ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 100, 2022-01-17 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, היום יום שני ט"ו בשבט התשפ"ב, 17 בינואר 2022.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם – החל מהצעת חוק פ/3005/24 וכלה בהצעת חוק פ/3065/24:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון – בחירת מקום אשפוז), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת עידית סילמן; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון – שכר אחיד לעובד צעיר), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין ועלי סלאלחה; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – הגבלת זכות העמידה), מאת חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת תלויים לאלמן), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פטור מהיטל השבחה בגין זכאות לסיוע ממשלתי בדיור), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד-פעמיות (תיקון – היטל על שקית נשיאה חד-פעמית), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת יוראי להב הרצנו, יסמין פרידמן, עמיחי שיקלי, מוסי רז, גבי לסקי, אלון טל, נעמה לזימי, נירה שפק ורם שפע; הצעת חוק המרכז למורשת יהדות תוניסיה וג'רבה, התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת יום טוב חי כלפון; הצעת חוק התכנון והבנייה (הוראות מיוחדות לעניין יישובי מיעוטים) (הוראת שעה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת מאזן גנאים, מנסור עבאס, ווליד טאהא ואימאן ח'טיב יאסין; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – איסור הגבלת גיל בהרשמה למוסד להשכלה גבוהה), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת סמי אבו שחאדה; הצעת חוק הקלות במס על רכישת מכשיר ניידות מסוג קלנועית (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודות זיכוי לאפוטרופוס), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק העונשין (תיקון – חובת דיווח של איש דת או טוען רבני), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (פרישה מסיעה והגבלת הזכות לכהן כיושב-ראש ועדה או כסגן), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת יואב בן צור; הצעת חוק איסור פרסום והפצת שמות נפגעים, התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת מוסי רז, מיכל רוזין, גבי לסקי, אבתיסאם מראענה, עלי סלאלחה ואלון טל; הצעת חוק זכויות חברתיות ושירותי רווחה לאנשים עם אוטיזם,

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת יואב בן צור; הצעת חוק כבילת עצורים ואסירים שלא כדין – עוולה אזרחית (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה; הצעת חוק בית המשפט לענייני משפחה (תיקון – בני זוג מאותו מין), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון – סיוע משפטי לנפגעי אלימות במשפחה), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אמילי חיה מואטי; הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון – בחירת מקום אשפוז), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה; הצעת חוק הממשלה (תיקון – חוות דעת של רשות ציבורית בענייני חקיקה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין ומוסי רז; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אי-הפליה בשל שירות צבאי או שירות לאומי), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק מרשם שמות מתחם בישראל, התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת יוסף שיין, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, לימור מגן תלם, אלינה ברדץ' יאלוב שרון רופא אופיר; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – הזכות למינוי מתורגמן רפואי), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת סמי אבו שחאדה; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – העסקת עובדי הוראה בחוזה אישי), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת משה טור פז; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – זכות נפגע עבירת מין לבחור את מין החוקר לרבות את מין מבצע העימות), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – רישום שעות עבודה של עובדים באתרי בנייה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אבתיסאם מראענה, אוסאמה סעדי, ג'ידא רינאוי זועבי, מאזן גנאים, סמי אבו שחאדה, יסמין פרידמן, טטיאנה מזרסקי, מוסי רז, מיכל רוזין, אלון טל, עלי סלאלחה ועופר כסיף; הצעת חוק פריסת תשלום חוב ללא תוספת ריבית או אגרה, התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת ינון אזולאי; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (חיסיון קרימינולוג קליני), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת בועז טופורובסקי; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – הנחה בארנונה לאזרח ותיק המתגורר בדירה שאינה בהחזקתו),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אלינה ברדץ' יאלוב, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, יוסף שיין, לימור מגן תלם ושרון רופא אופיר; הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון – מצב חירום בשל מגפה עולמית), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; הצעת חוק העונשין (תיקון – הסדר חילוט בעבירת סחר בנשק), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת רות וסרמן לנדה, מופיד מרעי, אלון טל, משה טור פז, סימון דוידסון, יום טוב חי כלפון ונירה שפק; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אבטחה במוסד רפואי כעבודה מועדפת), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת ילדים כפולה בלידת תאומים או יותר), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת סמי אבו שחאדה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלה בשל דיכאון לאחר לידה), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אמילי חיה מואטי; הצעת חוק הפסקת היריון, התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אמילי חיה מואטי; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור הנפת דגל של מדינת אויב או של הרשות הפלסטינית בגופים המתוקצבים או הנתמכים על ידי המדינה), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת אלי כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (תיעוד חזותי של השימוש במכתזית), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, ינון אזולאי, יעקב אשר, יצחק פינדרוס, מאיר פרוש, חוה אתי עטייה, אוריאל בוסו, בצלאל סמוטריץ', פטין מולא, אבי מעוז, עופר כסיף, איתמר בן גביר, אופיר סופר, מיכאל מלכיאלי, משה ארבל, שלמה קרעי, עמיחי שיקלי, משה אבוטבול, שמחה רוטמן ואורית מלכה סטרוק; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – מניעת אלימות כלכלית), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אמילי חיה מואטי; הצעת חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (הוראות שעה – הארכת תוקף), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת יואב קיש; הצעת חוק המועצה לענף הלול (תיקון – ויסות הייצור והשיווק של תוצרת הלול), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת רם בן ברק; הצעת חוק להגברת השקיפות בפעילותם של גופים פיננסיים (תיקוני חקיקה),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת מיכאל מרדכי ביטון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – צמצום הפער בין עובדים עצמאים לעובדים שכירים), התשפ"ב–2022, מאת חברות הכנסת קרן ברק וקטי קטרין שטרית; הצעת חוק היטלי סחר ואמצעי הגנה (תיקון – אי-פתיחת חקירה בשל יבוא בהיצף בשוק מונופוליסטי או ריכוזי), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת מיכאל מרדכי ביטון; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הצבעה מרחוק לחבר הכנסת בשל היעדרות מוצדקת), מאת חברת הכנסת שירלי פינטו קדוש; הצעת חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון – ייעול האכיפה וביטול חדרי העישון), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת עידית סילמן; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – התאמת לוח החופשות לימי העבודה במשק), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת שרן מרים השכל, אמילי חיה מואטי, שירלי פינטו קדוש ומשה טור פז; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – הגדרת יהודי), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת אבי מעוז; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – פגיעה נפשית כתוצאה מפגיעות איבה רבות ותכופות), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת נירה שפק, משה טור פז, מיכאל מלכיאלי וולדימיר בליאק; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצויים בשל הפקעה), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת איימן עודה; הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון – גילוי נאות ונטל תשלום דמי תיווך), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אלינה ברדץ' יאלוב, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, יוסף שיין, לימור מגן תלם ושרון רופא אופיר; הצעת חוק עיקול ותפיסה מידתיים של נכסים המוחזקים בידי צד שלישי (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חובת התקנת תשתית לעמדת טעינה לרכב חשמלי), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת לימור מגן תלם, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, אלינה ברדץ' יאלוב ושרון רופא אופיר; הצעת חוק המשטרה (תיקון – התיישנות עבירות), תשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה ועופר כסיף; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מכפל תשלום דמי ביטוח לאומי), התשפ"ב–2022,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברי הכנסת יום טוב חי כלפון, עידית סילמן, ניר אורבך, שירלי פינטו קדוש וטטיאנה מזרסקי, אפרת רייטן מרום; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (תיקון – בניין שניזוק או נהרס), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק ירושלים ובנותיה, התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת ישראל כץ, שלמה קרעי, בצלאל סמוטריץ', קרן ברק, אוריאל בוסו, אופיר אקוניס, אופיר כץ, מאי גולן, ינון אזולאי, עמיחי שיקלי, משה אבוטבול, פטין מולא, יואב גלנט, קטי קטרין שטרית, דוד ביטן, אורלי לוי אבקסיס, דסטה גדי יברקן, מיכל וולדיגר, אורית מלכה סטרוק, יואב בן צור, אריה מכלוף דרעי, יריב לוין, אבי דיכטר, דוד אמסלם, משה ארבל, חיים ביטון, מאיר פרוש, יואב קיש, גלית דיסטל אטבריאן, חיים כץ, יעקב מרגי, אלי כהן, חוה אתי עטייה, יצחק פינדרוס, יולי יואל אדלשטיין, אופיר סופר, מכלוף מיקי זוהר, ניר ברקת, מירי מרים רגב, בנימין נתניהו, יובל שטייניץ, יעקב ליצמן, איתמר בן גביר, צחי הנגבי, אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר, אבי מעוז, גילה גמליאל, מיכאל מלכיאלי, שמחה רוטמן וישראל אייכלר; הצעת חוק ליישוב תחת איום מיידי, התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת יעל רון בן משה, צבי האוזר, מופיד מרעי, אלון טל, קטי קטרין שטרית, ינון אזולאי ויעקב מרגי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות במס במועצות אזוריות בעלות רוב מוטב), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות במס במועצות אזוריות בעלות רוב מוטב), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת ענבר בזק; הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – הצמדת מחיר הדירה למדד), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', ולדימיר בליאק, משה גפני, שלמה קרעי, מיכאל מלכיאלי, אורי מקלב, משה ארבל, חיים ביטון, אורית מלכה סטרוק, ינון אזולאי, חוה אתי עטייה, דסטה גדי יברקן, דוד ביטן, גילה גמליאל, קרן ברק, ישראל כץ, דוד אמסלם, קטי קטרין שטרית, יצחק פינדרוס,

ירדנה מלר-הורוביץ: אופיר אקוניס, יעקב אשר, מאיר פרוש, יריב לוין, יואב גלנט, אופיר כץ, אמיר אוחנה, יעקב מרגי, יעקב ליצמן, אריה מכלוף דרעי, יולי יואל אדלשטיין, איתמר בן גביר, משה אבוטבול, אופיר סופר, אבי דיכטר, גלית דיסטל אטבריאן, אלי כהן, אוריאל בוסו, יואב בן צור ואבי מעוז; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – היתר לשיווק ומכירה של ביטוח נסיעות לחו"ל), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

ירדנה מלר-הורוביץ: נוסח מתוקן להצעת חוק לתיקון פקודת ביטוח רכב מנועי (חיוב שיווק פוליסה), התשפ"ב–2022, פ/2975/24, של חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: ישיבה מיוחדת של הכנסת לציון 73 שנים לכינון הכנסת בט"ו בשבט.

מיקי לוי: אני מתכבד להביא כמה דברים בשמי ובשם הכנסת.

מיקי לוי: מכובדיי השרים, נשיאת בית המשפט העליון השופטת אסתר חיות, ראש הממשלה החליפי – לא הגיע – מזכירת הכנסת ירדנה מלר, מנכ"ל הכנסת גיל סגל, היועצת המשפטית לכנסת עו"ד שגית אפיק, העובדים המצטיינים של הכנסת ומשמר הכנסת, היום, חברי כנסת נכבדים, היום, בט"ו בשבט תש"ט, בשנת 1949, התכנסה לראשונה כנסת ישראל.

מיקי לוי: 73 שנים אחרי, אני מתכבד לפתוח את הישיבה המיוחדת לציון כינונה של הכנסת.

מיקי לוי: בנאומו הראשון אמר יושב-ראש הכנסת יוסף שפרינצק: "נטענו היום את האילן הגאה – אילן עצמאות ישראל.

מיקי לוי: שומה על האספה המכוננת לטפח את העץ הזה ולדאוג לכך שיישא פרי ובצילו ישכון העם לבטח, ישכנו לבטח כל תושבי מדינת ישראל".

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, כשהחליטו נבחרי העם לאחר הבחירות הראשונות לאספה המכוננת לקרוא לבית המחוקקים הישראלי "הכנסת", לא היה זה מהלך טכני או פורמלי לשינוי שמו של בית המחוקקים הישראלי, אלא מהלך היסטורי להקמת בית.

מיקי לוי: הבית הזה – הכנסת הזאת היא בית, במלוא מובן המילה.

מיקי לוי: בית שאליו שייכים כל אזרחי המדינה וחלקי העם, שהופרדו בנדודים במשך אלפיים שנה והתאספו יחדיו מכל הגלויות; בית שבו לכולנו יש מקום, גם למיעוטים שחיים במדינה.

מיקי לוי: במובן זה, אופוזיציה חזקה היא הכרח לקיומה של דמוקרטיה בריאה.

מיקי לוי: בלעדיה קולות של חלקים בציבור הישראלי אינם באים לידי ביטוי; בלעדיה הביקורת הנדרשת של הכנסת אינה שלמה.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, בכל בית יש ויכוחים.

מיקי לוי: בבית הזה הוויכוחים הם חלק אינטגרלי ממהות קיומו.

מיקי לוי: היכולת שלנו לנהל את הוויכוחים באופן ענייני, באופן מכבד ככל האפשר, הוא מה שאפשר להחלטות יותר טובות להתקבל עבור הציבור.

מיקי לוי: השיח המוקצן, הרעיל והאלים לא משרת את הבית הזה ולא עושה שירות טוב לאף אחד מאיתנו.

מיקי לוי: תאמינו לי, זה לא קשור לסגנון ולא לדיבור עם הידיים.

מיקי לוי: כל אחד וסגנונו הוא.

מיקי לוי: זה קשור לכבוד הדדי וליכולת לנהל את הוויכוחים בינינו באופן כזה שהציבור יפיק מהם תועלת, שהקול יישמע ויחדור מבעד לפוזיציות ויצליח לשנות.

מיקי לוי: ויכוח על ה-issue ולא על האיש.

מיקי לוי: אני תקווה שהשיח הקשה שליווה את החודשים האחרונים יתמתן ויהיה יותר ענייני, מכל צידי הבית.

מיקי לוי: יש לנו מחויבות ואחריות לשמור על כבודה של הכנסת ומעמדה, כדי שהפירות שמייצר הבית הזה, שעליהם דיבר שפרינצק, לא יהיו רעילים, אלא אכילים עבור הציבור.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, בחצי השנה האחרונה הכנסת חזרה לעבוד בטורבו: הקמנו ממשלה, בחרנו נשיא והשבענו אותו, העברנו תקציב מדינה, והכנסת עובדת מסביב לשעון.

מיקי לוי: במליאה ובוועדות עוברת חקיקה ממשלתית ופרטית; נושאים עולים לסדר-היום; כ-750 שאילתות של חברי כנסת קיבלו מענה, וזה המון; מאז פתיחת המושב, לפני קצת יותר משלושה חודשים, אירחה הכנסת כ-30,000 מבקרים וקיימה כ-200 אירועים ושדולות של חברי הכנסת.

מיקי לוי: אומנם בתקופה האחרונה נאלצנו להעביר חלק מהפעילות לזום בגלל התפשטות האומיקרון, כדי לשמור את ליבת הפעילות של הכנסת בוועדות ובמליאה, אבל אני מאמין שבמהרה, כשגל האומיקרון יישכח ויחלוף, נסיר את ההגבלות לכל הפעילויות.

מיקי לוי: כנסת ישראל עובדת ופעילה, בועטת ותוססת מאי פעם, ואני קורא לחבריי באופוזיציה, שלקחו חלק ברוב הפעילות בבית, לקחת חלק פעיל גם בוועדות.

מיקי לוי: המחלוקות בין הקואליציה לאופוזיציה לטעמי אינן כה גדולות.

מיקי לוי: בכוונתי לפתוח בסבב נוסף של מגעים בין הצדדים כדי להגיע לעמק השווה ולסיים את המחלוקת הזו, שמעיבה על פעילותה של הכנסת למן הקמתה.

מיקי לוי: פגשתי באופוזיציה מספיק אנשים שרוצים בטובת הבית הזה ופועלים כדי לסיים את הסאגה הזו.

מיקי לוי: אני מאמין שנצליח לגשר על הפערים.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, ביום חגה של הכנסת אני רוצה לברך בשם כולנו את עובדות ועובדי הכנסת ולהודות להם על המסירות והמקצועיות שהם מפגינים מסביב לשעון, יום ולילה.

מיקי לוי: הבית הזה לא יכול לפעול בלעדיהם.

מיקי לוי: אתם, אלו היושבים ביציע, המצטיינים מאת עובדי הכנסת, אתם מאפשרים לריבון לקיים את מחויבותו לציבור ולכנסת.

מיקי לוי: תודה רבה לכם על כל העשייה.

מיקי לוי: ותרשו לי לברך – אני הייתי מוחל הפעם על מחיאות הכפיים.

מיקי לוי: ותרשו לי לברך בהזדמנות זו את המצטיינים מביניהם שנמצאים איתנו כאן

מיקי לוי: ביציע – ברוכים תהיו.

מיקי לוי: תודה רבה על העשייה שלכם מסביב לשעון.

מיקי לוי: מזל טוב לכנסת שלנו.

מיקי לוי: ט"ו בשבט שמח.

מיקי לוי: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת נפתלי בנט, ראש הממשלה, בבקשה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, רפואה שלמה, וטוב לראות אותך שוב, שר החוץ.

נפתלי בנט: ולכל חברי הכנסת שהיו מאומתים וחזרו, השרים שהיו מאומתים וחזרו – טוב לראות אתכם.

נפתלי בנט: היהדות היא הדת והמורשת של הוויכוח.

נפתלי בנט: יסוד היהדות זה תרבות הוויכוח, מימי התנ"ך דרך התנאים, האמוראים ויותר מאוחר, ועד ימינו אלה.

נפתלי בנט: הוויכוחים שנמשכים ביהדות הם ויכוחים על פני דורות רבים.

נפתלי בנט: לפעמים הדורות המאוחרים יותר מנהלים ויכוח על מה היה הוויכוח של הדורות הקודמים, וכך התפתחה ההלכה היהודית.

נפתלי בנט: למעשה, כיום, כשלומדים גמרא, לומדים את ההלכה לא לשם השורה התחתונה.

נפתלי בנט: השורה התחתונה ידועה, אבל בשביל זה הולכים לפוסק.

נפתלי בנט: זאת אומרת, אם נכנסים לישיבה בגוש עציון, במרכז, בחברון, לא משנה איפה, אתם תראו בחורי ישיבות מתווכחים בלהט, כשהדבר האחרון שמעניין אותם זה השורה התחתונה.

נפתלי בנט: הוויכוח הוא לשם הוויכוח, לשם העמקה, הבנה, חידוד, שיוף – של המורשת שלנו ושל התפיסות.

נפתלי בנט: ידוע שהיו שני בתים, בית הלל ובית שמאי, בתקופת המשנה שחלקו, וגם ידוע שהלכה הייתה כבית הלל.

נפתלי בנט: למה הלכה הייתה כבית הלל?

נפתלי בנט: שאלו חז"ל, והם הסבירו: הלכה הייתה כבית הלל מכיוון שהם היו נוחים – ונדמה לי שהביטוי היה "עלובין", תכף נסביר את זה – וגם מפני שהם היו מקדימים את בית שמאי.

נפתלי בנט: מה זה אומר?

נפתלי בנט: ואיך יכול להיות שוויכוח או דיון הלכתי יוכרע כי מישהו יותר נחמד?

נפתלי בנט: כי זה בעצם מה שמשתמע פה: יותר נוחים, יותר עלובין.

נפתלי בנט: למה הלכה כבית הלל בגלל שהם יותר נוחים?

נפתלי בנט: יש פה משהו מאוד עמוק, משהו מאוד עמוק: הלכה כבית הלל מכיוון שהיו מקדימים את בית שמאי.

נפתלי בנט: כלומר בית הלל, לפני שהם היו מגבשים את העמדה שלהם בצורה מלאה, הם קודם טרחו ללמוד לעומק ועם ראש פתוח את כל מה שהיה לבית שמאי לומר, ורק אחרי שהם למדו לעומק את עמדת היריבים שלהם – ולא רק למדו לעומק, אלא למדו לעומק תוך מוכנות להשתכנע, זאת אומרת, הם לא למדו את היריב רק כדי שנדע מה לענות לו, אלא למדו את היריב כי אולי הוא צודק ואולי הטיעונים שלו משכנעים – אז רק אחרי שמיצו את העבודה הזאת, אם אחרי שהם מיצו את העבודה הזאת הם הגיעו למסקנה שזאת עמדה לא נכונה, רק אז הם אמרו את עמדתם.

נפתלי בנט: ולכן, זה כבר הגיוני, כי בית שמאי לא עשו את זה לגבי בית הלל.

נפתלי בנט: אז אם יש צד אחד שלומד את כל הצדדים, וצד שני שלומד רק את הצד של עצמו – מן הסתם, לאורך זמן התוצאות של הצד שלומד את שני הצדדים יהיו תוצאות יותר טובות.

נפתלי בנט: והדבר השני, "מפני שנוחין היו ועלובין", לא במובן שהם היו חלילה עלובים, אלא – אני מפרש, ההבנה הפשוטה – כי הם שמו את האגו בצד.

נפתלי בנט: הם התעסקו בוויכוח לגופו של עניין ולא לגופו של איש; לא לגופו של מגזר ולא בצורה אוטומטית, אלא באמת הניחו בצד את האגו.

נפתלי בנט: אני חושב שהסוד, סוד ההצלחה של מדינת ישראל, טמון במורשת הזאת, שרואים אותה, כאמור, מישיבת חברון ועד מסדרונות ההייטק בתל אביב או בהרצליה, כי גם בחברון, מי שעכשיו – זה לא רחוק מפה – יצעד כמה צעדים וייכנס, הוא ישמע צעקות, צעקות של חברותות צועקים אחד על השני.

נפתלי בנט: אבל זה צעקות של אהבה, לא של אנשים ששונאים, למרות שברגע המחלוקת הם כועסים.

נפתלי בנט: וגם אם הוא ייכנס עכשיו למסדרון בהייטק בהרצליה – הייתי שם, גם הייתי בישיבה וגם בהייטק – גם שם הוא ישמע צעקות: מה פתאום, צריך ככה, צריך ככה.

נפתלי בנט: ואלה מחלוקות לשם שמיים.

נפתלי בנט: מחלוקות לשם שמיים – סופן להתקיים, וזאת הדרך.

נפתלי בנט: ובעיניי, זה אחד הסודות הגדולים של אומת ההייטק, של העם שלנו, של ההצלחה הגדולה של מדינת ישראל.

נפתלי בנט: היום יום ההולדת של הכנסת, היום ט"ו בשבט, חג לאילנות וגם חג לחופש הרעיונות ולפרלמנט הישראלי, 73 שנים.

נפתלי בנט: הכנסת ידעה מחלוקות מאוד קשות.

נפתלי בנט: ידעה את מחלוקת השילומים בין בגין לבן-גוריון, מחלוקת קשה מאוד עם שני צדדים – שאתם יודעים מה, קטונתי, אני לא יודע מה הייתי עושה; שנים מועטות אחרי השואה אנחנו מקבלים שילומים מגרמניה – האם לוקחים כי יש בזה מעין תחילת כפרה או סליחה?

נפתלי בנט: ומצד שני, אנחנו מדינה חסרת משאבים שצריכה להתקיים מול אויבים.

נפתלי בנט: זאת מחלוקת.

נפתלי בנט: והיו פה הפגנות בכל הארץ וקשיים, והמחלוקת הוכרעה.

נפתלי בנט: היו פה מחלוקות בתקופת אוסלו, קשות מאוד – כשחלק מהעם אמר:

נפתלי בנט: כדאי ללכת על שלום או ניסיון לשלום עם הפלסטינים, חלק אחר מהעם אמר: מה פתאום, זה לא יביא שלום, זה יביא מלחמה, ובכלל לא צריך למסור סנטימטר אדמה מהארץ שלנו.

נפתלי בנט: פה דווקא יש לי עמדה.

נפתלי בנט: אבל גם זו הייתה מחלוקת על מהות.

נפתלי בנט: על מהות.

נפתלי בנט: בתקופה האחרונה, בשנים האחרונות פה בבית הזה, ומפה התגלגלה לעם, רוח של מחלוקות לא לשם שמיים.

נפתלי בנט: "לא לשם שמיים" זה, במילה אחת, "סתם".

נפתלי בנט: סתם.

נפתלי בנט: מחלוקת על כלום.

נפתלי בנט: שנאה אוטומטית, עמדות אוטומטיות.

נפתלי בנט: העמדות בכלל נקבעות לפי הצדדים, ולא הפוך.

נפתלי בנט: יכול שאדם מסוים, איש פוליטי מסוים, מנהיג פוליטי, יגיד ככה, אז כולם יגידו ככה, א'; ואם אחר כך הוא משנה ל-ב', אז כולם יגידו: מה פתאום?

נפתלי בנט: ב', על אותו נושא.

נפתלי בנט: האם ראוי לשבת עם רע"מ בממשלה?

נפתלי בנט: כשמישהו אומר: כן, ראוי, זה הסכמי אברהם, אז כולם אומרים: כן, זה כמו הסכמי אברהם, רק בבית.

נפתלי בנט: ואז, ברגע שאותה דמות מחליטה שזה לא טוב – הופ, הופ, משנים כל הצייצנים: מה פתאום?

נפתלי בנט: מה שאמרנו אתמול לא רלוונטי, כי הוא אמר הפוך.

נפתלי בנט: זאת לא מחלוקת לשם שמיים.

נפתלי בנט: מחלוקת שלא לשם שמיים היא צעקות של שנאה נטולות יסוד, הפצת קיטוב, מה שבסוף מביא לשיתוק.

נפתלי בנט: לא רק פה; גם הידידה הגדולה שלנו, ארצות הברית – בשנים האחרונות הם נמצאים בקיטוב משתק, לא מצליחים להעביר חוקים מאוד מאוד יסודיים, והעסק משותק.

נפתלי בנט: כמדינת ישראל אנחנו צריכים להיות אור לגויים, לא רק ב-Waze, לא רק בהייטק, לא רק בחיל האוויר שלנו, לא רק בסטנטים, לא רק במערכות השקיה מתקדמות, אלא גם באיך בשנת 2021 מנהלים מדינה דמוקרטית רוויית ויכוחים בצורה נכונה.

נפתלי בנט: אני רוצה לאחל לכולנו – האופוזיציה, שיש בה אנשים מצוינים, הקואליציה, שיש בה אנשים מצוינים, האופוזיציה, שיש מחלוקות, והקואליציה, שבתוכה יש מחלוקות: אם עם צמא חיים אנחנו, אנחנו חייבים – חייבים כצו קיומי – לנהל פה, בבית הזה, ובעם, מחלוקות לשם שמיים.

נפתלי בנט: זה האיחול שלי ליום ההולדת של כנסת ישראל.

נפתלי בנט: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לראש הממשלה.

מיקי לוי: אני מבקש להזמין את חבר הכנסת אופיר אקוניס, בבקשה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, מכובדיי כולם, יום ההולדת לכנסת הוא יום חג לעם ישראל; הוא יום חג לדמוקרטיה הישראלית; הוא גם יום, אדוני היושב-ראש, של חשבון נפש לכל אחת ואחד מאיתנו.

אופיר אקוניס: הכנסת היא ולא אחרת סמל הריבונות של העם היהודי ששב לארצו.

אופיר אקוניס: היא, הכנסת, אנחנו.

אופיר אקוניס: בכל הכבוד הראוי – ויש כבוד, וגם הייתי חבר בה – לא הרשות המבצעת היא סמל הריבונות, ולא הרשות השופטת היא סמל הריבונות.

אופיר אקוניס: הכנסת היא סמל הריבונות.

אופיר אקוניס: הקונגרס הציוני הראשון והבאים אחריו, אדוני היושב-ראש, תחילתה של הדמוקרטיה היהודית הציונית – הקונגרסים האלה חשובים.

אופיר אקוניס: הצהרת בלפור – חשובה.

אופיר אקוניס: ועידת סן רמו – כדאי ללמוד עליה קצת – חשובה.

אופיר אקוניס: החלטת האו"ם בכ"ט בנובמבר – חשובה.

אופיר אקוניס: כולן חשובות.

אופיר אקוניס: כולן, אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, חלק מיסודותינו, חלק מן הסיפור הציוני, מן הסיפור היהודי.

אופיר אקוניס: אין סיפור ציוני בלי להיות יהודי, זה לא קיים.

אופיר אקוניס: כל מי שינסה לבדוק אחרת, להגיד אחרת – אין דבר כזה.

אופיר אקוניס: אבל, אדוני היושב-ראש, אבן היסוד שבלעדיה אין מדינה, אין מדינת ישראל, אין דמוקרטיה, אין קיום לעצמאות של עמנו, זוהי הכנסת.

אופיר אקוניס: אמרתי, כל הרשויות חשובות, כולן הן אבן יסוד בדמוקרטיה, ואני חייב להגיד לכם, גם אם לעיתים יותר מנדמה שהרשות השופטת, בשל סמכויות חוקתיות שניתנו לה כאן, אדוני, בוועדותיה של הכנסת, באולם המליאה עצמו – ברוב מקרי, אגב, תבדקו, לא ברוב של 61, ברוב קטן.

אופיר אקוניס: היא עצמה מבטלת חוקים שנחקקו כאן על ידי רוב, מחייבת את הכנסת בחקיקתם של אחרים – אגב, תמיד עם מועד, תמיד יש לנו דד-ליין.

אופיר אקוניס: תמיד; או מתערבת – ואני חייב להגיד לכם, חבר הכנסת אדלשטיין, ההתערבות בסדר-יומה של הכנסת, אדוני היושב-ראש, בסדר-היום, היה מבחינתי קו אדום שנחצה, ושכל חבר או חברה בכנסת, תהא השקפתו אשר תהא, חבר הכנסת בגין, מימין ומשמאל, כולם היו חייבים לעמוד על רגליהם כדי למחות על כך או להתריע מן התקדים המסוכן שהוא קיפל בתוכו, ללא הבדלים של השקפות פוליטיות.

אופיר אקוניס: משום, אדוני היושב-ראש, שלפני שנה או שנה וחצי, התערבות בסדר-היום היה הדבר המתאים לחלקים מן הבית, ולא היה מתאים לחלקים מן הצד השני של הבית, ובעתיד, בשל התקדים המסוכן הזה, הדברים עלולים להתהפך.

אופיר אקוניס: שמרו על כבודנו.

אופיר אקוניס: אני אומר כאן לנשיאת בית המשפט העליון – אמרתי את זה בעבר בטקס לזכר קורבנות אלטלנה בבית העלמין בנחלת יצחק לפני עשר שנים, היה ויכוח דומה: אנחנו מכבדים אתכם, תכבדו אותנו.

אופיר אקוניס: בבקשה, תכבדו אותנו כמו שאנחנו מכבדים אתכם, זה הכול הדדי.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, עד דצמבר 1949 פעלה הכנסת מתל אביב, מקולנוע קסם, המוכר היום לרבים כבניין מגדל האופרה.

אופיר אקוניס: לימים נקרא החוף שממול "חוף ירושלים".

אופיר אקוניס: הבחירות הראשונות התקיימו בינואר 1949, ולא בכדי התכנסה הכנסת הראשונה לישיבתה הראשונה בט"ו בשבט – כדי להוכיח את הקשר של העם היהודי לאדמתו.

אופיר אקוניס: מי שאוהב את ארצו, נוטע בה; מי שאוהב את ארצו, מכה בה שורש.

אופיר אקוניס: ומי שזאת לא ארצו – עוקר, אחר כך גם מתגאה בזה ברשתות החברתיות: עקרנו את העצים – ולעיתים, אדוני היושב-ראש, מסביב, לא רחוק מביתך, מצית ושורף.

אופיר אקוניס: במהלך השנים אושרו כאן הסכמי שלום – האחרונים שבהם הסכמי אברהם – ודווחו בה, חבר הכנסת בן ברק, מהלכים של פתיחת מלחמות, ולעיתים גם דווחו בה מהלכים מתוך המלחמה עצמה, למורת רוחו של הצבא או של הצנזורה הראשית.

אופיר אקוניס: תפיסתו של הרוצח הגרמני הנאצי, יימח שמו, אדולף אייכמן – ההודעה הייתה בכנסת, ומנגד, אושר בה, כפי שצוין, הסכם השילומים, שלעיתים היה נדמה שמקרב אותנו למלחמת אזרחים של ממש.

אופיר אקוניס: אנואר סאדאת המנוח נאם כאן – כאן, על הדוכן הזה – ומנחם בגין הכריז כאן: לא עוד מלחמה.

אופיר אקוניס: על חודו של קול הוכרעו כאן הסכמי אוסלו, ויצחק רבין המנוח התחייב כאן כי בבחירה בין שלמות ירושלים לבין השלום, הוא בוחר בירושלים.

אופיר אקוניס: כך אמר.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, 13 שנים אני חבר בבית הזה.

אופיר אקוניס: עד יומי האחרון אתרגש להיזכר בצמד המילים הקצר מאוד "מתחייב אני", שבהן הפכתי רשמית לחבר בכנסת ישראל.

אופיר אקוניס: ראיתי באולם הזה וגם בוועדות אירועים רבים, ישיבות חגיגיות – ואני חייב להגיד לך, גם עצבניות – ובילינו כאן לא אחת עד אור הבוקר.

אופיר אקוניס: אגב, זאת לא המצאה של הכנסת הזאת.

אופיר אקוניס: זאת לא המצאה של הכנסת הזאת.

אופיר אקוניס: דבר אחד אני יכול לומר, לצערי, בתקופת הכנסת הזאת השיח בה הוא בשפל המדרגה.

אופיר אקוניס: מזמן נחצו הקווים האדומים והוסרו כל המגבלות.

אופיר אקוניס: גידופים, שידע הבית הזה מדי פעם כמעט מתחילתו, הפכו לעניין שבשגרה.

אופיר אקוניס: כללים שהיו נהוגים בה עשרות שנים נמחקו כלא היו.

אופיר אקוניס: במחי יד ובלא הינד עפעף התקיימו כאן – אגב, רק לאחרונה, ממש לפני שבועיים-שלושה – דיונים בניגוד מוחלט לעמדת הייעוץ המשפטי.

אופיר אקוניס: לא שהוא חזות הכול, הייעוץ המשפטי, ממש לא, אבל דברים שהיו אסורים ומוסכמים נפרצו.

אופיר אקוניס: ייצוג האופוזיציה בוועדות על פי גודלה של הסיעה, אחרי 73 שנים לא קיים עוד.

אופיר אקוניס: האם השיח הציבורי, אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הושפע מאיתנו, או שאנחנו מושפעים מן השיח הציבורי?

אופיר אקוניס: זאת שאלה, אבל זו שאלה שיש עליה מחלוקת בתשובה, אבל התשובה צריכה להיות ברורה וגם חדה: הבית הזה, האולם הזה ביתר שאת, וגם ועדות הכנסת, חייב להוביל את השינוי בשיח האלים שהשתלט על מדינתנו, ודאי שבהשפעת הרשתות החברתיות, ובעיקר הרשת החברתית המכונה טוויטר.

אופיר אקוניס: וההידרדרות בשיאה, ואני אומר לכם כאן היום: עוד לא מאוחר לעצור.

אופיר אקוניס: את "טעם הדמוקרטיה" כתב זאב ז'בוטינסקי – יש כאן אחדים המחשיבים את עצמם ממשיכי דרכו, במפלגות שונות ומשונות – ובכן, אני אומר לחבריי בקואליציה: נהגו כפי שהורה מורנו, לפחות מורי ומורנו, זאב ז'בוטינסקי, בדרך הפשרה וההסכם על מנת להחזיר, אדוני היושב-ראש, את הכנסת לתפקוד מלא.

אופיר אקוניס: חובתנו מכל צידי הבית, משום שאין איש שחף מזה, וזה לא רק מימין לשמאל – הטענה הזאת היא מגוחכת, היא גם שקרית – זה באותה מידה לפחות משמאל לימין, מאז ראשית הציונות, אגב.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת רוזין איננה נמצאת כאן, יש לנו מדי פעם בפעם דיונים בעניין זה, על כמה אירועים בתולדות הציונות, או ב-100 השנים האחרונות, שמוכיחים דווקא את התזה שלי.

אופיר אקוניס: אבל אני אומר כאן היום, ביום הולדתה של הכנסת – את הוויכוח הזה נשאיר לפעם אחרת.

אופיר אקוניס: הוא מרתק, הוא יסודי, הוא מעניין, הוא גם חושף את האמת, חושף את האמת – חובתנו ככנסת, כחברות וחברים, להוות מגדלור לאזרחי ישראל בכלל ולדור ההמשך בפרט, בראש ובראשונה לכוחותינו הגיבורים, הראויים לכל תמיכה.

אופיר אקוניס: הבית הזה לא מגן עליהם מספיק, הם אומרים לי – אנחנו פוגשים אותם, שר הביטחון – לא מקבלים מספיק הגנה מן הבית הזה; עומדים על המשמר 24 שעות, לעיתים מתוך הבית הזה מותקפים, מגדלור לתלמידי בתי הספר התיכוניים שעומדים בפני גיוסם לצבא, וגם בתי הספר היסודיים, הם ממשיכי שרשרת הדורות.

אופיר אקוניס: מה נאחל, אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לכנסת ביום חגה?

אופיר אקוניס: הרי עד 120 אי-אפשר.

מיקי לוי: זה מעט מדי.

אופיר אקוניס: לא ברכה שאתה יכול לאחל לכנסת.

אופיר אקוניס: ובכן, נאחל לה שתהווה תמיד סמל הריבונות שלנו, שהשיח בה ייגע ביסודות הדיון, בוויכוחים נוקבים אבל ענייניים, ושדגלנו, הדגל הכחול-לבן, ימשיך להתנוסס מעליה מגג הבניין הזה באופן כזה שמרגש כל אישה ואיש שרואים אותו מעל שמיה של בירתנו ירושלים השלמה.

אופיר אקוניס: מזל טוב מאוד לכנסת וכל הברכות.

אופיר אקוניס: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה על הדברים, חבר הכנסת אקוניס.

מיקי לוי: אנחנו נמשיך בסדר-היום.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אני מפעיל את השעון לנאומים בני דקה.

מיקי לוי: תודה רבה למשתתפים, תודה רבה לעובדי הכנסת.

מיקי לוי: חג דמוקרטיה שמח.

מיקי לוי: כל מי שמעוניין בנאום בן דקה, חברי הכנסת, בבקשה להצביע.

מיקי לוי: הכרזה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת לקריאה ראשונה מטעם הממשלה: הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) (תיקון מס' 7) (דמי בידוד לעצמאים), התשפ"ב–2022.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מיקי לוי: ראיתי פה גם את שר הביטחון וגם את סגן שר הביטחון.

מיקי לוי: מישהו יכול לאתר אחד מהם?

מיקי לוי: סדרנים, תבדקו בחוץ – שר הביטחון או סגן שר הביטחון, כי אנחנו ממשיכים בסדר-היום, ועליהם להציג את החוק.

מיקי לוי: חבר הכנסת אלון טל, בבקשה לגשת למיקרופון הצדדי.

אלון טל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חג שמח, היום ט"ו בשבט, יום הולדת של האילנות ושל הטבע.

אלון טל: היום בוועדת המשנה להשפעת הסביבה והאקלים על הבריאות דיברנו על תופעת תסמונת מחסור בטבע.

אלון טל: בשנת 2005 התפרסם ספר רב-מכר, "הילד האחרון ביער", שאפיין לראשונה תופעה מאוד מאוד מצערת: ילדים גדלים אולי עם 150 ערוצים בבית ועם אינטרנט, אתרי אינטרנט מלאים, אבל עם שום מגע עם הטבע, והדבר משפיע מייד על בריאות הנפש.

אלון טל: היום אנחנו רואים מגפות לא רק של קורונה, אלא גם של היפראקטיביות, דיכאון ואלימות.

אלון טל: היום בארצות הברית מוכרים יותר ריטלין לילדים מאשר אנטיביוטיקה, והתרופה היא ברורה: לאפשר לבני נוער, לצעירים, לילדים, לגעת בטבע באופן בלתי אמצעי.

אלון טל: ולכן, במדינה שבה מספר האנשים עולה אבל הטבע הולך ומצטמצם, עלינו היום בט"ו בשבט להתחייב לא רק לאפשר חיזוק האילנות והעצים והיערות, אלא גם לאותן מערכות חינוך ומסגרות שיאפשרו לצעירים בישראל לגעת בטבע של ארץ ישראל.

אלון טל: חג שמח.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, בבקשה.

מיקי לוי: רק שנייה, לא שומעים אותך.

מיקי לוי: אפשר לפתוח לו בבקשה?

מיקי לוי: בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשית, יום חג שמח לכנסת, 73 שנים לכינון הכנסת בט"ו בשבט, יום חשוב.

דסטה גדי יברקן: בנוסף לכך, אדוני היושב-ראש, אמש שיגרתי מכתב כחלק מניסוי הליכים, לשר הבריאות, לראש הממשלה, בנושא של המדיניות ושם פירטנו בצורה מסודרת והוגנת והגונה על מנת לשחרר את אזרחי מדינת ישראל מסגר דה פקטו בכל המדיניות של הבידודים.

דסטה גדי יברקן: אני שמח לשמוע ששר הבריאות גם מאמץ את הגישה, את העמדה שיש לקצר את ימי הבידוד לחמישה ימים.

דסטה גדי יברקן: זו התחלה טובה, אבל לא מספיק.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שכל מה שקורה במערכת החינוך – כל הבידודים והסגרים ממוטטים את מערכת החינוך, את ילדי ישראל, את ההורים.

דסטה גדי יברקן: חלק, מי שיש לו תו ירוק, חוזר לעבודה על מנת להשגיח על הילדים.

דסטה גדי יברקן: כל הכאוס הזה חייב להיפסק, ואני מקווה שבאמת יקבלו את כל מה שהמלצנו במכתב ולא נגיע לבג"ץ.

דסטה גדי יברקן: אני שמח לשמוע שמשרד הבריאות, בחלקו, לפחות בחלק מההמלצות שהמלצנו על ידי מומחים בנושא הזה, מקבל ומקצר את ימי הבידוד לחמישה ימים, אבל לא מספיק.

דסטה גדי יברקן: גם צריך לבטל את התו הירוק, שהוכח ככזה שלא מונע את שרשרת ההדבקה.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב בראש.

מירב בן ארי: אדוני השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אני רוצה לספר לכם שביום רביעי שעבר אני הצטרפתי למשמרת לילה במשטרה.

מירב בן ארי: כל הזמן שאני נמצאת בסיורים אומרים לי שאני עם מפקדי מחוז, מפקדי מחוז, אז החלטתי להגיע למשטרה, לבקש שמפקד התחנה לא יהיה, ופשוט להצטרף לניידת.

מירב בן ארי: ופגשתי, חוץ משוטרים מדהימים שעושים באמת עבודה נהדרת – ואתה בטח יודע, אדוני היושב-ראש, כמה עבודתם קשה – פגשתי גם מתנדבים, אנשים צעירים ומבוגרים שמפנים מסדר יומם ובאים להתנדב למשטרה.

מירב בן ארי: אדם מן היישוב שבא ורואה את השוטר והמתנדב לא יודע להבדיל, כי הם שניהם נראים אותו דבר.

מירב בן ארי: אני רוצה בהזדמנות הזאת להגיד להם תודה רבה כי אני חושבת שאנחנו לא מספיק מעריכים ומספיק אומרים תודה.

מירב בן ארי: הייתי שם כמעט עד 02:00, זו הייתה חוויה, החלטתי עכשיו פעם בחודש לעשות לילה, כל פעם בתחנת משטרה אחרת.

מירב בן ארי: אני מרגישה שזה חלק מהתפקיד שלי.

מירב בן ארי: אז זו הזדמנות לומר תודה רבה, תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת בן ארי, שמסתערת בלילות.

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, בבקשה.

מיקי לוי: הרשימה סגורה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשבוע שעבר חיילי צבא הכיבוש עצרו את עומר אסעד, פלסטיני בן 80 מהכפר ג'ילג'יליה, שרצה לעבור במחסום.

עאידה תומא סלימאן: הם עצרו אותו, כפתו אותו והכניסו אותו לאתר בנייה נטוש.

עאידה תומא סלימאן: בבוקר הוא כבר מת.

עאידה תומא סלימאן: כנראה בן 80 יכול להיות באמת סכנה אמיתית לחיילים.

עאידה תומא סלימאן: ככה הכיבוש רצח איש זקן בן 80 בלי זכויות, בלי הגנה מהחוק, בלי הגנה מהמדינה.

עאידה תומא סלימאן: במקרה הוא גם היה אזרח אמריקאי, אז הסיפור הגיע קצת לכותרות.

עאידה תומא סלימאן: כנראה יש בעיה עם אנשים זקנים.

עאידה תומא סלימאן: היום מת מפצעיו חאג' סלימאן מאום אל-ח'יר שליד חברון.

עאידה תומא סלימאן: גרר משטרתי דרס אותו לפני עשרה ימים בזמן שמחה נגד הכיבוש.

עאידה תומא סלימאן: הוא היה בן 69.

עאידה תומא סלימאן: ככה נראים חיים של זקנים או מוות של זקנים תחת הכיבוש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו – אחרון הדוברים, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדי שר הביטחון, הגעתי היום לניחום אבלים בבני ראם ובגן יבנה אצל משפחת אהרון ומשפחת אלחרר.

אוריאל בוסו: כאב עצום, פער ענק שנפער במשפחות צעירות.

אוריאל בוסו: קודם כול אני מוכרח לציין את ענף יחידת נפגעים שעושים שם עבודת קודש אמיתית ומלבד הכאב שאנחנו לא שומעים – זו גדלות של המשפחות.

אוריאל בוסו: רואים את החיבור של העם הישראלי כי מבינים שחלילה השכול נהיה חלק מהמדינה.

אוריאל בוסו: אין להם טענות, חלילה, כלפי אף אחד, אבל אנחנו סמוכים ובטוחים שאתה, שר הביטחון, לא תנוח ולא תשקוט עד שתוודאו שהנושא הזה ייבדק וייחקר לעומק, שחלילה תאונות כאלו ומוות מיותר כזה לא יהיה שוב.

אוריאל בוסו: יהיו נשמותיהם צרורות בצרור החיים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1454).

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: שר הביטחון, אתה מציג את החוק?

מיקי לוי: בבקשה.

בנימין (בני) גנץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אמרה והלכה עם מעט אחריות.

בנימין (בני) גנץ: חיילי צבא ההגנה לישראל ימשיכו להגן על מדינת ישראל בתוך מציאות מורכבת ככל שתהיה, לנוכח כל אתגר ככל שיהיה.

בנימין (בני) גנץ: אכן, היה מקרה מצער בשבוע שעבר – זקן בן 80 מצא את מותו.

בנימין (בני) גנץ: נדגיש שהיה זה לאחר ששוחרר על ידי חיילי צה"ל בקרבת פלסטינים נוספים שהיו ביחד איתו, ורק אחרי שהוא שוחרר, שעות אחר כך, ולא לבדו, הסתבר שהוא נמצא בבוקר מת, והנושא הזה נמצא תחת חקירה.

בנימין (בני) גנץ: אני לא מכיר צבאות שכל אירוע שכזה הולך ונבדק בכל אחד מהמקרים.

בנימין (בני) גנץ: כך אנחנו נעשה גם בהמשך.

בנימין (בני) גנץ: אני מתכבד להביא לאישור הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק שירות הביטחון (תיקון מס' 25).

בנימין (בני) גנץ: הצעת החוק המובאת בפניכם תקדם את סוגיית הסדרת הגיוס לצה"ל של בני הישיבות והיא מבוססת על עבודת מטה שנערכה במשרד הביטחון.

בנימין (בני) גנץ: מתוך הכרה בערך לימוד התורה, ותחת ההבנה כי לא כל תלמידי הישיבות ישרתו מחר בבוקר, ואולי בכלל, מטרת ההצעה היא לפעול ככל הניתן לקידום השוויון קידום השוויון בשירות באמצעות הגדלת מספר המשרתים החרדים בצה"ל ובאמצעות הרחבת שורות המשרתים בשירות הלאומי-אזרחי.

בנימין (בני) גנץ: על מנת להשיג את היעדים האלו פועלים בצה"ל להרחבת מסלולי שירות מותאמים לציבור החרדי, שיבטיחו שמי שנכנס חרדי ישמור על זהותו.

בנימין (בני) גנץ: בנוסף אנו מקיימים מסלולים מגוונים שמאפשרים שירות משמעותי ואף יכולים להוות כרטיס כניסה לשוק התעסוקה ולחברה הישראלית.

בנימין (בני) גנץ: מתוך מטרה לאומית נוספת של השתלבות החרדים בתעסוקה החלטנו גם להוריד את גיל הפטור שבשנתיים הקרובות הוא יעמוד על 21, בשנה שלאחר מכן על 22 ובסופו של תהליך יעמוד גיל הפטור על 23.

בנימין (בני) גנץ: הצעת החוק הזו אינה עומדת בפני עצמה.

בנימין (בני) גנץ: מתוך ראייה רחבה של הצורך בהרחבת השורות, בשמירה על צבא העם, בקידום ערך השוויון ובהתאמת צה"ל ל-70 השנים הבאות ולא רק לאלו שחלפו, אנו נמצאים בתהליכי הקמה של צוות ממשלתי שיקדם מתווה שירות חדש למדינת ישראל מתוך ראייה שרוב מוחלט חייב לשרת, אך לא כולם יכולים או חייבים לשרת בצה"ל.

בנימין (בני) גנץ: במסגרת המתווה שצוות במשרד הביטחון כבר עמל עליו מזה שנה, צה"ל יקבל קדימות באיתור מתגייסים, ומי שישרת שירות משמעותי יותר וקרבי יותר יתוגמל בהתאם.

בנימין (בני) גנץ: לצד זאת יוקמו מסלולי שירות רבים בגופים אזרחיים וביטחוניים אחרים.

בנימין (בני) גנץ: זוהי אחת הרפורמות המורכבות, החשובות והמשמעותיות לביטחון ישראל כמו גם לחוסנה של החברה הישראלית כולה.

בנימין (בני) גנץ: לצערי ישנם עיכובים בהתנעתה, אבל אני מתכוון לעמוד על כך שהיא תתקדם.

בנימין (בני) גנץ: אנו שומרים על הביטחון כי אין לנו ארץ אחרת, ואנחנו חייבים את מתווה השירות כי אין לנו דרך אחרת.

בנימין (בני) גנץ: עד שנשלים את התהליך אנו מבקשים לאשר את חוק הגיוס הנוכחי, שאני רואה אותו כשלב הראשון בגיבוש מתווה השירות הכולל.

בנימין (בני) גנץ: לכן אנו כוללים בתוך החוק גם אפשרות לשירות מקוצר לחרדים מעל גיל 21, שיכלול הכשרה ביטחונית או הכשרה של חירום והצלה, לצד הכשרה מקצועית ואזרחית והצטרפות לשירות המילואים.

בנימין (בני) גנץ: לצד השינויים והתמריצים ישנם גם מנגנונים שמטרתם להבטיח עמידה ביעדים, על מנת שנשמור על הצרכים הביטחוניים והצה"ליים, ועם זאת, חבריי החרדים הנמצאים פה במליאה, אני בטוח שלא נגיע לשימוש בכלים הללו.

בנימין (בני) גנץ: אני רואה אתכם ואת החברה שאתם מייצגים שותפים מלאים בתהליך שבו נשמור על עולם התורה ונשמור על עוצמתה ולכידותה של ישראל.

בנימין (בני) גנץ: נדרשת רפורמה לא רק לחרדים, אלא לכל חלקי החברה הישראלית.

בנימין (בני) גנץ: המצב הנוכחי, שבמסגרתו מחצית מבני ה-18 בישראל אינם מתגייסים, פוגע בחוסן הישראלי הבסיסי.

בנימין (בני) גנץ: לכן נעשה הכול כדי להגיע להסכמות ולקבוע מסלולים שיאפשרו לכל אחד לשרת.

בנימין (בני) גנץ: אם נוכל לגייס חרדים לתקופה של שירות במוסדות חסד – תהיה זו מצווה גדולה.

בנימין (בני) גנץ: אם נשלב ערבים בחיזוק מערכות החינוך הבלתי פורמליות נתרום גם לחברה הערבית ולרווחתה.

בנימין (בני) גנץ: הדבר נכון למגזרים נוספים ולקבוצות שונות ולעיתים גם לאנשים ספציפיים.

בנימין (בני) גנץ: המסר הוא אחד: אנחנו צריכים את כולם ולכולם יש מקום.

בנימין (בני) גנץ: המשימה המונחת בפנינו בשנים הקרובות היא לשמור על צה"ל כצבא העם שיכול למלא את משימתו בשמירה על הביטחון, ולצד זאת לשמור על החברה הישראלית כחברת כל שבטיה ולא להפוך אותה לחברת שבטים.

בנימין (בני) גנץ: היכולת להבטיח את זאת נגזרת קודם כול מהלכידות בינינו, מהנכונות של כל הגופים וכל המגזרים לעבוד ביחד למען המטרות המשותפות, להכיר בשונה, לקבל אותו ולמצוא פתרונות מאוזנים.

בנימין (בני) גנץ: אני בטוח שכך נעשה.

בנימין (בני) גנץ: מכובדיי חברי הכנסת, אני מבקש את תמיכתכם בחוק החשוב הזה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר הביטחון.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אזרחי ישראל, היום ט"ו בשבט, יום ההולדת של כנסת ישראל, הכנסת שאתם בחרתם, שמייצגת את כל שדרות העם; המוסד החשוב ביותר בדמוקרטיה הישראלית שמטרתו להביא את הקול שלכם, את החזון שלכם, את השאיפות שלכם – לקדמת הבמה, להתוות מדיניות ולשנות מציאות.

שלמה קרעי: אך לא כך הדבר, לצערי.

שלמה קרעי: המוסד הזה נטחן עד דק.

שלמה קרעי: הממשלה רומסת את הכנסת, כמו למשל עם ועדת שרים לחקיקה, שקובעת כל צעד ושעל כאן ולא מאפשרת אפילו חופש הצבעה בקריאה טרומית לצורך דיון ראשוני בוועדות הכנסת.

שלמה קרעי: סתימת פיות של הרשות המחוקקת בידי הרשות המבצעת.

שלמה קרעי: בג"ץ רומס את הכנסת על ידי פסילת החלטותיה וחוקיה, ובעיקר תוך מאזן אימה שמרחף כאן מעל כל חוק.

שלמה קרעי: בכל החלטה מרחפת בחלל האוויר השאלה: האם יעבור בג"ץ או לא יעבור בג"ץ?

שלמה קרעי: במקום לשאול את השאלה המתבקשת בבית הנבחרים של העם: האם זה מה שהעם רוצה ומבקש או זה לא מה שהעם רוצה ומבקש?

שלמה קרעי: ובעיקר, בחודשים האחרונים הכנסת נרמסת על ידי הקואליציה ועל ידי יושב-ראש הכנסת, שאמור להגן על כבודה.

שלמה קרעי: יושב-ראש כנסת שמשמש כיושב-ראש קואליציה בפועל, שמאפשר את התת-ייצוג בוועדות הכנסת, שמאפשר שימוש בסעיף 98 דורסני בניגוד לעמדת הייעוץ המשפטי, שמאפשר למחוק הסתייגויות ברפורמת הכשרות בניגוד לעמדת הייעוץ המשפטי ובניגוד לכל הליך חקיקה תקין, ובקיצור, מאפשר לקואליציה לעשות ככל העולה על רוחה.

שלמה קרעי: הפכתם את הכנסת, בית המחוקקים של העם, לאסקופה נדרסת.

שלמה קרעי: מעולם, מעולם לא הייתה כנסת חלשה יותר.

שלמה קרעי: מעולם לא הייתה כנסת כל כך לא רלוונטית.

שלמה קרעי: מעולם לא הייתה בושה כל כך לומר כאן מעל הדוכן "אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה".

שלמה קרעי: היא כבר לא נכבדה.

שלמה קרעי: עולה על כולן עזות המצח של שר המשפטים שהביא היום, ביום הולדתה של הכנסת, חוק נוסף לסירוס הכנסת – החוק לכבילת ידי חברי הכנסת מלבחור מתוכם את ראש הממשלה בהתאם לבחירת העם בקלפי, החוק להגבלת כהונה שנדון היום בוועדת החוקה.

שלמה קרעי: אני תקווה כי בכל אפשרות פוליטית עתידית נדע לחזק את בית העם ונבחריו, להחזיר את השלטון לעם ולשים את הרשויות האחרות במקומן הראוי.

שלמה קרעי: אפעל בכל כוחי, כנסת יקרה, כדי שביום הולדתך ה-74 תשובי להיות הפה של אזרחי מדינת ישראל לתפארת מדינת ישראל.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, שמענו הרבה על נטיעת עצים לאחרונה בנגב.

סמי אבו שחאדה: אז כסטודנט להיסטוריה אמרתי שאני אלך ללמוד קצת על ההיסטוריה של ייעור ונטיעת עצים בפרויקט הציוני.

סמי אבו שחאדה: תשמעו, כמו שאתם בטח יודעים, זה לא קשור – לא לאיכות הסביבה, ולא ליותר חמצן לאנשים ולא לענייני סביבה בכלל.

סמי אבו שחאדה: למה מחוברת כל הספרות המקצועית על ייעור ונטיעת עצים בפרויקט הציוני?

סמי אבו שחאדה: לגזל קרקעות.

סמי אבו שחאדה: זה הרעיון.

סמי אבו שחאדה: לא בא מתוך מניעים של ירוק וסביבה, כמו שקרה בחברות שונות ובמקומות שונים בעולם.

סמי אבו שחאדה: גם בגליל, שנות השבעים-שמונים, כתוב ברור בפרוטוקולים, זה לא דבר שאנחנו מנחשים, אומר בזמנו שר החקלאות אריאל שרון שהוא רוצה עתודות קרקע לייהוד הגליל וזה עולה כסף.

סמי אבו שחאדה: כבר בשנות השבעים-שמונים, מה הטיעון?

סמי אבו שחאדה: אין מספיק יהודים שרוצים לעבור לגליל, נעשה פרויקט של נטיעת עצים וייעור בינתיים, כי כך זה עולה פחות כסף למדינה.

סמי אבו שחאדה: אותו דבר קורה בנגב.

סמי אבו שחאדה: אותו רעיון.

סמי אבו שחאדה: אותו רעיון מוביל גם את כל הנטיעות.

סמי אבו שחאדה: אז פה, מה שקורה בנגב, אדוני היושב-ראש, לא קשור לנטיעת עצים.

סמי אבו שחאדה: זה קשור לעקירת אזרחים, כי גם מבחינת רוב מי שיושב בבית הזה וגם מבחינת מנגנוני המדינה, זה שיש אדמות בידי הערבים יש בזה משהו לא לגיטימי, משהו לא נכון.

סמי אבו שחאדה: במדינת היהודים רק ליהודים מגיע קרקע.

סמי אבו שחאדה: איך תתפתח בלי קרקע?

סמי אבו שחאדה: איך תבנה חברה אנושית כלשהי בלי קרקע?

סמי אבו שחאדה: אז מבחינת המדינה היהודית והדמוגרפית הערבים לא צריכים להתפתח, צריך לצמצם אותם.

סמי אבו שחאדה: המחשבה – כמה שיותר ערבים על כמה שפחות שטח, כאשר ממש לידם, באותו מקום, המחשבה היא הפוכה – כמה שפחות יהודים על כמה שיותר קרקע.

סמי אבו שחאדה: כי אין בעיה של קרקע בנגב, אדוני היושב-ראש, הנגב זה מעל מחצית השטח בארץ והוא לא מיושב.

סמי אבו שחאדה: הנגב כמעט ריק.

סמי אבו שחאדה: למה דווקא שם צריך לשים עצים?

סמי אבו שחאדה: צריך לשים שם עצים כי זה אותו רעיון מנחה, אותו רעיון גזעני מזעזע שמביא אותנו בסוף שאנשים יצאו ויגידו שהם לא רוצים את זה, ואז מגיעה המדינה, עם כל זרועות הביטחון שלה, בצורה לא אנושית ומזעזעת, מדכאה הפגנה.

סמי אבו שחאדה: מדכאים ההפגנה ויוצאים – שרת הפנים יוצאת להתגאות בכלים חדשים, כלי דיכוי חדשים, כוחות דיכוי חדשים, ומשתמשת במושג שאני בטוח, אדוני היושב-ראש, שאם מישהו באירופה היה משתמש בזה כלפי היהודים זה לא היה עובר בשקט.

סמי אבו שחאדה: זה כמו לפוצץ מוגלה, אמרה שרת הפנים.

מיקי לוי: משפט סיום, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: כששרת הפנים חושבת כך ושאר השרים בממשלה לא חושבים שהיא אמרה משהו לא נכון, אדוני, זה אומר הכול.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה לך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי בלשכה את הדברים של שר הביטחון.

עופר כסיף: מעבר לדברים – הרבה פעמים הם דברי הבל, אבל גם כשהם לאו דווקא דברי הבל, דברים שהם כולם רק מסביב לצבא, צבאיות, המיליטריזם הישראלי הידוע, אני תוהה: מתי בפעם האחרונה השר ואחרים גם העלו פה סוגיה חברתית, מוסרית?

עופר כסיף: הכול מסביב למיליטריזם הישראלי, הצבא המוסרי ביותר.

עופר כסיף: אותו צבא שעל ידיו דמו של הקשיש הפלסטיני.

עופר כסיף: איזו אמירה צינית ומכוערת של שר הביטחון על כך שהאדם שוחרר ונפטר אחר כך.

עופר כסיף: מצא את מותו, הוא אמר.

עופר כסיף: נכון, הוא הלך וחיפש עד שמצא את מותו.

עופר כסיף: ברק באמת מבריק, איזו אמירה צינית.

עופר כסיף: הייתי היום בשייח' ג'ראח.

עופר כסיף: הזכיר חברי חבר הכנסת אבו שחאדה את הפשעים שנעשו בנגב כנגד ערביי הנגב, ילידי המקום, בעלי האדמה.

עופר כסיף: והיום גם בשייח' ג'ראח, בחסות ממשלה שקוראת לעצמה ממשלת שינוי, וכבר נאמר – ממשלת השינוי לרעה.

עופר כסיף: אנשים שגרים בשייח' ג'ראח, שנולדו שם, ומגיעים הפעם מעיריית ירושלים, בחסות הממשלה, בהסכמה, בתמיכה, להרוס בית כביכול לשם הקמת בית ספר.

עופר כסיף: עוד ציניות שלא תיאמן.

עופר כסיף: שלא לדבר על ההתנהלות האלימה של המשטרה ששוב החליטה להרים ידיה, הפעם על צלמים וגם על הדובר.

עופר כסיף: העיקר לחגוג את לובשי המדים.

עופר כסיף: יש לי הפתעה בשבילכם, חברי הכנסת: יש אנשים שהחשיבות שלהם לחברה לא רק שלא נופלת מזו של לובשי המדים – עולה עליהם שבעתיים.

עופר כסיף: אותם לא מעלים פה על נס, אותם מזניחים פה בשם הנס – רופאים או בכלל צוותים רפואיים, צוותי הוראה, וזה רק קצה הקרחון.

עופר כסיף: עליהם איש לא מדבר.

עופר כסיף: לפני שנים רבות כתב אחד מהמחזאים האהובים עליי, חנוך לוין, שיר שהלוואי שהיה לי את הזמן לקרוא את כולו, אבל כמה שיאפשר לי היושב-ראש אני אקרא, שנקרא: חייל של שוקולד.

מיקי לוי: 15 שניות.

עופר כסיף: אז אני אקרא ברשות

עופר כסיף: כם רק שני בתים.

עופר כסיף: "הטבח מגיש בשר לרב-הטבחים, / ורב-הטבחים מגיש בשר לתותחים, / כל האנשים אחים מתחת לפרחים – / כשרועמים התותחים הילדים בוכים.

עופר כסיף: // בוא חייל של שוקולד, / שב אצלי על המשלט, / שב, תסריח, אל תירא / ותשוב לעפרך.

עופר כסיף: // אחינו איש אמיץ היה, על משמרתו נפל, / וגם הקימו גל מעל בשרו המקולקל, / והיה לו, לאחינו, דם אבל הדם נזל, / לא ישיבנו עוד אפילו צו הרמטכ"ל.

עופר כסיף: " תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ביום חגה של הכנסת אני רוצה מכאן לברך את עובדי הכנסת לדורותיהם, בלעדיהם לא היינו יכולים לעשות את העבודה שמוטלת עלינו מטעם הציבור.

אבי מעוז: ברכת חזקו ואמצו לכל עובדי הכנסת.

אבי מעוז: בנאומים הבאים במשך היום אני מבקש לקרוא מאמר שכתב בימים האחרונים הרב אסף נאומבורג, ראש הישיבה התיכונית ביישוב נווה, חברו של השר מתן כהנא.

אבי מעוז: אני אקרא את המאמר בהמשכים כי כל נאום מתייחס לכל הצעת חוק אחרת וסך הכול התמונה הכללית היא ברורה.

אבי מעוז: וכך הוא כותב: הבאת הרומאים לירושלים, בשלהי ימי בית המקדש השני, על ידי יהודה אריסטובולוס ויוחנן הורקנוס, היא שפירקה את ירושלים.

אבי מעוז: מכוח זר שהיה אמור לעזור ליהודים לסדר את ענייניהם, הם הפכו להיות כוח זר שעסק בסידור האינטרסים שלו ובשאיפותיו שלו, והיו חלק משמעותי מהתהליך שפירק אותנו לגורמים והביא אותנו לגלות מארצנו.

אבי מעוז: שרפת המחסנים המפורסמת שמוזכרת לעיתים רבות כאחד מגורמי הגלות והחורבן הייתה לא יותר מאשר בריונות מתוך מצב ייאוש, מתוך מצב של חורבן, ובסך הכול טחינת קמח טחון.

אבי מעוז: בימים ההם בזמן הזה.

אבי מעוז: לפני כמה חודשים קמה בישראל ממשלה שאליה צורפו אויביה של ישראל, אויביה הגרועים ביותר, חברי התנועה האסלאמית.

אבי מעוז: מי שמתיימר להבין את המציאות ולדעת לאן פנינו, יתכבד וישקיע מעט מאמצים לקרוא מה כתוב בעקרונות אותה תנועה, ולא יסתפק רק ברטוריקה החלקה של נציגיה בכנסת – מה מקומה של מדינת ישראל בתפיסת עולמה ומה על פי שאיפתה אמור להיות כאן בעתיד, בין הירדן לים.

אבי מעוז: כניסתה של אותה תנועה לממשלה היא דריסת רגל בדרך אל אותו עתיד, בדרך לשם.

אבי מעוז: ומי שהביא אותם למצב שבו הם יושבים סביב שולחן הממשלה, למעשה החזיר אותנו אל העבר והביא את אויבינו לנהל אותנו.

אבי מעוז: נקודה.

אבי מעוז: ממשלת בנט-כהנא-ליברמן-לפיד היא הממשלה הראשונה בתולדות מדינת ישראל המתחדשת שהיא איננה ממשלת המדינה היהודית כי אם ממשלתה של מדינת כל אזרחיה.

אבי מעוז: זו חד-משמעית לא ממשלת ישראל, כי אם ממשלת מיעוט לא יהודית, לא ציונית ולא לגיטימית.

אבי מעוז: מתוך אותו איבוד עשתונות שגרם להקמת כזו ממשלה, היא מרשה לעצמה להתפרע בענייני דת ומדינה.

מיקי לוי: תודה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אני כבר מסיים.

אבי מעוז: הדבק היחידי של הסיעות המרכיבות את הממשלה, מלבד השנאה התהומית לנתניהו ואהבת השררה, היא הסכמתם בעניינים של דת ומדינה והנאה צרופה של ניצן הורוביץ, יאיר לפיד ואביגדור ליברמן לראות איך השר לשירותי דת של מדינת ישראל, שהוא כידוע בוגר כל המסלולים הנכספים בציונות הדתית, מפרק את הרבנות הראשית ומממש את חלומותיהם באופן נועז וחריף, הרבה מעבר למה שהיה מעז שר חילוני לעשות.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הדובר הבא.

אבי מעוז: ההמשך יבוא.

אבי מעוז: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מולא – איננו; חברת הכנסת אלינה – איננה; חבר הכנסת סובה – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, אם יש פה.

קריאה: נחמן שי.

ינון אזולאי: תודה רבה.

ינון אזולאי: כבוד השר, לצערי אנחנו נמצאים ברגע קשה – קשה לבני התורה, קשה למדינה היהודית – שבו רוצים להביא חוק גיוס, קוראים לו: שוויון בנטל.

ינון אזולאי: את השוויון אנחנו לא רואים, וכל אותם אלה שהרמב"ם בגרונם והלכות בגרונם, רק שיפתחו את הרמב"ם בסוף הלכות שמיטה ויובל ויבינו שם מה הוא אמר על שבט לוי, שהוא לא זכה בנחלה בארץ ישראל מפני שהוביל לעבוד את השם ולשרתו ולהורות דרכיו הישרים ומשפטיו הצדיקים לרבים.

ינון אזולאי: שנאמר: "יורו משפטיך ליעקב ותורתך לישראל".

ינון אזולאי: "לפיכך הובדלו מדרכי העולם, לא עורכין מלחמה כשאר ישראל, ולא נוחלין, ולא זוכין לעצמן בכוח גופן, אלא הם חיל ה', שנאמר 'ברך ה' חילו' - - - ולא שבט לוי בלבד, אלא כל איש ואישה מכל באי העולם אשר נדבה רוחו אותו והבינו מדעו להיבדל".

ינון אזולאי: כך מסביר ומפרש הרמב"ם למה אותם אלה לא צריכים, כי תמיד בעם ישראל צריכים את הקבוצה שתשב ותלמד תורה, כי התורה היא חיינו, התורה היא זו שמחזיקה אותנו.

ינון אזולאי: אנחנו מחזקים כמובן את חיילי צה"ל, אנחנו יודעים, ותאמינו לי שאנחנו רואים את זה.

ינון אזולאי: יש הרבה מחיילי צה"ל, גם בני תורה וגם חרדים שהלכו לצבא.

ינון אזולאי: אבל אתם רוצים לעשות זאת בכפייה, לסגור עוד מקום של תורה.

ינון אזולאי: הרי גם הרב עובדיה, זכר צדיק לברכה, אמר, וגם הרב שך וכל גדולי ישראל: מי שלא לומד – תגייסו אותו.

ינון אזולאי: אל תחפשו מכסות.

ינון אזולאי: מכסות – אנחנו לא עופות, לא פרות, לא ביצים, לא חקלאות, לא כלום.

ינון אזולאי: אנחנו בני אדם.

ינון אזולאי: מי שלא לומד – קחו אותו, תגייסו אותו.

ינון אזולאי: מי שלא לומד – תשימו אותו בצבא, אין בעיה שיהיה בצבא ולאחר מכן ילך ויעבוד.

ינון אזולאי: אבל לא יכול להיות שתבואו ותכפו על בני התורה להוציא אותם מהישיבה.

ינון אזולאי: אתם יודעים מי לומד ומי לא לומד?

ינון אזולאי: אתם יודעים מי לומד ומי לא לומד?

ינון אזולאי: מה אתם חושבים, שאתם תוכלו להגיד לנו מה לעשות?

ינון אזולאי: רציתם לסגור לנו את המעונות כדי שנצא לעבוד – לא עלה בידכם.

ינון אזולאי: הקדוש ברוך הוא את המזימה הזאת לא נתן לכם.

ינון אזולאי: אז מה אתם רוצים?

ינון אזולאי: לשלב אותנו?

ינון אזולאי: אל תנסו לשלב אותנו, אל תנסו לפרנס אותנו, גם אל תרחמו עלינו.

ינון אזולאי: אנחנו יודעים להתפרנס, אנחנו יודעים לשלב את עצמנו איפה שצריך, אבל אנחנו יודעים גם ללמוד תורה.

ינון אזולאי: אבותינו מסרו עליה את נפשם, וזה תפקידנו, למסור את נפשנו על לימוד התורה במדינה היהודית שלנו.

ינון אזולאי: ואתם רוצים לשלב את החרדים?

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני אגיד לך במילת סיום, כשרוצים לשלב את החרדים היום – ראינו את הבחירה של דן מרזוק למזכיר הכנסת.

ינון אזולאי: אני לא נכנס לגופו של אדם, באמת, לא מכיר אותו באופן אישי.

ינון אזולאי: אגב, בשביל להיכנס לנעליה של מזכירת הכנסת צריך נעליים גדולות, אני חייב להגיד לך.

ינון אזולאי: יגיע הזמן שהיא תפרוש בכבוד, אנחנו נפרגן לה, ומגיעים לה הפרגונים על השנים הרבות שהיא עשתה פה.

ינון אזולאי: הייתה אישה חרדית, רבקה רביץ, שאין חולק עליה.

ינון אזולאי: במקום אישה שמו משפטן.

ינון אזולאי: אני מאוד מקווה – לא רק מקווה, אני גם יודע שכנראה זה מה שהולך לקרות – שזה בשביל להמשיך ולהחליש את הלשכה המשפטית.

ינון אזולאי: אז אם באמת הייתם רוצים לדאוג לחרדים, הייתה לכם היום אישה חרדית מסורה, מיוחדת, מקצוענית, שידעה, שיכולה לעשות את העבודה הזאת בצורה הטובה ביותר.

ינון אזולאי: אבל בחרתם לא להביא את החרדים, בחרתם לא להביא את האישה.

ינון אזולאי: אתם רוצים דווקא את הגברים, דווקא שיתגייסו, דווקא שיעבדו.

ינון אזולאי: אתם לא באמת דואגים לחרדים.

ינון אזולאי: אתה מהמפלגה שהיושב-ראש שלך יאיר לפיד בא ורוצה כביכול לנפנף בדגל הזה של גיוס החרדים – זאת לא מפלגה שרוצה שוויון.

ינון אזולאי: זו לא מפלגה שבאמת רוצה לדאוג לחרדים.

בועז טופורובסקי: אתם רוצים שוויון?

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי, מכוון שהפנייה הייתה אליי, אני מוצא את הצורך פשוט להגיב: מנדט בחירת מזכיר או מזכירת הכנסת היא של יושב-ראש הכנסת, נקודה.

מיקי לוי: על פי חוק.

מיקי לוי: להביא את המועמד בפני הנשיאות.

מיקי לוי: אני בחרתי ללכת בדרך הישר, עם ידיים שקופות, ופרסמנו בכל מקום אפשרי שיש לכנסת צורך במזכיר או מזכירת הכנסת.

מיקי לוי: הגיעו 16 מועמדים, ארבע מהם נשים, ואני מברך על כך.

מיקי לוי: לפיינל פור – או fifth – עלו חמישה.

מיקי לוי: והכי קל לי לבוא ולקחת מועמד שלי.

מיקי לוי: אינני מכיר את המועמד, אף פעם לא עבדתי איתו, גם לא יצא לי לעבוד איתו במסדרונות הכנסת.

מיקי לוי: לצורך הבחירה, כדי שההליך יהיה נקי – תזכרו שהמנדט הוא שלי – צירפתי ועדה, תקראו לה ועדה ציבורית: את שר המשפטים לשעבר, משפטן, עורך הדין דן מרידור, ואת פרופ' סוזי נבות, גם אישה, שמכירה היטב את השם שהזכרת.

מיקי לוי: גם דן מרידור מכיר היטב.

מיקי לוי: לאחר שכל המועמדים - - -

ינון אזולאי: - - -

מיקי לוי: שנייה אחת.

ינון אזולאי: - - - לא אמרתי שלא.

מיקי לוי: הוא פנה אליי עם מועמדת, ולכן - - -

קרן ברק: למי אתה עונה?

ינון אזולאי: אני שאלתי.

קרן ברק: רק שנבין למי אתה עונה.

קרן ברק: שמעתי, לא הבנתי, פשוט.

מיקי לוי: הוא פנה אליי, לכן אני מרגיש צורך להגיב.

מיקי לוי: והבחירה נעשתה.

מיקי לוי: אני לקחתי על עצמי לא לבחור, להיות הפה השלישי.

מיקי לוי: פרופ' סוזי נבות – אישה – ושר המשפטים לשעבר בחרו במועמד שנבחר.

מיקי לוי: המנדט על פי חוק הוא של יושב-ראש הכנסת, ובחרתי לא לעשות כך.

מיקי לוי: כדי שתנוח דעתך, שני יועצים משפטיים של מפלגת יש עתיד היו שם.

מיקי לוי: הכי קל לי.

מיקי לוי: הכי קל לי.

מיקי לוי: וכדי להראות שקיפות - - -

ינון אזולאי: - - -

מיקי לוי: כדי להראות שקיפות ויושרה, ולמרות שהמנדט שלי, בחרתי ללכת בדרך הזו במשך חודשיים.

מיקי לוי: בסוף לכל פירמידה נבחר בן אדם אחד, ואני מקווה שנבחר הטוב ביותר.

מיקי לוי: למזכירת הכנסת, שעשתה עבודה נפלאה במגוון תפקידים בכנסת ישראל – אני מכיר אותה היטב, וזה לא התפקיד היחידי שהיא עשתה; היא עשתה כמה וכמה תפקידים ב-45 שנים – אני רוצה להודות לה תודה רבה על דרך חשובה שהיא עשתה במשכן הזה, בבניין הזה, על תרומתה לדמוקרטיה.

מיקי לוי: הבחירה שנעשתה אינה בחירה פוליטית.

ינון אזולאי: - - -

מיקי לוי: הבחירה שנעשתה הייתה נקייה.

ינון אזולאי: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, מכיוון שאמרת ושתקתי - - -

ינון אזולאי: - - - שבאו ונכנסו בפנים – לאדם שהיה בפנים בריאיון אמרו: אנחנו מחפשים משפטן.

ינון אזולאי: אז זה לא נכון לעשות דבר כזה.

מיקי לוי: יכולנו לא לצרף אותה אם היינו מבקשים רק משפטן.

מיקי לוי: יכולנו לא לצרף.

מיקי לוי: יכולתי לבוא ולהגיד - - -

ינון אזולאי: - - - אישה חרדית - - -

מיקי לוי: יכולתי – חבר הכנסת אזולאי, תראה, יש גבול להאשמות.

מיקי לוי: מכיוון שעשיתי את הדרך הכי נקייה - -

ינון אזולאי: מותר לי להגיד מה שאני חושב.

מיקי לוי: - - הכי נקייה האפשרית, וכבר היה כאן משפטן, כבר היה, זה לא דבר חדש – אולי אתה לא יודע, היועץ המשפטי הקודם של הכנסת ישב על הכיסא הזה - -

ינון אזולאי: איל ינון, אני יודע.

מיקי לוי: - - וגם אריה האן היה משפטן.

מיקי לוי: זה לא סותר אחד את השני.

ינון אזולאי: ראינו אישה לא משפטנית - - -

מיקי לוי: בחרתי לעשות - - -

יואב בן צור: שעשתה עבודה נהדרת.

מיקי לוי: חברים, עם כל הכבוד, עשיתי את הדרך הכי נקייה שרק אפשר, והמנדט הוא שלי על פי חוק.

מיקי לוי: על פי חוק.

מיקי לוי: אז אני אומר, באמת, יש איזשהם גבולות שאתם אומרים: ואללכ, עשה דרך נקייה, מה לנו כי נלין.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מקווה שבאתם על סיפוקכם.

מיקי לוי: מי שרוצה יכול לסור, קפה עליי.

מיקי לוי: אני אסביר הלאה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור, בבקשה.

מיקי לוי: אה, סליחה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, אני מבקש את סליחתך.

מיקי לוי: אני מתנצל.

אמיר אוחנה: הוא מתכונן כל כך יפה.

מיקי לוי: אני מתנצל בפניו.

מיקי לוי: לא, הוא לא היה כאן לפני שהתחלתי לדבר.

אורי מקלב: לא היו מאמינים לך בין כך ובין כך שאני לא פה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני יושב-ראש הכנסת, מכובדי השר – אם נמצא פה, אני לא רואה אותו – חבריי חברי הכנסת, ביום חגה של הכנסת, יום הולדת לכנסת, מייד אחרי ציון היום הזה מביאים חוק שמערער את יסוד קיומנו.

אורי מקלב: אני מאמין – אני מאמין באמונה שלמה, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – שוב, אני מאמין באמונה שלמה שחובת לימוד התורה וקיומה היא זכות הקיום שלנו, היא נשמת אפנו, היא עמוד התמך המרכזי, העיקרי והבלעדי, הוא אבן היסוד לקיומנו, לקיומו של עם ישראל, לקיומה של מדינת ישראל בארץ ישראל, הוא הבסיס לקיומנו הערכי וגם המעשי.

אורי מקלב: אנחנו מאמינים כי לכך נוצרנו, זאת תכלית קיומנו בעולם הזה.

אורי מקלב: ושותפים לאמונה הזאת גם סבות-סבותינו, גם של מי שלצערי עלול היום להצביע בעד החוק הזה שמערער, מערער את הדבר הזה, מערער את התורה, מערער את עצם קיומנו.

אורי מקלב: וכל המשנה – ידו על התחתונה.

אורי מקלב: זאת המסורת שלנו, וכל מי שבא לשנות – ידו על התחתונה.

אורי מקלב: קראנו השבת את פרשת יתרו, שבה מציינים את מתן התורה לעם ישראל לפני 3,333 שנה.

אורי מקלב: 3,333 שנה.

אורי מקלב: מאז ועד היום לא הייתה דקה אחת שלימוד התורה הופסק בעם היהודי, בעם ישראל, כי זה החמצן, זאת נשמת אפנו, זה החמצן שלנו, וזאת גם זכות הקיום שלנו.

אורי מקלב: לא הופסקה דקה אחת.

אורי מקלב: החוק הזה מחליש ומערער את קיומנו.

אורי מקלב: ערך הלימוד הוא הרבה יותר מהערך, אם בכלל, של צבא.

אורי מקלב: צבא זה לא ערך.

אורי מקלב: צבא זה לא ערך, צבא זה צורך.

אורי מקלב: אם לא צריך – לא צריך צבא, יותר טוב.

אורי מקלב: מה יותר טוב?

אורי מקלב: שלא יהיה צבא.

אורי מקלב: ערך וחיוב זה לימוד התורה.

אורי מקלב: לכן בשוויוניות, חבר הכנסת כסיף, לא רק זה – כשיש לימוד תורה גם יש פחות צורך בזה.

אורי מקלב: אנחנו גם מאמינים בזה.

אורי מקלב: אבל גם בלי זה, עוד לפני שנגיע לזה, ממתי צבא זה ערך?

אורי מקלב: רק לימוד.

אורי מקלב: זה רק צורך, וגם עדיף שאין כזה.

אורי מקלב: אבל ערך הלימוד, לימוד התורה, הוא גם חיוב וזה גם ערך.

אורי מקלב: במיוחד היום כשאנחנו יודעים שכל הנושא של צבא, חותרים לכיוון צבא מקצועי, לכיוון צבא מצומצם.

אורי מקלב: כיום שיבואו ויגידו לנו את הדבר הזה, להחליש את לימוד התורה בארץ ישראל?

אורי מקלב: לא פעם אומרים לנו, ככה יש אנשים שמסיתים אותם, שזו השתמטות, הנושא הזה השתמטות.

אורי מקלב: איזו השתמטות?

אורי מקלב: תיסעו, תראו, מי שנמצא יודע, בארצות הברית, באירופה, עולם התורה הוא לא פחות מעולם התורה בארץ ישראל.

אורי מקלב: שם אף אחד לא אומר השתמטות.

אורי מקלב: שם אנשים שהם אנשים שבאים מבתים אמידים מאוד, מחכה להם מסחר, מחכה להם עושר, ממיתים את עצמם בתוך עולם התורה.

אורי מקלב: יושבים ולומדים מאות אלפים.

אורי מקלב: שם מה זו השתמטות?

אורי מקלב: שם הוא לא צריך ללכת לצבא והוא לומד.

אורי מקלב: אנשים יודעים שזו התכלית, זה ערך ערך, וכמה שאפשר עושים את זה.

אורי מקלב: זה נקרא שוויון.

אורי מקלב: מדברים על שוויוניות?

אורי מקלב: אין שוויוניות, אדוני היושב-ראש, בין אלה שלומדים תורה לבין אלה שלא לומדים תורה.

אורי מקלב: חסרים לומדי תורה.

אורי מקלב: אין, אנחנו לכל אורך היסוד וההיסטוריה שלנו ידענו שמעטים מול רבים.

אורי מקלב: תמיד לומדי התורה היו יותר מאלה שלא למדו תורה, ולזה אנחנו צריכים לחתור ולשם צריך לחתור.

אורי מקלב: מי שתומכים בחוק חותרים תחת יסוד קיומנו וזה מה שהולך, חס וחלילה, לעשות החוק הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, מכיוון שנרשמו כ-70 איש, חברי כנסת, לשאת דברים, אני מודיע: א.

מיקי לוי: אני סוגר את הרשימה; ב.

מיקי לוי: אני מבקש, מי שיגיע באיחור אני פשוט לא אאפשר.

מיקי לוי: יש לי סדר-יום מאוד מאוד קשה, עם מספר רב של חברי כנסת.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת בן צור.

שלמה קרעי: מזל שעוד לא המצאתם סעיף 98 לקריאה ראשונה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, מכיוון שהערת את זה כבר פעמיים, אעיר את תשומת ליבך שזה לא בסמכותי אלא בסמכות ועדת הכנסת.

שלמה קרעי: - - -

מיקי לוי: אני מציע שתפתח.

מיקי לוי: תפתח, תפתח, תבטח.

מיקי לוי: הבנתי, תודה רבה, חבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת בן צור.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שלא תפעיל את השעון דקה.

יואב בן צור: אני רוצה להגיד כמה מילות שבח ואמרו לי שכשאומרים מילות שבח על מי שהוא לא שייך לעניין, לא מפעילים את השעון.

מיקי לוי: אני נענה לבקשתך.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, כיוון שהיום נבחר מזכיר חדש לכנסת, אני רוצה לסכם במילים קצרות את כהונתה של הגברת ירדנה מזכירת הכנסת.

יואב בן צור: אני חושב שהיא עשתה את התפקיד שלה במכובדות, באצילות, בחוכמתה כי רבה ואנחנו עוד נתגעגע להגיגיה, להתנהגות הכל-כך מכבדת שלה.

יואב בן צור: אני רוצה רק לברך אותך, גברתי המזכירה, שפרק ב' בחייך יהיה לא פחות מעניין ויהיה לא פחות מאתגר מהחלק הזה.

יואב בן צור: תאריכי ימים ושנים בבריאות איתנה, תרשה לי היושב-ראש, בשמי ובשם רעייתי שאנחנו כל כך מעריכים אותך.

יואב בן צור: באמת שיהיה לך הרבה הרבה הרבה חיים מעניינים.

מיקי לוי: תודה רבה על הדברים המרגשים.

מיקי לוי: בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדיי, בשבילי יום ט"ו בשבט זה יום מאתגר, זה יום מרגש.

יואב בן צור: לפני 14 שנה בדיוק בעצם היום הזה אבי, זיכרונו לברכה, הלך לעולמו בגיל צעיר יחסית – היום קוראים לזה מוות בעריסה – בגיל 73, זה גיל צעיר יחסית.

יואב בן צור: אבי עלה מתימן ב-1944 כילד בן שמונה, לחם בשלוש מלחמות ישראל, כיהן כ-45 שנה כמנהל אגף הכשרות במועצה הדתית נתניה והיה איש ציוני, אוהב הארץ.

יואב בן צור: רק סמלי שפטירתו הייתה ליד האנדרטה בגוש עציון בטיול שעשה באותו יום עם בני קהילתו, וכנראה שהתאמץ קצת שם בעלייה ולקה בליבו ונפטר על אדמתה של ארץ ישראל שכל כך אהב.

יואב בן צור: כל ארבע אמות בארץ ישראל שהיה אבא הולך, היה מתמוגג ואומר: איזו ארץ נתן לנו הקדוש ברוך הוא, איזה יופי של דבר.

יואב בן צור: ודווקא ביום הזה אני עומד פה משתאה ומשתומם, ואני אומר את זה כקצין בצה"ל ששירת בצבא, אני עומד ומשתאה וחושב – קברניטי המדינה, ראש הממשלה דוד בן-גוריון אז הכיר בערך של לימוד התורה.

יואב בן צור: הוא הבין שללא לימוד התורה אין לנו זכות יסודית בסיסית על ארץ ישראל.

יואב בן צור: הרי כל הכוח שלנו להיות במדינה הזאת, במקום הזה, בא מהמקורות.

יואב בן צור: הוא לא בא משום מקום.

יואב בן צור: והוא הבין שיהודים שמסרו את נפשם בחוץ לארץ על לימוד תורה וישבו ולמדו במסירות נפש תוך סכנת חיים כי הבינו שזה ערך גדול, אנחנו אומרים "אם לא בריתי יומם ולילה חֻקות שמים וארץ לא שמתי".

יואב בן צור: הקדוש ברוך הוא סובב את העולם: כשאצלנו יום במקומות אחרים לילה, כשבמקומות אחרים לילה אצלנו יום.

יואב בן צור: וזה, כל זה כדי שלא יהיה רגע אחד בעולם ללא לימוד תורה.

יואב בן צור: "אם לא בריתי יומם ולילה" – אם לא יהיה לימוד תורה, רגע אחד בעולם שלא יהיה לימוד תורה – "חֻקות שמים וארץ לא שמתי" – העולם יחזור להיות תוהו ובוהו.

יואב בן צור: וכאן במדינת היהודים רוצים לכפות על בחורים שיפסיקו את לימודם ויתגייסו לצבא וקובעים לנו מכסות.

יואב בן צור: לא ביקשנו להגן על מי שלא לומד.

יואב בן צור: לא ביקשנו להגן על מי שמסתובב ולא נמצא בבית המדרש.

יואב בן צור: אנחנו מבקשים להגן על אותם בחורים שתורתם זו עבודתם יומם ולילה, והיא עבודה קשה, היא עבודה קשה מאוד.

יואב בן צור: שבט לוי בעם ישראל תמיד היו השבט שמופרשים לעבודת קודש.

מיקי לוי: לסיכום, בבקשה.

יואב בן צור: היום בחורי הישיבות הם הבחורים שמופרשים לעבודת הקודש.

יואב בן צור: והזכות של לימוד התורה שלהם עומדת לנו ותעמוד לנו לעד.

יואב בן צור: אבל אף אחד ואף חוק לא יצליח להפסיק את הקול של התורה שימשיך להדהד בציון וירושלים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת מגן – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, החוק שהוצג פה היום על ידי שר הביטחון בא בין השאר לקבוע שאם לא ישרתו בצבא מספר החרדים, המספר שנקוב בחוק, אחרי שלוש שנים שר הביטחון לא יוכל לתת דחיית שירות של לומד תורה.

מאיר פרוש: אני מערער בקול ושואל: לשר הביטחון יש סמכויות נרחבות לפעול בנושאים גורליים.

מאיר פרוש: ובכל מה שקשור, גם אם כתוב בחוק וגם אם לא כתוב בחוק, בכל מה שקשור לנושאים גורליים של ביטחון המדינה, לשר הביטחון יש סמכויות.

מאיר פרוש: רק בכל מה שקשור לדחיית שירות לומדי תורה בג"ץ שלל את הסמכות משר הביטחון.

מאיר פרוש: אני שואל ורוצה להבין: החוק מתנה את המשך קיום ההסדר של דחיית שירות לאלה שתורנותם אומנותם בתנאי שהציבור החרדי יעביר לשורותיו, לשירות הצבא, לפי יעדים, מספר של תלמידי ישיבות.

מאיר פרוש: אם לא, אם הם לא עומדים ביעדים, שר הביטחון לא יוכל לתת, כאמור, דחיית גיוס.

מאיר פרוש: זאת אומרת שאם ראשי הישיבות, המנהלים הרוחניים, יצליחו במשימה שלהם, וכל מי שלומד בישיבה ממשיך ללמוד, אז הישיבות ייסגרו מכיוון שלא עמדו ביעדים.

מאיר פרוש: הישיבות ייסגרו מכיוון שלא עמדו ביעדים מה ההיגיון בחוק משונה כזה?

מאיר פרוש: ואני רוצה לספר בגילוי נאות, לפעמים אני נשאל מה הייתה עמדת אגודת ישראל לפני שהבריטים החליטו לאמץ את המלצות ועדת פיל, כידוע, על חלוקת הארץ, ואני עונה שאגודת ישראל, היהדות החרדית ההיסטורית – היינו נגד.

מאיר פרוש: ואני אומר, לא תמיד זה היה נוח לומר שהיינו נגד ולהסביר לפני אנשים חילונים את הסיבות לכך, למה אנחנו לא רוצים, מפחדים שהשלטון בידי יהודים יעשו כל מיני פעולות נגד התורה.

מאיר פרוש: אבל אין לי ספק שעל חוק כזה, שקובע שבתנאים מסוימים לא תהיה סמכות לשר הביטחון לתת ללומד תורה דיחוי לאחד שמצהיר על תורתו אומנותו, מדינה בשלטון של יהודים שמחוקקת חוק כזה, עדיף שמדינה כזו לא תקום.

מאיר פרוש: זו דעתנו.

מאיר פרוש: ואני רוצה לסיום גם לומר שחוששים לגייס ערבים בגלל החשש לנאמנותם למדינה.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר כאן מעל הדוכן, שאף אחד לא יחשוב שהחרדים שרוצים ללמוד הם בכיס של שופטי בג"ץ.

מאיר פרוש: ממש לא, זו טעות.

מאיר פרוש: מי שחושב כך טועה, כי לא יצליחו לנתק את הלומדים מספסל הלימודים.

מאיר פרוש: ולסיום אני רוצה לומר: פעם סיפרו לנו שגיוס חרדים זה בגלל שיש צורך של שוויון בנטל.

מאיר פרוש: גם זה מתברר כבלוף.

מאיר פרוש: אנשי רע"מ גם מקבלים תקציבים וגם לא הולכים לצבא.

מאיר פרוש: מה שמעצבן אותנו זה שהם הולכים לעזור היום להעביר את החוק.

מאיר פרוש: הם יגידו לנו ללכת לצבא, הם יקבלו תקציבים, אנחנו לא, והם לא הולכים לצבא.

מיקי לוי: תודה.

מאיר פרוש: זה נשמע דבר הגיוני?

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כל הבסיס לחקיקה הזאת – ואני ראיתי את שר הביטחון עומד כאן ומציג את החוק, מדבר על החזון שלו לגיוס לכול ושירות לאומי לכול, ואני רק לא יודע אם אומרים את זה לחברי הסיעות הערביות, ובטח לא אלה שחברים בקואליציה – לא ראיתי שהוא מאמין באמת במה שהוא אמר כאן מעל הדוכן ומרגיש את הצורך החשוב לבוא ולחוקק חוק שאמור כביכול לעשות שוויון במדינת ישראל.

וכאחד שכמו שר הביטחון יש לו עבר ביטחוני עשיר, אני חושב שגם אתה, אדוני היושב-ראש, יודע שלכפות שירות בנושא כזה, בנושא ביטחוני, זה לא עובד, לא עם סנקציות כלכליות ולא עם סנקציות פליליות.

צבא לא יכול לעבוד על כפייה, זה לא עובד ככה.

אלא מה, אדוני?

מה ההבדל?

זה המשך הצביעות.

הרי האיש שדיבר הכי הרבה על נושא הגיוס זה ליברמן.

והאיש הזה – ויש לי פה עשרות ציטטות, רק אין לי זמן, וביקשת לדייק – האיש הזה לאורך כל הזמן מדבר על גיוס, אבל תמיד הוא אמר חרדים וערבים.

גם נציגו בוועדת פלסנר בזמנו – אני לא הייתי אז חבר כנסת – שדנה על חוק הגיוס, התפטר בגלל שלא היו מוכנים להכניס את כל הציבורים.

אז יש היום דבר שנקרא צביעות.

מדברים על שוויון, ולאף אחד אין אומץ לעשות שוויון אמיתי.

אני אתן לך דוגמה, אדוני היושב-ראש, דווקא מהימים האחרונים.

אתה יודע, אתה מכיר את התקציב הזה, יש תקציב של המוכש"ר – של המוסדות המוכרים שאינם רשמיים, שעות תמרוץ וטיפוח.

יושב-ראש ועדת הכספים, לדעתי הוא כן היה רוצה, קיבל הוראה מהאוצר: אתה לא מוסיף שקל, לא מכניס שקל בנושא הזה, בסעיף הזה, שהיה אז בזמנו בהסכם קואליציוני ביוזמת יושב-ראש הוועדה הקודם.

אממה, מי שנפגע מזה זה גם החרדים וגם הערבים שיש להם מוכש"ר.

אז הייתה ישיבה אצל האוצר עם נציגים של רע"מ, ואתה יודע מה נאמר שם?

אנחנו נעביר לכם את הכסף ייעודי – ייעודי עם עי"ן, לא יהודי עם ה"א – אבל לחרדים זה לא יעבור.

התקנה הזאת לא תעבור כדי שהחרדים לא ייהנו ממנה.

אני עומד מאחורי כל מילה שאני אומר.

מיקי לוי: תודה.

לכן, אדוני היושב-ראש, לסיום, אני רק אומר דבר אחד.

גם אחרי המפלה שלו במעונות הוא אמר שציבור משרתי הצבא הפסיד.

אני רוצה לומר דבר אחד, הממשלה הזאת יודעת להתחשב באמונות ובהשקפת העולם של ציבור שהוא איננו יהודי, שהוא ציבור מוסלמי או נוצרי שאמונתו מכתיבה לו את דרך חייו.

אבל את הציבור החרדי, שאמונתו בתורת ישראל, שזה מרכיב הביטחון מספר אחת של מדינת היהודים.

אין לנו מרכיב ביטחון אחר יותר חשוב מהתורה עצמה - -

מיקי לוי: תודה.

- - שליוותה אותנו אלפי השנים הללו.

בזה אין התחשבות.

וזה לא יעזור, מי שירצה ללמוד תורה במדינת ישראל, ילמד תורה על פי האמונה היהודית שלנו, ולא יעזרו עוד אלף חוקים ואלף בג"צים.

נצח ישראל לא ישקר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת מלינובסקי – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת חוק שירות הביטחון שמונחת כאן לפניכם היום – הצעה פופוליסטית גרידא.

אוריאל בוסו: אין בה שום מטרה אמיתית לשוויון בנטל.

אוריאל בוסו: יש כאן כלי ניגוח לאורך שנים במגזר, בציבור.

אוריאל בוסו: צריך לזכור דבר אחד.

אוריאל בוסו: אני וחבריי גם כן, חברי כנסת מתנועת ש"ס ועוד חברים, רובם המכריע עשו צבא, תומכי התנועה עשו צבא, ועדיין – אם בחור ישיבה לא לומד, הוא מתגייס.

אוריאל בוסו: גם היום החוק ככה אומר.

אוריאל בוסו: אבל אחד שמעוניין לשבת וללמוד – דוד בן-גוריון בשנת 1951 נתן פטור בגלל שהוא הבין שלאחר השואה אם לא ישמרו את החלק הקטן של יבנה וחכמיה – התורה תישכח מישראל.

אוריאל בוסו: היום לא מבינים, ואנחנו יודעים שאין באמת חוסר בכוח אדם בצה"ל.

אוריאל בוסו: לא זו המטרה.

אוריאל בוסו: אבל הוא כלי ניגוח לאורך שנים להתנגח בציבור.

אוריאל בוסו: שאלתי את שר הביטחון קודם, הוא אמר: זה בחקיקה אחר כך.

אוריאל בוסו: המגזר הערבי – אף אחד לא חושב לחוקק חוק.

אוריאל בוסו: וחברי הכנסת של רע"מ, שלא נמצאים כאן – אין לכם שום זכות לגעת בחוקים ששייכים לציבור הדתי והחרדי, בציפור נפשנו.

אוריאל בוסו: כמו שאתם מסייעים לממשלה לפגוע ברב הראשי לישראל, מחר תבוא חקיקה שחלילה תפגע לכם באימאם או בראשי המוסלמים שלכם – מה תגידו?

אוריאל בוסו: אנחנו נתמוך בזה?

אוריאל בוסו: ככה אתם מכירים את החלוקה בארץ הזאת?

אוריאל בוסו: ואולי מנסור עבאס לא יודע, אבל על פי הודעת היועץ המשפטי לממשלה ועל פי כל הבג"צים, לאחר שיחוקק חוק לבחורי הישיבות הממשלה והמדינה יצטרכו לתת הסבר וחקיקה לציבור הערבי במדינת ישראל.

אוריאל בוסו: הוא מקדם את החקיקה לציבור הערבי במדינת ישראל, פוגע בציבור שלו בעצם זה שהוא שותף לפגיעה בציבור שלם.

מאיר פרוש: אתה טועה.

מאיר פרוש: שם יבעירו כמה צמיגים, כמו שעושים בנגב, וכולם יתקפלו.

אוריאל בוסו: באיזו עזות אתה שותף לפגיעה בציבור?

אוריאל בוסו: מה רוצים מלומדי התורה?

אוריאל בוסו: אתמול חבר הכנסת שלמה קרעי ואני היינו בחומש - - -

שלמה קרעי: ואורית סטרוק.

אוריאל בוסו: וחברת הכנסת אורית סטרוק.

אוריאל בוסו: ראינו שם אנשים בשלוש מעלות קור יושבים ולומדים תורה במסירות נפש, ושומרים על ארץ ישראל.

אוריאל בוסו: מאמינים בדבר הזה, לומדים מתוך אמונה, אף אחד לא מקבל שם 10,000 דולר בחודש כי הוא לומד בקור הזה.

אוריאל בוסו: אנחנו היינו שם שעה-שעתיים, חשבנו שאנחנו משתגעים לגמרי.

אוריאל בוסו: רואים מסירות נפש.

אוריאל בוסו: תראה את בחורי הישיבות: 2,000 שקל לחודש, והם מאושרים.

אוריאל בוסו: הם לא נמצאים שם כי הם מקבלים עשרות אלפי שקלים.

אוריאל בוסו: במסירות.

אוריאל בוסו: כי ככה הם מאמינים.

אוריאל בוסו: לאחר שנהרגו 24,000 תלמידי רבי עקיבא, הוא לקח חמישה תלמידים והם הקימו את התורה מחדש.

מיקי לוי: תודה רבה.

אוריאל בוסו: אז מה היום הממשלה רוצה לעשות?

אוריאל בוסו: לפגוע?

אוריאל בוסו: לעולם נצח ישראל לא ישקר, ואנחנו נמשיך וכל בחורי הישיבות ימשיכו ללמוד תורה באמונתם האמיתית.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוחנה – איננו; חבר הכנסת קושניר – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

שלמה קרעי: לא רק זה.

שלמה קרעי: הסטודנטים הערבים בגיל 18 הולכים לאוניברסיטה ונכנסים לשוק החופשי לעבוד - -

עאידה תומא סלימאן: אוי ואבוי.

עאידה תומא סלימאן: באמת?

שלמה קרעי: - - על חשבון הצעירים שעושים צבא.

עאידה תומא סלימאן: הם הולכים לאוניברסיטה.

שלמה קרעי: לפחות אל תיכנסו לאותו שוק, תחכו שלוש שנים כמו כולם.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, נחכה בבית, קרעי.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו נמצאים פה באחת הסוגיות הנפיצות ביותר שבעצם כנסת ישראל חוותה במשך עשרות בשנים – חוק הגיוס.

משה אבוטבול: זה באמת מה שעומד עכשיו להציל את עם ישראל.

משה אבוטבול: נמצאים במגפה כזו קשה, נמצאים בהתמודדות קשה ביותר, אם זה בנושא הכלכלי, בנושא הביטחוני, בנושא הרפואי, בכל הדברים האלה.

משה אבוטבול: ובכל הדברים הללו, כל אלה שאמורים לשבת פה מסביב, שרי ישראל ובראשם ראש הממשלה לא נותנים פתרונות.

משה אבוטבול: לא פותרים שום דבר.

משה אבוטבול: אבל דבר אחד מציק להם.

משה אבוטבול: בגלל שליברמן הבטיח שהוא חייב לעסוק בנושא הזה כמה שיותר כנגד הציבור החרדי אז הוא חייב את חוק הגיוס.

משה אבוטבול: הוא אפילו החתים את גנץ.

משה אבוטבול: אני לא יודע אם גנץ יודע בכלל על מה הוא חתם כשר ביטחון – לגבי איזה גיל הוא חתם, או כל דבר אחר.

משה אבוטבול: הם חייבים לראות את אותו ציבור חרדי נמצא בהמוניו בצה"ל, אפילו שבאמת אין להם שום אינטרס בעניין הזה.

משה אבוטבול: הרי כל אלה – ואזרחי מדינת ישראל יודעים שהאינטרס האחרון זה לראות את אותם חרדים נמצאים בשורות צה"ל – באים לשם בוודאי עם הדעות האופייניות שלהם בכל מה שקשור לתורה והלכה וללא שום פשרות כמובן.

משה אבוטבול: העיצוב לא תואם בכלל את אותם כלים שצה"ל יכול להעמיד לרשות אותם אלה שיגיעו.

משה אבוטבול: אבל מה?

משה אבוטבול: לנגח תמיד זה טוב.

משה אבוטבול: אפילו שהאינטרס הוא בדיוק אינטרס הפוך.

משה אבוטבול: מי רוצה אותם בכלל בצה"ל?

משה אבוטבול: יש הרי קריאות במשך שנים רבות להפוך את הצבא לצבא מקצועי.

משה אבוטבול: ואני מתפלא על אותם ח"כים במגזר הערבי שרוצים לבוא להתערב בתוך מה שקורה בתוך הנושא הזה.

משה אבוטבול: הרי זה כל כך דבר מוזר ואפילו מצחיק.

משה אבוטבול: אמרתי לאחמד טיבי, שנמצא פה איתנו, שממש מאוד מפליא אותי – אולי מה שנשאר לכם זה רק לעשות איזה פוסטר ענק שבתוכו לצלם את כל החרדים שנמצאים, כמו בהפגנת המיליון, ולמטה רק לעשות כיתוב בערבית, חסר שתעשו את זה: "אל תיתנו להם רובים", לכל אותם החרדים האלה.

משה אבוטבול: זה באמת לשרת נאמנה.

משה אבוטבול: איך רע"מ מכניסה את האף שלה בדברים שאף פעם בחיים הם לא העזו לעשות את זה?

משה אבוטבול: אבל זה ייפול עליהם הפוך על הפוך, כי שנייה אחרי יבואו ויעשו בג"ץ נגדכם אתם, הערבים, למה אתם לא משרתים, מה זאת אומרת שאתם מקבלים שוויון וכל מיני דברים מהסוג הזה.

משה אבוטבול: מה חשבתם, שאין כאלה עורכי דין מהמגזר היהודי שיבואו ויתחילו, כל מיני ארגונים, לבוא ולהגיד שאתם רק אוכלים את כל מה שטוב במדינה ואתם לא משרתים בצבא?

משה אבוטבול: ומה חשבתם, שכשיגיע החוק הזה שלכם, שאנחנו לא נצביע?

מיקי לוי: תודה רבה.

משה אבוטבול: אז לכן אני מציע לאחיי ורעיי, תחשבו היטב לפני שאת חושבים לגייס את החרדים לצה"ל, זה לא ייתן לכם שום דבר, זה רק יהפוך עליהם כקשת רמייה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית – מוותרת; חבר הכנסת כץ – איננו; חברת הכנסת רגב – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת לוין.

משה אבוטבול: אל תיתנו להם רובים, אחמד, אל תיתנו להם רובים, לחרדים.

משה אבוטבול: אל תיתנו להם רובים.

מיקי לוי: מי שכח משקפיים על הדוכן?

יריב לוין: מסכה, לא משקפיים.

מיקי לוי: מסכה, אנחנו נזרוק אותה.

מיקי לוי: אפשר בבקשה לנקות כאן?

מיקי לוי: לך קצת אחורה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הצעת החוק הזו היא בעיניי חרפה וחוצפה שאין למעלה ממנה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תחת הסיסמה של כביכול שוויון בנטל מביאים לכאן חוק שכל-כולו הפליה אחת גדולה.

יריב לוין: ואני שואל אותך, חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי, איך את מעיזה לתמוך בחוק הזה?

יריב לוין: מה את רוצה, לגייס את כולם?

יריב לוין: באמת זה מה שאת רוצה?

יריב לוין: את בעד לגייס את הציבור הערבי לצבא?

יריב לוין: את הרי לא בעד זה, את הרי לא רוצה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כמובן שלא.

יריב לוין: אז למה את חושבת שיש לך זכות לבוא ולהגיד: אנחנו הציבור הערבי לא, אבל הם כן?

יריב לוין: למה?

יריב לוין: מה, האמונה שלהם פחות טובה מהאמונה שלך?

יריב לוין: הם לא זכאים לאמונה שלהם לפחות כמוך?

יריב לוין: מילא בא בן אדם ואומר: כולם צריכים ללכת לצבא.

יריב לוין: את זה אני עוד יכול להבין.

יריב לוין: אבל כשבא בן אדם ואומר: אני לא אבל הם כן?

יריב לוין: את מבינה מה את עושה?

יריב לוין: אין לך גרם של מצפון?

יריב לוין: אגב, את לא מבינה שמחר זה יכול להתהפך בדיוק הפוך?

יריב לוין: ומה תגידי אז?

יריב לוין: איזה הסבר יהיה לך?

יריב לוין: אז אני מציע לך ללכת לעשות חושבים, לפחות עם עצמך, עם מצפונך ועם הציבור ששלח אותך - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני מציעה לך לא לדבר - - -

יריב לוין: - - כדי לא להביא במו ידייך – במו ידייך – שיבוא יום, והוא לא רחוק, שתבוא כאן הצעה אחרת, שמאוד לא תאהבי.

יריב לוין: לא תהיה לך שום זכות להתנגד לה או לומר מילה בעניינה.

אוריאל בוסו: ואנחנו נתמוך בזה.

יריב לוין: אבל אני רוצה לומר עוד דבר, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: תראה, אני מאמין באמת שכולם צריכים ללכת לצבא, ואני חושב שהתהליך של שילוב, גם של הציבור החרדי, בצבא הוא חשוב.

יריב לוין: אבל אי-אפשר להתעלם מדבר אחד.

יריב לוין: אני חושב שדוד בן-גוריון ומייסדי המדינה, הייתה להם מספיק תבונה להבין שלא הכול אפשר לעשות באבחת חרב ובאותו רגע.

יריב לוין: לפעמים צריך לעשות הסדר מסוים כדי שכולם יוכלו לחיות ביחד.

יריב לוין: ואני חושב שיש בחברה החרדית תהליך של יותר התערות ויותר שילוב, והוא גם בא לידי ביטוי ביותר גיוס לצבא.

יריב לוין: אבל את התהליך הזה צריך לעודד – אי-אפשר לכפות אותו; להפך, אם נכפה אותו נשיג הפוך, נגרום לאנטי, נגרום לעצירה שלו.

שלמה קרעי: זה מה שהם רוצים.

יריב לוין: זה בדיוק בדיוק מה שרוצים לעשות כאן.

יריב לוין: לא לייצר גיוס, אלא לגייס את הפירוד, זה מה שהם מחפשים.

יריב לוין: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני קורא לכנסת להתנגד להצעת החוק הבאמת-באמת מקוממת הזאת, ולשוב למסלול של הידברות, של הבנה, שהביא עד היום לעלייה בשיעורי הגיוס, והוא הדרך היחידה לייצר מציאות אחרת בעניין הזה.

יריב לוין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח בהבעת תודה גדולה לחברי חבר הכנסת שלמה קרעי, שאתמול בערב ארגן ביישוב החרב חומש סדר ט"ו בשבט מדהים, מרגש.

אורית סטרוק: הביא חבר'ה שלו מאשקלון, עם כמויות של אוכל שאי-אפשר לדמיין בכלל, עם כמויות של שמחה שאי-אפשר לדמיין בכלל, גם של משקה, ברוך השם.

אורית סטרוק: והגיעו, קודם כול היו בחורי ישיבת חומש המקסימים, ואחר כך הגיעו עוד מאות בחורים.

אורית סטרוק: אנחנו היינו שם כמה שעות – גם חבר הכנסת בוסו היה איתנו – ויצאנו משם נרגשים אחרי כמה שעות.

אורית סטרוק: כל הדרך למטה ראינו עשרות ומאות בחורים עולים ברגל בחושך לחומש.

אורית סטרוק: האהבה לחומש, המסירות, הנחישות להחזיק במקום הזה ולא לוותר עליו, השמחה הגדולה שראינו שם – נכון, חבר הכנסת בוסו?

אורית סטרוק: – זה היה מרגש בצורה בלתי רגילה.

אורית סטרוק: באמת.

אורית סטרוק: ואני רוצה להגיד לך תודה רבה, שלמה, על האירוע המדהים הזה שארגנת.

שלמה קרעי: אני קיבלתי שם יותר ממה שנתתי.

אורית סטרוק: נכון, כולנו.

אורית סטרוק: אנחנו באנו לחזק ויצאנו מאוד מחוזקים.

אורית סטרוק: אני רוצה לקרוא שיר שכתב אחד הבחורים מישיבת חומש, אחרי שאחד מחברי הבית הזה כינה את אנשי חומש בכינוי המזעזע "תת-אדם".

אורית סטרוק: וכך הוא כתב: אני תת-אדם מחומש, עם אף כזה ארוך, ופאות ארוכות וזקן על הפנים.

אורית סטרוק: אני תת-אדם מחומש, אז אפשר לזרוק עליי אבנים, סלעים, בקת"בים.

אורית סטרוק: אפשר גם לירות עליי, אבל אני תת-אדם, אז צה"ל לא יגיב.

אורית סטרוק: אני תת-אדם מחומש, אז מים אני לא צריך, אפשר להרוס לי את המכלים.

אורית סטרוק: וחשמל – זה בכלל יותר מדי לתת-אדם שכמוני, גם אותו מוזמנים להחרים.

אורית סטרוק: אני תת-אדם מחומש, והערבים מבורקה הם האנשים.

אורית סטרוק: הם זורקים עליי כל יום אבנים, 70 אירועים בחודשיים – באמת הישג מרשים.

אורית סטרוק: אבל הי, גם אם הם האלימים, הם ממש ממש אנשים, אז אם הם אומרים שאני שברתי מצבה, בטוח שהם צודקים.

אורית סטרוק: אני תת-אדם מחומש, אז כשחבר שלי מת, את הבית שלי הורסים.

אורית סטרוק: אני תת-אדם מחומש שעושה מילואים, אז בשבילי כנראה פתחו אגף חדש בצה"ל – אכת"א: אגף כוח תת-אדם.

אורית סטרוק: אני תת-אדם מחומש שתורם תת-דם אחת לכמה חודשים, וחתום על כרטיס אדי לתרומת תת-איברים.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: נא לסיים בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

סמי אבו שחאדה: - - -

אורית סטרוק: אני אסיים, אני אקפוץ על המשך השיר ואני אגיע לסיפא.

אורית סטרוק: אני תת אדם מחומש שמזהה תהליכים, והם מבהילים, באמת מבהילים.

אורית סטרוק: בנט, גנץ, שקד וכל המגנים – יאיר גולן בסך הכול אמר את מה שאתם כולכם עושים.

מיקי לוי: תודה.

אורית סטרוק: תודה שוב, שלמה, על האירוע המדהים אתמול.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלית דיסטל אטבריאן: טוב, בימים האחרונים יש הרבה שמועות לגבי ראש הממשלה האחרון שנבחר באופן דמוקרטי במדינת ישראל, הלוא הוא מר בנימין נתניהו.

גלית דיסטל אטבריאן: וביממה האחרונה קרה דבר מופלא באמת, מרגש ומחמם לב.

גלית דיסטל אטבריאן: וזה שהציבור המדוכא ביותר בישראל כרגע, ציבור שנמצא בתת-ייצוג בכל מוסדות הכוח בישראל – באקדמיה, בפרקליטות, במשפט, בתרבות, בתקשורת – הציבור הזה הביע את המחאה שלו דרך שקל אחד.

גלית דיסטל אטבריאן: ישבתי וספרתי במימון גיוס ההמונים למען המשפט של נתניהו, שאנחנו הרי יודעים שהמדינה הזאת, כשכבר ויתרה על הרעיון הדמוקרטי והפכה למדינה פסאודו-דיקטטורית לכל דבר והחליטה להתעלל באהוב העם מר בנימין נתניהו בכל דרך אפשרית, כולל מניעה מזכותו להגן על עצמו במשפט, כדי לרושש אותו עד תום, זה אחרי שהם גם התעללו באשתו והתעללו בבנו והתעללו בחפותו, הם מתעללים בו בכל דרך אפשרית.

גלית דיסטל אטבריאן: איך אתם יושבים פה בכלל ועושים את עצמכם כאילו אתם מאמינים שאנחנו חיים במדינה דמוקרטית?

גלית דיסטל אטבריאן: מתי כבר נוריד את המסכות ואת הפסאדה?

גלית דיסטל אטבריאן: מתי כבר נאמר את האמת?

גלית דיסטל אטבריאן: השמאל חטף את הדמוקרטיה.

גלית דיסטל אטבריאן: השמאל בחסות אהרן ברק לא מאמין ולא סומך על הברברים המזרחיים המסורתיים שהולכים לקלפי.

גלית דיסטל אטבריאן: ולכן השמאל החליט לקחת מאיתנו את הזכות לבחור באופן דמוקרטי מי יכהן כראש ממשלה.

גלית דיסטל אטבריאן: יש פה מדינה חדשה: אדונים ומשרתים.

גלית דיסטל אטבריאן: מי המשרתים?

גלית דיסטל אטבריאן: אני שמחה להבהיר: אחיי החרדים שמתעללים בהם בכל דרך אפשרית.

גלית דיסטל אטבריאן: דווקא, להכעיס, כולל להביא אימהות לסף עוני ואת הילדים שלהן לסף עוני.

גלית דיסטל אטבריאן: ואני רוצה שתדעו, אחיי החרדים: אתם לא לבד, ספינת הדגל של הימין מאחוריכם במאה אחוז.

גלית דיסטל אטבריאן: ולא כנדבה ולא כתרומה, כי אתם סיירת המטכ"ל של הזהות היהודית במדינה הזאת.

גלית דיסטל אטבריאן: ומה שקורה עכשיו הוא בלתי נסבל.

גלית דיסטל אטבריאן: בחסות 12 פייק ימין, מרכז בור ונבער שמי שעומד בראשו אין לו אפילו תעודת בגרות ושהיהודי הקדוש בעיניו הוא ישו ובזכות שמאל אנטי ציוני, לב המדינה הזאת, לב המדינה הזאת נדחק לשוליים.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם יושבים כאן זחוחים ולא מבינים איזו רעידת אדמה תתרגש עליכם.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו על סיפו של הר געש.

גלית דיסטל אטבריאן: אני כרגע עומדת על הלבה ומתריעה: לא יימשך יותר מצב שבו רוב יהודי ציוני מדוכא.

גלית דיסטל אטבריאן: לא יימשך.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו מילימטר מלהבעיר את האדמה הזאת, אתם לא מבינים?

גלית דיסטל אטבריאן: כמה אפשר לדכא?

גלית דיסטל אטבריאן: כמה?

גלית דיסטל אטבריאן: לראות את המנהיג שלנו - - -

מיקי לוי: תודה רבה.

גלית דיסטל אטבריאן: שנייה אחת, אני רוצה לדבר על התרומות.

מיקי לוי: בבקשה, לא, לא, לא, את תסלחי - - -

גלית דיסטל אטבריאן: משפט אחד, כמו שנתת לכולם.

גלית דיסטל אטבריאן: אחד.

מיקי לוי: בבקשה אל תצעקי עליי.

מיקי לוי: אחד.

גלית דיסטל אטבריאן: אז אתה אל תרדה בי.

מיקי לוי: אני לא רודה בך.

גלית דיסטל אטבריאן: תן לי את אותן זכויות שאתה נותן לכולם פה.

מיקי לוי: בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה רודה בי בלי הפסקה.

גלית דיסטל אטבריאן: משפט אחד: כל שקל שהציבור היהודי תרם לנתניהו, זה לא שקל של צדקה לראש הממשלה הזה, אלא מחאה איומה נגד מוסדות אכיפת החוק.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גלנט, בבקשה.

משה אבוטבול: גלית, תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם סיירת המטכ"ל, כן.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשבוע שעבר נפל דבר במדינת ישראל, זה היה דבר קטן, כביכול דבר שולי, אבל זה היה סמל גדול ולצערי מדאיג.

יואב גלנט: קבוצה אסלאמיסטית קיצונית, עוינת את הרעיון היהודי-ציוני, אשר יושבת בקואליציה ומכנה את עצמה בשם רע"מ, אבל בפועל היא התנועה האסלאמית סניף מדינת ישראל, עצרה מלכת את כל הרעיון היהודי-ציוני שעליו יש קונצנזוס של מאה אחוז מהציבור היהודי, ואני אסביר.

יואב גלנט: מה אמרו למעשה רע"מ ותומכיו בנגב?

יואב גלנט: הם אמרו: אנחנו אדוני הנגב.

יואב גלנט: אנחנו נקבע אם בנגב יהיו נטיעות או לא יהיו נטיעות, אם יישובים יהודיים יוקמו או שיישובים יהודיים לא יוקמו.

יואב גלנט: עכשיו, על מה אנחנו מדברים, רבותיי?

יואב גלנט: אני מודה, אני מודה שתפיסתי, תפיסת חבריי בליכוד, חבריי באופוזיציה, אומרת שארץ ישראל משתרעת ממטולה ועד אילת, מהירדן ועד הים, ללא הבדל.

יואב גלנט: אבל דבר ידוע הוא שלגבי חלק מהשטח שציינתי יש מחלוקת בקרב הציבור היהודי-ציוני בארץ ישראל.

יואב גלנט: אבל לגבי הנגב אין שום מחלוקת.

יואב גלנט: אין מחלוקת לגבי באר שבע, כשם שאין מחלוקת לגבי יער יתיר ומצדות יהודה.

יואב גלנט: אני רוצה להזכיר, דוד בן-גוריון, יושב-ראש הסוכנות היהודית, יושב-ראש מועצת העם הזמנית ובהמשך ראש הממשלה הראשון, הוא האיש שהוביל את בניית שלושת המצפים: רביבים, גבולות, בית אשל ו-11 הנקודות שלוש שנים מאוחר יותר.

יואב גלנט: הוא האיש שקבע שבנגב ייקבע עתיד העם בישראל.

יואב גלנט: אנשיו ומחנהו הם שפיתחו את הנגב.

יואב גלנט: לוי אשכול הוא זה שסלל את קו המים הראשון לרביבים ובהמשך את המוביל הארצי.

יואב גלנט: היה זה יגאל אלון, לאחר תפקידו כמפקד הפלמ"ח, כמפקד חזית הדרום - -

מיקי לוי: משפט לסיכום, בבקשה.

שלמה קרעי: אין שר במליאה.

מיקי לוי: יש.

יואב גלנט: - - שהוביל את כיבוש הנגב יחד עם קצין המבצעים שלו, יצחק רבין.

יואב גלנט: רבותיי, ממשלת ישראל - -

מיקי לוי: תודה.

יואב גלנט: - - הנוכחית לוקחת ומפירה את הרעיון היסודי הזה.

יואב גלנט: מי שעושה את זה הם אלה המתיימרים להיות ממשיכיהם של מובילי הדרך במפלגת העבודה ההיסטורית.

מיקי לוי: תודה.

יואב גלנט: כל האגף השמאלי בממשלה.

שלמה קרעי: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, לא שאלתי אותך.

יואב גלנט: וגם האגף הימני בממשלה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גלנט.

יואב גלנט: רבותיי, על הדבר הזה לא נעבור לסדר-היום.

מיקי לוי: חבר הכנסת גלנט, תודה.

יואב גלנט: אנחנו נשנה ונתקן, גם אם זה לא מוצא חן בעיניך, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: מוצא חן בעיניי שתעמוד - - -

יואב גלנט: אנחנו את זה נשנה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גלנט, מוצא חן בעיניי שתעמוד בזמנים, זה הכול.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אין שר במליאה.

מיקי לוי: זה נכון, אבל - - -

משה ארבל: זה לא מפריע לך, כי אתה יושב-ראש הקואליציה כנראה.

מיקי לוי: הבנתי.

משה ארבל: הכנסת צריכה את הכבוד המגיע לה.

משה ארבל: ממשלה שמנה ורחבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן.

משה ארבל: אני, כשישבתי בכיסא יושב-ראש הכנסת, סגרתי את המליאה.

מיקי לוי: שמעתי אותך.

מיקי לוי: בבקשה תשב.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: הבנתי אותך.

מיקי לוי: תשב, בבקשה.

מיקי לוי: אל תיתן לי הוראות.

משה ארבל: תכבד בבקשה את הכנסת.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, הבנתי.

מיקי לוי: שב.

משה ארבל: - - - לכבד את המליאה.

משה ארבל: זה ביזיון.

מיקי לוי: תבדקו לי איפה השר.

שלמה קרעי: איפה הייעוץ המשפטי?

משה ארבל: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, קריאה ראשונה.

שלמה קרעי: איפה מזכירת הכנסת שתראה לך את התקנון?

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, קריאה ראשונה.

שלמה קרעי: איפה השר?

שלמה קרעי: ירדנה, תראי לו את התקנון.

מיקי לוי: הוא יצא לשירותים, לא קרה כלום.

מיקי לוי: אפשר להבליג לשנייה.

שלמה קרעי: פתאום התקנון לא בתוקף?

מיקי לוי: זה לא בתקנון, לך תבדוק.

מיקי לוי: זה נוהג.

משה ארבל: מזכיר הממשלה מיקי לוי.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, קריאה שנייה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה.

שלמה קרעי: עאידה, אין שר, דברי חופשי.

עאידה תומא סלימאן: אני אדבר חופשי.

מיקי לוי: את לא יכולה לדבר חופשי.

מיקי לוי: זה נוהג, אין בנוהל.

עאידה תומא סלימאן: - - - אז אני אקיים את הנוהג.

מיקי לוי: השר יצא החוצה.

מיקי לוי: מי שקובע את סדר-היום זה מי שיושב – או אני או אחד מהסגנים.

מיקי לוי: חברת הכנסת עאידה סלימאן, בבקשה, תדברי.

עאידה תומא סלימאן: אז אולי יכבד אותנו השר בנוכחותו.

מיקי לוי: הוא יצא, לא קרה שום אסון.

משה ארבל: מי שקובע את סדר-היום זה יאיר לפיד.

משה ארבל: יאיר לפיד קובע את סדר-היום.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, אל תכריח אותי.

מיקי לוי: מספיק עם הנושאים האישיים, זה לא מכבד אותך אפילו.

משה ארבל: תכבד את הכנסת, לא אותי.

מיקי לוי: בבקשה ממך, שמעתי אותך, בבקשה ממך.

מיקי לוי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שתוסיף לי את הזמן שעבר.

מיקי לוי: אני מתחיל מהתחלה אפילו.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

מיקי לוי: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: מיליטריזם, או מה שנקרא בעברית "צבאנות", הוא אידיאולוגיה שלמה, הוא דוקטרינה שלמה המדגישה חשיבותו של הכוח הצבאי, אפילו כשאין בו צורך.

עאידה תומא סלימאן: לא מדובר רק על מקרים שיש צורך בכוח צבאי, אלא באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: בקונטקסט הישראלי זה מקבל עוד משנה תוקף כאשר מדברים על כוח צבאי, אנחנו מדברים על כוח צבאי שבינתיים מנכיח וממשיך את מערך כיבוש שלם לעם אחר.

עאידה תומא סלימאן: אז כל מי שרוצה לדבר על שירות ביטחון, כוח צבאי, הוא מדבר על צבא כיבוש והוא רוצה לכפות את זה בכוח על אוכלוסייה שלמה שלא הייתה עד היום חלק מכל הפרקטיקות של הכוח הצבאי הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהניסיון הזה כל הזמן, והריצה להיות בשאיפה לעליונות צבאית – אפילו עליונות צבאית הפכה לערך מסוים בתוך המדינה, ותרבות שמנכיחים אותה ומעבירים אותה מדור לדור, ופסחה כנראה על קבוצה מסוימת מהאוכלוסייה, ורוצים בכוח להכניס את הערכים של כוחניות, של צבא מדכא, של צבא שלצערי הרב עדיין מבצע הרבה פעמים עוולות ופשעים נגד עם אחר, רוצים לכפות את זה בכוח על אוכלוסייה שלמה.

עאידה תומא סלימאן: אני עמדתי פה ודיברתי על עומר אסעד, הקשיש בן ה-80 שכפתו אותו ושמו אותו במבנה נטוש עד שבאו אנשים ומצאו, החיילים, ומצאו את האדם שאיבד הכרה בתוך המבנה הנטוש, ובדרך לבית חולים איבד את החיים שלו.

עאידה תומא סלימאן: עומד השר על הדוכן ואומר, מתקיימת חקירה.

עאידה תומא סלימאן: אני עוד לא ראיתי צבא בעולם שחוקר כל כך הרבה מקרים כמו הצבא בישראל.

עאידה תומא סלימאן: עוד שיא הוא עשה הצבא בישראל, שאף פעם לא מוצא את האמת.

עאידה תומא סלימאן: שום חקירה לא יוצאת כאשר התוצאות שלה, יש בהן אחריות על מי שביצע את העוולה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד דבר אחד, יש אנשים שטוענים שהם יצביעו בעד החוק הזה ואם יצביעו בעד החוק הזה, במיוחד חברי כנסת ערבים, כי זה לא נוגע לאוכלוסייה הערבית, כאשר מקדישים וזה אותו היגיון - -

מיקי לוי: בבקשה לסכם.

עאידה תומא סלימאן: - - שהצביעו בעד תקציב שהוא מאוד מיליטריסטי.

עאידה תומא סלימאן: כאשר נותנים יד - -

מיקי לוי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: - - לתוספת של משאבים, גם חומריים כמו תקציב, אבל גם אנושיים כמו קהילה שלמה ואוכלוסייה שלמה, זה לתת יד לצבא הכיבוש.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אני מבקש עוד פעם מחברי הכנסת לעמוד בזמנים, זה כל מה שאני מבקש.

משה אבוטבול: זה נושא מסעיר - - -

מיקי לוי: הרי אני אומר תמיד רק כשהזמן נגמר ואני לא מתחיל אותו לפני שאתם מתחילים לדבר ואני נותן משפט לסיכום, אבל יש כאלה המנצלים את זה.

משה אבוטבול: יש לי תחושה שהמשפט הזה מתארך בצד מסוים.

מיקי לוי: חברת הכנסת רופא אופיר – איננה; חבר הכנסת סעדי – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

שלמה קרעי: איך אתה מאפשר מעל הבמה הזאת לקרוא לצה"ל "צבא הכיבוש" אדוני היושב-ראש?

עופר כסיף: העובדות מפריעות לך?

עופר כסיף: האמת ממך והלאה, הא?

שלמה קרעי: האמת היא שזו בושה - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, תודה.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, לא תיארתי לעצמי שנגיע ליום שבו חברי כנסת ערבים יצביעו כדי להגדיל את מכסת החיילים לצבא ולהצביע בעד חוק של מכסות לצבא שהוא צבא כיבוש.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר שהחוק יגדיל את מספר החרדים המגויסים.

אחמד טיבי: אתם מכירים את המקרה של עומר אסעד בן ה-80, הקשיש הפלסטיני שנהרג לאחר שעונה, נאזק והוכה בבית נטוש בג'ילג'יליה?

אחמד טיבי: מי שעינה אותו הם חיילי גדוד נצח יהודה.

אחמד טיבי: הם חרדים.

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו רוצים עוד חיילים לגדוד הנורא הזה, שכבר היו לו מקרים דומים בעבר?

שלמה קרעי: אני הייתי בגדוד הזה.

אחמד טיבי: אני הגשתי יותר מפעם אחת חוק פטור מסיבות מצפון.

אחמד טיבי: רציתי שאנשים לא יתגייסו לצבא – כך היה נהוג, חברי כנסת ערבים, לאפשר לחיילים לקבל פטור מסיבת מצפון, שיסרבו שירות.

אחמד טיבי: ואני מעריץ חיילים שמסרבים לשרת ומשלמים מחיר אישי, נכנסים לכלא.

אחמד טיבי: אתה אחד מהם, עופר.

אחמד טיבי: עכשיו, לאלה שאומרים שלחוק הזה אין היקש ואין השלכות על הערבים, אני אקרא לכם פסק דין מאוד מאוד מאוד קשור לערבים.

אחמד טיבי: בבג"ץ 5370/97, סעדיה נגד שר הביטחון, ראש מחלקת בג"צים דאז עוזי פוגלמן הצהיר: הנחייתו של היועץ המשפטי לממשלה היא לנהוג לגבי כל בני המיעוטים – תקשיבו, כל בני המיעוטים, יעני, אל-ערב – כפי שנפסק לגבי בחורי הישיבות בחוק הזה בבג"ץ.

אחמד טיבי: לעניין זה תוכן הצעת חוק שתסדיר את הנושא, כפי שנאמר בפסק הדין.

אחמד טיבי: עוד בג"ץ.

אחמד טיבי: בבג"ץ סעדיה השני, 1452/00, שוב אותו עותר עתר שצריך לגייס ערבים, והשופטת דורנר כתבה לו: בעתירות שבפנינו חוזר העותר בשתי עתירות נפרדות – האחת הוגשה בשמו והאחרת בשמה של קבוצת אנשים שאותם הוא מייצג – על טענותיו כפי שהועלו בעתירתו הראשונה.

אחמד טיבי: העתירות אלה אינן מובנות, שכן מאומה לא השתנה מאז מתן פסק הדין בעתירתו הראשונה של העותר.

אחמד טיבי: גיוס – איסמעו – גיוס בחורי הישיבות טרם הוסדר, וכיוון שכך, אין כל הסדר קיים הניתן להחילו על בני מיעוטים.

מיקי לוי: תודה.

אחמד טיבי: תרגום קטן, ואני מסיים, אדוני.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם:)

מיקי לוי: תודה רבה.

אחמד טיבי: (- - -)

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מודה לך.

מיקי לוי: חברת הכנסת ולדיגר, בבקשה.

מיקי לוי: וולדיגר, אני מתנצל.

מיכל מרים וולדיגר: זה חמי, חמי.

מיכל מרים וולדיגר: אבל טוב.

מיכל מרים וולדיגר: לא נורא.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-ראש הכנסת, כבוד השר, כנסת נכבדה, אז אתמול קיבלתי שיחה, שיחת טלפון, מאימא שהבת שלה מאושפזת במחלקה פסיכיאטרית סגורה של ילדים ונוער בבית החולים הדסה.

מיכל מרים וולדיגר: מחלקה סגורה, אמרתי.

מיכל מרים וולדיגר: מה היא כותבת לי?

מיכל מרים וולדיגר: היא כותבת לי שמדובר במחלקה שסופרים בה את הסכינים בסוף כל ארוחה, כדי שהילדים לא יגנבו את הסכינים לחדר שלהם לשם פגיעה עצמית.

מיכל מרים וולדיגר: האימא הייתה בכאוס.

מיכל מרים וולדיגר: נאמר לה שעליה לקחת את הילדה שלה למוחרת בבוקר, כי בית החולים עומד לסגור את המחלקה הפסיכיאטרית כדי לפתוח במקומה מחלקת יולדות קורונה.

מיכל מרים וולדיגר: ככה פתאום, מהיום למחר.

מיכל מרים וולדיגר: מספרת לי האימא שיום קודם היא ביקשה להוציא את הילדה שלה מהמחלקה הסגורה לקפה בתוך שטח בית החולים, אבל היא לא נענתה.

מיכל מרים וולדיגר: נאסר עליה, כי הרופא אמר שהוא מפחד על הילדה, כי היא מסוכנת והיא עלולה לפגוע בעצמה.

מיכל מרים וולדיגר: והינה היום – משחררים.

מיכל מרים וולדיגר: אני חייבת לומר שכל הלילה הייתי בקשר עם ד"ר טל ברגמן, ראשת האגף לבריאות הנפש במשרד הבריאות, ועל כך תודה לה, שהיא באמת לא עצמה עין וטיפלה ודאגה.

מיכל מרים וולדיגר: ובאמת בזכותה, איום המחלקה – איום סגירת המחלקה הוסר או לפחות נידחה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל עדיין חשוב לי לדבר על כך מכמה סיבות.

מיכל מרים וולדיגר: האחת – אנחנו מדינה בהפרעה.

מיכל מרים וולדיגר: הקורונה לא פוגעת רק בגוף; היא פוגעת, ואולי בעיקר, בנפש.

מיכל מרים וולדיגר: בנפש של כולנו, של הילדים, של המבוגרים, של כל אחת ואחד מאיתנו.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן חשוב לשים דגש על בריאות הנפש של כולנו.

מיכל מרים וולדיגר: הסיבה השנייה שאני רוצה לדבר על כך – בשבוע שעבר בוועדת חינוך דנו בהשפעת הקורונה על מצבם הנפשי של ילדי ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: וכך גם היום.

מיכל מרים וולדיגר: גם היום בוועדת הבריאות דנו על בריאות הנפש בקרב ילדים ונוער.

מיכל מרים וולדיגר: בתחילת הדיון היום עלה פרופ' וייס, מנהל הדסה, והתייחס לסגירת המחלקה.

מיכל מרים וולדיגר: הוא הדגיש שוב ושוב שלא הייתה להם כל הכוונה לשחרר את הילדים ככה סתם.

מיכל מרים וולדיגר: הוא אמר: אלה שיכולים לקבל מענה בקהילה – כך הוא אמר – יועברו לקהילה.

מיכל מרים וולדיגר: ואני שמעתי את זה, והאוזן שלי החווירה, האוזן שלי צלצלה לי.

מיכל מרים וולדיגר: אם הם יכולים לקבל מענה בקהילה, למה, למען השם, הם בבית חולים?

מיכל מרים וולדיגר: אני אגיד לכם.

מיכל מרים וולדיגר: כי א.

מיכל מרים וולדיגר: אין מענים בקהילה; ב.

מיכל מרים וולדיגר: כי הם צריכים את בית החולים.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן למה אתה מספר לנו סיפורים?

מיכל מרים וולדיגר: הרצון לסגור את המחלקה הוא כי המחלקה הזאת הפסדית.

מיכל מרים וולדיגר: מה לעשות, במדינת ישראל מחלקת יולדות עולה הרבה כסף, ובתי החולים מקבלים המון כסף על כל יום אשפוז של יולדת.

מיכל מרים וולדיגר: לעומת זאת, אשפוז בבית חולים פסיכיאטרי לא מכסה את העלות האמיתית שלו.

מיכל מרים וולדיגר: זה המצב.

מיכל מרים וולדיגר: כך נראית בריאות הנפש במדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: אני חייבת לומר לכם שלפני כשבועיים חתם שר הבריאות על צו פיקוח מחירים של כל מיני שירותים שבתי החולים נותנים וקופות החולים אמורות לשלם עליהם.

מיכל מרים וולדיגר: אז בכל השירותים כולם – המחיר עלה ב-1.77%.

מיכל מרים וולדיגר: תנחשו, במה הוא ירד?

מיכל מרים וולדיגר: ניחשתם נכון – בפסיכיאטריה ובגריאטריה.

מיכל מרים וולדיגר: שם זה ירד.

מיקי לוי: לסיכום.

מיכל מרים וולדיגר: מיטת אשפוז – אני מסכמת – ב-0.04%, בדיוק כמו שקרה בשנה שעברה.

מיכל מרים וולדיגר: אז למה?

מיכל מרים וולדיגר: למה שבתי החולים ייאבקו על מחלקות פסיכיאטריות?

מיכל מרים וולדיגר: למה שמישהו יאמץ את עצמו ויבנה מחלקות פסיכיאטריות כשככה הדבר נראה?

מיקי לוי: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: אז כן, אני אמשיך להיאבק למען הילדים, למען הנוער, למען המבוגרים בבריאות הנפש, שבעצם, למעשה, זה עבור כולנו.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיקי לוי: כל הכבוד, באמת, על המלחמה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם – איננו; חברת הכנסת אבקסיס – איננה; חברת הכנסת בן ארי – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: אדוני השר, כנסת נכבדה, אני רוצה, קודם כול, להגיד לך, אדוני היושב-ראש – ראיתי, צפיתי מהחדר בנאום שלך היום – להגיד לך שבפן האישי ששיתפת מאוד מאוד ריגשת.

אופיר כץ: ואני באמת לא מקנא בך באותה שיחה לאימא שלך, ובאמת מחזק אותך, ויישר כוח.

אופיר כץ: ביומיים האחרונים אנחנו קיבלנו תזכורת מכובדת לתופעה שמתרחשת פה כבר עשרות שנים: ההתנשאות של השמאל הישראלי, הגזענות העדתית.

אופיר כץ: ינון מגל יצא בקמפיין מבריק ומחאתי:

אופיר כץ: מימון המוני למשפט של יו"ר תנועת הליכוד.

אופיר כץ: וכל הקולות המבחילים צצו מחדש: ההנצחה הזאת של סטריאוטיפים, הדעה הקדומה, מציגים את תומכי נתניהו כאילו הם מסכנים, כאילו הם בלי כסף, מנוצלים וטיפשים.

אופיר כץ: אז קודם כול, תרשו לי לחדש לכם, המון אבל המון התלוננו: למה זה מוגבל ל-5,000 שקל בלבד?

אופיר כץ: הרבה רצו לתת הרבה מעבר.

אופיר כץ: הניסיון העלוב שלכם לצייר אותם כמי שלא מבינים מה הם עושים רק מתמרץ אותנו עוד יותר.

אופיר כץ: גם אני תרמתי, ואני גאה בכך.

אופיר כץ: אני רואה שפתאום גם חשובים לכם, חשובים לשמאל, הנזקקים; פתאום אפשר היה להשתמש בכסף בשבילם.

אופיר כץ: מעניין, אני לא זוכר שהם היו כאלה חשובים כשהיה לכם פה את הקמפיין הפוליטי הארוך והממומן ביותר שהיה פה אי-פעם – קמפיין אלים שכלל הפגנות שהרביצו בהן לשוטרים, קיללו, הרימו מיצגים פוגעניים, ביזו את סמלי השלטון.

אופיר כץ: כשמנהלי הקמפיין פתחו את היום שלהם בארוחות בוקר בוולדורף אסטוריה, אז לא הפריע לכם שהמימון יכול ללכת לנזקקים?

אופיר כץ: אז הם לא היו צריכים את הכסף?

אופיר כץ: חבורת צבועים.

אופיר כץ: טוב שזה קרה, שנזכרתם בכלל שיש נזקקים במדינת ישראל.

אופיר כץ: אבל מה שכואב לכם באמת בכל האירוע הזה זה האהדה, ההערצה, האהבה שבנימין נתניהו מקבל.

אופיר כץ: זה מה שאוכל אתכם מבפנים, זה מה שגומר אתכם – שאין עוד בן אדם אחד פה במשכן שזוכה לכזאת אהדה, ולא רק שזוכה לכזאת אהדה – שלא מגיע ל-5% ממה שנתניהו מקבל מהעם בישראל.

אופיר כץ: זה מה שגומר אתכם מבפנים.

אופיר כץ: אבל אתם תמשיכו עם השנאה המיושנת שלכם, הפרימיטיביות והדעות הקדומות.

אופיר כץ: תמשיכו לחשוב שכולם מטומטמים, שהציבור לא מבין, לא רואה מה אתם עושים.

אופיר כץ: ההבטחות שלכם לא שוות כלום.

אופיר כץ: הצביעות והשקר – זה הערך העליון שלכם.

אופיר כץ: לעומת נתניהו, המורשת שלכם תיזכר רק כתורת "אל תעשה".

אופיר כץ: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה.

מיקי לוי: אה, סליחה, ביטן, אני מתנצל.

מיקי לוי: אתה כל כך קטן שלא ראיתי אותך.

מיקי לוי: אני מתנצל.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת ביטן.

קריאות: יפה לך זקן.

דוד ביטן: אה, הזקן יפה.

דוד ביטן: אני מעדיף שלא יהיה.

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שמעתי את חברי אופיר כץ.

דוד ביטן: אני מזכיר לך, אופיר, שדיברתי כמה פעמים בטלוויזיה וברדיו על כך שכל התכנון של הממשלה הזאת היה טרום הבחירות, הכול היה משחק – תקווה חדשה, ישראל ביתנו, יש עתיד – ובאמת סיכמו את הכול מראש.

דוד ביטן: תמיד אמרתי שזה לא משנה אם נתניהו לא היה או היה נותן את זה למישהו אחר מהליכוד.

דוד ביטן: בכל מקרה זה היה מתקיים, אנחנו לא היינו בשלטון.

דוד ביטן: הכול היה מתוכנן, הכול היה משחק, רמאות כלפי הציבור.

דוד ביטן: עובדה שכבר לפיד אומר שהממשלה הזאת תישאר גם אם נתניהו ילך לעסקת טיעון, זאת אומרת שכל הסיפורים האלה מסביב שמה שמחזק אותם זה נתניהו זה לא נכון.

דוד ביטן: הכול מתוכנן לקבל את השלטון.

דוד ביטן: הרי מי שעשה פה אקזיט גדול מאוד זה השמאל.

דוד ביטן: נתנו לימין כמה תפקידים ומעמד ולקחו את השלטון, דבר שהם לא חלמו עליו בכלל.

דוד ביטן: ממש עשו אקזיט.

דוד ביטן: זאת בנט מתגאה באקזיטים שהוא עושה – הוא נתן ללפיד, לעבודה, למנסור עבאס ולכולם לעשות אקזיט לקבלת השלטון על ידי זה שנתנו לימין באופן זמני כמה תפקידים.

דוד ביטן: לכן הציבור לא אוהב את זה.

דוד ביטן: הציבור לא טמבל.

דוד ביטן: הוא מבין שעבדו עליו בעיניים פה ובסופו של דבר צריך לעשות שינוי.

דוד ביטן: דבר נוסף שאני רוצה להתייחס, כבוד היושב-ראש – שמעתי את בנט אומר במסיבת עיתונאים שעובדה שהוא הצליח יחד עם המערכת שנמצאת מסביבו לאתר את האומיקרון מראש ולהבין שיש בעיה, ולכן הוא סגר את השערים במדינת ישראל והוא התכונן.

דוד ביטן: הוא אמר את המילים "התכוננו לאומיקרון".

דוד ביטן: תגידו לי, כפי שאתם רואים עכשיו, הייתה איזו הכנה?

דוד ביטן: התכונן למה, לבדיקות?

דוד ביטן: לדברים אחרים?

דוד ביטן: לבתי החולים?

דוד ביטן: איזו הכנה הייתה?

דוד ביטן: זאת אומרת, הכישלון הוא כפול: כישלון אחד זה שלא מטפלים בכלום ושלא התארגנו על כלום והכול בלגן וברדק, וכישלון שני שהוא אומר: היה לי זמן ובעצם לא התכוננתי.

דוד ביטן: זה שהוא בא למסיבת עיתונאים ואומר: אני עשיתי הכנה, זה לא אומר שנעשתה הכנה, כי העובדות, המציאות מראה אחרת.

דוד ביטן: בסופו של דבר הם נכשלו בכל מהלך שהם עשו.

דוד ביטן: עכשיו הביאו את החוק הזה של הגיוס.

דוד ביטן: אני, יש לי עמדה לגבי חוק הגיוס.

דוד ביטן: אני חושב שצריכים ללכת על – אין, אין שוויון בצבא.

דוד ביטן: אין דבר כזה שוויון בצבא.

דוד ביטן: אלה שמשרתים בגולני לא שווים לאלה שמשרתים בקריה, ועזוב רגע את הנושא של החרדים.

דוד ביטן: זה ברור שאין שוויון.

דוד ביטן: את הדבר הזה צריך לפתור אולי בדרך של צבא שכיר, שאנשים יתנדבו לצבא הזה.

דוד ביטן: יש לנו את האפשרויות לעשות את זה אם אנחנו נשב על זה בשקט ונראה מאיפה מביאים את התקציב.

דוד ביטן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ליצמן, בבקשה.

קריאות: - - -

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: מה, החוק לא שווה ללבוש - - -

קריאות: - - -

יעקב ליצמן: אז בוא - - - רוצה – תביא.

בצלאל סמוטריץ': אני אביא.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אנחנו בהחלט – שיהיה ברור – נצביע נגד החוק.

יעקב ליצמן: החוק פסול.

יעקב ליצמן: החוק לא טוב.

יעקב ליצמן: אנחנו רוצים חוק שמה שהיה נהוג עד היום, יהיה נהוג הלאה.

יעקב ליצמן: זה מספיק לראות מי המחברים של החוקים האלה – איווט ליברמן ועוד כאלה שאנחנו יודעים לדיראון שמה שהם עושים זה פשוט נגד המגזר החרדי.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, מפריע לי, אז אני מוכן לחכות.

יעקב ליצמן: כן, אני מוכן לחכות.

יעקב ליצמן: אני פשוט מוחה על הגשת החוק.

יעקב ליצמן: אני חושב שהחוק הזה, כמו חוק הגיוס, היה צריך להגיע עם קונסנזוס איתנו, עם הנציגים החרדים, עם האופוזיציה.

יעקב ליצמן: גם אם בג"ץ אמר – אז הוא אמר.

יעקב ליצמן: אנחנו לא חייבים להביא איזה דבר שאפילו בכוחות ערבים – אז יעבור החוק.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד לכם עוד דבר: יש בג"ץ תלוי של עו"ד עקיבא מאיר, שהוא הגיש בג"ץ למה ערבים לא משרתים בשירות לאומי.

יעקב ליצמן: עכשיו, בבג"ץ החליטו שביחד עם בג"ץ של בני הישיבות יחליטו גם על זה.

יעקב ליצמן: עכשיו אני – תלוי; אני בטוח כרגע שאם חלילה, חלילה וחס, החוק הזה יעבור, אז בג"ץ יצטרך לאזן, להגיד: שוויון, כל הדברים האלה.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות שאנחנו חייבים ואחרים לא.

יעקב ליצמן: בכל אופן אנחנו נעשה את כל המחאות שבעולם.

יעקב ליצמן: מי שרוצה ללמוד – אף אחד לא ילך לצבא.

יעקב ליצמן: חבל על הזמן.

יעקב ליצמן: חבל על כל האיומים, חבל על כל מה שתעשו.

יעקב ליצמן: אני בטוח שזכות התורה תתקיים, ועל זה עומד העולם, ואני בטוח שבעזרת השם, הממשלה תיפול בקרוב.

יעקב ליצמן: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת ליצמן.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר סופר, בבקשה.

אופיר סופר: חבריי חברי הכנסת, כבוד היושב-ראש, ט"ו בשבט בעיניי חג מאוד מאוד משמעותי, בעיקר חג שנותן המון כוח והמון עוצמה, ואני אסביר למה.

אופיר סופר: זה חג שמאז שאנחנו ילדים קטנים אנחנו פשוט נוטעים שתיל, שתיל שהוא עירום, ללא עלים, ללא פירות, רך בשנים.

אופיר סופר: אנחנו עושים את זה בימים הכי קודרים, מלאי עננים, כשיש הכי פחות פוטוסינתזה, אבל עם המון המון אופטימיות – עם המון אופטימיות שמהשתיל הזה יצמח עץ, והעץ הזה לימים ייתן פירותיו, ואנחנו נהנה מהם.

אופיר סופר: אבל מה שנותן את האופטימיות ואת האמונה זה שאנחנו יודעים בדיוק מאיזה סוג השתיל הזה, וכשאנחנו נוטעים אותו, אנחנו נוטעים אותו עם שורשים.

אופיר סופר: השורשים שנטועים עמוק באדמה הם אלה שיונקים והם אלה שמחוברים.

אופיר סופר: וחשבתי כמה סימבולי שזה בעצם גם יום חגה של הכנסת הזו, של כנסת ישראל, שראוי ונכון שתהיה כל כך מחוברת לשורשים, למקום שבדיוק ממנו האומה היהודית יונקת.

אופיר סופר: וחשבתי עד כמה היום הזה, יום חגה של הכנסת, הוא יום סגרירי, עד כמה העננים הם אפורים ועד כמה, ככל שאסתכל במבט חודר, אני אנסה לראות אופטימיות ואנסה לראות את אור השמש, אבל כשאני מסתכל על השבוע האחרון ועל החודשים האחרונים ועל ההתנהלות של הקואליציה ועל החברים של הקואליציה, אני, אדוני היושב-ראש, רואה כאן התרוקנות ערכית ואובדן דרך טוטלי.

אופיר סופר: כי אם חברי הקואליציה – שאתה, אדוני היושב-ראש, יושב שם – אם חברי הקואליציה הם אנשים שנפגשים עם שייח' ראאד סאלח, שעסוק בהסתה לרגל יום שחרורו, אי-אפשר לדבר כאן על שמירה של השורשים.

אופיר סופר: אתה יודע, אפשר היה לחשוב שאולי יש איזה שלכת קלה, יכול להיות שיש פה קצת סתיו קשוח, אבל מדובר פה על התרוקנות ערכית.

אופיר סופר: כשחבר הקואליציה מוסי רז הולך לאדמות הכפר עוורתא ושם הוא בוחר לעשות את הנטיעות שלו – ואני מכיר היטב את עוורתא ואני מכיר היטב את הגזרה הזאת ומכיר היטב כמה אין-ספור מחבלים יצאו מהכפר הארור הזה, ושם הוא בוחר, השותף שלך לקואליציה, לעשות את הנטיעות שלו לט"ו בשבט – מדובר פה על התרוקנות ערכית טוטלית.

אופיר סופר: ההתרוקנות הערכית הזאת נוגעת כמובן כשאנחנו מדברים על הדברים הכי חשובים לקודשי ישראל, אם מי שמוביל היום את חוק הגיור בפועל זה שר האוצר ליברמן, שלקח את הכותרת - -

מיקי לוי: משפט לסיום.

אופיר סופר: - - שלקח את זה כמשימת חייו – מסיים – למחוק את היהדות, ולא משנה אם הוא יעשה את זה עם מתן כהנא או בלי מתן כהנא – זוהי התרוקנות ערכית.

אופיר סופר: לכן קשה לי ביום ט"ו בשבט הכל-כך סגרירי וכל כך קודר הזה לראות את אותה אופטימיות.

אופיר סופר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יושב-הראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, יש סיפור יפה ומאוד מוכר על הרשל'ה, אותה דמות ססגונית מהעיירה היהודית של פעם.

בצלאל סמוטריץ': הרשל'ה כידוע היה עני מרוד, רעב ללחם.

בצלאל סמוטריץ': הוא נכנס יום אחד למסעדה בעיירה, מתיישב על השולחן ואומר לעצמו בקול שהולך ומתגבר: אני רעב, ואם לא תיתנו לי לאכול, אעשה מה שעשה אבא שלי.

בצלאל סמוטריץ': ואני לא רוצה עכשיו להאריך, כי יש לי עוד הרבה מה לומר – הוא חוזר על זה שוב ושוב, ובעל המסעדה נבהל ובאיזשהו שלב הוא נשבר.

בצלאל סמוטריץ': שואל אותו: מה עשה אבא שלך?

בצלאל סמוטריץ': אם לא תיתן לי לאכול, אני אעשה מה שעשה אבא שלי.

בצלאל סמוטריץ': בסוף הוא נכנס ללחץ, נותן לו לאכול.

בצלאל סמוטריץ': הרשל'ה שבע, רגוע, ואז שואל אותו בעל האכסניה: נו, מה עשה אבא שלך?

בצלאל סמוטריץ': ענה לו הרשל'ה עם בבת צחוק על פניו: כשלאבא שלי לא היה מה לאכול, הוא הלך לישון רעב.

בצלאל סמוטריץ': הסיבה המרכזית שבגינה אני הייתי רוצה שהחוק הזה לא יעבור היום זה כדי ששופטי בית המשפט העליון היהירים ייפגשו אולי לראשונה עם המושג שנקרא "מגבלות הכוח".

בצלאל סמוטריץ': הרי מה הם יעשו?

בצלאל סמוטריץ': החוק הזה לא יעבור, והארכה שהם נתנו לחוק הקיים תפקע, ומה הם יעשו?

בצלאל סמוטריץ': ילכו לישון רעבים כמו אבא של הרשל'ה.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא יכול לגייס מחר את כל החברים בכוח; אף אחד לא רוצה, אף אחד לא יכול.

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שבית המשפט העליון במדינת ישראל, בקצת ענווה אל מול מגבלות הכוח ובעיקר מול מורכבות החיים, יבין שיש תהליכים שלוקחים זמן.

בצלאל סמוטריץ': היה תהליך מצוין כזה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא חושב שאני צריך להאריך על חשיבות השירות הצבאי.

בצלאל סמוטריץ': זו מצווה גדולה מאוד, עזרת ישראל מיד צר, ויוצאים אליה חתן מחופתו, כלה מחדרה, בצד המצווה הגדולה מאוד של לימוד התורה, וישיבותינו שלנו והציבור הדתי-לאומי משתדלים לשלב בין שתי המצוות הללו – אגב, גם כאן לא במסלול אחד ואיש-איש כפי נטיותיו, יכולותיו לתרום.

בצלאל סמוטריץ': לימוד התורה תורם למדינת ישראל, לביטחונה ושגשוגה, וכך גם מצוות השירות הצבאי חשובה.

בצלאל סמוטריץ': אבל אלה תהליכים שלוקחים זמן.

בצלאל סמוטריץ': הייתה ועדה בראשותו של השופט טל והיא גיבשה מתווה, וכל הנתונים הראו שיש תהליך של השתלבות ושל שירות צבאי במספרים הולכים וגדלים.

בצלאל סמוטריץ': מישהו אצה לו הדרך, ועוד פעם כמובן בשוויון צבוע ומלאכותי.

בצלאל סמוטריץ': מה, מישהו פה מעז – 53 מיליארד שקלים נתתם פה לעבאס, לתנועה האסלאמית.

בצלאל סמוטריץ': מישהו מכם דורש מהם לשרת בצבא או בשירות?

בצלאל סמוטריץ': טלו קורה מבין עיניכם.

בצלאל סמוטריץ': לפחות אל תדברו על שוויון ואל תעשו צחוק מעצמכם ומהציבור שאותו אתם מתיימרים לייצג.

בצלאל סמוטריץ': אבל תהליכים לוקחים זמן של השתלבות, גם בשוק התעסוקה וגם בנשיאה בנטל.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי כאן אין-ספור פעמים: הציבור החרדי הרי נושא בנטל.

בצלאל סמוטריץ': יש לו כל כך הרבה אחריות לחברה הישראלית, כל כך הרבה מפעלים של חסד, של רווחה, של עזרה הדדית, של אכפתיות.

בצלאל סמוטריץ': איפה אנחנו לא רואים אותו – בכל מקום שבו אפשר לתרום.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי, שוב: לימוד התורה כשלעצמו הוא תרומה עצומה.

בצלאל סמוטריץ': הציבוריות החרדית בקיומה, בהווייתה, באורחות חייה, תורמת תרומה אדירה למדינת ישראל, לנכסיה הרוחניים, התרבותיים, הכל-כך חשובים – אלה שורשיו של העם היהודי – והיא תורמת גם מסביב בהמון דברים, כמו שכל אחד צריך לתרום איפה שהוא טוב ואיפה שהוא יכול; וכן, גם בשירות הצבאי, אבל אתם יודעים שאלה תהליכים שייקחו זמן.

מיקי לוי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אני מסיים.

בצלאל סמוטריץ': צריך לעשות אותם בהידברות ובהסכמה, ואני מתפלל שהחוק הזה לא יעבור, ושהחוק הזה יפקע, וששופטי בג"ץ ילכו לישון רעבים כמו אבא של הרשל'ה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק – איננה; חבר הכנסת רוטמן – איננו; חבר הכנסת עודה – איננו; חבר הכנסת ביטון – איננו; חברת הכנסת יאסין – איננה; חבר הכנסת עבאס – איננו; חבר הכנסת גנאים – איננו; חבר הכנסת רון כץ – איננו; חברת הכנסת גולן – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

מיקי לוי: חברים, אני אקפיד הקפדה יתרה שמי שלא יהיה במליאה, יאבד את זכותו.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אני יודע שיש חברי כנסת שבגלל הקורונה לא רוצים לשבת פה באריכות.

מיקי לוי: לא הייתה שום הוראה כזאת.

מיקי לוי: לא ביקשו.

בצלאל סמוטריץ': לא הוראה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', יש סדר-יום עמוס לעייפה.

מיקי לוי: כשזה מתאפשר – חבר הכנסת אייכלר ביקש ונתתי; כשזה מתאפשר, כן.

בצלאל סמוטריץ': - - -

מיקי לוי: אבל סדר-היום לא יופר.

מיקי לוי: נגמר.

בצלאל סמוטריץ': רק אומר שהממשלה זהו חרתה על דגלה - - -

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת מלכיאלי.

מיקי לוי: אני כבר מייד יורד להזמין אותך לקפה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, יום שחור בכנסת ישראל, שבו שר הביטחון מגיע, נעמד על דוכן הנואמים ואומר: אנחנו נדאג לעולם התורה.

מיכאל מלכיאלי: לא פחות.

מיכאל מלכיאלי: אתה רוצה, יש לך מספיק עזות וחוצפה – בוא תגיד: החלטנו לפרק את עולם התורה.

מיכאל מלכיאלי: ערך לימוד התורה לא חשוב בעינינו.

מיכאל מלכיאלי: בוא תגיד את האמת.

מיכאל מלכיאלי: בוא תגיד את מה שהממשלה שלכם עושה יום-יום בשביל להרוס את מה שנבנה כאן במשך 73 שנה.

מיכאל מלכיאלי: אתם עושים הכול בשביל לשסות ציבור בציבור.

מיכאל מלכיאלי: לבוא ולומר כאן:

מיכאל מלכיאלי: אנחנו נדאג ללומדי התורה, אנחנו מעריכים את לומדים התורה, אין לנו ארץ אחרת, הוא מספר.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, דיברה כאן חברת הכנסת גלית עלינו כסיירת מטכ"ל.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו לא שם.

מיכאל מלכיאלי: לומדי התורה הם סיירת מטכ"ל.

מיכאל מלכיאלי: הם לא מתרגשים משום חוק שעובר בבניין הזה, משום אחד שקשור לתורתם אומנותם.

מיכאל מלכיאלי: אף אחד לא יוכל לנתק בחור חרדי מהסטנדר שלו.

רם בן ברק: שבוע–שבוע.

מיכאל מלכיאלי: אף אחד לא יצליח.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר לך, בחור שיושב ולומד תורה – אף אחד לא יוכל לנתק אותו.

מיכאל מלכיאלי: אתם תמצאו מיליון איש ברחובות, אנשים שהמסורת והדת חשובים להם.

מיכאל מלכיאלי: איפה הצביעות הגדולה של בני גנץ?

מיכאל מלכיאלי: אנחנו לא רוצים לפגוע בלומדי התורה.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו פעם הגנו על חרדי שלא לומד תורה?

מיכאל מלכיאלי: אנחנו פעם ניסינו להעביר חוק לחרדים?

מיכאל מלכיאלי: אמרנו, אנחנו דורשים חוק ללומדי תורה.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לומר לך, בני גנץ, אני לא מבין מה יש לך בקואליציה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: אין קורונה?

מיכאל מלכיאלי: אין כלכלה מרוסקת?

מיכאל מלכיאלי: אין נגב בוער?

מיכאל מלכיאלי: כלום.

מיכאל מלכיאלי: חרדים וחרדים.

מיכאל מלכיאלי: אם לא היו חרדים, מה הייתם עושים במליאה הזאת?

מיכאל מלכיאלי: אין לכם במה להתעסק?

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, הרבה מראשי הקואליציה נוהגים לצטט את הרמב"ם – הפילוסוף, הגאון, הרופא.

מיכאל מלכיאלי: הרמב"ם כותב, "כל איש ואיש מכל באי העולם אשר נדבה רוחו אותו והבינו מדעו להיבדל ולעמוד לפני השם".

מיכאל מלכיאלי: אותם אלפי לומדי תורה, הם הולכים יד ביד עם הרמב"ם, יד ביד עם דוד המלך שהגן על אותם לומדי תורה.

מיכאל מלכיאלי: אף נפתלי בנט וקבוצת נוכליו לא ינתקו ילד חרדי מסטנדר הלימוד שלו.

מיכאל מלכיאלי: אתם מנסים לקעקע את עולם התורה, את לומדי התורה, את גדולי התורה.

מיכאל מלכיאלי: אתם תגלו מיליוני איש שלא יתייחסו אליכם.

מיכאל מלכיאלי: מעולם לא דיברנו ככה, מעולם לא התנהגנו ככה.

מיכאל מלכיאלי: אבל כשאתם באים לנתק אותנו מציפור נפשנו, מהתורה, אנחנו לא נשתוק.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו נעמוד אנשים, נשים וטף, ונחסום בגופנו, ונשמור על אותם לומדי תורה - -

מיקי לוי: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: - - כי הם הערובה של עם ישראל.

מיכאל מלכיאלי: בלי אותם לומדי תורה לא היה עם ישראל, לא הייתה מדינת ישראל, לא היה ביטחון לישראל.

מיכאל מלכיאלי: ואתם הממשלה הארורה הזאת - -

מיקי לוי: לא, לא.

מיכאל מלכיאלי: - - שהולכים נגד עולם התורה - -

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, זה לא - - -

מיכאל מלכיאלי: - - תגלו את עם ישראל עומד, נעמד וחוסם את הבריונות - -

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: - - הגרועה שלכם.

מיקי לוי: חבר הכנסת, תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אני לא הייתי משתמש – "ארורה".

מיקי לוי: מדובר בחברים שלך.

מיקי לוי: אני מזמין אותך לחוברת שהוצאנו, לעיין בה.

מיכאל מלכיאלי: אני מזמין אותך לראות את האופוזיציה הקודמת, מה דיברו פה.

מיקי לוי: אני אבוא.

מיקי לוי: אני אבוא.

מיקי לוי: אני אבוא.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אני בהזדמנות זאת מבקש למחות על העברית והערבית שיש פה.

בצלאל סמוטריץ': זה חלק מסימני הממשלה.

מיקי לוי: אתה יכול למחות.

מיקי לוי: זו שפה - - -

בצלאל סמוטריץ': לא אמהרית, לא צרפתית, לא אנגלית, לא רוסית.

בצלאל סמוטריץ': מה קרה?

בצלאל סמוטריץ': ממתי בכנסת צריך לדבר רק בערבית?

מיקי לוי: אף אחת מהשפות שהזכרת היא לא שפה שגורה במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': מאיפה הבאתם את זה?

בצלאל סמוטריץ': אני לא מבין את הדבר הזה.

מיקי לוי: המחאה שלך, חבר הכנסת סמוטריץ', אינה מתקבלת.

מיקי לוי: חבר הכנסת שיין, בבקשה.

משה ארבל: אדוני דילג על ארבל.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: לא דילגתי.

מיקי לוי: אני חוזר, כי הוא, הייתה לו משלחת מחו"ל, ולכן הוא ביקש קדימה בגלל שהוא הלך לעבוד בנושא אחר, ולא סתם היה בחדרו.

מיקי לוי: לא דילגתי.

מיקי לוי: אני מיד חוזר אחריו לחבר הכנסת ארבל, מרגי וכולי.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כמו שאמר היושב-ראש, היום אנחנו מציינים 73 שנים לכנסת ואחת הפעולות - - -

מיכאל מלכיאלי: הרסתם את הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: הרסתם את הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: הרסתם.

מיכאל מלכיאלי: תאמין לי, הרסתם.

יוסף טייב: מלכיאלי, אתה יודע - - -

מיכאל מלכיאלי: לא אתה.

מיכאל מלכיאלי: כל הקבוצה פה, הרסתם את הכנסת.

יוסף טייב: מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: כן.

יוסף טייב: 73 שנים לכנסת - -

מיכאל מלכיאלי: הייתה תקופה יפה.

יוסף טייב: - - וזעקות הגעוואלד נשמעות עד לאירלנד.

יוסף טייב: עכשיו דיברתי בשיחת זום עם מנהיגי היהדות באירלנד ששואלים שאלות לגבי מדינת ישראל, לגבי ההתנהלות שלנו, לגבי המחויבות שלנו לתפוצות וכן הלאה.

יוסף טייב: ופה עומדים אנשים, ובאמת, ביום חגה ה-73 של הכנסת, יום הולדת 73 של הכנסת, ואחת מהשאלות הבוערות שעולה פעם אחר פעם בכנסת היא באמת שאלת הגיוס לצה"ל.

יוסף טייב: עכשיו, למה השאלה הזאת בכלל עולה, והאם באמת אפשר לפתור?

יוסף טייב: מלכיאלי עמד פה כרגע – ואני חייב להתייחס למה שאתה אומר.

יוסף טייב: זעקת זעקות שבר - - -

מיכאל מלכיאלי: נכון.

מיכאל מלכיאלי: כי יש פה שבר.

מיכאל מלכיאלי: אתם חוצים את העם.

מיכאל מלכיאלי: אתה שייך לממשלה שמפלגת את העם, ואתה חלק מהקבוצה הזאת.

מיקי לוי: בבקשה, להמשיך.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: לא, אבל אל תפנה אליו.

מיקי לוי: בבקשה, להמשיך.

יוסף טייב: אני פונה אליו בכבוד.

מיקי לוי: לא, אבל עזוב.

מיכאל מלכיאלי: אני גם עונה בכבוד.

יוסף טייב: אני לא פונה אליו הרי - - -

מיכאל מלכיאלי: אבל ידידי, יש פה שבר.

מיכאל מלכיאלי: תבינו.

מירי רגב: - - -

מיקי לוי: אני לא מסתדר.

מיקי לוי: כי א', הוא לא מסיעתך.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, הוא לא מסיעתך.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: ומכיוון שיש לי סדר יום עמוס, אני לא מאפשר יותר, גם לא מאותה סיעה.

מיקי לוי: צר לי.

מיקי לוי: יש כאן 70 - - -

מירי רגב: אז למה אתה מאפשר לו לדבר?

מיקי לוי: למי?

מיקי לוי: מכיוון שהייתה לו פגישה עם גורמי חוץ מלכתחילה.

מירי רגב: אבל אני שיניתי את זה עם שיקלי - - -

משה ארבל: בגלל שהוא מהקואליציה.

מירי רגב: אז זו בדיוק הבעיה.

מיקי לוי: צר לי.

מיקי לוי: נכון, אתה צודק, חבר הכנסת ארבל - - -

מירי רגב: גם ביום הדמוקרטי של הכנסת לא מאשרים החלפות?

מיקי לוי: אבל, חברת הכנסת רגב, עד עתה אישרתי.

מיקי לוי: יש לי 70 ברשימה.

מיקי לוי: אי-אפשר להפוך את זה לאי-סדר.

מירי רגב: אבל אתה לא מוסיף, אתה רק מחליף.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: חבר הכנסת שיקלי, לא נראה לי שהוא מסיעתך – 1.

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: אני הודעתי שאני לא פוגע יותר בסדר.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

מיקי לוי: אני מחזיר לך את הזמן שלך.

מיקי לוי: אני מאפס.

מיקי לוי: יש לך שתי דקות, בבקשה.

יוסף טייב: אני מודה לכם.

מירי רגב: יום הולדת של הדמוקרטיה של הכנסת.

מיקי לוי: תודה.

יוסף טייב: רק לומר לחברת הכנסת רגב, אני פה הייתי אמור לדבר, ואז הייתה לנו שיחת זום בשם הכנסת לחוץ לארץ, ביקשו מאיתנו, ולכן אנחנו ביקשנו - - -

מירי רגב: אין בעיה.

מירי רגב: אבל מותר לאנשים גם - - -

יוסף טייב: זה כל מה שהיה.

יוסף טייב: שלא יחשבו לרגע, כפי שאתה אומר, ארבל, שמקפחים אתכם.

יוסף טייב: רמת הקורבנות בכנסת - - -

מירי רגב: לא, לא מקפחים אותנו.

יוסף טייב: רמת הקורבנות הופכת כל מילה שאומרים, כאילו יש קורבן.

מירי רגב: אנחנו מקבלים – איך אומרים, מטפלים בנו בכפפות משי.

משה ארבל: תמשיך.

משה ארבל: תמשיך.

משה ארבל: תשווק את הבלוף.

משה ארבל: אל תאמין לו.

יוסף טייב: אז אנחנו מדברים פה כרגע על הצעת חוק שירות ביטחון, שהוא שילוב של תלמידי הישיבות בתוך השירות בצה"ל.

יוסף טייב: אין דבר נכון מזה, חבר הכנסת מלכיאלי.

יוסף טייב: אין דבר נכון מזה שאנשים ישרתו את המדינה.

יוסף טייב: ולדעתי, אמר זאת חבר הכנסת - - -

מיכאל מלכיאלי: אתה יותר חכם מבן-גוריון?

מיכאל מלכיאלי: אתה יותר חכם מבן-גוריון?

מיכאל מלכיאלי: יותר פיקח ממנו?

יוסף טייב: עם כל הכבוד, גם בן-גוריון לא ראה, חשב, מתי מעט יהיו כאלה.

יוסף טייב: והיום אנחנו מדברים על מספרים - - -

מיכאל מלכיאלי: הכול יחסי במספרים, ידידי.

מיכאל מלכיאלי: אתה פרופסור?

יוסף טייב: תראה, אתה לא נותן לי לדבר.

יוסף טייב: אתה לא נותן לי לדבר.

מיכאל מלכיאלי: סליחה.

יוסף טייב: אתה לא מאפשר לי לדבר.

מיכאל מלכיאלי: סליחה, סליחה.

יוסף טייב: תודה רבה לך.

יוסף טייב: עכשיו, אנחנו הגענו לעיוות מוחלט בתוך החברה הישראלית בתוך הנושא הזה.

יוסף טייב: עיוות מוחלט לגבי המחויבות לתוך החברה הישראלית.

יוסף טייב: רק בשבועיים האחרונים, או בעשרת הימים האחרונים, כולנו הרי ראינו, לחימה בצה"ל או הקרבה לשם המדינה היא חלק שכולנו, כולנו, ואני לא אומר פה הפרדה – כולנו הרי זועקים כשאנחנו רואים את החיילים שלנו שנופלים, רחמנא ליצלן, או מה שקורה.

יוסף טייב: ולכן שירות בצה"ל אף פעם לא בא על חשבון התורה.

יוסף טייב: אף פעם הוא לא בא על חשבון התורה.

יוסף טייב: אלא לומדי התורה צריכים לקום ולשרת בצה"ל כחלק מתוך ההסדר.

יוסף טייב: וההסדר כרגע, שהוא הסדר חדש בתוך המערכת הזאת, מדבר על כך שיידחו את כל השירות, כמו שאנחנו יודעים, ויאמרו לנו כרגע, לפי כל ההסדר הזה, שינוי אחד – גיל הפטור יורד ל-21.

יוסף טייב: וגיל הפטור יורד ל-21 זה לא איזה עוול.

יוסף טייב: אתה יכול לקבל החלטה.

יוסף טייב: למה מה קרה?

יוסף טייב: קרה עיוות שאנשים שלא משרתים בצה"ל ומקבלים סובסידיות, ומקבלים תשלומים, בעוד אלה שמשרתים אינם מקבלים.

מיקי לוי: משפט לסיכום, בבקשה.

יוסף טייב: ולכן אני רוצה לומר לך - - -

מיכאל מלכיאלי: אתה מתכוון ל-53 מיליארד של רע"מ?

מיכאל מלכיאלי: זו הכוונה שלך?

יוסף טייב: אני רוצה שתקשיב טוב.

מיכאל מלכיאלי: לא.

מיכאל מלכיאלי: למי התכוונת?

מיכאל מלכיאלי: שאלת הבהרה.

מיכאל מלכיאלי: התכוונת ל-53 מיליארד?

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי - - -

יוסף טייב: אתה מדבר כאן על מדינה – תקשיב טוב.

יוסף טייב: אתה מדבר כאן - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת שיין, בבקשה, משפט.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, תן לי רגע לגמור משפט, כי אני לא יכול לגמור משפט ככה.

מיקי לוי: בבקשה, אבל אני חייב לעמוד בזמנים.

מיקי לוי: בבקשה.

יוסף טייב: אני מבין, אבל אני רוצה לגמור משפט, כי אחרת - - -

מיקי לוי: משפט, בבקשה.

יוסף טייב: מדינת ישראל הוקמה כמדינת העם היהודי, כמו שאתה יודע.

מיכאל מלכיאלי: עד שהגעתם.

מיכאל מלכיאלי: עד שהגעתם.

יוסף טייב: תקשיב טוב.

יוסף טייב: זו מדינת העם היהודי.

יוסף טייב: זה אומר שאנחנו רוצים לשמור על הריבונות שלנו.

מיכאל מלכיאלי: רציתם.

מיכאל מלכיאלי: רציתם.

יוסף טייב: וההגנה על - - -

מיכאל מלכיאלי: זה עבר.

מיכאל מלכיאלי: עבר.

יוסף טייב: אתה חייב להפריע.

יוסף טייב: אני יודע שזה חלק בדמך להפריע לי.

מיכאל מלכיאלי: לא, לא, לא.

מיכאל מלכיאלי: אני מתקן אותך.

יוסף טייב: אז תפסיק.

יוסף טייב: אז תפסיק.

יוסף טייב: אתה לא מתקן אותי.

יוסף טייב: אתה רק מפריע לי.

יוסף טייב: אנחנו מדברים על השיח בכנסת.

יוסף טייב: אתה לא יכול להפריע.

מיכאל מלכיאלי: פעם.

מיכאל מלכיאלי: פעם.

מיכאל מלכיאלי: פעם.

יוסף טייב: ולכן אנחנו אומרים, שירות בצה"ל הוא אחד מהדברים הכי מכובדים שאדם יכול לעשות, לתרום בלימוד בצה"ל.

יוסף טייב: אנחנו לא מפריעים מעולם לכל מי שרוצה ללמוד תורה.

מיכאל מלכיאלי: אתם מפריעים - - -

יוסף טייב: אבל כאשר אתה אומר תורתו אומנותו, ותורתו אומנותו בא על חשבון הגנה על מולדת, אזי יש עיוות מוחלט של כל המושג.

יוסף טייב: מה גם שאתה מקבל סובסידיה, והאדם הזה צריך להגן עליך.

מיכאל מלכיאלי: 53 מיליארד.

מיכאל מלכיאלי: זה הכוונה.

מיקי לוי: תודה.

יוסף טייב: העיוות הזה, חייבים לשים לו קץ.

מיכאל מלכיאלי: 53 מיליארד, זה הסובסידיה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, תודה.

יוסף טייב: והגיע הזמן, אחרי כל אותן חקיקות, שנשנה את המסגרת כי היריבות בעם תלך ותתחדד לאור הדבר הזה.

יוסף טייב: וכל הסיפורים כאילו לימוד התורה מגן על הארץ, הוא מגן ברמה רוחנית על כמה אנשים.

מיקי לוי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: על עם ישראל הוא מגן.

משה ארבל: עפר לפיך.

משה ארבל: עפר לפיך.

משה ארבל: חצוף.

משה ארבל: אתה חצוף.

משה ארבל: עפר לפיך.

משה ארבל: התורה היא זכות הקיום שלנו בארץ.

משה ארבל: איך אתה מעז לדבר?

יוסף טייב: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת שיין.

מיקי לוי: חבר הכנסת שיין.

משה ארבל: איך אתה מעז לדבר?

יוסף טייב: מר ארבל, תקשיב טוב - - -

משה ארבל: זכות הקיום שלנו פה זה רק לימוד התורה.

יוסף טייב: חבר הכנסת ארבל - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת שיין, בבקשה, משפט.

מיקי לוי: לא יותר.

משה ארבל: משפט?

משה ארבל: עשר דקות הוא מדבר.

מיכאל מלכיאלי: - - - אזרחות של ליברמן - - -

משה ארבל: אבל הוא קואליציה, אז יש לו עשרה משפטים.

משה ארבל: דברי רהב.

משה ארבל: שחצנות.

משה ארבל: זה מה שאתה מדבר.

מיקי לוי: בבקשה.

יוסף טייב: חבר הכנסת ארבל, כולנו תלמידי - - -

מיכאל מלכיאלי: - - -

יוסף טייב: חבר הכנסת ארבל, תקשיב טוב.

מיכאל מלכיאלי: כואב לי עליך.

מיכאל מלכיאלי: לא מתאים לך.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: די.

יוסף טייב: אנחנו כולנו תלמידי תורה.

יוסף טייב: כולנו.

מיכאל מלכיאלי: מה?

מיכאל מלכיאלי: מה כולנו?

יוסף טייב: כולנו.

יוסף טייב: כל אחד פה.

מיקי לוי: תודה.

יוסף טייב: ואתה לא תלמד אותי יותר ממה שאני למדתי גם כן תורה.

יוסף טייב: ולכן אני אומר - - -

מיכאל מלכיאלי: בחיים לא אלמד אותך.

מיכאל מלכיאלי: אבל אני כן אומר לך שלומדי התורה מגינים על עם ישראל.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, תזמין את חבר הכנסת שיין לקפה.

יוסף טייב: זכות היא לנו גם להגן על המולדת שלנו.

מיקי לוי: די, די.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: תודה רבה.

יוסף טייב: והזכות הזאת היא ראשונית בכל הרמות.

יוסף טייב: תדע לך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, בבקשה.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, עם הפרעות אי-אפשר לדבר.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אל תפנה בשמות.

יוסף טייב: אבל זה לא קשור.

מיקי לוי: אל תפנה בשמות.

יוסף טייב: אבל אי-אפשר לדבר ככה.

מיקי לוי: ברגע שאתה פונה למישהו בשם, הוא מתעורר.

מיכאל מלכיאלי: חבר הכנסת יוסף שיין, הכנסת - - -

יוסף טייב: אתה לא נותן לדבר.

יוסף טייב: אתה הפרעת לי לדבר.

מיכאל מלכיאלי: אני נהניתי לדבר איתך.

יוסף טייב: אבל זה לא דו-שיח.

יוסף טייב: זה לא דו-שיח.

יוסף טייב: אני באתי לדבר, אתה לא נותן לדבר.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, עליתי לכאן למליאה עם ספר הרמב"ם מעיזבונו של עורך הדין הסנגור ניסים בלס, שהיה אחיה של יושבת-ראש הכנסת דליה איציק.

משה ארבל: ברמב"ם הזה, שזכיתי אחר פטירתו לקבל אותו, ומדי פעם אני גם לומד בו, אומר הרמב"ם בסוף הלכות שמיטה ויובל בפרק י"ג: "לפיכך" – שבט לוי – "הובדלו מדרכי העולם.

משה ארבל: לא עורכין מלחמה כשאר ישראל ולא נוחלין ולא זוכין לעצמן בכוח גופן, אלא הם חיל ה', שנאמר: בירך ה' חילו, והוא ברוך הוא זוכה להם, שנאמר: אני חלקך ונחלתך.

משה ארבל: ולא שבט לוי בלבד, אלא כל איש ואיש מכל באי העולם אשר נדבה רוחו אותו והבינו מדעו להיבדל לעמוד לפני ה' לשרתו ולעובדו לדעה את ה', והלך ישר כמו שעשהו האלוקים, ופרק מעל צווארו עול החשבונות הרבים אשר ביקשו בני האדם, הרי זה נתקדש קודש-קודשים, ויהיה ה' חלקו ונחלתו לעולם ולעולמי-עולמים ויזכה לו בעולם הזה דבר המספיק לו כמו שזכה לכוהנים ללוויים, הרי דוד, עליו השלום, אומר: ה' מנת חלקי וכוסי, אתה תומיך גורלי".

משה ארבל: מעמדם של לומדי התורה במדינת ישראל הוא מעמד קודש.

משה ארבל: קודש-קודשים.

משה ארבל: בזכותם אנחנו קיימים, בזכותם אנחנו קיימים פה, ובזכותם אנחנו קיימים בעולם.

משה ארבל: הם מעתיקי השמועה מדור לדור.

משה ארבל: בלעדיהם אנחנו כאן נמצאים ככובשים, בארץ הזו.

משה ארבל: הזכות שלנו על הארץ היא בזכות לומדי התורה באופן חד וברור.

משה ארבל: והחוק הזה, שמבקש לייצר מדרגים ומכסות ולומר לפלוני: אתה לומד תורה, אבל אנחנו לא מאשרים לך ללמוד תורה כנתינתה בסיני, כמו שבט לוי, למרות שנדבה רוחו – הדבר הזה בלתי מתקבל על הדעת במדינה יהודית.

משה ארבל: בן-גוריון המנוח הבין את הדבר הזה, ידע ושכלל את הדבר הזה, וצדקתו עומדת לעד – אני אומר את זה כאן מעל הבמה הזו.

משה ארבל: הוא עשה מעשה אמיץ והבין את החשיבות של ערך שבט לוי של הדור, ערך לומדי התורה, החיל המקודש הזה, שכמו שיש לנו חיל רגלים וחיל אוויר וחיל תותחנים וחיל צנחנים – "אֶלֶף לַמַּטֶּה אֶלֶף לַמַּטֶּה" – יש לנו חיל של לומדי התורה.

משה ארבל: ועלינו כולנו לחזק ולעודד את לומדי התורה, וכל פגיעה בהם היא פגיעה בנשמת האומה הישראלית.

משה ארבל: היה לא תהיה.

משה ארבל: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת משה ארבל.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: זה רק חצי שעה להוריד את הפודיום.

איתן גינזבורג: אני לא אגזול מזמנך ואתחיל שנייה אחת בטרם ירד הדוכן עד למקום הנכון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אינני מוטרד.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שמענו היום הרבה פעמים "יום חגה של הכנסת".

יעקב מרגי: יום ט"ו בשבט הוא אחד מארבעה ראשי שנים, ראש השנה לאילנות.

יעקב מרגי: לצערי הרב, יש אנשים ששכחו מה זה ט"ו בשבט, זוכרים אותו רק כיום ההולדת של הכנסת.

יעקב מרגי: את מפריעה לי, השרה לשעבר.

יעקב מרגי: לא מספיק ביטלו את ההתקן של שכחת ילדים?

מירי רגב: - - - שלי.

מירי רגב: כל אחד שמת, כל פעוט שמוצא את מותו ברכב, זה על הידיים של הממשלה המפוארת הזאת ושל מיכאלה היקרה.

יעקב מרגי: אני מקווה שזה לא - - -

איתן גינזבורג: לא, לא, לא.

איתן גינזבורג: לא צריך להגזים.

איתן גינזבורג: גברתי השרה לשעבר, בואי לא נאשים אנשים במוות.

מירי רגב: בטח שכן.

איתן גינזבורג: לא נעשה את זה.

מירי רגב: בטח שכן.

איתן גינזבורג: אנחנו פה בדיאלנא, יום הולדת לכנסת, בואו נדבר על דברים שמחים.

מירי רגב: זו האמת.

מירי רגב: זו האמת.

יעקב מרגי: אני מקבל את הזמן.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש - -

איתן גינזבורג: הינה, הוספתי לך כמה שניות.

יעקב מרגי: - - אתה יודע, ביום חגה של הכנסת הרבו לדבר היום על האחדות, על השיח המכבד.

יעקב מרגי: אף הגדילו עשות בוועדת הכנסת להביא את הנציגים של החברה האזרחית, גופים ועמותות שרוצים לחנך אותנו מחדש, ללמד אותנו איך לדבר בכבוד, איך להתנהל בכבוד.

יעקב מרגי: ואני שואל את יושב-ראש הכנסת – הכנת תערוכה, הבאת שלל הגיגים על הקירות שלנו בשבח האחידות והאי-פילוג והאי-שיסוע, ואני שואל: האם אין יום אחר?

יעקב מרגי: ביום הזה להביא את חוק הגיוס, החוק המפלג, החוק שפוצע בלב, בנפשם של ציבור גדול במדינת ישראל?

יעקב מרגי: זה חוק שעשור ויותר נדון בבג"ץ.

יעקב מרגי: סוגיה מאז קום המדינה.

יעקב מרגי: ביום הזה, ביום ט"ו בשבט, ביום חגה של הכנסת?

יעקב מרגי: לפחות אם הייתם בוחרים – היו בוחרים נושא אחר ליום הזה, לא של השיח המכבד, לא של הפילוג, לא של השיסוי.

יעקב מרגי: ולא מוצא יאיר לפיד, יושב-ראש מפלגת יש עתיד – הנושא היחיד שהיה לו לדבר עליו היום בישיבת הסיעה הוא בשבח החקיקה הזו.

יעקב מרגי: אוי.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, רבותיי, האינטרס של מערכת הביטחון הוא לא ההסכם הקואליציוני שנחתם להעביר את החוק הזה בכל מחיר ובכל צורה.

יעקב מרגי: כולם יודעים מה הצרכים של מערכת הביטחון ומה מערכת הביטחון הייתה רוצה באמת.

יעקב מרגי: ההבאה של החוק הזה היום ביום ט"ו בשבט, ביום חגה של הכנסת, בתקופה הכי קשה של הכנסת, של השיח הרועם, של המחלוקות הקשות – פתאום הקרע בעם לא מעניין אף אחד.

יעקב מרגי: פתאום השסע בעם לא מעניין אף אחד.

יעקב מרגי: פתאום אין דאגה לשלומו של העם הזה.

יעקב מרגי: רבותיי, הצביעות זועקת מכל פינה בבית הזה, ואני תפקידי בחצי השנה האחרונה להציב מראה מול המוסר הכפול, מול הערכים הסובייקטיביים של אותם אנשים שמטיפים לנו פה בשבח האחדות.

יעקב מרגי: ביום הזה להביא את החוק הכי מפלג.

יעקב מרגי: עכשיו, ברשותך, אדוני, בשבחם של לומדי התורה.

יעקב מרגי: רבותיי, אני אומר את תיאוריית הכור, ממש בקצרה, אני לא אגזול הרבה זמן.

יעקב מרגי: תיאוריית הכורים הגרעיניים: צריך שתמיד תהיה ליבה רוחנית בוערת, ליבה רוחנית רותחת, וזה גרעין לומדי התורה.

יעקב מרגי: ברגע שהליבה הזו תתקרר, ההשלכות במעגל השני והשלישי והרביעי תהיה צינה עד כדי התנתקות מהערכים היהודיים.

יעקב מרגי: אנחנו רואים מה קרה ליהדות התפוצות: איפה שקיררו את הליבה, איפה שהתנועה הרפורמית נכנסה – כמה התבוללות, מה גודל ההתבוללות, מה גודל השבר.

יעקב מרגי: אנחנו לא רוצים להביא את זה למדינתנו.

נחמן שי: ארבעת האנשים שחטפו אותם לפני ארבעה ימים - -

יעקב מרגי: אז מה?

נחמן שי: - - מה הם היו?

יעקב מרגי: מה הקשר?

נחמן שי: הם לא היו יהודים?

יעקב מרגי: מכובדי השר - - -

נחמן שי: הם לא היו יהודים?

נחמן שי: אין להם - - -

יעקב מרגי: מה הקשר?

יעקב מרגי: אני אמרתי שהם לא יהודים?

יעקב מרגי: סליחה, אני אמרתי שהם לא יהודים?

נחמן שי: - - -

יעקב מרגי: לא, לא, מכובדי, מכובדי השר, אתה בוחר - - -

משה ארבל: נחמן, צא לקפה, לא נגיד שאין שר במליאה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ארבל - - -

יעקב מרגי: משפט.

יעקב מרגי: משפט, רק להשיב לשר.

יעקב מרגי: אתה בחרת בדרך הקלה ללכת למקום שאני לא הלכתי לשם.

יעקב מרגי: אני דיברתי על אלה שכבר לא איתנו, לא על אלה שאיתנו.

איתן גינזבורג: תודה רבה לכבוד השר לשעבר יעקב מרגי.

נחמן שי: הם אחים שלנו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עמיחי שיקלי – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חברת הכנסת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת גדי יברקן, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, היום בארצות הברית זהו יום חג.

דסטה גדי יברקן: מציינים יום חג לזכרו של ד"ר מרטין לותר קינג.

דסטה גדי יברקן: ד"ר מרטין לותר קינג, אחד הלוחמים שהאנושות זוכרת, תמיד הגדיל לדבר על החופש, על השתיקה של הרוב הדומם.

דסטה גדי יברקן: אחד הדברים שהוא דיבר עליהם וחזר עליהם בנאומים שלו זה השתיקה, האדישות וההסכמה של הציבור לקבל את האפליה ולא להילחם יחד עם אלו שמופלים לרעה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, באחד הנאומים שהוא נשא, הוא אמר כך, ואני מצטט: המחסום המכשיל ביותר במאבקו של האדם למען החופש הוא לא חבר מועצת העיר, אלא האיש המתון אשר מסור יותר לסדר מאשר לצדק, אשר מעדיף שלום שלילי שהוא היעדר של מתיחות, על פני שלום חיובי, שהוא נוכחותו של צדק.

דסטה גדי יברקן: זה אשר תמיד אומר:

דסטה גדי יברקן: אני מסכים עם היעדים של מאבקך אבל איני יכול להסכים עם שיטות הפעולה הישירות שלך; זה אשר באופן פטרנליסטי מאמין שהוא יכול לקבוע את לוח הזמנים לחירותו של האחר; זה אשר חי על תפיסה אמיתית של זמן ואשר תמיד מציע לאדם המתון זמן נוח יותר למאבק על החופש שלו.

דסטה גדי יברקן: סוף ציטוט.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אני ציטטתי את הנאום הזה משום שהאנושות והעם בישראל נמצאים בתקופה שבה זכויות האדם נרמסות בהרף – מה שנקרא בלחיצת כפתור, וכמעט ללא רגישות.

דסטה גדי יברקן: אני חושב, ואני מסתכל על השמאל ובעיקר על אנשי מרצ ומפלגת העבודה, שיש להם זכויות רבות בפוליטיקה הישראלית על מאבק למען זכויות האדם וחירות האדם, אבל הם אנשים שדיברו רוב חייהם הפוליטיים על צדק ושוויון וחירות רק מבחינה פילוסופית והם בעצם אף פעם לא היו זקוקים לצדק ולחופש בעצמם.

דסטה גדי יברקן: מי שלא הרגיש את האפליה בעצמו, כמעט שלא יכול להבין את מי שמופלה.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אני רואה את הממשלה הנוכחית, את חלקם הגדול בממשלה הנוכחית, שזעקו לחירות ולשוויון, והיום עושים בדיוק את ההפך הגמור ממה שהם הטיפו, ממה שהם נלחמו למענו.

דסטה גדי יברקן: ואני רואה – אני היום שוחחתי, הרים אליי טלפון היום מנהל בית ספר, מנהל תיכון, ואומר לי: תשמע, האזנתי לריאיון שלך היום בבוקר ברשת ב', אני רוצה להגיד לך שמערכת החינוך נמצאת במצב הרבה יותר גרוע ממה שאתה ציינת ברדיו.

איתן גינזבורג: תודה.

דסטה גדי יברקן: אנחנו, מנהלי בתי הספר, לא יכולים לנהל את תלמידי ישראל בגלל הכאוס שמערכת החינוך נמצאת בו, מה שהממשלה הובילה.

איתן גינזבורג: תודה.

דסטה גדי יברקן: והאפליה בין מחוסנים ללא מחוסנים בבדיקות, ומי שלא חוסן יושב בבית כאשר מי שחוסן חוזר למערכת – אני מסיים, אדוני.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה על השנייה הזאת.

איתן גינזבורג: לא, אתה סיימת מזמן, אדוני.

איתן גינזבורג: זה לא שנייה, זה כבר דקה וחצי.

דסטה גדי יברקן: ולכן, הדבר הזה מחייב אותנו לנהוג בשוויון ובצדק.

דסטה גדי יברקן: תודה, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל רון בן משה – אינה נוכחת; חברת הכנסת גילה גמליאל – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי.

איתן גינזבורג: תראה איך גזלת זמן לרב דרעי.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, לכאורה, שמעתם את חברי הכנסת החרדים, הדתיים, אחרים, שמדברים פה אידיאולוגית על ערך לימוד התורה, על החשיבות, וזה לכאורה היה צריך באמת להיות כאן דיון מאוד מאוד אידיאולוגי, מאוד מעמיק.

אריה מכלוף דרעי: אבל לצערי הרב, צר לי, זה דיון פוליטי ממדרגה ראשונה.

אריה מכלוף דרעי: החוק הוא חוק פוליטי ממדרגה ראשונה.

אריה מכלוף דרעי: אף אחד לא מדבר בשם השוויון.

אריה מכלוף דרעי: יכול להיות.

אריה מכלוף דרעי: אני שמעתי את שר הביטחון בחדרי, בדרך כלל אני מעריך אותו ואני מאמין לו שהוא חושב – שהוא רוצה לעשות צבא שיהיה שוויוני, אבל לא על זה מדובר.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו גם יודעים שאם זה היה תלוי בשר הביטחון הוא לא היה מביא את החוק הזה.

אריה מכלוף דרעי: הוא בא לכאן בגלל אילוץ קואליציוני ובגלל אילוץ של הבג"ץ, ששם אולטימטום: אם עד יום רביעי לא יעבירו קריאה ראשונה, לא תהיה דחייה.

אריה מכלוף דרעי: אז לכן, החוק הוא חוק פוליטי.

אריה מכלוף דרעי: איווט ליברמן, יאיר לפיד, כביכול המשרתים הגדולים בצבא, גנרלים בצבא – אחד בגלי צה"ל ואחד שאני לא יודע איפה – הם באים מדברים בשם השוויון כביכול.

נחמן שי: - - - במחנה - - -

אריה מכלוף דרעי: במחנה, אתה צודק.

אריה מכלוף דרעי: אתה צודק.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה, נחמן.

משה ארבל: הבהרה חשובה.

אריה מכלוף דרעי: הבהרה חשובה.

קריאה: שדרגת אותו.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו גדלנו על נחמן במלחמת המפרץ.

ישראל אייכלר: בגלי צה"ל עושים משהו.

אריה מכלוף דרעי: כן.

אריה מכלוף דרעי: ולכן, הדיון הוא דיון פוליטי, לצערי הרב, וצר לי שלוקחים את מיטב הבנים של עם ישראל.

אריה מכלוף דרעי: אני הייתי בחור ישיבה, אני למדתי בישיבת חברון, אני למדתי בכולל אחר כך, אני אומר לכם, אחר כך הייתי מנכ"ל משרד הפנים ושר הפנים וחבר קבינטים והכול.

אריה מכלוף דרעי: תאמינו לי, אני מדבר עכשיו פיזית, לא מדבר – הקושי הגדול לשבת וללמוד תורה ולהיות מופרש מכל הנאות העולם, לשבת וללמוד סוגיות וללמוד 12, 14 ו-16 שעות ברציפות, שבעה ימים בשבוע, אין חופשים, וללמוד – זה הרבה הרבה יותר קשה מכל מטלה, וגם הרבה יותר איכותי.

אריה מכלוף דרעי: אז לכן, עם כל הכבוד, לא על זה אנחנו מדברים כשלוקחים את בני הישיבות והופכים אותם כביכול עכשיו לקרדום לוויכוח פוליטי.

אריה מכלוף דרעי: בציניות אי-אפשר לשכנע אף אחד, אני רק רוצה לפנות לבני התורה היקרים, באמת לשבט לוי של הדור שלנו, ולומר להם: אל תתפעלו מרעשי הרקע שאתם שומעים כאן.

אריה מכלוף דרעי: אתם תמשיכו ללמוד תורה; אנחנו בנפשנו, בגופנו, נגן עליכם.

אריה מכלוף דרעי: גם אם חלילה וחס יעשו סנקציות כאלה ואחרות, אנחנו נחסוך מפיתנו וניתן לכם לאכול, כיוון שאתם הקיום של עם ישראל.

אריה מכלוף דרעי: אתם תמשיכו ללמוד תורה – אנחנו נדאג, כולנו, שאתם תלמדו תורה ואין מי שירצה ללמוד תורה, שמישהו יפריע לו ללמוד תורה.

אריה מכלוף דרעי: לא יהיה מצב כזה במדינת ישראל, כיוון שכל הקיום שלנו במדינת ישראל, כל הזכות שלנו מול אומות העולם, כל הזכות שלנו מול הפלסטינים שהיו כאן לפנינו, היא בגלל לימוד התורה ובגלל התורה.

אריה מכלוף דרעי: זה הקושאן האמיתי שלנו.

אריה מכלוף דרעי: ולכן, צר לי וצר לי וצר לי שאנחנו ביום ט"ו בשבט, ביום הולדת של הכנסת, במדינת היהודים, במה אנחנו מתעסקים כאן?

אריה מכלוף דרעי: אתם אומרים: ערך לימוד התורה.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו, מה אנחנו נעשה?

אריה מכלוף דרעי: כל מי שלומד תורה יכול להמשיך ללמוד תורה, אבל מה?

אריה מכלוף דרעי: צריך לתת מכסות.

אריה מכלוף דרעי: איך ניתן מכסות?

אריה מכלוף דרעי: מה נגיד?

אריה מכלוף דרעי: יואב, אתה תלך לצבא; אתה, מיכאל, לא תלך לצבא; יעקב, תלך; איתמר, לא תלך.

אריה מכלוף דרעי: מי יכול?

אריה מכלוף דרעי: זה דיני נפשות, סנהדרין צריך בשביל כזה דבר.

אריה מכלוף דרעי: מי יחליט כזה דבר?

אריה מכלוף דרעי: ולכן, צר לי, אני אומר:

אריה מכלוף דרעי: אנחנו נמשיך להגן ואנחנו נמשיך לשמור שלומדי התורה בארץ ישראל, שמגינים עלינו ובזכותם אנחנו נמצאים כאן, ימשיכו ללמוד תורה.

אריה מכלוף דרעי: ושוב אני מדגיש מה שאמרו משה ארבל ומיכאל מלכיאלי וכל מי שדיבר כאן – אנחנו לא מדברים שהחרדים לא ישרתו בצבא; אנחנו מדברים על לומדי התורה שלא ישרתו בצבא כיוון שהם נשאו עול אדיר על כתפיהם, ואם באמת הממשלה אומרת שגם ערך לימוד התורה חשוב לה, אי-אפשר להפלות בין פלוני שלומד תורה לפלוני שלומד תורה.

אריה מכלוף דרעי: ולחבריי מרע"מ, שאני מכבד אותם, את אמונתם כמוסלמים, אני אומר לכם – אני הנחיתי את חבר הכנסת משה ארבל ועוד צוות של משפטנים, יש קווים אדומים שאנחנו לא נעבור עליהם.

אריה מכלוף דרעי: אין לכם שום זכות מוסרית להחליט בשביל החרדים ובשביל היהודים מי ישרת בצבא כשאתם לא משרתים בצבא.

איתן גינזבורג: תודה.

אריה מכלוף דרעי: אם אתם תרימו יד – אני לא מאיים אבל אני אומר לכם – אם אתם תרימו יד היום בעד החוק הזה, אנחנו לא נרפה מבית המשפט העליון ולא נרפה מכל פעולה שאנחנו יכולים לעשות כדי שיגייסו את הערבים לצבא, ונראה את השוויון ונראה את הממשלה, את ממשלת השינוי, שתבוא ותגיד למה ערבי לא ישרת בצבא ולמה לומד תורה ישרת בצבא.

אריה מכלוף דרעי: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת דרעי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

אריה מכלוף דרעי: ואני מודה לך שלא הפסקת אותי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

משה אבוטבול: ויאיר לפיד ימשיך לשרת בעיתון במחנה.

משה אבוטבול: כן, יאיר?

משה אבוטבול: עיתון במחנה, אל תשכח, תרוץ לשם - - -

יאיר לפיד: - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול, ממש לא מוכרחים.

קריאות: - - -

משה אבוטבול: - - - פחדן אחד.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול, זה ממש לא הכרחי.

סימון דוידסון: "פחדן" תקרא לחברים שלך.

איתן גינזבורג: ממש לא הכרחי.

איתן גינזבורג: ממש לא הכרחי.

שלמה קרעי: - - - במעשים - - -

סימון דוידסון: "פחדן" תקרא לחברים שלך.

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דוידסון, תודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול, מספיק.

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול, מה קרה לך?

איתן גינזבורג: מה קרה לך?

סימון דוידסון: גיבור גדול.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול אני מאוד שמח שחבר הכנסת יאיר לפיד נמצא פה.

איתן גינזבורג: השר יאיר לפיד.

ישראל אייכלר: השר יאיר לפיד נמצא פה, ראש הממשלה החלופי, כי כשהוא שירת בעיתון במחנה אני הייתי עורך עיתון המחנה החרדי, כך שיש לנו אותה רמת שירות בצבא בעניין הזה.

ישראל אייכלר: אבל כולם מדברים על הגיוס.

נחמן שי: - - - הוא מאוד מוכשר, מאוד מוכשר.

נחמן שי: בוא לא נזלזל.

ישראל אייכלר: אני לא מזלזל לרגע בכישרון העיתונאי, האנושי, הממשלתי והשלטוני.

ישראל אייכלר: כשמדברים על גיוס לצבא, אני רוצה לגלות לכולם – לכל הצופים, בעיקר – מדברים על גיוס לצבא ומתכוונים לכור היתוך.

ישראל אייכלר: זאת כל הבעיה.

ישראל אייכלר: אם היה מדובר בשירות צבאי כדי להגן על עם ישראל, זה בדיוק כמו שירות רפואי כדי להגן על בריאותו של עם ישראל.

ישראל אייכלר: יעלה על דעתו של מישהו לגייס בכפייה אנשים לבתי החולים?

ישראל אייכלר: לא, כי ברור שמי שרוצה ויכול להיות רופא יקבל שכר הגון בשביל ליד רופא, והרפואה איננה פחות חשובה מהביטחון.

ישראל אייכלר: אלא מה?

ישראל אייכלר: יש פה עניין של גיוס חובה למטרה אחרת לגמרי – מטרה של כור היתוך.

ישראל אייכלר: כור ההיתוך הזה, אנחנו לא רצינו לפני 70 שנים להיכנס אליו, ובעזרת השם בעוד 70 שנים אנחנו לא נרצה להיכנס לכור ההיתוך הזה, כי כור ההיתוך הזה מורכב מתרבות שאיננה תרבות תורנית, ולעולם לא נסכים להעביר את ילדינו לתרבות הרעה ששוררת במדינת ישראל.

ישראל אייכלר: אנחנו מכירים בעובדה שמדינת ישראל הוקמה כמדינה חילונית.

ישראל אייכלר: אנחנו לא מצפים שמדינת ישראל תהיה מדינה דתית.

ישראל אייכלר: לכן, ככזאת, היא לא יכולה שאנחנו ניכנס לכור היתוך שיהפוך את הילדים שלנו לחילונים, כשם שאתם לא תסכימו שנכפה עליכם להכניס את הילדים שלכם לחינוך חרדי כדי שיצאו אנשים חרדים.

ישראל אייכלר: לכן אנחנו חיים במדינה דמוקרטית, ומדינה דמוקרטית אומרת שכל אחד יחנך על פי דרכו והמדינה תתנהל על פי צרכיה.

ישראל אייכלר: צורכי מדינת ישראל, אומרים כל מומחי הביטחון, אינם מחייבים גיוס חובה.

ישראל אייכלר: אפשר 1,000 מתווים – ואמר פה דוד ביטן על הבמה בישרותו שאין שוויון בין חייל גולני לחייל בקריה, אבל הוא גם הציע את מה שרבים מציעים: שיהיה שכר הגון לכל חייל לפי תרומתו, כמו שיש לכל רופא לפי תרומתו.

ישראל אייכלר: מי שירצה לבוא ולהתגייס ברצון ולקבל שכר ותנאים – כל הכבוד.

ישראל אייכלר: אני גם בעד כל דרישות הפנסיה שיש לאלופים בצבא שהיו בקרב – כל הכבוד, הכול מגיע להם – אבל לא לכפות על אנשים להיכנס לכור היתוך בשום אופן.

ישראל אייכלר: לכן אני אומר - - -

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

ישראל אייכלר: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש:

ישראל אייכלר: זה שרע"מ, שמייצגת את הערבים בנגב, שהצליחו לכבוש בשבוע שעבר את הנגב מידי הריבונות הישראלית באופן טוטלי, יבואו לכפות עלינו להתגייס בחובה לצבא בשעה שהערבים לא מחויבים אפילו בגיוס לשירות אזרחי בקהילה שלהם, זה צחוק הגורל והלעג הגדול ביותר שיכולתם לעשות לחוק הגיוס.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מיכל סגמן – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר, בבקשה, שלוש דקות.

איתמר בן גביר: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, על דוד המלך כתוב: " 'הוא עדינו העצני' שהיה מעדן עצמו כתולעת שלומד תורה ומקשה עצמו לעץ כשיוצא למלחמה".

איתמר בן גביר: אכן, זה לא סוד שאני מאלה שחושבים שהשילוב הנכון הוא סיפא וספרא – תורה ומאבק על ארץ ישראל, על מדינת ישראל.

איתמר בן גביר: אחרי שאני אומר את הדברים הללו, צריך לזכור מה סלע קיומנו כאן, במדינת ישראל: תלמוד תורה.

איתמר בן גביר: "ותלמוד תורה כנגד כולם".

איתמר בן גביר: אני מעריץ אותם, מעריץ את אותם בני הישיבות שממיתים את עצמם באוהלה של תורה; מעריץ את אותם אלה שמוסרים נפש ביום, בלילה, בחורף, בקיץ, בשרב, מגיעים ולומדים בתת-תנאים, באפס תקציב ובמסירות נפש כל כך גדולה.

איתמר בן גביר: ממשלה שלא מבינה את זה היא ממשלה מנותקת שפשוט פוגעת בקודשי ישראל.

איתמר בן גביר: יש כאן דבר שהוא הרבה הרבה יותר חמור, וזה העניין של פסטיבל הצביעות שאנחנו שומעים בכל מקום.

איתמר בן גביר: שוויון בנטל, שוויון בנטל, הם צועקים לנו פעם אחר פעם, והינה עומדים להם כאן נציגים, כל מיני חברי כנסת, גם מרע"מ וגם מהמשותפת, שאיזה נטל?

איתמר בן גביר: לפי איזה חוק לא מגייסים במגזר הערבי לצבא?

איתמר בן גביר: אז ניחא, יהיה מי שיגיד: רגע, יש כאן בעיות פוליטיות, יש כאן בעיות מדיניות, לא פשוט להם להילחם באויבים – לא כל הערבים, אסור להכליל, כמובן, אבל כשיש כאלה מתוכם שמזדהים עם אותם אויבים.

איתמר בן גביר: אבל איזו סיבה שבעולם, איזה תירוץ יש שלא לקחת אותם ולומר להם: שוויון בנטל – לפחות שירות לאומי; שוויון בנטל – בואו תתרמו ותעזרו לקהילות שלכם, לאנשים שלכם, לציבור שלכם.

איתמר בן גביר: אז יש כאן דיסוננס.

איתמר בן גביר: יש כאן קבוצה שהולכת עוד מעט להצביע בעד לגייס חרדים בכפייה, כן, שכמו שראינו לאורך כל הדורות, זה רק מרחיק, רק מרתיע, ואותה קבוצה, הפלא ופלא, היא אותה קבוצה שלא נושאת בנטל.

איתמר בן גביר: היא אותה קבוצה שאפילו לא משרתת בשירות לאומי.

איתמר בן גביר: לכן אני אומר לכם, חבריי בקואליציה: תפסיקו עם הצביעות שלכם.

איתמר בן גביר: אנחנו רואים את זה בכל כך הרבה פרשיות, בכל כך הרבה הצעות חוק, אבל אין יותר מהצעת החוק הזאת כדי להוכיח וללמד כמה הצביעות שלכם משתקפת וזועקת.

איתן גינזבורג: תודה.

איתמר בן גביר: לא מעניין אתכם השירות בצבא, מעניין אתכם לפגוע בחרדים כי הם חרדים.

איתמר בן גביר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת רם בן ברק – אינו נוכח; חבר הכנסת מופיד מרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת אלון טל – אינו נוכח; חבר הכנסת גלעד קריב – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

איתן גינזבורג: אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה - - -

מירב בן ארי: אתה מצביע נגד החוק?

רם שפע: לא, הוא בעד - - - שוויון בנטל.

יואב קיש: ברור שאני מצביע נגד החוק.

מירב בן ארי: איך?

מירב בן ארי: אתה הובלת את המחאה.

רם שפע: הוא הוביל את המאבק.

יואב קיש: אני עוד לא התחלתי לדבר.

מירב בן ארי: אז תתחיל, אני רוצה להקשיב, באתי להקשיב לך.

יואב קיש: נמצא פה השר לפיד, שאנחנו – אני זוכר שלפני שהוא הקים את יש עתיד; אני לא מדבר, מירב, כשאת הצטרפת ליש עתיד – לפני שהוא הקים את יש עתיד אנחנו היינו בהפגנות למען שוויון בנטל.

מירב בן ארי: נכון.

איתן גינזבורג: יואב קיש ואני, אני הייתי בהתעוררות - -

מירב בן ארי: אז איך הוא מצביע נגד?

איתן גינזבורג: - - אני הייתי בהתעוררות והוא היה במילואימניקים והיינו ביחד בהפגנות, באוהל.

מירב בן ארי: אוקיי, בוא נשמע.

יואב קיש: איך אני לא זוכר אותך?

איתן גינזבורג: אתה לא זוכר.

יואב קיש: אתה זוכר אותי או שאתה - - -

רם שפע: שינית את דעתך מאז.

יואב קיש: משהו פה לא בסדר.

יואב קיש: לא יכול להיות שאני לא זוכר אותך, אין דבר כזה.

רם שפע: איתן, הוא פשוט שינה את דעתו.

יואב קיש: אולי היית יותר יפה ויותר - - -

איתן גינזבורג: אני מודה לך, אדוני, אני מודה לך.

איתן גינזבורג: ירדו לך 20 שניות מהדיבור.

יואב קיש: אני מצטער שיש לי רק שתי דקות, אבל אגיד ברצינות, ואני מבקש לקבל עוד דקה, אני אודה לך.

איתן גינזבורג: על זה שאני פחות יפה.

יואב קיש: אמרתי שהיית יותר יפה אז.

איתן גינזבורג: אז היום אני פחות יפה.

יואב קיש: התבגרת, מה אני אעשה?

יואב קיש: אני אומר כך: ראשית, זה לא צחוק.

יואב קיש: אנחנו מדברים רגע לעניין.

יואב קיש: יש בעיה קשה בכל מה שקשור בגיוס במדינת ישראל.

יואב קיש: נפגשתי גם עם השר גנץ ודיברתי איתו על זה שחייבים לשנות את מתווה הגיוס במדינת ישראל.

יואב קיש: זה לא יכול להימשך.

יואב קיש: אני אומר: זה משהו שברור.

יואב קיש: עכשיו, מה הכיוון ומה המדיניות – לשם אני מחפש ללכת: שירות חובה לכולם, לדעתי לסדר גודל של שנתיים, שירות אזרחי, שירות שחלקו ייחשב לימודים בישיבה – כל הדברים הללו צריכים לקרות, כולל – והינה, פה אני אומר זאת גם לחברי רע"מ – כן, גם שירות חובה במגזר הערבי.

יואב קיש: לא יכול להיות שאתם תצביעו עכשיו רק על הראש של החרדים ולא תבינו שזה יגיע גם אליכם.

יואב קיש: חד וחלק, לכולם, אחר זו צביעות.

יואב קיש: זה – 1.

יואב קיש: נושא שני: נצטרך לשלם לאלו שאנחנו רוצים להשאיר, ולשלם טוב, כי הצבא צריך את הטובים אצלו, והוא יהיה חייב לבחור ולשלם להם כדי להחזיק אותם.

יואב קיש: שנתיים זה לא מספיק.

יואב קיש: הדבר הזה צריך לקרות.

יואב קיש: איך עושים דבר כזה?

יואב קיש: עושים אותו בשיח, בדיבור ובהגעה להסכמות.

יואב קיש: מה קורה פה?

יואב קיש: אתם הממשלה הכי לעומתית לחרדים, מנחיתה עליהם כל הזמן מכות, מסוכר, מתנת שר האוצר, למעונות היום, כדי שנשים יחזרו הביתה ולא ילכו לעבוד.

יואב קיש: אתם ממשלה שסימנה את החרדים עם x הכי גדול.

מירב בן ארי: מה זה קשור?

יואב קיש: זה קשור.

יואב קיש: זה קשור.

יואב קיש: כי מה אני בא ואומר לך?

מירב בן ארי: אתה הובלת מחאה נגד החרדים על זה שהם לא מתגייסים.

מירב בן ארי: לא, אל תפריעי לי.

מירב בן ארי: היא מפריעה לי.

מירב בן ארי: אני מבקש זמן.

איתן גינזבורג: תודה, חברת הכנסת בן ארי.

איתן גינזבורג: בבקשה.

מירב בן ארי: עכשיו אתה החלפת פוזיציה.

יואב קיש: אני הובלתי מחאה של שוויון בנטל והיום אין שוויון בנטל והחוק הזה שאתם מביאים לא מייצר שוויון בנטל.

יואב קיש: הוא שקר.

יואב קיש: ואני אומר לך בצורה הכי ברורה, אני אתנגד כי אני רוצה שיביאו לפה מתווה אמיתי שכולם משרתים, ועד אז זו לא חכמה ללכת על הראש של החרדים, שבאופוזיציה, אבל כשאתם רוצים לגייס את הערבים, עם זה אנחנו לא עושים שום דבר.

מירב בן ארי: אני זוכרת שקיבלת עונש.

יואב קיש: אז אתם ממשלה אנטי חרדית - - -

מירב בן ארי: אתה ישבת איתי בקואליציה, קיבלת עונש, הדיחו אותך מחוץ וביטחון.

יואב קיש: אתם ממשלה אנטי-חרדית.

יואב קיש: סימנתם את החרדים - - -

איתן גינזבורג: תודה, חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: הדיחו אותך מהוועדה בגלל שלא הצבעת.

מירב בן ארי: אני זוכרת את הכול.

יואב קיש: צבעתם את החרדים.

יואב קיש: אתם רוצים להעניש אותם שהם לא איתכם אבל הם עם עם ישראל, עם הזהות היהודית של מדינת ישראל, ואתם רוצים גם לשנות את הזהות של המדינה הזו וגם לרסק את כל ההסכמות של מדינת ישראל.

מירב בן ארי: תגיד להם שהדיחו אותך מהוועדה בגלל שלא היית מוכן להצביע.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יואב קיש: לא, אני רוצה לענות לה.

יואב קיש: מה את רוצה?

מירב בן ארי: אתה זוכר את זה?

איתן גינזבורג: לא, לא צריך להשיב.

איתן גינזבורג: לא להשיב.

יואב קיש: מה?

יואב קיש: לא שומעים.

מירב בן ארי: בוא לפה, אני אזכיר לך.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מירב בן ארי, תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב קיש - - -

יואב קיש: ברשותך, משפט סיכום.

איתן גינזבורג: לא, אתה כבר דקה אחרי.

יואב קיש: אבל הפריעו לי.

איתן גינזבורג: אבל הבאתי לך, אתה כבר דקה אחרי, למרות שאני פחות יפה.

איתן גינזבורג: למרות שאני פחות יפה.

יואב קיש: משפט, לא יותר.

יואב קיש: אני מצביע נגד כי זה חוק שקר שיפגע בעם ישראל.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אני מזמין את השר יאיר לפיד.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

יואב קיש: הוא מסכם או שלוש דקות?

איתן גינזבורג: לא, הוא לא מסכם.

איתן גינזבורג: יש לו שלוש דקות.

איתן גינזבורג: זה דיון אישי.

איתן גינזבורג: גם לו יש שלוש דקות והוא יקבל בדיוק את הזמן שאתה קיבלת.

מירב בן ארי: יואב, בוא אני אזכיר לך, אני אזכיר לך מה שכחת.

איתן גינזבורג: זה דיון אישי אז זה בסדר, מותר לו.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, איך החוק הזה יכול להיות אנטי-חרדי אם כל מה שאנחנו מבקשים בו זה את מה שאנחנו מדברים לילדים שלנו?

איתמר בן גביר: מה עם הערבים?

איתמר בן גביר: מה עם הערבים?

יאיר לפיד: שני הילדים שלי שירתו, וכמו ששני הילדים של שירתו אנחנו מצפים - - -

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: לא להפריע.

איתמר בן גביר: מה עם הערבים?

איתמר בן גביר: מה עם הערבים?

איתמר בן גביר: מה עם הערבים?

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: שמענו בפעם הראשונה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: בפעם הראשונה שמענו.

איתן גינזבורג: לא צריך לצעוק חמש פעמים, בצעקה הראשונה שמענו.

קריאה: אולי הוא לא שמע.

איתן גינזבורג: שמענו טוב מאוד.

איתן גינזבורג: תודה.

יאיר לפיד: כל הרעיון בחיים משותפים – וזה חוק שעוסק בחיים משותפים – אומר שלכולם יש אותן זכויות ולכולם יש אותן חובות.

יאיר לפיד: זה לא חוק אנטי חרדי מפני שאני לא יכול להיות – אני חוזר על זה: אם החוק הזה היה אנטי חרדי היינו מציעים פה לילדים של החרדים, של חברינו החרדים, משהו שונה ממה שאנחנו מציעים לילדים שלנו, ואנחנו לא.

ישראל אייכלר: רשימה - - -

יאיר לפיד: וזה גם לא חוק נגד עולם התורה, כי בכל תולדות היהדות תורה ועבודה הלכו יחד יד ביד ותורה והגנה על עם ישראל הלכו יחד יד ביד, וגם בחוק הזה תורה, עבודה והגנה על מדינת ישראל ילכו יד ביד.

יאיר לפיד: ואנחנו צריכים להבין שאנחנו פה יחד, שאנחנו פה יחד - - -

משה ארבל: אתה הגנת על מדינת ישראל?

משה ארבל: אתה הגנת על מדינת ישראל בעיתון במחנה?

משה ארבל: מתי הגנת?

יאיר לפיד: הרעיון הוא שזה יאחד אותנו, לא יפריד אותנו.

יאיר לפיד: אתם רוצים לכעוס ואתם רוצים לצעוק, זה בסדר.

יאיר לפיד: אבל אף אחד לא עושה שום דבר נגדכם.

יאיר לפיד: עושים בשביל עם ישראל, בשביל ארץ ישראל ובשביל אחדות ישראל - - -

איתמר בן גביר: - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר.

יאיר לפיד: זו כל מהות החוק הזה ובגלל זה הוא יעבור גם פה, בכנסת ישראל.

יאיר לפיד: תודה רבה.

משה אבוטבול: תפסיק לרמות את עצמך.

משה אבוטבול: אתה מרמה את עצמך, לא אף אחד אחר.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר יאיר לפיד.

איתן גינזבורג: יסכם את הדיון סגן שר הביטחון, חבר הכנסת אלון שוסטר.

איתן גינזבורג: סגן שר הביטחון, בבקשה.

משה אבוטבול: זה בסדר, זה לא התחיל בך, זה התחיל בקודמך כבר.

אלון שוסטר: יושב-ראש המליאה, חברות וחברי הכנסת, אנחנו הולכים לקבל – כך אני מקווה – בקריאה ראשונה, מתווה - - -

יואב בן צור: לא שומעים.

אלון שוסטר: שומעים יותר טוב?

יואב בן צור: כן.

אלון שוסטר: תודה.

אלון שוסטר: מתווה של חוק, שכמו שאני מבין אותו וכפי שמערכת הביטחון רואה אותו, הוא חוק גישור לקראת הקונספט המלא יותר שאנחנו קוראים לו "מתווה השירות" - - -

מיכאל מלכיאלי: אחלה מגשר, תאמין לי.

מיכאל מלכיאלי: אדוני סגן השר, עם כזה גישור - - -

אלון שוסטר: יאללה, תהיה בעד, בדיוק.

אלון שוסטר: גישור.

אלון שוסטר: חוק גישור.

אלון שוסטר: ואנחנו רואים בקונספט של מתווה השירות את יישום העיקרון של שותפות הגורל ושל אחדות המעשה.

אלון שוסטר: אנחנו ביום של ניסיון לקבל את הרעיון של אחדות בתוך ניגודים.

אלון שוסטר: הקירות במסדרונות הכנסת רוויים במשפטים יפים, שאנחנו מקבלים אותם, לפעמים יותר, לפעמים פחות, אבל העיקרון הוא: בואו נקבל - - -

איתן גינזבורג: סליחה, רגע, אדוני סגן השר.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברי הכנסת, אנא הקפידו על עטית מסכות.

איתן גינזבורג: אנחנו רבים פה באולם.

איתן גינזבורג: אנא הקפידו על עטית מסכות.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, חברת הכנסת קטי שטרית, גם בטלפון וגם - - -

קטי קטרין שטרית: מה?

איתן גינזבורג: מסכה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת טיבי, מסכה, בבקשה.

אלון שוסטר: אז אני רוצה להסב את תשומת ליבנו שמתווה השירות, שאני מקווה שהשנים הללו, שלוש-ארבע השנים שחוק הגיוס שעומד לפנינו, יאפשרו לנו לגבש הסכמה רחבה בתוך הבית הזה ובתוך הבית הרחב, הבית הלאומי הרחב שלנו, משום שהצעד הזה שאנחנו עושים היום הוא צעד שמאפשר למגזר אחד, בעיקר המגזר החרדי, להיות שותף, הייתי אומר, לשלוש משימות לאומיות.

אלון שוסטר: אחת באה לידי ביטוי כבר כעת וזה לימוד התורה והמשך המסורת, כל אחד בדרכו, אבל יש לנו עוד שתי משימות גדולות - - -

משה גפני: תשלחו את הילדים שלכם ללמוד תורה.

משה גפני: אתה מדבר על אחדות?

משה גפני: תשלחו את הילדים שלכם ללמוד תורה.

אלון שוסטר: להפך.

אלון שוסטר: רגע, הרב גפני, חברי גפני - - -

משה גפני: תשלחו את הילדים שלכם ללמוד תורה - - -

אלון שוסטר: הרי אני מפרגן כרגע לכך שמגזר שלהם של יהודים בוחרים להמית את נפשם באוהלה של תורה כי כך נראה להם נכון.

אלון שוסטר: אני מפרגן ואני מכבד.

אלון שוסטר: נכון שמגזרים אחרים לומדים את תורתם בדרך אחרת, וגם זה בסדר, אבל חברינו בני המגזר החרדי, ראוי שיגבירו את השתתפותם ברצון, באהבה, מתוך מסירות נפש דומה למסירות הנפש של לימוד התורה, גם בחיים הציבוריים, במצבי משבר, בין אם זה בצבא, במערך המילואים, מערך החירום, מערך החסד וההצלה.

אלון שוסטר: המגזר החרדי עוסק בעניין הזה אבל אני חושב שראוי שאנחנו נאפשר את ההתנדבות הזו, את העשייה הזו, את החובה, שהיא זכות גדולה, גם לרבים רבים אחרים.

אלון שוסטר: לצד לימוד התורה, אדוני היושב-ראש, ולצד ההתנדבות לעשייה הלאומית במצבי משבר, אני מאמין שהחוק הזה ייתן את האפשרות לתגבר, לתמרץ, בוסטר של יציאה לעבודה מתואמת, מוסדרת, של חבר'ה צעירים, בני המגזר, שמעדיפים לצאת לעבוד ולא להישאר בשלב הזה במסגרת הרגילה של הישיבות.

אלון שוסטר: זה הקונספט שמוביל אותנו ואני חושב שמן הראוי ללכת לכיוון המגמה הזאת.

אלון שוסטר: אנחנו מתחילים מיד עם הורדת גיל הפטור לגיל 21, ולאחר מכן בקצב שמוסכם, שמופיע כאן, מעלים ל-22, ואחר כך 23 ושם זה יחנה.

אלון שוסטר: אני מאוד מקווה, אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, שאנחנו בשנים הללו אכן ננצל את ההזדמנות כדי להתוות ביחד את אותו מתווה שירות שיאפשר לא רק לאזרחים, לשותפים החרדים שלנו כאן במדינה, אלא גם לשותפים הערבים, שחלקים גדולים מהם עדיין אינם משרתים – אנחנו צריכים לייצר מצב שגם ערבים, מוסלמים ונוצרים, וגם הצ'רקסים והדרוזים שעדיין לא משרתים את האומה במצבי חירום ומצוקה, יעשו את זה מתוך התגייסות, מתוך תחושה של שותפות אמת באותו בית משותף, אותו בית שאנחנו קוראים לו מדינת ישראל.

אלון שוסטר: אני, ברשותכם, רוצה לנצל את ההזדמנות כדי להצדיע, אדוני היושב-ראש, לחיילי ולקציני צה"ל, שהאירועים האחרונים הטילו צל כבד, עוגמת נפש גדולה, צער ויגון שאין להם שיעור.

אלון שוסטר: שני אסונות שפקדו אותנו בשבועיים-שלושה האחרונים.

אלון שוסטר: אני מניח ששני הנושאים הללו יתוחקרו היטב, אבל אני רוצה להגיד מילה לגבי סוגיית הדו-צדדי, האירוע הטרגי ביחידת אגוז.

אלון שוסטר: אני רוצה לומר לכם, חבריי וחברותיי, כאשר אנחנו מתווים את הדרך לשותפות גורל, לשיתוף פעולה של כל מגזרי הציבור בהתגייסות לצבא ההגנה לישראל או לערוצים אחרים של שיתוף פעולה, אני מבקש שתשימו לנגד עיניכם את אותם חיילים, אותם מפקדים, אותם קצינים, שאנחנו – אנחנו – שולחים אותם למערכה, אנחנו מטילים אותם אל פני האתגר שאין לו שיעור, שמעטים מאיתנו האזרחים נדרשים לעמוד בפני האתגר הזה.

אלון שוסטר: אנחנו רוצים שהם יהיו תוקפניים במידה, שהם יהיו יוזמים, שהם יהיו אקטיביים, שתהיה להם תודעת שליחות שמשליכה את נפשם מנגד, ויחד עם זה, אנחנו אכן כהורים, כאנשים מבוגרים, כמדינאים, מבקשים מהם את מידת הבגרות, את מידת האחריות, את מידת שיקול הדעת.

אלון שוסטר: והשילוב הזה בין התעוזה לבין שיקול הדעת הוא שילוב מסובך, קשה, שאין לנו, חבריי וחברותיי, טובים מהמפקדים ומהחיילים הללו, אין לנו אחרים.

אלון שוסטר: אכן, יש עוד נוספים, ואם אני מחבר את זה, אדוני היושב-ראש, לסוגיה שעומדת כאן על הפרק ולרעיון של מתווה השירות שאנחנו נקדם אותו, משרד הביטחון יוביל, שר הביטחון ינחה, אנחנו נימצא בסיטואציה שבה יותר אנשים צעירים, לעיתים גם נשים צעירות, יוכלו להצטרף למשימה הגדולה הזו.

אלון שוסטר: ישנם אנשים מוכשרים מאוד; לא כולם בנויים מאותו מודל, לא כולם בוגרי החינוך הממלכתי או הממלכתי-דתי; יש ביניהם צעירים וצעירות שהם בוגרי החינוך החרדי לזרמיו, יש ביניהם צעירים וצעירות ששפת אימם אינה עברית אלא ערבית לדוגמה, יש ביניהם כאלו שיכולים לחזק את היכולת הכוללת, הלאומית, של מדינת ישראל לעמוד בפני האתגרים הגדולים.

אלון שוסטר: אני מאוד מקווה שאנחנו נצליח במהלך השנים הללו, השנים שבהן חוק הגיוס שאנחנו מביאים כרגע עומד למבחן – אותן שנים שבהן אנחנו מורידים בשלב הראשון את גיל הפטור ל-21, כעבור 24 חודש יעבור לגיל 22, ולאחר מכן, כעבור עוד שנה, גיל הפטור יהיה 23, כמסלול חובה – אני מאוד מקווה שבתקופה הזאת אנחנו אכן נצליח, ברוח היום הזה, אדוני היושב-ראש, רוח הפיוס, ההבנה, הסובלנות – אני מקווה שנצליח להגיע למתווה שירות מוסכם.

אלון שוסטר: ולכן אני מבקש מכל חברות וחברי הכנסת לתמוך כאיש אחד בחוק הגיוס שמוגש כעת.

אלון שוסטר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לסגן שר הביטחון אלון שוסטר.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: נא לשבת בבקשה, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא תפסו את מקומותיכם, אנא הקפידו על עטיית מסכה, ההתקהלות לא טובה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

איתן גינזבורג: ובכן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: אנחנו נצביע על הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 25) (שילוב תלמידי ישיבות), בקריאה הראשונה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – נגד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – נגד ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – בעד

מיכאל מלכיאלי: תתבייש לך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מלכיאלי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מיכאל מלכיאלי: תתבייש לך, בושה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מלכיאלי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

איתן גינזבורג: אתה לא תפריע באמצע הצבעה, מספיק עם זה.

איתן גינזבורג: די כבר.

שלמה קרעי: - - -

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת קרעי, תודה.

איתן גינזבורג: בבקשה, להמשיך.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – נגד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – נגד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – אינה נוכחת יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – בעד

אוריאל בוסו: - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בוסו, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אוריאל בוסו: - - -

איתן גינזבורג: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

משה אבוטבול: אל תיתנו להם רובים.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול, חבר הכנסת אבוטבול, אתה כבר בקריאה ראשונה.

משה אבוטבול: קריאה ראשונה?

איתן גינזבורג: אתה כבר בקריאה ראשונה.

משה אבוטבול: אמרתי "אל תיתנו להם רובים".

משה אבוטבול: מה אמרתי?

איתן גינזבורג: אתה בקריאה שנייה.

משה אבוטבול: אל תיתנו להם רובים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) איימן עודה – נגד

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול, אתה בקריאה שלישית.

איתן גינזבורג: נא לצאת החוצה, בבקשה.

משה אבוטבול: בסדר, אבל אל תיתנו להם רובים.

משה אבוטבול: (חבר הכנסת משה אבוטבול יוצא את אולם המליאה.

משה אבוטבול: )

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) דוד אמסלם – אינו נוכח

איתן גינזבורג: קרן ברק?

איתן גינזבורג: אופיר, אופיר אקוניס, אני לא רואה מי יושב שם, אנחנו לא מצליחים להבין.

איתן גינזבורג: לא.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) קרן ברק – אינה נוכחת גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח משה טור פז – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח נעמה לזימי – אינה נוכחת אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת בנימין נתניהו – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח יצחק פינדרוס – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אין.

איתן גינזבורג: אם כך, תמה ההצבעה.

איתן גינזבורג: נא למנות את הקולות.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: מילא להגיד שאני לא בסדר, אבל המזכירה?

עליך אני לא הייתי - - -

איתן גינזבורג: בעד – 54, נגד – 54, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום, חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: מלכיאלי, אתה בקריאה שנייה, אתה בקריאה שנייה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק שירות לאומי-אזרחי (תיקון מס' 4), התשפ"ב–2021, לקריאה הראשונה.

איתן גינזבורג: תציג את הצעת החוק השרה יפעת שאשא ביטון.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: כן.

איתן גינזבורג: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת – סדרנים, אנא, תעזרו לי להושיב את חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא, שבו במקומותיכם.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא, שבו במקומותיכם.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, לא נוכל להמשיך כך.

איתן גינזבורג: אנא, תפסו את מקומותיכם, שבו בבקשה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אשר.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא, שבו במקומות.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת גדי יברקן, בבקשה, נא לשבת במקום בבקשה.

איתן גינזבורג: איימן עודה, נא לשבת במקום.

איתן גינזבורג: אחמד טיבי, נא תפוס את מקומך, בבקשה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי, ולדימיר בליאק, אנא שבו במקום.

איתן גינזבורג: אי-אפשר ככה.

איתן גינזבורג: אי-אפשר לנהל מליאה בצורה כזאת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ביטן, נא לשבת במקום.

איתן גינזבורג: אי-אפשר כשכולם עומדים.

איתן גינזבורג: אי-אפשר לנהל ככה מליאה.

דוד ביטן: - - -

איתן גינזבורג: אני הודעתי להם, קראתי גם בשמם.

איתן גינזבורג: אנא, שבו במקומותיכם.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, חבר הכנסת מרגי, אנא, תסייעו לי בבקשה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת ג'ידא זועבי, חברת הכנסת זועבי, חברת הכנסת זועבי, חברת הכנסת זועבי, חברת הכנסת ג'ידא זועבי, אי-אפשר בצורה כזאת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי, חבר הכנסת אזולאי, אנא, שבו במקום, אי-אפשר ככה לנהל מליאה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שפק, חברת הכנסת בן ארי, אנא, שבו במקום.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שרון רופא אופיר, אנא, שבו במקום.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום כי חבר הכנסת עלי סלאלחה יכהן כממלא מקום קבוע בוועדה המיוחדת בענייני החברה הערבית מטעם סיעת מרצ.

): כמו כן, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום כי ועדת העבודה והרווחה תדון בהצעת חוק שירותי רווחה (זכויות נשים ששהו במקלט לנשים מוכות) (תיקון – מענק חודשי), התשפ"א–2021, פ/2177/24, של חברת הכנסת אבתיסאם מראענה.

): תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: הודעה למזכירת הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת ביטון, שטרית, מלכיאלי, דרעי, פרוש – אי-אפשר, או שישבו או בחוץ.

איתן גינזבורג: מצטער.

מאיר פרוש: - - - מרים ידיים?

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: רק פשוט תשב.

איתן גינזבורג: פשוט תשב.

איתן גינזבורג: פשוט תשב.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כץ, אנא, בבקשה.

איתן גינזבורג: כן, בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת הבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתן של חברות הכנסת מיכל וולדיגר וקטי שטרית בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: פעילות המרכז הרפואי לבריאות הנפש מעלה הכרמל.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות הוועדה המיוחדת לזכויות הילד בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת איתמר בן גביר ויואב קיש בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: כשלים בשמירה על הקשר בין הורים לילדיהם במשפחות הנמצאות בהליכי גירושין.

איתן גינזבורג: עליזה.

איתן גינזבורג: עליזה בראשי - -

ירדנה מלר-הורוביץ: וכן הונח היום על שולחן הכנסת - -

איתן גינזבורג: - - רדי, רדי.

איתן גינזבורג: די, אי-אפשר ככה.

איתן גינזבורג: אי-אפשר ככה.

איתן גינזבורג: מצטער.

ירדנה מלר-הורוביץ: - - מזכר ההבנות בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממלכת בחריין, בדבר שיתוף פעולה בתחום הגנת הסביבה ושמירת הטבע.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1501).

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) (תיקון מס' 7) (דמי בידוד לעצמאים), לקריאה הראשונה.

איתן גינזבורג: יציג את הצעת החוק השר במשרד האוצר חמד עמאר.

איתן גינזבורג: איפה השר עמאר?

איתן גינזבורג: השר עמאר נמצא כאן?

קריאה: קראנו לו.

איתן גינזבורג: השר מאיר כהן, מי יציג את הצעת החוק מטעם הממשלה?

איתן גינזבורג: חמד עמאר לא פה.

איתן גינזבורג: או שאנחנו עוברים לנושא הבא, אי-אפשר.

איתן גינזבורג: נחמן שי, אתה השר התורן.

נחמן שי: אני תורן.

איתן גינזבורג: אתה רוצה להציג את הצעת החוק?

איתן גינזבורג: אם כך, נעבור לנושא הבא על סדר-היום.

איתן גינזבורג: לא, אני מצטער, אני עובר לנושא הבא על סדר-היום.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון מס' 20), התשפ"ב–2022, בקריאה הראשונה.

איתן גינזבורג: גם את הצעת החוק הזו יציג השר במשרד האוצר חמד עמאר – נמצא?

איתן גינזבורג: השר עמאר נמצא?

איתן גינזבורג: מישהו אחר בממשלה יציג את החוק?

איתן גינזבורג: השר מאיר כהן, בבקשה.

אופיר כץ: - - -

איתן גינזבורג: רגע, חברים, אל תצעקו כי אני לא שומע ככה שום דבר.

איתן גינזבורג: תפסיקו לדבר, נתחיל מזה.

איתן גינזבורג: נתחיל מזה.

איתן גינזבורג: גם מפריעים, וגם אחרי זה - - -

אוריאל בוסו: לא - - -

איתן גינזבורג: מאה אחוז, מאה אחוז.

איתן גינזבורג: אני מודה לך, אדוני, על הציונים.

איתן גינזבורג: קיבלתי אותם.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה, תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: אנחנו בהצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל.

חמד עמאר: חוק הבידוד, נכון?

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: אנחנו עברנו לסעיף הבא.

איתן גינזבורג: הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב.

חמד עמאר: הבידוד ירד או העברת אותו?

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: פשוט לא היית פה אז עברנו לנושא הבא על סדר-היום.

חמד עמאר: אני יכול לחזור לנושא הבידוד?

אופיר כץ: השר עמאר, זה לא החוק שלך עכשיו.

חמד עמאר: החוק שלי.

איתן גינזבורג: שניהם חוקים שלו, ברשותך.

איתן גינזבורג: שניהם חוקים שלו.

חמד עמאר: אני יכול לחזור לחוק הראשון?

איתן גינזבורג: כן, אפשר.

איתן גינזבורג: הצעת חוק הקורונה.

איתן גינזבורג: הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי.

איתן גינזבורג: אני מבקש ממך, השר עמאר, נא הקפידו.

איתן גינזבורג: ואם לא אתה, אז שר אחר.

איתן גינזבורג: אי-אפשר - - -

חמד עמאר: אמרו לנו שיש עוד חוק, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: אדוני, אנחנו פועלים לפי סדר-יום מוגדר.

איתן גינזבורג: אי-אפשר בצורה כזאת.

חמד עמאר: אבל שיניתם את סדר-היום.

חמד עמאר: הורדתם הצעת חוק.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: דמי בידוד לעצמאים.

איתן גינזבורג: בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני חושב שאני מביא הצעת חוק מאוד טובה, הצעת חוק שאני חושב שכל הבית הזה יכול להסכים עליה, כל הבית הזה יכול להצביע בעדה.

חמד עמאר: אנחנו כאן מביאים ימי בידוד ומאשרים ימי בידוד גם לעצמאים, שעד עכשיו לא נהנו מהנושא הזה.

חמד עמאר: השכירים נהנו מהנושא הזה.

חמד עמאר: ואני אסביר: בחודש נובמבר 2020 נחקק חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התש"ף–2020.

חמד עמאר: חוק זה העניק זכאות לעובד אשר נעדר מעבודתו עקב שהייתו או שהיית ילדו בבידוד לקבל דמי בידוד בשווי דמי מחלה בעבור יום ההיעדרות שלו.

חמד עמאר: בנוסף החוק קבע כי המדינה תפצה את המעסיקים בעבור דמי הבידוד שחויבו לשלם לעובדיהם, תוך קביעת יחס השתתפות בתשלום בין המדינה, המעסיק והעובד.

חמד עמאר: החוק נחקק כדי למנוע פגיעה בשכירים שחויבו להישאר בבידוד או שנאלצו להיעדר מהעבודה כדי להשגיח על ילדם שבבידוד.

חמד עמאר: כעת אני מציעים לתקן את החוק ולהוסיף בו זכאות לתשלום דמי בידוד לעצמאי שנעדר מעבודתו מאותן סיבות – שהייתו או שהיית ילדו בבידוד.

חמד עמאר: אנו נחיל את אותו המנגנון הקיים לגבי שכירים, עם אותן זכאויות שונות, בהתאם לצורך של העצמאי.

חמד עמאר: הזכאות תהיה עבור שלושה ימי היעדרות בכל תקופת בידוד, אשר כיום משכה המקסימלי הוא שבוע – אנחנו היום אמרנו, ראש הממשלה הודיע, ושר הבריאות, שהבידוד יהיה חמישה ימים – זאת, בין היתר, בעקבות השוני הקיים בין שכיר לעצמאי, בכך שבתשלום דמי הבידוד לשכיר משתתפים המעסיק והעובד עצמו באמצעות ימי מחלה שיורדים לו, ולעצמאי אין מקורות אלה.

חמד עמאר: בנוגע לסכום התשלום, מוצע לקבוע סכום אחיד של 430 שקלים חדשים.

חמד עמאר: זאת בדומה לסכום הפיצוי שנקבע לעצמאי בתקנות מס רכוש עבור הפסד עבודה שנגרם לעצמאי במבצע שומר החומות.

חמד עמאר: הקביעה של סכום פיצוי אחיד במקום בחינת סכום הבחינה בפועל באה על מנת לייעל את מנגנון התשלום כך שלא יכלול בחינה פרטנית, ובשים לב למספר הימים הנמוך יחסית המזכה בתשלום דמי בידוד.

חמד עמאר: גובה הסכום נקבע בהתבסס על השכר החציוני במשק, בתוספת 25% עבור עלויות סוציאליות.

חמד עמאר: יצוין כי עבור עצמאים רבים ההכנסה החודשית אינה רציפה אלא תלוית שנת פעילות, ולכן ייתכן כי לו היינו בוחרים בבחינה פרטנית, הזכאות הייתה נמוכה יותר.

חמד עמאר: אנו מציעים שהזכאות לדמי בידוד לעצמאי תהיה רטרו, מיום 1 ביולי 2021 עד ליום 28 בפברואר 2022, וזאת מכיוון שעד ליום 30 ביוני 2021 ניתנו מענקים שונים לעצמאים, אשר התבססו בעיקר על ירידה בהכנסות.

חמד עמאר: כך, העצמאי קיבל מענה בעבור פגיעה שנגרמה לו אם נאלץ להפסיד עבודה עקב שהייתו או שהיית ילדו בבידוד.

חמד עמאר: לאחר מועד זה הופסקו המענקים האמורים, אך המשיכה להתקיים תחלואה בנגיף קורונה ועימה החובה לשהות בבידוד שעלולה הייתה להביא להפסד ימי עבודה.

חמד עמאר: לבסוף, לאור גל התחלואה הנוכחי בעקבות התפשטות וריאנט האומיקרון, אנו מציעים לקבוע הוראת שעה בעבור חודש ינואר 2022, אשר תקנה זכות זכאות לתשלום בעבור יום בידוד נוסף במימון מלא של המדינה, הן לשכיר והן לעצמאי.

חמד עמאר: אם אנחנו מורידים לחמישה ימים, זה אומר, אדוני היושב-ראש, שכמעט כל ימי הבידוד השכירים וגם העצמאים יקבלו פיצוי מהמדינה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אני מציע לכל חברי הכנסת, אופוזיציה, קואליציה, להצביע בעד החוק.

חמד עמאר: זה חוק טוב שבא לעזור.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר חמד עמאר.

איתן גינזבורג: אנחנו פותחים ברשימת הדוברים, ובכך אני גם סוגר את רשימת הדוברים.

איתן גינזבורג: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, היום הכנסת החליטה לחגוג 73 שנים לייסודה תחת הכותרת – תחת הסיסמה "מגוון דעות, כנסת אחת", וחילקו לנו את הדבר הזה כמגוון דעות.

סמי אבו שחאדה: ואני פתחתי את הספרון הקטן הזה ועברתי על התערוכה, שבטח עבדו עליה הרבה אנשים והם גאים בה, ורציתי לראות את מגוון הדעות שנמצא בחוברת הזאת.

סמי אבו שחאדה: ומתברר שלמי שיש דעות בכנסת הזאת, או לפחות מבחינת מי שערך את הספרון ועשה לנו את התערוכה ומדבר היום על החגיגות של 73 שנים של מגוון, בשבילו מגוון זה ארבעה גברים אשכנזים.

סמי אבו שחאדה: אלה, יש להם דעות.

סמי אבו שחאדה: אף ציטוט של אף חברת כנסת, אף ציטוט של אף חבר כנסת מזרחי.

סמי אבו שחאדה: היהודים המזרחיים לא קיימים, אין להם דעות; נשים – אין להן קול; לחברה הערבית גם אין קול.

סמי אבו שחאדה: וכדי להיות עם קול בדמוקרטיה היהודית צריך להיות גבר אשכנזי.

סמי אבו שחאדה: לאלה יש קולות, לאלה יש דעות.

סמי אבו שחאדה: מי שיוצא נגד הקונסנזוס הציוני של ארבעת הגברים האלה, דוד בן-גוריון, מנחם בגין, ז'בוטינסקי ורבין, אין לו קול, הוא נעלם, לא קיים.

סמי אבו שחאדה: אין לו פה אף מילה.

סמי אבו שחאדה: בכל הציטוטים שבחוץ אין לו אף מילה.

סמי אבו שחאדה: גם לנשים אין, גם למזרחיים אין.

סמי אבו שחאדה: זה לא מקרי.

סמי אבו שחאדה: אחרי 73 – הרי זו לא טעות.

סמי אבו שחאדה: ישבו אנשים והכינו, חשבו.

סמי אבו שחאדה: הכינו ספרון, הכינו לנו תערוכה.

סמי אבו שחאדה: כדי שיהיה לך קול אתה צריך להיות בתוך הקונסנזוס הציוני, אחרת לא רואים אותך, אתה לא קיים.

סמי אבו שחאדה: היו חברי כנסת מצוינים ערבים בכנסות שעברו, והיו להם דעות מצוינות, וגם להם יש ציטטות מצוינות, והם דיברו על דמוקרטיה ועל זכויות אדם, והם דיברו על זכויות למיעוטים וזכויות ללאום, דיברו על כל הדברים הטובים והחשובים, ויש להם אין-ספור ציטטות שמדברות על זכויות אדם ועל שוויון ועל צדק ועל דמוקרטיה.

סמי אבו שחאדה: רק לכל אלה, מבחינת מי שהיום מנהל את הכנסת, אין קול.

סמי אבו שחאדה: ולא רק לאלה – כמעט לכל החברה, חוץ מארבעת הגברים האשכנזים האלה, שיש לנו מה להגיד עליהם, אין קול לאף אחד.

סמי אבו שחאדה: אז אם ככה נראה ריבוי הקולות בכנסת, ברור שיש פה – צריך פשוט להפוך את הסיסמה.

סמי אבו שחאדה: יש כמה חברי כנסת – איך הם אמרו את זה?

סמי אבו שחאדה: זה מגוון חברי כנסת ודעה אחת.

סמי אבו שחאדה: ככה היה צריך לקרוא לספרון הזה.

סמי אבו שחאדה: תודה, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מאת ה' הייתה זאת, היא נפלאת בעינינו.

מאיר פרוש: דקות לפני תחילת ההצבעה עמדנו מאחור במליאה, בדקנו את השמות, מי נמצא, מי לא נמצא, והיינו בטוחים שהממשלה מצליחה להעביר את החוק הזה, ששולל סמכויות משר הביטחון לתת דיחוי ללומד תורה, וחשבנו שהחוק הזה עובר.

מאיר פרוש: והינה פלא – איך אמרתי?

מאיר פרוש: מאת ה' הייתה זאת, היא נפלאת בעינינו.

מאיר פרוש: פלא.

מאיר פרוש: אף אחד לא חלם, אף אחד לא ציפה, אף אחד לא חשב שחברת כנסת ממרצ – יש לנו ויכוחים עם חברי כנסת ממרצ, אבל חברת כנסת ממרצ, חברת הכנסת זועבי, היא זו שהצביעה נגד החוק הזה.

מאיר פרוש: האמת היא שהיו חברים מסיעות לאו דווקא חרדיות שדיברו כאן בדיון על חוק שירות ביטחון בנושא של בני ישיבות, מה זה הסיפור הזה שסיעת רע"מ, חברי כנסת ערבים, הולכים לתמוך בחוק שקורא ליהודים: תלכו לצבא, בעוד הם עצמם לא הולכים.

מאיר פרוש: הרי כל השנים אומרים: החרדים לוקחים כסף, צריך להיות שוויון בנטל.

מאיר פרוש: אמרנו: הערבים האלה לוקחים כסף ולא חושבים ללכת לצבא.

מאיר פרוש: אדרבה, הם עוד קוראים לא ללכת לצבא.

מאיר פרוש: מהו ההיגיון?

מאיר פרוש: באה חברת כנסת זועבי ממרצ ואומרת: למה שאני אצביע בעד החוק הזה?

מאיר פרוש: אני לא רוצה שילכו לצבא.

מאיר פרוש: הרי ברור שכאשר יכפו על החרדים יכפו גם על הערבים.

מאיר פרוש: למה לא לוקחים את הערבים?

מאיר פרוש: אצל החרדים בג"ץ אמר שצריך שיהיה סעיף מיוחד בחוק שמסמיך שר ביטחון לתת דיחוי למספר כזה גדול של לומדי תורה.

מאיר פרוש: רק שתדעו, הערבים לא מתגייסים לצבא לא מכיוון שיש לשר הביטחון סמכות, לא מכיוון ששר הביטחון לא מגייס אותם בגלל סעיף 36, כמו את החרדים.

מאיר פרוש: מדין זה שהפוקד הוא זה שצריך לקרוא לאדם בגיל 18 לשרת בצבא, הפוקד מחליט – לא על דעת עצמו, כנראה – הפוקד הוא זה שמחליט לא לקרוא לערבים.

מאיר פרוש: והרי ברור שכאשר יבקשו מהחרדים ללכת לצבא בכפייה, יעשו את זה גם על ערבים.

מאיר פרוש: אז אני אומר שוב, מאת ה' הייתה זאת.

מאיר פרוש: לא חלמנו שזה יקרה, היא נפלאת בעינינו, הפלא הגיע מחברת הכנסת זועבי, שאומרת שעשתה זאת מכיוון שהיא מעריכה מאוד את חבר הכנסת – היא עשתה זאת לכבוד חבר הכנסת מש"ס, שהיא מכירה אותו כאיש הגון, והיא עשתה זאת כך.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת פרוש.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה ארבל – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חברת הכנסת דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אין ספק ששני החוקים שירדו מסדר-היום – אחד נפסל, אחד לא עבר ואחד הקואליציה הורידה מסדר-היום – אין ספק שההתעסקות מבחינתנו הייתה התעסקות יותר באם ראש הממשלה יגיע לעסקת טיעון, לא יגיע לעסקת טיעון, ושאנחנו רואים בזה את מהות חיינו, את נשמת אפנו, את עיקר הייעוד שלנו, ולכן אנחנו לא יכולים לעבור על זה לסדר-היום.

אורי מקלב: אני רק רוצה להגיב למה שהעלה לפיד, שלפני סיום הצגת החוק היה לו מסר מאוד חשוב.

אורי מקלב: הוא אומר: אנחנו לא רוצים לפגוע בחרדים, אבל מה שטוב לילדים שלנו יהיה גם טוב לחרדים.

אורי מקלב: אבל כהרגלו הוא רק רואה את עצמו, הוא לא רואה אחרים.

אורי מקלב: ואנחנו אומרים: מה שטוב לילדים שלנו, ולא רק מה שטוב, מה שמחויב לילדים שלנו – אנחנו גם חושבים שזה צריך להיות לאחרים.

אורי מקלב: ואם זה לא קורה אצל האחרים, אז לכל הפחות למה אתה לא מאפשר לנו?

אורי מקלב: אתה כופה את דעתך עלינו?

אורי מקלב: אתה גם יודע מה טוב לנו?

אורי מקלב: איך אמרת?

אורי מקלב: הפסקתם אתם להחליט עבורנו.

אורי מקלב: ולמה אתה כן יכול להחליט עבורנו?

אורי מקלב: אנחנו מדברים כאן על ערכים – לא אנחנו המצאנו את הערך של לימוד תורה.

אורי מקלב: את הערך הזה אנחנו מוסרים ומקבלים.

אורי מקלב: הרי כל זכות הטענה שלנו, של כולם, של הבית הזה, כל מי שהיה בממשלה וכל מי ששר החוץ – אתה נפגש הרי אם אנשים, שואלים אותך: למה אתם פה?

אורי מקלב: היו ערבים קודם, מה פתאום אתם בחרתם פה?

אורי מקלב: – מה אתה עונה?

אורי מקלב: מה שעונה כל ראש ממשלה: זכות הטענה שלנו זה העם הנבחר.

אורי מקלב: העם הנבחר וזכות ההבטחה.

אורי מקלב: זה מה שאמרתם לנו, זה מה שאתם אומרים, כל ראש ממשלה.

אורי מקלב: גם בן-גוריון השתמש בזה.

אורי מקלב: ומה העם הנבחר?

אורי מקלב: הוא נבחר בגלל שהוא בחר.

אורי מקלב: את מה הוא בחר?

אורי מקלב: את התורה.

אורי מקלב: הלכו אל כל האומות, הן לא רצו, והעם היהודי בחר את התורה, אנחנו מחויבים לה.

אורי מקלב: זה לא איזו חד-צדדיות בעניין הזה, יש פה הבטחה, אבל בתנאים, בתנאי סף.

אורי מקלב: ולכן אנחנו מפחדים ואנחנו מודאגים, בגלל שבלי החוק הזה זו סכנה, סכנה קיומית ממש.

אורי מקלב: אנחנו מאמינים בזה ואנחנו לא המצאנו, ככה אנחנו מחונכים וככה אנחנו מדורי-דורות, גם הסבים והסבתות של כולם פה ידעו אותו דבר.

אורי מקלב: אבל אני רק רוצה להגיד במילה אחת, אדוני היושב-ראש, על החוק שאתה ביקשת להוריד מסדר-היום, שזה חוק השירות האזרחי.

אורי מקלב: חוק השירות האזרחי מיותר פה.

אורי מקלב: מיותר עבור החרדים.

אורי מקלב: הם עשו לבד חוק שירות אזרחי, הם לבד מתנדבים.

אורי מקלב: איך אפשר לבוא לציבור החרדי ולכוון אותו להתנדבות?

אורי מקלב: הרי הוא יצר פה את מערכות ההתנדבות הארציות שיש פה, אוניברסליות לכולם.

אורי מקלב: ולא רק שהן אוניברסליות לכולם, הן מערכתיות לכולם.

אורי מקלב: הרי מה שהם עושים – הם עובדים במקום הממשלה.

אורי מקלב: במדינות אירופה הגדולות, שיש בהן 100 מיליון אזרחים, באים ללמוד מהארגונים האלה, כמו יד שרה וכמו עזר למרפא וכמו עזר מציון וכמו זיכרון מנחם ועוד, אני אפילו לא יכול – אני אעמוד כאן שלוש דקות ואני לא אספיק להגיד את כל העמותות שפועלות.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, ביקרתי לפני כמה ימים בבית החולים תל השומר, בית החולים הכי גדול.

איתן גינזבורג: אתה עכשיו פותח נושא חדש.

אורי מקלב: לא, לא, אני מסיים, אני רק מספר לך סיפור.

איתן גינזבורג: לא, לא, לא, בלי סיפורים, משפט סיכום.

אורי מקלב: וראיתי את מערכת ההתנדבות שיש בהכול.

אורי מקלב: רק בנושא הבריאות, בנושא הרווחה – איזו מערכת מסועפת, נותנים מענה לכולם, משתייה ואוכל, התייעצות, תמיכה, עזרה לחולה ועזרה למי שנמצא בבית ולילדים בכל המובנים.

איתן גינזבורג: תודה.

אורי מקלב: ליווה אותי איש חסד שהוא במקצועו מנהל בית ספר.

אורי מקלב: אחרי בית הספר הוא הגיע לבית החולים.

אורי מקלב: אני הייתי שם ב-20:00; ב-04:00 הוא עוד היה בבית חולים.

איתן גינזבורג: תודה.

אורי מקלב: ב-04:00.

אורי מקלב: זאת מערכת ההתנדבות שלנו, ואף אחד לא צריך לא לייסר אותנו ולא להטיף לנו, ולא צריך חוקה בשביל זה, אנחנו עושים את זה עבור כולם.

אורי מקלב: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אחמד טיבי.

איתן גינזבורג: אחמד טיבי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת טיבי.

מאיר פרוש: כשעמדתי מעל הדוכן אמרתי: חבר כנסת מש"ס – ינון אזולאי.

מאיר פרוש: אני מוסיף את זה לפרוטוקול: ינון אזולאי.

איתן גינזבורג: ינון אזולאי.

איתן גינזבורג: גם אני נזכרתי כשירדת.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות, אדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה, מכובדי היושב-ראש.

אחמד טיבי: או יושב הראש.

איתן גינזבורג: בדקנו את זה, אדוני.

איתן גינזבורג: אפשר לומר את שניהם, אך יותר נכון לומר "היושב-ראש".

אחמד טיבי: היושב-ראש, אוקיי.

אחמד טיבי: שתי הצורות נכונות.

אחמד טיבי: אני רוצה להתייחס להצבעה שהייתה לפני כמה דקות כאן.

אחמד טיבי: אנחנו הצבענו על הסכנות שבכפיית גיוס, בעיקר מצד חברי כנסת ערבים, שמתנגדים לגיוס ערבים.

אחמד טיבי: הרי אנחנו מתנגדים, אני אפילו הגשתי הצעות חוק של פטור מסיבות מצפון.

אחמד טיבי: והסכנות טמונות בהחלטות בג"ץ לשעבר שקשרו בין גיוס חרדים לגיוס עתידי של ערבים.

אחמד טיבי: אני שמח על התוצאה של תיקו, שזה נפילת החוק.

אחמד טיבי: אני רוצה לשבח את ההצבעה של חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי.

אחמד טיבי: אני גם רוצה לציין את מה שהיא אמרה – שזה בעיקר בגלל ההתנהגות הברוטלית של המשטרה וקק"ל בנגב.

אחמד טיבי: אכן לאחרונה מה שמתרחש בנגב הוא דריסה של הזכות להיות אזרח שווה באזור שהוא הכי מופלה במדינת ישראל, וזה הערבים הבדואים בנגב.

אחמד טיבי: האמת, הקואליציה הזאת מקרטעת, ויכול להיות שבחודשים הבאים היא תקרטע עוד יותר.

אחמד טיבי: אל תיקח את זה ללב, איתן, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: כמה אפשר למכור לציבור הערבי הבטחות שווא ולדרוש ממנו להצביע נגד עצמו?

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם:)

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת גדי יברקן – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, שלוש דקות לרשותך.

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: חבריי חברי הכנסת, עליתי לכאן כדי לדבר למשל אל חברי צביקה האוזר.

אורית סטרוק: חבר הכנסת צביקה האוזר, מה שלומך?

אורית סטרוק: אני רוצה לדבר איתך.

צבי האוזר: - - -

אורית סטרוק: אחלה.

איתן גינזבורג: אבל הזמן הזה ממשיך לנקוף.

איתן גינזבורג: הזמן ממשיך לנקוף.

אורית סטרוק: הזמן ממשיך, אז בזמן שאתם תתחלפו.

אורית סטרוק: מה שאני רוצה להגיד לך, צביקה, אדוני היושב-ראש, זה שתשים לב לאן אתם מדרדרים, לא רק את הבית הזה, אלא את המדינה הזו.

אורית סטרוק: שים לב, החוקים שלכם נופלים בזה אחר זה על ידי השמאל והערבים, בזה אחר זה.

אורית סטרוק: זאת אומרת, כל החוקים שנופלים זה כדי להפעיל עליכם לחץ לעשות את הדברים שהם רוצים.

אורית סטרוק: למה עכשיו חברת הכנסת זועבי הצביעה נגד?

אורית סטרוק: בגלל הנטיעות בנגב.

אורית סטרוק: אתה מוכן להתפשר על הנטיעות בנגב, צביקה?

אורית סטרוק: אני אחכה שתתפנה.

אורית סטרוק: אתה מוכן לוותר על הנטיעות בנגב?

איתן גינזבורג: בתור היושב-ראש, הוא לא יכול - - -

אורית סטרוק: הוא יכול, הוא יכול.

אורית סטרוק: אהה, הבנתי, יש כלל.

צבי האוזר: אני לא יכול לענות לך.

צבי האוזר: יש כלל שאני לא יכול לענות לך.

צבי האוזר: הייתי שמח לנהל את הפולמוס הזה, את יודעת שאני גם נהנה ממנו לפחות כמוך, אבל אני שומר על כבודה של המליאה וכבודו של הבית, בפרט ביום חגנו.

אורית סטרוק: אז יום חגנו הזה הוא יום אבלנו.

אורית סטרוק: כי בעצם אתם שמתם את עצמכם בידיים של רע"מ ושל מרצ, ואתם נאלצים פעם אחר פעם לוותר על הדברים הציוניים הכי בסיסיים.

אורית סטרוק: הכי בסיסיים.

אורית סטרוק: עכשיו למשל, על הנטיעות בנגב של הקרן הקיימת לישראל.

אורית סטרוק: הדבר הכי בסיסי בציונות, על זה אתם נאלצים לוותר.

אורית סטרוק: ראינו היום את המפות, השר במפלגתך, השר זאב אלקין, סיפר לכולם שיש רק עוד יום אחד.

אורית סטרוק: אבל זה לא נכון שיש עוד יום אחד, יש חודשים של נטיעות והוא הפסיק אותם בגלל הלחץ של החברים שלכם מהקואליציה.

אורית סטרוק: אתם מוותרים בנגב, ואתם מוותרים בחומש, ואתם מוותרים בהתיישבות הצעירה, ואתם מוותרים – היום ויתרתם בשמעון הצדיק, לא פינתם בית שצריך היה לפנות, והכול בגלל שאתם נתתם את עצמכם בידיים של שונאי ישראל, של תומכי מחבלים.

אורית סטרוק: אתם הופכים את המדינה הזאת למדינת שני לאומיה וכל אזרחיה.

אורית סטרוק: עכשיו צבעתם את הקירות של הפרוזדור של המליאה בכתובות בשתי שפות כדי להדגיש שהינה הינה אנחנו הולכים להיות מדינת שני לאומיה.

אורית סטרוק: זה לאן שאתם הולכים.

אורית סטרוק: ואתם אפילו פעם אחת לא מפעילים לחץ מהצד שלכם, אפילו פעם אחת.

אורית סטרוק: בני גנץ מוסר את אדמות ארץ ישראל לאבו מאזן ומחזיר לו כספי טרור, ואתם שותקים ושותקים.

אורית סטרוק: והנטיעות בנגב נעצרו ואתם שותקים.

אורית סטרוק: וככה זה נראה.

אורית סטרוק: זאת הקואליציה שבניתם, צביקה, זאת הקואליציה שבניתם.

אורית סטרוק: אני מזהירה, אתם מדרדרים אותנו למקומות מסוכנים מאוד לציונות, מסוכנים מאוד למדינת ישראל.

אורית סטרוק: השמאל והערבים מצביעים איך שהם רוצים, מפעילים איזה לחץ שאתם רוצים, ואתם נכנעים ונכנעים ונכנעים ונכנעים.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: חבר הכנסת יואב קיש – אינו נוכח; חבר הכנסת דוד ביטן – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר כץ – סליחה, כתוב לי מירי רגב אחרי אבי מעוז – אז בבקשה, מירי רגב, אני מתנצל, ולאחר מכן אופיר כץ?

מירי רגב: כבוד יושב-ראש הכנסת - - -

ינון אזולאי: הם מנסים לסתום לך את הפה.

מירי רגב: הכול יכול להיות ביום ההולדת של הכנסת.

מירי רגב: אפשר להתחיל?

צבי האוזר: כן, בבקשה.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, חג שמח למדינת ישראל, ט"ו בשבט שמח, יום הולדת שמח לכנסת.

מירי רגב: הכנסת חוגגת בט"ו בשבט את חג הדמוקרטיה, את הביטוי של הרוב והמיעוט בחברה הישראלית.

מירי רגב: 73 שנים שבהן המקום הזה, המליאה הזו, הדוכן הזה, מהווים סמלים של חופש ביטוי, מבטאים את קולו של העם, את בחירתו של הרוב ואת בחירתו של המיעוט.

מירי רגב: כמה סמלי, שדווקא השנה היא שנת שמיטה.

מירי רגב: הממשלה והקואליציה הזאת רחוקה מלייצג את הדמוקרטיה במדינת ישראל – ההפך הוא הנכון.

מירי רגב: ממשלה וקואליציה אנטי דמוקרטית.

מירי רגב: הכנסת הזאת לא מייצגת את הציבור.

מירי רגב: לא מייצגת את רוב הציבור ולא מאפשרת לרוב הציבור, שמיוצג באופוזיציה, לדבר, בדרך כוחנית של שינוי כללי המשחק תוך כדי המשחק, של שינוי תקנונים, של ביטול המלצות היועץ המשפטי.

מירי רגב: זו קואליציה שדורסת את הרוב.

מירי רגב: גם בהתנהלות הכנסת בוועדות ובמליאה.

מירי רגב: שלא נדבר על חוקים כמו חוק הפייסבוק שבאמצעותו מנסים למנוע מהציבור להביע את עמדתו בצורה חופשית, כי הם יודעים שהציבור רוצה להחליף את הממשלה הזו, שהציבור מאוכזב.

מירי רגב: לא קיבל שינוי, קיבל רק ממשלה מנותקת מהציבור.

מירי רגב: הציבור מתגעגע לדמות אחראית, למנהיגות חזקה, איתנה, ולא לראש ממשלה רופס וממשלה רופסת שכל כולה עובדים אצל אדם אחד שקוראים לו עבאס, שהצליח למנוע את המשך הנטיעות בדרום.

מירי רגב: השנה היא שנת שמיטה, כמו שאמרנו, אבל אנחנו קיבלנו אישור מיוחד בשבוע שעבר לרדת לנטיעות יחד עם קק"ל.

מירי רגב: זו ממשלה שמונעת מקק"ל להמשיך ולנטוע עצים.

מירי רגב: זו ממשלה שכורתת את הענף שעליו אנחנו יושבים – הציונות.

מירי רגב: ושלא יספרו לכם סיפורים שהממשלה שלנו הפסיקה נטיעות.

מירי רגב: הממשלה שלנו בין 2017 ל-2021, תקצבה לראשונה 150 מיליון ש"ח ל-15,000 דונם של נטיעות.

מירי רגב: זו פשוט ממשלה חלשה, כנועה, מתרפסת, שנותנת מתנות לעבאס ולתנועה האסלאמית.

מירי רגב: אופיר כץ, תנחש מי אמר: מי שמחבק את מנסור עבאס אינו ימין.

מירי רגב: מי שמוסר את הנגב לידי כנופיות בדואים אינו ימין.

מירי רגב: מי לדעתך אמר את זה?

אופיר כץ: אילת שקד.

מירי רגב: ואללה ניחשת נכון.

מירי רגב: אילת, אותה נוכלת מתחסדת.

מירי רגב: לא רק שמסרת להם את הנגב, אלא - -

צבי האוזר: משפט אחרון בבקשה.

מירי רגב: - - עטפת להם את זה באריזה וחתמת בנשיקה.

מירי רגב: אז אני רוצה להגיד לכם: אנחנו שורשיים, אנחנו עצים שורשיים.

מירי רגב: בנט ואיילת הם רק עציץ.

מירי רגב: עציץ שמזיזים אותו ממקום למקום כששוטפים את הרצפה.

צבי האוזר: תודה רבה.

מירי רגב: זה מה שקורה לאדם שאין לו שורשים, הוא הופך להיות עציץ שמזיזים אותו ממקום למקום כדי לשטוף את הרצפה, ובסוף הוא גם קמל כי לא משקים אותו.

מירי רגב: תתביישו לכם.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: חבר הכנסת אופיר כץ.

ינון אזולאי: צביקה, יש לי בקשה, אם אתה יכול - - - תן להם עוד שלוש דקות - - - באמת, פרגן להם, אתה - - -

צבי האוזר: אני בעד שוויון.

צבי האוזר: כולם יקבלו את אותה מידה.

ינון אזולאי: תן לאופיר את שלוש הדקות שלי.

אופיר כץ: אני לא צריך, אני לא צריך.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, ברכות, אני רואה אותך פה כשאני נואם – אתה פעם ראשונה.

צבי האוזר: תודה, תודה.

אופיר כץ: גברתי השרה, חברי הכנסת, אני רוצה להגיד שפשוט לא האמנתי.

אופיר כץ: לא האמנתי שמי שזעק וצעק פה על הדוכן הזה בקולי קולות: לא פרנסה, לא מעניין.

אופיר כץ: מי שאמר: חייבים לתת פיצוי לעסקים, אסור להפקיר אותם.

אופיר כץ: כל אלו, בסופו של דבר, הם אותם אנשים שמביאים את אזרחי ישראל לקריסה.

אופיר כץ: אני אגיד לכם את האמת.

אופיר כץ: זה לא ניתוק, זה לא חוסר מודעות.

אופיר כץ: הם יודעים בדיוק מה הם עושים.

אופיר כץ: הם יודעים בדיוק כמה הם שוחטים את הציבור בישראל.

אופיר כץ: אבל הם עושים עלינו סיבוב, הם מסלפים, הם מעוותים, הם מסתירים.

אופיר כץ: הרי זה מה שהם יודעים הכי טוב לעשות.

אופיר כץ: אז אני רוצה להגיד: תפסיקו לשקר ותפסיקו להתחבא.

אופיר כץ: תעמדו מאחורי זה שאתם לא רוצים לשלם לאזרחי ישראל שנמצאים בקריסה.

אופיר כץ: אתם לא רוצים לדאוג לבעלי עסקים, אתם לא רוצים לסייע להם, אתם פשוט מאוד צריכים את הכסף הזה לכיסאות שלכם.

אופיר כץ: אנחנו לעומת

אופיר כץ: כם לא הפקרנו אותם.

אופיר כץ: בזמן שאנשים פה צעקו "כסף ממסוקים", אנחנו הצלנו לאנשים את העסקים, הצלנו להם את הבית.

אופיר כץ: הייתה פה תוכנית כלכלית מצוינת שנתנה פיצויים לפי דרגת פגיעה וסיפקה לאזרחים את הביטחון הכלכלי.

אופיר כץ: כסף ממסוקים – בואו נדבר בעובדות על התוכנית הכלכלית שלנו, נפוצץ את בלון השקרים שלכם.

אופיר כץ: כך הייתה התוכנית: מענקי ביטחון סוציאלי לעסקים של עד 15,000 שקלים בחודשיים למי שנפגע מעל 40%; החזר הוצאות גבוהות לעסק של עד 500,000 שקלים בחודשיים לפי מדרגות פגיעה 60% או 80%; פטור מארנונה לעסק שנפגע מעל 60% ואחר כך הורחב לכל עסק שנפגע; פטור ממס על משיכה מקרן השתלמות; מענק לחיילים משוחררים; מענק הסתגלות לבני 67 ומעלה.

אופיר כץ: עבדנו למען הציבור ולא על הציבור.

אופיר כץ: זה נקרא לסייע באחריות.

אופיר כץ: אתם בסך הכול חבורת פופוליסטים.

אופיר כץ: תראו את הסדר: רק מי שנפגע, קיבל.

אופיר כץ: אבל אתם, חבורה פופוליסטית, זה מה שאתם, זה מה שנשאר לכם.

אופיר כץ: אנחנו עזרנו לאזרחי ישראל; אתם מפקירים אותם.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני ממשיך את קריאת המאמר שהתחלתי בו בנאום הקודם.

אבי מעוז: ובכן, לפעמים חלומות מתגשמים.

אבי מעוז: השר לשירותי דת מתן כהנא, המנסה בכל כוחו להיראות כמי שמייצג את המיינסטרים של הציבור הציוני-דתי, מייצר מצג של תמיכה רבנית במהלכיו המסוכנים, שכל המכיר את המערכת מבפנים עומד המום ומשתאה.

אבי מעוז: כנראה שלדידו המטרה כל כך מקדשת את האמצעים עד שאין גבול למניפולציות.

אבי מעוז: מלבד הרב דרוקמן שליטא, שהסתייג בקולו ובכתב ידו ממתווה הגיור, ולמרות זאת השר כהנא מספר לכולם שהוא תומך ומעודד את מהלכיו, ישנם גם כמעט כל שאר הרבנים במדינת ישראל המתנגדים למעשיו.

אבי מעוז: מדובר על רוב-רובם של רבני ישראל, ובתוכם הרבנים החרדים, אלו הליטאים ואלו החסידים מבעלז דרך פורת יוסף, מקהילת הרב יורם אברג'ל וחניכי המוסדות של ש"ס ועד תלמידי ישיבות מיר, חברון וסלבודקה.

אבי מעוז: ואם כל אלו עדיין אינם נחשבים בעיני השר לשירותי דת, אז מה הוא יאמר לגבי רובם המוחלט של רבני הציונות הדתית לגווניה, דיינים, ראשי ישיבות, ראשי מכינות, רבני יישובים, רמי"ם ומעל כולם – זקני הדור?

אבי מעוז: כולם אומרים בקול גדול ובשפה אחת שזאת התורה לא תהיה מוחלפת על ידי קבוצה קטנה ושולית של רבנים שהשעה משחקת לה, שדי לנו להתבונן מי הם חברי הכנסת התומכים בהם כדי ללמוד לא מעט על דמותם ודרכם.

אבי מעוז: כל הקמתה של המפלגה הנואלת הזאת, הנקראת בשקר "ימינה", הייתה מתוך רצון להתנער מהרבנים, מהמחויבות להלכה ומהצורך לשמוע את דעתם בנושאים פוליטיים.

אבי מעוז: מפלגה שדיברה גבוהה-גבוהה על ערכי התורה והיהדות, אבל באמת בליבה הסתתר הרצון להחזיר את אותה תורה ואותה היהדות אל תוך ארבע האמות של בית המדרש ומתוך כך להתפנות לעשות טיפול כולל ומהפכני בכל ענייני הדת במדינה.

אבי מעוז: מה מחפש לו השר לשירותי דת, רבנים שינהיגו ויורו דרך או שמא רבנים שיוסיפו את חתימתם ויאשרו את כל גחמותיו?

אבי מעוז: האם ישנו איזשהו רב שהוא מחויב ללכת על פי דרכו או שמא הוא מוצא לעצמו כל פעם את הרב התורן שמסכים עם דעתו?

אבי מעוז: הכול יהיה על פי ההלכה, הוא מבטיח, השר לשירותי דת, ואנחנו קצת מתקשים להאמין למי שחבר במפלגה שנבנתה על תפיסה אידיאולוגית של ניתוק מתלמידי חכמים, מפלגה שאינה מעוניינת לקדם את ענייני היהדות במדינה אלא לשחרר את המדינה מהדת המעיקה עליה.

צבי האוזר: תודה רבה.

אבי מעוז: המשך יבוא בנאום הבא.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: יעלה ויבוא חבר הכנסת ישראל אייכלר, אחרון הדוברים.

ישראל אייכלר: ברכות לסגן היושב-ראש הטרי.

צבי האוזר: אני מודה לך מקרב לב.

ישראל אייכלר: כבוד חברי הכנסת, עמד פה היום חבר הכנסת, ראש הממשלה החליפי יאיר לפיד, עמד ואמר דבר פשוט: מה שאני מאחל לילדים שלי, אני רוצה לתת לילדים שלכם.

ישראל אייכלר: איך זה יכול להיות נגד החרדים?

ישראל אייכלר: תארו לעצמכם שאני אבוא לפה ואני אומר: הילדים של יאיר חייבים על פי חוק לבוא ללמוד בישיבה שלנו, לשמור שבת כפי שאנחנו שומרים, כי זה טוב לילדים שלנו, ומה שטוב לילדים שלנו ואני מאחל לילדים שלנו, אני מאחל לילדים שלו, אז איך זה יכול להיות נגדו?

ישראל אייכלר: בוודאי שהוא יתקומם ולא ירשה דבר כזה, כך שהטענה הזאת היא טענה מופרכת.

ישראל אייכלר: אבל לא לזה עליתי, אדוני היושב-ראש, אלא למשהו הרבה יותר חמור.

ישראל אייכלר: ברוך השם, הקדוש ברוך הוא מנהל את עולמו והוא עשה, ממש בדרך כמעט ניסית, שהחוק הזה נפל.

ישראל אייכלר: אני רוצה לדבר על משהו אחר, על חוק שקיים.

ישראל אייכלר: יש חוק שיש ועדות שמחליטות על הרחבת יישובים.

ישראל אייכלר: היה דיון על הרחבת היישובים אבו גוש וטלז סטון, שהם ממש שכנים, על אותה חלקה, כל אחד בחלקו.

ישראל אייכלר: באו כמו תמיד אנשים שמדברים בשם הטבע, בשם הזבובים, בשם הפרחים, וטענו שאסור לבנות שם, אסור להרחיב את היישוב טלז סטון, כי זה יקלקל את הטבע.

ישראל אייכלר: למעשה, הם החליטו לא לאפשר את זה.

ישראל אייכלר: לאבו גוש כן; לטלז סטון לא.

ישראל אייכלר: נשאלת השאלה: מה, הטבע, הפרחים והזבובים שם יודעים מי זה אבו גוש ומי זה טלז סטון?

ישראל אייכלר: בא חבר הכנסת אלכס קושניר מישראל ביתנו, שלא מסתיר את שנאתו לחרדים, וכתב ברשת החברתית – לא אנחנו אמרנו עליו, הוא כתב על עצמו: "הניסיון לכפייה דתית והשתלטות על שטחי טבע בעליות לירושלים סוכל.

ישראל אייכלר: אני מברך על המלצת הוועדה - - -"

צבי האוזר: אדוני השר, אני מבקש, אתם מפריעים.

צבי האוזר: יש פה מישהו שהשקיע בנאום.

ישראל אייכלר: "אני מברך על המלצת הוועדה הגאוגרפית שלא לאשר את העברת השטחים.

ישראל אייכלר: למעלה משנתיים של מאבק בסיבוב הנוכחי הצליחו".

ישראל אייכלר: כך אומר עולה חדש, שאני, יהודי מימי הטורקים בארץ הזו – עשינו הכול לקלוט את כל העולים מכל הדורות, ולא שאלנו אם הטבע והפרחים והחיות באזור מאפשרים לפתח ולבנות ולעשות את כל הארץ שמלת בטון, כמו שנאמר בשיר.

צבי האוזר: שלמת בטון ומלט.

ישראל אייכלר: שלמת בטון ומלט.

צבי האוזר: זה נאמר על תל אביב.

ישראל אייכלר: היינו גאים על זה שבאו מיליון יהודים מברית המועצות בשנות התשעים ובנו להם ערים, לא אמרנו שזה מפריע לטבע.

ישראל אייכלר: הוא בא ואומר: ההשתלטות על שטחי טבע בעליות לירושלים סוכלה.

ישראל אייכלר: אז אתם שואלים אותי למה אני חושב שיש אנטישמיות במדינת ישראל?

ישראל אייכלר: איך אפשר להסביר שבאבו גוש – ואני בעד אבו גוש, ושכנים טובים, אבו גוש – מגיע להם לאפשר להם להרחיב ודווקא לטלז סטון לא, אם לא אנטישמיות?

ישראל אייכלר: מי שיש לו הסבר יותר טוב שיסביר לי אותו.

ישראל אייכלר: תודה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: טוב, אנחנו בעצם סיימנו את הדוברים ויעלה לסכם – השר חמד עמאר?

צבי האוזר: השר חמד עמאר, אתה רוצה לסכם?

חמד עמאר: אני אסכם, כן.

צבי האוזר: עד שהשר יסכם, אני אציין, דיברנו פה על שלמת בטון ומלט - - -

מירב בן ארי: כולם מצביעים בעד.

חמד עמאר: אז לא צריך לסכם.

חמד עמאר: נצביע.

קריאה: הצבעה, הצבעה.

צבי האוזר: בסדר, אז אנחנו נעבור להצבעה.

צבי האוזר: נא להצביע – בעד או נגד?

צבי האוזר: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9

צבי האוזר: נמנעים – אין

צבי האוזר: בעד – תשעה, נגד – אין, נמנעים – אין.

צבי האוזר: הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) (תיקון מס' 7) (דמי בידוד לעצמאים), התשפ"ב–2022, עברה בקריאה ראשונה, ותעבור לוועדת העבודה והרווחה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1499).

צבי האוזר: ]

צבי האוזר: הצעת החוק הבאה – הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון מס' 20), התשפ"ב–2022, לקריאה ראשונה.

צבי האוזר: יציג את הצעת החוק השר במשרד האוצר חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לברך אותך.

חמד עמאר: זו הפעם הראשונה שאני מדבר כשאתה מנהל את המליאה.

צבי האוזר: תודה.

צבי האוזר: תודה רבה.

חמד עמאר: אני רוצה לאחל לך הצלחה.

חמד עמאר: זה תפקיד מאוד חשוב, וניהלתי את המליאה קרוב לשלוש קדנציות, הייתי סגן יושב-ראש, אני מכיר את זה טוב.

חמד עמאר: אני מאחל לך רק הצלחה, ואני בטוח שתצליח בתפקיד.

צבי האוזר: מודה לאדוני.

חמד עמאר: אני מביא הצעת חוק, ואני אומר, כמו בהצעת החוק הקודמת שהצגתי כאן ואמרתי, הצעת החוק הזאת – אותו דבר: זו הצעת חוק טובה שבאה להיטיב עם המעסיק, באה להיטיב עם הציבור, מביאה להורדת יוקר המחיה.

חמד עמאר: אני אציג את הצעת החוק, ואני מקווה ומאמין שגם הקואליציה וגם האופוזיציה יצביעו בעד.

חמד עמאר: הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) – פרק י' לחוק קובע כי מעסיק של עובד זר חייב לשלם היטל בשיעור של 15% עד 20%, בהתאם לענף שבו מועסק העובד, על בסיס השכר המדווח המשולם לעובד, וחל איסור על המעסיק לנכות את ההיטל משכרו של העובד.

חמד עמאר: הוראות פרק י' חלות לגבי עובד זר אבל אינן חלות על עובדים זרים בתחום הסיעוד, ספורטאים זרים ועוד.

חמד עמאר: העלות של החוק למדינה היא 700 מיליון שקל.

חמד עמאר: החוק נועד מצד אחד להקל על עצמאים המעסיקים עובדים זרים, שנאלצו לשלם היטל שהכביד על העלויות שלהם בצורה משמעותית, ומצד שני להילחם ביוקר המחיה ובעליות המושתות על ציבור הצרכנים.

חמד עמאר: כדי להבטיח המשך צמיחה והורדת יוקר מחיה, אנחנו במשרד האוצר נוקטים כמה צעדים.

חמד עמאר: אחד מהם הוא הצעת החוק לביטול ההיטל על עובדים זרים.

חמד עמאר: מדובר במרכיב חשוב בהורדת יוקר המחיה לפחות בשלושה תחומים עיקריים: בענף הבנייה, בבתי מלון ובמסעדות.

חמד עמאר: אנו מצפים שביטול ההיטל ישפיע ישירות על המחירים שמשלמים הצרכנים ויסייע לעסקים.

חמד עמאר: לכן מוצע לבטל את ההיטל האמור, וזאת לגבי הכנסת עובד זר בשנת 2022 והלאה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אני מקווה שגם האופוזיציה וגם הקואליציה יתמכו בהצעת החוק החשובה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/2610/24; נספחות.

חמד עמאר: ]

צבי האוזר: תודה רבה, אדוני השר.

צבי האוזר: להצעת החוק מוצמדת הצעת חוק פרטית של חברת הכנסת מירב בן ארי – הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון – ביטול פרק י'), התשפ"ב–2021.

צבי האוזר: בבקשה, חברת הכנסת בן ארי, תנמקי את החוק.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: גם בשבילי זו פעם ראשונה שאנחנו פה ביחד, אז ברכות לך.

מירב בן ארי: בהצלחה לך בתפקיד החשוב הזה.

צבי האוזר: תודה רבה לך.

מירב בן ארי: גברתי השרה, האמת היא שחלק מאלה שנמצאים כאן לא מבינים את המשמעות, אבל החוק הזה הוא חוק מאוד מאוד חשוב.

מירב בן ארי: זה חוק שנלחמנו עליו בכנסת העשרים, שניסיתי לקדם אותו, אבל לצערי לא היה לזה קשב, והיום יש, אז צריך להגיד על זה תודה.

מירב בן ארי: בזמן הזה יש הרבה אנשים במדינה שמחכים לבשורה של החוק הזה כדי שיתאפשר להם בעצם לא לשלם את המס המיותר הזה.

מירב בן ארי: המס המיותר הזה בוטל ב-2016 בענף החקלאות, אבל לצערי, לא הצלחנו לקבל הסכמה על ענף הבניין, על מלונאות ועל מסעדות, והיום יש את זה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד תודה לחברים המסעדנים שלי, שבזכות המאבק שלהם הצלחנו להביא את החוק הזה, לאיגוד הברים והמסעדות, שהיה כאן בחזית של האירוע הזה.

מירב בן ארי: אנשים לא מבינים איזה מאבק ניהלנו.

מירב בן ארי: תבין, אני רק רוצה להגיד לך שבכנסת העשרים, שתדע, אנשים עם עסק קטן, היו להם שומות של מאות אלפי שקלים על היטל – שמה הוא אומר?

מירב בן ארי: שעל כל עובד זר הם צריכים לשלם סוג של קנס.

מירב בן ארי: עכשיו, מי יעשה את העבודה הזאת?

מירב בן ארי: אתה ואני, שנינו מכירים היטב את העיר.

מירב בן ארי: מי יעשה את העבודה הזאת?

מירב בן ארי: מי יעשה את העבודות האלה שאף אחד לא רוצה?

מירב בן ארי: אז לא רק שהם לקחו את העובד הזר, הם גם היו צריכים לשלם עליו.

מירב בן ארי: והיום אנחנו מביאים את הבשורה החשובה הזאת, והם יפסיקו לשלם את ההיטל הזה.

מירב בן ארי: שתבין שבכנסת את העשרים נלחמתי רק כדי לבטל להם את הריבית, כי הקרן הייתה מטורפת.

מירב בן ארי: אז קודם כול, זו תהיה בשורה אדירה.

מירב בן ארי: אני רוצה להזכיר פה גם את השף חיים כהן, שהיה במאבק הזה, ואת שי ברמן, וכמובן את העמותה "מסעדנים חזקים ביחד".

מירב בן ארי: כל החבורה הנפלאה הזאת הביאה אותנו לחוק הזה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד תודה לשר האוצר אביגדור ליברמן ולחמד עמאר.

מירב בן ארי: חמד, הרבה בזכותכם ובזכות הקשב באוצר הצלחנו להביא את זה, מה שלא הצלחנו להביא בכנסת העשרים, כשהיינו כאן חברי הכנסת ביחד.

מירב בן ארי: זה דבר אדיר, ואני יודעת שהרבה צופים בנו עכשיו.

קרן ברק: חברי כנסת חזקים ביחד.

מירב בן ארי: "מסעדנים חזקים ביחד" - -

קרן ברק: - - -

מירב בן ארי: - - עם חברי כנסת חזקים ביחד, וזה דבר נהדר.

מירב בן ארי: אני אישית אדאג להיות גם בוועדת הכספים ולהתכונן לקריאה שנייה ושלישית ולהביא את החוק הזה כמה שיותר מהר, כדי שהמס המיותר הזה יבוטל ויהיה צדק לאותם עסקים קטנים שכורעים תחת הנטל, בטח אחרי מגפת הקורונה, בטח אחרי מה שהם עברו.

מירב בן ארי: אני קוראת לכולם להצביע בעד, קואליציה ואופוזיציה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

צבי האוזר: תודה רבה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

צבי האוזר: אנחנו נתחיל בדיון המשולב על שני החוקים.

צבי האוזר: חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב בן צור – אינו נוכח.

צבי האוזר: חבר הכנסת אבי מעוז.

אבי מעוז: מירב, מירב, מברוכ.

מירב בן ארי: תודה רבה.

צבי האוזר: כן.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני ממשיך את קריאת המאמר שהתחלתי בו בנאומיי הקודמים.

אבי מעוז: הפעם אני מדלג על קטע מסוים, כי קיצרו לנו את כמות הנאומים להלילה.

אבי מעוז: ההתנתקות - - -

צבי האוזר: Tomorrow is another day, אתה יודע.

אבי מעוז: זה ההמשך.

אבי מעוז: ההתנתקות שמבצעים חברי הכנסת של ימינה הינה המשך ישיר של אותה ההתנתקות מלפני 15 שנים, התנתקות מציונות ומיהדות, רק שהפעם העומדים במרכזה הם אנשים שלנו, אנשי הציונות הדתית, המחניפה לרשעים ועושי עוולה; ציונות דתית חסרת כל עמוד שדרה; ציונות דתית הסבורה שהארת פנים הינה תחליף מספיק לאמת.

אבי מעוז: יש חוקים המצריכים רוב מיוחס בכנסת.

אבי מעוז: חוקי-יסוד, אלו שאמורים לגרום שינויים יסודיים בדרכה של המדינה, מצריכים רוב מוצק, מהותי ולא מקרי.

אבי מעוז: לא סביר, לא הוגן ולא ראוי לשנות את ערכי היסוד של המדינה ברוב רעוע, כוחני ומקרי.

אבי מעוז: כפי שלא היה ראוי למכור את ארץ ישראל בעזרת מענק של מיצובישי לחבר הכנסת גולדפרב, כך לא ניתן למכור את התורה בחרקירי פוליטי של אנשי ימינה.

אבי מעוז: השינוי בענייני דת ומדינה הוא שינוי עומק הנוגע ליסודות מדינתנו ועמנו, והוא נעשה בדרכים לא מוסריות.

אבי מעוז: עניינים של כשרות, משפחה וגרות הם מרכזי היהדות, הם לא עניינים שוליים של פקידי מועצה דתית.

אבי מעוז: בשביל שינוי כזה צריך רוב מוסרי, רוב מוצק, הכולל בתוכו את האנשים האחראים על מוסד הרבנות בישראל לדורותיו, קרי, הרבנים.

אבי מעוז: הניסיון לבצע מחטפים הזויים בעניינים כל כך גורליים לעתידה של המדינה הוא לא פחות מאלימות ברוטלית וגסות רוח מצד השר המוביל אותם ומצד האנשים הדוחפים אותו ומשתפים פעולה עם מעשיו.

אבי מעוז: בניגוד לדעתם של רובם המוחלט של רבני ישראל, נעשית כאן לא פחות ממהפכה דתית.

אבי מעוז: אם נשתמש במשל, זהו שוד הקופה הציבורית לאור יום ומול כולם.

אבי מעוז: אותה שחצנות שאפיינה את הקמת הממשלה ונתינת האפשרות לאויבי ישראל להשתלט על המדינה ואדמותיה, אותה ברית קואליציונית המביאה את הרומאים – כמטפורה, כמובן – לשערי הרבנות הראשית בירושלים, נובעת מתפיסת העולם ההזויה כאילו ניתן לרוץ עם מיעוט רבני שולי כנגד כל גדולי ישראל, כמובן תוך יצירת דיכוטומיה אבסורדית ודמיונית בין רבני הציונות הדתית ובין הרבנים החרדים, ואז בין רבנים ציונים דתיים לרבנים חרד"לים, שגם הם כבר מזמן הפכו ללא ראויים לבוא בקהל.

אבי מעוז: באמת צודק השר כהנא – באמת בתוך העולם הרבני הנתון בין גוש עציון לגלבוע יש לו רוב של תומכים, וגם זה לא בטוח.

אבי מעוז: ההמשך יבוא בנאום הבא.

אבי מעוז: תודה.

צבי האוזר: תודה רבה לחבר הכנסת אבי מעוז.

צבי האוזר: חבר הכנסת שמחה רוטמן – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב קיש – אינו נוכח; חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת לימור מגן תלם – אינה נוכחת; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח.

צבי האוזר: חבר הכנסת איימן עודה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני רוצה לברך את חברת הכנסת ממרצ ג'ידא רינאוי זועבי על עמדתה האיתנה, הצודקת והערכית בהצבעה נגד חוק הגיוס.

איימן עודה: מגיעה לה מילת הערכה.

איימן עודה: אני גם שמעתי מה היא אמרה כשהיא הצביעה נגד.

איימן עודה: היא אמרה: בגלל הנגב – גם עמדה ערכית.

איימן עודה: יחד עם זאת, זה לא מספיק, כי אנחנו נגד הגיוס לצבא, כי אנחנו גם נגד גיוס חובה, אנחנו נגד הפעילות של הצבא, לרבות בשטחים הכבושים בשנת 67' או מעבר לכך.

איימן עודה: לכן, העמדה צריכה להיות נגד ממקום מאוד מאוד ערכי.

איימן עודה: אבל היא לפחות קיבלה עמדה אמיצה וערכית, להבדיל מאלה שאכלו את הדג המסריח וגם גורשו מהעיר, ואני מתכוון לרע"מ.

איימן עודה: ואני רוצה לשאול את כל חברי הכנסת הערבים במפלגות הקואליציה: האם זו ממשלה טובה או רעה?

איימן עודה: אני חושב שזו שאלה מאוד פשוטה, מאוד אמיתית, מאוד כנה.

איימן עודה: האם היא טובה כלפי העם הפלסטיני – למשל ירושלים המזרחית, הגדה המערבית, רמת הגולן, למשל?

איימן עודה: האם היא טובה עבור הנגב?

איימן עודה: האם היא טובה עבור השכבות המוחלשות, האנשים העניים ביותר – זו שהעלתה את המחירים בחודש הזה, לרבות במוצרים הכי חשובים לכל בן אדם עני, כמו הלחם, כמו החיטה, כמו הפירות והירקות, כמו החשמל, כמו הדלק?

איימן עודה: האם אתם תומכים בממשלה טובה או רעה?

איימן עודה: שאלה פשוטה וישירה מאוד.

איימן עודה: אתם חלק אינטגרלי מממשלה רעה, רעה מאוד.

איימן עודה: רציתי לברך אותך, ג'ידא, אבל זה צעד ראשון.

איימן עודה: תמשיכי, בבקשה, עד להפלת הממשלה הרעה הזאת.

איימן עודה: תודה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת יריב לוין – אינו נוכח; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – מוותר על זכות הדיבור; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת מירי מרים רגב – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח; חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת; חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת משה אבוטבול – מוותר; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חברת הכנסת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח.

צבי האוזר: חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה.

קרן ברק: כבוד היושב-ראש, זו הפעם הראשונה שאתה מנהל את הישיבה כשאני כאן, אז ברכות.

צבי האוזר: תודה.

צבי האוזר: תודה.

קרן ברק: אני חייבת להגיד, ביום חגה של הכנסת, שכאשר אני ישבתי פה – אמרתי את זה היום בוועדה – תמיד התמלאתי יראת כבוד.

קרן ברק: אני מאחלת לך הצלחה.

קרן ברק: זה לא מובן מאליו.

קרן ברק: בהצלחה ביום ההולדת של הכנסת.

צבי האוזר: תודה רבה.

קרן ברק: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני תומכת בהצעת חוק הזאת.

קרן ברק: אני שמחה שאתם עושים משהו קטן, קטנטן, פיצפון, למען העסקים הקטנים והבינוניים.

קרן ברק: גם החוק הזה, שהוא חשוב, וגם החוק הקודם, של ימי הבידוד, שגם הוא חשוב – הם חשובים מאוד, רק שהם בחוויה שלי לעג לרש לעסקים הקטנים פה במדינת ישראל.

קרן ברק: בשבוע שעבר כינסתי יחד עם חברי ולדימיר בליאק את השדולה שלנו למען העסקים הקטנים והבינוניים, ובאמת, הגיעו לשם כל ראשי האיגודים – חלקם פיזית, המיעוט, והרוב בזום, עוד החלטה לא דמוקרטית של יושב-ראש כנסת ישראל.

קרן ברק: יושבי-ראש האיגודים וכל הענפים בעצם ייצגו – הם ישבו שם וייצגו כ-600,000 עסקים.

קרן ברק: עלתה זעקה עצומה, כואבת, של העסקים במדינת ישראל, ושני החוקים האלה, כמו שאמרתי, הם פרומיל של הפרומיל של הפרומיל של הפרומיל.

קרן ברק: זה נחמד, זה nice to have, כמו שאומרים, אבל זו לא המהות, כי במדינה שבה העסקים סגורים – המדינה סגורה.

קרן ברק: להכניס מאות אלפי אנשים לבידוד בבית, בין שזה בגלל מערכת החינוך, בין שזה בגלל מקומות העבודה – בכלל לא משנה; מאות אלפי אנשים שיושבים בבית ולא יוצאים החוצה לחנויות, לרחוב, לקניונים, למופעי תרבות, וזה אומר שהם בבידוד, ועל הבידוד הזה מדינה שיש לה חוזה בין ההנהגה לבין האזרח צריכה לקחת אחריות.

קרן ברק: היא לא יכולה להגיד: קיבלנו החלטה, אבל לכו תסתדרו לבד.

קרן ברק: כשאנחנו היינו בממשלה – וזה הנס שקרה לעם ישראל, שבמשבר הקורונה האמיתי שנפל עלינו בהתחלה, בלי התראה, אנחנו היינו עם היד על ההגה.

קרן ברק: ממשלה עתירת ניסיון, כשראש הממשלה היה נתניהו ושר האוצר היה ישראל כץ, וידענו להגיד לפקידי האוצר: אנחנו יודעים שאתם לא יודעים לחלק כסף; אנחנו יודעים שהדנ"א שלכם, פקידי האוצר, הוא לגבות כסף, הוא לגבות מיסים, הוא להטיל קנסות.

קרן ברק: ככה אומנתם, אז אנחנו מבינים את זה, אבל הפעם צריך לשנות דיסקט.

קרן ברק: אז אתם לא מחליטים יותר על מדיניות.

קרן ברק: אנחנו, מקבלי ההחלטות, שר האוצר, חברי הכנסת, מחליטים על מדיניות.

קרן ברק: אתם רק מבצעים.

קרן ברק: ולכן, במשבר הכי גדול, הקורונה, כשהוא בא בהפתעה, ידענו לבנות קופסאות קורונה, לתת פיצויים, גם פיצויים בדמות מענק אישי כמו חל"ת רק לעצמאים וגם בדמות מענקים על הוצאות קבועות שיוצאות מהעסק אבל שום דבר לא נכנס – העסק סגור, החשמל, המים, הארנונה ממשיכים לצאת ושום דבר לא נכנס, אז על זה נתנו פיצוי, נתנו פטור מארנונה לתקופה מאוד ארוכה.

קרן ברק: המפקח על הבנקים נתן גרייס להחזר הלוואות שוב ושוב ושוב כדי שהעסקים לא יצטרכו להחזיר את ההלוואות שלהם, ועכשיו הוא ממאן, הוא ממאן להמשיך את הגרייס.

קרן ברק: וההלוואות בערבות מדינה שאנחנו יצרנו אותן וכל הזמן אומרים: עוד מעט ועוד מעט – וזה לא קורה.

צבי האוזר: תודה רבה.

קרן ברק: אז חבר'ה, העסקים קורסים – שנייה, עוד מילה אחת.

קרן ברק: העסקים במדינת ישראל הם משלמי המיסים הגדולים ביותר.

קרן ברק: הם שממלאים את קופת המדינה שלנו.

צבי האוזר: תודה רבה.

קרן ברק: בזכותם קופת המדינה מלאה ואנחנו יכולים לחיות כאן.

קרן ברק: אז אתם לא נותנים נדבות.

קרן ברק: זה למען עצמנו, וחבל שזה כזה קמצוץ ממה שאתם יכולים לעשות.

קרן ברק: תודה רבה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-ראש הישיבה, כבוד השרים, כנסת נכבדה, מעונות היום בעלי סמל מעון החלו את הגל החמישי במצב חסר.

מיכל מרים וולדיגר: כבר תקופה ארוכה שהארגונים המפעילים את המעונות הללו מתריעים: ענף מעונות היום הציבוריים עומד בפני קריסה, בין השאר בשל המשבר החמור והמחסור ההולך ומחמיר בכוח אדם במעונות.

מיכל מרים וולדיגר: כוח האדם – כוונתי בעיקר למחנכות מטפלות.

מיכל מרים וולדיגר: המחסור הזה נובע, בין היתר ובעיקר, מתנאי שכר נמוכים, מתנאי העסקה בלתי הולמים ומתקינה – תקינה שאינה מאפשרת מתן מענה ראוי לתינוקות ולפעוטות.

מיכל מרים וולדיגר: הייתי שם, במו עיניי ראיתי – בלתי אפשרי בעליל.

מיכל מרים וולדיגר: כמובן שהתפרצות הנגיף אומיקרון החמירה את המצב מאוד.

מיכל מרים וולדיגר: התפרצות הנגיף הוסיפה למחסור וגרמה לכך שמעונות רבים לא מסוגלים לתפקד בשל התחלואה הגבוהה ואחוז הבידודים הגבוה.

מיכל מרים וולדיגר: במצב הקיים המחסור בכוח אדם הגיע לשיא של כל הזמנים, ועוד לא ברור שזה סוף פסוק.

מיכל מרים וולדיגר: חשוב לציין כי נכון להיום כ-30% מהכיתות במעונות סגורות, וזה בשל גל התחלואה והנחיות משרד הבריאות.

מיכל מרים וולדיגר: מה יוצא מזה?

מיכל מרים וולדיגר: הפועל היוצא מזה – שהולך וגדל מספר המקרים שבהם מעונות היום יידרשו על ידי ההורים להשיב כספים בשל המעונות הסגורים, הכיתות הסגורות, בשל הנחיות הקורונה.

מיכל מרים וולדיגר: ומה יקרה?

מיכל מרים וולדיגר: בעצם המצב מביא לכך שחיוב המעונות הציבוריים בהשבת הכספים עלולה להביא לקריסה טוטלית, לקריסה כלכלית מוחלטת של המעונות, שכאמור גם היום הם נמצאים במצב מאוד מאוד קשה.

מיכל מרים וולדיגר: בהתאם, הארגונים המפעילים את המעונות דורשים, ובצדק, כי ממשלת ישראל תפעל, כפי שפעלה בגלים הקודמים, לשיפוי הארגונים בגין השבת הכספים להורים בשל הסגירה עקב קורונה.

מיכל מרים וולדיגר: זאת ועוד, כידוע, לאחרונה עברו מעונות היום לפעוטות לאחריות משרד החינוך – ואני שמחה שהשרה איתנו – לפחות בחלק מהתחומים.

מיכל מרים וולדיגר: והינה, למרבה הצער, שוב מוצאים עצמם המעונות רודפים ללא הצלחה אחרי הרכבת הנוסעת.

מיכל מרים וולדיגר: כך למשל בשל הבידודים המרובים במערכת החינוך מחלק משרד החינוך ערכות בדיקה מהירה חינם להורים ולצוותי החינוך בגני הילדים ובתי הספר היסודיים.

מיכל מרים וולדיגר: לאן, לאן נעלמו גילאי לידה עד שלוש?

מיכל מרים וולדיגר: שוב הם נותרו מאחור ללא אבא ואימא ולא היו חלק מהמוסדות שזכו לקבל בדיקות מהירות חינם.

מיכל מרים וולדיגר: אני קוראת לכן, השרה, שרת החינוך יפעת שאשא ביטון היקרה ושרן השכל, יושבת-ראש ועדת החינוך, להתערב בדחיפות ולסייע לארגונים הללו בפתרון המצב העגום הזה.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הערכות - - -

צבי האוזר: תודה רבה.

מיכל מרים וולדיגר: אני שמחה, אבל זה לא רק הערכות, כבוד השרה, זה גם הנושא של התשלומים שהם יצטרכו להחזיר להורים בשל הסגירה של המעונות ושל הכיתות בתוך המעונות הללו.

מיכל מרים וולדיגר: גם זאת בעיה ענקית וגדלה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

צבי האוזר: תודה רבה, חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

צבי האוזר: חבר הכנסת משה ארבל – אינו נוכח; חבר הכנסת דסטה גדי יברקן – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב קיש – אני מתנצל, הקראתי את שמו לפני כן, אבל עכשיו תורו, וגם עכשיו הוא אינו נוכח; חבר הכנסת דוד ביטן – אינו נוכח.

צבי האוזר: חבר הכנסת ינון אזולאי הוא בעצם אחרון הדוברים.

קריאה: - - -

ינון אזולאי: תכף תשמעי, תביני שהיה חייב.

ינון אזולאי: כשמדובר בהכרת הטוב אז חייב.

ינון אזולאי: ואני רוצה, ברשות אדוני היושב בראש, קודם כול לאחל לך שיהיה לך בהצלחה.

צבי האוזר: תודה רבה.

ינון אזולאי: אל תתרגל למקום, לא הרבה זמן ייקח לכם, בעזרת השם, אבל בסדר, אולי בקואליציה הבאה נכניס אותך.

ינון אזולאי: נראה מה נעשה איתך.

ינון אזולאי: אבל בסדר.

ינון אזולאי: תן חיוך, יא צביקה.

ינון אזולאי: פעם היית מחייך יותר.

ינון אזולאי: להוריד את המסכה ולהחזיר מותר בשביל חיוך.

ינון אזולאי: כבוד השרה, חבריי חברי הכנסת, הכרת הטוב.

ינון אזולאי: אני רוצה להגיד תודה רבה לחברתי ג'ידא רינאוי זועבי.

יפעת שאשא ביטון: חבל.

ינון אזולאי: את אמרת חבל ואני אומר:

ינון אזולאי: טוב שאני עולה להגיד תודה רבה.

ינון אזולאי: אישה הגונה, אישה ערכית.

מירב בן ארי: אתה חושב שהיא עשתה את זה בשבילכם?

ינון אזולאי: זה לא משנה.

ינון אזולאי: התוצאה טובה לציבור החרדי, לציבור לומדי התורה, ואני אומר לך, תקנאי בה, בזכויות שיש לה.

מירב בן ארי: מי שמצביע נגד המפלגה שלו מחשיך את כל המפלגה.

ינון אזולאי: מירב, אם את רוצה לדעת דבר אחד, תאמיני לי שהיא יותר ערכית ממנסור עבאס וכל החברים שאתם יושבים איתם, תאמיני לי.

ינון אזולאי: גם אם לא תגידי שהיא עשתה את זה בשביל החרדים ועשתה את זה בשביל המגזר שלה, זה רק מראה שהיא עוד יותר ערכית ודואגת למגזר שלה.

מירב בן ארי: - - - זה לא קולגיאלי - - -

ינון אזולאי: אתם עשיתם את זה מתוך שנאה; היא עשתה את זה מתוך ערכיות של עצמה, מה שהיא מאמינה בו.

מירב בן ארי: איזו שנאה?

ינון אזולאי: אתם עשיתם את זה מתוך שנאה, מתוך איך לעשות רע לחרדים.

ינון אזולאי: אל תדאגו לנו.

מירב בן ארי: אתה עכשיו שלחת את כל החרדים לבקו"ם, אתה יודע את זה?

ינון אזולאי: מירב, אנחנו יודעים לדאוג לעצמנו.

ינון אזולאי: תאמיני לי שאנחנו מסתדרים יופי.

מירב בן ארי: האמת שלא.

ינון אזולאי: אנחנו יודעים לדאוג לילדים שלנו.

מירב בן ארי: אתה שלחת עכשיו את כל החרדים לבקו"ם.

ינון אזולאי: כשאדם קורה לו משהו, הוא צריך איזה עגלת נכים, כיסא גלגלים, הוא צריך משהו – לאן הוא רץ?

ינון אזולאי: לאן הוא רץ?

ינון אזולאי: הוא רץ ליד שרה.

ינון אזולאי: כשהוא צריך איזה ייעוץ רפואי – לאן הוא רץ?

ינון אזולאי: לרב פירר.

ינון אזולאי: כשהוא צריך איזה גמ"ח – לאן הוא רץ?

ינון אזולאי: לארגונים החרדיים.

מירב בן ארי: אבל שוויון בנטל זה לא גמילות חסדים - -

ינון אזולאי: יודעת למה?

ינון אזולאי: כי אלה עושים את השירות האמיתי.

מירב בן ארי: - - זה חלק מהחוק.

ינון אזולאי: אלה עושים את השירות האמיתי בלי לעשות כותרות ובלי לעשות שום דבר.

ינון אזולאי: הם עושים את המצווה הזאת בשקט למען עם ישראל.

מירב בן ארי: מה זה קשור?

ינון אזולאי: הם אותם לומדי תורה שאתם רוצים לקחת אותם בכוח.

ינון אזולאי: אותם אלה, כן, אותם אלה.

מירב בן ארי: אבל עכשיו שלחת את כולם לבקו"ם.

צבי האוזר: חברת הכנסת בן ארי.

ינון אזולאי: אז כואב לך שאמרתי תודה רבה לחברת הכנסת זועבי?

ינון אזולאי: אז מה?

צבי האוזר: זה על חשבון הזמן שלו.

ינון אזולאי: תודה רבה לה.

ינון אזולאי: מגיע לה, והיא דואגת לציבור שלה, לא כמו שאתם, לא כמו שמנסור עבאס דואג לציבור שלו.

מירב בן ארי: היא לא דואגת.

ינון אזולאי: את יודעת למה היא שמה לב?

ינון אזולאי: שיש גם שירות לאומי למגזר הערבי בתוך החוק הזה, אז היא רוצה לדאוג להם.

מירב בן ארי: עוד לא הגענו - - -

ינון אזולאי: אז היא האמינה לזה.

ינון אזולאי: היא מאמינה לזה.

ינון אזולאי: היא מאמינה לדרך שהיא עושה.

ינון אזולאי: מירב, תלמדי ממנה.

ינון אזולאי: עושים דברים מאהבה ולא משנאה.

מירב בן ארי: אני אשרוף - - -

ינון אזולאי: רק ככה מצליחים.

ינון אזולאי: אם תמשיכו בשנאה, לא תהיו במקום הזה.

ינון אזולאי: אני אומר לך, מי שיהיה בשנאה, לא יהיה במקום הזה.

ינון אזולאי: תעשו את זה כמו שאתם עושים – תחשבו אהבה, אולי תצליחו, אבל כשאתם עושים את זה משנאה – מפלה אחרי מפלה, וזה רק תחילת המפלה שלכם, ובעזרת השם בקרוב תהיו בחוץ.

ינון אזולאי: תודה רבה לכם.

מירב בן ארי: נעשה ונצליח.

צבי האוזר: תודה רבה לחבר הכנסת ינון אזולאי.

צבי האוזר: אנחנו את הדיון המסכם – השר רוצה לסכם?

צבי האוזר: אז נעבור בעצם לשתי הצבעות.

צבי האוזר: ההצבעה הראשונה – על הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת ידעי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון מס' 20), התשפ"ב–2022, בקריאה ראשונה.

צבי האוזר: אני רוצה לעבור להצבעה.

צבי האוזר: בבקשה, מי בעד?

צבי האוזר: מי נגד?

צבי האוזר: מי נמנע?

צבי האוזר: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5

צבי האוזר: נמנעים – אין

צבי האוזר: בעד – חמישה חברי כנסת, נגד – אין, נמנעים – אין.

צבי האוזר: בעצם הצעת החוק בקריאה ראשונה התקבלה, והיא עוברת לדיון בוועדת הכספים.

צבי האוזר: אנחנו עכשיו נעבור להצבעה על ההצעה המוצמדת, הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון – ביטול פרק י'), התשפ"ב–2021, של חברת הכנסת מירב בן ארי.

צבי האוזר: מי בעד?

צבי האוזר: מי נגד?

צבי האוזר: מי נמנע?

צבי האוזר: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5

צבי האוזר: נמנעים – אין

צבי האוזר: בעד – חמישה חברי כנסת, נגד – אין, נמנע – אין.

צבי האוזר: אני קובע שגם הצעת החוק הזו התקבלה, והיא תוצמד וגם היא תידון בוועדת הכספים.

צבי האוזר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1500).

צבי האוזר: ]

צבי האוזר: אנחנו נעבור לדיון בהצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (מס' 13 והוראת שעה) (ביצוע פעולות בבית החולה), התשפ"ב–2022, בקריאה ראשונה.

צבי האוזר: תציג את הצעת החוק, בשם שר הבריאות – תיקון פקודת הרופאים – השרה יפעת שאשא ביטון, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: חבריי חברי הכנסת, סעיף 59 (ב1) לפקודת הרופאים, התשל"ז–1976, קובע כי רק רופאה ורופא, אח ואחות, מורשים להעניק טיפול בבית המטופל.

יפעת שאשא ביטון: בתיקון הנוכחי, מוצע לתקן את החוק ולהרחיב את רשימת הגורמים המורשים לתת טיפול בבית המטופל גם לפרמדיקים, במטרה להרחיב את היקף מתן השירותים למטופלים בביתם, וזאת להוראת שעה למשך שנה.

יפעת שאשא ביטון: החשיבות של מתן שירות בבית המטופל והסבת שירותים לטיפול בבית, כגון אשפוז בית – אני קיבלתי להגיב בשם שר הבריאות - -

סמי אבו שחאדה: גברתי השרה, אנחנו בעד.

יפעת שאשא ביטון: - - התעצמה ביתר שאת עם התפשטותה של מגפת הקורונה, בצד התפתחות השירותים מרחוק, לא בכדי, כי אנו עדים לעלייה במספר החולים המקבלים טיפול בבית ובמספר ביקורי הבית הנדרש מדי שנה.

יפעת שאשא ביטון: לאור זאת, מוצע לקבוע את סוג הטיפול שמטפלים אלה רשאים להעניק כבדיקת דם בלבד ובמסגרת הוראת השעה, ובהמשך תיקבע הרחבה לטיפולים שאותם הם רשאים להעניק בהוראת קבע, במסגרת תקנות כנדרש בחוק.

יפעת שאשא ביטון: אבקש מחבריי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה.

יפעת שאשא ביטון: אגב, הצעת החוק מאוד מאוד חשובה, הרבה זמן רוצים לקדם אותה.

יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות כרגיל מאתגר אותי.

יפעת שאשא ביטון: גופן שבגיל שלי כבר אי-אפשר לקרוא אותו ממרחק כזה.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח אם אתם תצביעו בעד.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: אנחנו נעבור לדיון.

צבי האוזר: חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב בן צור – אינו נוכח.

צבי האוזר: חברי, חבר הכנסת אבי מעוז – אבי, אני ארשה לעצמי לצטט היום, יום חגה של הכנסת - - -

אבי מעוז: החליפו את זה?

צבי האוזר: אני לא יודע.

צבי האוזר: לא.

צבי האוזר: אז הינה, עד שיחליפו.

צבי האוזר: בפברואר 1949, אני חושב, כינוסה של הכנסת הראשונה, כתב אלתרמן בטור השביעי, הקדיש שיר לכנסת, ובית אחד הוא כותב ככה: הם ישבו, כשגור, ויקשיבו לנאום / (ישיבה מספר-אלף-ואלף-ושבע) / אחדים יחטפו לרגעים קצת-נמנום, / אחדים סתם יישנו שנת-קבע.

צבי האוזר: אז אני מסתכל כאן, כנראה שיש פתרון שלישי שאלתרמן לא חשב עליו.

צבי האוזר: אבל בבקשה, הבמה שלך.

אבי מעוז: לא, הכיסאות, הכיסאות.

אבי מעוז: הוא דיבר על הכיסאות.

אבי מעוז: אני אגיד לך את הסוד, אני מדבר אל העם, לא אל חברי הכנסת.

צבי האוזר: המיקרופון שלך.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני ממשיך את קריאת המאמר שהתחלתי בו בנאומיי הקודמים.

אבי מעוז: אנשי ימינה, עורו, ממשלת ישראל, עורי.

אבי מעוז: כפי שאין לכם זכות מוסרית למכור את אדמות ארץ ישראל למנסור עבאס, כך אין לכם זכות מוסרית להרוס את היהדות.

אבי מעוז: לצערנו, מי שהרכיב ממשלה בגלל התאווה לכיסא ראש הממשלה, הוא שאיפה לכבוד מדומה יחד עם תמהיל של שנאת האחר בנימין נתניהו, איבד את שפיותו המוסרית והערכית, ונפל לתהומות שגם הוא לא חש בהם עקב סחרורו הפוליטי.

אבי מעוז: בבחירות האחרונות רץ חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' תחת השם הציונות הדתית.

אבי מעוז: חברי הכנסת של ימינה התרעמו על ניכוס שמו האידיאולוגי של ציבור גדול לתנועה פוליטית, וטענו מעל כל גבעה רמה ותחת כל עץ רענן, שהם, רק הם, ציונות דתית על מלא.

אבי מעוז: במעט הזמן שעבר מאז, התברר לכולנו שמפלגת ימינה מורכבת מציונות של עבאס ומדתיות של ליברמן.

אבי מעוז: ביקשתם שנבחן אתכם לפי מעשיכם, אז בבקשה.

אבי מעוז: חוק החשמל והפקרת הנגב לכנופיות בדואיות אלימות עבר בזכות האצבעות המונפות שלכם.

אבי מעוז: מצד אחד, הפקרתם את הנגב, ומן הצד השני, לא היה לכם האומץ והגבורה לחבר את ההתיישבות הצעירה לחשמל.

אבי מעוז: אנשים שהם מלח הארץ, משרתי מילואים, אנשים ערכיים, אלו שבשמם ובזכות קולותיהם נכנסתם לכנסת, נבגדו על ידיכם בצורה מחפירה.

אבי מעוז: "אני נטעתי עץ בארץ ישראל"?

אבי מעוז: כנראה שלא בכל מקום, רק איפה שעבאס מרשה.

אבי מעוז: ואם יש שבט בדואי פורע חוק שהשתלט על אדמות מדינה, כבר אסור לנטוע שם עצים מחשש לשלמות הקואליציה.

אבי מעוז: הרס חומש – עוד לא יבשו עינינו מדמעות על יהודה דימנטמן, השם ייקום דמו, וכבר פורקה בברוטליות הישיבה בחומש.

אבי מעוז: בזמן שאצל שרון זה היה ברגישות ובנחישות, כיום ישנה רק נחישות.

אבי מעוז: יהודה נרצח, ובנט זה אח – של אחים מוסלמים, מתברר.

אבי מעוז: ממשלה בלי טיפת אידיאולוגיה ובלי לב יהודי.

אבי מעוז: הרי אתם ישבתם אצל האלמנה בסך הכול שלושה ימים לפני ההרס, בשעה שידעתם שהמקום הולך להיהרס.

אבי מעוז: אתם, שחיבקתם אותה בצביעות ואמרתם שבעלה הוא סמל.

אבי מעוז: פיזרתם למצלמות סיסמאות פוליטיות.

אבי מעוז: ידעתם באותם רגעים ממש שיש החלטה להרוס את ישיבת חומש ולקיים את חוק ההתנתקות הזוועתי.

אבי מעוז: עד היכן יכולה להגיע הצביעות הפוליטית?

אבי מעוז: וההמשך האחרון יבוא.

אבי מעוז: תודה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: חבר הכנסת שמחה רוטמן – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב קיש – אינו נוכח; חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת לימור מגן תלם – אינה נוכחת; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת יריב לוין – אינו נוכח; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – מוותר; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת מירי מרים רגב – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח; חברת הכנסת איימאן ח'טיב יאסין, אימאן, סליחה, אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת; חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת משה אבוטבול – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חברת הכנסת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת.

צבי האוזר: חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-הראש, כבוד השרה, כנסת נכבדה, אבקש לדבר כעת על ציבור המתמודדים עם התמכרויות.

מיכל מרים וולדיגר: האם ידעתם ש-90% מהסובלים מהתמכרויות לא מקבלים טיפול?

מיכל מרים וולדיגר: לא מדובר במיעוט זניח, אלא בכחצי מיליון אזרחים.

מיכל מרים וולדיגר: תוסיפו עליהם את בני המשפחה שלהם שסובלים איתם, את החברים והקולגות, שגורלם נכרך בגורלם, וקיבלתם ציבור ענק שמתמודד באופן יום-יומי עם ההשלכות של ההתמכרות.

מיכל מרים וולדיגר: מעבר לפגיעה בבריאות ובאיכות החיים של המכורים, גם המדינה נפגעת.

מיכל מרים וולדיגר: להזנחת הטיפול בהתמכרויות מחיר כבד: כ-7 מיליארד ש"ח בשנה, וזאת בנוסף לנזק ההיקפי והמורלי, נזק עצום ממדים שאנו משלמים על כך מדי יום.

מיכל מרים וולדיגר: אבל שורש ההזנחה אינו מתחיל בטיפול, אלא בהכרה בבעיה.

מיכל מרים וולדיגר: בחלק מהתנהלות המדינה ניכר שהיא לא מכירה בהתמכרויות כבעיה רפואית, כמחלה, אלא כמשהו שהוא בין חברתי למוסרי.

מיכל מרים וולדיגר: אולם אם התמכרויות מוכרות כהפרעה פסיכיאטרית על ידי הספר הרשמי של האבחנות, ה-DSM, למה הן לא נכללות בסל בריאות הנפש במדינת ישראל?

מיכל מרים וולדיגר: איך ייתכן שהטיפול לוקה בחסר כל כך כל כך גדול?

מיכל מרים וולדיגר: מי שידו משגת אולי ימצא מקום במכוני גמילה או אשפוז פרטיים, אך הטיפול שניתן על ידי הרווחה מתאים בעיקר למקרי קיצון, ולא לרבבות המתמודדים באוכלוסייה עם התמכרות.

מיכל מרים וולדיגר: איפה מערכת הבריאות הציבורית שלנו?

מיכל מרים וולדיגר: איפה היא?

מיכל מרים וולדיגר: איפה מערך בריאות נפש, אם הוא לא נותן מענה ראוי למחלה מסכנת חיים שכזו?

מיכל מרים וולדיגר: הצעת החוק שהגשתי יחד עם חברתי אמילי מואטי מבקשת לתת מענה לאותה בעיה – להכיר בהתמכרויות כבעיה רפואית ולהעביר את שירותי הגמילה לאחריות קופות החולים.

מיכל מרים וולדיגר: כך תוכל להיחסך מהמתמודדים, אלה שמתמודדים עם התמכרויות, התרוצצות בלתי נגמרת בין לשכת הרווחה למשרד הבריאות, בהמתנות ארוכות ובטיפולים שבכלל לא מתאימים למצבם.

מיכל מרים וולדיגר: קופות החולים, אם ירצו, מסוגלות לתת את המענה המדויק לבעיית ההתמכרויות בצורה של טיפול בקהילה, תוך כדי מהלך החיים של המתמודדים.

מיכל מרים וולדיגר: שר הבריאות, עכשיו זה בידיים שלך.

מיכל מרים וולדיגר: איך אתה פותר את הבעיה הזו?

מיכל מרים וולדיגר: איך אתה לא משאיר חצי מיליון ישראלים שמתמודדים עם התמכרויות מחוץ לדלת של הקליניקה?

מיכל מרים וולדיגר: איך אתה מחזיר אותם לחיים ולתפקוד?

מיכל מרים וולדיגר: לפני שבע שנים החלה הרפורמה בתחום בריאות הנפש, שאומנם עדיין רחוקה מלהיות שלמה, אבל לפחות רואים את האור בקצה המנהרה.

מיכל מרים וולדיגר: מי שעדיין לא רואה את האור, בטח לא בתקופת הקורונה, הם המתמודדים עם התמכרויות.

מיכל מרים וולדיגר: שר הבריאות הורוביץ, הבט בעיניהם של אותם מכורים המשוועים להקלה.

מיכל מרים וולדיגר: הבט בעיני בני המשפחה שלהם.

מיכל מרים וולדיגר: האם אתה יכול לסייע להם לראות את הדרך החוצה מתוך חשכת ההתמכרות?

מיכל מרים וולדיגר: האם לא הגיעה העת למנוע את הכאב הנפשי, את בזבוז הזמן והמשאבים, ולהעניק להם את הטיפול שמגיע להם מבעוד מועד?

צבי האוזר: משפט אחרון.

מיכל מרים וולדיגר: אני בטוחה שאתה יודע שזה בידיים שלך ואתה יכול.

מיכל מרים וולדיגר: זוהי שעת המבחן.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

צבי האוזר: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל וולדיגר.

צבי האוזר: חבר הכנסת משה ארבל – אינו נוכח; חבר הכנסת דסטה גדי יברקן – אינו נוכח; חבר הכנסת דוד ביטן – אינו נוכח.

צבי האוזר: חברת הכנסת ענבר בזק.

ענבר בזק: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כמה לדעתכם שווים שדיים של אישה בת 47?

ענבר בזק: וכמה שווים השדיים של אישה בת 27?

ענבר בזק: אתם בטח חושבים שהשאלה שלי מקוממת, פרובוקטיבית, לא במקום, אבל אתם יודעים מה באמת מקומם?

ענבר בזק: שמדובר בשאלה אמיתית שנשאלות נשים שעברו כריתת שד ומגיעות לוועדות הרפואיות של הביטוח הלאומי כדי לקבוע את אחוזי הנכות.

ענבר בזק: והתשובה שהמחוקק נתן לשאלה הזאת היא שהשדיים של אישה בת 27 שווים יותר משל אישה בת 47.

ענבר בזק: למעשה, הם שווים 20% יותר.

ענבר בזק: אני רוצה להקריא לכם את תקנה 11 מתוך תקנות הביטוח הלאומי (קביעת דרגת נכות לנפגעי עבודה), התשט"ז–1956, חלק א' פרק שני: אישה בת פחות מ-30 שעברה כריתת שד תוכר ב-30% נכות, ובמקרה של כריתה כפולה, יוכרו לה 50% נכות.

ענבר בזק: אישה בת 30–45 שעברה כריתת שד תוכר ב-25% נכות, ובמקרה של כריתה כפולה, יוכרו 40% נכות, ואילו אישה מעל גיל 45 שעברה כריתת שד תוכר רק ב-15% נכות, ובמקרה של כריתה כפולה, יוכרו רק 30% נכות.

ענבר בזק: ואם כל המספרים האלה מבלבלים אתכם, בואו אני אעשה לכם את זה פשוט: המחוקק קבע שככל שאישה מתבגרת, כך השדיים שלה שווים פחות.

ענבר בזק: מקומם, נכון?

ענבר בזק: הלכתי לבדוק אם התקנות האלה תקפות גם באיברי גוף אחרים, כמו למשל בכריתת יד או רגל, בפגיעה בעיניים ובאוזניים.

ענבר בזק: ואני מתארת לעצמי שלא תופתעו לשמוע שאין הדבר כך, ושהגיל משחק תפקיד בקביעת אחוזי נכות רק כשמדובר באיברי הרבייה ובשדיים של נשים.

ענבר בזק: למעשה, המחוקק מכיר בשדיים כאיבר שיש לו תפקיד ביולוגי שקשור ללידה והנקה, ולתפיסתו, אישה שעברה את גיל הפוריות איננה זקוקה להם עוד.

ענבר בזק: ויסכימו איתי חברותיי חברות הכנסת והשרות שנמצאות כאן שאין דבר רחוק יותר מהמציאות.

ענבר בזק: נשים שעברו כריתת שד בכל גיל ידעו לספר לכם על הפגיעה שאובדן השד גורם להן בכל תחומי החיים – בדימוי העצמי, בתפקוד הפיזי ובזוגיות.

ענבר בזק: אני רוצה להקריא לכם את מילותיה של ד', מורה למחול בת 47: מאז הכריתה לא חזרתי לעצמי.

ענבר בזק: אני מתעייפת בקלות וסובלת מכאבים כל הזמן.

ענבר בזק: יש ימים שממש קשה לי ללכת.

ענבר בזק: בכל פעם שאני נכנסת למקלחת ורואה את עצמי עירומה במראה אני לא יכולה להפסיק לבכות.

ענבר בזק: שנתיים עברו מאז החלמתי מסרטן, ואני עדיין מתאבלת על אובדן הנשיות.

ענבר בזק: לכן פניתי בשבוע שעבר למנכ"ל הביטוח הלאומי בבקשה לתקן את העוול הזה שנעשה לנשים שכבר סבלו מספיק, ושבאמת אין שום סיבה בעולם לגרום להן לסבל נוסף רק מפאת גילן.

ענבר בזק: אשמח אם תצטרפו לבקשה הזאת.

ענבר בזק: תודה רבה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: חברת הכנסת ענבר הייתה אחרונת הדוברים.

צבי האוזר: השרה יפעת שאשא ביטון, את רוצה לסכם?

יפעת שאשא ביטון: לדעתי לא צריך.

סמי אבו שחאדה: אנחנו בעד.

צבי האוזר: אין צורך.

צבי האוזר: אז אנחנו נעבור להצבעה בהצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (מס' 13 והוראת שעה) (ביצוע פעולות בבית החולה), התשפ"ב–2022, בקריאה ראשונה.

צבי האוזר: אני עובר להצבעה.

צבי האוזר: מי בעד?

צבי האוזר: מי נגד?

צבי האוזר: מי נמנע?

צבי האוזר: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 3

צבי האוזר: נמנעים – אין

צבי האוזר: שלושה חברי כנסת בעד, מתנגדים – אין, נמנעים – אין.

צבי האוזר: אני קובע שהצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (מס' 13 והוראת שעה) (ביצוע פעולות בבית החולה), התשפ"ב–2022, עברה בקריאה ראשונה ותידון בוועדת הבריאות.

צבי האוזר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1485).

צבי האוזר: ]

צבי האוזר: אנחנו נעבור להצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 16) (חידוש אוטומטי של הנחה בתשלומי ארנונה), התשפ"ב–2021, בקריאה ראשונה.

צבי האוזר: תציג את הצעת החוק השרה יפעת שאשא ביטון.

צבי האוזר: בבקשה.

צבי האוזר: לאחר מכן אנחנו נציג את הצעת החוק המוצמדת, של חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, ונקיים דיון משולב.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 16 – חידוש אוטומטי של הנחה בארנונה), אשר עולה בקריאה ראשונה, מבקש להקל על החסם הביורוקרטי הקיים בפני אזרחים ותיקים ביחס למימוש זכותם להנחה בתשלומי ארנונה.

יפעת שאשא ביטון: זאת ביחס להוראות סעיף 9(ג)(5) להוראות החוק, הקובעות כי קבלת הנחה, יכול שתהיה כרוכה בהגשת בקשה בכתב לרשות המקומית, דבר שמביא רשויות מקומיות לבקש פנייה מחודשת מדי שנה, ודה-פקטו לצמצום במספר האזרחים הוותיקים המממשים את הזכות.

יפעת שאשא ביטון: בתיקון להצעת החוק מוצע כי אזרח ותיק, כאשר מלאו לו 75 שנים ושניתנה לו הנחה בתשלומי ארנונה על דירה שאותה הוא מחזיק ומשמשת למגוריו, יהיה זכאי לחידוש אוטומטי ללא פנייה חוזרת ונשנית מדי שנה.

יפעת שאשא ביטון: לגבי אזרח ותיק שטרם מלאו לו שלוש שנים, מוצע לקבוע כי ההנחה תינתן לו עד ל-31 בדצמבר בשנה השלישית למועד קבלת ההנחה, כאשר הלכה למעשה זה עשוי להגדיל את הנהנים אל מעבר לשלוש שנים.

יפעת שאשא ביטון: מנגד, נקבע כי אזרח ותיק הנהנה מהארכת ההנחה, אך חל שינוי בנסיבות שהקנו לו הנחה, יהיה חייב לדווח על כך.

יפעת שאשא ביטון: ככל שהרשות גילתה זאת, היא תודיע לאזרח כי בכוונתה לבטל את ההנחה ותאפשר לו להגיב בתוך 30 ימים מיום קבלת ההודעה.

יפעת שאשא ביטון: מדובר בצעד אשר בא להקל על מאות אלפי אזרחים ותיקים ולאפשר להם לממש את זכויותיהם בצורה קלה ויעילה יותר.

יפעת שאשא ביטון: אודה לחברי הכנסת על אישור הצעת החוק והעלאתה לוועדת העבודה והרווחה.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: [הצעת חוק פ/2699/24; נספחות.

צבי האוזר: ]

צבי האוזר: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת סמי אבו שחאדה להציג את הצעת החוק המוצמדת, הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – חידוש אוטומטי של הנחה בארנונה), התשפ"ב–2021, שהוצמדה להצעת החוק שהוצגה לפני כן.

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, גברתי השרה, כנסת נכבדה, אני קודם כול רוצה לברך את היושב-ראש החדש על התפקיד החדש ולאחל לו בהצלחה.

צבי האוזר: תודה רבה לך.

סמי אבו שחאדה: תודה גם לך, אדוני.

סמי אבו שחאדה: זו הצעת חוק אנושית, בסיסית, חשובה מאוד.

סמי אבו שחאדה: לנו, למי שיש לו כבר אוריינות דיגיטלית והעולם שלו השתנה בצורה דרמטית והוא יכול למלא את הטפסים שלו בטלפון ולעבוד, היא נראית די קלה ודי פשוטה.

סמי אבו שחאדה: מה שאנחנו מנסים לעשות פה זה פשוט לדאוג לאנשים המבוגרים, שממילא קשה להם, לחלקם אין את האוריינות הדיגיטלית ולחלקם גם קשה לנסוע וללכת, למלא טפסים ולבוא למועצה, וביורוקרטיה, כדי לממש זכות.

סמי אבו שחאדה: יש להם זכות; החוק נותן להם זכות להנחה בארנונה; הם צריכים לחדש את זה כל שנה.

סמי אבו שחאדה: אנחנו בהצעת החוק פשוט רוצים לחסוך להם את העניין הזה של לבוא ולחדש את זה כל שנה, לחסוך מהם את הסבל של הנסיעה, של העלויות, של למלא טפסים של ביורוקרטיה.

סמי אבו שחאדה: זה פשוט חוק בסיסי שלא עולה כלום כמעט לקופת המדינה ומאפשר לאנשים המבוגרים שלנו, שתפקידנו לעזור להם יותר דווקא כשהם גדלים וקשה להם יותר.

סמי אבו שחאדה: התפקיד שלנו כחברה לעזור להם יותר ולתמוך בהם בצורה יותר משמעותית.

סמי אבו שחאדה: זה דבר שהוא חוסך מהם ביורוקרטיה, חוסך מהם טופסולוגיה ועוזר להם לממש את זכותם הבסיסית להנחה.

סמי אבו שחאדה: אני לא חושב שיש על זה איזשהו דיון בין קואליציה לאופוזיציה, אני חושב שזה דבר שכולנו צריכים לתמוך בו, ותודה רבה לך, אדוני.

צבי האוזר: תודה רבה לחבר הכנסת סמי אבו שחאדה על הצעת החוק החשובה הזאת, ואנחנו נעבור לדיון משולב.

צבי האוזר: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב בן צור – אינו נוכח.

צבי האוזר: חבר הכנסת אבי מעוז.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מגיע לסיום קריאת המאמר של הרב נאומבורג, ראש הישיבה התיכונית ביישוב נווה וחברו של מתן כהנא.

אבי מעוז: אנשי ימינה, גם על צורות ההתבטאות שלכם ושל שאר חברי הממשלה יש הרבה מה לדבר, כי כידוע, מילים יכולות להרוג, כפי שלימדונו בבית מדרשו של השמאל הישראלי.

אבי מעוז: מיאיר לפיד שאמר, אני מצטט: במשכן הזה יושבים היורשים האידיאולוגיים של יגאל עמיר; דרך עמר בר לב שאמר, אני מצטט: דנתי עם שר החוץ האמריקאי על אלימות המתנחלים; ועד לכוכב יאיר גולן, מזהה התהליכים, שאמר שמתיישבי חומש הם תתי-אדם.

אבי מעוז: כל אלו חברי ממשלה בממשלת עשר מעלות ימינה.

אבי מעוז: מכרתם ואתם ממשיכים למכור את הציונות לעבאס ולראשי מדינת כל אזרחיה, ויצרתם במו ידיכם ציונות של הייטק במקום ציונות של חקלאות, ציונות של שנאת המתיישבים המוסרים את נפשם, ומענקים לתנועה האסלאמית ולאויבי ישראל.

אבי מעוז: זו הציונות של חבר כנסת עבאס.

אבי מעוז: הדתיות בממשלה היא של השר ליברמן, זו שפרוסה מהרצון לקחת חרדים על מריצה למזבלה ועד פירוק הרבנות הראשית ושינויים אנטי-דתיים בניגוד לדעתם של רוב רבני ישראל – בכשרות, בגיור, בסמכות הרבנים הראשיים וביחס ובכבוד אליהם ואל דמותם.

אבי מעוז: התחושה שהדת במדינת ישראל מעולם לא עמדה בפני מתקפה פראית, דורסנית, מהירה וחסרת גבולות כפי שקורה היום, מביאה למסקנה כי במסגרת משחקי הלשון וההגדרות של הפוסט-מודרנה של פוקו, גם המושג "ציוני דתי" הפך לחמקמק, אישי, רגשי, חלול וחסר תוכן.

אבי מעוז: אדם קטן המניח יד על ההגה לא מסוגל להגיע לגז ולברקס, עד כדי כך שאפילו לברקסים האישיים שלו הוא לא מצליח להגיע.

אבי מעוז: ראש הממשלה נפתלי בנט, כפי שכתבתי, בשחצנותו יצר ציונות דתית חדשה – ציונות של עבאס ודתיות של ליברמן – ואין שום פלא שדווקא בפעם הראשונה שבה יש לנו אדם עם כיפה סרוגה על ראשו שמוביל את מדינת ישראל, אנחנו נמצאים באיבוד שליטה מוחלט, חוסר אמון, חוסר מנהיגות וכאוס.

אבי מעוז: הממשלה הרעה הזאת חייבת ללכת.

אבי מעוז: אנחנו חייבים לצאת לרחובות, לצמתים, לחזור ולאגד את אנשי המסורת והפריפריה עם הדתיים והחרדים ולהחזיר את המדינה הזאת למסלול יהודי שפוי, מסורתי וערכי.

אבי מעוז: עד כאן מאמרו החשוב של הרב אסף נאומבורג, ראש הישיבה התיכונית ביישוב נווה וחברו של השר מתן כהנא.

אבי מעוז: ואני מוסיף: מתן כהנא, ניר אורבך, עידית סילמן, הקשיבו לדברי האמת הללו, התעוררו וסייעו לנו להפיל את הממשלה הרעה הזאת ולהשיב את מדינת ישראל לעם ישראל במהרה בימינו.

אבי מעוז: אמן.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: חבר הכנסת שמחה רוטמן – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב קיש – אינו נוכח; חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת לימור מגן תלם – אינה נוכחת; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת יריב לוין – אינו נוכח; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אבל הוא בעצם דיבר; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת מירי מרים רגב – איננה נוכחת; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח; חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת; חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת משה אבוטבול – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חברת הכנסת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלכס קושניר –אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת; חברת הכנסת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה ארבל – אינו נוכח; חבר כנסת דסטה גדי יברקן – אינו נוכח.

צבי האוזר: בעצם תמה רשימת הדוברים.

צבי האוזר: אנחנו נעבור להצבעה.

צבי האוזר: בעצם נעבור לשתי הצבעות – הראשונה על הצעת החוק הממשלתית, השנייה על הצעת החוק המוצמדת של חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

צבי האוזר: ראשית, נצביע על הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 16) (חידוש אוטומטי של הנחה בתשלומי ארנונה), התשפ"ב–2021 בקריאה ראשונה.

צבי האוזר: אני מתחיל בהצבעה.

צבי האוזר: בבקשה, מי בעד?

צבי האוזר: מי נגד?

צבי האוזר: מי נמנע?

צבי האוזר: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 4

צבי האוזר: נמנעים – אין

צבי האוזר: בעד – ארבעה חברי כנסת, נגד – אין, נמנעים – אין.

צבי האוזר: אני מודיע כי הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 16) (חידוש אוטומטי של הנחה בתשלומי ארנונה), התשפ"ב–2021, עברה בקריאה הראשונה, והוועדה שתדון בחוק היא ועדת העבודה והרווחה.

צבי האוזר: נצביע עכשיו על הצעת החוק המוצמדת, הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – חידוש אוטומטי של הנחה בארנונה), התשפ"ב–2021 של חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, שהוצמדה להצעת החוק הממשלתית.

צבי האוזר: הצבעה.

צבי האוזר: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 3

צבי האוזר: נמנעים – אין

צבי האוזר: אני מודיע כי הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – חידוש אוטומטי של הנחה בארנונה), התשפ"ב–2021, של חבר הכנסת סמי אבו שחאדה עברה גם היא.

צבי האוזר: שלושה בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

צבי האוזר: ההצעה אושרה, ותעבור לדיון בוועדת העבודה והרווחה.

צבי האוזר: בכך, חבריי, תם סדר-היום.

צבי האוזר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ט"ז בשבט התשפ"ב, 18 בינואר 2022, בשעה 16:00.

צבי האוזר: ישיבה זו נעולה.