ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 104, 2022-01-25 00:00

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

איתן גינזבורג: היום יום שלישי, כ"ג בשבט התשפ"ב, 25 בינואר 2022.

איתן גינזבורג: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה וקריאה שלישית: הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס׳ 11), התשפ"ב–2022, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות הצעה לסדר-היום של חברי הכנסת ישראל אייכלר ודסטה גדי יברקן בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: סכנת חיים ממשית ואובדן רכוש ללא פיצויים לדיירי מבנים המצויים בסכנת קריסה.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי על פי סעיף 96(ד) לתקנון הכנסת, משחדל חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי לכהן בכנסת ביום כ"ג בשבט התשפ"ב, 25 בינואר 2022, נמחק שמו מהצעות חוק שהיה שותף להן עם מציעים אחרים.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונחו על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקות דיונים מהירים בנושאים הבאים: הצעתו של חבר הכנסת רם שפע בנושא פגיעת תקציבית בליגת העל לנשים בכדורגל; הצעתם של חברי הכנסת אופיר כץ, עלי סלאלחה, ענבר בזק ומופיד מרעי בנושא פערים עצומים בזכאות לבגרות במתמטיקה בין הפריפריה למרכז.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אבקש לקרוא לשרה התורנית, שתגיע ותהיה נוכחת באולם.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – או נפתח את סדר-היום בהצהרת אמונים של חבר הכנסת יוסף טייב.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת שעל פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם הפסקת חברותו בכנסת של חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי, שנכנסה לתוקפה היום, יום שלישי כ"ג בשבט התשפ"ב, 25 בינואר 2022, בא במקומו חבר הכנסת יוסף טייב.

איתן גינזבורג: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת ולסעיף 2 לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, אקרא בפניך, אדוני חבר הכנסת, את הצהרת האמונים של חבר הכנסת ואתה תקום ותשיב: "מתחייב אני".

איתן גינזבורג: וזה נוסח ההצהרה – חברי הכנסת עודה וטיבי, אנחנו בהצהרת אמונים, אז אם אפשר, בבקשה, לכבד את חבר הכנסת.

אחמד טיבי: אנחנו - - -

איתן גינזבורג: כן, אבל רק תשבו, כי המעמד מחייב.

איתן גינזבורג: זה נוסח ההצהרה, אדוני: "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

יוסף טייב: מתחייב אני.

איתן גינזבורג: ברכות, חבר הכנסת יוסף טייב, וברוך שובך לכנסת ישראל.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנאומים בני דקה.

איתן גינזבורג: כל מי שמעוניין לנאום מהמקום, אנא סמנו זאת בלוח ההצבעה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש - - - להירשם?

איתן גינזבורג: לא לחצת?

איתן גינזבורג: טוב, נוסיף אותך.

איתן גינזבורג: אם כך, נתחיל עם חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: דקה לרשותך.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

סמי אבו שחאדה: במחקר במדעי המדינה היה דיון רציני איך מסווגים את המשטר בישראל.

סמי אבו שחאדה: אחת ההצעות הייתה אתנוקרטיה.

סמי אבו שחאדה: אני חושב, זה סוג של משטר שאני רוצה להציע למדינות לא להיות דומות לו, כי יש בו הרבה היבטים גזעניים ולא דמוקרטיים, וזה מתבטא גם בדברים בסיסיים, אדוני, כמו החשמל.

סמי אבו שחאדה: אפילו הפסקות החשמל, או תיקוני הפסקות החשמל, נעשים במדינה הזאת על פי תפיסת עולם יהודית ודמוגרפית.

סמי אבו שחאדה: גם החשמל מגיע לחברה הערבית הרבה פחות מאשר לחברה היהודית, וברגע שיש הפסקות חשמל בדמוקרטיה היהודית, אדוני היושב-ראש, לוקח הרבה יותר זמן לתקן את הפסקות החשמל בחברה הערבית, כמו שקורה עכשיו בשכונה בנצרת, אדוני, לא בכפרים הבלתי-מוכרים.

סמי אבו שחאדה: בשכונה בעיר נצרת – ח'אלת אל-דיר – הם סובלים מהפסקות חשמל כבר שלושה שבועות, אדוני.

סמי אבו שחאדה: הם מקבלים שלוש-ארבע שעות חשמל ביום בקור המטורף הזה שאנחנו חיים בו.

סמי אבו שחאדה: וזה נמצא גם במג'ד אל-כרום וגם בטמרה וגם בטירה, בהרבה מקומות בחברה הערבית.

סמי אבו שחאדה: בניגוד למה שנאמר בדרך כלל בפרלמנט המכובד הזה - -

איתן גינזבורג: תודה.

סמי אבו שחאדה: - - לא רק שלא הבאתם אור לגויים, הבאתם חשכה לגויים, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה.

איתן גינזבורג: מוותר?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת גדי יברקן, בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בעוד כמה דקות יעלה להצבעה חוק הסמכויות.

דסטה גדי יברקן: כמו שכולנו יודעים, במדינת ישראל יש שלוש רשויות עיקריות: שופטת, מחוקקת ומבצעת, והבית הזה הולך להעביר חוק מאוד מאוד דרקוני.

דסטה גדי יברקן: ואני רוצה לבקש מיושב-ראש הכנסת, הפרלמנט הישראלי, חבר הכנסת מיקי לוי, שלא יצביע בעד החוק הזה, ולו למען הסמליות – שיושב-ראש הכנסת השתתף בחוק דרקוני שפוגע בזכויות אדם במדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: אני חושב, אדוני חבר הכנסת – אדוני יושב-ראש הכנסת – ואני יודע שאני אומר את זה תקופה ארוכה, אבל זו בהחלט דעה של מיליוני אזרחי מדינת ישראל, והייתי רוצה להקריא בשם הציבור - - -

איתן גינזבורג: אדוני, אנחנו כבר - - -

דסטה גדי יברקן: משפט.

איתן גינזבורג: כבר סיימת את הדקה שלך.

דסטה גדי יברקן: דקת נאומים לא סיימתי, אדוני.

דסטה גדי יברקן: אני רגיל, כשאני מדבר על הנושא הזה של חוק הסמכויות, שקוטעים אותי.

דסטה גדי יברקן: יש לי פה זכות של דקה מלאה, אין פה חברי כנסת.

איתן גינזבורג: הדקה הסתיימה, אדוני, ויש לנו תכף דיון שלם על חוק הסמכויות, אז תוכל לדבר בזמן של ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: אבל הזמן נגמר.

דסטה גדי יברקן: זו קריאה שנייה ושלישית, אין לי יכולת לעלות לבמה.

איתן גינזבורג: אני מניח שהסתייגתם, לא?

דסטה גדי יברקן: אם יש דיון – בשמחה רבה.

איתן גינזבורג: אתה לא יודע אם הסתייגת?

דסטה גדי יברקן: אדוני, אבל חשוב לי להבהיר, אם שם לא יהיה דיון - - -

איתן גינזבורג: אני כן יכול להבטיח לך נאמנה שיושב-ראש הכנסת מיקי לוי לא יצביע על החוק היום.

דסטה גדי יברקן: אז אני אשמח גם שסגניו לא יצביעו על החוק הזה.

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

דסטה גדי יברקן: אבל תן לי – אדוני היושב-ראש - - -

איתן גינזבורג: לא, לא, אדוני, זמנך תם.

איתן גינזבורג: יש לנו כללים, ואנחנו נשמור על הכללים.

איתן גינזבורג: זמנך תם.

דסטה גדי יברקן: בוודאי, אבל תן לי דקה נוספת של חבר הכנסת אזולאי - - -

איתן גינזבורג: לא, לא אתן לך דקה נוספת.

דסטה גדי יברקן: שלא - - -

איתן גינזבורג: לא, אדוני.

איתן גינזבורג: אנחנו לא מעבירים, לא סוחרים בדקות.

איתן גינזבורג: הסתיים זמנך.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני.

דסטה גדי יברקן: אדוני, אני דיברתי דקה - -

איתן גינזבורג: נכון.

איתן גינזבורג: זה נאום בן דקה.

דסטה גדי יברקן: ודרך אגב - - -

איתן גינזבורג: לא, אדוני.

איתן גינזבורג: אנחנו מנהלים שיח - - -

דסטה גדי יברקן: אני מסיים, אני מסיים.

איתן גינזבורג: סיימת כבר.

דסטה גדי יברקן: ודרך אגב, זאת בדיוק המחשה לסתימת פיות, כולל פה.

איתן גינזבורג: אוי באמת, תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: באמת.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה לך.

איתן גינזבורג: דיברת דקה ואתה רוצה עוד דקה, ואני סותם את פיך כי עבר זמנך.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: כן, אני מזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי.

איתן גינזבורג: בבקשה.

דסטה גדי יברקן: - - להתמודד.

איתן גינזבורג: מה יש להתמודד?

איתן גינזבורג: התקנון קובע דקה.

איתן גינזבורג: נאום בן דקה כשמו כן הוא.

איתן גינזבורג: אתה רוצה שתי דקות?

דסטה גדי יברקן: אני לוקח זמן מהיום והלאה, כמה דקות אתה נותן לכל חבר כנסת - - -

איתן גינזבורג: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: היום חברי איימן עודה יוזם את יום השפה הערבית בכנסת, ואני רוצה להקריא לכם בערבית את אחד מפסוקי השירה (נושא דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם לעברית:).

אחמד טיבי: זה חרוז בערבית ספרותית של המשורר הגדול ביותר בהיסטוריה הערבית, על אדם שחולה – וכשיש מכאובים, זה לקראת סיום המחלה – אבל בסגנון, בשפה ערבית נשגבת.

סמי אבו שחאדה: - - -

אחמד טיבי: ואני בחרתי את זה גם כי אני רופא.

אחמד טיבי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חשבתי על זה שלא בכדי בחרת בשיר הזה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה אבוטבול.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, מה אדבר ומה אומר.

משה אבוטבול: לצערנו אין פה אנשים שיכולים להקשיב, פרט לשרה שנמצאת כאן, להבין את הכאב הגדול שיש היום ברחוב, ואנשים פשוט לא יודעים מהנושא הזה.

משה אבוטבול: המצב הכלכלי שלנו הולך ויורד ואני כל יום מקבל כל מיני טבלאות חדשות, אם זה היום גם כן, על עליית מחירים למוצרי דיפלומט, וזה ממש מראה בכל מקום ומקום איך שהמחירים עולים באחוזים גבוהים, אחוזים גבוהים.

משה אבוטבול: וכל מיני דברים שמוכרים שם – אני אפילו לא מכיר את כל הדברים שהם מוכרים, אם זה היינץ או לוטוס וכל מיני דברים – באחוזים גבוהים.

משה אבוטבול: ולאחר מכן אני מקבל בצוהריים טבלה שבעצם מבוססת על עדכוני רשתות המזון באתר משרד הכלכלה.

משה אבוטבול: וכשאתה עובר על כל הרשתות ללא יוצא מן הכלל – אני לא אזכיר פה שמות של רשתות כדי לא להביך אף אחד – אבל זה עלייה של 6%, עלייה של 4.7%, 4.4%.

משה אבוטבול: רבותיי, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ממשלה אטומה – לצערנו אט-אט האזרח הפשוט פשוט נעשה עני יותר.

משה אבוטבול: דוח העוני גם מאשר את זה.

משה אבוטבול: תרחמו על אזרחי ישראל.

משה אבוטבול: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אבוטבול.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת - - -

דסטה גדי יברקן: ספרתי לך שתי דקות עכשיו.

איתן גינזבורג: מה?

איתן גינזבורג: זה אולי בשעון גדי יברקן.

איתן גינזבורג: לפי השעון פה זה בדיוק דקה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכולכם בוודאי נחשפתם לסרטון הווידאו שבו נראה ניצב חכרוש בזירת רצח שהתרחשה בכפר שלו, בכפר כנא.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה לחרוץ גורלות במה שאני הולכת להגיד, אבל אני חושבת שלאחר הווידאו הזה מן הראוי שיקבל אחריות אישית ויתפטר ולא לחכות לכלום.

עאידה תומא סלימאן: אבל מצד שני, מתעוררת השאלה המהותית ביותר: שנה וחצי יש בידיים של משטרת ישראל וידאו שמעיד על ההתנהלות של הניצב האחראי על המלחמה בפשיעה, מתנהל בצורה כזו, וקשר השתיקה הפנימי של המשטרה והחיפוי על הטעויות בינם לבין עצמם ממשיך שנה וחצי.

עאידה תומא סלימאן: אם השר הודיע רק אתמול על ועדת בדיקה, סימן שכנראה קשר השתיקה הוא גם כלפי השר.

עאידה תומא סלימאן: הם לא מספרים לשר מה קורה בתוכם.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת תומא סלימאן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: נאום הנדסת תודעה מס' 43, והפעם – על ההתיישבות הצעירה החוקית.

אבי מעוז: השר לפיד אמר ש"ההתיישבות הצעירה" זה ביטוי מכובס.

אבי מעוז: לדבריו, אלו מאחזים לא חוקיים.

אבי מעוז: זכיתי, בתור מנכ"ל משרד השיכון בשליחות ראש הממשלה שרון וכל רשויות השלטון ובאישור היועץ המשפטי, להיות חלק משמעותי בהקמה החוקית של אותם יישובים שמדינת ישראל השקיעה בהם עשרות מיליוני שקלים.

אבי מעוז: מי שהחל בהנדסת התודעה הזאת זה שרון, שבעקבות הלחץ האמריקאי מינה את אשת השמאל הקיצוני טליה ששון לחבר את דוח המאחזים הבלתי-מורשים.

אבי מעוז: מי שממשיך בהנדסת התודעה הזאת זה ממשלת השמאל של לפיד ובנט, שמנסה להפוך בנייה ערבית ובדואית בלתי חוקית לחוקית, והתיישבות צעירה חוקית למאחזים בלתי חוקיים.

אבי מעוז: אני ממליץ לגיבורי ההתיישבות הצעירה לא להתפעל מדברי לפיד וחבריו ולהמשיך ליישב במסירות נפש את מרחביה של ארץ ישראל.

אבי מעוז: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת מעוז.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, אני קורא עכשיו את הכותרות הראשיות שמדברות על עלייה במספר המתים מקורונה – בין 35 ל-40 נפטרים ביום.

אוסאמה סעדי: אלה מספרים הזויים, זוועתיים, ואני שואל: מה עושים נגד זה?

אוסאמה סעדי: מה עושה הממשלה?

אוסאמה סעדי: איזה תוכנית יש לה?

אוסאמה סעדי: ואפרופו חוק הקורונה וחברי גדי יברקן, אז די עם הצביעות הזאת.

אוסאמה סעדי: אתם אתמול הגשתם הסתייגויות, עשיתם פיליבסטר בוועדת החוקה, ובסוף כשהגיע הרגע הקריטי, אדוני היושב-ראש, להצבעות – אף אחד מהאופוזיציה, מה שנקרא אופוזיציה – אף אחד לא היה.

אוסאמה סעדי: ומי שבקואליציה והיה נגד החוק באופוזיציה אז – הצביעו בעד.

אוסאמה סעדי: ומשהו טוב לסיום, אפרופו יום השפה הערבית שיזם חברינו איימן עודה – אני מברך את יושב-ראש הכנסת ואת מזכירת הכנסת ואת כל הצוות שעמלו על הוצאת העלון הזה שעכשיו חילקתם לנו על מושגי יסוד בפרלמנט הישראלי, עברית וערבית.

אוסאמה סעדי: (אומר בערבית:).

אוסאמה סעדי: כל הכבוד על היוזמה הזאת.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

איתן גינזבורג: תם פרק נאומים בני דקה.

איתן גינזבורג: << הלסי >> ציון יום השפה הערבית << הלסי >>

איתן גינזבורג: נעבור לנושא הבא על סדר-היום: ציון יום השפה הערבית, מס' 995, 1034, 1077, 1092, 1651, 1701, 1707, 1714 ו-1723.

איתן גינזבורג: זמילאתי וזומלאיי אעדאא אל-כנסת.

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: כנסת נכבדה, אני מתכבד לפתוח את הדיון המיוחד לציון יום השפה הערבית בכנסת ישראל אומר בערבית: יום א-לורה אל-ערבייה פיל כנסת.

איתן גינזבורג: שפתו של עם מכוננת את תרבותו, ולשונו היא ממד בולט בזהותו האתנית.

איתן גינזבורג: השפה היא מרכיב בלתי נפרד מההיסטוריה שלו, מההתפתחות של אופיו.

איתן גינזבורג: רובנו בכנסת אומנם לא דוברי ערבית – יש פה כמה, אני רואה פה את חבר הכנסת לוין, וכמובן חברי הכנסת מהרשימה המשותפת ומרע"מ – אולם בכל זאת אנחנו מציינים כאן במליאת הכנסת את יום השפה הערבית, ולא בכדי.

איתן גינזבורג: החברה הישראלית היא פסיפס של תרבויות וזהויות שהשפה היא עמוד השדרה שלו.

איתן גינזבורג: כשאנחנו דוברים את שפתו של האחר בכוחנו להכיר אותו טוב יותר, ולהבין אותו בצורה מיטבית.

איתן גינזבורג: כשאנחנו מכירים אותו טוב יותר, את האחר, ביכולתנו להקשיב לו ולא רק לשמוע אותו.

איתן גינזבורג: וכשאנחנו מקשיבים לאחר אנחנו מעודדים פלורליזם ושיתופי פעולה.

איתן גינזבורג: ככה אני רואה את השפה הערבית במדינת ישראל.

איתן גינזבורג: הגיעה העת להודות כי השפה הערבית היא יותר משפה בעלת מעמד מיוחד במדינת ישראל.

איתן גינזבורג: היא כבר חלק אינטגרלי מהתרבות המודרנית המקומית.

איתן גינזבורג: שפת היום-יום בישראל מכילה אזכורים רבים לשפה הערבית, והסלנג הישראלי עושה בערבית שימוש נרחב בעזרת מילות מפתח המייצגות תכונות ורגשות הנפוצים בשיח היום-יומי, בתקשורת, ביצירות הספרותיות וכן, גם בפוליטיקה.

איתן גינזבורג: לצד זאת, מילים רבות בעברית דומות וכמעט זהות למילים בשפה הערבית.

איתן גינזבורג: אלה הן הוכחות ניצחות לכך שהתרבויות שלנו משולבות וכרוכות זו בזו.

איתן גינזבורג: על שולחנכם – כפי שהזכיר חבר הכנסת סעדי – על שולחנכם היום, חברי הכנסת, מונח מילון עברי-ערבי ובו תרגומים למושגי מפתח של הכנסת.

איתן גינזבורג: הפרויקט, שיזמו בלשכת מנכ"ל הכנסת עם מזכירות הכנסת והלשכה המשפטית, בברכת יושב-ראש הכנסת מיקי לוי, בא להנגיש את הפעילות היום-יומית שלנו גם לשפה הערבית.

איתן גינזבורג: אני מבין שזוהי רק תחילתו של הפרויקט, שלו תהיה גם מהדורה דיגיטלית ורחבה יותר, ואתם מוזמנים לעיין וללמוד ממנו.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, שפה היא מקור לשיח והסרת חומות בין אנשים והגיעה העת שנפסיק לפחד מהשפה הערבית ושנדע לחבק אותה ואף ללמוד אותה בצורה נרחבת.

איתן גינזבורג: שוכרן (אומר בערבית:) אני מזמין את חבר הכנסת איימן עודה, יוזם היום הזה, לומר דברים.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, רציתי להתחיל בעברית אבל מכיוון שאחמד טיבי קרא מהשירה של אל-מותנבי הוא נגע בליבי.

איימן עודה: זה חמש דקות?

איתן גינזבורג: כן.

איימן עודה: ואיי, אז אין לי את ההזדמנות הזו.

סמי אבו שחאדה: לא, רק שירה, שירה - - -

איימן עודה: אם אני אגיד שירה - - -

איתן גינזבורג: אנחנו נעמוד בזמנים, חברים.

איתן גינזבורג: נעמוד בזמנים.

איימן עודה: טוב, אז אני ניגש היישר.

איתן גינזבורג: יש דוברים רבים היום.

איימן עודה: השפה הערבית היא השפה הלאומית של 20% מהאזרחים אבל היא שפת האם של כ-60% מאזרחי המדינה.

איימן עודה: הינה, אני מסתכל על חברי ש"ס פה – היא שפת האם של כ-60% מאזרחי המדינה.

ינון אזולאי: אימא שלי מפולין.

איימן עודה: אנשים שבטוחים בעצמם, בהיסטוריה שלהם, בתרבות שלהם, במורשת שלהם – כן, כבוד היושב-ראש – לא צריכים לפחד.

איימן עודה: דווקא צריכים לראות בשפה נוספת ערך מוסף, שמוסיף, שמעשיר.

איימן עודה: אנחנו, חברי הרשימה המשותפת, יודעים את השפה הערבית בכל רמ"ח איברנו.

איימן עודה: זו השפה שלנו, התרבות שלנו.

איימן עודה: מדברים עוד עברית – מבחינתנו זה ערך מוסף.

איימן עודה: תרבות יהודית זה ערך מוסף.

איימן עודה: מי שקידם את חוק הלאום, מי שפגע בשפה הערבית, הוא לא רק גזען, הוא גם פחדן, הוא גם פחדן, מפחד מהשפה הערבית.

איימן עודה: אני רוצה להגיד לך, כבוד היושב-ראש ועמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, שהשפה העברית נהייתה שפה רשמית – ממתי?

איימן עודה: משנת 1922, כשהיהודים היו 7% מאזרחי המדינה.

איימן עודה: השפה העברית נהייתה שפה רשמית.

איימן עודה: האם זה פגע במישהו?

איימן עודה: יכול להיות שהשפה הערבית ביצעה פיגוע בשנת 2017 – אני לא יודע למי היא הפריעה – בשביל לבטל אותה מהיותה שפה רשמית.

איימן עודה: אני רוצה לברך על כך ששרת התחבורה מרב מיכאלי קיבלה על עצמה לתקן טעויות כתיב בשלטי רחוב.

איימן עודה: הלכנו ביחד, היינו באום אל-קטף, שינינו את השלט שם מאום אל-קטוף, שזו טעות, לאום אל-קטף, שזה נכון.

איימן עודה: אני מקווה שתוך שבועות בודדים נהפוך מעכו, בשפה הערבית לעכא, מיפיע ליאפת א-נאצרה, מנצרת לא-נאצרה, ושיישאר בעברית נצרת, עכו, כי צריך לכבד גם את העברית וגם את הערבית.

איימן עודה: היום אני רוצה לברך את מנכ"ל הכנסת גיל סגל, שגם שלח לנו – בצל, או לאור בעצם, יום השפה הערבית, הוא החליט לפרסם את החוברת הזו, שיש בה גם תרגום לשפה הערבית.

איימן עודה: אני מברך אותו.

איימן עודה: אנחנו, בוועדת החינוך, דיברנו על הקמת ועדת משנה לחיזוק השפה הערבית.

איימן עודה: אני מקווה שזה יתממש.

איימן עודה: אנחנו דיברנו בוועדת חוקה על הצעת חוק שחברינו אחמד טיבי ואוסאמה סעדי, בשם הרשימה המשותפת, הגישו להחזרת השפה הערבית שתהיה שפה רשמית.

איימן עודה: אני רוצה לברך את חברנו יוסף ג'בארין, שיזם את החוק הזה לפני כשבע שנים.

איימן עודה: אני רוצה לברך את חברי הלשכה שלי, ג'ואד אבו אל היג'א, האדי ויסמין, על כך שעזרו בהוצאת היום הזה לאור ובהצלחה של היום הזה.

איימן עודה: אני רוצה להגיד לך, חברי אחמד טיבי (נושא דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם:).

איימן עודה: מחמוד דרוויש, שאמר על השפה הערבית (נושא דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם:).

איימן עודה: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת איימן עודה.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת משה טור פז.

איתן גינזבורג: ועד שיעלה ניתן הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי בהתאם לסעיף 89(א) לתקנון הכנסת החליטה ועדת החוקה, חוק ומשפט לחדש את דיוניה בהצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 11), התשפ"ב–2022.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: << הלסי >> ציון יום השפה הערבית << הלסי >>

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, חמש דקות לרשותך.

משה טור פז: סייד א-ראיס, אעדאא אל-כנסת, כנסת מוחתרמה – סליחה על המבטא האשכנזי.

משה טור פז: הלוואי שהייתה לי היכולת לנאום את הנאום הזה בערבית, אבל אני, כמו מרבית אזרחי ישראל היהודים, לא יודע ערבית.

משה טור פז: את פתיחת דבריי בערבית קיבלתי היום ביוזמה יפה של מנכ"ל הכנסת בשיתוף המחלקות השונות, ששלח לכולם מילון עם המילים הנפוצות במשכן בערבית.

משה טור פז: אלו בערך המילים היחידות שאני מכיר.

משה טור פז: הערבית היא שפת האם של האזרחים הערבים, המהווים כחמישית מאזרחי המדינה, שפה שדוברים אותה כ-400 מיליון איש בעולם ושפת האם של מרבית המדינות השכנות לנו במזרח התיכון.

משה טור פז: על פי סקר של עמותת סיכוי, רק 1.6% מהיהודים מעל גיל 20 מעידים על עצמם שהם יכולים לנהל שיחה יום-יומית בשפה הערבית.

משה טור פז: זאת לא תעודת הצטיינות לחברה הישראלית.

משה טור פז: עוד מימי המנדט הבריטי השפה הערבית זכתה למעמד שווה לצד השפות העברית והאנגלית.

משה טור פז: עם הקמת המדינה אימצה הכנסת את החלטת הבריטים ושימרה את המעמד של העברית והערבית.

משה טור פז: התפיסה המרכזית בישראל קיבלה ביטוי מובהק בחוק הלאום, שחוקק בקיץ 2018, והיא מעניקה לשפה העברית בכורה ומעמד עליון על פני שפות אחרות, לרבות ערבית, שהייתה עד לפני כן שפה רשמית בישראל.

משה טור פז: דעתי על חוק הלאום ידועה.

משה טור פז: אני חושב שנשמט ממנו מרכיב מרכזי ביותר והוא ערך השוויון.

משה טור פז: מי ייתן ונצליח לתקן סעיף זה, ובאותה הזדמנות גם לתת הכרה לשפה הערבית כשפה רשמית נוספת במדינה, מתוך הבנה והכרה כי ישראל לנצח תהיה הבית הלאומי של העם היהודי והשפה העברית היא השפה הרשמית לצד כלל הסממנים והסמלים היהודיים במדינה, ואין חשש שזה ישתנה ולא ניתן שזה ישתנה.

משה טור פז: ככל שנשכיל לתת לשפה הערבית את מקומה הראוי בחברה, כך נשכיל לייצר עבור אזרחי המדינה הערבים תחושה של ביטחון ושייכות שתפחית את הניכור באופן ישיר.

משה טור פז: לימוד שפת המיעוט מקנה בהכרח כלים שיכולים להפחית את עוצמת הסכסוך לכל המעורבים.

משה טור פז: חבריי חברי הכנסת, ערבית איננה שפת האויבים.

משה טור פז: היא השפה של השכנים שלנו ושל המיעוט הגדול ביותר שחי פה במדינה.

משה טור פז: אם היינו יודעים לתקשר מבחינה שפתית ותרבותית עם שכנינו, ככל הנראה היינו מונעים הרבה עימותים.

משה טור פז: אני קורא לממשלת ישראל, לשרת החינוך, לשר התרבות והספורט, לפעול לכך שלימודי ערבית בבתי הספר יהיו מקצוע ליבה אשר נלמד בבית הספר היסודי עד בית הספר התיכון כתנאי סף להשלמת 12 שנות לימוד.

משה טור פז: יש לתת תמריצים למוסדות החינוך, למנהלים, להכשיר מורים ללימוד השפה הערבית המדוברת, שמדברים בה שכנינו, לא רק ערבית ספרותית.

משה טור פז: יש לעודד יצירה אומנותית, אירועי תרבות, ולקבוע את יום השפה הערבית לא רק בכנסת אלא גם במערכת החינוך – שפה עם מורשת ותרבות, דרך אגב, גם של יהודים יוצאי ערב.

משה טור פז: האמירות שיצאו מהדיון הזה על חשיבות השפה הערבית צריכות לבוא לידי ביטוי בפעולות קונקרטיות בשטח.

משה טור פז: חינוך מבית הספר היסודי ללימודי ערבית, בכתב ובעל פה, יוכל לעודד סקרנות, הערכה וחיבור לתרבות הערבית העשירה והמגוונת בישראל ובמזרח התיכון.

משה טור פז: בתפקידי כראש מינהל החינוך של ירושלים הייתי אחראי על החינוך של 38% מתלמידי העיר, תושבי העיר הערבים, שאיני דובר את שפתם.

משה טור פז: הציונות שלי כוללת הכרה שלי בשפת השכן שלי.

משה טור פז: עתידנו כרוך זה בזה, יהודים וערבים.

משה טור פז: בואו נלמד לדבר זה את זה, לשמוע, להקשיב, יחד, רק ככה אפשר.

משה טור פז: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת משה טור פז.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת גלעד קריב?

איתן גינזבורג: מוותר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, חמש דקות לרשותך.

אימאן ח'טיב יאסין: סלאם עליכום.

אימאן ח'טיב יאסין: בסם אללה א-רחמאן א-רחים (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם:) לא בכדי אני מתחילה באיה, בפסוק מהקוראן, כי אני חושבת שהשפה הערבית עשירה ושמורה ותישמר לעד.

אחמד טיבי: - - -

אימאן ח'טיב יאסין: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם:) ולכן אף אחד ואף אחת לא יכולים לגזול, לא את המעמד ולא את התוכן ולא את המורשת.

אימאן ח'טיב יאסין: למרות שזה היום של השפה הערבית, ואני בתוכי רוצה באמת לדבר רק על דברים טובים, כי זאת השפה היפה בין השפות, אבל מרוב כאב וגם פליאה אני לא יכולה לעבור על מה שקרה בתקופה האחרונה, ההתנפלות הנוראית של חלק מחברי הבית – חלק גדול, לצערי הרב – התנפלו על כך ששני ח"כים ערבים עמדו כאן מעל הדוכן ודיברו בערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: מה שבאמת מעורר בי פליאה הוא שחלק גדול מאותם ח"כים, בשורשים שלהם הם מזרחים, וההורים שלהם דיברו ערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא צריכה להזכיר לכולנו איך בזמנים של זהב ממש, היהודים בספרד, בתקופה הכי נאורה שהייתה להם, לא רק דיברו עברית בתוך הבתים, הם דיברו בכל מקום, ולא היה המושג הזה, שפה רשמית.

אימאן ח'טיב יאסין: הם היו בחצרות של המלכים.

אימאן ח'טיב יאסין: נחזור לאבן גבירול ולרמב"ם ונזכור כולנו מה היה שם, ואולי, אולי, אנחנו צריכים, אתם צריכים, לחזור לימים ההם וללמוד ולו קצת ממה שהיה.

אימאן ח'טיב יאסין: לכבוד השפה הערבית אני רוצה להקריא שירה, שאומרים שהיא גם מאל-מותנבי, לא בטוח, והיא אומרת ככה: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם:)

קריאה: - - -

אימאן ח'טיב יאסין: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם:)

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: הסכמנו להחליף.

משה אבוטבול: היא הסכימה, אם אפשרי, בבקשה.

איתן גינזבורג: טוב.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

איתן גינזבורג: אני מבקש בפעם הבאה לעשות את זה מול המזכירות.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, חמש דקות לרשותך.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-ראש הכנסת, כבוד השרה, כנסת נכבדה.

מיכל מרים וולדיגר: אז כן, יום מיוחד היום, שמוקדש לשפה הערבית.

מיכל מרים וולדיגר: השפה הערבית, כמו שאמרו לפניי, היא שפה יפה, היא שפה עשירה, היא שפה שתרמה רבות לעולם בכלל ולעולם היהודי בפרט.

מיכל מרים וולדיגר: יש לא מעט אנשים במדינת ישראל, גם מבין היהודים, ששפת האם שלהם היא השפה הערבית.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא זוכרת הרבה מורים מבית הספר היסודי – שלא ישמעו אותי עכשיו – אבל אני בהחלט זוכרת את הדסה קמינר, היא הייתה המורה שלי לערבית, גם מדוברת וגם ספרותית, בכיתות ז'-ח'.

סמי אבו שחאדה: איפה?

מיכל מרים וולדיגר: בבית ספר משואות בבני ברק.

מיכל מרים וולדיגר: היה אפשר לבחור, כלומר, כולם למדו ערבית ובשנה נוספת זה היה או צרפתית או ערבית, אני בחרתי בערבית.

מיכל מרים וולדיגר: הדסה ניסתה ואף הצליחה - - -

סמי אבו שחאדה: - - -

מיכל מרים וולדיגר: לא, לא, תכף אני אגיד לך, לא.

מיכל מרים וולדיגר: היא ניסתה ואף הצליחה, עם האהבה שלה לשפה, עם העיניים הבורקות שלה, להחדיר בנו את האהבה לשפה.

מיכל מרים וולדיגר: לצערי, הדסה הפסיקה ללמד אותי בכיתה ח' ועליתי לבית ספר אחר, ועם כך השפה נשכחה ואני באמת לא יכולה לחזור – אולי חוץ מאהלן וסהלן או מילים כאלה שכנראה כולנו מכירים ונכנסו לתוך הסלנג של השפה העברית.

מיכל מרים וולדיגר: אז כן, זו שפה יקרה וטובה, אבל אני חייבת להגיד פה משהו שהיה לי חשוב לומר אותו: אני, בתשעה חודשים שאני נמצאת פה בכנסת, אני כן פוגשת – אני לא יכולה להגיד "לא מעט" אבל כן פגשתי כמה וכמה מקרים שבהם עמדו פה חברי כנסת ערבים ודיברו בערבית.

מיכל מרים וולדיגר: עכשיו, השפה הרשמית היא עברית, לשפה הערבית יש מקום חשוב ומיוחד, אבל עדיין רוב יושבי הבית הזה לא מכירים את השפה הערבית ולא יודעים אותה.

מיכל מרים וולדיגר: אז נכון שחשוב ללמוד וחשוב להכניס את זה לבתי הספר, גם חשוב ללמוד אותה בבתי הספר – אנחנו כולנו במזרח התיכון וחשוב לדעת, אבל עדיין לא כולם יודעים פה.

מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת, וצר לי לומר זאת, אבל אני חושבת ומאמינה שנפגעת ונלקחת ממני הזכות לחופש הדיבור, כי אם עומד פה חבר כנסת ומדבר – אני לא מדברת על משפט פה ושם, על לזרוק "אהלן וסהלן" או לצטט משהו קצר.

מיכל מרים וולדיגר: אבל כשכל הנאום מתבסס על השפה הערבית, מונעים ממני – לדעתי זאת פגיעה בדמוקרטיה.

מיכל מרים וולדיגר: חברי כנסת לא יכולים להגיב און-ליין – הינה, אני מחדירה מילים לועזיות, זה בסדר, אבל לא כשפה.

מיכל מרים וולדיגר: השפה – רוב-רובם של חברי הכנסת הערבים יודעים על בוריה את השפה העברית, שהיא השפה הרשמית, ולכן כשעומדים ונואמים נאומים ארוכים, הם צריכים להיות בשפה העברית ולא בשפה הערבית כדי לא למנוע ממני את הזכות להגיב עליהם ולומר מה דעתי עליהם.

מיכל מרים וולדיגר: כי לדעתי, כשעומדים פה לא מדברים דברים סתמיים, לא מדברים דברים שהם לא רלוונטיים, אלא דברים שנוגעים לחוקים שמחוקקים פה ולמדיניות שמדברים פה.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן, מי שלא מצליח להבין את השפה לא יכול להגיב ולדבר ולהחזיר ולנהל פה איזה סוג של דיאלוג על מה שנאמר.

מיכל מרים וולדיגר: לכן, אני פניתי ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת ניר אורבך, וביקשתי שכאשר מישהו מתכוון לדבר בשפה הערבית נאום שלם או לבסס עליה נאום שלם – שיגיד קודם לכן.

מיכל מרים וולדיגר: ואז מזכירות הכנסת תדאג למתורגמן שיתרגם את זה לשפה העברית און-ליין כדי שנוכל ונדע להגיב, לשמוע, לכבד, לכבד את כולם.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לשמוע, הדברים שלכם מאוד חשובים, מאוד ענייניים, אני רוצה לשמוע מה אתם אומרים ולהבין את זה, וזה נלקח ממני.

מיכל מרים וולדיגר: הזכות הזאת להגיב ולהבין נלקחת ממני ומאנשים, ומה לעשות, רוב-רובם של חברי הכנסת לא יודעים, לא מכירים את השפה הערבית, בוודאי לא להחזיק ראש נאום שלם.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן, פניתי – אני רואה שחבר הכנסת ניר אורבך לא נמצא פה – פניתי אליו בבקשה שכן יתקן את התקנון כך שזה יהיה, שאם יהיה נאום ארוך, יהיה תרגום מיידי במקום, ואני ושכמותי יוכלו להגיב ולדבר, וככל שהוא לא יעשה את זה בזמן, הוא יצטרך לדבר בעברית, כי עברית זאת השפה הרשמית ובה צריך לדבר, ואותה כולם מבינים.

מיכל מרים וולדיגר: וכך בעיניי נראית דמוקרטיה נכונה, כדי שנוכל להבין אחד את השני ולקדם את מדינת ישראל למקומות טובים יותר.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה, אדוני יושב-ראש הכנסת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברותיי וחבריי למשכן, ראשית כול, וולדיגר, אני רוצה לבקש מכל אלה שחתמו – אני ראיתי את המכתב שאת הגשת, ואני רוצה להגיד לכל אלה שחתמו על המכתב של חברת הכנסת וולדיגר בנושא השפה הערבית במליאה – אני מציעה שתתחילו ללמוד ערבית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: זה כל הסיפור.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני אגיד את דבריי הקצרים מאוד בערבית ואז אגיד אותם בעברית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: (נושאת דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם לעברית:).

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני יודעת שאני אומרת פה דברים שהרבה מאוד אנשים, גם בעולם הערבי וגם פה, במדינה, לא יסכימו איתי, אבל בכוונה אני רוצה קצת לעשות חישוב מחדש של כל הנושא של לימוד השפה הערבית ולימוד בשפה הערבית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: השפה הערבית שונה משפות אחרות בכך שהיא שפה ספרותית (אומרת בערבית: ) ושפה מדוברת בין אנשים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כלומר שפה זו דואלית ומשמשת גם ביום-יום, כולל גם בלימוד בבתי ספר, דבר שמקשה מאוד על התלמידים ומשפיע הרבה פעמים לרעה על תוצאות המבחנים, כולל, אגב, הפסיכומטרי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כאן, מעל הדוכן הזה, אני קוראת לנציגי ונציגות משרד החינוך לחולל מהפכה בתוכנית הלימודים החינוכית בבתי הספר הערביים ולהתחיל ללמד את השפה הערבית המדוברת (אומרת בערבית:) כשפה ראשונה, וערבית ספרותית (אומרת בערבית:) כשפה שנייה, בנוסף לתכנון תוכנית לימודים חדשה המתאימה למאה ה-21.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני אומרת את זה כי אני יודעת שבעולם הערבי מתחילים לחשוב מחדש על כל הנושא של לימוד השפה הערבית ולימוד בשפה הערבית, ואני רוצה שנתחיל לחשוב על הנושא הזה גם כאן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני יודעת שזה קשה, אני יודעת שזה לא בתוך הקונסנזוס אבל אם נסתכל על הילדים שלנו, איך הם מדברים ובאיזה שפות הם משתמשים – אני אומרת שאם אנחנו רוצים לשמר את החוזק של השפה הערבית אז בואו נתחיל לחשוב מחוץ לקופסה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת רינאוי זועבי.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, תודה מיוחדת לחבר הכנסת משה אבוטבול, שהואיל ברוב טובו ונדיבותו להתחלף איתי.

אורי מקלב: יש לנו ב-16:45 ועדת חוקה, ואנחנו מבקשים ורוצים להיות בוועדה.

אורי מקלב: אני חושב שמטבע הדברים כל אחד מרגיש נוח בסביבת השפה שלו, שהוא מכיר אותה, הוא מדבר אותה, הוא מבין אותה.

אורי מקלב: ולפעמים, בתחילתה של הדרך, אולי הפריע גם לי שיש אנשים שמדברים לא בשפה שלהם על ידם.

אורי מקלב: אבל עם הזמן התבגרתי והבנתי וגם למדתי את מה שאומרים חכמינו זיכרונם לברכה, וראיתי שיש בזה יתרון, יתרון לכל עם שמדבר בשפתו.

אורי מקלב: יש לזה יתרון מאוד מאוד גדול, התרבות נשמרת בצורה יותר טובה.

אורי מקלב: לכל עם יש את השפה שלו, התרבות שלו, והשפה היא סוג של גדר שנותנת לגדר את הדברים התרבותיים, ועל זה אנחנו גם למדנו שכשהיה מגדל בבל, הקדוש ברוך הוא בעצמו בלל את שפתם כיוון שהוא ראה שלפעמים כשכולם ביחד יכולים לצאת מזה דברים – שכולם בדעה אחת, כולם במחשבה אחת.

אורי מקלב: כל אחד רוצה לשמור על הייחוד שלו ועל המיוחדות שלו ועל התרבות, וצריך באיזה שהוא מקום שלא כולם ידברו עם כולם, ולא רק זה – שגם לא יבינו, לא נורא שגם לא יבינו את השפה שלו.

אורי מקלב: מי שגם ראה את המדרשים על האגדה וזה מופיע בעוד דברים – אנחנו היינו במצרים, היהודים היו במצרים הרבה הרבה שנים לפי המסורת – יש כאן הרבה חברי כנסת ערבים אז אני אומר:

אורי מקלב: לפי המסורת שלנו, אבל בוודאי אתם מכירים את זה.

אורי מקלב: בסופו של דבר הופיע שנגאלו ממצרים.

אורי מקלב: בזכות מה?

אורי מקלב: הם היו כבר בתוכה 210 שנים, זה הרבה שנים.

אורי מקלב: אז כתוב שזה בגלל שלוש סיבות, שלא שינו לא את לבושם ולא את מלבושם, וכמובן שאנחנו מדברים על הלשון – לא את לבושם ולא את שמם ולא את לשונם.

אורי מקלב: לא את לשונם – הם המשיכו לדבר בשפה שלהם, וזה שמר עליהם.

אורי מקלב: יש כאן חברי כנסת, אני מבין את זה, שאומרים: מדינה יהודית, אז איך יכול להיות שהשפה הרשמית היא גם השפה הערבית?

אורי מקלב: בהחלט יכול להיות.

אורי מקלב: אם יש חברי כנסת שהם ערבים, הם מייצגים את הציבור, את אזרחי מדינת ישראל שמדברים ערבית, שזאת שפת האם שלהם, זאת השפה שלהם, אז הם מדברים בשפתם, וזה טוב שאנחנו נמצאים בעניין הזה.

אורי מקלב: לכן אני רואה את זה בדיוק ממבט הפוך גם מהמחשבה שלה.

אורי מקלב: אני לא אומר מהמחשבה שלי; גם למחשבתה זה צריך להיות.

אורי מקלב: אני רק רוצה – הייתי בוועדת החוקה ולא הספקתי להתייחס למה שאמר חבר הכנסת עודה בדיון בוועדת החוקה.

אורי מקלב: הייתי שם, היו שם עוד חברי כנסת.

אורי מקלב: הוא אמר שהוא חושב שהשפה צריכה לקבל את המעמד בגלל ש-50% מתושבי אזרחי מדינת ישראל, זו שפת האם שלהם – זו לא ממש שפת האם שלהם, הם הגיעו ממדינות ערב, וממילא למה אתם מלינים על כך?

אורי מקלב: ואני חושב שזה נכון מה שהוא אומר מהיבט אחר, מההיבט שלי: אני גם לא מבין למה שפת היידיש לא מקבלת את המעמד שלה, חבר הכנסת אזולאי.

אורי מקלב: למה שפת היידיש לא מקבלת את המעמד שלה?

אורי מקלב: 50% מאזרחי מדינת ישראל, שפת הסבא שלהם - -

איתן גינזבורג: תודה.

אורי מקלב: - - שפת האם – האם יכולה להיות הסבתא, שפת אם הסבתא הייתה יידיש.

אורי מקלב: אני מכיר כאן הרבה שיודעים יידיש אפילו אולי יותר טוב ממני.

אורי מקלב: ההורים שלי, והדורות שלי כבר הרבה שנים בארץ, אז - - -

סמי אבו שחאדה: מדיניות כור ההיתוך פגעה בכולם, אנחנו בעד רב-תרבותיות - - -

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אורי מקלב: אני גם חושב, למה שחבר כנסת לא יוכל לדבר פה ביידיש?

אורי מקלב: אני חושב ככה.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך.

אורי מקלב: שאלת אותי קודם, אז אני לא - - -

איתן גינזבורג: כשנגיע ליום ציון השפה היידית נדבר על זה.

אורי מקלב: זה יום קצת יותר פתוח.

אורי מקלב: הסבא והסבתא שלי, שלא גדלו במדינות ערב, וגם ההורים שלי לא, הם אשכנזים, באו וגרו בירושלים, והם דיברו ערבית שוטפת מהשכנים שהיו להם בעיר העתיקה בירושלים.

אורי מקלב: אולי הם גם אימצו סוג של מאכלים, כמו סלט ערבי וטחינה, שזה לא הגיע מהסבתא שלהם, אלא הגיע מפה.

סמי אבו שחאדה: נכון.

אורי מקלב: אבל טוב שזה נעצר פה.

אורי מקלב: כאן זה נעצר, וזה בסדר מעבר לזה.

אורי מקלב: זה היה כשר למהדרין, דרך אגב.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: לכן אולי יפתיע אחרים – שאל אותי העוזר שלי, אתה הולך לדבר על השפה הערבית?

אורי מקלב: אמרתי לו כן, אני הולך לדבר על זה שאני תומך בעניין הזה מהסיבות הרבות שמניתי בפניכם.

אורי מקלב: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה על הדברים.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת זאב בנימין בגין.

משה אבוטבול: רגע, רגע.

איתן גינזבורג: מה?

משה אבוטבול: זה סדר הדוברים.

משה אבוטבול: אדוני, ביקשתם להתחלף.

משה אבוטבול: תן לו, לחבר הכנסת, אני אחריו.

משה אבוטבול: לבגין זה מותר.

איתן גינזבורג: בבקשה, חבר הכנסת בגין.

איתן גינזבורג: בגין.

זאב בנימין בגין: אני רואה לפי התור.

איתן גינזבורג: בגין, זה זמנך.

איתן גינזבורג: לא, אדוני, הם התחלפו, זמנך הגיע.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

משה אבוטבול: בנימין זאב, אתה דמות נערצת, אני לא יכול - - -

איתן גינזבורג: אני מציע שתיתנו ליושב-ראש לנהל את סדר הדוברים, ולא לקבוע ביניכם מי דובר ומתי.

זאב בנימין בגין: אתה רשום לפניי.

ינון אזולאי: היושב-ראש אמר, זהו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בגין, לא משה קובע את סדר הדוברים, אנוכי קובע אותו.

משה אבוטבול: חבר הכנסת בגין, מספיק מה שהוא עשה למעננו, סגר לנו את אל על בשבתות, על זה נאמר - - - תודה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות לרשותך.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יום ציון השפה הערבית הוא יום חשוב, הנושא חשוב, אבל בשומעי את דברי חברי חבר הכנסת אורי מקלב בכל זאת אבקש להעיר.

זאב בנימין בגין: הוא דיבר על חשיבות השפה כגדר לתרבות.

זאב בנימין בגין: אומנם עברית היא שפת המדינה, אבל בסטייה קלה מן הנושא, אדוני היושב-ראש, אם תרשה לי, אבקש להעיר שגם שפת המדינה, עברית, זקוקה אצלנו להגנה; להגנה מפני מינים זרים, פולשים, הגנה מברבריזמים לשוניים, בעיקר אמריקניים, שחדרו לא רק באמצעות מילים אלא גם כבר באמצעות מבנים לשוניים, באמצעות מבנים תחביריים.

זאב בנימין בגין: זוהי סכנה גדולה.

זאב בנימין בגין: אנחנו שומעים זאת לא רק ברחוב, לא רק בין ילדים שצופים במסכים, אלא גם בעברית המשודרת, ואפילו, כמה מוזר, בעברית המודפסת והכתובה בעיתונים.

זאב בנימין בגין: לכן אני מציע את הרעיון שגם שפת המדינה העברית זקוקה להגנה.

זאב בנימין בגין: אודה על האמת, אדוני היושב-ראש, וחבריי, בניגוד לכמה מחברי הכנסת – חבר הכנסת יריב לוין הוא במובהק כזה – אני אינני יודע את השפה הערבית על בוריה, אודה על האמת.

זאב בנימין בגין: זו האמת, אבל לא כל האמת.

זאב בנימין בגין: האמת היא שאינני יודע ערבית כלל.

זאב בנימין בגין: מילה פה, מילה שם.

זאב בנימין בגין: אני מודה, אשמתי, לא הסתייע במשך השנים.

זאב בנימין בגין: ואני בכל זאת רואה חשיבות חדשה, נוספת, בעניין הזה לאחר חקיקת חוק הלאום ב-2018, שהייתי מעורב גם בחקיקתו – לא תמיד, או לעיתים קרובות מתוך אי-הסכמה עם חבריי.

זאב בנימין בגין: בסעיף 4(ב) בחוק הלאום כך נכתב: "לשפה הערבית מעמד מיוחד במדינה; הסדרת השימוש בשפה הערבית במוסדות ממלכתיים או בפניהם תהיה בחוק.

זאב בנימין בגין: " חוק כזה לא חוקק.

זאב בנימין בגין: אני אפילו לא בטוח אם אפשר לומר שחוק כזה טרם חוקק.

זאב בנימין בגין: הנושא הזה איננו על סדר-היום הפוליטי המוכר לי בכנסת, אפילו לא בתקשורת.

זאב בנימין בגין: וייתכן, איננו יודעים את התוצאה של חיקוק כזה, ייתכן שטוב הדבר.

זאב בנימין בגין: אבל בכל זאת, ביום השפה הערבית אולי כדאי לחשוב: דוברי הערבית הרבים והערבים הצריכים למוסדות המדינה, אולי, מתוך התבוננות ביום-יום, בכל זאת צריך להסדיר – בחקיקה, ואולי בהסדרים שאינם חקיקה – את מעמד השפה הערבית, כפי שנאמר שם "במוסדות ממלכתיים או בפניהם".

זאב בנימין בגין: זה נכון שערבים רבים בישראל, שכנינו, יודעים עברית.

זאב בנימין בגין: חלקם בכנסת, חברינו, יודעים עברית על בוריה, לעיתים משובחת יותר משל חברי כנסת יהודים.

זאב בנימין בגין: אני זוכר את זה עוד מימי חבר הכנסת תופיק טובי, ששפתו העברית – הינה, אני רואה משמאלי את מזכירת הכנסת הוותיקה מהנהנת לאות הסכמה; אני בכל זאת יותר מבוגר, ירדנה, אבל כך היה עוד אז.

זאב בנימין בגין: ערבים רבים יודעים עברית, טוב שהם יודעים עברית, השתלבותם בחברה היהודית הכללית מותנית במידה רבה בידיעת השפה העברית.

זאב בנימין בגין: אני יכול לבשר: אני חשוב שחשוב לומר שרבים, והמספר גדל והולך – באופן יחסי רבים – מתושבי ירושלים הערבים מבקשים בשנים האחרונות – מייד – מבקשים בשנים האחרונות להיבחן בבחינת הבגרות הישראלית בעברית, ואני חושב שטוב הדבר; טוב להם, טוב לירושלים, טוב למדינת ישראל.

זאב בנימין בגין: ובכל זאת, הדרך הזאת, ההשתלבות בשפה העברית, חסומה עדיין בפני רבים בחברה הערבית, בישובים הערביים, ולכן צריך לאזן בין שני הצרכים האלה ולאפשר לאלה שאינם יכולים להתמצא להיעזר במוסדות המדינה בשפה העברית – להקל עליהם ולאפשר להם להשתמש ביתר קלות בשירותים הניתנים לכל האזרחים בשפה העברית.

זאב בנימין בגין: אני מודה לך על סבלנותך, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת בני בגין.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, חמש דקות לרשותך.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, שרה נכבדה, היום אנחנו מציינים את יום השפה הערבית.

משה אבוטבול: אני, חברים, זכיתי לגדול בבית שדיברו בו ערבית: האבא, עליו השלום, היה ממרוקו; האימא, שתחיה, מתוניס.

משה אבוטבול: כך שבסיסית, בבסיס, ידעתי ללמוד מהם את השפות.

משה אבוטבול: תוסיפו על זה שגם רעייתי תימנייה, אז כך שיש לי אוצר מילים עשיר בשפה הערבית.

משה אבוטבול: אבל מעבר לזיקה הטובה שהייתה ויש לנו, בעיקר בני עדות המזרח, למורשת העולם הערבי במשך מאות שנים, היו לנו יחסי שכנות נפלאה בין היהודים המזרחים במרוקו, בתוניס, בלוב, באלג'יריה, בתימן, בסוריה – בין היהודים בני עדות המזרח לבין אנשי האסלאם, שהעריצו וכיבדו את היהדות ואת היהודים במרבית שנות החיים המשותפים בארצות הגולה.

משה אבוטבול: מרן ידע לכבד את העולם הערבי וגם ממש אהב את המוזיקה והשירה הערבית שעליה גדלנו, והוא גם היה רבה של מצרים, וכיבדו אותו מאוד מאוד על חוכמתו ועל ידיעותיו הרבות בתורת האסלאם.

משה אבוטבול: לכן אני פונה מכאן לחבריי חברי הכנסת מהחברה הערבית.

משה אבוטבול: אנא, בבקשה מכם, אפשרו לנו, אנחנו ששומרים, החרדים לתורה ולמצוות, לקיים את התורה והמצוות ללא הפרעה.

משה אבוטבול: ואני דווקא מכאן פונה לחברים מרע"מ היושבים בקואליציה או לכאלה מדת האסלאם הנמצאים במפלגות אחרות: תכבדו את הדת שלנו, אל תצביעו בניגוד למצפוננו בדברים הקשורים לדת וליהדות, כמו חוק הגיוס.

משה אבוטבול: תחשבו רגע, לגייס חרדים לצבא, מה זה טוב לכם שמיליון חרדים יהפכו להיות חיילים בצה"ל?

משה אבוטבול: אל תיתנו להם רובים, זה לא מוסיף לשלום במזרח התיכון.

משה אבוטבול: בהמשך גם כן יגייסו אתכם, את הצעירים שלכם, וישללו מכם את הזכויות.

משה אבוטבול: תניחו לנו, אל תתערבו.

משה אבוטבול: כמו שתמיד בעבר נהגתם לא להתערב בנושאים של הדת והיהדות, וכך גם אנחנו, תמשיכו בזה, זה הקו הנכון ביותר.

משה אבוטבול: זה יוסיף לכם כבוד ככאלה שמכבדים את הדת היהודית ולא מתערבים בענייניה הדתיים וברפורמות המצחיקות שמנסים להוביל אנשים כנגדנו מהממשלה ורומסים את ההלכה היהודית שלנו.

איתן גינזבורג: נא לסיים, אדוני.

משה אבוטבול: כן.

משה אבוטבול: רק היהודים, יש להם שכל, ייתנו לך פיקחות איך לעשות.

קריאה: רק ליהודים - - -

משה אבוטבול: הוא בא – במקרה הזה תראה איך שהוא הציל אותם.

משה אבוטבול: אמר לו הרב: בוא איתי לבית שלך, ואז הוא בדק וראה שיש עוד קצת פירורים מהעוגה היבשה על הרצפה.

משה אבוטבול: אמר לו: עוד לא סיימת לאכול את העוגה, אז התנאי לא קיים והיא אשתך.

איתן גינזבורג: תודה.

משה אבוטבול: ככה הוא הציל להם את החיים.

משה אבוטבול: אני מסיים אחרי הסיפור הזה ואומר, אדוני היושב-ראש, למרות שאתה בצד השני של המתרס, אני מבקש מכם, החברים ברע"מ וכל אלה שנמצאים, אחינו המוסלמים, אל תתערבו בעניינים של החרדים, בעניינים של הדת וההלכה.

משה אבוטבול: לא עשיתם את זה אף פעם – תמשיכו ככה.

משה אבוטבול: נשמור על האחווה והאחדות.

משה אבוטבול: תודה רבה לכם.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת משה אבוטבול.

איתן גינזבורג: אני מזמין את השרה אורית פרקש הכהן לסכם את הדיון.

איתן גינזבורג: גברתי השרה, אנא, השרה פרקש הכהן, בבקשה.

משה אבוטבול: תודה רבה שאפשרת לי לסיים.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: השרה פרקש הכהן תשיב בשם שרת החינוך.

איתן גינזבורג: בבקשה.

אורית פרקש הכהן: תודה.

אורית פרקש הכהן: אדוני יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, אני אשיב בשם שרת החינוך על ההצעה לסדר-היום בנושא ציון יום השפה הערבית.

אורית פרקש הכהן: בבקשה.

אורית פרקש הכהן: משרד החינוך רואה חשיבות רבה בהנחלת השפה הערבית לילדי ישראל.

אורית פרקש הכהן: חשיבותה הרבה של השפה למדינת ישראל ולאזרחיה נובעת ממרקם האוכלוסייה במדינת ישראל, ממיקומה הגאופוליטי של המדינה ובעיקר מהצורך בהידברות וקיום דיאלוג וחיים משותפים בין דוברי העברית לדוברי הערבית.

אורית פרקש הכהן: אנו מאמינים כי כל שפה שנלמדת פותחת צוהר לתרבות שונה, מקרבת לבבות ומאפשרת היכרות בלתי אמצעית עם האחר.

אורית פרקש הכהן: השפה הערבית הנלמדת במערכת החינוך בארץ מאפשרת ליישם את ערכי הסובלנות והרגישות ליצירת קשרים בין אישיים ולהפחתת האלימות והגזענות.

אורית פרקש הכהן: לימודי השפה הערבית מהווים חובה היום לכיתות ז', ח' ו-ט' בהיקף של שלוש שעות לימוד בכל כיתה בבתי הספר העבריים.

אורית פרקש הכהן: גם בכיתות י', י"א ו-י"ב המקצוע קיים כמקצוע בחירה, ובמסגרתו מוצעים שני מקצועות: הערבית ועולם הערבים והאסלאם – לימודי המזרח התיכון.

אורית פרקש הכהן: בבתי הספר היסודיים נלמדת הערבית כתוכנית רשות, זולת מחוז צפון והעיר חיפה, שבהם ישנה חובת למידה בכיתות ה'-ו'.

אורית פרקש הכהן: ההחלטה התקבלה בשל מרקם האוכלוסייה באזורים האלו ובמטרה לגשר ולחבר בין האוכלוסיות.

אורית פרקש הכהן: בכל חטיבות הגיל הוכנה תוכנית לימודים חדשנית, המבוססת על הוראת השפה המדוברת בשילוב מיומנויות הקריאה והכתיבה, והוכנו חומרי למידה בהתאם.

אורית פרקש הכהן: התוכניות המתמקדות בשיח בערבית מדוברת עוסקות בנושאים יום-יומיים ובהכרת התרבות הערבית.

אורית פרקש הכהן: המשרד, משרד החינוך, אף נותן שעות עידוד בחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה להרחבת לימודי הערבית.

אורית פרקש הכהן: בנוסף, ומתוך הבנת המורכבות בערים המעורבות, מתגבשת תוכנית רב-שנתית על ידי כמה משרדי ממשלה.

אורית פרקש הכהן: משרד החינוך שותף לגיבושה, וסוגיית השפה תיבחן גם במסגרת הזאת.

אורית פרקש הכהן: לצד ההשקעה בלמידת השפה הערבית במגזר היהודי פועל המשרד באופן ממוקד לחיזוק השפה הערבית ומעמדה כשפת אם בקרב בתי הספר הערביים.

אורית פרקש הכהן: מערכת החינוך בחברה הערבית היא חלק מרכזי ובלתי נפרד ממערכת החינוך הכללית בישראל, ומאפייניה הייחודיים מחייבים להעניק לה תשומת לב מיוחדת.

אורית פרקש הכהן: השפה הערבית היא שפת האם והשפה הלאומית של האזרחים הערביים בישראל.

אורית פרקש הכהן: היא נלמדת כשפה ראשונה בכל בתי הספר הערביים, מגני הילדים ועד סיום י"ב, וכן במוסדות להכשרת מורים למגזר הערבי.

אורית פרקש הכהן: מדיניות זו של חיזוק שפת האם בקרב התלמידים בחברה הערבית באה לידי ביטוי בתוכניות לימודים חדשות, בפיתוח חומרי לימוד חדשים, ביחידות הוראה מתוקשבות, במבדקים ייעודיים, בתוספת שעות ללימוד שפה ולמידה בקבוצות קטנות.

אורית פרקש הכהן: לסיכום הדברים, המערכת במערכת החינוך פועלת לחיזוקה ולהבטחת מעמדה הראוי של השפה הערבית.

אורית פרקש הכהן: הדבר מוצא ביטוי בחיזוק לימודי השפה במגזר דוברי העברית ובדגש מיוחד במגזר דוברי הערבית.

אורית פרקש הכהן: מטרתנו היא מחד לקדם גשר ודיאלוג בין האוכלוסיות, ומאידך לחזק את הישגיהם של תלמידי המגזר הערבי.

עאידה תומא סלימאן: איך מחזקים בבתי הספר הערביים?

אורית פרקש הכהן: יש לי פה קצת נתונים.

אורית פרקש הכהן: קודם כול מלמדים ב-ז' עד י', בחטיבה, כמו שאמרתי, יש מגמות, בבתי הספר הערביים ובמגזר הערבי - - -

עאידה תומא סלימאן: חבל שלא ילמדו - - -

אורית פרקש הכהן: כן.

אורית פרקש הכהן: נתונים נוספים, למי שרוצה מהמאזינים, מחברי הכנסת, לדעת על אודות לימודי השפה הערבית במגזר היהודי: במערכת במגזר היהודי מלמדים 1,200 מורים לערבית, מתוכם 300 מורים ערבים, והם 25% מכלל המורים.

אורית פרקש הכהן: בהוראת הערבית במגזר היהודי יש בחטיבת הביניים כ-136,000 תלמידים; בחטיבה העליונה בשכבה י"ב לומדים כמעט 3,000 תלמידים, וכך גם כמעט בכל שכבה מכיתה י' ומעלה.

אורית פרקש הכהן: בבתי הספר היסודיים לומדים בכ-190 בתי ספר, 22,000 תלמידים.

אורית פרקש הכהן: בנוסף משרד החינוך פועל להקמת אתר בשפה הערבית.

אורית פרקש הכהן: נעשים מאמצים רבים להעלות את האתר עד סוף שנה זו, שנת 2022.

אורית פרקש הכהן: יש גם דף פייסבוק בשפה הערבית, עם מעל 170,000 עוקבים, שמתעדכן כמה פעמים בשבוע.

אורית פרקש הכהן: כל חוזרי מנכ"ל משרד החינוך מתורגמים לערבית, והחל משנת הלימודים תשע"ח תלמידים שיבקשו את תעודת הבגרות שלהם מתורגמת לשפה הערבית יקבלו זאת.

אורית פרקש הכהן: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, השרה פרקש הכהן.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, עמדה נוספת לחבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יריב לוין: מפגן צביעות כמו שראינו כאן עכשיו הוא נדיר אפילו במונחים של הכנסת, ואני לצערי הרב ידעתי שכך זה ייראה ולכן לא נרשמתי לדבר אלא ביקשתי להביע עמדה נוספת בסוף הדיון כמחאה על מה שיתרחש כאן.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, שמעתי כאן חברי כנסת מהקואליציה מדברים גבוהה-גבוהה על הצורך והחשיבות בלימודי השפה הערבית.

יריב לוין: שמעתי כאן את חברת הכנסת ח'טיב יאסין אפילו מצטטת פסוק מהקוראן.

יריב לוין: הם רק שכחו לספר שכאשר הבאתי לכאן הצעת חוק לחייב לימודי ערבית בבתי הספר היהודיים כדי שאנשים באמת ידעו ערבית, הם הצביעו נגדה, כאיש אחד, כולם בלי יוצא מן הכלל.

יריב לוין: אגב, זה גם לא פלא שהנושא כל כך חשוב להם, שאף אחד מאלה שדיברו לא נשאר כאן עד סוף הדיון.

יריב לוין: באו, נאמו והלכו.

יריב לוין: סיפרו איזה סיפור לציבור והלכו הביתה.

יריב לוין: עכשיו אני אגיד לך, גברתי היושבת-ראש, יותר מזה.

יריב לוין: מביאה כאן חברת הכנסת ח'טיב יאסין פסוק מהקוראן, באיזו חוצפה, כאשר היא יושבת כאן ובאצבע שלה שוללת את היכולת מהרוב של אזרחי מדינת ישראל להבין את הקוראן, ללמוד אותו, ומספרת לכולם כמה אפשר ללמוד הרבה וכו'.

יריב לוין: פשוט בושה וחרפה.

יריב לוין: אבל זה לא מסתיים בזה, לצערי.

יריב לוין: שמעתי כאן את הדברים שהקריאה השרה פרקש הכהן.

יריב לוין: בוודאי אין לי אליה טענות, היא הקריאה דברים ששלחה לה שרת החינוך.

יריב לוין: זה כל כך חשוב לשרת החינוך, הנושא הזה, עד כדי כך שהיא לא טרחה אפילו להגיע לכאן לדיון.

יריב לוין: זה כל כך חשוב לה, עד כדי כך שהיא הובילה בוועדת שרים לחקיקה את ההתנגדות ללימוד השפה הערבית בבתי הספר היהודיים.

יריב לוין: וזה עד כדי כך חשוב לה, שהיא שולחת אותך להקריא כאן כל מיני נתונים, כשהמציאות היא, וכולם יודעים אותה, שאזרחי ישראל היהודים לא לומדים ערבית ולא יודעים ערבית, ואין גם שום סיכוי שילמדו ואין שום סיכוי שידעו, באופן שבו הדברים מתנהלים.

יריב לוין: זאת האמת, וכאשר סוף-סוף תהיה התייחסות רצינית לעניין הזה יהיה גם טעם לשמוע את הנאומים.

יריב לוין: בינתיים הנאומים לא עוזרים שום דבר.

יריב לוין: הגיע הזמן למעשים, ואני מצפה שכך יהיה ובמהרה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת יריב לוין.

אמילי חיה מואטי: עמדה נוספת, בבקשה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושבת-ראש, אני הקשבתי לתשובת הממשלה, שהיא כנראה הנחתה שהתשובה תהיה משרת החינוך, למרות שההצעה מתייחסת ליום מיוחד לשפה הערבית, והמטרה היא לדבר גם על מעמד השפה הערבית ולא רק על לימודי השפה הערבית בתוך בתי הספר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלעמוד בשם מערכת החינוך ולהתפאר שמלמדים ערבית לדוברי ערבית, כלומר לערבים, זה מאוד מגוחך.

עאידה תומא סלימאן: חסר שלא ילמדו ערבית.

עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת שהיו ימים שנאבקנו על זה בהיסטוריה שלנו, שילמדו אותנו את השפה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: הייתי מצפה שהממשלה – תהיה לה עמדה.

עאידה תומא סלימאן: היום קיימתי דיון בוועדה על ניהול חקירות בעבירות אלימות במשפחה ועבירות מין בשפה הערבית, כאשר זה מחויב, אלף-בית, שהאישה תוכל לדבר את השפה שלה בתוך חדרי החקירות.

עאידה תומא סלימאן: כאשר מדברים על יום מיוחד לשפה הערבית זה אומר לכבד שפה על כל המשמעות שלה, תרבותית, ולא רק כערך אינסטרומנטלי שמלמדים אותו בבית הספר.

עאידה תומא סלימאן: שפה זה תרבות, זה היסטוריה, זה עם, זה כבוד, ולא עונים עליו כעל נושא של לימוד בבתי ספר.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: ברשותכם, חברות וחברי הכנסת, הודעה אישית של חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

אמילי חיה מואטי: הודעה אישית מהדוכן, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: ברשותכם, חברות וחברי הכנסת, הודעה אישית של חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

אמילי חיה מואטי: הודעה אישית מהדוכן, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: הודעה של מזכירת הכנסת לפני הנאום של חברת הכנסת חברת הכנסת ח'טיב יאסין.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) (תיקון מס' 7), התשפ"ב–2022, שהחזירה ועדת העבודה והרווחה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, עד חמש דקות לרשותך.

אימאן ח'טיב יאסין: חבריי, כבוד היושבת בראש, חברי וחברות הכנסת, אני רוצה לפנות באופן אישי אליך, ח"כ יריב לוין.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לבחור את המילים שלי בקפדנות, למרות שהמילים שלי תמיד בנורמה, הן מילים מכבדות, ואתה יודע שאני גם מכבדת אותך.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל מה שאמרת עכשיו, אני לא יודעת איך אפשר לתאר את זה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להגיד לך רק דבר אחד, אתה והחברים שלך הם אלו שהדירו את השפה הערבית מהמקום הרשמי שלה, אז אל תבוא ותטיף לי ולחברים שלי מוסר כדי להראות לעולם כמה אתה נאור, דואג, מכבד ואכפת לך.

אימאן ח'טיב יאסין: צר לי מאוד שזה המצב.

אימאן ח'טיב יאסין: אני אומרת, איך אנשים בפוליטיקה יכולים לרדת כל כך נמוך, וחבל.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תם הנושא.

אמילי חיה מואטי: [מס' מ/1501; דברי הכנסת, חוב' ט"ז, ישיבה 100; נספחות.

אמילי חיה מואטי: ]

אמילי חיה מואטי: ברשותכם, אני עוברת לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) (תיקון מס' 7), התשפ"ב–2022, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אמילי חיה מואטי: תציג את החוק יושבת-ראש ועדת העבודה והרווחה אפרת רייטן מרום, בבקשה.

ועדת העבודה והרווחה): אמילי - - -

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

ועדת העבודה והרווחה): תרשו לי, לפני שאני מציגה את הצעת החוק, קודם כול לברך את חברתי חברת הכנסת אמילי מואטי - -

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

ועדת העבודה והרווחה): - - על תחילת הכהונה שלך כאן כסגנית יושב-ראש.

ועדת העבודה והרווחה): אנחנו מאוד גאים, שמחים ומאחלים לך הצלחה רבה מאוד.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, יקירתי.

ועדת העבודה והרווחה): אני בהחלט מתכבדת לומר לך גברתי היושבת-ראש, וכנסת נכבדה, אני מתכבדת להביא בפניכם, לקריאה שנייה ושלישית, את הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) (תיקון מס' 7), התשפ"ב–2022.

ועדת העבודה והרווחה): עצמאים ועצמאיות, שימו לב, זה ממש אליכם – הצעת חוק מהחשובות והמוצדקות שהועלו במליאה, לטעמי, בתקופה האחרונה, המקנה לעצמאים דמי בידוד, תשלום שישולם על ידי המדינה באמצעות המוסד לביטוח לאומי בעד ימי העבודה שבהם הם נאלצו להישאר בבית, כמו כל אזרחי מדינת ישראל, לאור ההגבלות של נגיף הקורונה.

ועדת העבודה והרווחה): סכום דמי הבידוד כפי שהוצע בהצעת החוק ושעבר בקריאה ראשונה עמד על 430 שקלים ליום, בהחלט סכום יפה ומשמעותי, ובהמשך להחלטה שהייתה במבצע שומר חומות, ובכל זאת הוא עלה.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת רוטמן, אתה מפנה את הגב לחברת הכנסת רייטן, תודה.

ועדת העבודה והרווחה): עוד אליי, לי להפנות את הגב.

ינון אזולאי: - - -

ועדת העבודה והרווחה): אנחנו נזכור לך את זה ביום חמישי.

ינון אזולאי: - - - מחר בקיזוז.

ועדת העבודה והרווחה): אנחנו מדברים על – הפסקת אותי ממש לפני השיא, רציתי לומר שוועדת העבודה והרווחה פעלה קשה מול משרד האוצר, ואחרי דיונים אינטנסיביים, והאמת, הבנה ומקצועיות רבות מאוד, הועלה הסכום עבור העצמאים ל-570 שקלים ביום, והוא ישולם עבור שלושה ימים בכל תקופת בידוד.

ועדת העבודה והרווחה): כלומר אם עצמאי או עצמאית נאלצו להישאר כמה פעמים בתקופות בידוד בבית – בגלל הילד, בגלל העובד, בגלל נסיעה לחוץ לארץ – כל פעם תיספר מחדש תקופת הבידוד לשלושה ימים.

ועדת העבודה והרווחה): הסכום של 570 שקלים ישולם לעצמאי בבידוד מזכה, כאמור כאשר מסיבה רפואית הוא אינו יכול להתחסן; כאשר אין לגביו המלצה להתחסן; או שהוא החל בתהליך ההתחסנות אך טרם סיים אותו; אם הוא עצמאי קטין ולכן אין לתלות בו את האי-התחסנות; או שלמרות שהתחסן או שהוא מחלים הוא חייב בבידוד.

ועדת העבודה והרווחה): כן ישולם לעצמאי שהוא הורה מלווה, כלומר שעליו להשגיח על ילדו שבבידוד.

ועדת העבודה והרווחה): לעצמאי אחר ששוהה בבידוד ישולמו 75% מהסכום האמור.

ועדת העבודה והרווחה): לגבי עצמאי שלא נחשב במוסד לביטוח לאומי כעובד עצמאי בשל מיעוט השעות וההכנסות מעיסוקו כעצמאי – לגביו הוחלט במסגרת דיוני הוועדה כי הוא יהיה זכאי למחצית מהסכום האמור במקום לרבע, כפי שהוצע אגב בהצעת החוק שהגיעה לדיונים בוועדה.

ועדת העבודה והרווחה): במקרה שהוא גם שכיר הוא יהיה זכאי לדמי בידוד רק כשכיר ולא יהיה זכאי מכוח היותו עצמאי.

ועדת העבודה והרווחה): לעומת זאת עצמאי, מי שנחשב בביטוח הלאומי לעובד עצמאי והוא גם שכיר, יהיה זכאי לדמי בידוד גם כשכיר וגם כעצמאי.

ועדת העבודה והרווחה): כמו שאמרתי בהתחלה, נציין שבהתאם לדרישת הוועדה, נקבע שעצמאי ששוהה בבידוד בגלל שהוא חזר מחו"ל, נסע במסגרת העבודה שלו, מטעם עיסוקיו ומשלח ידו, חזר לארץ ונאלץ להישאר לכמה ימי בידוד – גם על זה הוא יקבל את התשלום.

ועדת העבודה והרווחה): החוק קובע – וזה אולי אחד הדברים החשובים שיש לתת עליהם את הדעת – שהזכאות של העצמאי לקבל מהמדינה את דמי הבידוד חלה רטרואקטיבית.

ועדת העבודה והרווחה): אנחנו חוזרים אחורה עד החל מ-1 ביולי 2021, משום שאז, באותו מועד, קיבלו העצמאים מענקים שפיצו, בין היתר, גם על ירידה בהכנסות מעל שיעור מסוים, שמשקף את השהות בבידוד.

ועדת העבודה והרווחה): זכאות זו כאמור תחול עד סוף פברואר, כלומר עד 28 בפברואר, אבל נקבעו גם הוראות המאפשרות להאריך את תקופת הזכאות או לחדש אותה בצו, באישור הוועדה.

ועדת העבודה והרווחה): דבר חשוב במיוחד: לנוכח התפרצות גל האומיקרון נקבעו במסגרת החוק הוראות שעה מיוחדות לגבי תקופת הבידוד של עצמאי שחלה בין התקופה של 21 בדצמבר ועד סוף ינואר, וניתן להאריך את התקופה הזו בצו נוסף של שבועיים.

ועדת העבודה והרווחה): בתקופה זו העצמאים יהיו זכאים ליום בידוד נוסף, כלומר לארבעה ימי בידוד; יתרה מכך, בגלל התחלואה המפושטת בתקופה הזו, יהיו העצמאים זכאים לדמי בידוד גם בעד הימים שהם חלו בקורונה, כלומר למעשה כמעט אפשר לקרוא לזה דמי מחלה.

ועדת העבודה והרווחה): זכאות מיוחדת זו של מאומתים, שאינה חלה בכלל לגבי עובדים שעשויים להיות זכאים בימים אלה לדמי מחלה ואינה חלה בשאר התקופה על עצמאים, נקבעה בשל היקף ההתפרצות של האומיקרון בתקופה הזאת, והוועדה נסמכה בקביעה לתחילת התקופה על נתוני משרד הבריאות לעניין התפרצות גל האומיקרון.

ועדת העבודה והרווחה): בהמשך לדרישת הוועדה, קבענו בחוק המוצע כי לעצמאי יהיו נתונים 180 ימים להגיש בקשה לקבלת דמי הבידוד, ויהיה עליו להגיש הצהרה ומסמכים המעידים על זכאותו.

ועדת העבודה והרווחה): לגבי עצמאי שהוא הורה מלווה נקבע טופס מתאים בתוספת לחוק.

ועדת העבודה והרווחה): הוראה נוספת, ובשורה גם לשכירים במסגרת החוק והוראת השעה בתקופת האומיקרון, הינה שגם השכירים יהיו זכאים לארבעה ימי בידוד בתקופה הזו – ארבעה ימים, שימו לב, וגם עבור יום נוסף שבעדו לא יופחת להם יום המחלה.

ועדת העבודה והרווחה): אנחנו שמחים מאוד להביא את ההצעה הזו בפניכם ולתקן כאן עוול, לטעמי, שנעשה לעצמאים במהלך החודשים האחרונים.

ועדת העבודה והרווחה): להצעת החוק הוגשו הסתייגויות ובקשות רשות דיבור.

ועדת העבודה והרווחה): אני אבקש מהכנסת לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

ועדת העבודה והרווחה): תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חברת הכנסת רייטן מרום.

אמילי חיה מואטי: להצעת החוק נרשמו כמה הסתייגויות, ברשותכם.

אמילי חיה מואטי: קבוצת סיעת הליכוד: חברי הכנסת בנימין נתניהו, יולי יואל אדלשטיין, ישראל כץ, מירי מרים רגב, יריב לוין, יואב גלנט, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, גלית דיסטל אטבריאן, חיים כץ, אלי כהן, צחי הנגבי, אופיר אקוניס, יובל שטייניץ, דוד אמסלם, דסטה גדי יברקן, אמיר אוחנה, אופיר כץ, חוה אתי עטייה, יואב קיש, דוד ביטן, קרן ברק, שלמה קרעי, מכלוף מיקי זוהר, אורלי לוי אבקסיס, קטי קטרין שטרית, פטין מולא, מאי גולן – להלן: קבוצת הליכוד.

אמילי חיה מואטי: קבוצת ש"ס: חברי הכנסת יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, חיים ביטון, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול, אוריאל בוסו – להלן: קבוצת ש"ס.

אמילי חיה מואטי: קבוצת יהדות התורה: חברי הכנסת משה גפני, יעקב ליצמן, אורי מקלב, מאיר פרוש, יעקב אשר, ישראל אייכלר, יצחק פינדרוס – להלן: קבוצת יהדות התורה.

אמילי חיה מואטי: קבוצת הציונות הדתית: חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אורית מלכה סטרוק, אבי מעוז, אופיר סופר.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת שלמה קרעי, אתה מעוניין לנמק הסתייגות?

אמילי חיה מואטי: בבקשה.

אמילי חיה מואטי: ברשותך, כמה זמן אתה צריך?

אמילי חיה מואטי: יש לך עד 40 דקות, תודה.

שלמה קרעי: תודה, גברתי היושבת-ראש, ברכות על התפקיד החדש.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: תעשי בו חיל ותעלי מעלה-מעלה.

שלמה קרעי: חברת הכנסת רייטן, הצגת את החוק והוא חוק נפלא.

שלמה קרעי: אלא מה, שהוא כמו טיפה בים לאותם עצמאים, שנמצאים ממש בסגר.

שלמה קרעי: מדינת ישראל נמצאת היום, לחרפתה ולבושתה של הממשלה הזו – שלום, גברתי השרה – מדינת ישראל נמצאת בסגר, במצב הקשה ביותר שהיה מאז תחילת הקורונה, כשלא היינו בכלל במדינה מחוסנת.

שלמה קרעי: בתי החולים בקריסה, צוותים רפואיים מבודדים, באמת הגענו לשפל המדרגה מבחינת ההתמודדות של מדינה, שקיבלתם אותה כמדינה ירוקה והפכתם אותה למדינה אדומה, אדומה עקובה מדם, כאשר המתים הולכים ונערמים בימים האחרונים, בכל יום כמה עשרות מתים.

שלמה קרעי: לפי נתוני משרד – מה, גברתי?

שלמה קרעי: לפי נתוני משרד התחבורה – לא משרד התחבורה, נתוני תחבורה שפורסמו, אני חושב בגלגלצ, או אני לא יודע מי מפרסם את הנתונים, העומס בכבישים שווה ליותר מהסגר השלישי.

שלמה קרעי: זאת אומרת, יש פחות עומס ממה שהיה בסגר השלישי.

שלמה קרעי: זאת אומרת שאנחנו בסגר דה פקטו, בסגר, כאשר מה שהבאתם כאן לעצמאים, אותו לעג לרש של פיצוי על ימי בידוד של העצמאים – מה עם הסגר?

שלמה קרעי: מה עם הסגר שהבאתם את מדינת ישראל אליו, ושאתם לא מפצים את העצמאים על אובדן הכנסות בו?

שלמה קרעי: הרי באו ואמרו חלק מכם, ליברמן ואחרים אצלכם בממשלה – שלחתם את אותם העצמאים להחליף מקצוע.

שלמה קרעי: אבל הם עוד לא הצליחו להחליף מקצוע, הם בינתיים מתכננים להחליף לכם את המקצוע, אבל עד שהם יעשו את זה אותם עצמאים מאבדים הכנסות בשיעורים מאוד מאוד גבוהים.

שלמה קרעי: הם מגיעים לקריסה, הם מגיעים למצב של חדלות פירעון כמעט, והם מנסים לגמור את החודש.

שלמה קרעי: אמרו אצלכם בממשלה שאנחנו חילקנו כסף גם למי שלא היה צריך.

שלמה קרעי: אז גם אם נגיד ואתם צודקים, עדיף לחלק כסף גם למי שלא צריך מאשר לא לתת פיצוי לאלו שבאמת צריכים, לאלו שאתם, במדיניות הכושלת שלכם, הבאתם אותם למצב הזה, שבו אנחנו נמצאים ממש בסגר רק שליברמן לא רוצה להגדיר אותו כסגר, כדי שלא יצטרך לפצות את העצמאים.

שלמה קרעי: אנחנו פיצינו עצמאים בהתחלה על אובדן של למעלה מ-40% ממחזור ההכנסות.

שלמה קרעי: לאחר מכן הגדלנו את היקף המפוצים – פיצוי לכאלה שנפגעו בלמעלה מ-25% פיצוי.

שלמה קרעי: נכון, ולדימיר, אתה זוכר את זה?

ולדימיר בליאק: זה היה כשהתחלנו מ-25%.

שלמה קרעי: לא, התחלנו מ-40%, ולדימיר, אתה כנראה לא זוכר מספיק טוב.

שלמה קרעי: אני כחבר ועדת הכספים זוכר את זה היטב.

שלמה קרעי: התחלנו מ-40%, ירדנו ל-25%, אחר כך חזרנו אולי שוב ל-40%.

שלמה קרעי: ההתחלה התחלה הייתה לפי 40%.

שלמה קרעי: בכל מקרה, אותם עצמאים משוועים, משוועים לפיצוי.

שלמה קרעי: באים, ואתם נותנים להם פלסטר על מכה קשה שנתתם להם והם באמת לא יודעים איך להתמודד איתה.

שלמה קרעי: אז כמובן, אני בעד החוק, לפחות לתת משהו, אבל הלעג לרש הזה שבו אתם לא נותנים לאנשים את מה שמגיע להם – הם שילמו ביטוח לאומי, הם משלמים מיסים למדינת ישראל, אבל אתם לוקחים את כל הכסף ועוד מעלים מיסים.

שלמה קרעי: כמעט אין דבר שלא עולה, כל יום מפורסמים נושאים חדשים ודברים חדשים שבהם המחירים מתייקרים ועולים.

שלמה קרעי: את כל הכסף ליברמן לוקח לממן את הג'ובניק אבידר, השר בלי תיק, שבמפלגה שלו; לממן את מס עבאס, את אותה שחיתות קואליציונית ב-30 מיליארד שקל בחמש השנים הקרובות, ואת אותם כספים קואליציוניים, שוולדימיר, היושב-ראש שלך, איך הוא הבטיח?

שלמה קרעי: שהוא יילחם בכספים הקואליציוניים, שהכספים הקואליציוניים האלו הם מושחתים, והוא נתן, לקח בעצם בריבוע כספים קואליציוניים וחילק לכל מי שרוצה.

שלמה קרעי: אז כשאתם באים לאזרחי ישראל, מתחייבים להם שתקימו ממשלה צרה, ממשלה שלא תבזבז כספים, שלא תשימו שרים בלי תיק, שנלחמתם בחוק הנורבגי – ואתם מביאים ממשלה מנופחת - - -

עאידה תומא סלימאן: קרעי, 40 דקות - - -

שלמה קרעי: אני יודע, אני מחכה שיקראו לי, אני תכף צריך – משהו.

אמילי חיה מואטי: אולי תפברקי הודעה עבורו, תקראי לו, ונגמור עם זה.

עידית סילמן: עאידה, תקראי לו למשהו.

עידית סילמן: נבקש שיקראו לו.

שלמה קרעי: מה אתם ממהרים?

עידית סילמן: אנחנו, לא.

שלמה קרעי: עידית, מה, להמציא סיפורים חדשים?

שלמה קרעי: את יכולה לעשות את זה גם כאן.

עידית סילמן: אנחנו לא מהממהרים, אנחנו מהממהרות.

שלמה קרעי: מהממהרות, אוקיי.

אמילי חיה מואטי: אבל אנחנו שמחות בעיקר לראות אותך בחזרה בכנסת בקו הבריאות.

שלמה קרעי: השאלה – ואני רואה מה ששלחת לי, ולדימיר, השאלה מתי זה יצא, הפעימה הראשונה.

שלמה קרעי: אז לפי מה שוולדימיר שולח, הפעימה הראשונה, של מרץ-אפריל 2020, היא לפי פגיעה של 25%.

שלמה קרעי: אוקיי.

שלמה קרעי: אני לא יודע, אבל – טוב, נבדוק את זה.

שלמה קרעי: אני זוכר שירדנו מ-40% ל-25%, יכול להיות שזה לא בכל המגזרים.

שלמה קרעי: אבל מה ששלחת אני רואה.

שלמה קרעי: בכל מקרה, יושבת-ראש הקואליציה, כשאתם מתחייבים לאזרחי ישראל להקים ממשלה צרה כשאתם מתחייבים לא להקים ממשלת הונאה כזו ואתם בסוף עושים את ההפך – אני שומע את עמידר, אלי עמידר, שיושב בדירת עמידר בחינם בתוך הממשלה ולא עושה שם כלום; כשאני שומע אותו יוצא, והוא פתח את הפה עכשיו, שיש עסקת טיעון, אין עסקת טיעון, כן גורמים בתוך הקואליציה, לא גורמים בתוך הקואליציה – סוף-סוף התעורר, מצא משהו עם מה להתעסק איתו, חבל שזה נגמר לו מאוד מהר.

שלמה קרעי: ממשלה כזו, שמבזבזת כל כך הרבה כספי ציבור על ג'ובים, על משרות, וכשמעירים לראש הממשלה החליפי ואומרים לו: איך אתה ממנה את גיסתך, איך אתה ממנה את הבת דודה של אשתך – מה שיש לו לומר הוא שהציבור לא בסדר.

שלמה קרעי: אז לפחות תבואו לעצמאים בידיים נקיות.

שלמה קרעי: כשאתם כאילו מביאים לכאן חוק שבא לסייע לעצמאים, אל תעשו את זה בצורה כזו שזה צחוק בפרצוף, שאתם לועגים להם.

שלמה קרעי: אתם אומרים להם, הינה, קחו כמה שקלים על זה שישבתם בבית, אבל על כל מה שהפסדתם לאורך כל חצי השנה האחרונה, והמחזורים שלכם נפגעו, ושיש סגר דה פקטו – על זה אתם לא מפצים ואפילו לא מדברים ושולחים אותם להחליף מקצוע.

שלמה קרעי: אז תתביישו לכם.

שלמה קרעי: טוב, חברים, נמשיך בחוק הבא, תודה רבה לכולכם.

עידית סילמן: מה קרה?

עידית סילמן: מה קרה?

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

אמילי חיה מואטי: יעלה בבקשה חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

אמילי חיה מואטי: בבקשה חבר הכנסת פינדרוס, לרשותך עד 40 דקות.

יצחק פינדרוס: כבוד היושבת-ראש, אני לא אנצל את 40 הדקות, תהיו רגועים.

יצחק פינדרוס: כבוד היושבת-ראש, ברכותיי.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

יצחק פינדרוס: ולמי שישב כאן קודם, מזל טוב ליום ההולדת, ידידי איתן.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יצחק פינדרוס: מזל טוב ליום ההולדת.

קריאות: מזל טוב.

יצחק פינדרוס: האמת היא שאני חייב לומר שאחד הדברים הטובים שקרו לי בכנסת זה שפגשתי את איתן גינזבורג.

אמילי חיה מואטי: איזה יופי.

יצחק פינדרוס: אני אומר את זה לא פעם ראשונה, וזו האמת.

יצחק פינדרוס: הוא משכמו ומעלה.

יצחק פינדרוס: גברתי יושבת-ראש הוועדה, אני חושב שאכן החוק הזה הוא חוק ראוי והוא חוק טוב והוא חוק נכון.

יצחק פינדרוס: מתחיל להיעשות איזה סימן של צדק עם העצמאים, כי לצערי הרב מדינת ישראל רודפת – ולא מהיום, זה לא משהו שקרה עכשיו – מתייחסת לעצמאים רק בחובות ולא בזכויות.

יצחק פינדרוס: הם משלמים דמי ביטוח לאומי כמו כל אזרח, אבל לא מקבלים את מה שמקבל כל אזרח מביטוח לאומי, לא מקבלים את הזכויות המגיעות להם, בטח לא ימי מחלה, בטח לא ימי חופשה, אני לא מדבר על דברים פשוטים ודברים בסיסיים שמגיעים להם.

יצחק פינדרוס: וסוף-סוף נעשתה איתם איזה התחלה של צדק, בהובלה שלך.

יצחק פינדרוס: הייתי בוועדה והצבעתי בעד גם בוועדה, אף שאני באופוזיציה, וכואב לי, כואב לי.

יצחק פינדרוס: ההסתייגויות שאמרנו, ואני ניגש להסתייגויות, היו הסתייגויות מאוד מאוד ענייניות, ואת ראית את הצורה שבה האוצר נעמד על הרגליים האחוריות שהחוב יימחק בתוך 120 יום, והוויכוח על כמה ימים לתת להם עד שהחוב יימחק, שאין לזה אח ורע בשום דבר.

יצחק פינדרוס: אין במדינת ישראל דבר כזה שחוב, שזכות של אזרח נפגעת בגלל שהוא לא הגיש ביום הנכון את הבקשה לקבל זכויות – שמגיעות לו.

יצחק פינדרוס: וראינו איך נעמדים על הרגליים האחוריות, וצר לי על כך.

יצחק פינדרוס: אבל כמו שאמר שלמה, ואני חושב שזה נכון, אנחנו נצביע בעד החוק הזה.

יצחק פינדרוס: אנחנו נצביע בעד החוק הזה, כי אני חושב שהוא חוק ראוי ונכון, אבל אנחנו נמצאים בתוך משבר כלכלי גדול, ועיקר חסר מן הספר: עצמאים מתמוטטים, עסקים מתמוטטים, העלויות והמחירים מגיעים – הזוי.

יצחק פינדרוס: אנחנו שומעים כל שעתיים על עוד חברה גדולה בישראל שמעלה את המחירים.

יצחק פינדרוס: אנחנו נמצאים בתוך משבר ומתנהלים – בדיוק כמו בקורונה, דרך אגב, שזה יהיה החוק הבא שיבוא – מתנהלים כאילו אין כלום, הכול בסדר, הכול זורם, הכול מסתדר.

יצחק פינדרוס: אני שמח, ואני מברך אותך על ההישג, על הדבר הזה, אבל צריך לדאוג שממשלת ישראל תתמודד עם המשבר הכלכלי של העצמאים, תתמודד עם הזכויות של העצמאים ותתמודד עם המשבר הכלכלי שמדינת ישראל עוברת.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת פינדרוס.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, יעלה חבר הכנסת יעקב אשר.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, אדוני, לרשותך 40 דקות.

ממתי נהייתם כאלה לארג'ים?

אמילי חיה מואטי: אין תחתית ללארג'יות שלי, תאמין לי.

זה הכול לכבוד טקס הפרידה מירדנה באיזה שלב.

אמילי חיה מואטי: אל תזכיר לנו את זה.

אני רוצה לומר לך שהיה צריך לשנות את החוק כאן בכנסת לגבי מזכירת הכנסת.

אני חושב שהיינו מקבלים פה תמיכה מקיר לקיר בעניין, אבל את זה נשאיר ליום שיגיע.

גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להתחיל באמת בברכה ליושבת-ראש ועדת הרווחה, חברת הכנסת רייטן, ואני מקווה שלא יהיו לי בעיות באופוזיציה, אבל באמת היא מתפקדת עם הרבה שכל, עם הרבה לב, וכל דבר שמגיע אליה – היא למדה את זה מהר מאוד – לא יוצא כמו שהוא הגיע.

הוא יוצא הרבה יותר מטויב, הוא יוצא הרבה יותר מלוטש, הוא יוצא הרבה יותר חמלתי ומקצועי, בגלל שלחמלה אין גבול, ולכן יש את האיזונים הנכונים.

ואני אומר את זה מניסיון אישי, מאותם פעמים שבהן אני משתתף בוועדה בנושאים שהיו חשובים גם לי, ואני עוקב אחרי הדברים האלה, ואני קודם כול באמת מודה לך, כי גם החקיקה הזאת יצאה הרבה יותר טוב מהנוסח הכחול, מה שנקרא.

גלעד קריב: אני מסכים איתך, חבר הכנסת אשר - - -

תעשה לי טובה, אל תקלקל את זה.

תעשה לי טובה.

אמילי חיה מואטי: אני חושבת שיש תמימות דעים בבית לגבי הדברים שאמרת.

זה יוצא כל כך טוב.

אל תקלקל.

זה דבר אחד.

דבר שני, אני חושב שהדבר הזה הוא באמת ייחודי גם בכך שהוא פעם ראשונה נוגע בעצמאים בנקודה הזאת, אבל עדיין אני אומר שהמצוקות שבהן נמצאים העסקים והעסקים הקטנים בתחומי חיים די גדולים בציבור, אין להן למענה.

והיום יצאה בשורה שמשרד האוצר החליט – הנהלת משרד האוצר התכנסה והחליטו על כמה צעדים, אבל אין שום צעד דרמטי, אין שום צעד שמהווה סיוע בפועל או פיצוי בפועל.

יש הקדמות כאלה ואחרות, הלוואות, פריסות כאלה ואחרות, אבל העיקר לא להכניס את היד לכיס.

ואני חושב שהמדיניות הזאת עשתה לנו נזק גדול מאוד בתקופה הזאת של הגל האחרון, נזק גדול מאוד.

המדיניות הזאת, אני אמרתי את זה כבר אז, עוד לפני היום, כבר כולם יודעים, אבל אני זיהיתי די בהתחלה – גם בתקופת הדלתא לא נעשו הגבלות שהיה צריך כן לעשות.

לא סגר, לא הכול חייב להיות סגר מוחלט.

יש גם הגבלות נקודתיות, חכמות, שבולמות אירוע, והן לא נעשו.

דבר ראשון, בגלל ניהול כושל, לדעתי; דבר שני, חלק מהסיבות לניהול הכושל זה בגלל שידיהם של ראש הממשלה ושל שר הבריאות היו כבולות על ידי שר האוצר, שיודע היטב איך לכבול את ידיהם, ופשוט הם פחדו לדבר מילה על הגבלה נקודתית, אפילו, פחדו לדבר או לתת הנחיות.

כל ההנחיות כיום לציבור זה: תנהגו באחריות, קחו את האחריות לידיכם, אתם אנשים בוגרים, תשמרו על הילדים, תשמרו על הסבתות.

יש פה ממשלה, היא לא צריכה לתת רק המלצות לאנשים להיות מבוגרים אחראיים.

מישהו צריך להיות מבוגר אחראי פה.

אבל מאחר שהם ידעו שכל החלטה שלהם צריכה להיות מלווה בפיצוי מתאים לאותו סקטור שעלול להיפגע, הם פשוט לא אמרו מה לעשות, הם פשוט לא קיבלו החלטות.

התכנסו פעם ועוד פעם, או לא התכנסו בכלל.

אני אומר את זה חד-משמעית לבושתה של הממשלה הזאת, שלא נאבקת בקורונה; היא לא נאבקת בווירוס או בקורונה, או איך שתקרא לזה, באומיקרון, ולא בדלתא.

הם העדיפו להכיל מתים ולא להכיל פגיעה כזאת או אחרת, נקודתית, שיכולה להיות באורח החיים הרגיל שלנו, וזה לא חוכמה, וזה לא נכון.

והינה אני רואה כבר כותרות היום, גברתי היושבת-ראש, שבמשרד הבריאות שוקלים את ההחלטה הזאת לגבי הילדים, בגלל שמתחילים לבוא מחקרים שהאומיקרון כן גורם לתופעת לוואי של בעיות, איך זה נקרא, ה-PIMS, תופעות לוואי בילדים שזה דבר שיכול להיות מסוכן.

אין פה מאבק.

ולכן אני רוצה לומר – ואני כבר אגיד את דבריי גם לסעיף הבא בסדר-היום.

אני אומר שלדעתי בדברים הללו, כמו שאמרתי, הממשלה לא נאבקת.

היא לא נאבקת, והיא לא מכוונת את הכלים שיש לה כדי לבלום.

אנחנו חיים עם זה.

והראיה הגדולה, שאנחנו סוף-כל-סוף – באמת צריך לעשות אולי טקס.

אולי צריך לעשות טקס לכך שמדינת ישראל, בשעה לא טובה ולא מוצלחת, במקום ראשון בנדבקים פר נפש.

לא היינו שם בימים הקשים ביותר, עוד לפני החיסונים, כי נאבקנו, הייתה פה ממשלה שנאבקה.

הייתה לנו ביקורת עליה – הפוך.

אני, כיושב-ראש ועדת חוקה, בלמתי חלק מהדברים, כדי שלא יהיה יותר מדי קשה לאנשים.

הייתה פה ממשלה שהבינה שצריך להיאבק בקורונה ולא רק לחיות לצד הקורונה.

אלה מילים יפות.

כל הזמן להשתמש במילה הזאת, שלא יהיה סגר – אף אחד לא ביקש סגר.

בין סגר ללא לעשות כלום יש קילומטרים של מה לעשות.

המון דברים.

אני אומר לכם, אלה דברים קשים, ואני עומד מאחוריהם, כי אני מכיר.

חייתי את הקורונה הזאת, לצערי הרב, הרבה לילות וימים לבנים כאן בבניין.

אני יודע מה היה, ואני יודע מה קורה עכשיו.

הרימו ידיים, נותנים לציבור להחליט לבד, וכל הזמן מותחים את המיטה לפי האורך של ההדבקה.

זה מה שעושים כל היום, מנסים להדביק את הקצב.

מורידים את הבידודים בגלל שההדבקה כבר גדולה, אז נהיה סגר דה פקטו.

אז מורידים אותם עוד יותר, כי זה נהיה עוד יותר גדול.

זאת לא מלחמה בנגיף; זאת כניעה לנגיף, השלמה, ועכשיו בואו נתחיל לעצב את המציאות לפי מה שאנחנו רוצים.

ככה אני רואה את זה.

ואני אומר לכם, אני בטוח – אולי לא הייתי אומר את זה בקול רם כל כך, אבל הייתי אומר את אותם דברים לו הייתי היום בקואליציה.

זאת שגיאה, ואנחנו רואים את זה.

בעזרת כמה יועצי תקשורת הפכו את הבשורות.

מה הבשורות?

הבשורות הן שהורדנו את המגבלות, הורדנו בידודים, הורדנו את זה.

אבל הורדת את כל אלה וההדבקה קופצת לשמיים.

ומי יודע אם בעוד שנתיים-שלוש לא יתברר באיזה מחקר שאותם אנשים שלא חוו קורונה באמת אין להם שום תופעות לוואי עתידיות, ואלה שכן חוו קורונה באמת נשארו עם איזושהי בעיה כזאת או אחרת, לבבית או אחרת.

מי יודע מה המדע ימצא בעוד שלוש-ארבע שנים, מי יודע?

הרי הכול סטטיסטיקות ומחקרים של טווחים ארוכים מאוד.

לכן, אני רוצה לומר שאני חושב שזה יום עצוב.

מדינת ישראל, שהייתה כל הזמן במקום טוב גם מבחינת מתים במגפה, באופן יחסי לעולם, גם מבחינת הדבקה, גם מבחינת החיסונים, מכל הבחינות היינו במקומות הראשונים, אולי במקום הראשון; היינו אור לגויים, והיום אנחנו במקום הראשון בקצב ההדבקה.

אנחנו רואים גם מה קורה בבתי החולים.

אני לא מצליח להבין את השקט הזה, למה מנהלי בתי החולים לא הופכים את העולם?

אני רואה פרסומים על עשרות חולים במסדרונות.

אני מדבר איתכם על היום, ואני מתעדכן מדי פעם במה שקורה: אנחנו כבר עם 850 חולים קשה, בעיצומו של חורף, וגם השפעת יודעת לשחק את התפקיד שלה.

ואנחנו בשקט.

אנחנו רק מתאימים את הדברים למציאות.

לא נלחמים.

כשאתה נלחם במשהו, הגיוני שאתה משנה דברים או עושה דברים.

אבל כשאתה לא נלחם?

אני בכלל לא מבין בשביל מה צריך לאשר את חוק הקורונה הגדול.

את חוק הקורונה הגדול אני אישרתי אז בדיונים של חודש וחצי-חודשיים כי עמדנו להשתמש בו, והשתמשנו בו.

פה הממשלה לא הולכת להשתמש בו.

היא חסרת אונים, אין לה מה לעשות והיא גם לא עושה.

היא לא רוצה לעשות, כדי שזה לא יעלה לה כסף, אז בשביל מה צריך את כל חוק הקורונה הגדול הזה?

אני לא מצליח להבין.

אבל הדבר הכי גרוע, גברתי היושבת-ראש – אני לא איחלתי לך הצלחה.

פעם ראשונה שאני נואם כשאת מנהלת את הישיבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת יעקב אשר.

אבל לא סיימתי.

גברתי היושבת-ראש, הדבר שהכי גרוע, מכול, זה צביעות.

ועם זה קשה להתמודד, את זה קשה לסבול.

אני ישבתי בוועדה, ניהלתי את חוק הקורונה הגדול הזה, כשהיה לי לחץ כבד בקואליציה לעשות את זה מהר ואני לא הסכמתי.

עבדנו לאט כדי לטייב אותו וכדי להוציא ממנו הרבה מאוד דברים שהיו על סף פגיעה בזכויות של אנשים.

אבל היינו בזמן מלחמה, היינו בזמן של קורונה משתוללת.

אבל איפה הצביעות שהכי כואבת לי?

אני רק אקריא לך ציטוטים של אנשים, שהיום הם שרים וחברי קואליציה, על חוק הקורונה, ועל כך שהוא מאפשר לממשלה במצבי חירום לעקוף את הכנסת ולהתקין תקנות מסוימות שיאושרו רק בדיעבד.

זה אותו חוק כמעט, עם תיקונים קלים – היה אפילו תיקון קטן לגבי נושא של בית כנסת, שאפשר לצאת להתפלל.

בכל מקרה, אין הגבלות ולא יהיו הגבלות ולא יעשו פה כלום, כך שההישג הזה הוא גם לא משהו מיוחד.

כעסו עלינו שאנחנו נותנים לממשלה אפשרות להכניס את התקנות לתוקף לפני שהוועדה דנה בהן.

אנחנו דווקא הצלחנו לעשות בכמה דברים שהיו 24 שעות, גם, במלחמה לא קלה.

אני אגיד לך מה נאמר לי בוועדה, כשאני ישבתי שם.

ואתחיל עם יושב-ראש הכנסת, שהוא הכי מכובד כרגע, מבחינתי, בהייררכיה.

אני אצטט אותו על החוק ההוא, שדומה כמעט לגמרי לחוק הזה: חוק מטורף – ציטוט – חוק איום ונורא.

חוק אשר מאפשר לראש הממשלה ולממשלה להביא חוקים ללא אישור הכנסת.

זהו יום שחור לכנסת ישראל.

ציטוט של יושב-ראש הכנסת הנוכחי, שאומנם לא יצביע היום על החוק כי הוא נמצא במשלחת.

בואו נמשיך הלאה.

שר הבריאות דהיום ניצן הורוביץ, יושב-ראש מרצ.

אני מצטט, ואני לוקח רק את הדברים, ממש את ה-highlight: חוק בלתי דמוקרטי – אומר חבר הכנסת ניצן הורוביץ – חוק פשיסטי, יהיה קשה להחזיר את הגלגל לאחור.

נתניהו מנצל את הקורונה לדריסת היסודות הדמוקרטיים.

ציטוטים, לא המצאות.

השר לפיד, ראש הממשלה החלופי, אבל אז חבר הכנסת לפיד: החוק הזה, חוק הקורונה הגדול, פירושו שאפשר לסגור את התיאטרון הזה, להגיד לכולנו ללכת הביתה כי לא צריך יותר כנסת.

אין יותר רשות מחוקקת.

השרה זנדברג, בהיותה חברת כנסת: אם החוק יעבור כפי שהוא חוקק, זאת לא תהא דמוקרטיה.

סגן השר סגלוביץ': חוק גרוע, חוק מצ'וקמק.

השר אבידר: החוק הזה הפך את הכנסת לכנסת בדיעבד.

סגן השר יאיר גולן – כולם בהיותם חברי כנסת פעילים, חברים שלי, אפילו – סגן השר יאיר גולן: החוק הוא חוק שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

חוק של הרס הדמוקרטיה.

גברתי היושבת-ראש, לא יכול להיות – אנחנו אנשים אינטליגנטיים.

זה נכון שבפוליטיקה, לפעמים אומרים משהו, וזה לא בדיוק כמו שאמרת, ולא בדיוק, אבל שלל של התבטאויות, שהיו לא לפני 50-40 שנה; לפני שנה פלוס-מינוס.

הן נאמרו, מהבטן זה יצא, ואין דבר יותר אמיתי כשאתה רואה בן אדם זועק, זועק על העניין.

אני מסיים, עאידה.

אמילי חיה מואטי: יש לך עוד 24 דקות ו-30 שניות.

לא, לא, אני כבר מסיים.

אני רואה שהיא בלחץ, היא רוצה לראות את הנכד שלה.

אז אני אסיים.

גברתי היושבת-ראש, כשאנשים אומרים את הדברים האלה מתוכם, ושנה-שנה וחצי אחר כך עושים אותו דבר כמעט, אותו דבר - - -

אמילי חיה מואטי: אולי זאת גם שאלה של אמון, כאשר אתה מאמין במערכת ולא רק במהלכים.

אני אגיד לך – זה נכון.

הרי למה הם שינו את עמדתם היום?

כי היום יש להם אחריות והיום הם שומעים את זה גם מאנשי המקצוע ואולי יותר מאמינים, כמו שאת אומרת.

אז איך אתה – לפיד, הורוביץ וכל אלה – יכול לבקר ממשלה קודמת, כשאתה יודע שהאחריות עליהם, כשאתה יודע שהם עומדים מול אנשי המקצוע, כשאתה יודע שכנראה הם יודעים ומבינים מה שאתה אולי לא מבין.

כי אם אתה מתבטא בצורה הזאת: פשיזם, סוף הכנסת, סוף הדמוקרטיה, יום שחור והכול, זה אומר – שקלת את כל השיקולים ואתה אומר: אתם לא יודעים לתפקד.

אבל מה מתברר היום?

שבעצם מה שתפקדו נתניהו ויולי אדלשטיין, זה היה נכון.

אז שיעמדו פה כל השורה הפחדנית הזאת, שלא נמצאת כאן, ויעלו ויגידו: הם צדקו – בזה כן, בזה קצת פחות.

אבל הם לא אומרים את זה, הם לא אומרים את זה.

וזה היזהרו מן הצבועים, זה הכי גרוע.

זה הכי גרוע.

אני לא אומר את זה בשנאה, אני לא אומר את זה בכעס.

זה פוגע גם באינטליגנציה שלנו.

אני עמדתי, שמעתי אותם אז.

ואגב, היו לנו גם שיתופי פעולה נהדרים בוועדת חוקה בזמנו, גם עם יואב סגלוביץ' וגם עם קארין אלהרר, השרה דהיום, ובאמת טייבנו את החוק.

בסדר, אמרו קצת ביקורת, היה בסדר גמור.

ואגב, לא הוצאתי – פעם אחת הוצאתי חבר כנסת אחד לחמש דקות במשך שנה ורבע של דיונים אין-סופיים, ליליים ויומיים.

ידענו לעבוד ביחד.

אבל ההתבטאויות, הפופוליזם הזה – הרי זה רצח האופי שהם עשו לממשלה הקודמת, לראש הממשלה ולשר הבריאות.

הם הלהיטו את האווירה, שיש פה חוקים פשיסטיים.

אנחנו אחראים.

אנחנו היום כאן לא מתנגדים לזה.

אנחנו לא באנו לתת נאומים חוצבי להבות אש על העניין הזה.

לא שיחקנו את המשחק הכפול, הצבוע והמגעיל הזה, כי יש לנו אחריות, כי אנחנו יודעים שמדובר פה בחיי אדם, ואם צריך חקיקה, אז צריך.

למרות שאני חושב שבממשלה הזאת, שלא עושה שום דבר ולא התקינה תקנה אחת בחודשיים האחרונים – תקנה אחת לא הייתה כמעט, חוץ מהארכה של תקנות קודמות – הם לא צריכים את החוק הזה, אז זה סתם באמת לפגוע באנשים, לפגוע בדמוקרטיה ופשיזם ומה שאתם לא רוצים.

אבל אז עשו את זה כי הייתה ממשלה שנלחמה, ביקשה כלים.

היום זו ממשלה שהרימה ידיים במסיבת עיתונאים, והיא אומרת לכולם: תהיו אחראים אתם, הציבור.

תחנכו את עצמכם, לא אנחנו נגיד לכם מה לעשות.

ומעבירים חוק כזה, בדמיון כמעט מוחלט – עם כמה שינויים קלילים פה ושם – לחוק הקודם שהם כל כך ביקרו אותו.

אז אני שואל אותך, גברתי היושבת-ראש – זה קשה, התפקיד פה בכנסת קשה כשאתה רואה את זה, כשאתה חווה את זה ואתה רואה את הצביעות הזאת בעיניים.

ולכן אני אומר: למרות כל זאת, אנחנו נתמוך בחוק הזה.

הממשלה צריכה כלים, כי אנחנו לא יודעים איזה וריאנטים מחכים לנו מאחורי הקלעים באיזשהו מקום.

צריך שזה יהיה.

צריך – עם כל הקשיים שלו, צריך לקיים אותו.

אבל אני אומר: צביעות לא חייבת להיות, ושיעמדו כאן באומץ ויגידו: אנחנו אימצנו חלק גדול מהדברים שנעשו בקדנציה הקודמת.

תודה רבה לך.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת יעקב אשר.

אמילי חיה מואטי: אני חושבת שהתקופה הזו היא בהחלט שיעור בצניעות לכולם.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

מסכים איתך.

אמילי חיה מואטי: חברות וחברים, תמו ההסתייגויות.

אמילי חיה מואטי: נרשמו כמה חברי כנסת לקבל את רשות הדיבור.

אמילי חיה מואטי: חברי הכנסת ולדימיר בְּליאק – סליחה, בֵּליאק, תודה רבה – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח.

אמילי חיה מואטי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: בבקשה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, לרשותך חמש דקות.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, וברכות על ניהול הישיבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שכניסתך לתפקיד גם כן תשרה עוד רוגע במליאה, דבר שחסר לנו מאוד לאחרונה.

עאידה תומא סלימאן: ולמה אני מדברת עם המסכה?

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, אני אעשה כל שניתן כדי שלא נתבדה, והאפשרות הזאת.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: מקווה.

עאידה תומא סלימאן: את האמת, אני מברכת את יושבת-ראש הוועדה על הצעת החוק.

עאידה תומא סלימאן: אומנם, כפי שאמרו הדוברים לפניי, אנחנו נברך על כל סיוע שיינתן לעצמאים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו למדנו בתקופת הקורונה להכיר מקרוב את הבעיות שעומדות בפני אדם עצמאי, שעד עכשיו תפסנו אותו כאילו שהוא במעמד יותר טוב משכיר, ובאה הקורונה לחשוף את האמת, שלא תמיד להיות עצמאי זה מעמד כלכלי יותר טוב, ושדווקא הפגיעה בעצמאים הייתה מאוד גדולה, במיוחד העצמאים שיש להם עסקים קטנים, שבקושי שרדו את המתקפה.

עאידה תומא סלימאן: ולצערי הרב, החוק, בעיניי, הוא לא מספיק ולא עונה על כל הבעיות הקשות באמת שעומדות בפני העצמאים.

עאידה תומא סלימאן: לאט-לאט פה ושם מטפטפים להם סוג של פתרונות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לקחת בחשבון שאנשים כאלה הם חלק מהכלכלה, ובעת קריסתם זה קריסה של עסקים שהרבה בתים מסתמכים עליהם והרבה משפחות מסתמכות עליהם.

עאידה תומא סלימאן: כמו שהקורונה הפתיעה את כולנו, אני חושבת שהפתרונות לא אמורים להפתיע אותנו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו צריכים לעבוד כדי להשיג כמה שיותר פתרונות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשתף בזמן שנשאר לי במקרה שאני מכירה יותר משנה, של צעיר פלסטיני – בעצם אפשר להגיד, כשהוא נעצר לפני שנה הוא היה ילד, הוא היה בן 16.5.

עאידה תומא סלימאן: הוא נעצר תחת – אפילו נחטף, לא נעצר אני אומרת.

עאידה תומא סלימאן: נחטף, עצר לידו ג'יפ כשהוא הלך ברחוב של הכפר שלו ליד רמאללה, של המחנה, וג'יפ של הצבא, צבא הכיבוש, חטף אותו.

עאידה תומא סלימאן: לקח לאבא שלו ולמשפחה – שאני מכירה באופן אישי, אבא שלו עיתונאי פלסטיני – לקח לו זמן לאתר איפה הילד שלו נמצא.

עאידה תומא סלימאן: זה היה לפני שנה ומשהו.

עאידה תומא סלימאן: הילד הזה עדיין נמצא במעצר, אבל במעצר מינהלי של שנה ומשהו.

עאידה תומא סלימאן: אין כתב אישום נגדו, לא מגישים כתב אישום, והיום אנחנו שומעים שהוא חלה בקורונה.

עאידה תומא סלימאן: בשבילו מחלת הקורונה זה סכנת חיים ממשית, במיוחד בתוך בית הסוהר, כי בגלל המחלה שלו והתרופות שהוא מקבל לא היה אפשרי לחסן אותו.

עאידה תומא סלימאן: אז הבחור עם המחלה הנדירה הזו, שפוגעת דווקא במערכת הנשימה ובריאות אצלו, החליפו לו קודם כול את התרופות במעצר בלי שיעשה את בדיקות הדם שהוא צריך, לא קיבל את החיסון בגלל המצב הבריאותי שלו, לא הוגש נגדו כתב אישום, עדיין מוחזק, חולה קורונה, בסכנת חיים.

עאידה תומא סלימאן: אני מנצלת את ההזדמנות הזאת שאני על הדוכן ואני פונה גם לשר הביטחון מר גנץ: תשחררו את הילד הזה כדי שיהיה בבית חולים תחת השגחה, אחרת אנחנו – אתם – מסכנים את החיים שלו באופן מיידי.

עאידה תומא סלימאן: לא ייתכן שילד שהוא עוד לא בן 18 שנים מוחזק במעצר מינהלי, חולה במחלה נדירה ומונעים ממנו השגחה רפואית צמודה.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן להפסיק את המעצרים המינהליים באופן כללי, את המעצרים המינהליים נגד ילדים קטנים, והגיע הזמן להפסיק את ההתעללות הממושכת של הכיבוש.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

אמילי חיה מואטי: חברי הכנסת, נעבור להצבעות.

אמילי חיה מואטי: סליחה.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חברת הכנסת אפרת רייטן מרום, יושבת-ראש ועדת העבודה והרווחה מוזמנת לסכם.

ועדת העבודה והרווחה): תודה רבה, כבוד היושבת-ראש, אני מקווה שאת מתחילה להתרגל למעמדך החדש - -

אמילי חיה מואטי: לאט-לאט, תודה רבה.

ועדת העבודה והרווחה): - - ותודה על האפשרות להגיע לכאן שוב ולבנות כאן פאנל של ארבע נשים על הדוכן הזה, אירוע שמוצא חן בעיניי וכן ירבו עוד מקרים כאלה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, אני איתך בתקווה הזאת.

ועדת העבודה והרווחה): אני רוצה לומר שקודם כול אני מודה לחברי הכנסת שעלו לכאן קודם לכן ובירכו על החוק, ובירכו על החוק על אף ההסתייגויות שהיו להם.

ועדת העבודה והרווחה): והאמת היא שטבעי, שכשאתה יושב באופוזיציה – אומנם לשמחתנו לא ישבנו את ואני מספיק זמן כדי להתרגל לספסלי האופוזיציה, זה היה קצר מאוד.

אמילי חיה מואטי: יש לי תחושה שנזכה גם לזה יום אחד.

ועדת העבודה והרווחה): אולי, יום אחד, אבל למה למהר?

ועדת העבודה והרווחה): אז בינתיים שמעתי את ההסתייגויות.

ועדת העבודה והרווחה): אז ראשית, קודם כול אני חושבת שזה לא מובן מאליו שעולים חברי כנסת מהאופוזיציה ומברכים על הצעות חוק, במיוחד כשמדובר על הצעת חוק חדשה שבאמת עשינו ביחד.

ועדת העבודה והרווחה): אני רוצה לברך אותם בחזרה, משום שחברי האופוזיציה הם אלה שמגיעים לוועדה, לוקחים חלק מאוד מרכזי, כמו חבר הכנסת פינדרוס, למשל, שמגיע באופן קבוע לוועדה.

אמילי חיה מואטי: אם כי אני חושבת ששווה לציין ש-51 סעיפי חוק שמגיעים אלינו זה שינוי מהותי, זה לא שינוי מינורי, כפי שטען חבר הכנסת יעקב אשר.

ועדת העבודה והרווחה): אז גם חבר הכנסת אשר, שמגיע לוועדת העבודה והרווחה, וגם חבר הכנסת פינדרוס הם חברי כנסת - - -

יצחק פינדרוס: - - -

ועדת העבודה והרווחה): אני מדברת עליך, ונותנת לך מחמאות.

יצחק פינדרוס: אני שומע.

ועדת העבודה והרווחה): אתה שומע באוזן אחת ומדבר באוזן השנייה.

קריאה: - - -

אמילי חיה מואטי: שבעיקר מגיע לוועדות.

אמילי חיה מואטי: נדיר, בימים האלה.

ועדת העבודה והרווחה): לא, ובהחלט – לא, לא, אצל פינדרוס זה ממש לא נדיר.

ועדת העבודה והרווחה): הוא מגיע באופן קבוע.

אמילי חיה מואטי: ביחס לחברי האופוזיציה זה נדיר.

ועדת העבודה והרווחה): אני אף פעם לא עושה ביחס – אני נותנת את המחמאות למי שבהחלט מגיע לו.

ועדת העבודה והרווחה): יש הרבה מאוד דברים ללמוד גם מחברי הכנסת הוותיקים, כי אני חושבת שהוועדה הזאת, שבאמת נפלה לידיי הזכות לעמוד בראשה, זו ועדה של עבודה, עבודה שמסתכלת לאנשים בעיניים ולחלוטין לחלוטין רואה את האנשים וכאילו את הלקוחות שעומדים בקצה.

ועדת העבודה והרווחה): אנחנו רואים את האנשים, ולכן מתקנים כל פעם מחדש.

ועדת העבודה והרווחה): כמו שאמרו, חוק שנכנס לא יוצא אותו הדבר מאותו רגע.

ועדת העבודה והרווחה): ואני רוצה להגיד לחבר הכנסת פינדרוס וגם לחבר הכנסת אשר, שעכשיו כבר לא נמצא כאן, ששמעתי את הדברים שלכם ולטעמי, יש לי תחושה שעוד יום יבוא ונשב ביחד בקואליציה משותפת.

ינון אזולאי: תגידי איזה מפלגה את, ואז נגיד לך אם - - -

ועדת העבודה והרווחה): אז אתה יודע באיזו מפלגה אני, עליך אגב לא דיברתי.

ועדת העבודה והרווחה): עליך לא דיברתי, אתה רואה?

ועדת העבודה והרווחה): לא אמרתי ש"ס.

יצחק פינדרוס: בואי נגיד - - - ולא עם ימינה.

אמילי חיה מואטי: אני מניחה שאפשר לסגור יום אחד את הפינה הזאת.

ועדת העבודה והרווחה): בדיוק.

ועדת העבודה והרווחה): אז תודה לכם שוב, וכאמור, אני מבקשת מחברי הכנסת להצביע בעד הצעת החוק ולמשוך את ההסתייגויות.

ועדת העבודה והרווחה): תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה ליושבת-ראש ועדת העבודה והרווחה.

איתן גינזבורג: הודעה למזכירת הכנסת.

איתן גינזבורג: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת לקריאה שנייה וקריאה שלישית נוסח ב' של הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 11), התשפ"ב–2022, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט, נוסח ב'.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

איתן גינזבורג: תודה למזכירת הכנסת.

איתן גינזבורג: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעות על ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: ראשית – הסתייגות לפני סעיף 1 לחוק, של קבוצת הליכוד, ש"ס, יהדות התורה והציונות הדתית.

איתן גינזבורג: אנחנו נצביע.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 2

איתן גינזבורג: נמנעים – 1

איתן גינזבורג: בעד – שניים, נגד – שבעה, אני מוסיף את קולה של חברת הכנסת אמילי מואטי או את קולי – תלוי איך זה נתפס במחשב, נמנע אחד, אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו נעבור להסתייגות לסעיף 1, של קבוצת הליכוד, ש"ס, יהדות התורה והציונות הדתית.

איתן גינזבורג: אנחנו מצביעים על הסתייגות.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 3

איתן גינזבורג: נגד – 8

איתן גינזבורג: ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת הליכוד, קבוצת סיעת ש"ס, קבוצת סיעת יהדות התורה וקבוצת סיעת הציונות הדתית לסעיף 1 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – שניים, שמונה מתנגדים, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: מכיוון שלסעיפים 2 עד 4 אין הסתייגויות, אנחנו נצביע על סעיפים 1 עד 4, כולל, כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: בעד סעיפים 1–4, כהצעת הוועדה – 11

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: פינדרוס, אתה רוצה שנמשיך להצביע על ההסתייגויות?

יצחק פינדרוס: - - -

איתן גינזבורג: בעד – 11, אין מתנגדים, אין נמנעים, אני קובע כי סעיפים 1 עד 4 התקבלו כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 5, הסתייגות 3, של קבוצת הליכוד, ש"ס, יהדות התורה והציונות הדתית.

איתן גינזבורג: מי בעד ההסתייגות?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 3

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – שלושה נגד – שבעה, אין נמנעים, אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: מכיוון שלסעיף 6 לא הוגשו הסתייגויות, אנחנו נצביע על סעיפים 5 ו-6 כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: בעד סעיפים 5–6, כהצעת הוועדה – 11

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 11, אין מתנגדים, אין נמנעים, אני קובע כי סעיפים 5 ו-6, כנוסח הוועדה, אושרו.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לסעיף 7.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, האם אתם רוצים להצביע על סעיף 7? רק על 5?

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: גם ש"ס מסירים את ההסתייגויות האלה?

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו מסירים את הסתייגויות מס' 4, 6, 7 ו-8 לסעיף 7.

איתן גינזבורג: אנחנו נצביע על הסתייגות מס' 5, לסעיף 7, של קבוצת ש"ס ויהדות התורה, הליכוד והציונות הדתית.

איתן גינזבורג: בבקשה להצביע.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 3

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – שלושה, נגד – שמונה, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 5 זו ההסתייגות שהצבענו עליה.

איתן גינזבורג: אם כך, כל ההסתייגויות הוסרו.

איתן גינזבורג: אנחנו נצביע על סעיפים 7, 8 ו-9, שלהם לא הוגשו הסתייגויות, כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד סעיפים 7–9, כהצעת הוועדה – 12

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 12, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי סעיפים 7, 8 ו-9, כנוסח הוועדה, אושרו.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, תמה הקריאה השנייה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הקריאה השלישית של הצעת החוק.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: מי בעד? מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: קריאה שלישית.

יצחק פינדרוס: - - -

איתן גינזבורג: חברים, אנחנו כבר למדנו בכנסת לא לברך לפני שרואים תוצאות.

איתן גינזבורג: למה לכם להקדים?

איתן גינזבורג: עוד כמה שניות.

איתן גינזבורג: בעד החוק – 12

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 12, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) (תיקון מס' 7), התשפ"ב–2022, התקבל ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: תודה רבה לכל העושים במלאכה.

איתן גינזבורג: [מס' מ/1461ב'; דברי הכנסת, חוב' ח', ישיבה 77; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 11), התשפ"ב–2022, בקריאה השנייה והשלישית.

איתן גינזבורג: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת גלעד קריב.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, בפתח דבריי, בטרם אגש להצגת החוק, אני מבקש להודות לך על דברי ההספד המרגשים והמשמעותיים שנשאת היום בשם הבית כולו בהלווייתה של נשיאת בית המשפט העליון בדימוס, השופטת מרים נאור.

חוק ומשפט): דבריך כיבדו אותה וכיבדו את הרשות המחוקקת.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

חוק ומשפט): אני שמח גם להביא בפני חבריי וחברותיי חברי הכנסת את הצעת החוק הזו לאחר שהבית אישר את הצעת החוק הקודמת, שאני רואה אותה כקשורה בהצעה שאני מבקש להציע בפניכם עכשיו.

חוק ומשפט): חבריי וחברותיי, אדוני היושב-ראש, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, שהכינה את ההצעה לקריאה השנייה והשלישית, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 11), התשפ"ב–2022, שכוללת הארכה של תוקפם של חוק הקורונה, העתיד לפקוע בשבוע הבא, ביום 31 בינואר 2022, ושל חוק ההיוועדות החזותית, ותיקונים רוחביים ומקיפים לחוק הקורונה, ובראשם יצירת הבחנה בין שתי דרגות של מצבי חירום, מצב בריאותי מיוחד ומצב חירום, וחיזוק משמעותי של הפיקוח הפרלמנטרי על פעולת הממשלה לפי החוק.

חוק ומשפט): בניגוד למנהג אני מבקש, אדוני היושב-ראש, להקדים את התודות לתחילת הדברים ולא להותירם לסוף.

חוק ומשפט): ועדת החוקה הקדישה בשבועות האחרונים זמן רב מאוד לדיון בהצעת החוק שפוצלה, כפי שאציג בעוד רגע, בדיוק על מנת לאפשר דיון פרלמנטרי ממצה.

חוק ומשפט): אני מבקש להודות לכל חברות וחברי הוועדה ולחברי הכנסת שאינם חברי ועדה ששקדו על ההצעה הזו.

חוק ומשפט): תודה מיוחדת לצוות הוועדה ולצוות הייעוץ המשפטי המיומנים.

חוק ומשפט): תודה לכל נציגי ונציגות המשרדים הממשלתיים, שעשו ימים ולילות למציאת נקודות המפגש בין עמדות הממשלה ועמדות חברי הוועדה.

חוק ומשפט): תודתי נתונה גם לנציגים מן הציבור, שהשמיעו את עמדתם בשום שכל בדיוני הוועדה.

חוק ומשפט): רבים מהם הציגו עמדות מנוגדות לעמדת הממשלה ותרמו בכך תרומה חשובה למעשה החקיקה.

חוק ומשפט): אני שמח מאוד כי מאמצי הוועדה ותרומתם הגדולה של חברי אופוזיציה וחברי קואליציה כאחד בעת הדיונים הביאו לכך שהחוק מובא למליאה בהסכמה של רוב גדול ומכריע מסיעות הבית.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הממשלתית המקורית הייתה מצומצמת בהרבה מזו שמחזירה כעת ועדת החוקה לאישור הכנסת.

חוק ומשפט): ההצעה המקורית כאמור פוצלה באישור הוועדה ומליאת הכנסת.

חוק ומשפט): החלק הראשון אושר במליאה ביום 29 בנובמבר 2021, וכלל הארכת תוקף קצרה של החוק הנוכחי עד ליום 31 לשנה זו, 31 בינואר שנת 2022, וזאת כדי לאפשר לוועדה, כפי שאמרתי, לקיים במהלך התקופה זו דיון משמעותי בתיקונים נרחבים לחוק, הכלולים בחלק שמובא כעת לאישור במליאת הכנסת.

חוק ומשפט): ואכן ועדת החוקה ניצלה פרק זמן זה לעריכת דיונים ממושכים ורציניים בהצעת החוק הממשלתית.

חוק ומשפט): בעקבות דיונים מעמיקים אלו מציעה הוועדה עתה לערוך שינויים משמעותיים בחוק הסמכויות כדלקמן: ראשית, הגדרתם של שני מצבי חירום מצבים מיוחדים.

חוק ומשפט): מוצע כאמור לשנות את המסגרת העומדת ביסוד החוק ולקבוע בו הבחנה בין מצב בריאותי מיוחד, שנועד לשגרת ההתמודדות עם נגיף הקורונה, לדוגמה בין גלי התחלואה, למצב חירום, שייוחד להתמודדות במהלך שיא של גל תחלואה או בהתגוננות מפני איום חדש הקשור בנגיף הקורונה.

חוק ומשפט): ההבחנה בין שני המצבים – מצב הבריאות המיוחד ומצב החירום – תשליך על שני היבטים עיקריים: הראשון, היקף הסמכויות הנתונות לממשלה, והשני, היקף הפיקוח הפרלמנטרי.

חוק ומשפט): באשר להיקף הסמכויות, במצב החירום יהיו נתונות לממשלה מלוא הסמכויות המוגדרות כיום לפי חוק הקורונה.

חוק ומשפט): מנגד, במצב הבריאותי המיוחד לא ניתן יהיה להשתמש בסמכויות החמורות יותר המוגדרות בחוק.

חוק ומשפט): כך, למשל, הממשלה לא תוכל להטיל סגר, לא תוכל לקבוע הגבלת התקהלות של פחות מ-50 אנשים במבנה סגור ו-300 אנשים במקום פתוח, לא תוכל כלל להגביל כניסה לישראל של אזרחים ותושבים או להגביל יציאה מישראל לכלל מדינות העולם באופן גורף.

חוק ומשפט): הממשלה לא תוכל לקבוע איסור בכל הארץ על פתיחה של פארקים, בתי עסק או מקומות אחרים הפתוחים לציבור, מוסדות חינוך, מסגרות רווחה ועוד.

חוק ומשפט): באשר לפיקוח הפרלמנטרי על התקנות המותקנות לפי החוק גם כן מוצעת רפורמה משמעותית, ולטעמי זהו השינוי החשוב והמרכזי בחוק.

חוק ומשפט): במצב הבריאותי המיוחד, שאני מקווה שהוא יהיה המצב שבו נתנהל ברוב הימים הנותרים של המגפה, הפיקוח הפרלמנטרי יהיה דומה יותר וקרוב יותר למקובל בפיקוח על תקנות רגילות.

חוק ומשפט): התקנות ייכנסו לתוקף רק אם יקבלו אישור פרלמנטרי מראש, ויהיו ל-42 ימים, או 28 ימים בתקנות הכניסה והיציאה מישראל.

חוק ומשפט): במסגרת סמכותן ועדות הכנסת תהיינה רשאיות לאשר את התקנות בכפוף לעריכת שינויים ותיקונים בהן, וזאת בניגוד למצב הקיים על פי החוק הנוכחי.

חוק ומשפט): כמו בתקנות רגילות, הממשלה המתקינה את התקנות תצטרך להחליט אם השינויים המוצעים על ידי הוועדות מקובלים עליה והיא מסכימה לפרסם את התקנות עם התיקונים; במקרה שבו השינויים אינם מקובלים על הממשלה, התקנות יועברו לאישור המליאה, ורק עם אישורה הן תיכנסנה לתוקף.

חוק ומשפט): בתקופת הביניים, עד להכרעת המליאה, יוארכו התקנות הישנות שהיו בתוקף ולא תיכנסנה לתוקף התקנות החדשות.

חוק ומשפט): כמו כן, אם בסופו של דבר המליאה תאשר את התקנות, תקופתן תקוצר משמעותית ל-14 ימים בלבד, וזאת על מנת לתת תמריץ לממשלה להסכים לתיקונים המוצעים על ידי הוועדות, האמונות על הדיון בתקנות ועל אישורן.

חוק ומשפט): במובן זה, החוק המונח לפניכם משקם דרמטית את יכולות הפיקוח הפרלמנטרי של הכנסת וועדותיה ומאפשר הכנסת שינויים משמעותיים בתקנות הממשלה.

חוק ומשפט): במצב החירום – שכפי שאמרתי, אני מקווה שייוחד רק לרגעים דרמטיים בהתמודדות עם המגפה ולפרקי זמן קצרים – הפיקוח הפרלמנטרי יהיה דומה למקובל היום, אך יוארך ויוכפל פרק הזמן הנתון לוועדות לפני כניסתן לתוקף של התקנות מ-24 שעות ל-48 שעות.

חוק ומשפט): בתקופה זו תוכלנה הוועדות לאשר, לדחות או לקצוב את זמנן של התקנות.

חוק ומשפט): לצד האמור, מתוך הבנה של חברי הוועדה כי אנו עודנו נמצאים בעיצומה של ההתמודדות עם האתגר הבריאותי של מגפת הקורונה, ניתן יהיה להשתמש בחריג הדחיפות גם במצב החירום וגם במצב הבריאותי המיוחד, כדי לאפשר לממשלה במקרים החריגים שבהם הדבר הכרחי – ואני מדגיש, אך ורק במקרים החריגים שבהם הדבר הכרחי – להגיב במהירות למציאות המשתנה בהתמודדות מול איומי הקורונה.

חוק ומשפט): גם בעניין זה נקבעו בהצעת החוק מסגרות ברורות יותר לשימוש בחריג הדחיפות.

חוק ומשפט): אבקש להזכיר כי בהצעת החוק המקורית של הממשלה בוטלה האפשרות להכריז על מצב חירום מיוחד, שעסק בעיקר באפשרות להגביל הפגנות בעת מצב זה.

חוק ומשפט): תיקון נוסף שהוכנס לחוק עוסק בעניינו של התו הירוק.

חוק ומשפט): על פי החוק שמונח בפניכם, על פי ההצעה שמונחת בפניכם, חבריי וחברותיי, מוצע לקבוע הסמכה מפורשת ומפורטת להתקנת תקנות לעניין חובת הצגה של התו הירוק, או בדיקה שלילית בכניסה למקומות שונים, תוך קביעה בחקיקה ראשית של מגבלות על השימוש של הממשלה בכלי זה.

חוק ומשפט): הוועדה סירבה לאשר את בקשת הממשלה לקבל הסמכה בחקיקה להגביל כניסה למקומות מסוימים רק למחוסנים ומחלימים ובלי אפשרות להציג תוצאת בדיקה שלילית, ואף הוסיפה הוראה ברורה בחקיקה ראשית שלפיה הגבלות התו הירוק ייקבעו רק אם יש יסוד סביר להניח שיש הבדל משמעותי ברמות הסיכון בין מחוסנים ומחלימים ומי שבידם תוצאה שלילית לבין מי שאינם נכללים בקבוצות אלו.

חוק ומשפט): הוועדה הוסיפה וקבעה בחקיקה ראשית את גבולות השימוש בהגבלות התו הירוק, ולא ניתן יהיה לקבוע אותן על כניסה למקום שנמכרים בו דרך קבע וכעיסוק עיקרי מוצרים חיוניים, או שניתנים בו באופן קבוע שירותים חיוניים.

חוק ומשפט): כמו כן, נקבע בחוק כי יינתן מימון ציבורי לבדיקות קורונה לאוכלוסיות שאינן יכולות להתחסן, ועל הממשלה לוודא כי הבדיקות נמצאות בזמינות ונגישות מספקת לכלל האוכלוסייה ובכל רחבי הארץ.

חוק ומשפט): לבקשת הוועדה, חבריי וחברותיי, הוצע לקבוע בחקיקה כי הגבלות על כניסה ויציאה מישראל לגבי אנשים שאינם אזרחים ואינם מוגדרים כתושבי קבע בישראל אך הם בעלי זיקה ברורה אליה – ההגבלות הללו ייקבעו מכוח חוק הקורונה ובאמצעות תקנות בפיקוח פרלמנטרי, ולא בהנחיות מינהליות של רשות האוכלוסין וההגירה.

חוק ומשפט): מדובר באוכלוסיות רבות שהשפעת הגבלת הכניסה לישראל לגביהן היא רבה: אנשים שהם בעלי רישיון לישיבת ארעי לפי חוק הכניסה לישראל, אנשים שהם בני זוג וילדים קטינים של אזרחים ישראלים או בעלי רישיון לישיבת קבע, שמן הראוי שקביעת כל הגבלה על כניסתם לישראל מחמת ההתמודדות עם איומי נגיף הקורונה תהיה תחת פיקוח פרלמנטרי הדוק וכי גם לגביהם יופעלו ועדות חריגים שניתן יהיה לקבוע את הפרמטרים לפעילותן וניתן יהיה לפקח על פעילותן בוועדות הכנסת.

חוק ומשפט): ברוח זו של הגברה משמעותית של הפיקוח הפרלמנטרי הוועדה הוסיפה וחיזקה את הפיקוח גם על הוראות צו בידוד בית מכוח פקודת בריאות העם, הצווים שבהן נקבעות חובת הבידוד וחובת עטיית המסכות.

חוק ומשפט): במסגרת התיקון הובהר כי כל שינוי בצו שעוסק בעניינים אלו יובא לפיקוח הוועדה הרלוונטית לכך בכנסת.

חוק ומשפט): בנוסף, לבקשת הממשלה סמכה הוועדה את ידיה על ההצעה לקבוע הרכב מצומצם יותר לקבינט הקורונה הקבוע בחוק.

חוק ומשפט): הצעה זו נועדה לאפשר לממשלה לתת מענה הולם ליתר האתגרים הגדולים שאיתה מתמודדת החברה הישראלית, ולהבטיח יעילות גדולה יותר בפיזור משאבי הזמן והעיסוק של שרי הממשלה, חברי וחברות הממשלה, כך שנוכל להבטיח כי בצד טיפול יעיל וראוי במשבר הקורונה גם האתגרים הנוספים יזכו למענה הולם על ידי הממשלה.

חוק ומשפט): כמו כן, מוצע לקבוע כי ניתן יהיה לגבות תשלום ממי שחוזר מביקורים בחו"ל וחייב לשהות בבידוד במקום לבידוד מטעם המדינה – או בשם היותר-מוכר, מלוניות הקורונה – אך זאת רק אם הממשלה תקבע בתקנות, באישור הוועדה, את המקרים שבהם ניתן יהיה לחייב בתשלום תוך קביעת הסכום המרבי לכך, הן ליחיד והן למשק הבית, קביעת מנגנון להגשת בקשות לפטור מתשלום, אפשרויות השגה ועוד.

חוק ומשפט): הצעת החוק מציעה לעגן בחוק את הסמכות לסגור מוסד חינוך אם היה בו מאומת או לצורך חקירה אפידמיולוגית.

חוק ומשפט): סמכות זאת הופעלה בכל החודשים האחרונים ללא הסמכה מפורשת בחוק, לשיטת הוועדה, ובמסגרת תיקון הצעת החוק הממשלתית קבעה הוועדה כי לפני הסגירה תהיה חובת היוועצות עם הגורם האחראי הרלוונטי במשרד החינוך ועם ראש הרשות המקומית.

חוק ומשפט): במסגרת הצעת החוק מוצעים תיקונים שונים נוספים, כגון תיקון בהסדר של הוצאת צווי סגירה מינהליים בשל הפרות של הוראות החוק, תיקון בסכומי הקנסות באזור מוגבל כך שיתאימו לעבירות מחוץ לאזור המוגבל ועוד.

חוק ומשפט): לצד כל האמור, חבריי וחברותיי, במסגרת תיקון עקיף, מוצע להאריך גם את תוקפו של חוק קיום דיונים בהיוועדות חזותית בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים בתקופת התפשטות נגיף הקורונה, עד ליום 30 לחודש יוני 2022, אשר מאפשר להכריז על הגבלת הדיונים בבתי המשפט בנוכחות פיזית של עצורים ואסירים ועל השתתפותם במקום זאת באמצעות אמצעים טכנולוגיים של היוועדות חזותית.

חוק ומשפט): זאת, בשל החשש של התפשטות נגיף הקורונה במתקני הכליאה השונים, שאינם מאפשרים ריחוק, החשיפה הרבה של עצורים ואסירים המובאים לדיונים בעניינם בבתי המשפט, ובשל החשש מההשלכות הבריאותיות של התפרצות הנגיף בתוך האוכלוסייה המיוחדת של האסירים והעצורים, הנמצאים תחת אחריותה של מדינת ישראל וחלקם נמנים עם קבוצות הסיכון.

חוק ומשפט): גם בעניין זה טייבה הוועדה באופן דרמטי את הפיקוח הפרלמנטרי על ההכרזות הקשורות בהחלת חוק ההיוועדות החזותית.

חוק ומשפט): כך, מוצע כי ההכרזה על הגבלה חלקית של הדיונים בנוכחות באולם בית המשפט תינתן רק לתקופת תוקפה של ההכרזה לפי חוק הסמכויות, ושההכרזה על הגבלה מלאה תינתן רק בתקופת תוקפה של ההכרזה על מצב חירום או בשל טעמים אפידמיולוגיים מיוחדים בבית סוהר או במתקן כליאה מסוים.

חוק ומשפט): עוד מוצע כי ההכרזה תובא לאישור ועדת החוקה.

חוק ומשפט): אם הוועדה לא קיבלה החלטה, ההכרזה תיכנס לתוקף בתוך 72 שעות, ובתקופת תוקפה של ההכרזה על מצב חירום – בתוך 48 שעות, ואולם הוועדה תהיה רשאית לבטל את ההכרזה בכל עת.

חוק ומשפט): בעניין זה חשוב לציין שוועדת החוקה עמדה על הוספה של דיון מהותי אחד לפחות במעצר עד תום ההליכים לרשימת הדיונים שלא ניתן לקיים בהיוועדות חזותית גם בתקופת הכרזה על הגבלה חלקית.

חוק ומשפט): סיכומם של דברים, חבריי וחברותיי, ועדת החוקה, יחד עם ועדות נוספות בבית הזה, מקיימת זה כשנתיים פיקוח פרלמנטרי שוטף על פעולות הממשלה בתחום הקורונה שתחת פיקוחן.

חוק ומשפט): כולי תקווה כי הדיון המקיף שהתקיים בוועדה בהצעת החוק שבפניכם והאיזונים החדשים המשמעותיים שהוכנסו בה יוכלו להוביל לשיפור משמעותי בהסדרים הכלולים בחוק, במיוחד בכל הנוגע לפיקוח פרלמנטרי, וייתנו ביטוי מיטבי גם להבדלים בין תקופות שבהן אנו מצויים במעין שגרת קורונה ובין אותם ימים שבהם אנו נדרשים להתמודדות עם מצב חירום של ממש.

חוק ומשפט): בעניין זה, גברתי היושבת-ראש, וזו הזדמנות נאותה לברך אותך – פעם ראשונה שאני זוכה לברך אותך על שבתך על כס היו"ר - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

חוק ומשפט): בהקשר זה, אבקש לחרוג לרגע קט מהדפים ולהתייחס לקולות המחאה הציבורית שאנו שומעים ביחס לכוונת הכנסת להאריך את תוקפו של החוק, על השינויים המוצעים, עד לסוף שנת 2022.

חוק ומשפט): המחאה הציבורית היא נשמתה של הדמוקרטיה, ושיח ציבורי ער ברחוב, בכלי התקשורת, באולמות ועדות הכנסת, הוא מרכיב חיוני בפיקוח שלנו על פעולת רשויות השלטון ובטיוב פעולתן.

חוק ומשפט): המחאה הציבורית חשובה, ואני מבקש לברך את כל אלה שנרתמים ותורמים מזמנם הפרטי לצורך העיסוק בצורכי ציבור, אם כבעלי דעה ואם כמפגינים, אם כמגיבים ברשתות החברתיות ואם בכל אמצעי אחר העומד לרשות אזרחים בחברה דמוקרטית.

חוק ומשפט): השיח הזה הוא שיח חשוב, ווועדת החוקה נתנה לו מקום מרכזי בדיוניה.

חוק ומשפט): לא אחת ספגתי אני, באופן אישי, ביקורת באמצעי תקשורת שונים על כך שהזמנתי אל דיוני הוועדה גם אנשים שעמדתם שונה בתכלית מעמדת הממשלה, ודומני שבחודשים האחרונים דיוני ועדת החוקה פומביים מתמיד, פתוחים מתמיד בכל הנוגע לפיקוח הפרלמנטרי בתחום הקורונה וגם להתקנת חוק זה.

חוק ומשפט): לצערי הרב, בשולי המחאה הציבורית הלגיטימית נשמעים גם קולות, קולות אלימים, שחוצים קווים מקובלים של שיח בחברה דמוקרטית.

חוק ומשפט): לא אחת – לצד השמעת אותם ביטויים אלימים וביטויים שמקומם לא יכירם במדינת ישראל, בין השאר בהקשר לעברו הכואב של העם היהודי – לא אחת, אל השיח האלים בשולי המחאה הציבורית, ואני מדגיש, בשולי המחאה הציבורית, מצטרפת אל התופעות האלה גם תופעה של הפצת פייק ניוז.

חוק ומשפט): כך קרה גם בעניינו של החוק הזה, כאשר אנשים הטיחו דברים קשים בחברי וחברות הוועדה מתוך בורות מוחלטת בפרטי הצעת החוק ובדיונים שהתקיימו בוועדה.

חוק ומשפט): האלימות המילולית הזאת והפצת הפייק ניוז פוגעות בראש וראשונה ביכולת לקיים שיח פתוח ולקיים שגרה ברוכה של מחאה ציבורית.

חוק ומשפט): לאורך כל דיוני הוועדה סירבנו לתת לאותו מיעוט להשתלט על התדמית של המחאה הציבורית והקפדנו על כך שקולות שונים ומגוונים יישמעו בחדר הוועדה.

חוק ומשפט): אני מנצל את הבמה הזאת על מנת לפנות לאזרחי ואזרחיות ישראל, ולבקש מהם לא להימשך אחרי הפצת הפייק ניוז.

חוק ומשפט): ללמוד את הפרטים, לקרוא דיווחים מהימנים על המהלך שאותו אנחנו מבקשים לחולל בהצעת החוק הזו, ולראות כיצד באמצעות הצעת החוק הזו אנחנו משפרים באופן משמעותי את הפיקוח הפרלמנטרי על הממשלה ורשויותיה, כיצד אנחנו מצמצמים את הסמכויות המיוחדות העומדות לרשות הממשלה בתקופת הקורונה, וכיצד אנחנו מקפידים הקפדה טובה לאין שיעור מן המצב הנוכחי על יצירת האיזונים הנכונים בין ההתמודדות עם מגפת הקורונה, שעדין מכה בנו ובמדינות אחרות, עם הצורך היסודי שכולנו מאמינים בו – לשמור ולהגן על חירויות האדם והאזרח במדינת ישראל.

חוק ומשפט): מי שטוען שבעקבות הצעת החוק הזו מדינת ישראל מאבדת את אופייה הדמוקרטי ואת מערכת האיזונים והבלמים בין התמודדות יעילה עם מגפת הקורונה והבטחת בריאות הציבור לבין ההגנה על חירויות היסוד של ארחי ישראל – מי שטוען את זה, וטוען שהחוק הזה מעביר את מדינת ישראל לעידן דיקטטורי, כנראה לא חווה מימיו ולו רגע אחד של חיים תחת דיקטטורה, ואני מקווה שהציבור הישראלי - - -

זאב בנימין בגין: וגם לא קרא את החוק.

חוק ומשפט): וגם, אכן, חברי ושותפי לוועדה ולמעשה החקיקה הקפדני חבר הכנסת בני בגין, וגם בהחלט לא קרא את החוק.

חוק ומשפט): חבריי וחברותיי, להצעת החוק הוגשו הסתייגויות.

חוק ומשפט): אני מבקש מחברי הכנסת לדחות אותן – כפי שאמרתי, החוק מובא בהסכמה של רוב מכריע מבין סיעות הבית – ולאשר את הצעת החוק הזאת בקריאה השנייה והשלישית כנוסח הוועדה.

חוק ומשפט): תודה רבה, גברתי יושבת-הראש.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני רוצה לברך אותך, חבר הכנסת גלעד קריב, על עבודה מאוד מקצועית גם בתוך הוועדה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני יודעת כמה שהנושא הזה טעון ציבורית, והצלחתם פה להביא למצב שיש הסכמה מקיר לקיר, אז תודה לך.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כעת אנחנו עוברים לחלק של ההסתייגויות – להצעת החוק הוגשו הסתייגויות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: להלן שמות חברי הכנסת המסתייגים לפי קבוצות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: קבוצת הליכוד: חברי הכנסת בנימין נתניהו, יולי יואל אדלשטיין, ישראל כץ, מירי מרים רגב, יריב לוין, יואב גלנט, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, גלית דיסטל אטבריאן, חיים כץ, אלי כהן, צחי הנגבי, אופיר אקוניס, יובל שטייניץ, דוד אמסלם, דסטה גדי יברקן, אמיר אוחנה, אופיר כץ, חוה אתי עטיה, יואב קיש, דוד ביטן, קרן ברק, שלמה קרעי, מכלוף מיקי זוהר, אורלי לוי אבקסיס, קטי קטרין שטרית, פטין מולא ומאי גולן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: קבוצת ש"ס: חברי הכנסת יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, חיים ביטון, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול ואוריאל בוסו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: קבוצת יהדות התורה: חברי הכנסת משה גפני, יעקב ליצמן, אורי מקלב, מאיר פרוש, יעקב אשר, ישראל אייכלר ויצחק פינדרוס.

ג'ידא רינאוי-זועבי: קבוצת הציונות הדתית: חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אורית מלכה סטרוק, אבי מעוז ואופיר סופר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: קבוצת הרשימה המשותפת: חברי הכנסת איימן עודה, אחמד טיבי, סמי אבו שחאדה, עאידה תומא סלימאן, אוסאמה סעדי ועופר כסיף.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני רוצה לבקש מחבר הכנסת שמחה רוטמן להציג ראשון את ההסתייגויות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

שמחה רוטמן: גברתי היושבת-ראש, נראה לי שזו פעם ראשונה שאת יושבת בראש כשיש לי את העונג לדבר - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

שמחה רוטמן: - - אז ברכות.

שמחה רוטמן: כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שבהצגת החוק – זה לא קורה הרבה, גלעד, אז כדאי שתקשיב – בהצגת החוק אין לי דבר וחצי דבר להוסיף על מה שאמר יושב-ראש ועדת החוקה חבר הכנסת גלעד קריב.

שמחה רוטמן: אני חושב שבאמת גם בהצגתו, דבר שבאמת רבים לא מבינים, ככל הנראה, אבל אולי זה עניין שיווקי – חוק הסמכויות, היה אולי כדאי לקרוא לו: חוק הגבלת הסמכויות.

שמחה רוטמן: אולי זאת הייתה ההסתייגות שהיינו צריכים להגיש לשם החוק, ולא חשבנו עליה.

זאב בנימין בגין: נכון.

שמחה רוטמן: כי החוק הזה מגביל.

זאב בנימין בגין: נעשה את זה בחוק הבא.

שמחה רוטמן: מקווה שלא תצטרך, חברי חבר הכנסת בגין, שעד שיפוג תוקפו של החוק הזה כבר לא נצטרך.

שמחה רוטמן: כי החוק הזה מגביל את סמכויותיה של הממשלה, בוודאי ביחס להסדרים החוקיים שקיימים בלעדיו: פקודת בריאות העם וכן תקנות שעת חירום.

שמחה רוטמן: הוא מגביל, הוא מגביר את הפיקוח הפרלמנטרי.

שמחה רוטמן: אחד ההישגים שאני הכי שמח שהוועדה – למרות שאינני חבר בה אני חושב שהגענו אליו ביחד, זאת קביעה מפורשת - -

זאב בנימין בגין: מעין חבר.

שמחה רוטמן: - - שאין שימוש בתו ירוק לצורך כפיית חיסונים או לצורך עידוד נמרץ לחיסונים, אלא אך ורק לצורך הגנה מפני הדבקה, הידבקות ומחלה קשה.

שמחה רוטמן: ועוד אפשר להרחיב, אבל אני לא חושב שיש צורך, כי דיבר על זה בהרחבה רבה יושב-ראש הוועדה.

שמחה רוטמן: אני רוצה לדבר על נקודה אחת, ומבחינתי, גברתי היושבת-ראש – אני כמעט מציין עכשיו תשעה חודשים לזמן שבו עמדתי לראשונה כאן ואמרתי את נאום הבכורה שלי, זה היה לפני כמעט תשעה חודשים.

שמחה רוטמן: ובנאום הפתיחה שלי דיברתי בעצם על למה הגעתי לכנסת.

שמחה רוטמן: מבחינתי – בשביל היום הזה.

שמחה רוטמן: בשביל היום הזה הגעתי לכנסת.

שמחה רוטמן: אני מקווה שיש עוד ימים, אבל היום הזה די בו.

שמחה רוטמן: אתמול הגיע לכנסת, היה מוכן להגשה למליאת הכנסת חוק הקורונה, והיה חסר בו סעיף.

שמחה רוטמן: היה חסר בו סעיף שאומר שגם בזמן סגר מותר לצאת מבית המגורים של אדם לטובת תפילה.

שמחה רוטמן: זו הייתה הסתייגות שאני הגשתי, הייתה עליה אפילו הסכמה, אך לא הצבעה.

שמחה רוטמן: זאת אומרת, במישור העקרוני הסכימו איתי גם חברי הקואליציה, אבל עקב המשמעת הקואליציונית או הסיכומים מול הממשלה ההסתייגות שלי נדחתה בוועדה, וכמעט הגיע לכאן החוק ללא אישור לתפילה, ליציאה לתפילה במהלך סגר.

שמחה רוטמן: עכשיו, במקרה עברתי לפני הנאום פה על הטוויטר שלי מלפני שנהייתי חבר כנסת, בתקופה שבה סמכויות הקורונה היו עוד בתקנות שעת חירום, ואחר כך גם בחוק הקורונה הראשון.

שמחה רוטמן: וכתבתי על כך שבחוק, אולי בחופזה – אני בטוח שאי-אפשר להאשים את חברי הקואליציה הקודמת שתפילה לא הייתה חשובה להם, ואני לא מאשים אותם – אבל בחופזה או בגלל הלחץ האפידמיולוגי של אי-היכרות עם הקורונה לא הוחרגה התפילה מחוק הקורונה, ולא היה ניתן לצאת מהבית בזמן סגר לטובת תפילה.

שמחה רוטמן: אבל כן היה ניתן לצאת לטובת הפגנה, לטובת תרומת דם, לטובת השתתפות בהליך משפטי, בשביל מטרות רבות, אבל לא לתפילה.

שמחה רוטמן: והחסר הזה שהיה בחוק הרתיח אותי כאזרח, אז בשלב הזה עוד אפילו בלי תוכניות להיכנס לחיים הפוליטיים.

שמחה רוטמן: הוא הרתיח אנשים רבים, ואולי חלק מהאנשים אמרו: טוב, אז נלך לבג"ץ.

שמחה רוטמן: מה עושים כאשר יש חוק שפוגע בזכותם של אנשים לצאת ולהתפלל?

שמחה רוטמן: נלך לבג"ץ.

שמחה רוטמן: מה בג"ץ עשה?

שמחה רוטמן: זרק את העותרים מכל המדרגות.

שמחה רוטמן: אותו בג"ץ שנלחם בחירוף נפש שלא יפעילו את מנגנון האיכון על העיתונאים, ושיהיה אפשר לצאת להפגנות, ושכל מגבלה על נתב"ג, המקום המקודש לשלוש הדתות – אם סוגרים את נתב"ג נגמר האירוע, אי-אפשר, זה אסור.

שמחה רוטמן: אבל לצאת לתפילה – לא.

שמחה רוטמן: כאן בג"ץ בחר לזרוק את הזכות לצאת לתפילה, ולהגיד: היא פחות חשובה מהזכות לבריאות.

שמחה רוטמן: הזכות לצאת ולהיכנס מהארץ היא לא.

שמחה רוטמן: הזכות להפגין – לא.

שמחה רוטמן: הכול.

שמחה רוטמן: תפילה לא.

שמחה רוטמן: עכשיו, תאמרו: נו, מגבלות ההליך השיפוטי.

שמחה רוטמן: אבל בזמן שאצלנו התנהלו הליכים הקורונה הכתה בכל העולם, ובארצות הברית גם היו כל מיני משטרים במדינות שונות שהגבילו תפילות, ולא הגבילו דברים אחרים.

שמחה רוטמן: והדבר הזה הגיע לבית המשפט העליון בארצות הברית.

שמחה רוטמן: ובבית המשפט העליון בארצות הברית ניתן פסק דין, וכתב שם את אחת הדעות השופט ניל גורסץ', וכל הזמן הטענה הייתה בריאות הציבור, בריאות הציבור.

שמחה רוטמן: אמר אז ניל גורסץ': מי היה מאמין שהאינטרס של בריאות הציבור מתיישר באופן כל כך מדויק עם הנוחות של החילונים.

שמחה רוטמן: כך כתב השופט גורסץ' בפסק דין בבית המשפט העליון בארצות הברית.

שמחה רוטמן: גם אצלנו האינטרס של בריאות הציבור התיישר בדיוק עם מה שחשוב לשופטים: הפגנה, עיתונאים, נתב"ג.

שמחה רוטמן: תפילה אעפס – לא.

שמחה רוטמן: והדבר הזה בעיניי היה עיוות שבמדינה יהודית לא יכול לעמוד.

שמחה רוטמן: אני לא יכול להגיד שבשביל זה נכנסתי לפוליטיקה.

שמחה רוטמן: לא תיארתי לעצמי שהקורונה תימשך כל כך הרבה זמן, אבל בהחלט בשביל האמירה הברורה, ויותר מזה, האמירה הברורה על תפילה חשובה לי מאוד מאוד.

שמחה רוטמן: ואני מאוד מאוד מודה גם ליושב-ראש הוועדה, גם לאופוזיציה, לקואליציה, לכולם, שסביב הדבר הזה הצלחנו להתאחד כולנו, ואפילו היום בוועדה, לפחות לעניין התפילה כולנו, כולל כולם.

שמחה רוטמן: זאת אומרת, בנושא הזה לא הייתה מחלוקת בכלל, אפילו לא עם המשותפת.

זאב בנימין בגין: בלי קריאות ביניים.

שמחה רוטמן: בלי כלום.

שמחה רוטמן: הייתה התאחדות שלמה שבשביל תפילה מותר לצאת, והדבר הזה בעיניי הוא חשוב מאוד.

שמחה רוטמן: עכשיו, למה זה הזכיר לי את נאום הפתיחה שלי?

שמחה רוטמן: הדבר הזה הזכיר לי את נאום הפתיחה שלי, כי בנאום הפתיחה שלי הזכרתי את מזמור התהילים, גלעד, בנאום הפתיחה שלי הזכרתי את מזמור התהילים שאומרים בפתיחת מושב של הכנסת.

שמחה רוטמן: אנחנו אומרים: "שיר המעלות לדוד שמחתי באֹמרים לי בית ה' נלך.

שמחה רוטמן: "

זאב בנימין בגין: אני חוקקתי את זה.

שמחה רוטמן: יישר כוח.

שמחה רוטמן: אז אני היום יכול להגיד: שמחתי באומרים לי מכל קצוות הבית: גם בזמן בידוד בית השם נלך.

שמחה רוטמן: והדבר הזה ,בעיניי, והעובדה שסביב ההסתייגות הזאת הצלחנו להתאחד – קואליציה אופוזיציה, אופוזיציה לאופוזיציה, והאופוזיציה שבתוך הקואליציה, כולם יחד לתקן את העיוות הזה בספר החוקים של מדינת ישראל, שתפילה היא דבר חשוב גם בזמנים הכי קשים, הכי לחוצים, והכי כואבים – בשביל הדבר הזה שמחתי, שמחתי מאוד.

שמחה רוטמן: ובשביל התפילה התאחדנו כולנו "למען אחַי ורעָי אדברה נא שלום בך למען בית ה' אלֹהינו אבקשה טוב לך".

שמחה רוטמן: ואני מודה באמת לכל מי שידו הייתה בעניין מכל הסיבות.

שמחה רוטמן: ואני חושב שאם ננסה בכל זאת לקחת את זה לכיוון המעט-אקטואלי, שעם רצון טוב, הקשבה והבנה, גם כאשר הצעה מגיעה מסיעת קצה של הבית, לא נזכיר אמירות לא נעימות שנאמרו, אפשר להתאחד סביב הקואליציה והאופוזיציה לגופו של עניין, ללא קווי שבר.

זאב בנימין בגין: חבר הכנסת רוטמן, אבקש קריאת ביניים, ברשות היושבת-ראש.

שמחה רוטמן: את זמן הדיבור שלי אני תורם לעניין.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אם זה בהסכמה כמו שהיה בוועדה אז אין בעיה, אבל בקצרה, ברשותך.

זאב בנימין בגין: תודה, תודה, גברתי.

זאב בנימין בגין: ברוח הדברים האחרונים, ובכלל ברוח הדברים של חבר הכנסת רוטמן, מכיוון שהבית ברובו מאוחד, כפי שגברתי אמרה, סביב ההצעה הזאת, אני אבקש להעיר.

זאב בנימין בגין: כפי שאמרת, זה חוק בהגבלת הסמכויות.

זאב בנימין בגין: אבל אני חושב שכדאי דווקא בגלל אחדות הדעים לומר שכשהחוק הקיים היום חוקק זה היה באמת במצב של אי-ודאות גמורה, איום חמור, לא היו חיסונים, ולכן אני בזמנו, למרות שהתנגדתי לממשלה באותו זמן, הבנתי את הצורך, הבנתי את המגבלות.

זאב בנימין בגין: ואני חושב שכדאי לציין, זה לא היה מרוע לב, ולא היה מאיזו גישה מופקרת לזכויות האדם.

זאב בנימין בגין: כך ראו את זה.

זאב בנימין בגין: למדנו רבות, כפי שיושב-ראש הוועדה אמר גם בוועדה, ועכשיו אנחנו מביאים חוק מתוקן לאחר שלמדנו כל זאת.

זאב בנימין בגין: אני מודה לך, גברתי היושבת-ראש.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חבר הכנסת בני בגין.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

שמחה רוטמן: יישר כוח.

שמחה רוטמן: תודה רבה.

שמחה רוטמן: אני מקווה, את המחלוקות נשמור גם לימים אחרים.

שמחה רוטמן: מבחינתי, בוודאי ובוודאי לאחר שהתפילה נכנסה לחוק, למרות ההסתייגויות אני אתמוך בחוק.

שמחה רוטמן: כל אחד מחבריי באופוזיציה יעשה כהבנתו, אבל אני אתמוך בחוק, בוודאי ובוודאי כעת.

שמחה רוטמן: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: וכעת נבקש מחבר הכנסת יצחק פינדרוס שיציג את ההסתייגויות, בבקשה.

יצחק פינדרוס: גברתי היושבת-ראש, ברכותיי.

יצחק פינדרוס: פעם ראשונה, אני חושב, שאני מדבר כשאת יושבת-ראש.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

יצחק פינדרוס: או שפעם שנייה.

יצחק פינדרוס: אני לא זוכר.

יצחק פינדרוס: אז ברכותיי.

יצחק פינדרוס: גברתי השרה, ברכותיי – השרות.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לומר לך, גברתי היושבת-ראש, חסר לי כאן יושב-ראש הכנסת מיקי לוי.

יצחק פינדרוס: חסר לי כאן נפתלי בנט, חסר לי כאן שר החוץ יאיר לפיד.

יצחק פינדרוס: חסר לי כאן ראש מטה המאבק באנרכיה, הלוא הוא כבוד השר אלי אבידר, ראש המטה, הוא חסר לי כאן.

יצחק פינדרוס: אני לא רואה איפה הוא נעלם.

יצחק פינדרוס: אני מציע לחפש את הבונקר איפה שהוא מתחבא.

יצחק פינדרוס: מוביל מאבק למען הדמוקרטיה, מובילי המאבק שעמדו כאן וצעקו בפתוס, אני עוד זוכר, ישבנו למעלה כי אז היה שיא גל הקורונה והיינו צריכים לשבת למעלה כי פיזרו, לא יכלו לשבת פה באולם.

דסטה גדי יברקן: הוא ישב פה.

יצחק פינדרוס: ומיקי עומד שם וצורח על קץ הדמוקרטיה.

יצחק פינדרוס: יושב-ראש האופוזיציה דאז, השר יאיר לפיד, צורח על קץ הדמוקרטיה.

יצחק פינדרוס: אני חושב שהוא בדרך לגרמניה, אם הוא עוד לא נסע, בדרך לשם.

יצחק פינדרוס: הכול בסדר.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים, אנחנו הולכים לקרוא בפרשת השבוע את פרשת משפטים.

יצחק פינדרוס: פרשת משפטים באה מייד אחרי מתן תורה.

יצחק פינדרוס: לא רק זה, אלא בסופה של פרשת משפטים יש את חלק ממתן תורה, זה כמין סנדוויץ'.

יצחק פינדרוס: פרשת משפטים מתמקדת במצוות שבין אדם לחברו.

יצחק פינדרוס: מצוות שנראות לך הגיוניות: דיני ממונות, דיני מזיק, דיני ניזק.

יצחק פינדרוס: למה זה בא מייד אחרי מתן תורה?

יצחק פינדרוס: למה זה בא מייד אחרי מתן תורה?

יצחק פינדרוס: מייד.

יצחק פינדרוס: לא התחילו מייד עם מצוות של שבת, מצוות שבין אדם למקום, רשימה ארוכה מאוד.

יצחק פינדרוס: אפילו ספר ויקרא אולי היה צריך להיות בפנים.

יצחק פינדרוס: אנחנו מתחברים לאלוקים, מתן תורה.

יצחק פינדרוס: כי כנראה, ולא כנראה אלא זאת הסיבה: גם דבר שנראה לך הגיוני ונראה לך על פי ההיגיון, הוא לא ההיגיון האנושי.

יצחק פינדרוס: "אין יראת אלֹהים במקום הזה והרגוני".

יצחק פינדרוס: עמדה פה אופוזיציה שלמה וצעקה במר גרונה על קץ הדמוקרטיה בשיא התחלואה.

יצחק פינדרוס: בשיא התחלואה.

יצחק פינדרוס: אנשים מתו.

יצחק פינדרוס: מתו אלפי אנשים.

יצחק פינדרוס: בישראל מתו.

יצחק פינדרוס: מתו מיליוני אנשים בעולם, מאות אלפי אנשים בעולם.

יצחק פינדרוס: ועמדו וצעקו על קץ הדמוקרטיה.

יצחק פינדרוס: אבל זה רק חלק אחד מהסיפור.

יצחק פינדרוס: אני רוצה ללכת לחלק השני.

יצחק פינדרוס: על מה הביאו את חוק הסמכויות?

יצחק פינדרוס: על איזה החלטות?

יצחק פינדרוס: תספרו לי איזה החלטות הממשלה קיבלה בחצי שנה האחרונה.

יצחק פינדרוס: תספרו לי מה הממשלה עשתה למנוע את הקטסטרופה שיש עכשיו בבתי החולים, את הקטסטרופה שיש בארגונים שנתנו מחוללי חמצן.

יצחק פינדרוס: הוציאו עכשיו יד שרה הודעה שלא היה להם תקופה כזאת עם חוסר כזה במחוללי חמצן, ואני מדבר על תקופות שהיו הרבה יותר קשות, שעוד לא הכירו את הדבר הזה, לא ידעו על מה מדובר.

יצחק פינדרוס: תיכנסו לשערי צדק, תיכנסו לעין כרם, תיסעו לאיכילוב, תיסעו לבתי הקברות ולחברות קדישא שמטפלות בחולי קורונה – לא היה גל כזה, ואנחנו בתחילתו.

יצחק פינדרוס: אני מזכיר לכם, לצערנו הרב המתים מגיעים בסוף הגל, לא בהתחלה, ואנחנו כבר בשיא של עשרות מתים.

יצחק פינדרוס: ואתם יודעים מה?

יצחק פינדרוס: גם בעבר, כל 12 שעות משרד הבריאות היו מעדכנים.

יצחק פינדרוס: הפסיקו לעדכן.

יצחק פינדרוס: אתה שומע על 40-30 לוויות ביום, ואתה מקבל עדכון באתר של משרד הבריאות על 12, 14.

יצחק פינדרוס: הפסיקו לעדכן.

יצחק פינדרוס: הפסיקו לספר לאנשים מה קורה.

יצחק פינדרוס: בתי חולים קורסים.

יצחק פינדרוס: קורסים בפועל, לא אולי יקרסו.

יצחק פינדרוס: חסרים מכשירי אקמו.

יצחק פינדרוס: רק לפני רק לפני שנה וחצי, שנתיים, כשהתחיל הגל, פחות משנתיים, כשהתחיל הגל, ישראל נערכה לקנייה.

יצחק פינדרוס: לא היו ערוכים, זה הרי היה משהו חדש.

יצחק פינדרוס: עצרו פה את גל האומיקרון שלא ייכנס לארץ בשדות התעופה.

יצחק פינדרוס: מה עשיתם בזמן הזה?

יצחק פינדרוס: למה התארגנתם?

יצחק פינדרוס: תראו מה שקורה בבתי החולים.

יצחק פינדרוס: למה אתם צריכים סמכויות?

יצחק פינדרוס: למה הממשלה הזאת צריכה סמכויות?

יצחק פינדרוס: לאיזה החלטות?

יצחק פינדרוס: למה?

יצחק פינדרוס: לא עושים סגר.

יצחק פינדרוס: תבדקו כמה מכוניות נוסעות בכבישים, תבדקו מה קורה בקניונים – לאותו שר מנותק שלא מבקר, לא בקבינט הקורונה ולא בקניונים ולא בסופרים.

יצחק פינדרוס: והוא לא יודע מה קורה, לא פה ולא פה ולא פה.

יצחק פינדרוס: אין לי מושג איפה הוא מסתובב.

יצחק פינדרוס: הוא גם דואג להיות עם פלאפון שלא יוכלו לשים את מה שהמשטרה שלכם לדעת לשים, לעקוב אחרי אנשים.

יצחק פינדרוס: הוא דואג שיהיה לו טלפון שאי-אפשר לעקוב אחריו, אז אף אחד גם לא יודע איפה הוא נמצא בכלל.

יצחק פינדרוס: מסעדות ריקות, קניונים ריקים, מחירים עולים בסופרים, בתי חולים קורסים.

יצחק פינדרוס: הוא אפילו לא טורח לבוא לקבינט הקורונה, הוא לא טורח.

יצחק פינדרוס: כמעט פטרו אותו בחוק הזה, מזל שהאופוזיציה שמה לב והחזירו אותו חזרה לתוך הקבינט – שהוא כשר אוצר אולי יש לו איזשהו קשר לזה.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים מה?

יצחק פינדרוס: לשרת הקליטה יש מאוד קשר והרבה מהעולים סבלו מהתקנות שהיו קודם, ואני שמח שהדבר הזה תוקן בחוק הזה.

יצחק פינדרוס: אבל עם כל הכבוד – ואני מכבד את שרת הקליטה, ועליתי פה כחבר קואליציה לתקוף את הממשלה על העניין הזה שלא טיפלו בעולים פעם אחר פעם, ועכשיו טיפלו בהם.

יצחק פינדרוס: אבל יש לה פחות קשר מלשר האוצר, מה לעשות?

יצחק פינדרוס: לשר האוצר יש קצת יותר.

יצחק פינדרוס: האיש לא טורח בכלל להגיע.

יצחק פינדרוס: מאיפה הצביעות הזאת?

יצחק פינדרוס: על מה אתם באים להעביר חוק, ואותם אנשים שתקפו את החוק?

יצחק פינדרוס: גבירותיי ורבותיי חברי הכנסת - - -

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת פינדרוס, הוא חוקק חוק - - -

יצחק פינדרוס: שיא הנוכלות, שיא הנוכלות.

יצחק פינדרוס: זה אותו אחד שעמד פה כחבר אופוזיציה, שקורא לעצמו ראש ממשלה היום.

יצחק פינדרוס: ואתם יודעים מה, גם החוק קורא לו ראש ממשלה, אבל לא מתפקד כראש ממשלה ולא מתפקד בכלל.

יצחק פינדרוס: ואני מזכיר את אחד הנאומים שלו פה, חבריי חברי הכנסת – אני מצטט – עמד פה שר המשפטים ואמר:

יצחק פינדרוס: איך אתם מעיזים להתעסק במשהו אחר חוץ מקורונה, כי אתה נפתלי בנט אומר: לא פרנסה, לא מעניין.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, איפה הוא היום?

יצחק פינדרוס: איפה הוא היום כשהעסקים קורסים?

יצחק פינדרוס: איפה הוא היום כשהמחירים מרקיעים שחקים?

יצחק פינדרוס: איפה הוא היום במשבר הכלכלי שקורה במדינת ישראל?

יצחק פינדרוס: איפה הוא?

יצחק פינדרוס: והוא אומר: ואני שואל את עצמי – אני מצטט – כמה אתם מתעסקים בקורונה, תגידו?

יצחק פינדרוס: איך אתה לא מתבייש לומר את זה?

יצחק פינדרוס: אתם 80 יום בממשלה.

יצחק פינדרוס: אני בא עכשיו מסיור בחנויות בירושלים, בחור שנקרא א', בעל עסק יודאיקה, הוא גמור.

יצחק פינדרוס: אדם בן 75, מזה הוא חי, מזה הוא משלם שכר דירה, מזה הוא קונה את הלחם.

יצחק פינדרוס: הוא גמור.

יצחק פינדרוס: מה עשיתם ב-80 יום?

יצחק פינדרוס: אני אגיד לך מה עשיתם אתם: יש לכם שר אוצר שהציע לו להחליף עבודה ולעשות שינוי תעסוקתי.

יצחק פינדרוס: כמה שיניתם את מספר הבדיקות ב-70 ביום?

יצחק פינדרוס: אז אתם יודעים מה הוא עשה?

יצחק פינדרוס: שאפשר לעשות בדיקות ביתיות, לא צריך לעשות – איך קוראים לזה, פטורים?

יצחק פינדרוס: לא צריך.

יצחק פינדרוס: לא צריך לעשות בדיקות.

יצחק פינדרוס: אם צריך, תעשו ביתיות.

יצחק פינדרוס: אם צריך, תעשו PCR, תחכו שלושה ימים, ארבעה ימים לתשובה.

יצחק פינדרוס: בשיא התחלואה לא היה דבר כזה.

יצחק פינדרוס: בשיא התחלואה לא הייתה כמות כזאת.

יצחק פינדרוס: והוא היום מנהל את העסק, לו אנחנו ניתן סמכויות.

יצחק פינדרוס: כמה אתם שיניתם מספר בדיקות ב-70 יום?

יצחק פינדרוס: אתם זוכרים את הדיונים איך להקים עוד מעבדות ואיך להביא עוד? אין, הכול בסדר.

יצחק פינדרוס: יש בעיה של בידודים?

יצחק פינדרוס: נבטל אותם.

יצחק פינדרוס: יש בעיה של חולים?

יצחק פינדרוס: נפסיק לפרסם מספר.

יצחק פינדרוס: יש בעיה של מתים?

יצחק פינדרוס: נפסיק לספר לאנשים כמה יש.

יצחק פינדרוס: יש בעיה של עסקים?

יצחק פינדרוס: נפסיק לספר.

יצחק פינדרוס: רבותיי, זו אותה צביעות של אותו שמאל שנלחם על גיל הפרישה לנשים, וביום שהוא הגיע לשלטון שכח את זה.

יצחק פינדרוס: זו אותה צביעות של אותו שמאל וכל מיני פליטי ימין שאנחנו שמחים שלקחתם אותם, שנלחמו בעד הדמוקרטיה ובעד זכויות האזרח ושכחו את זה יום אחרי שהם הגיעו, ומביאים את אותם דברים.

יצחק פינדרוס: זה אותם אנשים שעושים את אותו דבר.

יצחק פינדרוס: רק אין יראת אלוקים במקום הזה והרגוני.

יצחק פינדרוס: אי-אפשר לסמוך עליכם בכלום.

יצחק פינדרוס: אי-אפשר לתת לכם שום דבר לנהל.

יצחק פינדרוס: ואני אגיד את זה עוד פעם ועוד פעם.

יצחק פינדרוס: יש לכם הצלחה אחת: הדחתם את נתניהו, הדחתם את דרעי, הדחתם את גפני.

יצחק פינדרוס: שאפו, מברוק, מבצע מדהים.

יצחק פינדרוס: אבל למען השם, תקימו ממשלה בישראל.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כעת יעלה חבר הכנסת אורי מקלב, ועד שחבר הכנסת מקלב עולה, לסגנית מזכירת הכנסת יש הכרזה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

ראדה חסייסי: תודה.

ראדה חסייסי: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן חברי הכנסת תשובת שרת החינוך חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון על מסקנות הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בעקבות דיון מהיר בהצעתן של חברות הכנסת אלינה ברדץ' יאלוב ונעמה לזימי בנושא: סחיטה מינית וכלכלית של נשים שתמונות וסרטונים שלהן מופצות ברשת.

ראדה חסייסי: תודה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה, חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה לך, גברתי היושבת בראש.

אורי מקלב: אני גם רוצה לברך אותך על התפקיד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

אורי מקלב: זה היום הראשון?

אורי מקלב: היום השני?

ג'ידא רינאוי-זועבי: היום השני.

ג'ידא רינאוי-זועבי: מרגיש עדיין כמו היום הראשון.

אורי מקלב: אני חדש פה כשאת יושבת בראש.

אורי מקלב: מאחל לך ולנו הצלחה מאוד מאוד גדולה.

אורי מקלב: שתדעי לנהל ולנווט את הדיונים פה בחוכמה ובתבונה ובבטחה ובשקט ובשלווה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה.

אורי מקלב: גברתי השרה, אני שמח שאת במשמרת עכשיו, שנמצאת פה, וחבריי חברי הכנסת, אני באמת גם בתחילת דבריי – כדי שאני לא אשכח בסוף דבריי להגיד את התודות על כל העבודה הרבה שנעשתה פה, גם לוועדה עצמה שישבה שעות רבות בניווט של הדיונים, והאפשרות להתבטא בנושאים השונים בסבלנות עד שהגענו לישורת האחרונה, שאולי שם קצת האצנו את התהליך והרגשנו את ההאצה.

אורי מקלב: אבל בסופו של דבר הוועדה עמדה בלוח הזמנים.

אורי מקלב: לא דיברו כאן על שיתוף הפעולה של האופוזיציה בנושא הזה.

חוק ומשפט): אני דיברתי רבות על שיתוף הפעולה של החברים באופוזיציה והודיתי להם.

אורי מקלב: אז זה תכף יסגיר שלא הקשבתי לדברים, אבל בכל אופן הכול נעשה כאן מהר, כך שאני רוצה לציין את זה.

אורי מקלב: מכיוון שבעצם אנחנו נמצאים כאן במצב קצת – לא מביך, אבל מצב שבו מצד אחד אנחנו חושבים שהחוק הזה – לא רק אנחנו חושבים, אני חושב שכולם חושבים שהחוק הזה הוא חוק מאוד משמעותי בחיים שעשויים או עלולים להיות לנו, בהמשך החיים.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שבשנתיים האחרונות מלווה אותנו הקורונה בכל מקום ובכל מצב ובכל עת, בכל חלק מהחיים שלנו, בכל הנושאים הכלכליים, החברתיים, החינוכיים, הפרטיים, הבריאותיים.

אורי מקלב: אין דבר שהוא לא נוגע בו.

אורי מקלב: ואנחנו היום מביאים פה את חוק הקורונה הגדול, חוק שמכינים אותו הרבה הרבה זמן, שהיה צריך ללמוד והיה צריך להביא חקיקה שחשבנו וציפינו, חקיקה לא מושלמת.

אורי מקלב: גם אי-אפשר לעשות חקיקה מושלמת בקורונה, מכיוון שהוא מהתל בנו ואנחנו לא יודעים.

אורי מקלב: אני הגדרתי את זה בוועדה, אני חושב שזה כמו הוראה או בקשה או משימה לתפור חליפה ליתום.

אורי מקלב: אני עכשיו תופר חליפה ליתום, הפירוש הוא – מה זה חליפה?

אורי מקלב: לדוגמה, אתה לא יודע מה הגובה שלו ומה הרוחב שלו ומה הצבע שמתאים לו.

אורי מקלב: אנחנו לא יודעים מה יהיה גם לטווח ארוך.

אורי מקלב: אנחנו לא יכולים לדעת.

אורי מקלב: אבל בכל אופן, עם הזמן היינו צריכים לבנות את הכלים הנכונים – איך אנחנו מתמודדים עם כל דבר כדי לדעת איך אנחנו יכולים לעשות את המיטב במצב האפשרי.

אורי מקלב: והחוק הזה גם מחלק בין מצב חירום למצב סטטי, שהוא מצב בריאותי מיוחד, ואנחנו קראנו לזה שאנחנו צריכים גם להשלים כרגע עם מצב של שגרת קורונה, שגרה של מצב מיוחד שאנחנו צריכים – והחוק לא נותן את הביטוי הזה, ולצערנו לא סתם יש לנו מאות הסתייגויות, או עשרות רבות של הסתייגויות של עשרות חברי כנסת בעניין הזה.

אורי מקלב: מכיוון שיש סתירה בין שיתוף הפעולה שנעשה בוועדה ובין הדברים שנעשו בוועדה והעבודה שנעשתה בוועדה, לבין הצורך האמיתי להגיש הסתייגויות.

אורי מקלב: ואני חושב שאין מי שיחלוק עליי בדברים שאני אומר, שההסתייגויות, בוודאי שנומקו בוועדה, הן היו הסתייגויות ענייניות, הסתייגויות ששיקפו את מה שדיברו בוועדה, לפעמים שיקפו גם הסכמות שהיו בין כולנו בדיונים.

אורי מקלב: אני גם אסביר למה לא היה כאן אופוזיציה וקואליציה.

אורי מקלב: הצורך להתמודד עם מה שחברי כנסת הביאו לוועדה זה הצורך שכל אחד הביא מהמבט שלו, מהידע שלו, מהפניות אליו, מהכרה שלו של הדברים, מההסתכלות שלו על דברים.

אורי מקלב: ולכן אני חושב שהדוברים דיברו, כל אחד מבחינתנו ובשפתו ומבחינת כיוון המחשבה שלו וההחלטה שלו בעניין הזה והרצון לקדם את זה מבחינתו.

אורי מקלב: אבל זה לא היה ניתן.

אורי מקלב: ולמה אני אומר קואליציה אופוזיציה?

אורי מקלב: אין לי ספק שאם המצב היה הפוך, שאם הקואליציה הקודמת, הממשלה הקודמת, הייתה מביאה את החוק הזה, לא היינו רואים מצב של הסכמה.

אורי מקלב: אין ספק בעניין הזה.

אורי מקלב: איך אנחנו יודעים?

אורי מקלב: בגלל שהממשלה הקודמת הביאה, ולא היה מצב כזה באולם שהקואליציה והאופוזיציה הובילו להסכמה בהצבעות, להשאיר את ההסתייגויות, עם אי-ההסכמה הגדולה שיש לה.

אורי מקלב: יש לה אי-הסכמה בחוק, אבל עוד יותר יש לה אי-הסכמה בהתנהלות ובניהול הקורונה.

אורי מקלב: הדברים האלה הם בולטים מאוד והם מאוד מאוד נמצאים לא רק בכשלים, זה נמצא בהסתכלות, באיך להסתכל על כל המאבק הזה.

אורי מקלב: אין ספק שזה לא היה המצב, ואני רוצה להגיד כאן שזה באחריות מאוד גדולה.

אורי מקלב: אני חושב שאם היה מישהו שרוצה ללמוד מה זו פוליטיקה אמיתית, איך ללמוד מה קורה באמת בפוליטיקה, בקואליציה–אופוזיציה שמגיעים לחוקים בעלי משמעות ובעלי השפעה מאוד גדולה, שיבוא וילמד את התהליך בחוק הזה.

אורי מקלב: ואז אין לי ספק שמי שיקבע, יקבע איך נראה מי שיש לו אחריות, מי שממשיך את הקו שהוא היה גם העקרוני בעניין הזה, בחובה ובצורך הזה לשמור על בריאות הציבור, באחריות שיש בשמירת הציבור.

אורי מקלב: הציבור מקפיד על ההוראות לא פחות, הוא לא מזלזל בהוראות של הממשלה הזאת.

אורי מקלב: הפוך, הוא טוען להחמיר.

אורי מקלב: דרך אגב, גם הוועדה החמירה.

אורי מקלב: חלק מהדברים שהיו לנו עם הממשלה בחוק הזה זה לא היה רק להקל, זה היה גם להחמיר.

אורי מקלב: המצב הזה שידענו שבנמל התעופה בן-גוריון, בנתב"ג, היה מצב שחולים, גם באומיקרון הזה, גם בגל החמישי, עוד עדיין חולים וכאלה שבוודאי חלק מהחולים – ידענו שאחוז מסוים מגיעים מאומתים ונוסעים בתחבורה ציבורית, מאיפה זה הגיע?

אורי מקלב: המצב הזה של לקרוא לממשלה: אל תבואו אלינו עם חוק עד שאתם לא מסדרים את זה, כדי למנוע את הנסיעה בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: הראשונה שנדבקה והסתובבה בארץ נסעה כמה שעות באוטובוס בתחבורה ציבורית.

אורי מקלב: הראשונה – אני לא יודע מה שהיא הביאה, מה התוצאה, העלימו את זה מאיתנו.

אורי מקלב: שאלנו את הדבר הזה.

אורי מקלב: נושא של שקיפות וידע ואמון הציבור.

אורי מקלב: דבר אחד בוודאי שיש – אין אמון הציבור, בכל הציבורים, בין מי שרוצה מאוד להקפיד ומי שמאוד מזלזל.

אורי מקלב: הצד השווה של כל חלקי העם זה חוסר האמון שיש בממשלה, בהתנהלות הזאת בוודאי.

אורי מקלב: וזה גורם לכך או שאנשים לא רוצים לשמוע להוראות, או שאנשים אומרים שהם לא מרוצים מההוראות וחוששים ולא רואים שיש אחריות.

אורי מקלב: אני נוהג להגיד – ואולי לא כולם שנמצאים עכשיו במקום הזה יבינו את זה – מדוע אנחנו רואים את החומרה, למה הרבנים, גדולי ישראל, אנשי ההלכה, רבני הקהילות, מתחילת הקורונה מקפידים מאוד, ובאמת כך גם מנחים את צאן מרעיתם.

אורי מקלב: במקום הכי בולט, בראש, אם זה בעיתונים היומיים והכלליים, השבועונים וכל מה שיש בכל התקשורת, במקומות הכי בולטים.

אורי מקלב: אם נסתכל בעיתונות הכללית – זה תפס מקומות, כותרות, אם בכלל, לא רק בעמוד הראשון, במקום 6, 7, 8, או במקום 4. כאן בעמודים הראשונים ובכותרות הראשיות, בגלל שאנחנו ידענו שיש אחריות בנושא של בריאות, זה נושא שהוא חמור מאוד.

אורי מקלב: צריך להקפיד עליו.

אורי מקלב: המסרים צריכים להיות ברורים, הפעולות צריכות להיות ברורות.

אורי מקלב: אנחנו, הציבור החרדי, עברנו – אני לא רוצה לחזור במנהרת הזמן למה שהאשימו אותנו, מה העלילו עלינו, איזה דימוי יצרו לנו, שאנחנו מדביקים בקורונה.

אורי מקלב: הינה, אף אחד עוד לא ביקש סליחה, כולל לא ראש הממשלה, כולל לא אחרים.

אורי מקלב: גם ראש הממשלה היה צריך, ולו רק על מה שהוא עשה – ואני לא יכול לשכוח את זה – שהוא צרב בזיכרון של אנשים.

אורי מקלב: אנשים חזרו בראש השנה מאומן, הוא האשים אותם והורה למשטרה לחקור אותם פלילית.

אורי מקלב: מאות איש נחקרו, לא רק שלא הוגש כתב אישום, הודיעו שלא היה שום דבר.

אורי מקלב: היה כשל של מגן דוד אדום או של אותן חברות שעשו שם את הבדיקות, לא משנה.

אורי מקלב: אנשים חיוביים שהגיעו לנתב"ג ואמרו להם שהם שליליים, וזה באמת היה נכון.

אורי מקלב: מה שהיום – האנטיגן מול ה-PCR, זה היה השוני, כי כנראה האנטיגן לא היה מוכן או מקצועי מספיק או מתאים מספיק לבדיקות האלה.

אורי מקלב: בסופו של דבר, מה התפיסה?

אורי מקלב: באופן כללי, התפיסה היא שכפי שידוע על אותו רב גדול מאוד, שהיה מחמיר מאוד ומקפיד מאוד בדקדוק של ההלכה, ללכת על הקצה בדקדוק הכי גדול, זה בא לידי ביטוי וזה היה לא קל.

אורי מקלב: כשהגיע ליום כיפור – שזה לכאורה הדבר שהכי צריך להקפיד עליו, הצום הכללי שכולם, גם מי שתמיד לא מקפיד, משתדל להקפיד יותר ולשמור על יום כיפור ובוודאי בהרבה דברים לא לעשות ביום כיפור מה שהוא עושה ב-364 ימים בשנה – כאן כשבאו אליו ואמרו לו: יש מישהו, מישהי, ילד שלא מרגיש טוב, הוא אמר: לא לצום, לא לצום ומהר מאוד לאכול.

אורי מקלב: שם היה – שהוא הקל מאוד.

אורי מקלב: אמרו: איך זה יכול להיות?

אורי מקלב: בדבר שכולם מחמירים אתה כאן מקל, ובדבר שכולם אולי מקילים אתה מחמיר.

אורי מקלב: הוא אמר: לא, אני לא מקל ביום כיפור, אני מחמיר מאוד במצווה ונשמרתם לנפשותיכם מאוד, בזה אני מחמיר מאוד.

אורי מקלב: ב"מאוד" הזה אני מקפיד מאוד לעשות את זה, ולכן אנחנו רואים את זה אחרת.

אורי מקלב: מה שקרה בשנתיים האחרונות, ההבדל הוא אחד – היא מהתלת בכל העולם, בכל העולם היא מהתלת.

אורי מקלב: כל אחד יש לו, כל מדינה משנה, נכון.

אורי מקלב: אבל הממשלה השתנתה, הממשלה השתנתה, והתפיסה להתמודדות עם האחריות השתנתה.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לראות מי הצליח קודם, מי מתמודד נכון ומי עושה את זה יותר נכון.

אורי מקלב: אני חושב שזה לגיטימי, שאנשים לא צריכים להסכים.

אורי מקלב: אם משרד הבריאות נוקט איזו עמדה, זה לא מחויב המציאות שאנחנו צריכים להסכים עם זה.

אורי מקלב: מטבע הדברים, הם יכולים ללכת על הקצה.

אורי מקלב: יכול להיות ששר האוצר או משרד התחבורה – כשאני הייתי במשרד התחבורה – רואים את זה אחרת.

אורי מקלב: אז צריך משילות, צריך לראות את הדברים בנקודות האיזון הנכונות, שמסתכלות על הדברים האלה בצורה רוחבית, בצורה מאוד מאוד אחראית, וככה להחליט.

אורי מקלב: אבל כשאין משילות, כשאלה השרים או הגופים או מי שמייצג את המשרדים – ההשפעה שלהם, הסמכות שלהם וקבלת המרות שלהם לא נמצאת, היא יותר גדולה ממי שעומד בראש, איך אפשר לנהל?

אורי מקלב: קיוסק אי-אפשר לנהל בלי שיש לך מישהו שאומר את המילה האחרונה ומישהו שמוביל, אחרת כל אחד עושה את שלו.

אורי מקלב: שר אחד את השני בלעו – נאמר גם על הדבר הזה, ולכן לא פלא שאנחנו לא מצליחים להתמודד בעניין הזה.

אורי מקלב: ברוך השם שבמבחן ההצלחה, על אף חוסר הטיפול, על אף חוסר הטיפול אנחנו נמצאים במצב הזה.

אורי מקלב: בגלל שבאופן אמיתי – אני אומר לך, היושבת-ראש ואני אומר לחבריי – לפי התפיסה של הממשלה הזאת, החוק הזה לכאורה לא היה צריך להגיע.

אורי מקלב: למה היה צריך אותו?

אורי מקלב: ראש הממשלה כבר היה יודע למגר את האומיקרון הזה ואת כל המגפה הזאת בארבעה שבועות.

אורי מקלב: הוא נמצא כבר שמונה חודשים בשלטון, לא ארבעה שבועות.

אורי מקלב: 30 שבועות הוא לא עשה את זה.

אורי מקלב: למה החוק הזה צריך להיות?

אורי מקלב: החוק הזה צריך להיות רק אם – הוא לא היה צריך לבוא לכאן.

אורי מקלב: היה צריך למחוק את החוקים האלה מספר החוקים, לא להביא חוק.

אורי מקלב: אנחנו מבינים שאנחנו לא מצליחים, אז איך יכול להיות שאנשים שהם עצמם אמרו את מה שאמרו – הזכירו את זה קודם – אנחנו יודעים מה הדעות שלהם.

אורי מקלב: אי-אפשר להסתיר את זה וגם היום אי-אפשר להסתיר את הדבר הזה.

אורי מקלב: אבל אני בכל אופן רוצה להתייחס לחוק עצמו.

אורי מקלב: אנחנו הסתייגנו מהחוקים, מכיוון שאנו חשים שבנושא המרכזי – וכאן בא ההבדל בין החוק הראשון שהיה עם תחילתה של המגפה של הקורונה לבין מה שאנחנו נמצאים היום שנתיים אחרי זה – וזה בנושא המרכזי: איפה צריכה להיות נקודת האיזון בין החלטות הממשלה לבין סמכות הכנסת.

אורי מקלב: היום אחרי שגרה – וגם אם יהיה מצב חירום, שאנחנו יודעים את המצב – לא יכול להיות שהסמכות נמצאת גם היום בממשלה, והסמכות שניתנה לוועדות בכנסת היא רק או לא לקבל בכלל, שזה נקרא חוסר אחריות, או לא לקבל את תקופת הזמן, לשנות את זה, אבל אי-אפשר לשנות.

אורי מקלב: ההסתייגות המרכזית שלנו בנקודת האיזון הזו – שאנחנו היינו צריכים לקבל את הסמכות גם לשנות דברים.

אורי מקלב: אני יודע שאפשר לבוא לממשלה ולהגיד לממשלה: תחליטו עוד פעם.

אורי מקלב: אנחנו מכירים את זה.

אורי מקלב: הרי הדבר הזה לא יהיה מעשי, הוא אולי יהיה מעשי במקרים חריגים.

אורי מקלב: הרי זה גם אפשרי היום, להגיד שאנחנו לא נקבל בכלל, לא נקבל.

אורי מקלב: אם אתם רוצים, תביאו משהו מאוזן.

אורי מקלב: התהליך הזה היה, אז בואו לא נשלה את הציבור שבחלק הזה עשינו צעד, אולי קצת בנראות, אבל באופן אמיתי – מדוע שהכנסת לא תקבל את הסמכות?

אורי מקלב: כל הכוח וכל הידע נמצאים רק בממשלה?

אורי מקלב: הפוך, אני אומר לכם באחריות מלאה, הדיונים פה בוועדת חוקה, שאני מכיר, ובוועדות אחרות הרבה יותר עמוקים ורחבים, ושם הרבה יותר שומעים את כלל הציבור מאשר בממשלה ובקבינט הקורונה, הרבה יותר.

אורי מקלב: חוסר קבלת ההחלטות – אנחנו יודעים כמה שעות יושבים ובאיזה צורה, זה לא מה שהיה.

אורי מקלב: היום אנחנו כבר נמצאים אחרי זה, זה כבר לא בהתחלה.

אורי מקלב: אבל זה כמו כל חקיקה, שהכנסת הייתה צריכה לקבל את הסמכות שלה גם לשינוי דברים.

אורי מקלב: אנחנו לא מספיק אחראים.

אורי מקלב: אין כאן אחריות, מישהו שיעקוב אחרי הדיונים שאנחנו מקיימים בכנסת.

אורי מקלב: לא רואים כאן אחריות למגוון הדעות.

אורי מקלב: לא רואים שאנחנו מסוגלים ושיש לנו את היכולת להגיע להחלטות ולהבנות ולדרך המלך?

אורי מקלב: זה נמצא רק במקום אחד?

אורי מקלב: איפה הדמוקרטיה בעניין הזה?

אורי מקלב: במיוחד שהציבור לא מאמין, אין אמון של הציבור.

אורי מקלב: היום גם בחוק הסמכויות, שיש היום הפגנות ברחוב ואנחנו מקבלים כל יום הודעות על חשש מהשתלטות – לא באים על הכנסת, באים על הממשלה, כי לא מאמינים לממשלה עם התהליך שלה.

אורי מקלב: אם היו יודעים שלכנסת יש את הסמכות לאזן בין הדברים, הביקורת והנגד היו הרבה יותר מתונים מאשר היום, זה רק בגלל שאין היום סמכות.

אורי מקלב: דיבר על זה גם חבר הכנסת גדי יברקן.

אורי מקלב: הוא אומר: אנחנו לא נמצאים בגלל שאין אמון, ולכן אנשים לא רוצים להאמין, מפגינים וחוששים.

אורי מקלב: אם היה אמון והייתה לנו גם סמכות – אמון מקבלים מסמכות.

אורי מקלב: הם אנשים חכמים, הם יודעים שאין לנו סמכות, ועל הממשלה הם לא סומכים בעניין הזה.

אורי מקלב: הממשלה אמרה את דבריה וראו את התוצאות.

אורי מקלב: אני לא חושב שצריך – לא משנה שהכול נעשה ביהירות ובחוסר אחריות.

אורי מקלב: מה לעשות, יש מה שנקרא דין ויש מה שנקרא תוכחה.

אורי מקלב: ההבדל בין דין לבין תוכחה שתוכחה מראים בפנים לאנשים.

אורי מקלב: מה יש היום?

אורי מקלב: היום יש תיעודים, והתיעוד אומר בדיוק מה שאמרת, אי-אפשר להתווכח על זה.

אורי מקלב: התיעוד מוכיח, מה אתה יכול לעשות  נגד התיעוד?

אורי מקלב: בדיון אתה אומר: יש ויכוח, אמרתי, לא אמרתי, התכוונתי, לא התכוונתי.

אורי מקלב: תוכחה אומרים לך בפנים, נגד זה אי-אפשר.

אורי מקלב: זה דבר שאומרים הרבנים ואתה לא יכול להתמודד עם זה, ובאמת לא שמענו על זה תגובות ואי-אפשר להתכחש לזה, וזה דבר שמאוד בא לידי ביטוי באמון הציבור וממילא גם היום בחוק הזה.

אורי מקלב: החוק הזה היום זה לא חוק של התחלה, הוא חוק שנמצא אחרי שנתיים.

אורי מקלב: היו מספיק דברים, עוד דברים מעבר למה שנעשה, ואני מודה על האמת ויודע להודות – ואני אולי אומר את זה פעם רביעית בנאום שלי, בוודאי אמרתי את זה בגלוי בוועדות בפורומים ובדיונים שהיו.

אורי מקלב: אני חוזר ואומר – אני לא יודע אם הקשבתם כאן כולם, שעכשיו צריכים להקשיב, חבר הכנסת יברקן – אני רוצה להגיד שאם זה היה הפוך, אם אנחנו היינו מביאים את החוק הזה, היה אחרת לגמרי, מה לא היו עושים?

אורי מקלב: תראו איך נמצאים כאן בלוח זמנים, ויתרנו על תהליכים של אופוזיציה בחוק הזה, ויתרנו על דברים רבים, גם בתהליך החקיקה, על דברים שאנחנו מאמינים שהיו צריכים להיות, לא רק על החוק, על ההסתייגויות.

אורי מקלב: גברתי היושבת-ראש, אני אביא לך דוגמה של ההסתייגויות שאנחנו חושבים שהיו צריכות להיות, ואנחנו בסופו של דבר אחרי מאבק – זה שהשרים לא נמצאים, זה ששר האוצר לא מגיע ורוצה בחקיקה את האפשרות ואת היכולת לא להגיע – ממה בורחים?

אורי מקלב: מי שיגיד לי: יש שר באוצר, אנחנו לא יודעים מי הקובע, ועם כל הכבוד אנחנו לא יודעים מה המשמעויות של זה.

אורי מקלב: דרך אגב, הוא כן השתתף.

אורי מקלב: כשהיה לו חשש שקבינט הקורונה אולי יקבל החלטה שנוגדת לתפיסה שלו, הוא מייד הגיע בריצה ודפק על השולחן.

אורי מקלב: איך אנשים בורחים מאחריות והכול שקט?

אורי מקלב: הייתה צריכה להיות איזה ביקורת.

אורי מקלב: אדם עומד בתפקיד מרכזי.

אורי מקלב: איזה ויכוח היה פה עכשיו איזה הסתייגות לקבל בשעת חירום, בשעת מצב מיוחד, כמה שרים צריכים להשתתף.

אורי מקלב: הייתכן?

אורי מקלב: הייתכן שדבר שכל כך משפיע, דבר מרכזי – מה הדבר המרכזי היום בחיי הממשלה?

אורי מקלב: בחיים של אנשים כאן ובכל העולם?

אורי מקלב: זה הקורונה, זה הדבר המרכזי, ההשלכות הן רבות על כל הדברים.

אורי מקלב: שמענו כמה השלכות יש לחוק הזה, או לנספחים.

אורי מקלב: בעניין הזה, אף אחד לא אכפת לו.

אורי מקלב: אני רק רוצה גם להדגיש משהו בנושא, שאני חושב שההסתייגות הייתה נכונה ולא קיבלו אותה.

אורי מקלב: אני חושב שבסופו של דבר, יציאה מהארץ של אזרחים צריכה להיות בסמכות וברשות של האזרח.

אורי מקלב: אזרח, אי-אפשר לעצור אותו פה אם הוא ירצה או לא.

אורי מקלב: הדבר היחיד שאפשר לעשות, גם אם אתה אזרח ישראלי – אנחנו, יש לנו תנאים להביא אותך, להתקבל חזרה.

אורי מקלב: אתה נוסע בעולם, אתה נוסע למדינה, אתה יכול להביא לכאן משהו שהוא חשש לבריאות הציבור, אז האחריות צריכה להיות עלינו, ואז אתה אומר לו מראש – מה שלא נעשה, אנשים קיבלו הגבלות תוך כדי שהם היו בחוץ לארץ, שאם הם היו יודעים עליהן מראש כשהם יצאו, כשהם באו – הם היו בהיתר, אף אחד לא אמר להם שתהיה להם בעיה לחזור.

אורי מקלב: כאן אנחנו מדברים על אנשים שלא יכלו לחזור לילדים שלהם.

אורי מקלב: בתהליך הזה של החודשים האחרונים, היו שלא חזרו למשפחותיהם בגלל שהם לא עמדו בתקנות שהיו ולא לקחו בחשבון שיש גם כאלה שהמעמד שלהם שונה, מהמשפחה שלהם.

אורי מקלב: יכול להיות מישהו שהוא אזרח ישראלי, שהבעל – או האימא היא לא אזרחית ישראלית, ואז מנעו ממנה להגיע לארץ.

אורי מקלב: אבל הינה, דיברת על לצאת.

אורי מקלב: ולכן לצאת זה הדבר היחידי שהיה צריך להיות כאן בחוק הזה.

אורי מקלב: אם – אתה יכול לחזור, או בזמן מסוים שנקבע מראש או בזמן שאין הגבלה.

אורי מקלב: אבל לא לתת לו לצאת מהארץ?

אורי מקלב: מה הסיבה שאתה לא נותן לו לצאת מהארץ?

אורי מקלב: זה דבר מאוד מאוד פוגעני.

אורי מקלב: אני רוצה לדבר על הנושא של קרובי משפחה של ישראלים.

אורי מקלב: נעשה בזה שינוי, שהיום מי שהוא גם במעמד אחר, הוא יכול להביא את המשפחה הקרובה.

אורי מקלב: אבל עדיין, עדיין יש, אנחנו – המיוחד במדינה הזו הוא הקשר המשפחתי שיש בין קרובי משפחה קרובים מאוד שחיים במקומות אחרים.

אורי מקלב: זה לא שכולם גרים עכשיו באיטליה.

אורי מקלב: כמה יש כאלה שגרים באיטליה שהילדים מחולקים פה ונמצאים שמה, והאחים – כאן הנושא של לבוא לארץ הוא הרבה יותר.

אורי מקלב: הפיזור זה דבר שאנחנו יודעים, אנחנו לא צריכים להסביר את זה.

אורי מקלב: זאת המציאות.

אורי מקלב: ולכן ההחלטה בנושא הזה, להגביל, היא הרבה יותר פוגענית.

אורי מקלב: וכאן אפשר הרבה יותר להגיע.

אורי מקלב: אנחנו לא מדברים עכשיו – בוועדה קראנו לזה תיירים, שבאים להצטלם על המצדה בזריחה.

אורי מקלב: לא על זה דיברנו.

אורי מקלב: דיברנו על כאלה שהקשר שלהם קיים, הצורך שלהם, המשפחתיות, הקהילתיות.

אורי מקלב: גם דיברנו על כך שמשלחות שיצאו מפה, של קואליציה ואופוזיציה, כשהם חזרו מחוץ לארץ, מצרפת ומעוד מקומות באירופה, הם באו ואמרו לנו: אנשים שהם לא תושבי הארץ, הם לא אזרחי הארץ, אבל שקשורים לארץ מאוד, קשורים פה מאוד למקום הזה – הם נפגעים מהיחס.

אורי מקלב: אנחנו זרים?

אורי מקלב: אנחנו אנשים – עכשיו, בגלל שיש פה קורונה?

אורי מקלב: יש לנו לכאן קשר מאוד מאוד חזק, ולא המקום כאן להרחיב איזה קשר יש לאנשים, שמשקיעים פה, יש להם פה מסחר פה.

אורי מקלב: ההגדרה של האזרחות שלו, היא הגדרה אחרת מכל מיני סיבות – היסטוריות, הוא מקבל פנסיה שמה, הוא עוד עובד שמה, אבל כל המשפחה נמצאת פה.

אורי מקלב: לרוב יש כזה דבר.

אורי מקלב: וגם הדבר הזה עדיין לא תוקן, וחבל.

אורי מקלב: אני חושב שזה חשוב ושזה פוגעני מאוד שזה לא תוקן לגמרי.

אורי מקלב: אבל אני רוצה להתייחס לעוד דבר אחד, הנושא של הסמכות שיש למנכ"ל משרד הבריאות, נניח בחובת עטיית מסכה.

אורי מקלב: אנחנו נתנו, שינינו את זה קצת, אבל עדיין נותנים סמכות למנכ"ל – ויש לזה משמעות רבה, גם בבידוד, אבל בעיקר עכשיו אני מדבר על עטיית מסכה – בלי שהוא צריך להגיע לכנסת.

אורי מקלב: עכשיו, יש לזה דינמיקה.

אורי מקלב: אני אומר לכם, באחריות, שהוא לא מקבל החלטות שיכולות לעשות איפה ואיך ולמי – דרגות, מדרג שיש בחובת עטייה, רק בגלל שהוא לא רוצה לבוא לכנסת.

אורי מקלב: הוא חושש.

אורי מקלב: וברגע שיש לו את הסמכות הזאת, הוא משאיר אותה אצלו, והוא לא משנה, אף שהיה אפשר גם בזה לעשות.

אורי מקלב: בדבר כזה, סמכות בנושא הזה, היה צריך לבוא לכנסת.

אורי מקלב: אני מבקש עוד דבר, עוד הסתייגות שאנחנו – ואני הרי, התפקיד שלי עכשיו זה לנמק את ההסתייגויות שלנו.

אורי מקלב: אנחנו דיברנו על שימוש בסעיף הדחיפות.

אורי מקלב: לצערנו הוכח שהממשלה השתמשה בסעיף הדחיפות במקום שהייתה לה רשלנות.

אורי מקלב: במקום לקרוא לזה "רשלנות", קראו לזה "דחיפות".

אורי מקלב: מישהו יכול להסביר לי, תאריכים של חגים, כמו פורים, כמו סוכות, זה נקרא דחוף?

אורי מקלב: מישהו לא מכיר את הלוח העברי?

אורי מקלב: אם הוא לא מכיר, אז זו באמת רשלנות שלו.

אורי מקלב: לבוא ולהשתמש בדבר פוגעני שכל כך היה, וכבר היו דברים מעולם – מי לא זוכר את המראות שראינו בפורים של ירושלים, שהפסיקו את התחבורה הציבורית תוך כדי, תוך כדי חג הפורים?

אורי מקלב: אנשים שהיו פה נתקעו פה ולא יכלו לחזור למקומותיהם, לדירות שלהם, והיו ברחובות.

אורי מקלב: אנשים שהיו, רצו לחזור, ולא היה להם.

אורי מקלב: הם היו מחוץ לעיר וידעו שיש להם תחבורה ציבורית לבוא לעיר – לא נתנו להם להגיע.

אורי מקלב: מקבלים ביום שישי אחרי הצוהריים החלטה על הפסקת התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: אני לא מדבר על הדבר הזה, על האפליה בין מי שיש לו רכב למי שאין לו רכב; דרך התחבורה הציבורית, להעניש אנשים, למנוע ככה וככה, בגלל שהמשטרה מבקשת?

אורי מקלב: במקרה הזה אני יודע, הגופים המקצועיים, כמו משרד התחבורה – הוא היה נגד זה.

אורי מקלב: כשלא הצליחו לקבל את זה בתוך קבינט הקורונה, בתוך ועדת הקורונה, מה הם עשו?

אורי מקלב: זה לא בתוך הקורונה – בתוך הגופים המקצועיים שקבינט הקורונה הסמיך אותם.

אורי מקלב: הם הלכו להשתמש בסעיף דחיפות.

אורי מקלב: אין שערורייה יותר גדולה מזו.

אורי מקלב: וככה זה היה בסוכות.

אורי מקלב: מה עכשיו, כשעושים חוק – למנוע את השימוש הרשלני בסעיף 1, שנעשה, בשביל למנוע את סעיף הדחיפות.

אורי מקלב: אבל זה גם לא עשו, לכן גם בנושא הזה יש לנו הסתייגות.

אורי מקלב: הנושא של שקיפות והסברה – אין שקיפות, אין שקיפות.

אורי מקלב: החוק היה צריך לחייב את המשרדים השונים לתת שקיפות.

אורי מקלב: השקיפות זה הדבר שנותן אמון, זה הדבר שהוא הבסיס לאמת, בסיס להחלטות המקצועיות.

אורי מקלב: כשאין שקיפות אפשר להחליט דברים, ואז יכולים לעשות עוולות ואני לא רוצה להגיד הרבה יותר גרוע מכך, כשאין שקיפות.

אורי מקלב: שקיפות, אנחנו אומרים שאור השמש הוא הדבר המחטא.

אורי מקלב: גם בנושא של השקיפות – לתת את הנתונים האמיתיים, להיות מחויבים לנתוני האמת שנותנים לוועדות, נותנים לציבור.

אורי מקלב: זה הקלף שנותן את האפשרות להחליט החלטות נכונות, ולא החלטות שבאמת מאחוריהן עומדים חשבונות וחישובים אחרים.

אורי מקלב: אני רק רוצה עוד להתייחס לכך שסוף-כל-סוף עכשיו, בהסכמה, גם תוקן הנושא – ובאמת, חבר הכנסת רוטמן פעל הרבה בעניין הזה, וההסתייגות שלנו, של יהדות התורה, שהובילה את ההסתייגות, על תפילה בבית הכנסת – אנחנו הגשנו הסתייגות בעניין הזה.

אורי מקלב: לא יכול להיות שדברים אחרים, הערכיות שלהם גוברת על תפילה.

אורי מקלב: אין משהו תרבותי יותר מתפילה.

אורי מקלב: זה נכון אצל היהודים, ונכון, אני מניח, אצל השאר – יכול להיות אצל המוסלמים, הנוצרים.

אורי מקלב: תפילה.

אורי מקלב: אז תרבות זה בסדר, אבל כשזה מגיע לתפילה, שמה לא.

אורי מקלב: אז אם יש לנו הסתייגות בנושא של הגבלות על דברים בנושא של תרבות – אין אותו מינימום, ולפי דעתי זה הרבה הרבה יותר מזה.

אורי מקלב: זה לא נעשה, וגם עכשיו אנחנו לא נמצאים בדבר הזה שנתנו.

אורי מקלב: ועכשיו, שאנחנו נמצאים היום כך שנתנו לבתי הכנסת איזה משקל שווה, זה טוב, ועדיין אני חושב שבעניין הזה היה צריך לתת עוד סעד, לתת בזה עליית מדרגה, אבל אנחנו מסתפקים, לא מסתפקים – ברוך השם שזה ככה, זה גם טוב.

אורי מקלב: אז את שתי ההסתייגויות האלה שהיו בהסתייגויות שאנחנו הובלנו, גם בנושא של השתתפות שר אוצר – שקיבלנו רק בנושא חירום ולא בנושא שנקרא אצלנו מצב מיוחד, מצב בריאותי מיוחד, או מה שאני קורא לו שגרת קורונה.

אורי מקלב: אני רק רוצה, ברשותך – אני לא הולך להשתמש בכל הזמן שלרשותי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

אורי מקלב: אני מרגיע את כל מי שמודאג.

אורי מקלב: אני גם מתכנס לסיום.

אורי מקלב: בנושא הזה של חובת בדיקות במערכות החינוך, שזה יינתן חינם:

אורי מקלב: לא יכול להיות שאנחנו נתלה את הלימודים בבדיקות שנעשות לאזרחים, והתלמידים צריכים לעשות אותן, ואנחנו נגיד להם, תעשו את זה מכיסכם.

אורי מקלב: יש משפחות שזה נטל.

אורי מקלב: כשיש צורך כזה, זה מעלה מחירים.

אורי מקלב: אחרי זה, עד שהממשלה עושה ועד שהממשלה מביאה עוברות תקופות ארוכות, שזה גורם לאנשים שישלמו בהפקעת מחירים או במחירים גבוהים.

אורי מקלב: וצריך לקחת בחשבון שיש אנשים ומשפחות שלהם זה לא בדיקה אחת, והם שילמו מאות שקלים וצריך את הבדיקות האלה לתקופות ארוכות.

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: איך יכול להיות שאתה בא ואומר, אני לא יכול לתת לכם מענה מקצועי במעבדות, אני לא עומד בקצב, אז אני אומר לאנשים הפרטיים: תעשו?

אורי מקלב: לטוב ולמוטב בהחלטה הזאת, נניח שהיא בסדר – אתה אומר, אבל גם לא רק זה, אתה גם תעשה את זה על חשבונך.

אורי מקלב: בחלק הזה, זה הרי ממש לא מוצדק.

אורי מקלב: ואתם צריכים לקחת בחשבון בכלל, שבקורונה יש משהו שהוא מעניין.

אורי מקלב: דווקא אנשים שהתחסנו, שהם לא צריכים להיות המוגבלים – אנחנו מוגבלים שהם כאלה.

אורי מקלב: אז יש כאן נושא של ערבות, חיים כאן.

אורי מקלב: לכן זה לא האדם הפרטי, שאומרים לו: תשמע, אתה, מזלך גרם לך, אתה גרמת לעצמך משהו, תשלם את זה.

אורי מקלב: אנחנו לא אומרים את זה גם למי שלא מתחסן, אנחנו לא אומרים את זה גם למי שצריך לעשות בדיקות אף שאולי הוא עצמו, אם כולם היו עושים כמוהו, לא היה צריך לעשות את ההגבלות האלה.

אורי מקלב: אנחנו מסתכלים על הכלל, זה משהו, זה תפקיד לפעמים בשעת חירום, זה תפקיד של ממשלה, זה תפקיד של כלל.

אורי מקלב: חיים בתוך חברה, צריך.

אורי מקלב: אנחנו, אצלנו בתלמוד ובהלכה זה דבר שמאוד מחייב.

אורי מקלב: זה ידוע שיש חיוב הכלל, הכלל גובר על הפרט וצריך לעשות את זה.

אורי מקלב: אנשים, חשובי העיר, האנשים שנבחרו לכך, האנשים שיש את היכולת לכך, מחליטים על כך.

אורי מקלב: אני חושב שאני אגיד דבר אחרון בנושא הזה, לכן אני רק מציין שלא יכול להיות שלא יהיו בדיקות כאלה, ומישהו צריך לשלם על זה.

אורי מקלב: עכשיו אנחנו מגיעים לדבר האחרון, מכוח מה החוק הזה פועל.

אורי מקלב: עדיין אנחנו משאירים לרשות האוכלוסין להשתמש בחלק מהדברים מתוך הסמכות שיש לה, רשות האוכלוסין, הכניסה והיציאה מישראל, במקום שהם ישתמשו בקורונה.

אורי מקלב: עדיין נשארה להם הסמכות הזאת.

אורי מקלב: ואני חושב שיכולנו בעניין הזה ללכת עוד צעד קדימה.

אורי מקלב: אנחנו הרי יודעים כמה בעיות בסופו של דבר יש כשזה מגיע לחריגים.

אורי מקלב: אני לא מבקר את מי שעובד, הם עובדים באמת קשה, הם צריכים להתמודד עם הרבה דברים, רשות האוכלוסין, בגבולות הם צריכים לדעת את מי להכניס או לא להכניס, אבל לא יכול להיות שאנחנו פוגעים.

אורי מקלב: רק אתמול קיבלתי: זוג מבוגר שיושב במעצר בשדה התעופה בגלל שזה שמילא עבורם את הטופס כתב – שני חיסונים זה לא הלך, אז הוא כתב שלושה חיסונים, והם לא הביאו אימות לחיסון השלישי, והם נשלחו בחזרה.

אורי מקלב: אני מדבר על השפלות, אנשים בני קרוב ל-80.

אורי מקלב: זוג בני קרוב ל-80 היו במעצר בנתב"ג עד שהגיע מטוס ששלח אותם למקום שהם הגיעו ממנו, בגלל המסמכים שמישהו אחר מילא להם, ועוד דברים כאלה.

אורי מקלב: עם זה צריך להתמודד.

אורי מקלב: צריך לתת משהו בחוק, ובדברים כאלה לא להשתמש בחוק אחר שאין לנו שליטה על זה ואנחנו לא יכולים להסתמך על זה.

אורי מקלב: בסופו של דבר, המשפט האחרון שאני מבקש להגיד: הנושא של ההסכמות שהגיעו לפה וההבנה זה בגלל שאנחנו רואים אחריות.

אורי מקלב: האחריות באופן כללי היא שצריך לעשות תקנות, צריך לפעול וצריך לתת סמכויות לאנשים.

אורי מקלב: אנחנו לא מסכימים לדרך, לא לגישה, ולא לשיטה ולא לפעולת הממשלה, ועדיין זה לא פוטר אותנו, אנחנו צריכים שתהיה חקיקה.

אורי מקלב: בלי חקיקה הדברים בכלל יוצאים מכדי שליטה.

אורי מקלב: גם כשהכנסת לא קיבלה את מה שהיא צריכה לקבל, עדיין זו לא סיבה מבחינתנו שלא תהיה חקיקה.

אורי מקלב: על אף ההסתייגויות, ולא מניתי את כל ההסתייגויות שלנו, אנחנו רואים, באחריות מלאה – כשאני בכלל לא בטוח שזה היה הדדי, אני בטוח שזה לא היה.

אורי מקלב: אף שאני אומר שלא לחוק הזה התפללתי, בכל אופן אנחנו רואים שיש חשיבות למה שנעשה, ולחזק יותר ויותר, לקחת אחריות ולא לברוח מאחריות, כמו שאנחנו רואים, הממשלה הזאת או מי שאמון על כך.

אורי מקלב: אני יודע שלהגיד "הממשלה הזאת", "הממשלה הזאת" – זה לא בא עכשיו מתוך התרסה, זה בא מתוך כאב אמיתי, מתוך אחריות אמיתית ומתוך יושרה פנימית.

אורי מקלב: תודה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חבר הכנסת אורי מקלב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כעת אני רוצה לבקש מחבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: גברתי היושבת-ראש, קודם כול ברכות על התפקיד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

עופר כסיף: בהצלחה.

עופר כסיף: מכובדיי חברי הכנסת - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: וגם השרה.

עופר כסיף: איפה?

ג'ידא רינאוי-זועבי: השרה נמצאת פה איתנו.

עופר כסיף: לא ראיתי.

עופר כסיף: קרל מרקס כתב פעם שיש אירועים שחוזרים פעמיים בהיסטוריה, פעם אחת כטרגדיה ופעם אחת כפארסה.

עופר כסיף: הממשלה ש"קיבלה את פניה", במירכאות, של הקורונה היא הייתה ממשלת טרגדיה.

עופר כסיף: היא כרסמה בכוחה – אני לא יכול להגיד שבכוחה של הדמוקרטיה, כי לקרוא לישראל הכובשת "דמוקרטית", זה בלשון המעטה קצת בעיה, שלא לומר עוד טרגדיה, אבל כרסמה, בואו נאמר, בכוחה המוגבל ממילא של הדמוקרטיה במודע ובכוונת מכוון.

עופר כסיף: במובן הזה אנחנו יכולים לראות פה סוג של טרגדיה.

עופר כסיף: הטרגדיה הקלסית עוסקת ביצרים, יצרים חסרי שליטה, בחטאים שאנשים חוטאים לאו דווקא משום שהם רעים אלא משום שהם או בסערת רגשות, לא מסוגלים לשלוט בעצמם; רגשות כמו שנאה, כמו מה שידוע מאוד בטרגדיה היוונית, כמו חטא ההיבריס, הגאווה, רצון לשררה, וזה מסתיים באסון.

עופר כסיף: זה מסתיים באסון, וזה פחות או יותר, ממש בגדול, כמובן, מה שמגדיר טרגדיה.

עופר כסיף: הממשלה הקודמת, בעמידתה אל מול הקורונה, הייתה טרגדיה.

עופר כסיף: היא הייתה טרגדיה משום שהיה מדובר באדם אחד שהוא חסר שליטה, יצריו הנחו אותו, מה שעניין אותו זה בדיוק היצרים כגון שנאה, היבריס, רצון לשררה.

עופר כסיף: וזה גם הסתיים באסון, הסתיים באסון מכל הבחינות, אסון כלכלי-חברתי, אסון בריאותי, אסון מדיני.

עופר כסיף: וזה הסתיים בעוד אסון, הממשלה שבאה בעקבות אותה ממשלה.

עופר כסיף: אבל כאן אני מגיע לפעם השנייה שמופיע אותו אירוע בהיסטוריה, לענייננו, התמודדות עם הקורונה.

עופר כסיף: פארסה.

עופר כסיף: הממשלה הנוכחית היא פארסה.

עופר כסיף: אם הממשלה הקודמת הייתה טרגדיה, אז הממשלה הנוכחית היא פארסה, ספציפית סביב חוק – אני אכנה את זה "חוק ההסמכה", למרות שזה לא שמו ולמרות שהאסוציאציה ברורה, ולא במקרה.

עופר כסיף: משום שהממשלה הזאת ממשיכה לכרסם בשרידים המאוד-מאוד מינוריים שנשארו ממה שכבר כורסם מהמשטר, או מכללי המשחק הדמוקרטיים המוגבלים כאמור ממילא.

עופר כסיף: אחד מהדברים שמגדירים פארסה – ואם כבר התחלתי ב"הרצאה" על טרגדיה אז אני לא יכול לוותר על הפארסה – אחד מהדברים שמגדירים פארסה זה תחפושות.

עופר כסיף: דמויות בפארסה הרבה פעמים מופיעות בתחפושת, ומצבי אבסורד.

עופר כסיף: אז אם הממשלה הקודמת, ולמעשה כמה קודמות, אבל בעידן הקורונה, אם הממשלה הקודמת הייתה טרגדיה גם בהגבלה רודנית של זכויות האדם – לא רק בשטחים הכבושים, שם אני עוד אתייחס לזה, אלא גם בתוך גבולות מדינת ישראל; הניסיון למנוע הפגנות זה דוגמה בולטת, כולנו זוכרים את הניסיון הנואל הזה, אבל לא רק, הגבלות שונות ומשונות, כפייה, גם איפה שלא צריך.

עופר כסיף: ואני בעד, שיהיה ברור, הייתי תמיד ואמרתי תמיד – חבריי ואני אמרנו תמיד שאנחנו לא מזלזלים בקורונה, אנחנו בעד ההתחסנות, אבל השאלה היא איך.

עופר כסיף: אז אם הממשלה הקודמת הייתה טרגדיה גם במובן הכוחני, הממשלה הנוכחית היא פארסה.

עופר כסיף: זה אותו אירוע היסטורי שחוזר פעמיים.

עופר כסיף: מזה התחלתי.

עופר כסיף: פארסה, כי קודם כול ניכר שמרכיביה באמת מחופשים.

עופר כסיף: אמרתי שפארסה מתאפיינת בתחפושות.

עופר כסיף: אז יש לנו יושב-ראש מועצת רשע לשעבר שמחופש לראש ממשלה, ויש לנו פרזנטור מוצלח שמתחפש לשר חוץ, וכן הלאה וכן הלאה, וכולם משחקים במצבי אבסורד, כולם משחקים ביחד כאילו הם ממשלה.

עופר כסיף: ומה שיותר גרוע, וזה אולי שיא הפארסה, שלפחות שתי סיעות בקואליציה הזאת, בממשלה הזאת, רואות את עצמן, ויש כאלה שרואים אותן, כתנועות או מפלגות שמאל, רחמנא ליצלן.

עופר כסיף: אני לא בין אלה שרואים אותן מפלגות שמאל, מאוסף של סיבות, אבל אם מישהו היה צריך עוד הוכחה לכך שלא מדובר במפלגות שהן מפלגות שמאל, וקל וחומר, או לא קל וחומר, בנוסף גם מפלגות דמוקרטיות, אז הינה המסמר האחרון בארון הקבורה בדמות חוק ההסמכה.

עופר כסיף: פארסה – איפה היו אותם חברי כנסת ושרים ממרצ והעבודה בכנסת הקודמת?

עופר כסיף: הרי הם עמדו פה, עמדו פה ויצאו בצדק כנגד הטרגדיה של חוק ההסמכה, של ההגבלות ושל הכפייה של הממשלה הקודמת ושל הפקרת הציבור מבחינה מדינית ומבחינה חברתית כלכלית.

עופר כסיף: ומה הם עושים היום?

עופר כסיף: בדיוק אותו דבר, רק שהפארסה היא, בין השאר, שהם משחקים בנדמה לי.

עופר כסיף: הינה, עוד תחפושת: לא, אנחנו לא עושים מה שעשתה הממשלה הקודמת.

עופר כסיף: שמעתי קודם את חבר הכנסת, שאני מכבד ומחבב, יש לומר, גלעד קריב, אבל שיא שיאי הפארסה בדבריו:

עופר כסיף: אנחנו לא עושים את מה שעשתה הממשלה הקודמת.

עופר כסיף: אתם עושים בדיוק אותו הדבר, רק משחקים בכאילו, משחקים בנדמה לי.

עופר כסיף: אני עמדתי פה לא פעם, לא פעמיים – כבר הפסקתי לספור כמה פעמים – בשנתיים שימלאו עוד מעט להתפרצות הקורונה במחוזותינו, וכמו תוכי חזרתי על עצמי ואמרתי לממשלת הטרגדיה, ועכשיו ממשלת הפארסה, שכל השימוש במצב חירום והתקנות הנלוות אליו איננו אלא כלי, אמצעי בלבד, למה שנעמי קליין כינתה "דוקטרינת ההלם": שימוש במצבי אסון למטרות פוליטיות, ולא סתם מטרות פוליטיות – מטרות פוליטיות ימניות קיצוניות במופגן, בעיקר מבחינה חברתית-כלכלית, אבל לא רק.

עופר כסיף: וכדי לסבר את האוזן לאלה שלא מכירים, למרות שהזכרתי, כאמור, את ספרה של נעמי קליין יותר מפעם אחת, שתי דוגמאות שהיא מזכירה בספרה "דוקטרינת ההלם", ששם המשנה שלו הוא "עלייתו של הקפיטליזם של האסון".

עופר כסיף: דוגמה אחת זה אסון מעשה הטבע – סופת קתרינה, שהשמידה את ניו אורלינס.

עופר כסיף: השתמשו בה שם בעלי הון – כמובן בחסות ובתמיכה של ממשל בוש – כדי להשמיד את שרידי גורמי הסעד והרווחה המעטים שהיו שם, להפריט אותם, ולשחק לידי בעלי ההון הגדול.

עופר כסיף: ויש גם אסונות מעשי ידי אדם, כמו הפלישה הנפשעת של ארצות הברית לעיראק ללא שום סיבה והצדקה.

עופר כסיף: גם את זה ניצלו כדי להשמיד ולחסל כל דבר חברתי שהיה שם – בלי להגן, חלילה, על המשטר שהיה שם, נהפוך הוא.

עופר כסיף: וגם זה בשירות של חברות פרטיות, בעלי ההון ובעלי השררה.

עופר כסיף: זאת הכוונה האמיתית בחוק העומד פה; זאת הפארסה של מפלגות, שמעמידות פנים או באמת מאמינות, שהן מפלגות שמאל ומפלגות דמוקרטיות.

עופר כסיף: זאת הפארסה שהם עושים – מעלים על סדר-היום ומעבירים את החוק הנפסד הזה.

עופר כסיף: חברי הכנסת, גם אותו הזכרתי באחד מנאומיי, וצר לי שאני צריך לחזור על עצמי, לא רק משום שאני לא אוהב לחזור על עצמי אלא משום שהמציאות כופה עליי את זה – אותה פארסה שהזכרתי, שהיא שעתוק של הטרגדיה בדמות חדשה, באדרת חדשה.

עופר כסיף: אחד המשפטנים החשובים ביותר בהיסטוריה, בוודאי בהיסטוריה המודרנית, קרל שמיט, יצא בביקורת מאוד מאוד חריפה נגד הדמוקרטיה הפרלמנטרית, שאותה הוא הגדיר כפיקציה.

עופר כסיף: סתם, הוא אומר, כל הברברת – כלשונו, לא עמדתי, חלילה – בפרלמנט, שכולנו יודעים ששמו, parler, בא מדיבור, כל הדברת בפרלמנט, כלשונו או כהשקפתו של קרל שמיט, היא מיותרת.

עופר כסיף: היא מיותרת, משום שבסופו של דבר מי שמנצח בקבלת ההחלטות הוא החזק ולא זה שמשכנע וצודק.

עופר כסיף: כי אין שיח.

עופר כסיף: אנשים באים מראש עם עמדות מסוימות, הם רוצים להעביר את העמדות שלהם, לתרגם אותן לכדי חקיקה או החלטות מסוג כזה או אחר.

עופר כסיף: בסופו של דבר, מי שמנצח הוא זה שיש לו יותר כוח, לא זה שיותר משכנע, קל וחומר זה שיותר צודק.

עופר כסיף: קרל שמיט הוסיף על זה, ואמר שמי שריבון באמת בכל מדינה, כולל מדינה שמתיימרת להיות דמוקרטית, מי שריבון באמת, הוא אומר, הוא לא העם; הוא גם לא הפרלמנט.

עופר כסיף: מי שריבון הוא מי שקובע את החריג, כלומר את מצב החירום.

עופר כסיף: לא העם הריבון במחוזותינו, וגם לא הכנסת.

עופר כסיף: מי שריבון במדינת ישראל, בעיקר בעידן הקורונה, תחת ממשלת הטרגדיה וממשלת הפארסה כאחד, מי שריבון הוא הממשלה, שמקבלת מהכנסת יותר ויותר סמכויות.

עופר כסיף: מדינת ישראל בכלל – אם כבר אמרתי טרגדיה ופארסה, אולי כאן אני אתייחס לזה כאל סוג של סאטירה; מדינת ישראל, הרי מיומה הראשון יש בה בכלל מצב חירום.

עופר כסיף: מעולם הוא לא הוסר.

עופר כסיף: בתוקף מצב החירום, ישראל, מיומה הראשון ועד היום, מוציאה לפועל פשע אחר פשע, בראש ובראשונה נגד הפלסטינים, אבל לא רק.

עופר כסיף: בנוסף על מצב החירום הקבוע הזה, ממציאים מדי פעם מצבי חירום נוספים, משל היינו עכשיו מדברים על כך שאנחנו שמים על מעיל, בקור – למרות שאני לא חווה אותו כל כך – עוד מעיל.

עופר כסיף: מצב חירום קבוע, ועליו מלבישים עוד מצב חירום, שוב בשם הבריאות, רחמנא ליצלן שוב.

עופר כסיף: למעשה, מצב החירום הזה, מי שקובע אותו הוא הממשלה.

עופר כסיף: הכנסת, כפי שכתב בזמנו פרופ' אשר אריאן המנוח, מגדולי מדעני המדינה בישראל – עוד ב-1995 הוא כתב בספרו "הרפובליקה הישראלית השנייה", שבישראל – זה כמעט ציטוט מילה במילה – הכנסת תמיד שימשה כבימה להצגות של הממשלה, או למשחקים של הממשלה.

עופר כסיף: כי הממשלה היא זאת ששולטת; אין עליה פיקוח פרלמנטרי אמיתי.

עופר כסיף: ומי שאשם בזה, זה אתם.

עופר כסיף: היום אתם אשמים.

עופר כסיף: בימים עברו, לא כל כך מזמן, עמדתם בדיוק נגד המגמה המכוערת והדיקטטורית הזאת של ממשלת הטרגדיה, והיום אתם עושים אותו הדבר כפארסה.

חוק ומשפט): אתה מוזמן לישיבות ועדת החוקה.

עופר כסיף: אני לא צריך להיות מוזמן.

עופר כסיף: תודה על ההזמנה.

עופר כסיף: אני יודע בדיוק מה עומד לנו כאן על הפרק, שלא לדבר על דברים נוספים.

עופר כסיף: ואני עוד אתייחס לדברים נוספים.

חוק ומשפט): - - -

עופר כסיף: ריבון, אמר קרל שמיט, הוא מי שקובע את מצב החירום, לא מי שיש לו את הכוח, לכאורה או שלא לכאורה, לקבוע החלטות במצב שאיננו מצב חירום.

עופר כסיף: ומי שקובע את מצב החירום זאת הממשלה; ומי שמתקן את התקנות, זאת הממשלה.

עופר כסיף: דה פקטו, דה פקטו.

חוק ומשפט): תקרא את החוק.

עופר כסיף: אני קראתי היטב את החוק, ואני יודע על מה אני מדבר.

עופר כסיף: כנראה אתה לא, וזה חבל.

חוק ומשפט): - - -

עופר כסיף: בישראל הממשלה, שהיא הריבון, כאמור, משום שהיא קובעת את מצב החירום, היא קובעת אותו כאוות נפשה ובאופן שרירותי.

עופר כסיף: אין עכשיו מצב חירום שמצדיק את החוק הנאלח הזה.

עופר כסיף: אין.

עופר כסיף: ואתם יודעים את זה היטב.

עופר כסיף: יש גם שרים שאומרים את זה, רק שהם מפחדים לבוא לפה.

עופר כסיף: ואלה שהם גם חברי כנסת ויכולים להצביע מפחדים לבוא להצביע, או שיישרו קו.

עופר כסיף: שום אומץ ציבורי.

עופר כסיף: במקום לשרת את הציבור, משרתים את עצמם ואת הפארסה.

עופר כסיף: משום שמצב החירום ומה שנגזר ממנו, וחוק הסמכויות העומד מולנו, "ראתה הממשלה שיש מצב בריאותי" וכו' וכו' – זאת פארסה, זה שרירותי, זה רודני.

עופר כסיף: ולא פחות מביש שמהאופוזיציה יש כאלה שמוכנים ליישר עם זה קו, להגיע להסכמות ולא להצביע נגד.

עופר כסיף: ואני מברך את חבר הכנסת גדי יברקן, שאולי הוא הצדיק בסדום במובן הזה.

חוק ומשפט): סגן שר הבט"פ בממשלה הקודמת.

עופר כסיף: נכון, אבל עכשיו לא.

עופר כסיף: אתה רוצה שאני אדבר על הביקורת שלי כלפיו על תפקידו הקודם?

עופר כסיף: אין לי בעיה, יש לי הרבה מה להגיד.

חוק ומשפט): תדבר על מה שאתה רוצה, זה בסדר.

עופר כסיף: תודה שאתה מאשר לי, אולי גם זה עוד מעט לא יקרה.

חוק ומשפט): אין ספק.

דסטה גדי יברקן: תבוא לוועדה, הוא לא ייתן לך לדבר.

חוק ומשפט): אה, מי שמדבר.

עופר כסיף: עוד לא ניסיתי.

עופר כסיף: אני אנסה.

חוק ומשפט): אם הוא ישתמש באיזשהו ביטוי הוא באמת לא ישב בוועדה.

עופר כסיף: טוב, יפה.

חוק ומשפט): ביטוי מאוד מסוים.

חוק ומשפט): חבר הכנסת יברקן, אם נספור את זמן הדיבור שלך בוועדת החוקה אתה עולה על חברי ועדה רשומים.

דסטה גדי יברקן: תן מספר - - -

חוק ומשפט): על ביטוי, על ביטוי אחד יצאת.

עופר כסיף: אני רוצה לומר עוד כמה דברים.

עופר כסיף: תמשיכו אחר כך, לא על חשבוני.

חוק ומשפט): בסדר גמור.

דסטה גדי יברקן: צודק.

חוק ומשפט): וגם בפעם הבאה אתה תצא.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בואו ניתן לחבר הכנסת כסיף להמשיך את דברו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

עופר כסיף: אחד ממרכיבי הפארסה הנוספים, שהיא באה בעיקר מכיוון, עוד פעם, מרצ, העבודה ובעניין הזה גם רע"מ: כניעה מוחלטת, מכירת חיסול לימין הפשיסטי.

עופר כסיף: מוחלטת.

עופר כסיף: די אם נזכיר פה רק כמה הצבעות בודדות על איחוד משפחות – יישור קו מוחלט עם סדר-היום של הימין הקיצוני ביותר, מבית ימינה, תקווה חדשה וישראל ביתנו, כנ"ל לגבי הנושא של אביתר.

עופר כסיף: ואם זה לא מספיק, ויש עוד הרבה דוגמאות, תראו מה אנחנו רואים רק לאחרונה.

עופר כסיף: היום הוכרז בתקשורת ששר האי-ביטחון ממשיך בדרכו.

עופר כסיף: הוא, עליו בכלל צריך להגיד שיש לו חלק גם בפארסה וגם בטרגדיה.

עופר כסיף: אולי אפשר לקרוא לדוגמה הזאת טרפארסה, או משהו כזה.

עופר כסיף: הוא היום פתאום מכריז על כך שכנופיות המתנחלים האלימים ביותר, שרק לפני כמה ימים הכו מכות רצח אנשים שבאו לנטוע עצים וכמעט רצחו אותם, כולל אנשים מבוגרים, הם זכאים לחשמל.

עופר כסיף: אגב, לא רק התנחלויות – כל ההתנחלויות לא חוקיות; לפי החוק הבין-לאומי, לפי כללי הצדק הטבעי, המוסר האוניברסלי, כל ההתנחלויות הן בלתי חוקיות ופסולות, אבל אני מדבר פה אפילו על פי החוק הישראלי, ועכשיו פתאום מחליטים לתת להם חשמל.

עופר כסיף: איפה מרצ?

עופר כסיף: שותקת; איפה רע"מ?

עופר כסיף: היא נאלמת, באל"ף; איפה העבודה?

עופר כסיף: נעלמת, בעי"ן.

עופר כסיף: היום פתאום גם כתוב שיושבת-ראש מפלגת העבודה – שמאל – היא תמשיך את תוכניות הממשלה הקודמת ותסכים למימון כבישים ליהודים בלבד, ואחר כך יגידו שאין אפרטהייד.

עופר כסיף: שלא לדבר על ההריסות בביתא, על כך שנרצחו שם כעשרה פלסטינים מאז שאותה פארסה הצביעה בעד אביתר.

עופר כסיף: דיכוי של ההפגנות בירי חי; עקירת עצים; שרפת שדות ויבולים על בסיס יום-יומי בידי פורעים, בחסות צבא הכיבוש; אלימות של פוגרומצ'יקים, גם על בסיס יום-יומי.

עופר כסיף: ועכשיו גם התברר לנו, כמו שהזהרנו גם מראש – אני אישית הגשתי פה שאילתה בנושא לפני שהסיפור הזה התפוצץ – עכשיו מסתבר גם שממשלת הפארסה ממשיכה את ממשלת הטרגדיה בגיוס עדר של פגסוסים, תוכנת הפגסוס, הרוגלה של NSO, ואף אחד לא יצליח לשכנע אותי שלא עשו בה שימוש.

עופר כסיף: הגמגום של דברי המשטרה מסביב לזה והאמירות הסותרות אחת את השנייה מעידות עשרת מונים מהי האמת, כי השתמשו ברוגלה הזאת כדי לעקוב אחרי מי שלא נושא חן בידי השליט, ירום הודו.

עופר כסיף: ועכשיו חוק ההסמכה.

עופר כסיף: וזה רק קצה הקרחון, גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת.

עופר כסיף: זה רק קצה הקרחון, ומי שנותן לזה לגיטימציה – לכל הפשעים שאני הזכרתי ולרבים נוספים, כולל החוק הנורא שעומד פה היום – אלה סיעות שמעיזות לקרוא לעצמן, להתהדר בנוצות השמאל והדמוקרטיה.

עופר כסיף: מרצ והעבודה, ותוסיפו את רע"מ לצורך העניין, נותנים יד לכבישים ליהודים בלבד בשטחים הכבושים; הובילו לכך שיחברו חשמל לקולוניות שנשענות כל-כולן על שוד וגזל; לא פוצות פה כנגד הפוגרומים, ואם פוצות פה – אז ביד שמאל יוצאות נגד וביד ימין ממשיכות להצביע עם הממשלה שמאפשרת ומובילה את זה, ועכשיו גם חוק ההסמכה.

עופר כסיף: בושה וחרפה.

עופר כסיף: למפלגות הללו אין זכות קיום פוליטי.

עופר כסיף: אין להן זכות קיום פוליטי, כי בכל מה שהן הבטיחו, בלי קשר כרגע לתוכן ההבטחה – אם טוב או רע, מקובל או לא – בכל מה שהן הבטיחו הן עושות ההפך, גם מבחינה כלכלית-חברתית, דרך אגב, לא רק מבחינה מדינית ואזרחית.

עופר כסיף: אותן מפלגות הרימו יד בוועדת הכספים ובמליאה בעד, למשל, העלאת גיל הפרישה לנשים, מההחלטות הנבזיות ביותר שהתקבלו.

עופר כסיף: וכמובן, לא לדבר – כן לדבר – על הנושא של בבית חולים בסח'נין ועל אלף ואחד נושאים אחרים.

עופר כסיף: הגיע הזמן שאם אותן סיעות באמת רוצות להיות בעלות זכות קיום פוליטי, שיתחילו להתעורר.

עופר כסיף: אתם היום, ואני רוצה שהדבר הזה – זה יהיה המשפט האחרון, כי אני רוצה שהוא ייזכר במיוחד: מי ששולל את הדרך לדיקטטורה מוחלטת, מי שסולל את הדרך לדיכוי של כל מי שלא מוצא חן בעיני השלטון זה בעיקר מרצ והעבודה, כי אין לי ציפיות מהאחרים שיושבים שם.

עופר כסיף: מהן היו לי.

עופר כסיף: אולי טעיתי, מסתבר שטעיתי.

עופר כסיף: אתם תהיו אחראים, כל אחד ואחד מכם יהיה אחראי לאסון שאתם מביאים על כולנו, על כולנו, בתמיכה שלכם בחוק הזה, כמו בהתקפלות ובתמיכה שלכם בחוקים ובהחלטות אחרים.

עופר כסיף: תתביישו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חבר הכנסת עופר כסיף.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כעת יעלה, בבקשה, חבר הכנסת גדי יברקן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

דסטה גדי יברקן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשית, גברתי, אני מאחל לך הצלחה רבה.

דסטה גדי יברקן: כבוד גדול שדווקא ביום הזה, יום השפה הערבית במליאה, חברת כנסת ערבייה יושבת ומנהלת את המליאה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: אני גאה על זה, וכל הכבוד ושיהיה בהצלחה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה, אני מאוד מעריכה את זה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: חבריי חברי הכנסת, אני זה כארבעה וחצי חודשים נלחם בכוחי הדל על מנת לצלצל בפעמון ולהזכיר לכולם שמדובר כאן במדינה יהודית ודמוקרטית.

דסטה גדי יברקן: תקופת הקורונה, שאנחנו מתגלגלים אליה כבר מעל שנה וחצי – התקופה שאנחנו נמצאים בה, איננה דומה למה שהתחלנו איתה.

דסטה גדי יברקן: בממשלה הקודמת, למען הגילוי הנאות אני גם אומר, היה אי-ודאות מוחלט.

דסטה גדי יברקן: הממשלה הקודמת העבירה חוקים, את חוק הסמכויות.

דסטה גדי יברקן: כשלא היה שום דבר – לא היו חיסונים, לא היה שום דבר, הממשלה עשתה פעולות כפי שהיה בכל העולם.

דסטה גדי יברקן: אבל כשהממשלה עשתה את הדבר הזה היא עשתה את זה לכולם, לכל האזרחים.

חוק ומשפט): - - -

דסטה גדי יברקן: החמור בממשלה הנוכחית, אדוני, הוא שאנחנו שנה וחצי אחרי כן, האומיקרון שונה בתכלית ממה שאנחנו רואים.

דסטה גדי יברקן: מומחים – לא מה שגדי יברקן אמר, שהיה לבדו לפני ארבעה וחצי חודשים, שזעקתי לבטל את התו הירוק, את מתווה הבידודים והבדיקות המפלה, זעקתי אצלך בוועדה, אדוני היושב-ראש.

דסטה גדי יברקן: כמובן, לא שמעו לי, אבל זה הרוב, אין שום בעיה.

דסטה גדי יברקן: אני זועק את מה שאני חייב למען אזרחי מדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: ואני חייב – לא תמיד יוצא לי לפרגן, ודאי לא לרשימה המשותפת.

דסטה גדי יברקן: אתם נתלים בדבר הזה, וחבר הכנסת עופר כסיף, אין לי שום מכנה משותף איתך בבית הזה בנושאים לאומיים, בנושאים של מדינת ישראל, פוליטיקה שמאל וימין, אני מאוד-מאוד הערכתי את העמידה האיתנה שלך בנושא הזה של זכויות האדם.

דסטה גדי יברקן: אדוני, מה שאנחנו חווים ורואים כאן זה משחקי שליטה בלבד של אנשים קטנים שהגיעו לתפקידים גדולים מבלי להתכוון.

דסטה גדי יברקן: הרי אתה, כשהתמודדת לכנסת, מעולם לא דמיינת לעצמך שאתה תהיה בקדנציה הנוכחית יושב-ראש ועדת חוקה.

חוק ומשפט): לפחות התמודדתי בפריימריז, לא דילגתי בין מפלגות, נבחרתי על ידי אלפי אנשים בתוך המפלגה - - -

דסטה גדי יברקן: אדוני, האמן לי, אינני רוצה להיכנס לרמה האישית שאתה מתכוון להגיע אליה.

דסטה גדי יברקן: כשתהיה לך תמיכה ציבורית כמו שלי יש, דבר איתי.

דסטה גדי יברקן: אתה בקושי יכול לכנס שני אנשים ולדבר איתם.

דסטה גדי יברקן: אני מוביל עשרות אלפים, לא אתה, אדוני.

דסטה גדי יברקן: אז שב בשקט, דע את מקומך בנושא הזה.

חוק ומשפט): עשרות אלפים.

דסטה גדי יברקן: אדוני, ידידי חבר הכנסת כסיף, באמת מגיעה לך המחמאה הזאת.

דסטה גדי יברקן: כפי שציינתי, ביני לבינך אין שום הסכמות מדיניות.

דסטה גדי יברקן: זה לא המקום להתווכח עליהן, אבל היה חשוב לי להגיד את זה.

דסטה גדי יברקן: ואפרופו אנשי השמאל, אני רואה את המליאה ואני בוכה מבפנים.

דסטה גדי יברקן: אני מקווה שאזרחי מדינת ישראל רואים את מה שאני רואה מכאן.

דסטה גדי יברקן: הממשלה מביאה את אחד החוקים הכי קשים שפוגעים בזכויות האדם במדינת ישראל, חוק שנוי במחלוקת במקרה הטוב, ובמקרה הרע חוק שאפילו לא עובר אצל ארדואן בימים אלה, בתקופת קורונה.

דסטה גדי יברקן: איך יכול להיות שמפלגה כמו מרצ, מפלגת העבודה – מביאים חוק כזה והם אפילו לא מסוגלים להראות את פניהם לציבור ששלח אותם, כאן?

דסטה גדי יברקן: הציבור צריך לראות את המליאה הזאת, מליאה ריקה.

דסטה גדי יברקן: שר הבריאות יושב-ראש מרצ מביא החלטה כזאת, והוא לא במליאה?

דסטה גדי יברקן: וראש הממשלה – אני לא מצפה ממנו בנושא הזה ובהרבה נושאים.

דסטה גדי יברקן: אדוני, גברתי היושבת-ראש, מרצ היא מפלגה כל כך חשובה, המפלגה של יוסי שריד, זכרו לברכה, שר החינוך המיתולוגי.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה לספר לכם על יוסי שריד.

דסטה גדי יברקן: כשהוא היה שר החינוך בממשלת רבין אני הייתי ילד, גברתי היושבת-ראש, באתר הקרוונים בחולדה, במועצה האזורית גזר.

דסטה גדי יברקן: היה ילד שלא הייתה לו הסעה למסגרת באחד היישובים שם.

דסטה גדי יברקן: לא הייתה הסעה.

דסטה גדי יברקן: פנו לשר החינוך, ללשכתו.

דסטה גדי יברקן: יוסי שריד שמע את הדבר הזה, והוא אמר:

דסטה גדי יברקן: עד שתהיה הסעה לילד הזה אני אסיע אותו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: יפה.

דסטה גדי יברקן: שר החינוך של מדינת ישראל היה עובר, עוצר, עובר באתר הקרוונים בחולדה, לוקח את הילד הזה לבית הספר, עד שסידרו לילד הסעה.

דסטה גדי יברקן: איש מרצ, אחד האנשים הגדולים של מרצ, שר הקליטה המיתולוגי יאיר צבן, האיש שקלט את כל העולים ואותנו מקרוונים לדיור קבע – אמרו לו: למה אתה נותן יד לאנשים האלה, הם לא יצביעו לך לעולם?

דסטה גדי יברקן: הוא אמר: אני ציוני, אני דואג ליהודים, לא לקלפי.

דסטה גדי יברקן: ואכן, יוצאי אתיופיה הם לא שמאל, הם לא הצביעו מרצ, והוא יודע שהוא לא יקבל את קולם, לא שריד ולא הוא.

דסטה גדי יברקן: איש מרצ, חבר הכנסת רן כהן, בזכותו דיירי הדיור הציבורי רכשו את דירותיהם היום.

דסטה גדי יברקן: מפלגה של אנשים כאלה, של ג'ומס, של רבים.

דסטה גדי יברקן: הגיעו עכשיו אספסופים כמו תמר זנדברג, כמו ניצן הורוביץ, קברו את המפלגה הזאת.

דסטה גדי יברקן: ומצביעי מרצ, אני משוכנע שאחרי הערב הזה ישבו שבעה על מפלגתם.

דסטה גדי יברקן: איזה אומץ יש לכם לא לבוא להצביע?

דסטה גדי יברקן: מה תגידו לאנשים שלכם?

דסטה גדי יברקן: הציבור ששלח אתכם לכאן, זכותו לדעת מה אתם חושבים על זה שאתם הולכים לפגוע בזכויות האדם שלו.

דסטה גדי יברקן: מפלגת העבודה – מפלגה שהקימה את המדינה.

דסטה גדי יברקן: אדוני חבר הכנסת גלעד קריב.

דסטה גדי יברקן: גם אתה וגם אני נחלוף מן העולם הזה, אבל אני מקווה שההיסטוריה תזכור ותגמול לכל אחד מאיתנו, לך ולי, את אשר עשה בחייו, את מה שמגיע לו.

דסטה גדי יברקן: אני אלמד אותך אמהרית.

דסטה גדי יברקן: יש משפט באמהרית שאומר: יג'הן יסטך.

דסטה גדי יברקן: זה אומר – שתזכה בדיוק למה שאתה זכאי לו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תגיד עוד פעם, איך זה?

דסטה גדי יברקן: יג'הן יסטך.

דסטה גדי יברקן: זה אומר שתזכה לגמול בדיוק כפי שעשית.

דסטה גדי יברקן: אם עשית טוב – תקבל טוב.

דסטה גדי יברקן: אם עשית רע – תקבל רע.

דסטה גדי יברקן: ולכן, אדוני, אני לא אומר לך מה.

דסטה גדי יברקן: אני מקווה שאם אתה חושב שעשית טוב – תקבל טוב.

דסטה גדי יברקן: לא סתם דיברתי על ראשי מרצ.

דסטה גדי יברקן: אבל הבושה הזאת שמרצ – אם אני חשבתי, ורובנו, וחבר הכנסת רוטמן ודאי יסכים איתי שאנחנו אנשי הימין הרגשנו בממשלה הזאת שרימו אותנו, לקחו את קולנו והקימו ממשלת שמאל בניגוד לרצוננו, בניגוד לרצון בוחרי הימין, היום הבנתי שלנו אולי לקחו שלטון לתקופה קצרה, אבל למצביעי השמאל לקחו רעיון וקברו להם מפלגות.

דסטה גדי יברקן: מצביעי השמאל, שכל חייהם הצביעו בעד זכויות האדם, למען חופש, דמוקרטיה, מתעוררים – אגב, אלה שמפגינים בחוץ, אף אחד מהם לא יצביע לי.

דסטה גדי יברקן: אני לא מבקש קלפי, אני לא מבקש קולות.

דסטה גדי יברקן: אני עשרים שנה נאבק למען זכויות אדם, ואתה ואני, אדוני, קיימנו כמה פגישות על נושאים כה חשובים ואנו מסכימים עליהם כמעט במאת האחוזים.

דסטה גדי יברקן: אני הפגנתי בכל צומת למען זכויות האדם.

דסטה גדי יברקן: היום, במשמרת שלי, גם אם חבריי מהמפלגה יתנגדו לזה – אני עובר מסע לחצים לא להשתתף בהצבעה הזאת, אבל לי יש מצפון.

דסטה גדי יברקן: השופט האכזר ביותר לבן אדם, אתה יודע מהו, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה?

דסטה גדי יברקן: זה המצפון, כי עם המצפון אתה גם נכנס מתחת לשמיכה.

דסטה גדי יברקן: גם בלילה, בכל מקום שאתה הולך אליו.

דסטה גדי יברקן: אז אני אלך לישון גאה, אני אלך לישון גאה ואקום זקוף ואלך אל עמי.

דסטה גדי יברקן: מן העם באתי ואל העם אשוב.

דסטה גדי יברקן: מה שהפכתם – מדינת ישראל תשרוד אתכם, נעבור את זה.

דסטה גדי יברקן: אבל אדוני, אתם תהיו פיסה קטנה בהיסטוריה, לרעה.

דסטה גדי יברקן: גברתי היושבת-ראש, אני לקראת סיום.

דסטה גדי יברקן: יש משהו שהציבור במדינת ישראל צריך להבין.

דסטה גדי יברקן: יש כיפופי ידיים, פוליטיקה, שמאל וימין, בוודאי בבית הזה, אבל הנושא של זכויות האדם אינו שמאל ואינו ימין.

דסטה גדי יברקן: אין לשמאל נחלה, טאבו על זכויות האדם, ואין לימין נחלה, טאבו על אהבת הארץ.

דסטה גדי יברקן: על זה כולנו צריכים להסכים.

דסטה גדי יברקן: היום הפוליטיקה ניצחה, לא הערכים.

דסטה גדי יברקן: היום הפוליטיקה הקטנה ניצחה.

דסטה גדי יברקן: איך יכול להיות שממשלה עם 62 חברי כנסת, אף אחד כמעט לא מגיע לכאן?

דסטה גדי יברקן: מרוב בושה.

דסטה גדי יברקן: אומרים שהכנסת משקפת את העם.

דסטה גדי יברקן: בפעם הראשונה אני יכול להגיד שהכנסת אכן משקפת את העם.

דסטה גדי יברקן: כמו הכיסאות הריקים האלה, שלא מאמינים בחוק הזה, כך רוב הציבור, מחוסנים ולא מחוסנים, לא מאמינים בחוק הזה.

דסטה גדי יברקן: חברי הכנסת מתביישים להראות את פניהם במליאה עכשיו.

דסטה גדי יברקן: מתביישים.

דסטה גדי יברקן: מפלגת העבודה, מרצ, איפה אתם?

דסטה גדי יברקן: אני רוצה להקריא, גברתי היושבת-ראש, אתמול ביקשתי מיושב-ראש מפלגת יש עתיד חבר הכנסת יאיר לפיד, לכתוב לי נאום איך אני צריך לבטא את עצמי בנושא של החוק הזה, והוא כתב לי.

דסטה גדי יברקן: ראתה את הנאום הזה חברת הכנסת מרב מיכאלי, יושבת-ראש מפלגת העבודה, אמרה: גם אני רוצה לכתוב לך נאום.

דסטה גדי יברקן: אמרתי לה: תכתבי לי.

דסטה גדי יברקן: אז היא שלחה לי את הנאום והיא אומרת לי: תגיד כך: אני אצביע היום נגד חוק ההסמכה, חוק הקורונה הגדול הם קוראים לו.

דסטה גדי יברקן: הדבר היחיד הגדול בו הוא החרפה.

דסטה גדי יברקן: יותר מדי סמכויות לממשלה הכושלת, פחות מדי כוח לכנסת לפקח ולתקן החלטות ממשלה ביזיוניות.

דסטה גדי יברקן: אילו נתניהו וגנץ לא היו מבזבזים כל כך הרבה זמן במאבקי כוח על שליטה, אולי היה להם זמן אשכרה לטפל במשבר.

דסטה גדי יברקן: התבלבלה, היא רצתה להגיד בנט וגנץ.

דסטה גדי יברקן: ראה את זה עכשיו, תוך כדי השיחה – אני מקריא, אני מקבל מיושב-ראש מרצ ניצן הורוביץ, אומר לי: שמע, גם אני רוצה לשלוח לך נאום, תקריא גם את זה.

דסטה גדי יברקן: הוא שולח לי עכשיו בווטסאפ.

דסטה גדי יברקן: הוא אומר לי איך להגיד את זה.

דסטה גדי יברקן: הוא אומר לי, תגיד כך: המכבש הקואליציוני דורס וחוק הסמכויות הדיקטטורי יאושר היום בוועדה, במליאה.

דסטה גדי יברקן: חוק רע ומסוכן.

דסטה גדי יברקן: לממשלה בישראל יש המון סמכויות וכוח.

דסטה גדי יברקן: זה שהיא עלובה, נפוחה, עם מנהיגות זבל, גם עוד מיליון סמכויות לא יעזרו לה, רק ייתנו לבנט את הכוח לחנוק אותנו.

דסטה גדי יברקן: חבריי, כמובן שזה היה ציני.

דסטה גדי יברקן: זה סטטוסים שהם כתבו לפני שנה, מרב מיכאלי וניצן הורוביץ, כשהם היו אבירי זכויות האדם.

שמחה רוטמן: הם לא היו אז והם לא היום.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה להגיד דבר מאוד פשוט: תראו, אני שומע חברים בקואליציה עם סרטונים – אלי אבידר כל כך עסוק, יש לו משרד חשוב, הוא הוציא אתמול סרטון, הוא אומר: הולכים להעביר את החוק הזה במחשכים ולכן אנחנו צריכים להצביע נגד.

דסטה גדי יברקן: שרת החינוך שאשא ביטון מתפעלת, חבר הכנסת אביר קארה.

דסטה גדי יברקן: לו שלושת האנשים האלה, במקום לצייץ ציוצים בטוויטר, בפייסבוק, היו אומרים לממשלה: אנחנו הולכים להתנגד, החוק הזה לא היה עובר.

דסטה גדי יברקן: מסכים איתי סוף-סוף יושב-ראש הוועדה?

חוק ומשפט): לא.

דסטה גדי יברקן: אז אלי אבידר, השר אלי אבידר, שרת החינוך שאשא ביטון, סגן השר אביר קארה, די, די, די עם הבדיחה.

דסטה גדי יברקן: אני מבין לאן מדינת ישראל הולכת.

דסטה גדי יברקן: אני רואה שהחוק הזה הולך לעבור.

דסטה גדי יברקן: אני אצביע נגד החוק הזה משום שאני יהודי חופשי, משום שאני אזרח דמוקרט, וזה לא עניין של שמאל וימין.

דסטה גדי יברקן: ואני אצביע למרות שאני יודע שהחוק הזה יעבור, לצערי הרב.

דסטה גדי יברקן: ואני מקווה שהממשלה הזו תחלוף כפי שהיא באה.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: וכעת לסיכום הדיון יעלה בבקשה חבר הכנסת גלעד קריב, יושב-ראש ועדת החוקה.

חוק ומשפט): גברתי היושבת-ראש, תודה על ההזמנה לסכם את הדיון.

חוק ומשפט): כפי שוודאי ראית, האזנתי בקשב רב להתייחסויות חברי האופוזיציה שדיברו מעל הבמה הזו, ולמעט רגעים אחדים הקפדתי לשבת במליאה, גם מתוך כבוד לחבריי שהגיבו לחוק שהיה באחריותה של הוועדה שאני עומד בראשה וגם מפאת חשיבות הדיון.

חוק ומשפט): שהרי אם נצטרך להעמיד את החוק כפי שהוא יצא מאולם ועדת החוקה על רגל אחת, הרי הרגל הזו היא שיקום מעמדה של הכנסת בפיקוח הפרלמנטרי על פעולות הרשות המבצעת בעניין הקורונה ושיקום האיזון הנכון והבריא במדינה דמוקרטית בין סמכות הממשלה לבין סמכות בית הנבחרים.

חוק ומשפט): ולכן, היה עצוב לשמוע את ההתייחסות של חלק מן הדוברים, דוברים שאני מכבד, דוברים שבוודאי יש להם הזכות והחובה להשמיע את עמדתם המתנגדת לעמדת הקואליציה או לעמדת הרוב בוועדה, אבל טוב היו עושים אם מעבר להפרחת סיסמאות היו נותנים דוגמאות מתוך נוסח הצעת החוק, כדי שנבין על מה הם מדברים.

עופר כסיף: אני ציטטתי מהחוק.

חוק ומשפט): אבל קודם לכן אני אתייחס – מכיוון שחבר הכנסת פינדרוס פתח בדבר תורה והתייחס לפרשת משפטים, פרשה חשובה שהיא יסוד למשפט העברי, אני רק אזכיר במאמר מוסגר ונעבור הלאה שפרשת משפטים באמת מציגה מגוון מאוד מאוד רחב של דינים ושל מצוות שבאמת רובן נוגעות לסדרי התנהלותה התקינה של חברה, או בלשון המסורת היהודית "מצוות שבין אדם לחברו".

חוק ומשפט): ובתוך אותן עשרות מצוות שנזכרות בפרשה ישנה רק פרשה אחת שחוזרת פעמיים, כאילו מרגישה התורה שהדבר לא הודגש מספיק.

חוק ומשפט): המצווה הזו היא לא השבת והיא לא השמיטה, והיא לא דיני הכשרות, שלא נמצאים כלל כפי שהזכיר חבר הכנסת פינדרוס.

חוק ומשפט): המצווה היא אהבת הגר.

חוק ומשפט): "וגר לא תונה ולא תלחצנו", "וגר לא תלחץ ואתם ידעתם את נפש הגר".

חוק ומשפט): זו המצווה היחידה שחוזרת פעמיים בפרשת משפטים, והמבין יבין ביחס לדבריו של חבר הכנסת פינדרוס.

חוק ומשפט): אבל מעבר לדבר התורה חבר הכנסת פינדרוס ניצל את הבמה הזו כדי להעלות בתקיפות את השאלה: מה הממשלה, שנתמכת על ידי הקואליציה, עשתה כדי למנוע את ההתפשטות של נגיף הקורונה בחודשים האחרונים?

חוק ומשפט): אז אולי כדאי להזכיר שהממשלה הזו הכניסה לפעולה את החיסון השלישי ואת החיסון הרביעי ראשונה מבין כל ממשלות העולם.

חוק ומשפט): אולי כדאי להזכיר שאחרי שנתיים של היעדר תקציב לאומי הממשלה הזו העבירה בתמיכת הקואליציה תקציב לאומי שיש בו השקעה חסרת תקדים בחיזוק מערכת הבריאות.

חוק ומשפט): אולי כדאי להזכיר שהממשלה הזו הייתה הראשונה מבין ממשלות המערב, למעט דרום אפריקה, שנקטה צעדים מיידים כדי לדחות את כניסת וריאנט האומיקרון לישראל, ובין השאר התקופה הזאת נוצלה למשל לרכישה של תרופות שיסייעו במניעת תחלואה קשה, בעיקר בקרב אלו שלא התחסנו.

חוק ומשפט): אולי כדאי להזכיר שהממשלה הזו עשתה את מה שאולי היה אמור להיות הצעד הראשון של ממשלה שמתמודדת עם נגיף הקורונה: להגדיר מי הגוף שאחראי לאכיפה.

חוק ומשפט): אבל הממשלה שבה חבר הכנסת יברקן היה סגן שר, השר לביטחון פנים, לא טרחה בכל השנה וחצי שהיא שקדה על הפעלת הסמכויות להגדיר מי הגוף שמתכלל את האכיפה.

חוק ומשפט): והממשלה הזאת הפקידה משימה בידי מינהלת האכיפה של המשרד לביטחון פנים ושדרגה בצורה דרמטית את יכולות האכיפה, שהן הבסיס להפעלה חכמה של הסמכויות על פי החוק.

חוק ומשפט): את כל זה ועוד עשרות צעדים – שחבל להשחית את זמן המליאה עליהם – עשתה הממשלה הזאת.

חוק ומשפט): וכל זה בצד דבר שלא עלה על דעת הממשלה הקודמת: לעשות מאמץ אמיתי ככל הניתן לקיים שגרת חיים סבירה במדינת ישראל.

חוק ומשפט): והדוגמה הטובה ביותר – שראש האופוזיציה יצא כנגדה הערב, ובעוד רגע אדבר על נאומו הערב – הדוגמה הטובה ביותר היא עניין מערכת החינוך, שהיו בין דוברי האופוזיציה שתקפו את הממשלה על המתרחש בה.

חוק ומשפט): הניסיון לשמר שגרה במערכת החינוך – ואנחנו זוכרים את אלו שתקפו את הממשלה על פתיחת שנת הלימודים כסדרה ב-1 בספטמבר – הניסיון להפעיל מתווה שישקם את ענף התיירות.

חוק ומשפט): אומנם לצערנו, גל האומיקרון קטע את המהלך הזה אבל הממשלה הזאת התעקשה להתניע מחדש את ענף התיירות.

חוק ומשפט): וגם הדוגמה שדיברנו עליה הערב הזה במליאה, הצעת החוק שיצאה מוועדת העבודה והרווחה בראשות חברתי חברת הכנסת אפרת רייטן, שהיא הצעה שתואמה עם הממשלה ועם משרד האוצר.

חוק ומשפט): את כל אלה ודברים נוספים רבים הממשלה הזאת עשתה על מנת לשמר את שגרת החיים במדינת ישראל, למרות כל האתגרים.

חוק ומשפט): וזאת בניגוד מוחלט לממשלה הקודמת, שבה חבר הכנסת גדי יברקן היה חבר כסגן שר, ממשלה שבצד התמודדות עניינית לפרקים עם משבר הקורונה, גם דאגה לנצל אותו בוקר וערב לצרכים פוליטיים.

חוק ומשפט): ואולי כדאי להזכיר לחבר הכנסת יברקן, אביר הדרישה לא לחוקק את חוק הסמכויות, אביר הדרישה של לא היה כלום ולא יהיה כלום בזירת הקורונה, אולי כדאי להזכיר לו כמה דברים.

חוק ומשפט): הממשלה שאתה היית חבר בה, חבר הכנסת יברקן, השתמשה בסמכויות על פי חוק הקורונה המקורי, חסר האיזונים, חצי שנה אחרי שכבר היו כאן חיסונים.

חוק ומשפט): הממשלה שאתה היית חבר בה סגרה את בתי הספר בניגוד לרוב מדינות העולם הדמוקרטי והמערבי, ומיקמה את מדינת ישראל במקום הלא-מחמיא של השבתת מערכת החינוך יותר מכל מדינות העולם המערבי כמעט.

דסטה גדי יברקן: - - -

חוק ומשפט): הממשלה שאתה היית חבר בה, אביר ההגנה על זכויות האדם - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת יברקן, כמו שנתתי לך, בבקשה, בוא נקשיב.

חוק ומשפט): - - הממשלה הזאת הטילה הגבלות על הפגנות, ביקשה למנוע כניסה של אזרחים ישראלים חזרה למדינתם לקראת בחירות וביקשה למנוע דיונים בבתי משפט.

דסטה גדי יברקן: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת יברקן, היה לך די והותר זמן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה, אני מבקשת לתת את הזמן עכשיו לחבר הכנסת גלעד קריב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

חוק ומשפט): הממשלה, חבר הכנסת יברקן, שאתה היית חבר בה, סגרה את מוסדות החינוך הממלכתיים ואת מוסדות החינוך הממלכתיים-דתיים על סוגר ובריח, בשעה שהיא אפשרה לבתי ספר במוסדות חינוך של סקטור אחד מקורב לשלטון להמשיך לפעול בלי הפרעה.

שמחה רוטמן: גלעד, ביום כזה שבתי החולים בעומס שמעולם לא היה, הייתי מדבר חלש, זה הכול.

חוק ומשפט): טוב, בסדר.

חוק ומשפט): חברי חבר הכנסת יברקן, בשעה שאתה תוקף כאן את עדכון החוק, את איזונו של החוק ואת הנוסח החדש של החוק, בשעה הזאת - - -

דסטה גדי יברקן: איזה איזון?

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת יברקן, אני מבקשת, כמו שנתתי לך את כל הזמן שביקשת לנאום בלי הפרעה, אני מבקשת שעכשיו נקשיב לחבר הכנסת גלעד קריב, בבקשה.

חוק ומשפט): בשעה שאתה נואם כאן על הצורך בביטול החוק והחזרתנו למצב שבו הכלים שעומדים לממשלה הם או שימוש בפקודת בריאות העם המנדטורית או הפעלת תקנות לשעת חירום מכוח אותה הנצחה של מצב החירום שעליו דיבר חבר הכנסת כסיף, בשעה הזאת יושב-ראש מפלגתך, נואם וקורא להפעלת כלים דרסטיים בטיפול במשבר הקורונה, כלים שאכן אפיינו את תקופת שלטונו, תקופה שבה הטיפול הענייני בקורונה – ואמרתי, היו גם דברים ראויים מאוד בטיפול בקורונה, המאמץ להבאת החיסונים ודברים נוספים – אבל הטיפול בעניין הקורונה התערבב לו לחלוטין בענייניו האישיים הפוליטיים והמשפטיים של ראש מפלגתך.

חוק ומשפט): וכשאתה מצטט כאן את נאומיו של ראש הממשלה החילופי שר החוץ יאיר לפיד, או את נאומה של יושבת-ראש מפלגת העבודה, שרת התחבורה והבטיחות בדרכים מרב מיכאלי, את נאומו של שר הבריאות דהיום ניצן הורוביץ – בשעה שאתה עושה את זה, אנא היה הגון.

חוק ומשפט): הנאומים הללו נאמרו כנגד חוק שבו לא היה כל ניסיון לאזן בין סמכויות הממשלה לבין סמכויות הבית הזה וועדותיו.

חוק ומשפט): הנאומים הללו, אין בינם לבין הצעת החוק שאנחנו מביאים כאן בתמיכה של מפלגתך, ובצדק – הנאומים הללו אינם נוגעים להצעת החוק הזאת ששמה לה למטרה לשקם בצורה דרמטית את מערכת היחסים התקינה והבריאה בין הרשות המחוקקת לרשות המבצעת.

חוק ומשפט): וצודק חבר הכנסת מקלב, שלא הגענו עד הארץ המובטחת בעניין הזה, וביחד נמשיך לעבוד כדי להגיע אל היעד הסופי, שהוא שיקום מלא של מערכת היחסים הרגילה והשגרתית בין הכנסת לבין הממשלה.

חוק ומשפט): אבל כל מי שינסה לטעון שהחוק הזה מכניס רק שינויים קוסמטיים וקטנים בחוק הנוכחי, הוא טועה ומטעה, בין אם ברשלנות כי לא טרח להיות בדיוניה של ועדת החוקה, בין אם ברשלנות כי לא טרח לקרוא ולהתעמק בסעיפי החוק, ובין אם בזדון מתוך טעמים פוליטיים.

חוק ומשפט): חבר הכנסת יברקן, אני הקפדתי מאוד בכל דיוניה של ועדת החוקה, ואני אקפיד גם בעתיד, לשמוע את עמדתך האופוזיציונית, שהיא עמדה חשובה.

חוק ומשפט): ובהצגת החוק אמרתי שבניגוד אולי לניסיון להסיט קולות אחרים, אני – ברוח פסיקת בג"ץ בעניין התו הירוק שאמרה שהמקום שבו צריך להתקיים הדיון הוא אולם ועדת החוקה, ואתה יודע את זה כי הגעת לדיונים – אני נתתי בעבר ואמשיך לתת גם בעתיד לקולות שמתנגדים למהלכי הממשלה להישמע ברמה, וכך אמשיך לעשות.

חוק ומשפט): הפעם היחידה שהתעמתי איתך בוועדה עד כדי שימוש בסמכותי שאני לא שמח בו ולא גאה בו, הייתה כאשר השמעת צמד מילים שהיה קשה להכלה, ואני מקבל את דבריך - - -

דסטה גדי יברקן: אני מתנצל, זה לא הייתה הכוונה.

חוק ומשפט): אדוני, אני אומר, אני מקבל את הדברים ששמעתי ממך לאחר מכן.

חוק ומשפט): אבל בהקשר הזה אינני יכול שלא להתייחס לדבריו של חברי חבר הכסת כסיף, שלא הכחיש מעל הבמה הזאת שהוא משתמש בביטוי חוק ההסמכה בהקשר היסטורי מסוים, ובעיניי בדרך בזויה.

חוק ומשפט): הניסיון ליטול מושגים ממשטרים פשיסטיים ומהמשטר הנאצי כדי לתאר את הצעת החוק הזו, ידידי, חבר הכנסת כסיף, היא בעיניי דבר בזוי, בזוי ומנותק מין המציאות - -

עופר כסיף: לצערי לא.

חוק ומשפט): - - בזוי ומנותק מהמציאות.

חוק ומשפט): וכאן אני אומר לך, חברי חבר הכנסת כסיף – ואני לא אומר את הדברים בהתרסה גרידא, אלא מתוך ניהול מאוד מושכל של ועדת החוקה בחודשים האחרונים, בעשרות הדיונים על תקנות הממשלה בנושא הקורונה – חברי חבר הכנסת עופר כסיף, לא היית פעם אחת באולמה של הוועדה בדיון - -

עופר כסיף: - - - יש ועדות אחרות - - -

חוק ומשפט): - - בדיון בעניינה – רגע, תן לי להשלים.

חוק ומשפט): האזנתי לך - - -

עופר כסיף: - - -

חוק ומשפט): חבר הכנסת כסיף, אני אומר לך מדוע - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כסיף, כל טיעון כמעט שמועלה מעל הדוכן הוא לגיטימי כמעט כמו כל טיעון שאתה מעלה, אם בעיניך הוא לגיטימי.

עופר כסיף: לא, לא, ממש לא.

חוק ומשפט): חבר הכנסת כסיף, האם אתה חושב שהשוואת הצעת החוק הזו לחוק ההסמכה של גרמניה הנאצית זה צעד לגיטימי - - -

עופר כסיף: אתה רוצה שאני אראה לך?

חוק ומשפט): לא, לא.

חוק ומשפט): אדוני, אתה דיברת, אני לא משיב לכל טענותיך, ויש לי הרבה.

חוק ומשפט): אבל יש דבר אחד שאי-אפשר מבחינתי לעבור עליו לסדר-היום, ואני אומר מדוע הדברים נדרשים: כי השפה הקיצונית – ובעיניי אני אומר, ואני לא ידוע בבית הזה כמי שמשתמש במילים חריפות – אבל על ההשוואה הזו אומר שהשפה הקיצונית והבזויה מתכתבת היטב היטב עם העובדה שאינך רוצה שאתייחס לשהותך.

חוק ומשפט): אתה לא חבר ועדת חוקה, אבל דומני שבמהלך עשרות הדיונים שקיימנו, לרבות בימים שבהם ועדות אחרות לא התכנסו, הגיעו הרבה חברים אחרים שגם הם לא חברי ועדת חוקה, כי הנושא בליבם.

חוק ומשפט): למשל, חבר הכנסת יברקן, שדעתי חלוקה - - -

עופר כסיף: אל תיתן לי ציונים כמו שלא נתתי לך.

עופר כסיף: אני לא מוכן לזה.

חוק ומשפט): לא, תראה, חבר הכנסת כסיף, אני אומר לך: אתה עמדת פה על הבמה, ונתת ציון מאוד בוטה להגדרה העצמית שלי את עצמי כאיש שמאל.

חוק ומשפט): אז אם אתה נותן ציונים, אז גם - - -

עופר כסיף: לא לגופו של אדם, ממש לא.

חוק ומשפט): חבר הכנסת כסיף, גם אני אתן ציונים, ואנסה לעשות את זה גם תוך הדגשת העובדה שאתה עמיתי וחברי וגם שאני רוחש לך הרבה כבוד, אבל הפער הבלתי-נתפס בין השפה הקיצונית שהשתמשת בה על הבמה הזאת לבין העובדה שבניגוד להרבה מאוד חברים בבית הזה שאינם חברי ועדת החוקה שהגיעו לדיונים, שהציעו הצעות, שהכניסו שינויים להצעת החוק הממשלתית גם בהיותם חברי אופוזיציה, כולל חבר מפלגתך חבר הכנסת אוסאמה סעדי - - -

עופר כסיף: - - -

חוק ומשפט): נהדר, אבל כבר אמרתי – רבים וטובים בבית הזה שנזעקים לענייני הקורונה מהצד הזה ומהצד הזה.

חוק ומשפט): חבר הכנסת יואב קיש, ממפלגתו של חבר הכנסת יברקן, היה מגיע לאותן ישיבות שבהן חבר הכנסת יברקן יושב ואומר בדיוק להפך מחבר הכנסת יברקן למרות שהם מאותה מפלגה.

חוק ומשפט): כל מי מחברי הבית הזה שרצה לחזק את הפיקוח הפרלמנטרי עוד בתקופת החוק הנוכחי, מצא את דרכו לחדרי הוועדות וסייע לנו להפעיל פיקוח פרלמנטרי שהביא לשינויים מהותיים בהתנהלותה של הממשלה.

חוק ומשפט): ובמובן הזה צר לי לומר לך – אם הגדרת השמאל שלך היא להשוות את הצעת החוק הזאת לחוק ההסמכה של גרמניה הנאצית, אכן - - -

עופר כסיף: אתה עושה מעשה לא ישר - - -

חוק ומשפט): אז אני חוזר בי – לא השוואה, אלא אזכור, יצירת זיקה, בסדר?

חוק ומשפט): יצירת זיקה.

עופר כסיף: בנקודה אחת, חבר, אני מבקש לדייק.

חוק ומשפט): יצירת רמז.

עופר כסיף: לא, לא, הביקורת לגיטימית ואפילו ראויה, אבל תדייק.

עופר כסיף: הדבר היחיד שאני אמרתי כשהשתמשתי בביטוי "חוק ההסמכה" – אך ורק, והדגשתי את זה, זה אך ורק בהקשר של מתן אפשרות לממשלה לעקוף את הכנסת.

עופר כסיף: זה הכול.

חוק ומשפט): אז אולי כדאי שנזכיר – אז חבר הכנסת כסיף, תודה על ההבהרה, נהדר, תודה.

חוק ומשפט): אז אולי כדאי, ואני אשים בצד את הביקורת, אני רק התחלתי לומר שאם זו הגדרת השמאל שלך, אני חש בנוח שהשמאל שלי הוא לא השמאל שלך.

חוק ומשפט): זה בסדר גמור, וניתן לציבור השמאל הישראלי להחליט באיזה סוג של שמאל ישראלי הוא מעוניין לתמוך.

חוק ומשפט): אבל מכיוון שהזכרת או הבהרת את העמדה שלך, אז אני אתייחס לעניין, לסיום דבריי, בדיוק לנקודה הזו: חוק ההסמכה ההיסטורי והנוראי שהתייחסת אליו ביטל את ההבחנה בין הרשות המבצעת לרשות המחוקקת, והעניק לרשות המבצעת את סמכויות הרשות המחוקקת.

חוק ומשפט): אין בין הדבר הזה לבין הצעת החוק הזו דבר וחצי דבר.

חוק ומשפט): עבור על סעיפי הצעת החוק הזו וראה כיצד בקפידה קבענו שהבית הזה הוא המאשר את הכרזת מצב החירום ואפילו את הכרזת המצב הבריאותי המיוחד.

חוק ומשפט): כיצד ועדות הבית הזה נדרשות לאשר מראש, בין אם בוועדה ובין אם במליאה, את התקנות במצב הבריאותי המיוחד, וגם במצב החירום, שצריך לצמצם אותו למקרים נדירים.

חוק ומשפט): והחוק הזה מאפשר את המהלך – גם אז ועדות הכנסת תוכלנה לבטל את תקנות הממשלה, תוכלנה לקצוב אותן, תוכלנה לקצוב אותן בזמן.

חוק ומשפט): הצעת החוק הזו משנה באופן דרמטי את החוק הקיים.

חוק ומשפט): יהיו כאלה שיצדיקו את החוק הקודם ויאמרו: הוא נחקק על רקע האי-ודאות הבריאותית.

חוק ומשפט): אחרים, ואני בתוכם, יאמרו שכל המנגנונים שקיימים בחוק הזה, המאוזן, יכלו להיות מחוקקים גם לפני שנה וחצי, וכך היה צריך לעשות.

חוק ומשפט): ואם הם היו מחוקקים לפני שנה וחצי, הדברים החריפים שאמרו אז אנשי האופוזיציה, בצדק, על חוק הסמכויות של ממשלת נתניהו לא היו נאמרים.

חוק ומשפט): אבל נעזוב את העבר.

חוק ומשפט): הטענה שהחוק הזה הוא בגדר תיקון קוסמטי לחוק הקיים – אין בינה לבין המציאות דבר וחצי דבר.

חוק ומשפט): וההסכמה של חברי אופוזיציה וחברי קואליציה להעביר את החוק הזה היא ההוכחה הטובה ביותר לכך שהחוק הזה - -

דסטה גדי יברקן: - - -

חוק ומשפט): רוב ברור בין חברי האופוזיציה.

חוק ומשפט): - - שהחוק הזה בראש וראשונה משקם את הפיקוח שלנו, כחברי וחברות כנסת, על הפעלת הסמכויות הממשלתיות בהתמודדות עם נגיף הקורונה.

חוק ומשפט): ואחרי שנאשר בעוד דקות אחדות את החוק הזה – והלוואי שבעוד 11 חודשים החוק הזה ייעלם מספר החוקים של מדינת ישראל כי לא נידרש לו, כבר מחר - -

אורי מקלב: הוא הבטיח בארבעה שבועות.

חוק ומשפט): - - כבר מחר בבוקר, ועדת החוקה, ואני בטוח שכך גם ועדת הבריאות, ועדת הכלכלה, ועדת העבודה והרווחה וועדת החינוך, שתרמה תרומה מכרעת להשארת מערכת החינוך פתוחה, בניגוד למה שקרה כאן בתקופת הממשלה הקודמת, גם אחרי החיסונים - -

דסטה גדי יברקן: אל תשווה.

חוק ומשפט): - - גם אחרי החיסונים.

חוק ומשפט): אני אחזור ואומר: גם אחרי מבצעי החיסונים - -

דסטה גדי יברקן: קיבלתם מדינה כמעט עם אפס - - -

חוק ומשפט): - - אז הוועדות הללו תנצלנה את המנגנון המאוזן והמשוקם של הפיקוח הפרלמנטרי, בהיותן ועדות קואליציוניות, מתוך שיתוף פעולה עם חברי וחברות האופוזיציה שטורחים להגיע לוועדות האלה על מנת לוודא שהטיפול של הממשלה הנוכחית במשבר הקורונה ימשיך להיות טיפול מאוזן.

חוק ומשפט): טיפול שמאזן בין הצורך להגן על בריאות הציבור לבין ההגנה על חירויות האדם והאזרח, ואנחנו, בעזרת החוק החדש, נטייב את האיזון הזה ונטייב את הפיקוח הפרלמנטרי על פעולת הממשלה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש - - -

חוק ומשפט): אני קורא לכל חברי הקואליציה והאופוזיציה להצביע בעד החוק הזה ולדחות את ההסתייגויות, כי החוק הזה, בראש ובראשונה, הוא חוק לשיקום סמכויותיה של כנסת ישראל ושיקום סמכויות ועדותיה בהתמודדות עם נגיף הקורונה.

חוק ומשפט): תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת גלעד קריב.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעות על ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: ראשית, אנחנו נתחיל עם ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: האם אתם משאירים את כל ההסתייגויות, חבר הכנסת יברקן?

איתן גינזבורג: אתם משאירים את כל ההסתייגויות?

דסטה גדי יברקן: לא, אני לא מצביע - - - אני מתנגד לחוק.

דסטה גדי יברקן: לא.

איתן גינזבורג: רק שנייה, שנייה.

איתן גינזבורג: האם אתה רוצה שנסיר את ההסתייגויות, ואתה רוצה רק להצביע על החוק?

דסטה גדי יברקן: הליכוד הודיע שהוא הסיר את ההסתייגויות לפני כן.

איתן גינזבורג: הסיר.

איתן גינזבורג: הליכוד הסיר את הסתייגויותיו.

איתן גינזבורג: יהדות התורה?

דסטה גדי יברקן: אבל להבהיר, להבהיר, עמדתי - - -

איתן גינזבורג: אני מבין.

איתן גינזבורג: אבל ההסתייגויות של הליכוד הוסרו.

איתן גינזבורג: יהדות התורה, הוסרו או להצביע עליהם?

איתן גינזבורג: להצביע עליהם?

אורי מקלב: על חלק נבקש להצביע.

איתן גינזבורג: אתה תגיד לי.

איתן גינזבורג: הציונות הדתית?

שמחה רוטמן: מה שאומר אורי.

שמחה רוטמן: מה אתה רוצה - - -

עידית סילמן: - - -

איתן גינזבורג: אני פה לא רואה קואליציה–אופוזיציה, גברתי, אני - - -

עידית סילמן: אבל מקלב, אמרנו בלי הסתייגויות.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, הליכוד גם הצטרף להסתייגויות שלנו.

איתן גינזבורג: לא לכולן, אדוני.

אורי מקלב: לחמש הסתייגויות.

איתן גינזבורג: לא לכולן, לכן אני שואל.

איתן גינזבורג: כל סיעה תנהל את עצמה.

אורי מקלב: בסדר.

איתן גינזבורג: אז אני עובר כך.

עידית סילמן: אמרנו בלי הסתייגויות, אז בלי הסתייגויות, זה ההסכם שהיה עם האופוזיציה.

איתן גינזבורג: אם כך, אני עובר להסתייגויות.

איתן גינזבורג: אני עובר להסתייגויות לסעיף 1, של קבוצת הליכוד.

עידית סילמן: של מי עכשיו?

קריאה: איתן, תקרא את הקבוצות.

איתן גינזבורג: אה, לא קראו אותן?

איתן גינזבורג: ג'ידא הקריאה אותן.

איתן גינזבורג: ג'ידא, את הקראת את הקבוצות בתחילת הדיון, נכון?

ג'ידא רינאוי-זועבי: כן.

איתן גינזבורג: כן, הקבוצות הוקראו.

איתן גינזבורג: אם כך, לסעיף 1 הסתייגויות קבוצת הליכוד הוסרו, כמובן גם לחלופין.

איתן גינזבורג: גם על ההסתייגות של חברת הכנסת שרן השכל לא נצביע מכיוון שהיא איננה נוכחת.

איתן גינזבורג: הלאה, אנחנו עוברים להסתייגות מס' 3, של הציונות הדתית, יהדות התורה וש"ס.

איתן גינזבורג: יהדות התורה, האם מבקשים להצביע על הסתייגות מס' 3?

אורי מקלב: לא.

איתן גינזבורג: לא, הוסרו.

איתן גינזבורג: הציונות הדתית?

איתן גינזבורג: הוסרו.

איתן גינזבורג: אם כך, משהוסרו ההסתייגויות לסעיף 1, ומכיוון שאין הסתייגויות לסעיף מס' 2, אנחנו נצביע על סעיפים 1 ו-2 כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: בבקשה, חברי הכנסת, נא להצביע כנוסח הוועדה על הסתייגויות מס' 1 ו-2.

קריאה: סעיפים.

איתן גינזבורג: סעיפים.

איתן גינזבורג: סעיפים 1 ו-2.

דסטה גדי יברקן: הסתייגויות?

דסטה גדי יברקן: זה לא החוק?

איתן גינזבורג: זה סעיפים 1 ו-2 לחוק, כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: בעד סעיפים 1–2 – 7

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – שבעה, נגד – שניים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: סעיפים 1 ו-2, כנוסח הוועדה, אושרו.

איתן גינזבורג: כן, אדוני, רצית?

שמחה רוטמן: יש לי הצעה פשוט שתבדוק - - - על יותר סעיפים אם תעבור ככה, תעבור על ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: רבותיי, הדפים בידיכם.

איתן גינזבורג: אם יש הסתייגות ספציפית שרוצים להצביע עליה, תעירו את תשומת ליבי.

איתן גינזבורג: אם לא, אני אעבור הסתייגות-הסתייגות.

שמחה רוטמן: עד סעיף 7 אין לך הסתייגויות מטעם הרשימה המשותפת.

איתן גינזבורג: עד סעיף 7?

איתן גינזבורג: הבנתי.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, הוסרו ההסתייגויות עד סעיף 7, ועל כן אנחנו נצביע על סעיפים 3 עד 6, כולל, כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: 3 עד 6, כולל, כנוסח הוועדה – נא להצביע.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: נגד – 2

איתן גינזבורג: סעיפים 3–6 נתקבלו.

איתן גינזבורג: בעד – שמונה, נגד – שניים, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי סעיפים 3, 4, 5, ו-6 התקבלו כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לסעיף 7, הסתייגות מס' 5.

אורי מקלב: מורידים.

איתן גינזבורג: מסירים.

שמחה רוטמן: זה גם של המשותפת, הם צריכים להגיד.

שמחה רוטמן: אני יכול לדבר בשמי.

קריאות: - - -

שמחה רוטמן: - - - אוסאמה.

איתן גינזבורג: רגע, חברי הכנסת, חבר הכנסת, סליחה, סליחה.

איתן גינזבורג: חבר'ה, חברים.

איתן גינזבורג: אוסאמה לא נמצא כאן, בסדר?

איתן גינזבורג: אז זה לא רלוונטי.

שמחה רוטמן: אין בעיה.

איתן גינזבורג: האם הסתייגות מס' 5 מוסרת?

אורי מקלב: כן.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: הוסרה הסתייגות מס' 5.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 6?

אורי מקלב: רק 6 ו-7.

איתן גינזבורג: להצביע?

אורי מקלב: כן.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף 7, הסתייגות מס' 6.

איתן גינזבורג: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 6, לסעיף מס' 7 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 3

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – שלושה, נגד – שמונה.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות מס' 6 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 7, נא להצביע.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 3

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: מקלב, על 8 להצביע?

אורי מקלב: לא.

איתן גינזבורג: בעד – שלושה, נגד – שבעה.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 7 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 8 הוסרה, וכך גם הסתייגות מס' 9.

איתן גינזבורג: על כן, משהוסרו ההסתייגויות לסעיף מס' 7 ומשאין הסתייגויות לסעיף מס' 8, אנחנו נצביע על סעיפים 7 ו-8 כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: בבקשה, מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד סעיפים 7–8, כהצעת הוועדה – 8

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – שמונה, נגד – שניים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי סעיפים 7 ו-8, כנוסח הוועדה, אושרו.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לסעיף 9.

איתן גינזבורג: האם אתם – להסיר?

איתן גינזבורג: מוסרת הסתייגות מס' 10.

איתן גינזבורג: הסתייגויות 11?

אורי מקלב: עד סעיף 22 – מוסר.

איתן גינזבורג: אם כך, כל ההסתייגויות עד סעיף 22 הוסרו.

איתן גינזבורג: על כן, אנחנו נצביע על סעיפים מ-9 ועד 22.

חוק ומשפט): ל-23 ול-24 אין הסתייגויות.

איתן גינזבורג: רק שנייה, אני מבין את הטעות.

איתן גינזבורג: סליחה.

איתן גינזבורג: אתה מתכוון להסתייגות מס' 22 או לסעיף מס' 22?

אורי מקלב: להסתייגות 22.

איתן גינזבורג: הבנתי את הטעות.

איתן גינזבורג: אם כך, אני אחזור בי ואתקן את עצמי.

איתן גינזבורג: אני אתקן את עצמי.

איתן גינזבורג: כל ההסתייגויות - - -

עאידה תומא סלימאן: סעיפים או הסתייגויות?

איתן גינזבורג: הסתייגויות.

איתן גינזבורג: אני מתייחס רק להסתייגויות, לא לסעיפי החוק.

איתן גינזבורג: ההסתייגויות מ-10 עד 22 הוסרו.

איתן גינזבורג: ועל כן – רק שנייה, לא לבלבל, כי זה קצת מורכב.

איתן גינזבורג: בסדר?

איתן גינזבורג: לא לבלבל אותי, בבקשה.

איתן גינזבורג: על כן, אנחנו נצביע כך: מסעיף 9 עד סעיף 33.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מקלב, על הסתייגות 22 אתה רוצה להצביע?

אורי מקלב: ההסתייגות היחידה שנשארה היא הסתייגות 22.

איתן גינזבורג: הבנתי.

איתן גינזבורג: אם כך, אני אתקן שוב.

איתן גינזבורג: מהסתייגות מס' 9 ועד הסתייגות - - -

עאידה תומא סלימאן: מסעיף מס' 9 עד סעיף 32.

איתן גינזבורג: נכון, סליחה.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 10 עד הסתייגות מס' 21, כולל, הוסרו, כולל לחלופין, בוודאי.

איתן גינזבורג: לכן, אנחנו נצביע כעת על הסתייגות מס' 22.

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: חברים, שנייה, אם תדברו איתי כולם, אני בוודאי לא אבין.

איתן גינזבורג: אני כרגע מנהל את השיח מול חבר הכנסת מקלב.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מקלב, אני בעמ' מס' 42, בהסתייגות מס' 22, של קבוצת יהדות התורה, הציונות הדתית, ש"ס, הליכוד והרשימה המשותפת.

אורי מקלב: זאת ההסתייגות היחידה והאחרונה.

איתן גינזבורג: על זה אתם רוצים להצביע, נכון?

שמחה רוטמן: ההצבעה היחידה.

איתן גינזבורג: יפה.

איתן גינזבורג: ועל כן, אני אצביע על ההסתייגות הזאת ואז אצביע על כל הסעיפים.

שמחה רוטמן: הוא יצביע על הכול ביחד אחרי זה.

איתן גינזבורג: אבל אחרי זה אני אצביע על הכול ביחד, מה הבעיה?

איתן גינזבורג: אני אצביע כמו שאמרתי.

איתן גינזבורג: אנחנו כרגע מצביעים על הסתייגות מס' 22, בעמ' 42 אצלכם.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 22.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה – מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 22.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 3

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – שלושה, נגד – שבעה, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות מס' 22 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: לכן אנחנו נצביע על סעיף – הוסרו כל ההסתייגויות, ואנחנו נצביע על סעיפים מ-9 עד 33 כולל, כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: מסעיף 9 עד 33, כולל, כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא להצביע.

איתן גינזבורג: בעד סעיפים 9–33, כהצעת הוועדה – 8

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – שמונה, נגד – שניים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי סעיפים 9 עד 33, כולל, התקבלו כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: אני מבין שכל יתר ההסתייגויות הוסרו.

איתן גינזבורג: נכון, ציונות דתית?

איתן גינזבורג: הוסרו.

איתן גינזבורג: יהדות התורה, משותפת?

איתן גינזבורג: הוסרו.

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו עוברים להצבעות על סעיפים 34 עד 51, כולל.

איתן גינזבורג: מ-34 עד 51, כולל, כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: בבקשה, חברי הכנסת, נא להצביע על סעיפי החוק כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: בעד סעיפים 34–51 – 8

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – שמונה נגד – שניים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי סעיפים 34 עד 51, כולל, התקבלו כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תמה הקריאה השנייה.

איתן גינזבורג: אנחנו נעבור להצביע על החוק בקריאה השלישית.

איתן גינזבורג: נא להצביע – מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד החוק – 9

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – תשעה, נגד – שלושה, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 11), התשפ"ב–2022, התקבל ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי הונחה היום על שולחן חברי הכנסת, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים כספים 2003 ו-2004) (תיקון מס' 20), התשפ"ב–2022, שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

איתן גינזבורג: תודה למזכירת הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

איתן גינזבורג: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"ד בשבט התשפ"ב, 26 בינואר 2022, בשעה 11:00.

איתן גינזבורג: ישיבה זו נעולה.