ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 94, 2022-01-03 00:00

מיקי לוי: היום יום שני, א' בשבט התשפ"ב, 3 בינואר 2022.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 137 והוראת שעה), התשפ"ב–2022, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 120) (תיקון מס' 3), התשפ"ב–2022; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון מס' 6) (פיצוי בלא הוכחת נזק), התשפ"ב–2022; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 230) (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה), התשפ"ב–2022; הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018) (תיקון מס' 7) (הארכת תוקף הוראת מעבר), התשפ"ב–2022.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל מהצעת חוק פ/2875/24 וכלה בהצעת חוק פ/2938/24:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות (תיקון – חובת החזקת ערכת עזרה ראשונה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר ויצחק פינדרוס; הצעת חוק הכנסת (תיקון – הרחבת תקופת הצינון במעבר לשדלנות בכנסת), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירה כלפי קשיש או חסר ישע), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאלי ואוריאל בוסו; הצעת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי (תיקון – מתן דין קדימה לבעלי עסקים קטנים כנושים), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת ולדימיר בליאק; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – חובת יידוע נפגעי עבירה בדבר זכויותיהם), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – הארכת תוקף צו הגנה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת שרון רופא אופיר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, לימור מגן תלם ואלינה ברדץ' יאלוב; הצעת חוק התכנון והבנייה (הוראות מיוחדות לעניין יישובי מיעוטים) (הוראת שעה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת עלי סלאלחה, גבי לסקי, מיכל רוזין ומוסי רז; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – שימוש בזרע חייל שנספה), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת צבי האוזר; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – עידוד עסקים קטנים ובינוניים באזור פריפריה במכרז), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת לימור מגן תלם; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הגנה מפני עיקול של כספי סיוע), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת חוה אתי עטייה; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה בפשיעה חקלאית) (הוראת שעה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת יום טוב חי כלפון, עידית סילמן, מירב בן ארי, ניר אורבך, מיכל שיר סגמן, אמילי חיה מואטי, יעל רון בן משה ושרון רופא אופיר; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה לעובר עבירה נגד קשיש), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – היעדרות בשל אשפוז פג), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – העלאת דמי לידה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות להטבות לקטועי ידיים על פי הסכם הניידות), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הארכת תקופת הזכות לשעת הורות), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות (תיקון – טיפול נפשי לילדים נפגעי עבירות מין או אלימות במשפחה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – איסור תמיכה בטרור), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איתמר בן גביר, ינון אזולאי, מאי גולן ומשה אבוטבול; הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון – ביזוי אדם מחמת משקל), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – חובת יידוע נפגעי עבירה בדבר זכויותיהם), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה; הצעת חוק דמי מחלה עבור מלווה בן משפחה לבדיקה רפואית (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותי רפואת שיניים לילדים ממשפחות מעוטות יכולת), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – תפיסה במקום מגורים ללא צו), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, יבגני סובה, אלכס קושניר, יוסף שיין, לימור מגן תלם, שרון רופא אופיר ואלינה ברדץ' יאלוב; הצעת חוק משק החשמל (תיקון – תעריף מופחת לבתי חולים בפריפריה), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון – קביעת זמן נסיעה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, סמי אבו שחאדה ועופר כסיף; הצעת חוק פיצוי למי שפונה ממבנה בשל סכנה לקריסתו או בשל קריסתו, התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אופיר כץ, ישראל אייכלר,

ירדנה מלר-הורוביץ: דסטה גדי יברקן, קטי קטרין שטרית ויצחק פינדרוס; הצעת חוק הסדרת תפקיד מועצת החלב והמועצה לענף הלול (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – פנייה טלפונית של עוסק), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת לימור מגן תלם, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, אלינה ברדץ' יאלוב, שרון רופא אופיר ואלון טל; הצעת חוק איסור מכירת צעצועים המדמים כלי נשק, התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת ווליד טאהא, מנסור עבאס, מאזן גנאים ואימאן ח'טיב יאסין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אי-הפליה בשל שירות צבאי או שירות לאומי), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – קביעת תקרה לעמלת פתיחת תיק להלוואה לדיור), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת חיים כץ וחוה אתי עטייה; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – העברת משכנתה בין בנקים), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, מיכאל מרדכי ביטון, משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק העונשין (תיקון – אלימות במשפחה בנוכחות קטין או חסר ישע), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה; הצעת חוק העבירות המינהליות (תיקון – ביטול קנסות תכנון ובנייה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת מופיד מרעי, ג'ידא רינאוי זועבי, אבתיסאם מראענה, רם בן ברק, עלי סלאלחה, רות וסרמן לנדה, אוסאמה סעדי ופטין מולא; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – התפטרות בשל השתתפות במכינה קדם-צבאית), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת רון כץ; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שינוי חלק המקרקעין המותר להפקעה ללא פיצויים), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, סמי אבו שחאדה ועופר כסיף; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – איסור ניכוי חוב או קנס), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אלכס קושניר, נעמה לזימי, יבגני סובה ושרון רופא אופיר; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – מינוי יועצים משפטיים של משרדים, היועץ המשפטי לממשלה ופרקליט המדינה), התשפ"ב–2022,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק בתי המשפט (תיקון – צווי איסור פרסום), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול האפשרות לצוות על עיכוב יציאה מהארץ בגין חוב כספי נמוך), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת מאזן גנאים; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון – יישום המלצות ועדת ביניש), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת לימור מגן תלם, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, אלינה ברדץ' יאלוב ושרון רופא אופיר; הצעת חוק הפסקת חברות של חבר כנסת והעברת שר וראש ממשלה מכהונתם מחמת הפרת הבטחת בחירות (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת משה אבוטבול, מאי גולן, קטי קטרין שטרית, יעקב מרגי, אוריאל בוסו, פטין מולא, חוה אתי עטייה, מאיר פרוש, מיכאל מלכיאלי ואורי מקלב; הצעת חוק עוסק זעיר, התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה; הצעת חוק לייעול הפיקוח והאכיפה העירוניים ברשויות המקומיות (תעבורה) (תיקון – הגברת האכיפה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איתן גינזבורג, יריב לוין, רון כץ, יעקב אשר, מוסי רז, מיכל שיר סגמן, שרון רופא אופיר, מאזן גנאים, מיכל וולדיגר, אלון טל, רם שפע וינון אזולאי; הצעת חוק המאבק בטרור (תיקון – קנס חובה בעקבות הרשעה בגין עבירות טרור), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אבי דיכטר, ישראל כץ, יואב בן צור, ישראל אייכלר, אורית מלכה סטרוק, אלי כהן, אוריאל בוסו, אורלי לוי אבקסיס, קטי קטרין שטרית, יואב גלנט, אופיר אקוניס, דסטה גדי יברקן וקרן ברק; הצעת חוק לטיפול בכיתות פוגעניות, התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אלון טל, אמילי חיה מואטי, נירה שפק, מופיד מרעי, ענבר בזק, אבתיסאם מראענה, יוסף שיין, מיכל רוזין וטטיאנה מזרסקי; הצעת חוק שירות המדינה (משמעת) (תיקון – בית הדין), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת גלית דיסטל אטבריאן, שלמה קרעי, אמיר אוחנה, יואב קיש, קטי קטרין שטרית, יעקב מרגי, איתמר בן גביר ואוריאל בוסו; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – הרחבת זכות היידוע),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, אחמד טיבי, עופר כסיף וסמי אבו שחאדה; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – רישום משכנתה), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; הצעת חוק זכויות סוציאליות לנשים נפגעות אלימות (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת נעמה לזימי, רם שפע, שרון רופא אופיר, אלינה ברדץ' יאלוב וסימון דוידסון; הצעת חוק החברות (תיקון – צמצום פערי השכר במשק), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף וסמי אבו שחאדה; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (חשבון השקעה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת מיכל שיר סגמן, יעקב אשר, מכלוף מיקי זוהר וניר אורבך; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – ביטול סעיפים 7א ו-42א(ג)), מאת חברי הכנסת איתמר בן גביר ומאי גולן; הצעת חוק שקיפות בתשתיות להולכה ולאחסון של נפט, התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת גבי לסקי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – העלאת קצבת הילדים), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – המונח יתום), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת מיכל וולדיגר; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – שינוי גיל הפרישה לעובדים בענף הבניין), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק הרשויות המקומיות (פטור חיילים, נפגעי מלחמה ושוטרים מארנונה) (תיקון – הארכת תקופת פטור מארנונה לחיילים בודדים), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת רון כץ, בועז טופורובסקי, ולדימיר בליאק, יוראי להב הרצנו ונירה שפק; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפליה בדיור), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת יוראי להב הרצנו, יסמין פרידמן, מוסי רז, גבי לסקי, נעמה לזימי, אלון טל, אפרת רייטן מרום, איתן גינזבורג, מיכל שיר סגמן, דסטה גדי יברקן, גלעד קריב, עאידה תומא סלימאן ומירב בן ארי; הצעת חוק מאבק בנטילת דמי חסות (אכיפה וענישה) (תיקוני חקיקה והוראת שעה),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק חילוט תקבולי עבירה בפשיעה חקלאית, התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אופיר סופר, יעקב מרגי, רם בן ברק, מירב בן ארי ועמיחי שיקלי; הצעת חוק מרכזי חירום ושליטה ביישובים סמוכי גבול, התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – ביטול הגנת קטין מפני פרסומים מזיקים במקרה של טיפול ואשפוז פסיכיאטריים), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת עידית סילמן; הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – ביטול עבירה פלילית על פרסום תחלואה נפשית של קטין), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

ירדנה מלר-הורוביץ: דין וחשבון על הוצאות השכר במערכת הבריאות הציבורית לשנת 2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי בהתאם לסעיף 96 לתקנון הכנסת הודיע חבר הכנסת יבגני סובה כי הוא חוזר בו מהצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – הארכת תקופות הזיכיון לשידורי רדיו אזורי), התשפ"ב–2021, שמספרה פ/2340/24.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי הודיעה כי היא חוזרת בה מהצעת חוק למניעת ביצוע עבירות באמצעות פרסום באינטרנט (הסרת תוכן), התשפ"ב–2021, שמספרה פ/2317/24.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם כי בהתאם לסעיף 95(ד) לתקנון הכנסת, מבקשת הממשלה לחזור בה מהודעתה מיום 13 בדצמבר 2021 אשר לפיה היא חוזרת בה מהצעת חוק הרשות הלאומית לביטחון קהילתי (תיקון מס' 2), התשפ"ב–2021.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: מחירי הדיור והעלייה במחירי השכירות, אינם מאפשרים לזוגות צעירים לרכוש או לשכור דירה; << נושא >>

מיקי לוי: הצעות סיעות הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו לראשות הממשלה, התאחדות הספרדים שומרי תורה תנועתו של מרן הרב עובדיה יוסף זצ"ל, יהדות התורה והשבת אגודת ישראל – דגל התורה להביע אי-אמון בממשלה בנושאים הבאים: מחירי הדיור והעלייה במחירי השכירות, אינם מאפשרים לזוגות צעירים לרכוש או לשכור דירה – של הליכוד.

מיקי לוי: ינמק את ההצעה חבר הכנסת דוד ביטן.

מיקי לוי: הנושא השני: ממשלה שכושלת בטיפול בקורונה, לא מפצה בעלי עסקים ומעלה מחירים – את ההצעה הזו יציג חבר הכנסת משה ארבל.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, בבקשה.

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, אני רואה שרק אני ואתה פה, אז אפשר בשיחה אישית לדבר על זה, לא?

מיקי לוי: אנחנו משתתפים בצערך.

דוד ביטן: תודה.

זאב אלקין: אני תמיד שמח לדבר עם אדוני בכל נושא שתרצה.

דוד ביטן: מאה אחוז.

דוד ביטן: הינה עוד – אבל הוא לא מצביע.

דוד ביטן: גם אתה לא מצביע.

דוד ביטן: העניין של ההצעה הזאת, הצעת האי-אמון, נוגעת לחלום של כל הזוגות הצעירים ודור העתיד להגיע לדירה, או לפחות לשכור דירה במחיר הוגן.

דוד ביטן: ברור שהממשלה לא עושה מספיק בעניין הזה.

דוד ביטן: שמעתי אותך אתמול בטלוויזיה באיזו תוכנית – אני לא יודע אם זה שידור חוזר – התראיינת בערוץ 12 ואמרת שהשנה הגענו לשיווק של 110 יחידות דיור.

דוד ביטן: אז קודם כול, שיווק זה לא רק שלכם, אבל זו בדיוק הבעיה, שהשיווק זה לא מספיק; מה שקובע אלו ההיתרים וסיום הבנייה, לא רק לשווק את הבנייה.

דוד ביטן: אחת הבעיות הגדולות ביותר, שאתם חוזרים על אותה טעות שעשו ממשלות ישראל, שמי שמספסר במחירי הדיור הוא מינהל מקרקעי ישראל.

דוד ביטן: תמיד המחיר במכרז האחרון קובע את המחיר ההתחלתי למכרז הבא, ולכן מה שצריך לעשות זה להגדיל את ההיצע באמצעות תכנון ובנייה ובאמצעות קידום היתרים במהירות, ואת זה אף ממשלה לא עושה.

דוד ביטן: אתם נבחרתם לשנות, אז תעשו את זה.

דוד ביטן: גם בחודשים אוגוסט-ספטמבר מחיר הדירות קפץ, וזה ברור לגמרי שגם בשנה הבאה העלייה תהיה קרוב ל-10%, וזה מה שיקרה.

דוד ביטן: אתם לא עושים מספיק בתחומים שקובעים את היצע הדירות בפועל, למשל הגדלת זכויות הבנייה במרכזי הערים הגדולות, ששם הקרקע היא פרטית, היא לא של המינהל: בבת ים, בראשון, בתל אביב, בחולון.

דוד ביטן: שם אתם מקדמים רק קרקעות של המינהל במקום לקדם גם קרקע פרטית במרכזי הערים, לתת יותר זכויות בנייה על מנת שיהיו יותר דירות, ושם יש כבר טבעות מוכנות ולכן צריך לשפר אותן ולתת אפשרות לקבלנים לבנות כמה שיותר דירות.

דוד ביטן: גם הנושא של מחיר הדירות להשכרה – עצם עליית מס הרכישה מעלה את מחיר ההשכרה, אנחנו יודעים את זה, מקטין את הדירות שפנויות להשכרה.

דוד ביטן: עשיתם שוב פעם את הטעות שעשה כחלון בזמנו.

דוד ביטן: אז לא צריך לחזור על טעויות, צריך לשפר את העניין.

דוד ביטן: דבר נוסף, אתם לא תצליחו לקדם את הנושא של דירות להשכרה אם לא תשפרו את המדיניות של הבנקים.

דוד ביטן: מדיניות הבנקים היא הבעיה העיקרית, היא דורשת מהקבלנים לשנות את היכולת שלהם להחזיק מעמד, את ההון העצמי שלהם.

דוד ביטן: ואתם, אם לא תשנו את זה, את המדיניות הזאת, לא תראו דירות להשכרה.

דוד ביטן: זה מה שיקרה, כי רוב הקבלנים לא מסוגלים לעמוד בדרישות של הבנקים לצורך בניית דירות להשכרה.

דוד ביטן: זאת ממשלה שכל עיסוקה מבוקר עד ערב הוא שמירה על שלמותה.

דוד ביטן: היא לא מסוגלת ולא תהיה מסוגלת לבלום את מחירי הדיור, בעיקר לזוגות צעירים.

דוד ביטן: אבל מה ניתן לצפות מממשלה שמי שעומד בראשה לא מסוגל לקבל שום החלטה בשום נושא מבלי לקבל את אישורם של ראשי הממשלה האמיתיים, לפיד וליברמן?

דוד ביטן: ראש ממשלה שטוען שהוא ימין, אבל מודיע שהוא אישר לשר הביטחון להיפגש עם אבו מאזן.

דוד ביטן: "אני ימין" זועק בנט, ובפועל מקדם מדיניות שמאל אגרסיבית.

דוד ביטן: מה ניתן לצפון מממשלה ששר הביטחון שלה יושב לקפה אצלו בבית עם ראש רשות פלסטינית שמעודד הסתה רבתית כלפי ישראל בכל מערכת, גם במערכת החינוך שלו, בערוצי התקשורת שלו, שמשלם כסף למחבלים על פיגועים שבוצעו, ועוד מאיים כי אם דרישותיו לא ייענו, לא ימנע התקוממות ופעילות טרור כלפי ישראל?

דוד ביטן: גנץ מקדם מדיניות שהוא מאמין בה, אבל בנט – אותו אני מאשים – מדיניות שמאל על מלא.

דוד ביטן: אקרא, ברשותכם, דברים שהתפרסמו בתקשורת בקשר לפגישה, כך אני מקווה שאוכל לעדכן את בנט, שאומר מצד אחד שהוא לא ייפגש עם אבו מאזן, אבל שולח את שר הביטחון שלו לעשות את הפעולה הזאת.

דוד ביטן: וכך נכתב: "הוא" – אבו מאזן – "הציג בפני שר הביטחון שורה של חששות מהמצב בשטח.

דוד ביטן: בעיקר הביע אבו מאזן דאגה מאירועים עתידיים 'בהקשרים דתיים' שעלולים להתרחש בירושלים, ואלה יקשו עליו לעמוד מנגד.

דוד ביטן: יותר מכול, הדגיש, הוא מודאג מאפשרות של חיכוך בתוך מתחם הר הבית.

דוד ביטן: 'אל תכניסו אלמנטים דתיים לסכסוך, כי גם אני לא אוכל לעצור הסלמה על רקע דתי באל-אקצה', הוא הזהיר".

דוד ביטן: ה"חששות" של אבו מאזן הם בעצם אקדח איום שהונח על השולחן, והוא ממשיך ב"חששותיו": "הוא הביע חשש מהעלייה באירועים של תקיפות פלסטינים על ידי מתנחלים בתקופה האחרונה, והבהיר כי הוא מוטרד מכך שעולה הרושם שהפשיעה היהודית הלאומנית הופכת למאורגנת".

דוד ביטן: הארכי-טרוריסט טוען שהמתיישבים ביהודה ושומרון מייצרים קיני טרור מאורגן נגד פלסטינים.

דוד ביטן: האירוניה מתה.

דוד ביטן: והוא עוד מאיים ש"הציפייה הישראלית, שלפיה הרשות תסיר את הפנייה לבית הדין הבין-לאומי בהאג – שבה היא טוענת לפשעי מלחמה שבוצעו בשטחים – אינה ריאלית, כל עוד ישראל לא מבצעת מחוות מדיניות משמעותיות".

דוד ביטן: ומה עושה בנט?

דוד ביטן: נותן לדברים האלה להימשך, ומשתף פעולה, בעצם, עם אבו מאזן.

דוד ביטן: והוא עוד מוסיף ואומר: "אני בן 86 ואני צריך להגיע לוועידות" – שעכשיו מתקיימות – "עם קבלות.

דוד ביטן: אם לא, מה יגידו?

דוד ביטן: מה נתת?

דוד ביטן: לא סיפקת את הסחורה".

דוד ביטן: ואז אני אומר: הגיע הזמן שתתעשתו.

דוד ביטן: הגיע הזמן שתעשו את מה שאתם צריכים גם במישור המדיני וגם במישור של מלחמה בטרור.

דוד ביטן: הממשלה הזאת לא מפסיקה לתת מתנות לרשות הפלסטינית, ובהן בחינת האפשרות להורדת דמי הטיפול שישראל גובה עבור רכש ודלקים, פיילוט להכנסת מכולות דרך גשר אלנבי, יצירת פלטפורמת מע"מ דיגיטלית שנמצאת בעבודת מטה מתקדמת ויצירת פלטפורמה לתשלום מקוון ממעסיקים ישראלים לעובדים הפלסטינים.

דוד ביטן: מימוש הצעדים האלה צפוי להוסיף מאות מיליוני שקלים לתקציב הרשות הפלסטינית מדי שנה.

דוד ביטן: גנץ ואבו מאזן שוחחו גם על הצורך לאשר תוכניות מתאר פלסטיניות נוספות.

דוד ביטן: מה נאמר?

דוד ביטן: ימין חזק, בנט.

דוד ביטן: אתה עוד מאמין בזה.

דוד ביטן: אף אחד כבר לא מאמין לעניין הזה.

דוד ביטן: שרשרת המחדלים של בנט לא מסתיימת כאן.

דוד ביטן: אמש, במסיבת עיתונאים דרמטית ב-20:00, ראש הממשלה החליפי לעתיד הודיע לעם ישראל שהוא וממשלתו הרימו ידיים בטיפול בקורונה.

דוד ביטן: כישלון חרץ, איש איש לנפשו.

דוד ביטן: ממשלה שהחליטה ללכת לחסינות עדר ולהכיל מתים.

דוד ביטן: ראש הממשלה, שהפך לפרשן הקורונה, לא הצליח בחודשים האחרונים לכפות ולו החלטה אחת שלו.

דוד ביטן: מה נותר לו לעשות?

דוד ביטן: לחזות 50,000 נדבקים ביום, להתריע מפני כ-1,000 חולים קשים – רק את המתים שייפלו בדרך הוא שכח לציין.

דוד ביטן: זה המסר שלו.

דוד ביטן: צריך לומר את האמת: בנט לא מסוגל לכפות על שר האוצר מתן פיצויים לבעלי עסקים ולמשק הישראלי, ולכן לא מבצע צעדים נדרשים לבלימת התחלואה, אז הוא מוכר סיפורים על הכלה.

דוד ביטן: חשוב שאזרחי ישראל ידעו שמדיניות הממשלה הנוכחית בנוגע לזן החדש נובעת כולה מחוסר הרצון לפצות את העצמאים ואת המשק הישראלי בגין נזקי הקורונה.

דוד ביטן: אם לבנט הייתה טיפה כבוד, הוא היה אומר את האמת לאזרחי ישראל.

דוד ביטן: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת מסוכנת לישראל.

דוד ביטן: לממשלה הזאת אין מנהיגות, והיא פועלת בסביבה של אנרכיה שבה כל שר הישר בעיניו יעשה.

דוד ביטן: על כל אלה ועל עוד דברים שאני מתכוון עוד להוסיף אם יהיה לי זמן, אני מביע אי-אמון.

דוד ביטן: שר הבריאות התעקש לפני כמה ימים במסיבת עיתונאים שמצבנו הרבה יותר טוב ביחס לכל העולם – הצהרה שחצנית ופופוליסטית שאין לה כיסוי.

דוד ביטן: לאחר מכן אמר פרופ' סגל ממכון ויצמן: "איבדנו שליטה על התפשטות המגפה.

דוד ביטן: את הקצב קובע כרגע הנגיף".

דוד ביטן: גם ראש הממשלה הבהיר לציבור שהמצב בכי רע.

דוד ביטן: ממשלת ישראל הולכת בעיניים פקוחות ומתוך בחירה למודל עתיר סיכונים של הדבקה המונים.

דוד ביטן: איש לא טרח במשך יותר מחודש להכין את המערכות השונות לקטסטרופה ההמונית שעלולה להתרחש כאן.

דוד ביטן: בינתיים, מערכת החינוך ממשיכה להתנהל באדישות, חרף צונאמי אדיר של הדבקות שמשתוללות בקרבה, והקהל ממשיך לחגוג בהופעות ובמסיבות המוניות.

דוד ביטן: מי שמצהיר כעת שמערכת הבריאות תעמוד שוב בטיפול באלפי חולים – משקר לנו בעיניים.

דוד ביטן: אחרי שנתיים של מלחמה, המערכת הזאת מותשת ותתקשה לעמוד במה שצפוי לה.

דוד ביטן: המצב הנוכחי, שבו ממשלת ישראל זועקת "סכנה" אך עומדת בחיבוק ידיים, גורר את כולנו להידבק בקורונה.

דוד ביטן: העיתונאית שרית רוזנבלום כתבה היום בידיעות אחרונות באופן ברור וקולע, ואני מצטט: אדוני ראש הממשלה, זה ממש לא עובד ככה.

דוד ביטן: אין ספק שהאומיקרון סופר-מידבק.

דוד ביטן: זה באחריות אימא טבע, לא באחריותך.

דוד ביטן: אבל, בדיוק מהסיבה הזאת בכל העולם עושים כל מאמץ במטרה להאט את ההתפשטות.

דוד ביטן: הקביעה שא-אפשר לשנות את מה שקורה עכשיו אינה נכונה.

דוד ביטן: אפשר לבלום את ההדבקות או לפחות להאן אותן, השאלה באיזה מחיר.

דוד ביטן: בבחירה בין הבריאות לכלכלה בחרת בלי למצמץ באפשרות השנייה – והשארת לנו לשלם את החשבון.

דוד ביטן: אם כן, מה המשמעות של הדבקה המונית כזאת?

דוד ביטן: אובדן שליטה על המגפה, לחץ אימים על בתי החולים, תמותה גבוהה, היעדרויות מאסיביות מהעבודה, כולל מעבודות חיוניות, ועלות כלכלית והשבתה ספונטנית של המשק העולות על עלותו של סגר מתוכנן אבל בלי לשלם פיצויים שיחולו על אזרחי המדינה.

דוד ביטן: לכן אני מבקש, מכל הסיבות שציינתי, להביע אי-אמון בממשלה הזאת.

דוד ביטן: לשר אני אומר: אני יודע שאתה תתאמץ לעשות שינויים בשיכון, אני מכיר אותך, אבל על מנת לעשות את זה, אתה צריך להפסיק את מה שעשו בעבר ולעשות דברים חדשים ולתקן את מה שצריך לתקן, כי אחרת מחירי הדיור ימשיכו לעלות כל הזמן.

דוד ביטן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת ביטן.

מיקי לוי: בבקשה, שר הבינוי והשיכון.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, השר עונה לשנינו.

זאב אלקין: אם הייתי משיב לשניכם, הייתי מחכה שגם אתה - - -

מיקי לוי: ישיבו לך בנפרד.

מיקי לוי: אי-אפשר לערבב את הנושאים, אלה נושאים שונים.

זאב אלקין: אנחנו מתייחסים ברצינות לכל אי-אמון ואי-אמון, ושולחים את השרים הרלוונטיים.

משה ארבל: אשרי המאמין.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חברי השר, חבריי חברי הכנסת, ידידי חבר הכנסת דוד ביטן שהציג כאן את האי-אמון.

זאב אלקין: אומנם כותרת האי-אמון התייחסה – ולכן גם התבקשתי להגיב – לסוגיה של מחירי הדירות ומחירי השכירות ולזה אקדיש את רוב התשובה שלי, אבל בכל זאת היות שנגעת גם בעניין המדיני, אינני יכול להתאפק ולא להעיר לאדוני.

זאב אלקין: כידוע, גם דעתי, כדעתך, אינה נוחה מהפגישה של שר הביטחון עם אבו מאזן, ואני לא הייתי מקיים פגישה כזו.

זאב אלקין: אבל כשאני שומע את הזעם הקדוש מתוך השורות שאתה מייצג – אגב, דעתי לא השתנתה, היא הייתה כזו גם אז – אני רוצה להזכיר לאדוני שלא רק שמנהיג מפלגתו נפגש בעצמו בבלפור עם אבו מאזן – זאת אומרת שזה ברמה הרבה יותר גבוהה, הזמנה מראש ממשלה – אלא אף שלח שרה בכירה בממשלתו בזמנו לנהל עם אותו אבו מאזן משא ומתן מדיני על ויתורים מדיניים.

זאב אלקין: לכן אני חושב שגם הוא וגם חברי כנסת ממפלגתו הם האחרונים שיכולים לטעון שיש בזה הליכה דרמטית שמאלה - -

דוד ביטן: תקופה שונה, אתה יודע.

זאב אלקין: - - אלא אם כן חושבים את זה על מנהיג מפלגתם.

זאב אלקין: לגבי האמירה שזו תקופה שונה, הרי אדוני ציין שתי בעיות באבו-מאזן, שאגב, אני מסכים איתך לחלוטין, זאת הסיבה שאני לא הייתי מקיים פגישה כזו בביתי: אחת – תשלום משכורות למחבלים.

זאב אלקין: צר לי להודי

זאב אלקין: עך שגם בתקופה שבה אבו מאזן היה אורח רצוי בבלפור אצל בנימין נתניהו, הוא שילם משכורות למחבלים בדיוק - -

דוד ביטן: אבל חוקקנו חוק מיוחד לעניין זה.

זאב אלקין: - - בהיקפים כפי שהיום, או אולי אפילו בצורה יותר ישירה מכפי שזה היום, וזה לא הפריע לבנימין נתניהו להזמין אותו לבלפור.

זאב אלקין: לגבי הנושא השני, העובדה שאבו מאזן מקדם את המהלכים בהאג ולא משלם על זה שום מחיר, גם כאן, בלי להיכנס לפרטים – כי אינני נוהג להוציא החוצה דיונים בקבינט מדיני-ביטחוני או בפורומים סגורים – אני יכול רק להגיד שבממשלה הקודמת, דווקא כשר שליווה את הנושא של האג, אני הפצרתי בבנימין נתניהו לא פעם ולא פעמיים לנקוט סנקציות מול הרשות הפלסטינית בגלל שהיא מקדמת את הנושא של האג, ולצערי, השיבו את פניי ריקם.

זאב אלקין: לכן, לפני שאדוני בא בטרוניה לממשלה הזאת באמירות דרמטיות שיש כאן הליכה שמאלה, אני מציע – תתפוס שיחה עם בנימין נתניהו ותשאל מה דעתו על הסוגיות האלה, ולאחר מכן כמובן זכותך לחלוק על מנהיג מפלגתך אבל כדאי שגם זה יהיה ברור ושקוף.

זאב אלקין: עכשיו, מפה, לאחר ההערה הזאת, אני עובר לנושא המרכזי של הסוגיה של מחירי הדירות.

זאב אלקין: גם כאן, בפתח דבריי, אני לא יכול שלא לציין, ואולי אני אחזור לזה יותר בהרחבה כשנגיע לסיכום של הדיון הזה, רק בנושא מחירי הדירות, כדאי שאדוני ידע.

זאב אלקין: לקחתי את העלייה של השנה האחרונה, כי היא הייתה עלייה דרמטית, ואני תכף גם אתייחס לסיבותיה וגם לשאלה מה אנחנו עושים.

זאב אלקין: אבל רק לסבר את האוזן עם המספרים: אם אני לוקח את מדד מחירי הדירות ולוקח מהחודש האחרון – שזה היה תחילת חודש נובמבר, שפורסמו המדדים של העלייה של מחירי הדירות – רק שאדוני ידע, הרי הממשלה הזאת הוקמה ב-13 ביוני, אז אם אני לוקח משם שנה אחורה, מהרגע שהוקמה הממשלה הזאת – ואני אפילו לוקח את כל יוני, למרות שהממשלה הזאת הוקמה באמצע יוני – מחירי הדירות עלו ב-4.3%; בחלק הרלוונטי של השנה שקדם לזה, מחירי הדירות עלו ב-6.3%.

זאב אלקין: זאת אומרת שכשאני מסתכל על השנה האחרונה, דווקא הממשלה הקודמת - - -

דוד ביטן: אבל אתה יודע, לפני זה המחירים השתפרו בהרבה.

זאב אלקין: אני תכף אדבר גם על - - -

דוד ביטן: אבל אתם ממשלת שינוי, אתם צריכים לבוא לעשות שינויים, לא?

זאב אלקין: חבר הכנסת ביטן, אני תכף אדבר גם על לפני זה - - -

דוד ביטן: לא תמיד לדבר על מה שאנחנו עשינו.

זאב אלקין: אני תכף אדבר גם על לפני זה וגם מה שינינו.

דוד ביטן: אתמול שמעתי אותך בטלוויזיה, לא הבנתי מה שאתה רוצה להגיד – שיווקים.

דוד ביטן: היתרים, לא שיווקים.

זאב אלקין: חבר הכנסת ביטן, הקשבתי לך בסבלנות.

זאב אלקין: אשמח לענות לך, אשמח לעשות את זה ברצף.

דוד ביטן: אני מאתגר אותך קצת.

דוד ביטן: הינה, הבאתי לך את גלנט.

זאב אלקין: אני רק מציין עובדות מספריות.

זאב אלקין: אז כשאתה מלין על העלייה בשנה האחרונה, רק שתדע שסדר גודל של 60%–65% ממנה קרה בימי הממשלה שאתה למעשה מתרפק עליה ורוצה בחזרתה.

זאב אלקין: כדאי לזכור את הפרט הזה, לכן יש פה סוג של תלונה עצמית, שזה דבר מעניין אבל שכיח בבית הזה לפעמים, כשאנשים שוכחים - -

דוד ביטן: גם אז נתתי ביקורת.

דוד ביטן: גם אז.

זאב אלקין: - - כשאנשים שוכחים את העובדות.

זאב אלקין: לא זכור לי שקראת לאי-אמון בממשלה והצעת להדיח אותה באותם חודשים שעליית מחירי הדירות הייתה אפילו יותר ממה שמאז שהוקמה הממשלה הזאת, אבל בסדר.

זאב אלקין: כידוע, האופוזיציה בתוך חלקי הבית הזה היא - - -

דוד ביטן: אני גם לא מדליף שיחות אישיות כמוך.

זאב אלקין: היא משנה את היחס לעובדות.

זאב אלקין: עכשיו לגבי העצם התופעה – כדאי לראות נכוחה את הסיבות לעלייה של מחירי הדיור, חלקן סיבות שבאמת לא תלויות באף ממשלה, צריכים להגיד – לא בממשלה הקודמת על אותם האחוזים שציינתי ולא בממשלה הזאת – וזה שני דברים: האחד, משבר הקורונה, שאין מה לעשות, כמו שהוא השפיע על הרבה ענפים במשק הוא השפיע גם על קידום נושא הבנייה בכל מיני רזולוציות – גם קידום בנייה בפועל, כמובן, בתקופות שהיו סגרים או איסורים על הכניסה של עובדים פלסטינים לכאן – וכמובן גם על קצב העבודה של מוסדות מדינה ורשויות מקומיות למיניהם; הסיבה השנייה האובייקטיבית, שגם היא נכונה – והיא נכונה לשתי הממשלות, גם לקודמת וגם לממשלה הזאת – זה הכסף הזול.

זאב אלקין: כידוע, אפיקי השקעה אחרים, בגלל ריבית מאוד נמוכה, שהיא במידה מסוימת משקפת את הריבית בכלל בארצות הברית, מביאה משקיעים להשקיע בתחום הדיור וכמובן גורמת לעליית המחירים, ומצד שני מאפשרת ליזמים וקבלנים לגייס בקלות כסף בלי לחשוב על ההשלכות ולהציע הצעות מופלגות במכרזים על הקרקע, כי סך הכול הכסף מאוד נגיש ובריביות מאוד נמוכות, וזה כמובן משפיע ועושה את עבודתו.

זאב אלקין: והדבר השלישי זה עלייה דרמטית בתקופת הקורונה של מחיר ההובלה הימית, שהיא משתקפת בעלייה של לא מעט חומרים שרלוונטיים לעולם הבנייה, אלה שהם מיובאים לכאן, וכמובן באים לידי ביטוי בהתייקרות.

זאב אלקין: אלה הסיבות האקסוגניות.

דוד ביטן: כל אלה היום גם בממשלה הקודמת, נכון?

זאב אלקין: אמרתי, זה נכון.

זאב אלקין: שני הדברים האלה נכונים.

דוד ביטן: אז איפה השינוי?

זאב אלקין: תכף אני אסביר לך.

זאב אלקין: הדברים האלה נכונים גם לממשלה הקודמת וגם לממשלה הזאת, ולכן הם בין הסיבות לעלייה של מחירי הדירות, שאגב, מתרחשת היום כמעט בכל המדינות שב-OECD, ובקצב יותר מהיר ממה שאצלנו.

זאב אלקין: אנחנו דווקא בין המקומות האחרונים ב-OECD בקצב העלייה של מחירי הנדל"ן בעידן הזה – זה עוד לא פוסט-קורונה, זה תוך כדי הקורונה.

זאב אלקין: עכשיו, בנוסף לכך, ישנה תופעה, שאין מה לעשות, היא כן פנימית שלנו, ודווקא ברגע ששינינו כאן

זאב אלקין: ידענו לשנות גם את המספרים וגם נדע לשנות את המציאות.

זאב אלקין: בגלל חוסר יציבות ממשלתית וממשלית שהיה כאן לא היה כאן תקציב מדינה, כפי שאדוני יודע, שנתיים.

זאב אלקין: כחלק מהיעדר תקציב מדינה, המדינה לא השקיעה בתשתיות תומכות בנייה.

זאב אלקין: לא היו תוכניות חומש, לא בתחום החינוך ולא בתחום התחבורה, שתומכות בנייה.

זאב אלקין: יושב כאן קודמי בתפקיד שר השיכון, חבר כנסת גלנט, שהוא מכיר את זה היטב, כי בתקופה שהוא היה שר השיכון דווקא הממשלה כן אישרה השקעות משמעותיות בתשתיות בנייה.

זאב אלקין: זה היה בתקופה שמשה כחלון היה שר האוצר, והייתה השקעה משמעותית גם בכיתות וגם בתחבורה תומכת בנייה, ולכן היה אפשר לשווק במספרים גדולים.

זאב אלקין: ברגע שבשנתיים האחרונות ההשקעות האלה הופסקו, עד למעשה אמצע 2021, אנחנו הגענו למצב של ירידה דרמטית בשיווקים.

זאב אלקין: רק לצורך השוואה, אם בתקופה של הממשלה שכחלון היה שר האוצר וחבר הכנסת גלנט היה שר השיכון הגיעו לשיא של 70,000 שיווקים בשנה בקרקעות מדינה, אנחנו בשנה האחרונה, שנת 2020 – בשנה הקודמת, לא האחרונה האחרונה – ירדנו ל-50,000 שיווקים; אנחנו ירדנו בעסקאות ל-26,000 עסקאות, מספרים נמוכים ביותר.

זאב אלקין: ולכן זאת הסיבה, שבשונה מהסיבות הקודמות שציינתי, היא אכן סיבה מיוחדת ישראלית לעלייה של מחירי הדירות.

זאב אלקין: כי אם יורדים דרמטית במספרי השיווקים, אם יורדים דרמטית בעסקאות, וכתוצאה מזה כמובן תהיה גם ירידה בהתחלות הבנייה – כי זה בסוף שרשרת המזון – ונוסיף לזה גם תקופה שבגלל אותו היעדר שליטה והיעדר ממשלה מתפקדת מלאה גם לא הוארך חוק הוותמ"ל – וזה אומר שגם תכננו דרמטית פחות בשנת 2020 ואפילו בחלק משנת 2019 ממה שקודם, כי חוק הוותמ"ל סיים את עבודתו ולוותמ"ל הייתה תרומה אדירה לקצב קידום התכנון.

זאב אלקין: אז בכל שרשרת המזון הזאת, אדוני, לא היה תכנון מספק, לא היה שיווק מספק, וכמובן לא היו עסקאות בכמות הרלוונטית, ובסופו של דבר מי שנושא באחריות הראשית לכך זו הממשלה, כי ברגע שהיא לא השקיעה בתשתיות הבנייה באו ראשי רשויות, ובצדק, מבחינתם – אדוני בא מתוך השלטון המקומי אז הוא מכיר את התופעה – ואמרו:

זאב אלקין: אנחנו לא נאפשר לממשלה לשווק כי הממשלה לא עומדת בהתחייבויות שלה: לא מספקת לנו כיתות, משאירה אותנו עם שכונות חדשות – שהשר גלנט קידם, ועל כך מגיעה לו מילה טובה – ובסוף אין שם כיתות ואין שם כבישים כי כבר שנתיים אין תוכניות חומש לא למשרד החינוך ולא למשרד התחבורה.

זאב אלקין: עד כאן זה המצב שמצאתי.

זאב אלקין: אפילו בטקס העברת השרביט מהשר לשעבר ליצמן ומנכ"ל משרדו יאיר פינס הם הדגישו את הנקודה הזאת, על הקושי לעבוד בתנאים האלה וההשלכות על עבודת המשרד.

זאב אלקין: עכשיו, איפה אנחנו נמצאים היום ומה התוכנית להתמודדות עם המשבר, שאתה ציינת – במידה שזה אכן מעניין אותך, חבר הכנסת ביטן, כי אני מנסה לענות לך, אבל קשה לי להתמודד עם תחרות הרבה יותר איכותית ממני.

קרן ברק: עם היופי.

קרן ברק: עם היופי.

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש, אני אוכל לענות לו אחר כך?

זאב אלקין: אני אמשיך.

זאב אלקין: עכשיו, מה אנחנו עשינו?

זאב אלקין: הדבר הראשון שעשינו זה כמובן – הארכנו את הוותמ"ל, עוד במושב הקיץ, ואנחנו מחזירים עכשיו את ממדי התכנון לאיפה שהם היו בתקופה הזאת – אני אקרא לה תקופת כחלון-גלנט, שבאמת מגיעה מילה טובה לשני השרים לשעבר האלה.

קרן ברק: זה בגלל שהוא פה?

קרן ברק: מגיע קרדיט.

זאב אלקין: אני יודע, אני יודע, וכשמגיע קרדיט מגיע קרדיט.

זאב אלקין: אף פעם לא הייתה לי בעיה לחלק - - -

קרן ברק: ובאיזו ממשלה זה היה - - - גם?

זאב אלקין: חברת הכנסת קרן ברק, אם היית מקשיבה לי היית שומעת שאני השוויתי בין הממשלה הקודמת הקודמת לבין הממשלה הקודמת, שלא אישרה תקציב מדינה והקשיים שהיו בתחום הבנייה.

זאב אלקין: עכשיו, בממשלה הקודמת הקודמת אכן נעשתה פריצת דרך חשובה בתחום הבנייה, אין מה להגיד, וגם הגיעו לאיזושהי יציבות של המחירים.

זאב אלקין: אבל אחר כך, בשנתיים שבאו אחרי זה, הייתה פה נפילה דרמטית, גם בגלל היעדר תקציב מדינה וגם בגלל כל מיני החלטות שגויות שהיו.

זאב אלקין: אז שוב, מה אנחנו עשינו?

זאב אלקין: החזרנו את הוותמ"ל, מה שמאפשר להחזיר את ממדי התכנון להיקפים גדולים, וגם שמנו יעד מאוד מאוד שאפתני לתכנון לארבע השנים הקרובות, של תכנון 500,000 יחידות דיור חדשות.

זאב אלקין: הדבר השני – החזרנו את ההשקעה בתשתיות הבנייה בתקציב שאושר, מה שאפשר לנו לחזור לראשי רשויות ולהגיד: תרגישו בטוחים ללכת איתנו על השיווקים, כי כן יהיו כיתות וכן יהיו כבישים.

זאב אלקין: וכך עברנו עיר-עיר וחילצנו פקקים, חסמים, חוסר אמון שהיה, והגענו עוד פעם למספר שחבר הכנסת גלנט בטח יוכל להעריך כמה קשה להגיע אליו.

זאב אלקין: הגענו היום, השנה – בדיוק סיימנו הרי עכשיו את שנת 2021 – ל-101,000 יחידות דיור משווקות בקרקעות מדינה.

זאב אלקין: זה מספר שהוא פי שניים משנה שעברה; זה מספר שהוא כמעט ב-50% יותר מהשיא הישראלי הקודם, שהיה בימי הממשלה הקודמת הקודמת.

זאב אלקין: ואגב, רובו המוחלט – אם תסתכלו על הגרף של החודשים – רובו המוחלט הוא בחצי השנה האחרונה, כי כשקיבלנו את המושכות מספרי השיווקים היו נמוכים ביותר בגלל הסיבות שציינתי.

זאב אלקין: כאן בהחלט הגענו למהפכה לא רק בתחום השיווקי, חבר הכנסת ביטן, אלא גם בתחום של העסקאות.

זאב אלקין: השנה הגענו לשיא ישראלי: 60,000 עסקאות בשנה, מול 26,000 בשנה שעברה.

זאב אלקין: זה יותר מהכפלה של כמות העסקאות שהיו בשנה שעברה.

זאב אלקין: לכן, ללא ספק מדובר במהפכה דרמטית בתחום הזה, שנעשתה, כאמור, תוך חצי שנה, וגם היעדים ששמנו לעצמנו לשנה הבאה ולארבע השנים הקרובות הם לא פחות שאפתניים מזה.

זאב אלקין: הדבר הנוסף שנעשה הוא בתחום הידיים העובדות.

זאב אלקין: זה היה חלומם של כמה שרי שיכון – לחדור את פקידי אגף התקציבים.

זאב אלקין: אני בטוח שגם השר לשעבר גלנט היה צריך להתמודד עם הקושי הזה, מחסור בידיים עובדות, כי אגף התקציבים התנגד עקרונית להבאה של עובדים זרים וגם להרחבה של מספר העובדים הפלסטינים.

זאב אלקין: אנחנו הגענו להחלטת ממשלה על תוספת 30,000 ידיים עובדות לשנים הקרובות, מחצית מזה של עובדים זרים ומחצית – עובדים פלסטינים, מה שנותן לנו בסיס טוב לקוות שאנחנו נצליח לצמצם חזרה את לוחות הזמנים של הבנייה, שבשנים האחרונות עלו מממוצע שהיה פעם 21 חודשים ל-31 חודשים ואין לזה שום הצדקה, ולכן היה נכון להביא את הידיים העובדות הנוספות.

זאב אלקין: אני לא אמנה כאן עוד שורה של פעולות ורפורמות שהממשלה הזאת קידמה, אני רק אציין שלושה דברים מרכזיים אחרונים ובזה אסיים: 1.

זאב אלקין: חזרה של תוכנית סיוע לרכישת דירה גם במרכז הארץ ולא רק בפריפריה.

זאב אלקין: גם כאן, לצערי, בימי הממשלה הקודמת נעשתה טעות קשה ונסיגה מהתוכנית שהייתה בימי הממשלה הקודמת הקודמת – התוכנית "מחיר למשתכן", שאפשרה לזוגות צעירים לרכוש דירה בהנחה משמעותית מטעם המדינה, לא רק בפריפריה אלא גם במרכז הארץ.

זאב אלקין: לצערי, ברגע שכחלון עזב את משרד האוצר התוכנית בוטלה - -

קרן ברק: המדינה קרסה.

זאב אלקין: - - והוחלפה בתוכנית – בגלל הלחץ של אנשי אגף התקציבים – הוחלפה בתוכנית שנתנה הנחות רק בפריפריה – זה הרבה יותר זול, ברור – ומספר מאוד מצומצם של דירות בהנחה במרכז הארץ.

זאב אלקין: אני, כשנכנסתי לתפקיד, קיבלתי החלטה להפסיק דווקא את התופעה שחבר הכנסת ביטן ציין, של ספסור בקרקע על ידי המדינה, ולהחזיר תוכנית הנחות שמוותרת על הכנסות צפויות של המדינה מהקרקע לטובת הנחה לזוגות צעירים, וכך הלכנו על תוכנית שהיא דומה בהרבה מאוד מרכיבים ל"מחיר למשתכן" שהיה בממשלה הקודמת הקודמת, עם כמה שינויים והפקת לקחים מהניסיון שנצבר חזרה לתוכנית מחיר המטרה – שאגב, גם פה הקרדיט הוא לא שלי, אני לא ביקשתי שתהיה תוכנית חדשה על שמי אלא הלכנו לתוכנית שפיתחו אותה בזמנו השר לשעבר אורי אריאל ופרופ' יוג'ין קנדל, יושב-ראש המועצה הלאומית לכלכלה, ועם כמה שינויים אימצנו אותה.

זאב אלקין: היא דומה בהרבה מאוד מרכיבים ל"מחיר למשתכן" וגם מיישמת כמה לקחים מתוך "מחיר למשתכן", אבל הרעיון הבסיסי הוא אותו רעיון: המדינה מוותרת על הכנסות מהקרקע, שיכלו לבוא בגלל עלייה של מחירי הקרקע ובהיקף גדול, בין 12 ל-20 מיליארד שקלים – חבר הכנסת ביטן, זה גובה הוויתור – וממירה את זה בדרישה לכך שהקבלנים, בין 60% ל-65% של הדירות שהם ימכרו לרוכשים הם מתחייבים למכור את זה במחיר של הנחה של 20% – עד 300,000 שקל – כאשר מחיר הדירה נספר לפי שומה של שנת 2020, קרי, לפני עליית המחירים האחרונה.

זאב אלקין: וגם ההצמדה היא לא למדד תשומות הבנייה אלא למדד המחירים לצרכן.

זאב אלקין: המשמעות היא שבפועל ההנחה לרוכש דירה במרכז הארץ יכולה להגיע ל-400,000–500,000 שקל, שזה בהחלטת סיוע מאוד משמעותי לזוג צעיר ברכישת הדירה הראשונה שלו, וכמובן גם זה שינוי דרמטי, שגם הוא – אני לא מדבר פה על תוכניות, חבר הכנסת ביטן, אלא על משהו שהוא כבר מיושם החל מ-1 בנובמבר – כל השיווקים וכל החוברות שמתפרסמות מ-1 בנובמבר כוללות את התנאי הזה לקבלנים שניגשים לשיווקים, ואנחנו צפויים להרבה מאוד הגרלות של הדירות הללו כבר בשנת 2022, השנה שהתחלנו כעת.

זאב אלקין: אז זה כמובן שינוי דרמטי.

זאב אלקין: השינוי השני זה בתחום שקשור לתחום השכירות.

זאב אלקין: אדוני ציין בצדק את תחום השכירות – גם כאן, בשנה האחרונה, חברת דירה להשכיר שהועברה ממשרד האוצר למשרד השיכון שיווקה 6,500 יחידות דיון להשכרה לטווח ארוך, שחלקן גם תהיינה במחיר מסובסד.

זאב אלקין: זה דרמה, כי זה בערך כמו המספר שהחברה הזאת שיווקה במשך חמש השנים שקדמו לזה, והיעד של חברת "דירה להשכיר" לשנה הבאה הוא 10,000 יחידות דיור לדיור להשכרה לטווח ארוך, אז כמובן שזה גם כן שינוי מאוד מאוד דרמטי.

זאב אלקין: בתוספת לזה, כמובן, גם הרפורמה שהכנסת אישרה במסגרת חוק ההסדרים, שנותנת ההטבה בחוק השקעות הון לגורמים המוסדיים שהולכים להשקיע בהשכרה לטווח ארוך.

זאב אלקין: ואדוני טועה פה – אתה ציינת מעל הדוכן שבגלל המצב הקיים אין אינטרס בבנייה של דיור להשכרה לטווח ארוך; אני יכול לספר לאדוני שאני פוגש לא מעט יזמים בתחום הנדל"ן - -

דוד ביטן: זה לא מה שאמרתי.

זאב אלקין: - - ובתחום הבנייה.

דוד ביטן: אמרתי לך שתשנה את המדיניות של הבנקים.

זאב אלקין: אתה דיברת על מדיניות של הבנקים שלא מאפשרת להתקדם, אני יודע.

דוד ביטן: הרי הם דורשים הון עצמי שאתה לא יכול לעמוד בו.

זאב אלקין: אז אני יכול לציין, אני יכול לציין - - -

דוד ביטן: הם לא מסוגלים לעמוד בו.

דוד ביטן: אם לא תשנה את זה - - -

זאב אלקין: אני יכול לציין לאדוני - -

דוד ביטן: אם לא תשנה את זה לא יהיו - - -

זאב אלקין: אז אני אומר לך, תתפלא, אבל אני פוגש יותר ויותר יזמים מאוד רציניים בתחום הבנייה והנדל"ן שאומרים לי שלאור הרפורמה שהממשלה הזאת העבירה – אנחנו מפסיקים את - - -

דוד ביטן: זה רק חברות גדולות שלוקחות כסף מהבורסה.

דוד ביטן: החברות הקטנות יותר - -

זאב אלקין: זה לא משנה, אבל החברות - - -

דוד ביטן: - - לא יכולות לעמוד בזה.

זאב אלקין: אבל החברות הגדולות - - -

דוד ביטן: אתה רוצה - - - אז תעשה - - -

זאב אלקין: חבר הכנסת ביטן, החברות הגדולות האלה מרימות עכשיו - -

דוד ביטן: - - - משרד השיכון - - -

זאב אלקין: - - פרויקטים.

זאב אלקין: החברות הגדולות האלה מרימות עכשיו פרויקטים בהשכרה לטווח ארוך בהיקף גדול מאוד - -

דוד ביטן: - - -

זאב אלקין: - - ומתחרות על הקרקע באותם התנאים אפילו כמו שיווק קרקע לדירות למכירה.

זאב אלקין: זה אומר שהעסק של הבנייה להשכרה לטווח ארוך פתאום הופך להיות מאוד מאוד אופנתי בין יזמי הנדל"ן, בעיקר בזכות הרפורמה שעברה.

זאב אלקין: סוגיית המדיניות הבנקאית – יש לי לא מעט הערות בנושא הזה, אבל כידוע כל הנושא הזה הוא כפוף לרגולציה, בעיקר של בנק ישראל, ולא לממשלה באופן ישיר.

זאב אלקין: פרט אחרון זה כמובן העולם של התחדשות עירונית, שהוא מקור חשוב מאוד להגדלה של מלאי הדירות במדינת ישראל, וגם כאן הצלחנו לשכנע את משרד האוצר להשקיע סכומים משמעותיים מאוד בתחום של ההתחדשות העירונית, גם לצורך חתימה של סוג של הסכמי גג עם רשויות מקומיות שמקדמות ההתחדשות העירונית בהיקפים גדולים, וגם לצורך סיוע בפעם ראשונה בהתחדשות עירונית בפריפריה כדי להביא גם לשם את הבשורה הזאת של התחדשות עירונית באמצעות מימון ממשלתי ישיר.

זאב אלקין: כידוע, בפריפריה הנוסחה הכלכלית לא מאפשרת את ההתחדשות העירונית בלי סיוע הממשלתי, ולכן גם כאן אנחנו צפויים למהפכה משמעותית שתביא לעלייה משמעותית של הפלח הזה בתוך תחום הדירות החדשות של הדירות להתחדשות עירונית.

דוד ביטן: כל שרי האוצר והשיכון דיברו כמוך, ובסוף המחיר עולה.

דוד ביטן: אז בוא נגיד - - -

זאב אלקין: חבר הכנסת ביטן, קודם כול - - -

דוד ביטן: צריך לשנות דברים על מנת לא לחזור על טעויות - -

זאב אלקין: קודם כול צריכים לתת, אני, כפי - - -

דוד ביטן: - - לא לחזור על טעויות מהעבר.

דוד ביטן: זה מה שאני אומר – כל הזמן אתם עושים את זה.

זאב אלקין: חבר הכנסת ביטן, קודם כול צריכים לתת את הקרדיט - - -

דוד ביטן: נותן קרדיט.

זאב אלקין: שנייה, שנייה, תן לי לסיים משפט.

דוד ביטן: למה - - -

זאב אלקין: בתקופה של השר כחלון והשר גלנט, מחירי הדיור – העלייה שלהם נעצרה לקראת סוף הקדנציה שלהם, זו עובדה.

דוד ביטן: זה נכון.

זאב אלקין: עכשיו, עשו טעויות אחרי זה והפסיקו את מה שהם עשו, ומחירי הדיור זינקו שוב.

זאב אלקין: אבל דווקא הניסיון שהם צברו היה ניסיון טוב.

זאב אלקין: לא, אומנם אפשר להפיק לקחים ויש דברים מסוימים שאפשר לעשות אחרת, ויש דברים שאנחנו עושים אחרת כטיבם של דברים ותהליך הפקת לקחים, אבל בגדול אפשר לעשות את זה, הם עשו את זה, הם לא עשו את זה בשנה אחת כי אף פעם זה לא קורה בשנה אחת – כשאתה מקבל את שוק הדיור בעלייה, לוקח לו זמן להגיב לשינויים – אבל עובדה שבמשך כמה שנים הם הצליחו להגיע לתוצאה הזאת.

דוד ביטן: - - - המחיר מתחיל לעלות - - -

זאב אלקין: ולכן דווקא הצעדים שהם עשו, הגדלה דרמטית של ההיצע באמצעות הגדלה של השיווקים, תוכנית סיוע משמעותית לזוגות צעירים ברכישת דירה גם במרכז הארץ ולא רק בפריפריה, הגדלה דרמטית של תכנון באמצעות ותמ"ל וקידום של תחום ההתחדשות העירונית – אגב, גם קידום של שינוי במס רכישה - -

דוד ביטן: אבל זה לא מספיק, זה מה שאני מסביר לך.

זאב אלקין: - - כל הדברים - - -

דוד ביטן: - - -

זאב אלקין: זה הספיק - - -

דוד ביטן: צריך להוסיף עליהם דברים שלא מוסיפים אותם.

זאב אלקין: חבר הכנסת ביטן, קודם כול זה הספיק - -

דוד ביטן: - - -

זאב אלקין: - - זה הביא לעצירה של מחירי הדיור.

דוד ביטן: זה מחמיר את המצב.

זאב אלקין: הדבר השני – כפי שאמרתי, לא נעצרנו שם אלא קידמנו דברים שאז לא עשו, או תכננו לעשות ולא הספיקו.

זאב אלקין: ולכן אני מסכים איתך שאסור רק לחזור על מה שעשו, צריך לעשות עוד צעדים חדשים, ובחצי השנה הזו נעשו לא מעט צעדים.

זאב אלקין: ואני מציע גם לאדוני לשמוע - -

דוד ביטן: אני שומע, אני שומע.

זאב אלקין: - - לשמוע את הקבלנים, לשמוע את יזמי הבנייה, לשמוע את הפרשנים בתחום הדיור.

זאב אלקין: בחצי השנה הזו עשינו והגענו להיקפים שלא נעשו פה בשנתיים-שנתיים וחצי האחרונות.

דוד ביטן: זה התחיל עוד בממשלה הקודמת.

דוד ביטן: אתה לא באת בשישה חודשים ועשית הכול.

זאב אלקין: לא, לא הקודמת.

זאב אלקין: זה היה בממשלה הקודמת-הקודמת.

זאב אלקין: הייתה נסיגה דרמטית, גם בגלל המצב הכללי של המדינה, של היעדר תקציב מדינה, וגם בגלל הוויתור על מחיר למשתכן וויתור על ותמ"ל.

זאב אלקין: ועכשיו אנחנו אימצנו את כל הלקחים החיוביים של הממשלה הקודמת-הקודמת והוספנו על זה עוד נדבכים, כמו רפורמות בתחום של התחדשות עירונית ומספר רפורמות אחרות.

זאב אלקין: וזה מה שאפשר לנו להגיע למספרים.

זאב אלקין: כשנכנסתי לתפקיד ושאלו אותי: מה יעד השיווקים שלך?

זאב אלקין: אמרו לי: אם תגיע ל-50,000–60,000 השנה – כי נכנסנו באמצע השנה – אז תצאו גדולים, כי כרגע הדינמיקה שתגיע לפחות מ-50,000.

זאב אלקין: ואנחנו הגענו השנה ל-101,000, שזה מספר שנשמע דמיוני רק לפני - - -

דוד ביטן: תכננו הרבה לפני זה והכינו - - -

זאב אלקין: אדוני טועה.

זאב אלקין: שוב, זה לא נכון, כי הרוב המוחלט של התוכניות האלה היו מוקפאות במשך שנתיים בגלל שראשי עיר לא הסכימו לשווק, ובצדק לא הסכימו לשווק, כי המדינה לא נתנה להם את מה שהייתה צריכה לתת.

זאב אלקין: ולכן היית צריך לעבור עיר ועיר ולחלץ.

זאב אלקין: למשל, אני לא יודע אם אתה מודע לכך שבאר-שבע, שהייתה אחת מהיעדים הפופולריים בתקופה של כחלון וגלנט, שנתיים לא שיווקה, כי ראש העיר אמר בצדק: המדינה לא מספקת לי מה שאני צריך – אני מפסיק לשווק.

דוד ביטן: זה נכון שלא עמדו ביעדים של הסכמי הגג, זה נכון - - -

זאב אלקין: זה לא רק שלא עמדו ביעדים של הסכמי הגג, לא נתנו מה שנחשב עוד לפני הסכם הגג, מה שצריך לפי המפתח.

זאב אלקין: לא נתנו כיתות, לא נתנו כבישים.

זאב אלקין: אלה לא היו הסכמי גג.

זאב אלקין: זה היה משהו הרבה יותר בסיסי שלא קרה.

דוד ביטן: - - -

זאב אלקין: אז לכן, ולסיכומו של דבר – אני מסיים, אדוני – כפי שציינתי, 1.

זאב אלקין: עליית המחירים שחבר הכנסת ביטן הלין עליה כל כך, רובה המוחלט התרחש בימי הממשלה הקודמת דווקא, שהוא כל כך רוצה להחזיר.

זאב אלקין: הנקודה השנייה – הממשלה הזו הביאה לשינוי דרמטי בתחום הזה, גם באמצעות הרפורמות ושינויי חקיקה שהעבירה וגם באמצעות צעדים מעשיים שמדברים בעד עצמם כבר בתוצאות שאנחנו רואים בסיכום של שנת 2021.

זאב אלקין: ולכן כמובן אני קורא לכנסת לדחות את הצעת האי-אמון.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, בבקשה.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, החכם מכל אדם, שלמה המלך, בספרו קהלת, כשרצה לתאר את המצב הקשה שבו אנחנו נמצאים, ביטא את הדברים במילים מעטות אבל מדויקות: "אי לך ארץ שמלכך נער", ארץ שיש לה מלך שהוא נער.

משה ארבל: ונער זה לא רק בגיל, זה גם בניסיון, זה גם ביכולת הניהול, זה גם ביכולת לקבל החלטות, לדפוק על השולחן ולהכריע.

משה ארבל: מעשה שהיה, מספרים חז"ל – דודי, דבר תורה – מספרים חז"ל על אליהו הנביא זכור לטוב שהלך עם רבי יהושע בן לוי ואמר לו: בוא איתי לעיר הגדולה.

משה ארבל: הלך איתו לבית הכנסת ואמר אליהו הנביא: אולי מישהו מהמתפללים יזמין אותנו להתארח.

משה ארבל: נכנסו לבית הכנסת, ראו בית כנסת יפה ומהודר, ניכר שכל העיר אנשים עשירים מופלגים.

משה ארבל: כל אחד ישב במקום המיוחד לו, הקפיד שאף אחד לא יעז לשבת במקום שלו.

משה ארבל: נדחקו לאיזו פינה בבית הכנסת והמתינו עד לאחר תפילת ערבית.

משה ארבל: סוף סוף ראה אותם אחד המתפללים ואמר:

משה ארבל: עוד פעם באו עניים, מי ייתן להם לאכול עכשיו?

משה ארבל: אמר לו החבר: אל תדאג, אל תזמין אותם הביתה, נביא לכאן, לבית הכנסת, לחם, מלח ומים, שיסתדרו.

משה ארבל: גם שאר המתפללים לא שמו לב לאורחים, לא הזמינו אותם, לא כיבדו אותם.

משה ארבל: הסתפקו בזה שנתנו לשמש כמה פרוטות – תקנה להם לחם, תביא לבית הכנסת.

משה ארבל: הגיע הבוקר.

משה ארבל: אחרי שישנו בבית הכנסת והתפללו שחרית נפרדו מאנשי העיר, ואליהו הנביא מברך אותם ברכה מאוד משונה: יהי רצון שתהיו כולכם ראשים וחשובים.

משה ארבל: רבי יהושע בן לוי, חרה לו הדבר מאוד: מה, אתה מברך אותם אחרי שהם עשו כך?

משה ארבל: אבל אליהו הנביא אמר לו תנאי: אתה רוצה לבוא איתי?

משה ארבל: אתה לא שואל שאלות.

משה ארבל: נפרדו מהם והלכו לעיר אחרת.

משה ארבל: הגיעו לעיר השנייה, ראו אותם אנשי העיר, קיבלו אותם בשמחה, בכבוד, הכניסו הכנסת אורחים, נתנו להם לאכול ולשתות.

משה ארבל: כנראה זה היה במרוקו, אה?

משה ארבל: ואז, בבוקר, אמר להם אליהו הנביא: יהי רצון שלא ייתן להם הקדוש ברוך הוא אלא ראש אחד בלבד.

משה ארבל: רבי יהושע בן לוי לא היה יכול להתאפק.

משה ארבל: אמר לו: תסביר לי, אלה הקמצנים, נתת להם ברכה גדולה, שיהיו הרבה ראשים, אלה הנדיבים, אמרת להם רק ראש אחד?

משה ארבל: אמר לו: תדע לך, כשיש הרבה ראשים – הם רבים ביניהם, ואף אחד לא מוכן לוותר לרעהו, וכל אחד רוצה להיות ראש הממשלה וראש העיר, ואין ביניהם שלום ואין לך כלי מחזיק ברכה אלא השלום.

משה ארבל: אין להם תקנה, הם ייפלו, הם לא יצליחו.

משה ארבל: אבל אלה שבירכתי אותם שיהיה להם ראש אחד, זו הברכה הכי גדולה.

משה ארבל: יהיה להם שלום ביניהם והם יתאחדו סביב אדם אחד, מנהיג.

משה ארבל: במצבנו הנוכחי, "ארץ שמלכך נער", אנחנו נמצאים במציאות מסוכנת מאוד למדינת ישראל, מציאות שבה ראש ממשלה הוא לא באמת ראש ממשלה.

משה ארבל: אין לו הנהגה.

משה ארבל: הוא בא ואומר: הפגישה עם אבו מאזן לא על דעתי.

משה ארבל: מה זה אומר?

משה ארבל: שלא סופרים אותך.

משה ארבל: הוא בא ואומר - - -

דוד ביטן: לא, הם אומרים שמעדכנים אותו.

משה ארבל: מעדכנים.

דוד ביטן: שלא יקרא בעיתון.

משה ארבל: כן.

משה ארבל: המצב הזה ברמה הביטחונית, ברמה הכלכלית – אנחנו מדברים על משבר עולמי, משבר אדיר.

משה ארבל: אני היום, אדוני יושב-ראש הכנסת, הגעתי לביקור בבית החולים.

משה ארבל: נכנסתי לביקור חולים בבילינסון, השומר לא ביקש ממני תו ירוק.

משה ארבל: הוא לא מכיר אותי.

משה ארבל: לא ביקש ממני תו ירוק.

משה ארבל: נכנסתי לבית חולים, מקום שאנשים נמצאים שם במצב רפואי שצריך טיפול – לא היה צריך תו ירוק.

משה ארבל: חציתי את הכביש מבית החולים בילינסון לקניון הגדול, שם הייתי צריך תו ירוק.

משה ארבל: למה זה?

משה ארבל: כל ההכבדה על בעלי העסקים, כל ההחלטה שאין סגר כדי לא לפצות, למה זה קורה?

משה ארבל: כי אין ראש ממשלה שדופק על השולחן ואומר: החלטתי, תתיישרו.

משה ארבל: אין ראש ממשלה, יש קונפדרציה של ממשלות.

משה ארבל: עם שישה מנדטים לא סתם הוא לא מצליח.

משה ארבל: אין לו שום מוסריות ערכית, ציבורית, לקבל החלטה.

משה ארבל: כשבאים עכשיו עשרה חברי כנסת במשבר החקלאות ואומרים: אנחנו נעשה משבר קואליציוני, עשרה חברי כנסת ממפלגת העבודה יש להם יותר כוח ממפלגתו של ראש הממשלה.

משה ארבל: אז יושבת-ראש הקואליציה מוציאה איזה מכתב: אל תעשו אולטימטום.

משה ארבל: כמעט מתחננת.

משה ארבל: ברכות, אדוני.

משה ארבל: שמעתי, חבר הכנסת עבאס, שקיבלת כרטיס ירוק שמאשר לך להיכנס למשרד ראש הממשלה.

משה ארבל: אז אני רוצה להפנות את תשומת ליבך, אדוני חבר הכנסת עבאס, שסעיף 9א לחוק חסינות חברי הכנסת קובע שאסור בכלל לעכב אותך מלהיכנס למשרד ראש הממשלה.

משה ארבל: יכולת להיכנס חופשי חופשי.

משה ארבל: נתנו לך כרטיס כדי להראות כאילו עושים לך כבוד אבל בעצם השפילו אותך עם הכרטיס הזה - - -

מנסור עבאס: תקשיב, תקשיב - - -

משה ארבל: בגלל שאתה ערבי אתה לא יכול להיכנס?

משה ארבל: למה ככה?

מנסור עבאס: תקשיב, בממשלתו של בנימין נתניהו כן, הייתי נכנס עם כרטיס - - -

משה ארבל: אני אקשיב לך אחר כך, בהזדמנות.

דוד אמסלם: - - -

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל נמצאת בעיצומו של גל קורונה - -

שמחה רוטמן: אבל, משה, הם עבדו עליו, הם נתנו לו כרטיס לחדר שלא מקבלים בו שום החלטה.

מנסור עבאס: מה לעשות, אנחנו עושים - - -

משה ארבל: - - הקשה והמהיר ביותר שתקף אותנו מתחילת המגפה.

משה ארבל: אתמול אובחנו יותר מ-6,500 מאומתים חדשים לקורונה, ומדד ה-R הידוע, שמעיד על קצב התפשטות המגפה, עמד הבוקר על 1.88.

משה ארבל: לא רק שהמספרים הם בין הגבוהים שהיו מתחילת המגפה, אלא שקצב ההתפשטות – וכבר למדנו שהוא הנתון החשוב ביותר – מלמד על מגפה שיצאה מכלל שליטה.

משה ארבל: גם את השליטה על ה-R איבדה הממשלה והוא – בקצב מהיר.

משה ארבל: מנכ"ל משרד הבריאות הקודם, משה בר סימן טוב, התראיין הבוקר ואמר ברדיו: אנחנו לא עושים את המאמץ המינימלי הנדרש כדי למתן את הגל.

משה ארבל: בהמשך לדבריה של שרת הפנים, שאנחנו מכילים את המתים – כך היא אמרה, במגפה מכילים את המתים.

משה ארבל: בממשלה הקודמת, כשהחליטה הממשלה להטיל הגבלות כדי לצמצם מגעים ולחנוק את המגפה, תקף אותה בשצף קצף מר קורונה, מי שאמר: "לא קורונה – לא מעניין", היה לו זמן באופוזיציה ואפילו הוציא ספר גזול – מדריך איך לנצח מגפה.

משה ארבל: יותר מחצי שנה הוא ראש ממשלה, ואיך לא הודיעו למגפה שהיא כבר נוצחה, אני שואל?

משה ארבל: המסר הזה לא עבר אליה?

משה ארבל: ביום שישי פרסמו שראש הממשלה מודה שאין מדריך איך לנצח מגפה.

משה ארבל: אני תמה מה יעשו כעת עם כל הספרים של מר בנט.

משה ארבל: פעם אמרו שעם העיתונים של היום יעטפו דגים של מחר.

משה ארבל: האם הספרים של בנט טובים לעטיפת דגים?

משה ארבל: הממשלה הזו עומדת בפני האתגר הגדול ביותר שלה ואינה עושה דבר.

משה ארבל: המצב, כפי שאמרתי, נובע מהיעדר משילות.

משה ארבל: כשאין משילות, אין גורם אחד שיכול לקבל החלטות – זה המצב בכל תחום בחיינו, אדוני השר, גם בביטחון, גם בקורונה, גם בכלכלה.

משה ארבל: זו הבעיה, שבממשלה הזו השרים לא מקשיבים לו.

משה ארבל: ליברמן לא סופר אותו.

משה ארבל: אותו ליברמן של תפיסת העולם של חביב אדם שנברא בצלם – ממנו והלאה.

משה ארבל: ליברמן רואה את אזרחי המדינה הזו דרך החור שבגרוש, לא מוכן להוציא שקל על פיצויים לעסקים סגורים, על פיצויים לעסקים שנפגעו.

משה ארבל: הוא אומר לאנשי ענף התיירות: לכו תחליפו מקצוע.

משה ארבל: מבחינתו, שכל המשק יעבור הסבת מקצוע.

משה ארבל: מה אפשר לעשות, מר ליברמן, שאין בלשכת נתיב מספיק תקנים לכל העובדים במשק?

משה ארבל: אפילו אחרי שהשתלטתם מחדש בהסכמים הקואליציוניים על הלשכה, שאמורה להיות במשרד ראש הממשלה, יותר קל להשקיע בהסבת מקצוע לשר אוצר מבולבל אחד מאשר למיליוני עובדים.

משה ארבל: גם כאן צדק משה בר סימן טוב באבחנתו.

משה ארבל: הוא אמר: לא יכול להיות שכל המדיניות שלנו נגזרת מחוסר הרצון שלנו לפצות.

משה ארבל: החלטות בריאותיות מתקבלות על סמך שיקולי משרד האוצר.

משה ארבל: הדבר הזה חמור ביותר.

משה ארבל: יש לי חדשות למר ליברמן ולשרי הממשלה: מי שבוחר בתחלואה על פני סגר יקבל תחלואה וסגר ביחד.

משה ארבל: כל מה שאתם צריכים לעשות זה להקשיב לדעות המומחים ולא לזלזל בשרון אלרעי פרייס, לא לזלזל באנשי הרפואה המקצוענים הללו במשרד הבריאות שמנסים להתריע.

משה ארבל: המומחים מדברים על כך שמספר הנדבקים בגל יהיה הגבוה ביותר מכל הגלים שהיו גם יחד – מיליוני נדבקים.

משה ארבל: כשיהיו מיליוני נדבקים, שכל אחד מהם גם פגש חברים וקרובי משפחה, מחוסנים ולא מחוסנים, לכל אחד מהם יש ילדים במסגרות, קולגות בעבודה – איך המשק יפעל?

משה ארבל: חצי מהאוכלוסייה תהיה חולה או בבידוד.

משה ארבל: אני אסיים את דברי בשל קוצר הזמן, ואומר לכם, חבריי חברי הכנסת: ממשלה כזאת, שמתעלמת מהמלצות המומחים ועסוקה אך ורק בקטטות פנימיות, ללא בעל בית כלל, שאיבדה את אמון הציבור – הגיע הזמן שתאבד גם את אמון חברי הבית הזה.

משה ארבל: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אדוני השר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת ארבל, שמעתי אותך בקשב רב.

חמד עמאר: כל מילה שהוצאת – שמעתי.

חמד עמאר: אני אומר לך, המדיניות של הממשלה – להימנע מסגרים.

משה ארבל: - - - להכיל את המתים - - -

דוד אמסלם: אתה לא פתחת טוב – 12 שנים, מה עשיתם אתם בליכוד?

דוד אמסלם: אתה לא בסדר.

דוד אמסלם: 12 שנים, מה עשיתם?

חמד עמאר: חבר הכנסת דודו אמסלם, תירגע, תקשיב, תשמע אותי עד הסוף - - -

אופיר אקוניס: תספר לנו - - -

חמד עמאר: חבל.

חמד עמאר: חבל.

דוד אמסלם: יש לך משפט סיום שלך - - -

חמד עמאר: אני שמעתי את הדיון הקודם בנושא של הדיור, ואתה יודע ואני יודע שהנושא של דיור, העלאת מחירים בדיור, הורדת מחיר בדיור, זה לא עניין של שישה חודשים, זו הצטברות של שנים.

חמד עמאר: נכון או שאני טועה?

חמד עמאר: זו הצטברות של שנים.

חמד עמאר: שנים שלא טיפלו בנושא - -

דוד אמסלם: תתחיל במשפט – 12 שנים - - -

חמד עמאר: - - זו הצטברות של שנים.

חמד עמאר: לא יכול להיות מצב של עלייה בדיור בשישה חודשים, וירידה במחירי הדיור בשישה חודשים.

חמד עמאר: אלה מהלכים שלוקחים שנים.

חמד עמאר: אבל אני רוצה להגיד לך, אנחנו, כמדיניות, הממשלה הזאת - -

דוד אמסלם: מי זה אנחנו?

דוד אמסלם: אתה ומי?

חמד עמאר: - - הממשלה הזאת, ממשלה שמייצגת גם אותך, נמנעת - -

דוד אמסלם: אתה ומי?

דוד אמסלם: אתה ושר האוצר?

דוד אמסלם: אתה ואורבך?

דוד אמסלם: מי?

חמד עמאר: - - נמנעת מסגרים.

חמד עמאר: סגר זה לא הפתרון.

דסטה גדי יברקן: סגר אף פעם לא היה הפתרון.

חמד עמאר: סגר זה לא הפתרון.

חמד עמאר: סגר זה הפתרון האחרון והפתרון הקל, לבוא ולעשות סגר.

חמד עמאר: לכן, אנחנו נמנענו מסגרים.

חמד עמאר: ואני רוצה להגיד לכם, חבריי חברי הכנסת, אחד הדברים שהביאו לצמיחה במדינת ישראל הם שלושה מהלכים חשובים מאוד שעשתה הממשלה הזאת: אחד, נמנענו מסגרים ולא היה שום סגר מאז שהממשלה הזאת הושבעה, ואני מקווה גם שלא יהיה שום סגר; הדבר השני – הפסקנו את החל"ת, ואנחנו רואים שיש מקומות עבודה, דרושים עוד אנשים למשק לעבודה; והדבר השלישי – החיסון השלישי שעשינו, שהביא לחיסון של האוכלוסייה הבוגרת.

חמד עמאר: לכן, אנחנו אומרים לך: הממשלה הזאת תשקיע במערכת הבריאות, והיא השקיעה מיליארדים במערכת הבריאות.

חמד עמאר: הממשלה הזאת אישרה בדיקות מהירות במיליארדים, במאות מיליוני שקלים.

חמד עמאר: אנחנו עושים בדיקות, אנחנו משקיעים - -

דוד אמסלם: אין לכם בדיקות, אמרו.

דוד אמסלם: על מה אתה מדבר?

חמד עמאר: - - אנחנו משקיעים במערכת הבריאות - - -

דוד אמסלם: עזוב, עזוב.

דוד אמסלם: עמאר, שולחים אותך לדבר שטויות.

דוד אמסלם: עזוב אותך, נו.

דוד אמסלם: אין לכם בדיקות - - -

חמד עמאר: חבל - - -

קריאות: - - -

חמד עמאר: - - - 4,200 – זה אומר שאנחנו רוצים לעשות בדיקות לכולם, ואנחנו עושים ומצליחים לעשות בדיקות לכולם.

חמד עמאר: לכן, אנחנו מחליטים את ההחלטות שלנו לפי המצב הקיים.

דוד אמסלם: איזה מצב?

דוד אמסלם: אין לכם בדיקות PCR.

חמד עמאר: אל תשכחו שנושא - - -

קריאות: - - -

דוד אמסלם: בחייך, השר שלך לא יושב בקבינט של הקורונה, שולח אותך?

דוד אמסלם: בדיחה.

דוד אמסלם: עזוב אותך.

חמד עמאר: אם אני בדיחה, דודו אמסלם, מה אתה?

חמד עמאר: אם אני בדיחה, מה אתה?

דוד אמסלם: לא אתה, השר שלך.

אופיר אקוניס: הוא לא אמר שאתה בדיחה, הוא לא אמר את זה.

אופיר אקוניס: חמד סליחה, הוא לא אמר את זה.

קריאות: - - -

חמד עמאר: חבר הכנסת דודו אמסלם, תבין דבר אחד: אני נמצא בקבינט הקורונה, אני אישאר בקבינט הקורונה.

דוד אמסלם: אני יודע.

חמד עמאר: אני אשב בכל ישיבה בקבינט הקורונה.

חמד עמאר: אני אהיה אחד המחליטים בקבינט הקורונה.

חמד עמאר: לכן, אביגדור ליברמן – יש חלוקת תפקידים בינינו, והוא עושה את התפקיד.

דוד אמסלם: אני יודע, השר שלך שלח אותך - - -

חמד עמאר: טוב מאוד שהוא אוכל אתכם.

חמד עמאר: אתם נאכלים מזה שהוא מצליח לנהל את המדינה.

חמד עמאר: הוא מצליח לנהל את משרד האוצר, הוא מביא לצמיחה, הוא מוריד את הגירעון.

חמד עמאר: טוב מאוד שהוא אוכל אתכם, ואני לא רוצה להיכנס לוויכוח איתכם בנושא הזה.

דוד אמסלם: - - -

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, המשק בצמיחה.

חמד עמאר: אנחנו רואים נתונים של כרטיסי האשראי ורואים נתונים של האבטלה וירידה באבטלה.

חמד עמאר: רואים את מקומות העבודה שמתפנים ואנחנו דואגים לעוד מקומות עבודה.

דוד אמסלם: מה אתה אומר על האינפלציה?

דוד אמסלם: מה אתה אומר על עליית המחירים המטורפת?

דוד אמסלם: מה אתה אומר שכל אזרח נכנס לסופר - - -

חמד עמאר: אנחנו משקיעים מיליונים בחיסונים, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: הרי כותבים לך סיסמאות אבל אתה לא יודע מה אתה אומר.

חמד עמאר: כל אזרח במדינת ישראל מקבל את החיסון.

חמד עמאר: לא יחסרו חיסונים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: חסר עכשיו.

דוד אמסלם: חסר עכשיו.

חמד עמאר: אנחנו יודעים שחלק מהענפים נפגעו.

חמד עמאר: אנחנו יודעים – ענפי התיירות.

חמד עמאר: ואני רוצה להגיד לכם שענפי התיירות לא נפגעו רק מהקורונה.

חמד עמאר: בגלל המיקום שלנו, בגלל מדינת ישראל, הרגישות של מדינת ישראל, תמיד במקרים של אירועים ביטחוניים חריגים, גם ענף התיירות נפגע.

דוד אמסלם: - - -

חמד עמאר: אנחנו יודעים שענף התיירות נפגע.

חמד עמאר: לכן, אנחנו ב-28 בנובמבר אישרנו חבילה לענף התיירות – 150 מיליון שקל לבתי מלון - - -

דסטה גדי יברקן: אבל הם לא הנפגעים העיקריים.

משה ארבל: מורי הדרך – שיחליפו מקצוע.

חמד עמאר: 60 מיליון שקל למארגני התיירות הנכנסת, 25 מיליון שקל - -

משה ארבל: מורי הדרך - - -

חמד עמאר: - - למורי הדרך, וגם אישרנו הכשרות למורי הדרך.

חמד עמאר: הכשרות למורי הדרך.

חמד עמאר: ואני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת ארבל: כשאביגדור ליברמן אמר – אני נוכחתי בישיבת הממשלה – הוא דיבר על כך שצריך למצוא הכשרות ועבודה לענף התיירות.

חמד עמאר: לידיעתך, ב-2019 נכנסו למדינת ישראל מעל 4.5 מיליון תיירים, טרום קורונה; בקורונה אנחנו רואים 300,000 תיירים.

חמד עמאר: אנחנו לא יודעים כמה זמן תישאר איתנו הקורונה.

משה ארבל: לא יודעים.

משה ארבל: אז לא - - -

חמד עמאר: לכן אנחנו נוקטים צעדים לטובת מורי הדרך: אנחנו מכינים הכשרות - -

משה ארבל: - - -

חמד עמאר: - - אנחנו גם מסבסדים להם את ההכשרות, אנחנו גם נותנים להם תקציב לנושא, מסבסדים את זה עד 10,000 שקל, לכל מורה דרך שהולך לעשות הכשרה, ובנוסף – זה לא פוגע בשום הכנסה אחרת.

חמד עמאר: לכן אני קורא לחברי הכנסת להסיר את האי-אמון מסדר-יומה של הכנסת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר אקוניס, בבקשה.

אופיר אקוניס: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: כנסת נכבדה, לא רק האופוזיציה מביעה הערב אי-אמון בממשלה; עם שלם מביע אי-אמון בממשלה – אי-אמון, חבר הכנסת עמאר, חבר הכנסת אלקין, השרים, אי-אמון כי כשלתם בקורונה כישלון מפואר.

אופיר אקוניס: הציבור לא מבין מה רוצים ממנו.

אופיר אקוניס: ארבע פעמים ביום במקרה הטוב משנים הוראות.

אופיר אקוניס: אי-אמון כי כשלתם בכלכלה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ארבל, המיסים והאבטלה עולים, האינפלציה עולה, מדד המחירים לצרכן עולה.

אופיר אקוניס: מה יורד, השר אלקין?

אופיר אקוניס: חוץ ממצבכם בסקרים, כמובן, הצמיחה ואיכות החיים יורדות.

אופיר אקוניס: אי-אמון כי כשלתם בזירה הבין-לאומית.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת רוטמן, נשיא ארצות הברית לא עונה לבנט חודש ימים.

אופיר אקוניס: חודש.

אופיר אקוניס: אני אמרתי באוגוסט, אדוני היושב-ראש, מול כל השופרות, השופרות העלובים בתקשורת של בנט על ביקורו המוצלח ב-11 באוגוסט, כמדומני, התייצבתי באומץ ואמרתי שזה היה כישלון מדיני מהדהד.

אופיר אקוניס: וכל השופרות שלו, אדוני היושב-ראש, צייצו את ציוציהם – איך זה היה מוצלח, וכמה זה היה מרהיב, הביקור, ואיך וושינגטון קיבלה את בנט בשטיחים אדומים.

אופיר אקוניס: כישלון מהדהד.

אופיר אקוניס: לפיד אומר היום, היום: ישראל איננה צד בהסכם הגרעין.

אופיר אקוניס: המדינה שהכי מאוימת – חבר הכנסת שיין, אתה איש מדעי המדינה – המדינה שהאיראנים אומרים עליה שהיא תהיה הראשונה להשמדה, one bomb state – מדינה של פצצה אחת שמשמידה את רובה.

אופיר אקוניס: אגב, להגיד את הדבר הזה, חבר הכנסת שיין, זה כמו להגיד שהיהודים לא היו צד בהסכם מינכן.

אופיר אקוניס: נכון, הם לא היו צד בהסכם מינכן.

אופיר אקוניס: הסכם מינכן הביא להשמדתם של שישה מיליון יהודים במלחמת העולם השנייה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אי-אמון בזירה הפלסטינית.

אופיר אקוניס: אבו מאזן יוצא ונכנס מביתו של שר הביטחון בראש העין.

אופיר אקוניס: אגב, זה אחרי שהמרגל כבר היה שם.

אופיר אקוניס: המרגל עזב – אבו מאזן בא.

אופיר אקוניס: אי-אמון בביטחון, בביטחון – לראשונה בהיסטוריה של ישראל נרצח אזרח ישראלי, יהודי, ומה הייתה התגובה של הממשלה?

אופיר אקוניס: הריסת בתים ומבנים בחומש והריסת הישיבה.

אופיר אקוניס: זאת הייתה התגובה של הממשלה.

אופיר אקוניס: שר הביטחון גנץ התבלבל, ולא בפעם הראשונה.

אופיר אקוניס: תפקידו, יחד עם השר לביטחון פנים, לא להיאבק בהתיישבות ביהודה ושומרון, ולא לתת פרסים לטרור, ולא לפגוש את אבו-מאזן ולתת לו הקלות.

אופיר אקוניס: תפקידו לדאוג לביטחון, והוא הזמין את אבו מאזן, חבר הכנסת אמסלם, כשהתביעה בבית הדין הבין-לאומי בהאג על ידי הפלסטינים, אדוני היושב-ראש, חיה ובועטת.

אופיר אקוניס: כלומר שר הביטחון הישראלי מזמין לביתו הפרטי את ראש הרשות הפלסטינית, שעומד, אדוני היושב-ראש, מאחורי התביעה נגדו – אגב, נגדו גם כראש המטה הכללי לשעבר – נגד אלופי הצבא, נגד כוחותינו, מזמין אותו.

דוד אמסלם: בנט אישר לו?

אופיר אקוניס: באישור בנט, כמובן.

אופיר אקוניס: הרשימה עוד ארוכה והזמן אזל.

דוד אמסלם: - - -

אופיר אקוניס: בדבר אחד הם הצליחו – ובזה אני מסיים; יש פה עוד רשימה ארוכה מאוד של כישלונות: להביא את החוק השפל והמסוכן ביותר שנחקק, אדוני היושב-ראש, בבית הזה במשך עשרות שנים, חוק החשמל.

אופיר אקוניס: שפל ומסוכן.

אופיר אקוניס: לבדואים כן – להתיישבות הצעירה לא.

אופיר אקוניס: אנחנו אומרים, אדוני היושב-ראש, בשם מיליוני ישראלים, אי-אמון בממשלה.

אופיר אקוניס: נכשלתם.

אופיר אקוניס: מושחתים, הביתה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: יש שר?

משה אבוטבול: יש שר פה?

מיקי לוי: שלוש דקות.

משה אבוטבול: איפה הוא?

מיקי לוי: יש שר.

משה אבוטבול: איפה?

משה אבוטבול: מי השר?

מיקי לוי: יש שר.

מיקי לוי: הינה, אלקין יושב שם.

משה אבוטבול: אה, אלקין, כן, טוב.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו כמובן מבקשים מראש שחברי הכנסת יתמכו בהצעת האי-אמון הזאת, מכמה וכמה סיבות.

משה אבוטבול: קודם פירטו ידידיי מסיעת הליכוד את המשבר הקשה ביותר בנושא הזה של דיור, שאין, אין אפשרות לזוגות צעירים שרוצים לבוא לקנות דירה, אין אופק, אין במה לחשוב ולהתקדם הלאה.

משה אבוטבול: ואתם יודעים שדיור – לפחות כל אלה מהליכוד שנמצאים שם בתוך הקואליציה המוזרה הזאת, אני מקווה לפחות שלא שכחתם, מר אלקין, שר השיכון, שלא שכחת את המ"מים המיוחדים של ז'בוטינסקי, שדיבר על זה.

משה אבוטבול: אחד מהם זה מעון – לדאוג לדיור לצעירים האלה שבעצם מחפשים דירה ואין להם בגלל המחירים הגבוהים.

משה אבוטבול: אבל מי שרואה את דוח העוני האלטרנטיבי שהוצא על ידי ארגון לתת, ורואים שם פרקים נרחבים, פשוט הלב כואב ודואב לראות שבכל תחום ותחום הממשלה לא רק שלא משקיעה, אלא שישנה ירידה, ירידה קשה ביותר.

משה אבוטבול: אם אנחנו באים ואומרים שמשקי בית בישראל חיים בעוני, מדובר ב-651,900 בתים בישראל שנמצאים בעוני.

משה אבוטבול: מצבים מהסוג הזה אסור לרגע לנטוש.

משה אבוטבול: מה הממשלה נותנת פה פתרונות?

משה אבוטבול: יבואו כל אלה עם הסיפורים שלהם: כן, אבל זה היה גם בממשלות הקודמות.

משה אבוטבול: אבל לפחות בממשלות הקודמות נתנו סוג של פיצוי לכל אותם אנשים שנפגעו.

משה אבוטבול: אז צחקו על אותו ראש ממשלה: מה הוא עכשיו זורק לנו במסוקים כספים, שולח כספים?

משה אבוטבול: חלק ראו בזה סוג של שוחד פוליטי, כמו שאומר שר האוצר.

משה אבוטבול: שוחד, לא שוחד – הכול שטויות והבלים.

משה אבוטבול: זה פשוט החזיק את הבתים.

משה אבוטבול: אותם מיזמים יפים שעשו, כמו המיזם של משרד הפנים, של שר הפנים, שעשה בעבר הרב אריה דרעי עם אותם תלושים שנתנו לאותם אנשים – אז זה טיפ-טיפה חיזק את אותם אנשים.

משה אבוטבול: כאשר אנחנו רואים ששני מיליון ו-540,000 נפשות בישראל חיות בעוני, איך אפשר, איך אפשר לשתוק?

משה אבוטבול: זה 27% מהאנשים.

משה אבוטבול: כאשר רואים שמתוכם מדובר במיליון ו-118,000 ילדים, איפה אתם, הממשלה?

משה אבוטבול: איך אפשר לראות אתכם?

משה אבוטבול: אתם רבים לי עם כולם – רבים עם החקלאים, רבים עם מורי הדרך, שמיים פתוחים, סגורים, ריצ'רץ'.

משה אבוטבול: עשיתם צחוק מאנשים.

משה אבוטבול: ראש הממשלה, העיקר בספר שלו שם הוא מספר על מדיניות הפינצטה.

משה אבוטבול: הינה, אני הבאתי לו פה, ליושב-ראש הכנסת, בשבוע שעבר, הבאתי לו במתנה פינצטה אמיתית, אמיתית, השקעתי עשרה שקלים.

משה אבוטבול: תן לבנט את הפינצטה, שיעשה לפי מדיניות הפינצטה.

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

משה אבוטבול: הכול סיפורים, אדוני היושב-ראש.

משה אבוטבול: אני רוצה לסיים, ואומר רק משפט אחד: חברים, כואב הלב, ואנחנו רואים שאתם – הממשלה מרמה את עצמה.

משה אבוטבול: היום בערב יש משחק כדורגל עם 30,000 אוהדים, מצוין.

מיקי לוי: תודה.

משה אבוטבול: כדורגל, כדורסל – באמת זה לא העניין; העניין הוא ששם כל הכללים נפסקים.

משה אבוטבול: כשהמדובר בהילולה לצדיקים אז הממשלה הזאת מתנהגת בזדון.

משה אבוטבול: בושה וחרפה.

משה אבוטבול: לכו הביתה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מיקי לוי: סליחה, חברת הכנסת בן משה.

יעל רון בן משה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השר התורן, השר אלקין, אני מאוד אודה אם תהיה איתי בשלוש הדקות הקרובות.

יעל רון בן משה: חבריי וחברותיי מהקואליציה וגם מהאופוזיציה, שפועלים כל העת מתוך תחושת שליחות עמוקה, אני מבקשת מכולכם, גם ממך, כבוד השר, בדקות הקרובות לזכור שגם חקלאי ישראל פועלים מתוך תחושת שליחות עמוקה.

יעל רון בן משה: בערבה, בנגב, בבקעה, בעמקים, בגולן, בגבול הצפון – כולם פועלים מתוך תחושת שליחות.

יעל רון בן משה: איך אנחנו חשים, כבוד השר, כשמתייחסים בציניות ובזלזול לשליחות שלנו?

יעל רון בן משה: איך אמורים אותם חקלאים, שמבחינתם עוסקים בשליחות, לחוש בימים האחרונים?

יעל רון בן משה: החקלאות בשנת 2022 היא גם פרנסה – לא צריך להתנצל על כך – אך היא גם ציונות.

יעל רון בן משה: לצד גידול עגבניות, אותם חקלאים שומרים על הקרקעות בנגב; לצד גידול תפוחים, אותם חקלאים שומרים על גבול הצפון.

יעל רון בן משה: ברשות

יעל רון בן משה: כם אני מקריאה קטע קצר מהפייסבוק שפרסם בימים האחרונים בחור בשם נתנאל שושן, חקלאי ממושב יערה שבגליל המערבי, מושב בקו עימות.

יעל רון בן משה: כך הוא כותב:

יעל רון בן משה: אני דור שלישי לחקלאים גאים.

יעל רון בן משה: סבי וסבתי ז"ל הגיעו למושב יערה ממרוקו בשנות החמישים.

יעל רון בן משה: אבי חרש אדמות וסיקל אבנים מהבוקר עד הלילה כדי שכל היופי הזה בגליל יקרה.

יעל רון בן משה: הוא קיבל שכר זעום כדי לקרוע את עצמו, והוא לא התלונן; השיג את מה שהשיג בשתי ידיים ולא במתנה מאף אחד.

יעל רון בן משה: עברנו מלחמות, חדירות מחבלים, שכנים שחטפו טילים על הבתים וחלקם קיפחו את חייהם בתור היותם המגן האנושי של צפון המדינה.

יעל רון בן משה: התשתיות פה מוזנחות, התחבורה הציבורית פה על הפנים, ועדיין לא מתלוננים.

יעל רון בן משה: את כל כספי הפנסיה שלהם השקיעו הסבים כדי שיהיה להם פה איזשהו משהו.

יעל רון בן משה: מה שקרה בחמישי האחרון, ממש לפני כמה ימים, זה פשוט יריקה בפרצוף לכולנו.

יעל רון בן משה: אין פה מלחמות של ימין ושמאל, יש פה מלחמה קיומית של 3,000 משפחות שמיום חמישי האחרון אין להן שום ביטחון כלכלי.

יעל רון בן משה: אנחנו נמשיך לאהוב את האדמה ואת החקלאות גם בדורות הבאים.

יעל רון בן משה: לא תיקחו לנו את מה שמחבר אותנו למדינה הזאת.

יעל רון בן משה: ודווקא בתור חברת קואליציה אני רוצה שנעצור רגע ונתחבר לתחושות האלה, כבוד השר וחברי הכנסת שכאן.

יעל רון בן משה: רק כדי לסבר את האוזן, חקלאי מוכר תפוח עץ חרמון ב-3.5 שקלים לקילו במקרה הטוב; ברשתות השיווק אותו תפוח עולה בין 10 ל-13 שקלים.

יעל רון בן משה: בסופר הזול ביותר המחיר הוא פי שלושה ממה שהחקלאי מרוויח, אבל זה לא רק בתפוחים, ואני יכולה לתת דוגמאות נוספות.

יעל רון בן משה: לסיכום, התחושה אצל חקלאי ישראל היא שאנחנו – וגם אני בתוך ה"אנחנו" הזה – לא שומרים עליהם מספיק, והם אלה ששומרים עלינו.

יעל רון בן משה: הפרוטקשן המשתולל, המשילות שאנחנו רק התחלנו לטפל בה – כל אלה באחריות החקלאים כרגע, ואנחנו רק לאט-לאט נכנסים לזירות האלה.

יעל רון בן משה: המכה שאנחנו אולי ננחית עליהם היא פשוט מכה אחת יותר מדי.

יעל רון בן משה: אני קוראת מכאן לשר החקלאות לרדת לשוחח עם החקלאים – הם נמצאים פה עכשיו בחוץ.

יעל רון בן משה: אפשר עכשיו, אפשר בהמשך הלילה.

יעל רון בן משה: בואו נדבר איתם, בואו נגיע להסכמות.

יעל רון בן משה: כולנו רוצים רפורמה בחקלאות.

יעל רון בן משה: גם אני רוצה רפורמה בחקלאות וגם אני מבינה שצריך לעשות פשרות וצריך לעשות שינויים כדי לאפשר את הורדת יוקר המחיה ושלכל ילד בישראל יהיו עגבנייה ותפוח.

יעל רון בן משה: גם אני רוצה בכך, ונעשה ויתורים.

יעל רון בן משה: בואו נתכנס ונדבר על הדברים.

יעל רון בן משה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפי סדר-היום אנחנו נהיה פה כמה וכמה שעות, ועוד יהיו לי הזדמנויות רבות לדבר גם על הנושאים שעלו במסגרת האי-אמון: מחירי הדיור והעלייה במחירי השכירות; ממשלה שכושלת בטיפול בקורונה – הראשון של הליכוד, השני של יהדות התורה וש"ס.

מאיר פרוש: אני דווקא בוחר לדבר ברשות הדיבור שיש לי בעת הדיון על האי-אמון על הדבר שגורם לנו ביהדות החרדית טלטלה קשה מאוד.

מאיר פרוש: לפי מה שהקואליציה העבירה פה כתוצאה מהחיבור בין יש עתיד, מרצ, העבודה, תקווה חדשה וכל מה שעוד נמצא שם – גם רפורמה בכשרות.

מאיר פרוש: זה התחיל לפעול אתמול, זה התחיל לפעול ב-1 בינואר למניינם, אבל זה היה שבת, אז זה התחיל לפעול אתמול.

מאיר פרוש: המשמעות היא שכאשר בן אדם שגר במטולה או בעל מפעל במטולה – או הפוך נאמר:

מאיר פרוש: אם אדם בירושלים שרוצה לקבל הכשר והרבנים חושבים שהוא לא יכול לקבל הכשר בגלל התנאים שההלכה מחייבת, יבחר לו איזשהו רב בכל מקום אחר בארץ, וההוא ייתן לו את ההכשר.

מאיר פרוש: איך הוא ייתן לו את ההכשר?

מאיר פרוש: איך הוא יפעל, דרך משגיחים שם?

מאיר פרוש: הדבר הזה, לא שהוא מביא אותנו, הציבור החרדי, לבעיה, כי לנו יש את הכשרויות שלנו, בד"ץ.

מאיר פרוש: אנחנו היינו דווקא אלה שלא חגגו כשהקימו את הרבנות הראשית לפני יותר ממאה שנים.

מאיר פרוש: אנחנו ראינו בזה כישלון גדול אם במקום שמתרכזים יהודים והרבה יהודים דתיים, דווקא אנשים שנבחרים על ידי כאלה שהם אינם שומרי תורה ומצוות – הם אלה שיבחרו רבנים.

מאיר פרוש: ואני אמרתי גם לשר הדתות: איך אתה יכול להיות בעימות מתמיד עם הרבנים הראשיים בישראל?

מאיר פרוש: אני בטוח שאם שר המשפטים היה מעז ללכת על רפורמה כל כך יסודית בתחום המשפט בניגוד לדעת של שופטי בית המשפט העליון, בניגוד לדעתו של נשיא או נשיאת בית המשפט העליון, הארץ הייתה רועדת, היה פה רעש: איך ייתכן שאפשר ללכת נגד שופטי בית המשפט העליון.

מאיר פרוש: וכעת אנחנו יודעים ששר הדתות נמצא בעימות מתמיד עם הרבנים הראשיים לישראל, הוא נמצא בעימות מתמיד עם מועצת הרבנות.

מאיר פרוש: איך אפשר כאן, במדינה שנשלטת על ידי יהודים, לנהל מאבק כזה של שר בממשלה, או כל הממשלה, נגד רבנים ראשיים?

מאיר פרוש: זה הסמל של הדת.

מאיר פרוש: הרבנים הראשיים זה הסמל של הדת.

מאיר פרוש: מועצת הרבנות היא עם הסמכות שנותנת את הכשרות; היא שצריכה לומר מה זה גרות על פי ההלכה ומה לא.

מאיר פרוש: ושר הדתות מנהל לעצמו מערכה משלו, סדר משלו - - -

מיקי לוי: משפט לסיכום, בבקשה.

מאיר פרוש: בחרתי, אני אומר, לדבר דווקא בנושא הזה, כי באי-אמון אני לא מוצא משהו יותר בוטה וחריף לומר.

מאיר פרוש: אנחנו לא נותנים אמון בממשלה שהולכת על רפורמה כזאת בגיור והולכת על רפורמה כזאת בכשרות בניגוד לדעתם של הרבנים.

מאיר פרוש: ממשלה כזאת צריכה ליפול מהר והיום.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת שיין.

דוד אמסלם: הבנתי שהוספת עוד שישה סגנים היום, אה?

דוד אמסלם: היושב-ראש, עוד שישה סגנים הוספת היום?

דוד אמסלם: ככה אני רואה פה בפייסבוק.

דוד אמסלם: יש לכם נורבגים מספיק בשבילם או שאתם צריכים להביא עוד נורבגים?

מיקי לוי: בבקשה.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, חברי דוד ביטן - - -

דוד אמסלם: הוסיף עוד שישה.

דוד אמסלם: ואללה, חצופים אתם.

דוד אמסלם: אין דברים כאלה.

יוסף טייב: תן לי רק לומר מילות תנחומים לחברי דוד ביטן לפני שאני מתחיל.

דוד ביטן: תודה.

יוסף טייב: דוד, כמעט שבוע אחרי שבוע, חברים, אני עולה כאן על הבמה בהצעות אי-אמון - -

מאיר פרוש: אתה לא חייב.

יוסף טייב: - - וכבר אמרתי פעם אחת לפני הבית המכובד הזה, אדוני היושב-ראש, כי באמת הצעת אי-אמון היא הצעה – קשה להאמין כמה דברים טובים גם נעשים, ולכן קשה להאמין, ולכן מביעים אי-אמון כמעט אוטומטית.

יוסף טייב: על ארבעה דברים אני רוצה לדבר היום בנושא האי-אמון.

יוסף טייב: ראשית, כל נושא הקורונה.

יוסף טייב: נושא הקורונה מטופל כל יום לפי הנתונים, ואם תתבוננו בנתונים תראו איך מדינת ישראל היא בין המובילות היום בכל הטיפול בקורונה.

יוסף טייב: אומר לנו – ואני מצטט – הפרויקטור שאתם מיניתם, גמזו: הייתי נותן לממשלה ציון טוב מאוד בהחלטות מהירות, בעבודה מסודרת ובמניעת הסגר.

יוסף טייב: אומר לנו פרופ' ברבש – נותן ציונים טובים.

יוסף טייב: והבוקר שמעתי את חזי לוי, שאמר: הטיפול מצוין.

יוסף טייב: אז כמובן שהאומיקרון מפתיע רבים ודורש כל יום חשיבה, ולכן החשיבה הזאת - -

דוד אמסלם: אז מה הבעיה?

דוד אמסלם: אם הכול טוב, אז מה הבעיה?

יוסף טייב: - - היא חשיבה שמחייבת אותנו לשמור על בתי הספר פתוחים - -

דוד אמסלם: אז למה אתה עולה לדבר?

דוד אמסלם: אם כל כך טוב, אז למה כל כך רע?

יוסף טייב: - - לנסות לראות מה שקורה, וחבר הכנסת אמסלם היקר, הדבר הזה בהחלט מטופל בצורה יום-יומית, עם ויכוחים בתוך המערכת.

דוד אמסלם: חבל על הזמן.

דוד אמסלם: אם כל כך טוב, למה כל כך רע?

יוסף טייב: הנושא השני, רבותיי, אנחנו כבר התחלנו ממשלה – אחרי חצי שנה, עכשיו כולם יתחילו לראות זאת.

יוסף טייב: אנחנו נתנו כבר עכשיו – דמי הקיום של חיילי צה"ל הסדירים, וגם השירות הלאומי, עלו רק עכשיו ב-50%.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא רציתם להעלות את זה.

יוסף טייב: אנחנו – השלמת ההכנסה לאזרחים ותיקים - - -

דוד אמסלם: לא רציתם להעלות את זה.

דוד אמסלם: אנחנו הגשנו הצעת חוק.

יוסף טייב: לא רצינו?

יוסף טייב: הרי הסיפורים שלך, מר אמסלם, ידועים.

דוד אמסלם: מה "סיפורים"?

יוסף טייב: לא רצינו?

יוסף טייב: וכשה

יוסף טייב: עלינו אמרת שאתה עשית את זה גם.

דוד אמסלם: שמעת את ליברמן.

יוסף טייב: אז בבקשה תן לי לסיים לדבר, אדוני.

דוד אמסלם: גם העלינו.

דוד אמסלם: שמעת את ליברמן.

מיקי לוי: תמשיך.

יוסף טייב: אדוני, הזמן שלי יקר.

דוד אמסלם: מה, עכשיו את משכתב את ההיסטוריה?

יוסף טייב: 3.

יוסף טייב: אנחנו מדברים פה על נושאים נוספים שהם חשובים לא פחות – לגבי המענקים לכאלה שהם שורדי שואה.

יוסף טייב: ואנחנו רואים פה את כל המערכת שמתפקדת כרגע באמת בסיוע לכאלה שאינם יכולים, וזה מה שאנחנו עושים פה לחיילים בודדים וכן הלאה.

יוסף טייב: אז כל הדברים האלה מתחילים להיכנס.

יוסף טייב: הנושא הבא, רבותיי, בתוך המסגרת הזאת של האי-אמון שלכם, אני שומע את אופיר אקוניס – חברי אופיר אקוניס יצא כרגע מהאולם – ועל מה הוא מספר לנו?

יוסף טייב: שישראל היא לא חלק מההסכם וביידן לא עונה לבנט.

יוסף טייב: זו עוד איזה פיקציה מדהימה שג'ייק סאליבן היה פה, עם כל הדיונים עם ה- National Security Adviser האמריקאי, תיאומים מוחלטים בתוך המערכת הזאת, ומספרים לנו, ורק שוכחים - - -

דוד ביטן: הוא לא עונה, זאת עובדה.

יוסף טייב: כי מי היה פרסונה נון-גרטה בוושינגטון?

יוסף טייב: מי לא קיבל טלפון?

יוסף טייב: יושב-ראש האופוזיציה או השגריר שלו דרמר?

יוסף טייב: כל אותם דברים שאנחנו רואים – יש לנו כאן ממשלה שנוגעת בכל הדברים.

יוסף טייב: יש מאסה קריטית של כל הדברים.

יוסף טייב: אבל כל דבר מטופל כאן, ואין כאן איזושהי מראית עין, אלא יש טיפול כל הזמן.

יוסף טייב: והתוצאות מראות את הטיפול; הן מראות את הטיפול גם בקורונה, ומראות את הטיפול גם בנושא הבין-לאומי, בניגוד לכל מה שנאמר כאן על מה שקורה בווינה – אנחנו יודעים בדיוק מה שקורה בכל השיחות שנעשות ועל המעורבות העמוקה שלנו וכל הדברים האלה.

יוסף טייב: גם בכלכלה הישראלית, למרות האומיקרון, למרות כל האיומים האלה שאנחנו רואים – כלכלת ישראל עומדת על רגליים ממש יציבות - -

מיקי לוי: משפט לסיכום.

יוסף טייב: - - עם דיווחים – אני כבר מסיים, אדוני – מכל מוסדות הדירוג העולמי וה-OECD שמדרגים אותנו במקומות הגבוהים.

יוסף טייב: לכן צריך באמת לעשות סדר בכל הבלגן הזה.

יוסף טייב: יש רעש במערכת.

יוסף טייב: יש רעש במערכת, אין מה לעשות, העולם גם כמרקחה.

מיקי לוי: תודה.

יוסף טייב: אם הייתי מקריא לכם – אני רק מסיים, אדוני – נתונים על מה שקורה כרגע בניו יורק או בבריטניה או בצרפת, אוזניכם היו מצילות.

יוסף טייב: מדינת ישראל צועדת בבטחה למול אתגרים לעיתים לא פשוטים ולא ידועים.

יוסף טייב: אבל מקבלי ההחלטות עושים זאת ברציונליות, לא בפניקה, ובסדר, ועל כך ראויים לקבל תודה ולא אי-אמון.

יוסף טייב: תודה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה.

משה אבוטבול: יוסי, ומה עם כל הדוחות שיוצאים לאור, שהמצב קשה ביותר?

משה אבוטבול: אנשים מתקשים בסיום החודש.

משה אבוטבול: אתה לא מתייחס לזה, אני מבין, אה?

משה אבוטבול: תמשיך לרמות את עצמך.

דוד אמסלם: אתה נתת את נאום הפרבדה עכשיו.

דוד אמסלם: כתבו לך אותו.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שיש מושג בסיסי שכנראה נשכח במדינת ישראל, מושג בסיסי שנקרא האמנה החברתית.

שמחה רוטמן: בשביל שכל אחד ידאג לעצמו, לא צריך מדינה.

שמחה רוטמן: מיותר.

שמחה רוטמן: אנחנו משלמים הרבה כסף, הרבה מיסים, אני חייב לומר, בין היתר כדי לשלם על הבית הזה ועל המשכורות של חברי כנסת ועל הממשלה ועל בתי המשפט.

שמחה רוטמן: אם כל אחד דואג לעצמו – אין צורך במדינה.

שמחה רוטמן: הצורך במדינה הוא מתוך איזושהי תפיסה שלפחות, לפחות, אפשר להיות מאוד מאוד מרחיבים, יש בקואליציה מפלגות שחושבות שהמדינה צריכה לדאוג לכל פרט.

שמחה רוטמן: אדוני השר זאב אלקין, אתה בוודאי לא מכיר, אבל יש גורמים בתוך הקואליציה שרוצים שהממשלה תדאג לכמה ביצים יוטלו בלול בכל מקום במדינה, ומה יהיה בדיוק – כמה קילוגרמים של חמאה יגיעו ממקום למקום – עד לרמות הכי קטנות שיש.

שמחה רוטמן: ויש גורמים בתוך הקואליציה שאומרים: לא, זה מוגזם, אנחנו רוצים לשחרר יותר.

שמחה רוטמן: בסדר, אז יש ויכוח בתוך הקואליציה, פנים קואליציה.

שמחה רוטמן: זה לא הוויכוח היחיד בתוך הקואליציה.

שמחה רוטמן: יש למשל בקואליציה כאלה רוצים שלא תהיה מדינה יהודית, ויש כאלה שרוצים שכן תהיה מדינה יהודית.

שמחה רוטמן: זה מושג קצת יותר חשוב, אבל בסדר, גם זה עוד מחלוקת.

שמחה רוטמן: אבל יש איזשהו גרעין בסיסי שלכולם ברור שלזה המדינה צריכה לדאוג.

שמחה רוטמן: זה חלק מהדיל הבסיסי שבין מדינה לאזרחים.

שמחה רוטמן: בדרך כלל זה עניינים של ביטחון לאומי, מלחמה באויבים – האמת היא שגם בקואליציה את זה אתם לא מבינים – ומקרה של התפרצות מגפה.

שמחה רוטמן: תמיד מביאים את זה בטקסט בוק.

שמחה רוטמן: בהתפרצות מגפה, בן אדם לבד לא יכול לדאוג לעצמו.

שמחה רוטמן: צריך איזשהו ניהול מלמעלה, כי אם כל אחד ידאג לעצמו תהיה קטסטרופה.

שמחה רוטמן: והינה, שמענו כולנו את ראש הממשלה אתמול, ולצערי אני אומר – כל בן אדם בר-דעת ששמע את ראש הממשלה מדבר, צריך להגיע למסקנה: אין מדינת ישראל יותר.

שמחה רוטמן: כל אחד ידאג לעצמו.

שמחה רוטמן: המדינה לא תדאג לכם.

שמחה רוטמן: היא לא תדאג לכם שלא תידבקו; היא לא תדאג לכם להגנה במקרה שנדבקתם; היא תביא לקריסה של בתי החולים למספרים איומים שראש הממשלה דיבר עליהם אתמול.

שמחה רוטמן: פשוט עברו למודל של: יאללה מגפה, תתפרעי.

שמחה רוטמן: במקום איך לנצח מגפה – איך מגפה מנצחת.

שמחה רוטמן: ספר חדש.

שמחה רוטמן: והספר הזה, לצערי, נראה שהוא הולך להיכתב בדמנו.

שמחה רוטמן: אני לא מצליח להבין את חוסר האחריות הזה.

שמחה רוטמן: אני לא מצליח להבין איך מדינה מתפרקת מסמכותה.

שמחה רוטמן: אני לא מצליח להבין מה עשתה הממשלה הזאת בכל הזמן שהיא כביכול קנתה.

שמחה רוטמן: קנתה זמן – כך אמר אתמול ראש הממשלה.

שמחה רוטמן: קנינו זמן עד שתבוא לפה המגפה.

שמחה רוטמן: קניתם זמן, ומה עשיתם איתו?

שמחה רוטמן: בזבזתם אותו.

שמחה רוטמן: מערכי הבדיקות קורסים.

שמחה רוטמן: כך לא דואגת מדינה לאזרחיה.

שמחה רוטמן: וכאשר אין את הדאגה הזאת, ולא רק שאין את הדאגה לחולים, גם אין את הדאגה הכלכלית למי שיפסיד את מקום העבודה שלו, שלא יכול לשלוח את הילדים לבתי הספר.

שמחה רוטמן: אין דאגה.

שמחה רוטמן: מה אתם רוצים מהאזרחים?

שמחה רוטמן: האזרחים לא נותנים בכם אמון, ובצדק.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שיר, בבקשה.

מיקי לוי: אה, סליחה, אני מתנצל – חבר הכנסת עודה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי וחברות הכנסת, בסוף השבוע שרת הפנים אילת שקד צייצה שהממשלה בשבוע האחרון קידמה מהלך היסטורי ברמת הגולן והחליטה על הקמת יישובים יהודיים בנגב וגם השקיעה 140 מיליון שקלים נוספים לעיבוי ההתנחלויות בגדה המערבית.

איימן עודה: אלה הן הפנים האמיתיות של הממשלה הימנית הזו.

איימן עודה: יש אנשים שהם כביכול בשמאל, כביכול בשמאל, שחושבים שהדבר העיקרי בשביל להגן על הדמוקרטיה זה למנוע הסתה נגד בית המשפט העליון, נגד האקדמיה, נגד העמותות, נגד העיתונות.

איימן עודה: אני חושב שהגישה שלהם נכונה.

איימן עודה: אכן, לא צריך להסית.

איימן עודה: אני רוצה להרחיב את המרחב הדמוקרטי ולא לצמצם אותו.

איימן עודה: יחד עם זאת, יש לי ביקורת קשה גם נגד בית המשפט העליון, שבששת החודשים האחרונים לא רצה לנקות את שמו הכל-כך נקי של המנוח יעקוב אבו אלקיעאן, וגם הדף את הבקשה של הרופא העזתי עז א-דין אבו אל-עייש, שרצה שיכירו בעוול שקרה לו אבל בית המשפט דחה את העתירה שלו.

איימן עודה: אבל בכל זאת, אני נגד צמצום המרחב הדמוקרטי, אני בעד הרחבתו.

איימן עודה: אבל תמיד צריך להסתכל מה הבעיות האמיתיות, העמוקות, של מה שנקרא הדמוקרטיה הישראלית.

איימן עודה: לדעתי, הן המשך הכיבוש ב-67', בשטחי 67'; הדבר השני – האפליה נגד האוכלוסייה הערבית; הדבר השלישי – הפגיעה בשכבות המוחלשות, יהודיות וערביות.

איימן עודה: מי שרוצה להראות שזה רק ההסתה של נתניהו, צריך לעצור את ההסתה שלו – זה חלק מהסיפור, זה לא הסיפור כולו.

איימן עודה: הסיפור כולו – בשביל להגיע לדמוקרטיה אמיתית אמיתית, צריך לסיים את הכיבוש - -

שלמה קרעי: תגיד, אתה לא מתבייש?

שלמה קרעי: אתם - - -

איימן עודה: תשתוק אתה, תשתוק.

איימן עודה: אתה לא שווה.

שלמה קרעי: בושה, בושה, שאתם פה.

איימן עודה: - - לסיים את הכיבוש הארור הזה, להביא למדיניות של שלום, לסיים את האפליה הקשה נגד האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: בעד שוויון, הן ברמה הלאומית, הן ברמה האזרחית, וגם מדיניות של צדק חברתי.

איימן עודה: זהו שמאל אמיתי, זוהי דמוקרטיה אמיתית.

איימן עודה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שיר, בבקשה.

מיכל שיר סגמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לפנות שוב לחבריי מסיעת הליכוד: תגידו, אתם איבדתם את זה לגמרי?

מיכל שיר סגמן: עד מתי אתם תמשיכו להיות הסמרטוטים של נתניהו?

שלמה קרעי: את מדברת על סמרטוט?

שלמה קרעי: יאללה.

מיכל שיר סגמן: אתם לא סמרטוטים כי אתם ביביסטים.

מיכל שיר סגמן: אני יודעת שרובכם לא ביביסטים, אבל למה אתם כן סמרטוטים?

מיכל שיר סגמן: כי אתם שותקים מול מה שהוא עושה לליכוד ולמדינה.

שלמה קרעי: מה הבוס שלך עשה למדינה?

שלמה קרעי: מכר את המדינה, ואת סמרטוטה שלו.

שלמה קרעי: את הולכת אחריו כמו עדר עיוור.

שלמה קרעי: גועל - - -

מיכל שיר סגמן: אני שומעת, חבר הכנסת קרעי, מה אתם אומרים בחדרים סגורים.

מיכל שיר סגמן: אבל אתם מעלימים עין, אתם מעלימים עין ממה שעושים בשמכם ומה שעושים עם הלגו של המפלגה שלכם.

מיכל שיר סגמן: ואתם יודעים שיש קבוצות מאורגנות של בריונים שהם מאיימים על חברי כנסת, על אנשי ציבור, על עובדי מדינה, ואתם מכירים את מכונת ההסתה של נתניהו, ואתם יודעים מה קורה ברשתות החברתיות.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: נערת החניונים.

דוד אמסלם: אנחנו כבר הרבה זמן לא - - -

מיכל שיר סגמן: דודי, דודי, תשתה מים כי השטויות שיוצאות לך מהפה עלו לך גם לראש.

מיכל שיר סגמן: זה לא רק בני בגין, זה לא רק בנט, זה לא רק סער, וזה גם לא רק אני.

דוד אמסלם: את זוכרת את הסיפור שהיית בחניון.

מיכל שיר סגמן: ההסתה של נתניהו פוגעת בכם.

מיכל שיר סגמן: בכם.

דוד אמסלם: אה, את דואגת לנו.

דוד אמסלם: דואגת לנו, אה?

דוד אמסלם: את דואגת לנו?

דוד אמסלם: תתחבאי אחרי זה עוד פעם בחניון – זה מה שאנחנו מציעים לך.

מיכל שיר סגמן: דודי אמסלם, תשתה, תשתה מים.

מיכל שיר סגמן: שמעתי שחבר הכנסת אקוניס העלה לפני כמה ימים בפייסבוק פוסטר גדול שכתוב עליו: לא תסתמו לנו את הפה.

מיכל שיר סגמן: אתם התבלבלתם: לא אנחנו סותמים לכם את הפה – לא הקואליציה, לא הממשלה – זה נתניהו שסותם לכם את הפה.

מיכל שיר סגמן: אני קראתי לא מזמן - - -

מיכאל מלכיאלי: - - -

שלמה קרעי: זה לא החוק להסרת פוסטים ברשתות החברתיות.

דוד אמסלם: עשינו טעות קשה כשבחרנו אותך לכנסת.

דוד אמסלם: אני מכה על חטא - - - אותך לכנסת.

מיכל שיר סגמן: חבר הכנסת קרעי, בוא, בוא, בוא, שומעים מה אתם אומרים בחדרים סגורים.

שלמה קרעי: מה אומרים בחדרים סגורים?

שלמה קרעי: - - -

דוד אמסלם: נערת החניונים.

מיכל שיר סגמן: אני שמעתי שיש צוות מיוחד במצודה – אדוני היושב-ראש, זה מיוחד – יש צוות מיוחד במצודת זאב שאוסף אינפורמציה מכפישה על חברי הכנסת מהליכוד, והם אפילו שמו קצין מודיעין שיאסוף מידע כדי שיטנף עליהם במידה שמישהו מהם יוצא על נתניהו.

מיכל שיר סגמן: אתה שמעת פעם על דבר כזה?

שלמה קרעי: איזה שקרים.

מיכל שיר סגמן: שקרים?

שלמה קרעי: בוודאי.

מיכל שיר סגמן: בבקשה, זה השקרים.

מיכל שיר סגמן: להוציא לך עוד כתבות?

מיכל שיר סגמן: להוציא לך עוד? נו, באמת.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: חברת הכנסת שיר, בבקשה.

שלמה קרעי: - - -

דוד אמסלם: לא - - -

מיכל שיר סגמן: לא סתם נתניהו מתנגד לחקיקה של תקווה חדשה על אלימות ברשתות.

מיכל שיר סגמן: לא סתם אתם מתנגדים, לא סתם הוא מתנגד.

מיכל שיר סגמן: ואתם לא ראיתם, לא שמעתם, לא ידעתם.

מיכל שיר סגמן: אתם כאילו רק הזרוע המדינית, לא הזרוע הצבאית של הג'יהאד הביביסטי.

מיכל שיר סגמן: אתם לא קשורים.

מיכל שיר סגמן: אתה מהאו"ם, חבר הכנסת קרעי.

מיכל שיר סגמן: אתה לא יודע מכלום.

מיכל שיר סגמן: הפכתם להיות סמרטוטים של נתניהו.

שלמה קרעי: מיכל, את לא נורבגית בכלל?

שלמה קרעי: את הכי סמרטוט שיש.

שלמה קרעי: את נורבגית.

דוד אמסלם: גם נערת חניונים וגם נורבגית.

דוד אמסלם: הרי הוא לא שם אותך.

דוד אמסלם: הוא גם נטרל אותך, גם - - - להצביע מהחניון וגם לא שם אותך במקום - - -

מיכל שיר סגמן: אבל אתם יודעים, דודי וקרעי, איפה הבעיה?

מיכל שיר סגמן: אתם צריכים להיבחר.

מיכל שיר סגמן: אם אתה לא מגיב בצורה כזו, אתה לא תיבחר.

מיכל שיר סגמן: והעצוב, העצוב - - -

דוד אמסלם: הרי - - - תראי רק את כפיות הטובה שלך, את והבוס שלך.

שלמה קרעי: בינתיים, בינתיים - - -

מיקי לוי: לסיכום, בבקשה.

מיכל שיר סגמן: לא, הם לא נותנים לי לדבר, אני מצטערת.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: היא צריכה לסיים, חבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: בבקשה לסיים.

שלמה קרעי: בינתיים את ברחת מהליכוד כי את לא מסוגלת להיבחר.

דוד אמסלם: תראה את כפיות הטובה שלה.

דוד אמסלם: בלי הליכוד אף אחד לא היה יודע מי היא.

דוד אמסלם: היא הייתה מזכירה בתל אביב באיזה משרד עורכי דין.

מיכל שיר סגמן: בוא, בוא, אני לא חושבת שהיית מחוקק חוק נגד חבר מפלגתך אם הוא היה מסדר לך את הג'וב בעירייה שכל כך רצית, ואז הדיחו אותך.

מיכל שיר סגמן: אולי אז לא היית עושה חוק פרסונלי נגד חבר ליכוד.

דוד אמסלם: אנחנו - - - אתה מבין?

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: - - - על מי היא - - -

מיקי לוי: בואו לא נעבור לפסים אישיים.

מיקי לוי: בבקשה, לסכם.

שלמה קרעי: - - - מה עם החוק של שרן השכל בכסרא-סמיע - - -

מיכל שיר סגמן: החלק העצוב הוא שאין לכם אופציה אחרת חוץ מלהיות הסמרטוטים כי אתם צריכים להיבחר.

מיכל שיר סגמן: כי בסוף ביבי מעיף לכם את המתפקדים מהמפלגה.

מיכל שיר סגמן: אם אתה לא ביביסט, אתה לא חבר ליכוד.

מיכל שיר סגמן: הוא שינה לכם את הגוף הבוחר מתחת לאף.

מיכל שיר סגמן: מה לקבוצות מאורגנות כמו הקבליסטים והכהניסטים ולליכוד?

מיכל שיר סגמן: תסבירו לי, מה?

מיקי לוי: נא לסכם.

מיכל שיר סגמן: אבל אלה, אדוני היושב-ראש, ואני כבר מסיימת, רק חלק מהסיבות שבגינן אנחנו הובלנו את השינוי, שינוי שנותן תקווה לכל כך הרבה ישראלים לאומיים, ליברלים, מתונים, שרוצים ישראל יהודית ודמוקרטית אבל על אמת, שמובילה שינוי בונה במערכת המשפט, כמו שגדעון סער ותקווה חדשה מובילים.

מיכל שיר סגמן: ישראלים שרוצים משילות על אמת בגולן, ברמלה, בלוד.

מיקי לוי: תודה.

מיכל שיר סגמן: אזרחים שרוצים שיגנו על הילדים שלהם מול האלימות ברשתות החברתיות והאיומים כמו שאנחנו מובילים, מהצד של הטובים ולא מהצד של עברייני הרשת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיכל שיר סגמן: הניה, כבר אני מסיימת.

מיקי לוי: משפט לסיכום.

מיכל שיר סגמן: בסדר.

שלמה קרעי: - - -

דוד אמסלם: תן לה עוד חמש דקות.

דוד אמסלם: גם כך עברה את שבע הדקות.

דוד אמסלם: שיהיה עגול – 12.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיכל שיר סגמן: כי בזמן שאתם עסוקים בלהיות סמרטוטים, אנחנו מעבירים חקיקה שהמטרה שלה היא לתת שירות טוב יותר לציבור.

מיקי לוי: חברת הכנסת שיר.

מיכל שיר סגמן: כי בזמן שאתם מלכלכים אנחנו מנקים ומתקנים.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שיר, תודה.

מיקי לוי: תודה.

שלמה קרעי: רק היום בוועדת הכנסת אמרת שזה לא - - - פרטי, רק היום הטפת שזה לא - - - פרטי – תראה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת לסקי.

שלמה קרעי: תגידי, איך קוראים לסמרטוט נורבגי?

דוד אמסלם: תשמרי את הנאום הזה לשבוע הבא.

דוד אמסלם: היא גם תגיד: איך אתם בליכוד?

דוד אמסלם: בלי הליכוד לא היית קיימת בכלל.

מיכל שיר סגמן: - - - לא אתם הרסתם - - -

דוד אמסלם: - - - אותנו, בלי הליכוד לא היית קיימת.

גבי לסקי: כבוד יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה - - -

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת שיר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם.

גבי לסקי: אני לא שומעת.

גבי לסקי: אתם לא במיקרופון, אני לא שומעת את הצעקות שלכם.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת לסקי.

יואב קיש: לא הבנתי מאיפה את מדברת.

יואב קיש: אני מחפש, מסתכל - - -

גבי לסקי: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בשבוע שעבר הגשתי הצעה לסדר-היום או לדיון מהיר בנושא: פגיעה בעובדת בצלם שנכחה בהפגנות בכפר ביתא ליד המאחז הבלתי-חוקי אביתר.

גבי לסקי: ההצעה המהירה הזאת לא התקבלה.

גבי לסקי: השבוע הגשתי בקשה לדיון מהיר בנוגע למעצרים מינהליים, ובעיקר בנוגע לעצור המינהלי הישאם אבו הואש, שכבר שובת 140 ימים שביתת רעב.

דוד אמסלם: - - - הרי את הצבעת - - -

גבי לסקי: דודי, אני לא שומעת.

גבי לסקי: אני רק רואה אותך עושה ככה, אבל אני לא שומעת אותך.

גבי לסקי: חבל, חבל על הקול שלך.

גבי לסקי: אני לא שומעת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, חבל לך, כי היא לא שומעת אותך.

מיקי לוי: אתה לא מקשיב.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, היא לא שומעת אותך.

גבי לסקי: לא שומעת.

גבי לסקי: דודי, לא שומעת.

גבי לסקי: לא שומעת.

ינון אזולאי: - - - זה לא משנה.

ינון אזולאי: היושב-ראש - - -

מיקי לוי: היא לא שומעת.

דוד אמסלם: - - - היא הצביעה לפני שבוע על חיפוש בלי צווים.

מיקי לוי: בסדר, תן לה להגיד.

גבי לסקי: דודי, תכתוב לי, תכתוב לי.

גבי לסקי: אני לא שומעת.

גבי לסקי: חבל, חבל, על הקול שלך.

דוד אמסלם: - - -

מיקי לוי: בבקשה להמשיך, חברת הכנסת לסקי.

גבי לסקי: אז גם ההצעה לסדר-היום הזו לא התקבלה.

גבי לסקי: אבל בכל זאת חשוב שבמליאת הכנסת ישמעו על מעצרים מינהליים.

גבי לסקי: מה זה מעצר מינהלי?

גבי לסקי: זה מעצר שמאפשר החזקת אדם מאחורי סורג ובריח בלי שהוא יודע מהם החשדות נגדו, בלי שהוגש נגדו כתבו אישום.

גבי לסקי: ואותו בן אדם יכול להיות תקופות של שנים באותו מצב בלי היכולת להגן על עצמו.

גבי לסקי: אבל אתם יודעים מה?

גבי לסקי: זה לא רק בשטחים, לא רק במרחק כמה קילומטרים מפה.

גבי לסקי: זה קורה גם בישראל.

גבי לסקי: גם בישראל יש חוק כזה המאפשר מעצרים מינהליים.

גבי לסקי: מעצר מינהלי זה כלי פוגעני ולא דמוקרטי, והוא צריך לעבור מן העולם גם כלפי פלסטינים וכן גם כלפי היהודים.

גבי לסקי: יש נערי גבעות שישבו במעצר מינהלי, ויש להתנגד למעצרים מינהליים בכלל, באופן כללי.

גבי לסקי: יש כיום כ-500 עצורים מינהליים פלסטינים.

גבי לסקי: כרגע גם הטיפול הרפואי של אלה ששובתים רעב עבר – פעם היו מעבירים אותם לבתי חולים, וכרגע הם נשארים במר"ם.

גבי לסקי: שם הם אינם יכולים לקבל טיפול.

גבי לסקי: זו כמעט פגיעה נוספת בכבוד האדם ובזכויות האדם.

שלמה קרעי: מה הם עשו, האנשים האלה?

גבי לסקי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה - -

שלמה קרעי: מה הם עשו, האנשים האלה?

גבי לסקי: - - אני קוראת מכאן לכנסת ישראל לעשות חקיקה שתבטל אחת ולתמיד את המעצרים המינהליים, ולעת הזאת גם לשחרר את העצור המינהלי ששובת רעב כבר 140 ימים.

גבי לסקי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת לסקי.

מיקי לוי: השר אלקין יסכם את הדיון, בבקשה.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני עליתי לדוכן כדי לסכם שתי הצעות אי-אמון.

זאב אלקין: אחת היא הצעת האי-אמון של סיעת הליכוד, שדיברה על עליית מחירי הדיור.

זאב אלקין: וההצעה השנייה היא הצעה של סיעות ש"ס ויהדות התורה, שדיברה על עליית המחירים.

זאב אלקין: לכאורה – אדוני היושב-ראש, אני מפחד להפריע לחברת הכנסת ברק.

מיקי לוי: להמשיך.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: תמשיך.

מיקי לוי: זה בסדר.

זאב אלקין: אני פשוט בקושי שומע את עצמי.

מיקי לוי: זה בסדר.

שלמה קרעי: לא נורא.

שלמה קרעי: אתה לא מפסיד כלום.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, השר.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: לכאורה, הדבר הכי בסיסי, אדוני היושב-ראש, שהיה מתבקש לו המציעים רצו לנהל דיון רציני בשתי הסוגיות הכל-כך חשובות, הכלכליות, החברתיות האלה, זה לפתוח את הדיון – אדוני היושב-ראש, כשמציע של אי-אמון מדבר בטלפון במליאה, אתה חושב שנזקקים לדבריי?

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אבל - - -

זאב אלקין: אז אני אמתין בסבלנות.

איתמר בן גביר: לא הבנתי - - - בטלפון זה בסדר?

זאב אלקין: חבר הכנסת ביטן הוא זה שהציע.

איתמר בן גביר: - - -

זאב אלקין: ההבדל הוא, חבר הכנסת בן גביר, שחבר הכנסת ביטן – אתה לא ראית – אבל הוא זה שהציג את האי-אמון.

זאב אלקין: אז אני בכל זאת, איכשהו, פונה אליו, כן?

זאב אלקין: המינימום – אני יכול לשקול לדבר מפה בטלפון ולהתקשר אליו, ואז אולי ככה אני אוכל לענות לו.

זאב אלקין: אבל אני חושב - - -

שמחה רוטמן: רק שתדע, השר אלקין, לאף אחד - - - לאף אחד - - - זה קורה.

שמחה רוטמן: אתה יכול לדבר לכולם.

זאב אלקין: אני מודה לחבר הכנסת רוטמן.

זאב אלקין: ואני מבין שהישיבה בחלק הזה של האולם היא מאוד מתסכלת, אבל מה לעשות, זה כנראה מחכה לך עוד הרבה שנים.

שמחה רוטמן: אדוני, אתה השר היחיד שאני מכיר.

איתמר בן גביר: אנחנו מאושרים לא לשבת עם מנסור עבאס - - - אוי ואבוי - - - לשבת בכלא - - -

זאב אלקין: חבר הכנסת בן גביר, אני חייב להודות, אני חייב להודות שבמקרה שלך, בשונה מרוב מוחלט של עמיתיך לחלק הזה של האולם, זה גם אמת.

זאב אלקין: אבל בזכותך ובזכות עוד כמה חברים למפלגתך, אכן זה לא קרה.

זאב אלקין: אבל אי-אפשר לכפור בעובדה, שאתה מכיר אותה היטב, שהם עשו כל מאמץ כדי לשבת יחד עם חבר הכנסת עבאס בחלק שלנו של האולם.

זאב אלקין: פשוט בגלל ההתנגדות שלך ושל כמה מחבריך זה לא הסתייע.

ינון אזולאי: - - - מצד הערבים - - -

זאב אלקין: לכן ממך אני בהחלט מוכן לשמוע את ההערה הזאת, אבל מהם זה קצת פתטי, כן.

אופיר כץ: - - -

זאב אלקין: עכשיו אפשר להגיד שהצלת אותם מעצמם, לשיטתך.

דוד אמסלם: - - - בפעם הבאה.

דוד אמסלם: אלקין - -

זאב אלקין: כן, חבר הכנסת אמסלם.

זאב אלקין: אותך היום עוד לא שמענו.

דוד אמסלם: - - לאיזו מפלגה אתה מתכנן לעבור?

זאב אלקין: חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: מאיזו מפלגה הוא?

דוד אמסלם: מי?

דוד אמסלם: מי רוצה עוד לקבל אותך?

זאב אלקין: חבר הכנסת אמסלם, כשהיית צריך להיבחר לכנסת וביקשת ממני קולות, אני לא זוכר שזה הפריע לך.

דוד אמסלם: מעולם לא ביקשתי ממך.

זאב אלקין: מעולם לא ביקשת, כן.

זאב אלקין: מעולם לא ביקשת.

דוד אמסלם: מעולם.

דוד אמסלם: אתה משקר.

דוד אמסלם: אתה ביקשת – לך לא היה כלום בליכוד.

דוד אמסלם: אתה באת לבקש מאיתנו.

דוד אמסלם: אתה וגדעון סער.

דוד אמסלם: כשאני הייתי בליכוד אתה עוד היית בברית המועצות.

זאב אלקין: אם יש משהו שאני מכה על חטא הוא זה שביקשתי מהקבוצה שלי בליכוד לתת לך את הקולות שהיו חסרים לך כדי להיכנס לכנסת.

זאב אלקין: אבל השתנית מאז, אני חייב להגיד.

זאב אלקין: אבל אז זה לא הפריע לך שהחלפתי מפלגה.

דוד אמסלם: אתה היית עוד בברית המועצות כשאני הייתי בליכוד.

דוד אמסלם: אתה אז באת להתחנן על נפשך, אתה וגדעון סער.

זאב אלקין: ממש.

זאב אלקין: ממש, ממש.

דוד אמסלם: אתה מדבר אלינו?

דוד אמסלם: איך אתה לא מתבייש?

זאב אלקין: אני מציע, חבר הכנסת אמסלם - - -

דוד אמסלם: אתה תשקר לכולם חוץ ממני.

דוד אמסלם: אתה תמשיך לקשקש.

זאב אלקין: אני מבין, אני מבין - - -

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: קנגורו, לאיזו מפלגה אתה רוצה לעבור?

אופיר כץ: אתה לא ביקשת קולות?

זאב אלקין: אני מבין, חבר הכנסת אמסלם, שמי שמדבר על אחד מהשופטים הכי הימניים בבית המשפט העליון כשמאלן ומאשים אותו בשתיית ויסקי ומגלה בורות מוחלטת - -

דוד אמסלם: אני טענתי משהו אחר, ולא רוצה לדבר על זה.

דוד אמסלם: אתה אפילו לא מבין מה אמרתי.

זאב אלקין: - - שאומנם התכונה הזאת של בורות לא זרה לך, כידוע, מגלה בורות מוחלטת במבנה של בית המשפט העליון, אז הוא גם יכול לשכוח ממי הוא קיבל את הקולות שהיו חסרים לו כדי להיכנס לכנסת בשיניים ובציפורניים.

דוד אמסלם: אתה אפילו לא מבין מה אמרתי.

דוד אמסלם: אתה מדבר על עצמך.

דוד אמסלם: אתה, אתה.

דוד אמסלם: דבר על עצמך.

דוד אמסלם: דבר על עצמך.

דוד אמסלם: לא היית בליכוד.

דוד אמסלם: היית בקדימה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מבקש את השיחות האלה בין הנואם לבין חברי הכנסת להפסיק, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה, להמשיך.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: רוצה להקים את קדימה עוד פעם.

דוד אמסלם: תאפשר לו.

זאב אלקין: עוד פעם, חבר הכנסת אמסלם, אני חייב להגיד - - -

דוד אמסלם: אתה הצבעת עבורי.

דוד אמסלם: ואתה הצבעת עבורי?

דוד אמסלם: מעולם זה לא היה.

זאב אלקין: תתפלא.

דוד אמסלם: גם אף אחד לא מאמין שהצבעת עבורי.

זאב אלקין: תתפלא, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: אתה היית הכי פחות אמין בליכוד.

דוד אמסלם: גם כשלא היית בליכוד, אף אחד לא האמין לך.

זאב אלקין: אבל מה לעשות, בפעם הראשונה שנבחרת לכנסת - -

דוד אמסלם: אתה הצבעת עבורי?

דוד אמסלם: הרי אתה לא חבר בכלל במחוז.

זאב אלקין: - - מודה על חטאי, אני והקבוצה שלנו כאן

זאב אלקין: בירושלים הצבענו עבורך, ובזכות זה נכנסת על הקצה.

דוד אמסלם: הרי אני רוצה לספר לך, לא היית אפילו במחוז.

דוד אמסלם: לא היית במחוז בכלל.

זאב אלקין: בדיעבד אני מבין שטעינו.

זאב אלקין: אבל מה לעשות?

אופיר אקוניס: איזו חוצפה זאת?

דוד אמסלם: איזה שקרן.

דוד אמסלם: הוא לא היה במחוז.

דוד אמסלם: הוא הצביע עבורי?

זאב אלקין: לפעמים יש טעויות שלוקח להן - - -

דוד אמסלם: אתה מבין - - -

זאב אלקין: לפעמים יש טעויות שלוקח להן זמן להתגלות.

דוד אמסלם: אם הוא היה בקדימה - - -

זאב אלקין: אבל לא חשבתי - - -

אופיר אקוניס: מה אתה מתערב כל הזמן?

אופיר אקוניס: למה?

אופיר אקוניס: הליכוד מתאים לו.

זאב אלקין: לא חשבתי, חבר הכנסת אמסלם - -

דוד אמסלם: אתה מבקש להקים את קדימה עוד פעם?

דוד אמסלם: יש לך קונסטרוקציה, קדימה.

דוד אמסלם: אתה וגדעון סער.

זאב אלקין: - - שאתה תתרום תרומה כל כך עצומה לשיח בבית הזה, שתשבור פה את כל השיאים.

דוד אמסלם: אל תטיף לנו מוסר.

דוד אמסלם: אל תטיף לנו מוסר.

זאב אלקין: כנראה שגבולות ההתבהמות בכנסת הזאת - -

דוד אמסלם: אתה, אל תטיף לנו מוסר.

זאב אלקין: - - עוד ייזכרו בדפי ההיסטוריה.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: אמרתי לך, כשהיית בברית המועצות, אנחנו היינו בליכוד.

מיקי לוי: השר, בוא, תדבר לאולם.

קרן ברק: לא.

קרן ברק: אתה חבר הכנסת שייזכר בדפי ההיסטוריה.

מיקי לוי: תדבר בבקשה לאולם.

קרן ברק: ונמצא בבניין הזה יושב-ראש הכנסת שייזכר בכל ספרי ההיסטוריה - - -

דוד אמסלם: אתה האיש הכי נוכל פה בכנסת.

דוד אמסלם: אתה גורם לכנסת להתנהל ככה.

מיקי לוי: בבקשה, לא לדבר מול חברי הכנסת.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק.

דוד אמסלם: אתה חייב - - - ולא אני.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, שבי, בבקשה.

דוד אמסלם: אתה לווית מאנשים.

דוד אמסלם: אתה צריך לשבת בבית סוהר.

דוד אמסלם: אתה יודע את זה.

דוד אמסלם: במקום שאתה הולך - - - זה כואב לי, כואב לי - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, חבר הכנסת כץ, שבו, בבקשה.

זאב אלקין: או-הו, מצאת עוד מישהו לשים בבית סוהר.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ.

זאב אלקין: חבר הכנסת אמסלם, עוד מעט כבר לא יישאר שם מקום לכמות האנשים שאתה רוצה להכניס לבית סוהר.

דוד אמסלם: תחזיר לאנשים את הכסף.

דוד אמסלם: קודם כול, תחזיר לאנשים את הכסף.

זאב אלקין: אתה צריך לחלק את הציפייה הזאת שלך להכניס אנשים לבית סוהר, לבנות איזשהו סדר עדיפויות, כן.

דוד אמסלם: תחזיר לאנשים את הכסף.

דוד אמסלם: תחזיר לאנשים את הכסף.

מיקי לוי: בוא, השר אלקין, דבר בבקשה למליאה.

מיקי לוי: יש לך הרבה חברי כנסת.

דוד אמסלם: אני מבקש שזה - - -

זאב אלקין: זה קשה, אדוני היושב-ראש - -

מיקי לוי: אני יודע, אבל תשתדל.

זאב אלקין: - - להתעלם מהנוכחות של דמות שהיא כל כך בולטת בנוף הפרלמנטרי הישראלי כמו חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: תשתדל.

מיקי לוי: אני מבין אותך.

מיקי לוי: תשתדל.

שלמה קרעי: מה עם - - - מה עם שי ניצן - - -

קרן ברק: ואנחנו מבינים שאין לנו כנסת, כי אתה הרסת את הכנסת, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: אני לפעמים מתלבט אם זה אתם או ליברמן, מי היה יותר מושחת.

קרן ברק: בושה וחרפה.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

שלמה קרעי: אפשר?

קרן ברק: בושה וחרפה.

קרן ברק: כזה יושב-ראש שייזכר לדיראון עולם מעולם לא היה.

מיקי לוי: בבקשה.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

זאב אלקין: ברשותכם, אחזור לנקודה שהייתי בה לפני שחבר הכנסת אמסלם, כדרכו, החליט להפריע לדבריי.

קרן ברק: לא ענית לו?

קרן ברק: זה היה חד-צדדי?

זאב אלקין: ודאי שעניתי לו.

קרן ברק: אתה היית עם מיקרופון.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק.

זאב אלקין: חברת הכנסת ברק, אני מבין שזה לא מתאים לך, אבל כרגע אני על הדוכן.

זאב אלקין: לכן, בהחלט אני אדבר, ואני אדבר על מה שאני רוצה לדבר.

קרן ברק: אתה דיברת ברמה כל כך לא גבוהה, באמת, אז אתה מלין עליו עכשיו?

זאב אלקין: אני יכול לרדת עשר רמות ועדיין לא אגיע למקום שחבר הכנסת אמסלם נמצא בו, לכן, הכול בסדר.

קרן ברק: אתה ממשיך.

קרן ברק: אתה מנצל את המיקרופון - - -

קריאות: - - -

מיקי לוי: השר אלקין, עזוב, דבר בבקשה אל המליאה.

זאב אלקין: הצעת האי-אמון היא שלהם.

מיקי לוי: לא, אבל עזוב.

מיקי לוי: דבר בבקשה אל המליאה.

מיקי לוי: תודה.

זאב אלקין: בתור מי שעונה על אי-אמון, אני מחויב לענות למי שהציע אותו, לא למי שידחה את האי-אמון.

דוד אמסלם: אני, דרך אגב, סבור שלרדת אתה כבר לא יכול.

אופיר כץ: לעבור ממפלגה למפלגה - - -

דוד אמסלם: לרדת אתה כבר לא יכול.

זאב אלקין: אני אמתין בסבלנות, אדוני היושב-ראש, כדי שאוכל לדבר.

זאב אלקין: אני לא ממהר.

אופיר כץ: תמתין, כן, זה חשוב מה שאני אומר.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, לא, אבל זה מיותר.

מיקי לוי: זה מיותר.

אופיר כץ: לעבור ממפלגה למפלגה - -

מיקי לוי: לא, אבל זה מיותר.

אופיר כץ: רגע, זו הערת ביניים.

אופיר כץ: - - ולטנף בצורה כל כך מכוערת על מה שהיה הבית שלך כל כך הרבה שנים, זה לרדת בהרבה רמות – לעבור ולטנף כל כך הרבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קרן ברק: על הדוכן מותר להגיד הכול?

דוד אמסלם: הוא מכפיש אותנו ואתה קורא אותנו לסדר?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

זאב אלקין: חבר הכנסת אמסלם, אותך לא צריך להכפיש, אתה מסתדר מצוין בעצמך, תאמין לי.

דוד אמסלם: - - - חייב מיליונים לאנשים - - -

זאב אלקין: תרבה את התבטאויותיך מעל הבמה הזאת ובתקשורת ולא צריך להכפיש אותך, אתה עושה את מלאכתך נאמנה.

דוד אמסלם: - - - מישהו בא ללמד אותנו לדבר עברית, הבן אדם הזה, הבן אדם שעבד על כולם.

דוד אמסלם: תביט, מעולם הוא לא נתפס אומר דבר אמת, כולל עכשיו בכנסת.

זאב אלקין: אפשר להמשיך, אדוני היושב-ראש?

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: בבקשה, להמשיך.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: אז ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני אחזור לתחילת דבריי, שלכאורה, מה שהתבקש כבסיס לדיון הזה בהצעות האי-אמון זה הדבר המינימלי – הצגת נתונים מספריים.

זאב אלקין: הרי אם מדברים על עלייה במחירי הדירות, אז נכון לפתוח - - -

אופיר כץ: אתם מסתירים נתונים.

אופיר כץ: אתם בממשלה מסתירים נתונים.

זאב אלקין: חבר הכנסת כץ, אין פה מה להסתיר.

זאב אלקין: מדובר על נתונים שמפורסמים בקלות על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, מופיעים בתקשורת - -

אופיר כץ: לא יודע.

אופיר כץ: אני - - - ביקורת, ובתוך הממשלה מסתירים נתונים.

זאב אלקין: - - לכן לא צריך להיות בעל קשרים מיוחדים במנגנון הממשלתי כדי להגיע אליהם.

זאב אלקין: ואכן, יש שתי דרכים, אדוני היושב-ראש, להגיע לבדיקה מספרית מאוד מאוד פשוטה.

זאב אלקין: הרי אם אנחנו מדברים על הדירות, אז כמי שהיה סגן שר האוצר, אתה יודע שיש מדד מחירי הדירות, וקל מאוד לבדוק איך הוא השתנה ואיך הוא התפתח בשנה האחרונה; אם אנחנו מדברים על עליית המחירים באופן כללי, הדרך למדוד את זה באופן מסורתי זה מדד המחירים לצרכן.

זאב אלקין: הייתי בטוח שכפתיח לשתי הצעות האי-אמון, שני הנציגים יפתחו בנתונים האלה, כדי באמת להראות לנו את התופעה שהם כל כך קובלים עליה.

זאב אלקין: ואני חייב להגיד, אדוני היושב-ראש, שלהפתעתי התבדיתי – לא בהצעה הראשונה ולא בהצעה השנייה לא פגשנו את הנתונים.

זאב אלקין: בכל זאת, היות והייתי בטוח שזה יהיה בסיס לדיון, הלכתי ובדקתי, כולל סך הכול של הדינמיקה של שני הפרמטרים האלה בשנה האחרונה.

זאב אלקין: כמובן, אי-אפשר להתעלם מהעובדה שהיות שהדיון הזה מתקיים בהקשר של הצעת האי-אמון בממשלה, נכון גם לבדוק את הדינמיקה בשני המדדים האלה במשך השנה הזאת עד אמצע חודש יוני, ומאמצע חודש יוני עד היום, כי זה היה תאריך המפתח שבו הממשלה הקודמת הוחלפה על ידי הממשלה הזאת.

זאב אלקין: ואלה המספרים, חבריי השרים וחברי הכנסת - -

דוד אמסלם: מה עם הכסף שאתה חייב?

דוד אמסלם: מה עם כסף?

דוד אמסלם: תחזיר את הכסף, אל תבוא ותבלבל לנו את המוח.

זאב אלקין: חבר הכנסת אמסלם, אם לא היית בור ברמה כפי שאתה, אז היית קורא את דוח מבקר המדינה, והיית מגלה על הכסף אחת ולתמיד.

קרן ברק: די כבר - - - די כבר.

קרן ברק: די.

קריאות: - - -

מיקי לוי: השר אלקין, די, תחזור בך, זה לא יפה.

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: לא אחזור.

מיקי לוי: עזוב.

מיקי לוי: בבקשה.

קריאות: - - -

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, הרי חבר הכנסת אמסלם חוזר על הבדיה הזאת פעם אחר פעם.

דוד אמסלם: תחזיר את הכסף - - -

זאב אלקין: הוא הגיש תלונה לפרקליט המדינה, ליועץ המשפטי לממשלה, לבג"ץ – למי לא.

זאב אלקין: השיבו את פניו ריקם פעם אחר פעם אחר פעם.

זאב אלקין: קיים דוח מבקר המדינה שקוף שלא צריך לימודי ליבה כדי לקרוא אותו - -

דוד אמסלם: תחזיר את החוב שאתה חייב.

זאב אלקין: - - לקרוא אותו ולראות אותו.

זאב אלקין: מבקר המדינה אמר את דברו - -

דוד אמסלם: תיכנס לדוח מבקר המדינה, תיכנס לתרומות שקיבלת - - -

זאב אלקין: - - ולכן, חבר הכנסת אמסלם, עם כל הרצון שלך להשמיץ כל מה שזז, זה לא יעזור לך.

דוד אמסלם: אה, לא יעזור.

דוד אמסלם: החזרת?

דוד אמסלם: החזרת את הכסף?

זאב אלקין: אתה תמשיך ללכלך.

דוד אמסלם: החזרת את הכסף?

זאב אלקין: אתה תמשיך להשמיץ.

דוד אמסלם: החזרת את הכסף?

זאב אלקין: אבל אם פעם אחת תרצה לדעת מה היה, תקרא את דוח מבקר המדינה, תקבל שם את כול התשובות.

דוד אמסלם: יש, דרך אגב - - - בדוח מבקר המדינה - - - את כל המאזן הכספי של הבחירות.

דוד אמסלם: אפשר להיכנס.

זאב אלקין: ולכן, תצטרך לחפש לך אילנות אחרים לטפס עליהם.

זאב אלקין: אני מבין את הרצון הזה להיות מלשן קטן, אבל בסופו של דבר, כדאי בכל זאת לדייק בעובדות.

דוד אמסלם: - - - איפה הכסף?

אופיר כץ: אין אותם - - - בליכוד?

אופיר כץ: אתה אומר לו "מלשן"?

דוד אמסלם: - - - עבריין - - -

זאב אלקין: בוודאי.

זאב אלקין: זה מה שהוא רוצה להיות, רק לא מצליח, כי בסופו של דבר, העובדות ממנו והלאה.

דוד אמסלם: - - -

זאב אלקין: אבל אם את כל האנרגיה - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

מיקי לוי: תודה.

זאב אלקין: אם את כל האנרגיה שאתה מכניס, חבר הכנסת אמסלם, בדרדור השיח הציבורי במדינת ישראל, בהשמצה של השופטים הכי אמינים בבית משפט העליון, בהמצאות פרועות, תשקיע בלקרוא קצת, אז אתה תקבל תשובות על כל מה שאתה כל כך רוצה לקבל עליו תשובות.

דוד אמסלם: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: מספיק.

זאב אלקין: אני חוזר, ברשותך, אדוני היושב-ראש, לנתונים, שהם צריכים להיות בסיס - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

מיקי לוי: תודה.

זאב אלקין: - - לדיון של האי-אמון הזה.

זאב אלקין: הנתון האחד הוא נתון של מדד מחירי הדיור.

זאב אלקין: אם אתה מסתכל ב-12 החודשים מאז שפורסמו הנתונים האחרונים –ה פעם האחרונה הייתה בתחילת חודש נובמבר – מהרגע שהוקמה הממשלה הזאת ועד פרסום הנתון האחרון, אדוני היושב-ראש, מחירי הדיור עלו ב-4.3%.

זאב אלקין: מההתחלה של 12 החודשים האלה עד להקמת הממשלה הזאת, קרי, בימי תפקודה של הממשלה הקודמת, עלו מחירי הדיור ב-6.3% ולכן זה לכאורה הנתון הכי בסיסי שהייתי מצפה לשמוע ממי שעלה כאן להציג את האי-אמון, ולצערי, שוב אינו שומע אותי, כי הוא שקוע בפלאפון.

מיקי לוי: לא חשוב.

זאב אלקין: אבל כנראה אין מה לעשות.

זאב אלקין: אז לכן רציתי לשמוע את חברי סיעת הליכוד, שהם שהציגו את האי-אמון הזה: האם הם לא מציעים כאן אי-אמון בעצמם?

זאב אלקין: הרי החלק העיקרי בעלייה של מחירי הדיור שהייתה בשנה האחרונה הייתה בתקופה של הממשלה הקודמת, ולכן, אדוני היושב-ראש, מאוד הופתעתי מההתעקשות על הנושא הזה, כי בעיניי זה גול עצמי, כן?

זאב אלקין: אותם אנשים שם כרגע יצביעו אי-אמון בממשלה, הם אחראים לרוב עליית מחירי הדיור לפי המדד הכי פשוט, כי זה מה שקרה בתקופה שהם היו בשלטון.

זאב אלקין: יתרה מזו, אדוני היושב-ראש, כל התהליך הזה של עליית מחירי הדיור – אחת הסיבות העיקריות שהיו לו זה למעשה היעדר תקציב מדינה.

זאב אלקין: וכולנו יודעים שהסיבה העיקרית להיעדר אישור תקציב המדינה וחוסר יציבות ממשלית במדינת ישראל כאן הייתה החלטה של בן אדם אחד, ראש הממשלה דאז בנימין נתניהו, לקחת את המדינה לבחירות בלתי פוסקות, פעם אחר פעם, במקום לאשר תקציב מדינה.

זאב אלקין: היום אני מניח שהוא מצטער על זה, כי בסופו של דבר זה הוביל אותו לאובדן השלטון.

זאב אלקין: אבל אם היו מאשרים את תקציב המדינה והיו מקצים את ההשקעות הנדרשות לתשתיות תומכות בנייה גם בתחום החינוך וגם בתחום התחבורה, אם לא היו מבטלים את התוכניות של השר לשעבר כחלון והשר לשעבר גלנט כמו מחיר למשתכן ותוכניות אחרות, היינו היום במקום אחר לגמרי של מדד מחירי הדיור, כי הרי העלייה של מחירי הדיור נעצרה לקראת סוף ימיה של הממשלה הקודמת הקודמת.

זאב אלקין: << אחרי_כן >> לכן השורה של הצעדים האלה, שבראשם כמובן השורש של הכול, שורש החטא הזה, אי-אישור של תקציב המדינה, זה מה שבסופו של דבר הביא עלינו את הגל הזה של עלייה של מחירי הדירות.

זאב אלקין: לכן, אדוני היושב-ראש, בנושא הזה של מחירי הדיור - - -

שלמה קרעי: יאללה, אלקין, מספיק עם השקרים.

שלמה קרעי: תן לנו להצביע.

זאב אלקין: חבר הכנסת קרעי, זה מספרים.

זאב אלקין: אני מבין שהעובדות אצלכם זה שקרים ושקרים אצלכם זה עובדות, אבל עם מספרים קשה להתווכח, פשוט מספרים פשוטים שמדברים בעד עצמם.

זאב אלקין: אני מבין שזה לא נעים להקשיב להם, אני מבין שזה שובר את הקונספציה, אבל מה לעשות, זאת מתמטיקה פשוטה של המספרים: 6.3% בימי הממשלה הקודמת מול 4.3% בממשלה הזאת.

זאב אלקין: זה הכול.

שלמה קרעי: - - -

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת קרעי.

זאב אלקין: צר לי וליבי איתך, חבר הכנסת קרעי, אבל אין לי יכולת לשנות את המספרים שמפורסמים באופן רשמי על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

זאב אלקין: עכשיו, אדוני היושב-ראש, לאחר שאמרנו כמה דברים על הנושא של מדד מחירי הדירות והסיבות לעלייה שלו, אי-אפשר שלא להתייחס גם לנתונים שעליהם מתבסס האי-אמון השני, על עליית המחירים.

זאב אלקין: הרי גם כאן בסוף הדרך למדוד את עליית המחירים זה הכלי העיקרי שיש למדינת ישראל, מדד המחירים לצרכן.

זאב אלקין: גם כאן, אם אנחנו ניקח את הנתונים שפורסמו במדד המחירים לצרכן בכלל – עוד מעט בטח נשמע גם את חודש דצמבר, אבל בינתיים זה עד חודש נובמבר – אנחנו נגלה - - -

אופיר אקוניס: עלית המחירים מ-1 בינואר בשל העלאת המיסים תבוא לידי ביטוי במרץ ובאפריל – בוא, אנחנו מבינים דבר מה בכלכלה – ואתה תראה את זה.

זאב אלקין: חבר הכנסת אקוניס, כשהוצגה כאן הצעת האי-אמון, היא דיברה על עליית המחירים שכבר התרחשה.

זאב אלקין: מה שכולנו נראה אנחנו נראה, ונשפוט לפי מה שנראה ונדון על מה שנראה.

זאב אלקין: אבל כרגע - - -

אופיר אקוניס: בוא ניפגש פה בסוף מרץ.

זאב אלקין: אבל כרגע, חבר הכנסת אקוניס, יש את מה שעינינו רואות, ואני יכול לשתף אותך בנתונים.

זאב אלקין: מאז הוקמה הממשלה הזאת עד הנתון האחרון שפורסם, עליית המחירים בששת החודשים האלה הייתה במצטבר 1% – זו העלייה של מדד המחירים לצרכן.

זאב אלקין: לעומת זאת - - -

אופיר אקוניס: זה הרבה מאוד.

זאב אלקין: אתה צודק.

זאב אלקין: אבל לעומת זאת, בששת החודשים שקדמו לזה – אתה יודע מה היה המספר בימי הממשלה הקודמת?

זאב אלקין: אני מניח שבדקת לקראת הדיון המלומד על האי-אמון.

מיקי לוי: אני מבקש מכל חברי הכנסת שלא עוטים מסכה, עכשיו בבקשה לעטות מסכות.

מיקי לוי: כולם.

מיקי לוי: סדרנים, לעבור בין חברי הכנסת כולם.

מיקי לוי: אני נמנע מלהעלות אותם למרפסות.

מיקי לוי: אני מבקש בכל לשון של בקשה לעטות מסכות.

מיקי לוי: תודה.

זאב אלקין: חבר הכנסת אקוניס, אני מניח שבדקת כמוני ואתה יודע שבששת החודשים שקדמו להקמת הממשלה הזאת, שישה חודשים מול שישה חודשים, עליית המחירים הייתה 1.4% – מה לעשות, יותר גדולה מאז הוקמה הממשלה הזאת.

זאב אלקין: לכן, לכל הסאגה הזאת, שמדובר על כך שיש פה תהליך של עליית מחירים מטורף שהממשלה הנוכחית אחראית לו, הגיע הזמן לשים קץ, כי עוד פעם המספרים מדברים בעד עצמם.

אופיר אקוניס: אנחנו קבענו פגישה בסוף חודש מרץ.

אופיר אקוניס: אגב, אם לא, בתחילת מושב הקיץ – אני מציע לך, באמת, באופן הכי מקצועי שיכול להיות – בתחילת מושב הקיץ, לרבעון הראשון של 2022, תראה מה יהיה מדד המחירים ומה תהיה האינפלציה – בגלל המיסים שלכם, חד וחלק.

אופיר אקוניס: יש בכלכלה כללים: עליית מיסים – עליית מחירים.

אופיר אקוניס: זה הכול.

זאב אלקין: טוב, קודם כול, חבר הכנסת אקוניס, אני כבר לא אדבר על כך שמה שאתם קוראים לו "עליית מיסים", רובו המוחלט היה בהצעות של משרד האוצר לחוק ההסדרים, שפשוט לא התקבל בימי הממשלה הקודמת כי בנימין נתניהו החליט לקחת אותנו לבחירות רביעיות במקום להעביר את התקציב.

שלמה קרעי: - - שולטים בכם?

שלמה קרעי: זה מה שאתה אומר – שהפקידים קובעים מדיניות אצלכם?

זאב אלקין: לא.

אופיר כץ: המיסים האלה שכבו אצלם עשרות שנים במגרה.

אופיר כץ: אף אחד לא רצה לקחת אותם, רק אתם רציתם לקחת את מה שהם רצו - -

זאב אלקין: ממש.

זאב אלקין: ממש.

אופיר כץ: - - מה שהם רצו מזמן לעשות.

אופיר כץ: שנים הם מתכננים את מס הגודש.

זאב אלקין: חבר הכנסת כץ, אתם רציתם להשאיר את המדינה בלי תקציב מדינה עוד שנה ועוד שנה - -

אופיר כץ: - - -

זאב אלקין: - - בטרללת של בחירות עם מחיר מטורף, ואזרחי מדינת ישראל שילמו ומשלמים על הטרללת הזאת.

אופיר כץ: כל מה שהם חלמו, נתתם להם.

זאב אלקין: הרי היעדר תקציב המדינה זה מה שבין השאר הוביל לכך שהיום כל זוג צעיר ישראלי משלם - -

אופיר כץ: - - -

מיקי לוי: די, חבר הכנסת כץ.

מיקי לוי: די

זאב אלקין: - - מאות אלפי שקלים יותר על הדירה שלו, בגלל הטרללת הזאת; בגלל שעבוד של האינטרסים של המדינה לאיש אחד.

זאב אלקין: לכן האחרונים שיכולים לבוא ולהלין - - -

אופיר כץ: מה הקשר בין מס גודש לביבי נתניהו?

אופיר כץ: את זה אני רוצה להבין.

מיקי לוי: די, מספיק, חבר הכנסת כץ.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: אתה אפילו לא קורא, אתה נואם.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: בבקשה, די.

אופיר כץ: אני אומר דברים נכונים.

אופיר כץ: מה הקשר בין מס גודש לביבי?

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, קריאה שנייה.

מיקי לוי: הכרחת אותי.

זאב אלקין: עוד פעם, חבר הכנסת כץ, אם היית מקשיב לדבריי, היית שומע והיית מגיב על מה שאמרתי, ולא על מה שלא אמרתי.

זאב אלקין: אני חוזר ואומר: אחת הסיבות העיקריות למשל לעלייה של מחירי הדיור היא היעדר תקציב מדינה וחוסר השקעה בתשתיות תומכות בנייה, גם בתחום של החינוך וגם בתחום של התחבורה.

זאב אלקין: וזה, אגב, היה אחד הדברים הראשונים - - -

אופיר אקוניס: אתה מעז?

אופיר אקוניס: השר אלקין, אתה היית שר בממשלה.

אופיר אקוניס: אתה היית שר.

אופיר אקוניס: הינה שר האוצר.

אופיר אקוניס: הינה הוא - - -

זאב אלקין: שר האוצר הזה דווקא מאוד רצה להעביר תקציב מדינה.

זאב אלקין: לא נתנו לו.

זאב אלקין: מה אתה רוצה ממנו?

זאב אלקין: חבר הכנסת אקוניס, מה אתה רוצה מחבר הכנסת ישראל כץ?

אופיר אקוניס: - - - סליחה, אני לא מאמין, אלקין.

אופיר אקוניס: אני מקשיב לך.

אופיר אקוניס: הינה עוד שר תחבורה - - -

זאב אלקין: הוא רצה להעביר תקציב ולא נתנו לו.

אופיר אקוניס: היה חוסר השקעה בתשתיות בתחבורה?

אופיר אקוניס: תגיד, אתה לא מתבייש?

אופיר אקוניס: זאב, לא מתאים לך.

אופיר אקוניס: חוסר השקעות בתשתיות בתחבורה.

ישראל כץ: - - -

זאב אלקין: אני לא שומע אותך, ישראל.

זאב אלקין: אופיר צועק כל כך.

ישראל כץ: הכנו תקציב - - -

אופיר אקוניס: - - - חוסר השקעות בתשתיות בתחבורה - - -

זאב אלקין: אני לא מדבר כרגע על הסוגיה של המיסוי, אני מדבר כרגע, חבר הכנסת כץ, על אי-העברת התקציב כשלעצמו - -

אופיר אקוניס: לא, אתה דיברת על השקעות.

זאב אלקין: - - ואני חושב שהטענות כלפיך בעניין הזה לחלוטין לא מוצדקות.

זאב אלקין: מהשיחות בינינו, ממה שאני יודע, אתה היית בעד להעביר את תקציב המדינה.

זאב אלקין: גם לא התלהבת מפירוק של הממשלה הזאת.

דוד אמסלם: - - - היית פעם בליכוד?

זאב אלקין: אתה לא התלהבת מפירוק של הממשלה הזאת, וכאמור, גם אמרת, בצדק, שאם זה היה תלוי בך והיו נותנים לך, היית מרכיב הממשלה.

ישראל כץ: זה נושא אחר.

ישראל כץ: המיסים - - -

דוד אמסלם: - - - היית שר המים?

דוד אמסלם: זה אתה?

דוד אמסלם: כלאם פאדי.

דוד אמסלם: הכול מים אצלך.

זאב אלקין: חבר הכנסת אמסלם, אני העדפתי לטפל בנושא של ההשכלה הגבוהה ובנושא המים מאשר להיות שר הדיגיטל הלאומי, זה נכון.

זאב אלקין: זה נכון.

זאב אלקין: הייתה לי גם האופציה להיות שר הדיגיטל הלאומי.

זאב אלקין: השארתי אותה לך.

אופיר אקוניס: זאב, אתה, בכל הכבוד – אחר כך יהיו לי איזה עשר דקות בחוק הבא – אתה היית שר בממשלה שהשקיע הכי הרבה בתשתיות תחבורה מאז הקמת המדינה.

אופיר אקוניס: אתה תמכת בזה, בצדק - - -

זאב אלקין: חבר הכנסת אקוניס, אם היית מקשיב למה שאמרתי פה כבר בתשובה הראשונה על האי-אמון וגם למה שאמרתי עכשיו, הייתי שומע שהממשלה – חבר הכנסת אקוניס, שאלת – אני עונה לך.

זאב אלקין: חבר הכנסת אקוניס, הממשלה הקודמת הקודמת, שבה ישראל כץ היה שר התחבורה ומשה כחלון היה שר האוצר, השקיעה סכומים גדולים ונכונים בתשתיות תומכות בנייה, גם בתחום של התחבורה וגם בתחום של החינוך, ולכן ידעה לקדם את הבנייה בהיקפים גדולים, וגם הביאה לבלימה של עליית מחירי הדיור.

זאב אלקין: לאחר מכן, בשנתיים של הטרללת שהיו פה, כשלא נתנו להעביר את תקציב המדינה, מסיבות שכולנו יודעים, ובגלל זה לא הייתה תוכנית חומש לא בתחבורה ולא בחינוך, בין השאר לתשתיות תומכות בנייה, ראשי רשויות מצאו את עצמם מתמודדים עם מחדל שהשכונות קמו, רק כיתות אין וכבישים אין.

אופיר אקוניס: מה אתה אומר.

אופיר אקוניס: תשמע מה הוא אומר.

אופיר אקוניס: סליחה, אתה, באמת - - -

זאב אלקין: אני מצטט לך.

זאב אלקין: אתה יודע כמה עשרות ראשי רשויות מהליכוד בכו לי על זה?

זאב אלקין: מהליכוד, לא משום מפלגה אחרת.

אופיר אקוניס: שר האוצר מיקי לוי היה בממשלה שגם השקיעה בצדק - - -

זאב אלקין: אבל אתה לא מקשיב לי.

זאב אלקין: אני מדבר איתך על השנתיים האחרונות, חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: אני מקשיב לך.

אופיר אקוניס: אתה חושב שהתוכנית הזאת, תוכניות חומש לתחבורה, זה היה לשנה, שנתיים וזה הפסיק?

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: תוכנית החומש הסתיימה, ולכן במשך שנתיים המדינה לא יכלה להשקיע לא בכבישים ולא בכבישים בשכונות החדשות.

זאב אלקין: ועוד פעם, חבר הכנסת אקוניס, אתה לא תאמין לי.

זאב אלקין: לך לראשי הרשויות מהליכוד, עשרות בכל הארץ – הם יגידו לך אותו דבר בדיוק, כפי שהם אמרו לי.

אופיר אקוניס: תאמין לי שהלכתי.

זאב אלקין: ולכן הם הפסיקו לשווק.

זאב אלקין: ולכן בשנה שעברה שיווקו רק 50,000 יחידות דיור במקום 70,000 שהיו לפני זה.

זאב אלקין: מאוד מאוד פשוט, מתמטיקה פשוטה, מספרים פשוטים, עם סיבות פשוטות.

זאב אלקין: ולכן, כשהממשלה הזאת חזרה להשקיע בתשתיות תומכות בנייה, גם בתחבורה וגם בחינוך, השנה שיווקו 100,000 יחידות דיור, פי שניים ממה שבשנה שעברה.

אופיר אקוניס: השקעתם את המטרו?

אופיר אקוניס: עשיתם?

אופיר אקוניס: אפילו לא עבר בקריאה ראשונה החוק.

אופיר אקוניס: המטרו יהיה מוכן ב-2040.

אופיר אקוניס: לעומת זאת – שנייה, אני עונה לך.

אופיר אקוניס: זה דיון מרתק, אני חייב להגיד לך.

אופיר אקוניס: הנת"ע שיסתיים ב-2028, השר אלקין – וגם סגן שר האוצר, יו"ר הכנסת, היה שם, והוא יודע שזה כבר תוקצב – זה לא מתוקצב לשנה, זה לא לשנתיים.

אופיר אקוניס: רכבת לדימונה מתוקצבת ל-20 שנה.

אופיר אקוניס: על מה אתה מדבר?

זאב אלקין: אבל אני לא מדבר איתך על רכבת לדימונה.

זאב אלקין: עוד פעם, תקשיב לי טוב, חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: מקשיב היטב.

דוד אמסלם: תן לו לדבר.

דוד אמסלם: עזוב, נו.

דוד אמסלם: דבר, נו, מה שאתה רוצה.

זאב אלקין: יש מושג שנקרא "תשתיות תומכות בנייה" לפי הכללים, ואתה יכול לשאול את חבר הכנסת גלנט – הוא היה שנים שר השיכון, ושר שיכון מוצלח.

זאב אלקין: הוא יכול לתת לך מידע על זה.

אופיר אקוניס: רגע, אני לא הייתי שר מוצלח?

אופיר אקוניס: שר המדע.

זאב אלקין: אני מדבר על תחום השיכון, לא על תחום המדע.

אופיר אקוניס: לא, שאני אבין.

זאב אלקין: אופיר, אתה יודע שאני מעריך אותך, ולכן אני גם משקיע בדיון הזה ומנסה לענות בצורה עניינית.

דוד אמסלם: אל תפגע בו בליכוד.

דוד אמסלם: מי שאתה מעריך – אף אחד לא מעריך אותך.

זאב אלקין: ולכן, שוב, במסגרת חלק מהתנאים הבסיסיים ליכולת לקדם את הבנייה, זה הנכונות של המדינה להתחייב לכיתות חדשות בשכונות שבונים ולכבישים בשכונות שבונים, או כבישים שמחברים את השכונות האלה לכבישים הרגילים והראשיים.

אופיר אקוניס: וכל זה קרה בחצי השנה האחרונה.

דוד אמסלם: אתה המצאת את הכול.

זאב אלקין: אני נותן לך נתונים.

דוד אמסלם: אתה המצאת את הכול.

זאב אלקין: במשך שנתיים - - -

דוד אמסלם: אתה המצאת את כביש 1.

דוד אמסלם: איילון נקרא על שמך.

זאב אלקין: במשך שנתיים המדינה לא יכלה – בגלל שלא היה תקציב מדינה, והוא תקציב תוספתי והוא לא בבסיס התקציב – לא יכלה להשקיע, לא באחוזים מתוך תוכנית חומש לחינוך, כי לא הייתה כזאת, ולא באחוזים מתוכנית תחבורה, כי לא הייתה כזאת.

זאב אלקין: ולכן ראשי עיר מצאו את עצמם עם זה שהבניינים קמו, אבל כיתות שם אין וכבישים שם אין.

זאב אלקין: ולכן, ראשי עיר, אחד אחרי השני, הודיעו למדינה שהם לא משווקים יותר, כי הם לא מוכנים לעמוד אחר כך מול התושבים ולהסביר להם למה חסרות להם כיתות ולמה חסרים להם כבישים.

אופיר אקוניס: תגיד, שר החינוך נפתלי בנט לא ידע את כל זה?

אופיר אקוניס: שר החינוך נפתלי בנט – שר הכלכלה, סליחה.

אופיר אקוניס: שר הכלכלה נפתלי בנט לא ידע את כל זה?

אופיר אקוניס: איפה הם היו?

זאב אלקין: אבל אתה מדבר איתי על שתי ממשלות, והמציאות הייתה אחרת.

אופיר אקוניס: נכון - - -

זאב אלקין: אתה עוד פעם לא מקשיב לי, אופיר.

אופיר אקוניס: אני מקשיב לך היטב.

אופיר אקוניס: אתה יודע שזה לא עניין של חצי שנה.

זאב אלקין: זה כן - -

אופיר אקוניס: ממש לא.

זאב אלקין: - - כי אם במשך שנתיים לא נותנים הרשאה לכיתות, אז בשכונות שנבנות בשנתיים האלה אין כיתות, כי אין הרשאות.

זאב אלקין: לא צריך להיות גאון כדי להבין את זה.

זאב אלקין: ואם לא נותנים הרשאה לכבישים רלוונטיים, אז הם לא יהיו.

זאב אלקין: ולכן בסופו של דבר – ועוד פעם, אלה עובדות.

זאב אלקין: לך לראשי עיר של הליכוד, תשאל אותם - -

אופיר אקוניס: הלכנו.

אופיר אקוניס: תאמין לי - - -

זאב אלקין: - - תשאל אותם למה הם הפסיקו לשווק.

זאב אלקין: הם כולם אומרים אותו דבר: כי המדינה לא סיפקה את הסחורה - -

אופיר אקוניס: עכשיו שאלה בעניין אחר.

זאב אלקין: - - מה שהיא נתנה בעבר.

אופיר אקוניס: עכשיו שאלה בעניין אחר.

אופיר אקוניס: למה אתם לא מגייסים – בעניין אחר, בעניין פרלמנטרי.

זאב אלקין: אני עוסק בנושא ששאלתם, אני לא עוסק בגיוסים.

זאב אלקין: בגיוסים עוסקת יושבת-ראש הקואליציה.

אופיר אקוניס: אני לא רואה שהיא עוסקת בזה.

דוד אמסלם: זה אתה, אתה יושב-ראש הקואליציה.

שלמה קרעי: למה אתם לא עוברים את אחוז החסימה?

שלמה קרעי: למה הציבור לא מאמין - - -

אופיר אקוניס: טוב, זו שאלה אחרת.

אופיר אקוניס: עכשיו תענה לקרעי – שאלה טובה.

זאב אלקין: אז חבר הכנסת אקוניס - - -

דוד אמסלם: הוא עצמו לא מאמין לעצמו.

דוד אמסלם: אתה הרי לא מאמין לעצמך.

דוד אמסלם: הוא שואל למה הציבור לא מאמין לך.

דוד אמסלם: קודם כול תאמין אתה לעצמך.

זאב אלקין: חבר הכנסת אמסלם, אני נותן לציבור ליהנות מפרפראות דבריך.

זאב אלקין: תאמין לי, הוא נהנה כל פעם מחדש.

דוד אמסלם: פרפראות, פרפראות – כל הכבוד.

זאב אלקין: אני רק מסיים את הסוגריים האלה, חבר הכנסת אקוניס.

זאב אלקין: הבעיה של היעדר ההשקעה הזאת היא זו שהובילה לשיווקים נמוכים.

זאב אלקין: אין מה לעשות.

זאב אלקין: בשנת 2020 שווקו 50,000 יחידות דיור במקום 70,000 שהיו בתקופה של כחלון וגלנט.

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: מהסיבה הזאת.

זאב אלקין: השנה שווקו 100,000 יחידות דיור.

זאב אלקין: עוד פעם – מספר.

זאב אלקין: אתה יכול - - -

אופיר אקוניס: בחצי שנה שיווקתם 100,000 יחידות דיור?

זאב אלקין: כן.

זאב אלקין: תתפלא.

אופיר אקוניס: בחצי שנה?

זאב אלקין: לא, לא כל ה-100,000 - - -

אופיר אקוניס: אה, הינה - - -

זאב אלקין: אז אני עונה לך.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: זהו.

אופיר אקוניס: ענית.

זאב אלקין: אני עונה לך.

זאב אלקין: קצב השיווק – אז אני עונה לך.

זאב אלקין: שאלת – אני עונה לך.

אופיר אקוניס: - - -

זאב אלקין: קצב השיווק - - -

דוד אמסלם: זה רגולציה.

אופיר אקוניס: הוא שקלל הכול.

זאב אלקין: אתה יכול לבקש גרף, ותראה.

אופיר אקוניס: תעביר לי, בבקשה.

אופיר אקוניס: תעביר לי אותו.

זאב אלקין: אני אעביר לך.

זאב אלקין: קצב השיווק עד חודש יוני – חבר הכנסת אקוניס, אני עונה לך.

אופיר אקוניס: שומע.

אופיר אקוניס: מקשיב.

זאב אלקין: קצב השיווק עד חודש יוני 2021 היה כזה שכשנכנסתי לתפקיד והתחלתי לדבר עם אנשי מקצוע על היעד בשיווקים שצריכים לקחת, הם אמרו לי: אם אתה תגיע למספר כמו בשנה שעברה, תצא גדול, כי קצב השיווק היה פחות – חבר הכנסת אקוניס, אני עונה לך.

שלמה קרעי: עזוב.

שלמה קרעי: תעבור אליי.

שלמה קרעי: איך זה שבנט, שהוא הנוכל הגדול בממשלה הזאת, מתגלח עליכם?

שלמה קרעי: הוא עובר את אחוז החסימה ואתם לא.

שלמה קרעי: גם אתם נוכלים, אבל הוא יותר מכם.

שלמה קרעי: איך זה שהוא מתגלח על חשבונכם?

זאב אלקין: חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: כן, בבקשה.

דוד אמסלם: אנחנו יודעים שאתה בנית עכשיו, בלעדיך לא הייתה מדינה.

זאב אלקין: קצב הבנייה - - -

דוד אמסלם: אנחנו יודעים ששר התקשורת הביא את הסיבים.

דוד אמסלם: בלעדיו לא ידענו מה זה סיבים.

אופיר אקוניס: בדיוק.

דוד אמסלם: אנחנו יודעים שבארבעת החודשים האחרונים בניתם מדינה שלמה מאפס.

דוד אמסלם: כל הכבוד.

דוד אמסלם: כל הכבוד לכם.

זאב אלקין: חבר הכנסת, עוד פעם, אני מבין שזה לא מהרגליך להסתכל בעובדות - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אתה ענק.

דוד אמסלם: אתה גדול.

דוד אמסלם: הכול בסדר.

זאב אלקין: - - אבל אני מציע לך, תבקש ממישהו מעוזריך להזמין לך פשוט טבלה פשוטה - -

דוד אמסלם: אנחנו עוקבים אחרי הכול.

דוד אמסלם: אל תדאג.

דוד אמסלם: אנחנו רואים מה אתה כותב בעיתונים.

דוד אמסלם: הכול.

זאב אלקין: - - מה מספרי השיווקים, חודש-חודש, במהלך שנת 2021 - -

דוד אמסלם: הכול אנחנו יודעים.

זאב אלקין: - - כמה שֻׁווק עד חודש יוני, כמה שֻׁווק מחודש יוני, ותקבל את התשובה על השאלות שלך, וגם אתה, חבר הכנסת אקוניס.

דוד אמסלם: בוא נראה כמה היתרים הוצאת.

דוד אמסלם: בוא נראה כמה היתרים, לא שיווקים.

דוד אמסלם: אל תמכור לי את זה.

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: בוא נראה כמה היתרים.

זאב אלקין: חבר הכנסת אמסלם, דווקא כמי שמכיר היטב את השלטון המקומי, אני מניח שאני לא צריך להזכיר לך שמי שמוציא היתרים זה בדרך כלל רשויות מקומיות ולא - -

דוד אמסלם: בגלל זה כחלון - - -

זאב אלקין: - - זה רשויות מקומיות ולא השלטון המרכזי.

דוד אמסלם: בגלל זה כחלון דאג גם להיתרים.

דוד אמסלם: בגלל זה כחלון דאג גם להיתרים.

דוד אמסלם: אנחנו יודעים הכול.

זאב אלקין: השלטון המרכזי מתכנן, השלטון המרכזי משווק קרקעות, השלטון המרכזי עורך את המכרזים ומביא לעסקאות.

זאב אלקין: וגם בתחום הזה, השנה הגענו למספר שיא של עסקאות – 60,000 עסקאות, יותר מפי שניים ממה שבשנה שעברה.

זאב אלקין: מי שאחר כך מוציא את ההיתרים זה השלטון המקומי.

זאב אלקין: אני מניח שאתה לא מציע לקחת מהשלטון המקומי את הסמכויות שלו, שהשלטון המרכזי יתחיל גם להוציא את ההיתרים - -

דוד אמסלם: שתהיה כמו כחלון.

דוד אמסלם: שתהיה כמו כחלון.

זאב אלקין: דווקא כמי שצמח בתוך השלטון המקומי, אני מניח שזאת לא ההצעה שלך.

דוד אמסלם: תהיה כמו כחלון, תתחיל לעבוד.

דוד אמסלם: אל תתבטל.

זאב אלקין: א.

זאב אלקין: אוה, הינה מצאתי נקודה אחת להסכמה איתך, חבר הכנסת אמסלם, וזה מפתיע.

זאב אלקין: אני חושב שלשר לשעבר כחלון מגיע קרדיט ציבורי גדול על מה שהוא עשה בתחום הדיור.

זאב אלקין: אני אומר את זה גם היום, גם פה, מעל הדוכן הזה, וגם בראיונות השונים, כי הוא באמת הוביל מדיניות נכונה, וחלק גדול מאוד ממה שאנחנו עושים היום – החזרנו את מה שהוא עשה שנעלם בשנתיים האחרונות.

זאב אלקין: יש מקומות שגם שינינו.

זאב אלקין: ואגב, אני לא בוחל, ואני אומר את זה בלי להתבייש – אני מתייעץ איתו לא מעט, ואני חושב שיש יש מה ללמוד ממנו ומהמדיניות שהייתה בזמנו, בתקופתו, ובתקופה של השר לשעבר גלנט ואביגדור יצחקי כראש מטה הדיור.

זאב אלקין: אבל אני, ברשותכם, בכל זאת אחזור לנתונים, לאחר הסוגריים הארוכים האלה שהוקדשו לנושא של הבנייה והעלייה במחירי הדיור.

זאב אלקין: אני אחזור לנתונים של מדד המחירים צרכן, ואני אשתף אתכם, לדוגמה, לא רק בהשוואה של חצי שנה של הממשלה הקודמת מול הממשלה הזאת – כן, 1.4% מול 1% – אלא גם בדינמיקה של החודשים.

קריאות: - - -

זאב אלקין: קשה לי, אבל אני חייב לדבר אל מי שהציע אי-אמון, אדוני היושב-ראש.

זאב אלקין: אלה הם כללי הטקס לפחות.

שלמה קרעי: אלקין, מה עם ההתיישבות הצעירה?

שלמה קרעי: נתתם את הנגב והגליל לרע"מ.

שלמה קרעי: לפחות קיבלתם משהו?

זאב אלקין: יש לי הרבה מה להגיד גם בנושא הזה של הנגב, חבר הכנסת קרעי, אבל אני אחכה עד שתציע אי-אמון בנושא הזה, ואז אולי תהיה לי הזדמנות להרחיב על כך.

זאב אלקין: כרגע אני בכל זאת מתעקש, אולי בעקשנות מוזרה, לדבר נתונים.

זאב אלקין: אז לצורך הדוגמה, בחודש פברואר 2021, הממשלה הקודמת, מדד המחירים לצרכן עלה ב-0.3%; בחודש מרץ 2021 הוא עלה ב-0.6%; בחודש אפריל 2021 – ב-0.3%; בחודש מאי 2021 – ב-0.4%.

זאב אלקין: אלה כמה חודשים לדוגמה, אדוני היושב-ראש, חבריי השרים וחברי הכנסת, של ימי הממשלה הקודמת – 0.3%, 0.4%, 0.6%.

זאב אלקין: לעומת זאת - - -

חיים כץ: מה אתה מקריא, זאב?

חיים כץ: איזה מספרים?

זאב אלקין: שינויים במדד המחירים לצרכן, חודש-חודש במהלך השנה האחרונה.

חיים כץ: לצרכן?

זאב אלקין: כן.

זאב אלקין: כי האי-אמון השני היה, חבר הכנסת חיים כץ, לא על מחירי הדירות אלא על עליית המחירים הכוללת, שהכלי למדוד אותה זה מדד המחירים לצרכן.

זאב אלקין: לכן זה מה שאני מקריא.

זאב אלקין: ולעומת החודשים האלה, אני אביא לדוגמה, אדוני היושב-ראש, את החודשים האחרונים של הממשלה הזאת: חודש אוגוסט 2021, כשאושר סוף-סוף תקציב המדינה – 0.3%, זה המספר המינימלי שהיה ברשימה הקודמת; חודש ספטמבר 2021 – 0.2%; חודש אוקטובר 2021 – 0.1%; וחודש נובמבר 2021 – 0.1%-.

זאב אלקין: זאת אומרת, אני חושב שכל מי שעיניו בראשו רואה את הדינמיקה, שדווקא מול מספרים יחסית גדולים שהיו בחודשי הכהונה של הממשלה הקודמת, בממשלה הזאת, במיוחד מאז שאושר תקציב המדינה בממשלה, אפילו עוד לפני שהוא אושר בכנסת, מדד המחירים לצרכן התחיל לרדת, שזה מלמד לא מעט על - - -

מיקי לוי: על המגמה.

זאב אלקין: בוודאי.

זאב אלקין: זה מלמד לא מעט על המגמה.

זאב אלקין: ולכן לכאורה הנושא של האי-אמון השני, אדוני היושב-ראש, היה צריך להיות הפוך.

זאב אלקין: היו צריכים לבוא חברי כנסת מש"ס ויהדות התורה ולהגיד: אנחנו מציעים אי-אמון בממשלה הזאת כי היא הצליחה לבלום את עליית המחירים שאנחנו התחלנו.

זאב אלקין: אומנם עוד לא הוצע כזה אי-אמון, אבל זאת לכאורה כרגע המציאות של המספרים היבשים.

זאב אלקין: עוד פעם, אני מבין שהמספרים היבשים לא מעניינים אף אחד.

זאב אלקין: נדמה לי שמי שהציג את הצעת האי-אמון השנייה היה חבר הכנסת ארבל – אני לא רואה אותו כרגע באולם.

זאב אלקין: נדמה לי שהוא לא כאן, נכון, אדוני היושב-ראש?

זאב אלקין: כן.

זאב אלקין: אבל אני חושב שאם מציעי הצעת האי-אמון היו טורחים, במקום הפצה של פייק ניוז ושקרים ובמקום זיהום של השיח הפרלמנטרי והשיח הציבורי, פשוט להקדיש כמה דקות לעיון במספרים היבשים האלה ובעובדות, הם היו מבינים שאין שום מקום להצעת האי-אמון הזאת, אלא שבפועל הממשלה הזאת נותנת ביצועים יותר טובים מאשר ממשלה שהם למעשה מתרפקים על הרעיון להחזיר אותה לחיים.

זאב אלקין: ולכן אין לי ספק שרק על סמך הנתונים האלה, בלי להביא את כל הסיבות האחרות של היציבות השלטונית, על הכנסת לדחות את הצעת האי-אמון.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אני מבקש מחברי הכנסת, שני סגני השרים, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אתה מאפשר לי את ההודעה האישית?

מיקי לוי: אחרי ההצבעה.

מיקי לוי: תוכל גם להשיב לי, כי אני מתייחס אליך עכשיו.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, לפני שניגש להצבעה, אני רוצה לנצל את ההזדמנות שמליאת הכנסת בהרכב מלא, ולגנות בכל לשון את הדברים הקשים והמקוממים שבחר חבר הכנסת אמסלם לומר בשבוע שעבר כנגד שופט בית המשפט העליון דוד מינץ, שישב בהרכב שדחה את עתירתו.

מיקי לוי: אלו דברים פסולים - - -

דוד אמסלם: - - -

שלמה קרעי: באיזו סמכות אתה - - -

יואב קיש: מי אתה בכלל?

מיקי לוי: אלו דברים פסולים ומוטעים, שנאמרו בשפה שאינה מכבדת את הכנסת ואינה מכבדת את הדובר.

קרן ברק: מה - - - מסיבת עיתונאים?

קרן ברק: קח חדר בבנייני האומה - - -

דוד אמסלם: אתה מדבר בשם המפלגה שלך.

מיקי לוי: רשויות השלטון חייבות בראש ובראשונה בכבוד האחת כלפי השנייה.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

שלמה קרעי: לפי איזה סעיף בתקנון - - -

קרן ברק: אתה דרסת את הכנסת מהיום שנכנסת.

דוד אמסלם: אתה הרסת את הכנסת.

קרן ברק: אתה הרסת את הבניין הזה מהיום שהגעת לפה.

קרן ברק: אתה בושה לבניין הזה.

מיקי לוי: ביקורת ומחלוקות – כן; גידופים פרועים בשפה ירודה – לא.

שלמה קרעי: לפי איזה סעיף בתקנון אתה נותן לנו כאן נאום?

שלמה קרעי: תן נאום מבימת הנאומים.

מיקי לוי: אני מבקש לחזק את שופטי בית המשפט העליון, שעושים את עבודתם נאמנה, ושהחוק והצדק הם נר לרגליהם ולפסיקותיהם.

קרן ברק: אתה בושה לבניין הזה.

מיקי לוי: חשוב לי לומר באופן ברור מעל בימה זו - -

קרן ברק: הרסת את הבניין הזה.

קרן ברק: הרסת לדיראון עולם את הבניין הזה.

מיקי לוי: - - שאמירתו של חבר הכנסת אמסלם היא עמדתו הפרטית, ואינה משקפת את עמדתה של הכנסת כרשות מחוקקת - -

ינון אזולאי: - - -

דוד אמסלם: אין לך זכות - - -

קרן ברק: מי אתה?

קרן ברק: מי שמך בכלל?

מיקי לוי: - - וכל שכן, חלילה, את עמדתי שלי כיושב-ראש הכנסת.

קרן ברק: מה אכפת לנו מה עמדתך?

מיקי לוי: אני מתנצל בשם הכנסת בפני שופטי בית המשפט העליון – די, אני מבקש – לא, לא – בפני שופטי בית המשפט העליון.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעה.

מיקי לוי: תודה רבה.

קרן ברק: אין תחתית שלא הגעת אליה.

קרן ברק: אין תחתית שלא דרדרת את המקום הזה.

מיקי לוי: כמובן, שתי הצבעות.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין, למה לא אמרת את זה אחרי ההצבעה?

מיקי לוי: ההצבעה הראשונה - - -

דוד אמסלם: למה לא אמרת את זה אחרי ההצבעה?

מיקי לוי: כדי שיהיה לך זמן להגיב.

קרן ברק: אתה מבזה את הכיסא שאתה יושב עליו.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, את הצעקנות ואת השפה שלך הבנו.

מיקי לוי: בבקשה תשמרי - - -

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, בגלל שאתה מבייש את הכנסת.

דוד אמסלם: למה לא אמרת את זה אחרי ההצבעה?

דוד אמסלם: - - - אתה מגלומן.

דוד אמסלם: אתה מגלומן.

דוד אמסלם: אתה חושב שאתה מנהל את המדינה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אני קורא אותך לסדר.

דוד אמסלם: על מה, דרך אגב?

דוד אמסלם: על מה?

דוד אמסלם: שאתה מגלומן?

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

דוד אמסלם: תקרא אותי, נו, אז מה.

דוד אמסלם: תקרא.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעה.

מיקי לוי: על פי בקשת סיעת הליכוד, על הצעת האי-אמון הראשונה – הצבעה שמית, בבקשה, מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נמנע חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נמנעת

מיקי לוי: בבקשה לקרוא פעם נוספת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכאל ביטון – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד אחמד טיבי – נמנע אלון טל – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח חיים כץ – בעד בנימין נתניהו – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – לא משתתף חוה אתי עטייה – אינה נוכחת שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת במליאה שמזכירת הכנסת לא קראה בשמו ולא הצביע?

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה, בבקשה לספור.

מיקי לוי: להלן תוצאות ההצבעה, חברי הכנסת: בעד – 50, נגד – 59, שלושה נמנעים.

מיקי לוי: לפיכך ההצעה לא עברה.

מיקי לוי: בבקשה, מזכירת הכנסת, להצעת האי-אמון השנייה, של סיעת ש"ס.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד

מיקי לוי: חברי הכנסת, קשה מאוד לבצע הצבעה בצורה כזאת.

מיקי לוי: בבקשה שקט.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

מיקי לוי: בבקשה לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ישראל אייכלר – בעד זאב בנימין בגין – נגד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד קרן ברק – בעד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת חוה אתי עטייה – אינה נוכחת

קרן ברק: ראיתי בטלוויזיה מה הוא אמר, אז באתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חברת הכנסת) שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת במליאה שמזכירת הכנסת לא קראה בשמו?

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה, בבקשה לספור.

מיקי לוי: תוצאות ההצבעה: 56 בעד, 58 נגד.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת האי-אמון לא התקבלה.

מיקי לוי: הודעה אישית לחבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אדוני היושב-ראש, כהרגלך בקודש אתה נוהג בבריונות, אתה מתבטא על סוגיה שלא קשורה לכנסת ואני אגיד לך מדוע ומה אני חושב על מה שעשית עכשיו.

דוד אמסלם: אתה פשוט הורס את הכנסת יום-יום, דקה-דקה כשאתה יושב כאן.

דוד אמסלם: בושה וחרפה לעם ישראל.

דוד אמסלם: אני שומע אותך נואם את הנאום שכתב לך לפיד.

דוד אמסלם: כהרגלך בקודש, הוא תמיד משפיל אותך, משתמש בך, הופך אותך לשוטה הכפר.

קרן ברק: אסקופה נדרסת.

דוד אמסלם: הופך אותך לאסקופה נדרסת.

דוד אמסלם: הרי מי אתה?

דוד אמסלם: אתה מטיף בשער?

דוד אמסלם: באיזו זכות אתה מדבר בכלל?

דוד אמסלם: מה אתה?

דוד אמסלם: אתה מצנזר את חברי הכנסת?

דוד אמסלם: בשם מי אתה מדבר?

דוד אמסלם: אתה מקסימום יכול לדבר בשמך, בתנאי שלפיד מאשר לך.

דוד אמסלם: אתה מדבר בשם חברי הכנסת – על מה?

דוד אמסלם: על סוגיה שלא קשורה לכנסת?

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: תראה את החיוך שלך.

דוד אמסלם: תראה, תראה מה חושבים עליך בחוץ.

דוד אמסלם: תגיד לי, לאן הגעת?

דוד אמסלם: אתה פה נותן לי נאום לאומה – על מה?

דוד אמסלם: על מה שאמרתי באיזה ריאיון בכנסת או מה שאני מתבטא פה?

דוד אמסלם: תבקש את רשות הדיבור, תעלה, כמוני, תתייחס לעניין.

דוד אמסלם: אתה מדבר בשם חברי הכנסת?

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: תראה איזה – הפכת להיות מגלומן, תראה לאן הגעת.

קרן ברק: איזה מגלומן?

קרן ברק: הוא סמרטוט רצפה.

דוד אמסלם: אתה, אתה מזכיר לי את המנהיג הצפון-קוריאני.

דוד אמסלם: אתה חושב שמותר לך הכול, מותר לך להגיד לנו מה שאתה רוצה, אתה נואם לנו איך שאתה רוצה.

דוד אמסלם: אני רק אומר לך, גם היום אמרתי באיזה – התבטאתי גם באיזה מתנ"ס בפסגת זאב, אז אני מציע לך גם לשמוע את מה שאמרתי שם ולבוא ולהתייחס לזה כאן, בכנסת.

דוד אמסלם: אתה פשוט בושה וכלימה לכנסת ישראל.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה לומר לך עוד משהו: אתה אפילו לא יודע מה אמרתי, אתה אפילו לא מכיר את המקרה.

דוד אמסלם: שום דבר.

דוד אמסלם: זה לפיד כתב לך, הכריח אותך להקריא – ראיתי שגם בקריאה טעית, גם לקרוא ברצף יש לך בעיה.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה לומר לך משהו, ליברמן והנדל ויוליה מלינובסקי, חבר הכנסת גפני, הציעו וביקשו לפטר את הרב הראשי והראשון לציון.

דוד אמסלם: השפילו אותם עד עפר.

דוד אמסלם: שמעתי ממך מילה?

דוד אמסלם: מלפיד?

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: המעמד של הראשון לציון לא יותר מאשר כל שופט בבית המשפט העליון?

דוד אמסלם: לשיטתך, בוודאי שלא.

דוד אמסלם: מי זה הראשון לציון?

דוד אמסלם: כמה שנדרוך עליו הרי זה משובח, כמה שנעליב אותו הרי זה משובח.

דוד אמסלם: שמעתי אותך עולה ומטיף להם מוסר?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: בגלל שאמרתי: אתה שוטה הכפר שלהם, אתה עבד נרצע שלהם, אתה אסקופה נדרסת של לפיד, הוא עושה עליך סיבוב.

דוד אמסלם: איך בא לכאן, אמר לך: תרד, תרד, אני צריך מישהו אחר שינהל את הישיבה.

דוד אמסלם: התביישתי.

דוד אמסלם: אתה אומר: אמסלם אמר עליי שאני סמרטוט רצפה – נעלבתי.

דוד אמסלם: אחי, אתה מתנהג יותר גרוע מסמרטוט רצפה.

דוד אמסלם: זו הכנסת, אתה יושב-ראש הכנסת.

מיקי לוי: אחיך אני לא.

מיקי לוי: אחיך אני לא.

דוד אמסלם: אתה יושב-ראש הכנסת.

דוד אמסלם: אין לך – אתה מבייש את הכנסת על בסיס יומי, ואתה עכשיו בא לכאן ודופק לי ואחד נאום, כשכולם פה, וגם אומר לסילמן: תוציאו את לפיד וזה, עוד מעט אמסלם עולה לדבר, אה?

דוד אמסלם: עוד מעט אמסלם עולה לדבר, למה שישב פה לפיד, למה שישב פה בנט – שני הנוכלים?

דוד אמסלם: שאמרו לך, לפיד אומר לך, כתב לך את הנאום והכריח אותך להגיד אותו ולהקריא אותו.

דוד אמסלם: שמע, באמת באמת אתה בושה וכלימה.

דוד אמסלם: אני לא מאמין שאי פעם מישהו, גם בעתיד, ישבור את השיאים שלך פה בכנסת.

דוד אמסלם: לא מאמין, בגלל שזה לא יכול להיות.

דוד אמסלם: לא יכול להיות דבר כזה.

דוד אמסלם: אתה יודע, אני רק עליך הייתי כותב כמה מערכונים, על איך אתה מתנהל כאן.

דוד אמסלם: ארץ נהדרת, לדעתי, עונה שלמה יכולים לעשות רק על ההתנהלות שלך פה.

דוד אמסלם: אז לכן אני מציעה לך יותר לא לקחת אפוטרופסות על כל חברי הכנסת.

דוד אמסלם: אנחנו לא אצלך במפלגה, אנחנו לא חייבים לך כלום.

דוד אמסלם: כל חבר כנסת פה רשאי לעלות ולדבר ולבקר את מי שהוא רוצה, דרך אגב, באיזה סגנון שהוא רוצה.

דוד אמסלם: הוא לא צריך את הסגנון שלך.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם הייתי מדבר בסגנון שלך באמת הייתה לך סיבה כדי לכעוס עליי - -

קרן ברק: הסגנון שלו היה הכי גרוע ever.

דוד אמסלם: - - למה שבע שנים שמעתי אותך פה צורח.

דוד אמסלם: אמרתי לך, הזכרת לי תמיד הודים שחוטים כאלה, שצורחים לפני שהם נופלים.

דוד אמסלם: פעם כמעט נפלת אפילו מהמרפסת שם, חששתי לך.

דוד אמסלם: למה, מרוב שהשתוללת ורצת לכאן – אני לא זוכר איזו חברת כנסת עמדה כאן.

דוד אמסלם: כל סדרני הכנסת פה רצו בבהלה, עצרו אותך שמא אולי תחוש בליבך מרוב שהיית כל כך נסער.

דוד אמסלם: אתה מטיף לנו?

דוד אמסלם: טול קורה מבין עיניך, הסתכל על המראה שאתה לא מסתכל עליה, ואני מציעה לך גם – תתנתק מטבורו של לפיד.

דוד אמסלם: אתה כרגע לא חניך תורן של המפלגה שלו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: לסיום – תודה.

קרן ברק: הוא שוטה הכפר.

דוד אמסלם: אה, ראית את השניות.

מיקי לוי: בבקשה - - -

דוד אמסלם: לך היה מותר הכול, אה?

מיקי לוי: בבקשה משפט לסיכום.

דוד אמסלם: אז אני אומר לך, אתה בושה וכלימה לכנסת ישראל.

מיקי לוי: תודה, תודה רבה.

קרן ברק: וגם לפיד יודע את זה.

דוד אמסלם: וגם לפיד יודע שאתה בושה.

מיקי לוי: תודה רבה על המילים החמות.

מיקי לוי: אני ממש מודה לך.

מיקי לוי: [מס' מ/1484; דברי הכנסת, חוב' י"ג, ישיבה 91; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להמשך סדר-היום – הצעת חוק לפינוי מוקשים (תיקון – הוראת שעה), התשפ"ב–2021, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

הסעיף הבא, הסעיף הבא בסדר-היום.

מיקי לוי: בבקשה, יציג את הצעת החוק חבר ועדת חוץ וביטחון חבר הכנסת איתן גינזבורג.

מיקי לוי: בבקשה.

איתן גינזבורג: חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, אני מתכבד להעלות בפניכם את הצעת החוק לפינוי שדות מוקשים (תיקון – הוראת שעה), התשפ"ב–2021.

איתן גינזבורג: הצעת החוק הזו היא בעצם הארכה של הוראת שעה כמו שעשינו בכנסת קודמות.

איתן גינזבורג: היא נדונה בכנסת בקריאה ראשונה ועברה לוועדת החוץ והביטחון שדנה בנושא ואישרה אחרי דיון את הצעת החוק עם הסתייגויות כפי שהוגשו.

איתן גינזבורג: הצעת החוק הזאת, אדוני היושב-ראש, באה בעצם להסדיר את כל עבודת הרשות לפינוי מוקשים ואת כל עניין הנפלים שאנחנו מכירים, שקיימים בהרבה מאוד שטחים ברחבי ישראל, ובאה לעשות הסדרה – מצד אחד להאריך את הוראת השעה כפי שנקבע בחוק המקורי שפג תוקף.

איתן גינזבורג: אני מזכיר שבשנה שעברה, כשהארכנו את הוראת השעה והפעלנו סעיף 98, אופיר, אתה בטח זוכר את זה, חבר הכנסת כץ, כשהפעלנו את סעיף 98 על החוק הזה נתנו לאופוזיציה דאז שעה לנמק הסתייגויות ונימוקים כי זו הוראת שעה.

אופיר כץ: איתן, לא תוכל לכסות על הסיטונות שאתם משתמשים בסעיף 98.

איתן גינזבורג: אני רק מספר על החוק הזה.

אופיר כץ: אני מבין מה אתה עושה.

איתן גינזבורג: רק על החוק הזה.

אופיר כץ: מה שאתם עושים עכשיו לא היה ולא יהיה עם סעיף 98.

קרן ברק: אף פעם, ואתה יודע את זה כי אתה לא כמו היושב-ראש, אתה בן אדם הגון.

איתן גינזבורג: אני רק מזכיר מה שעשינו בשנה שעברה.

אופיר כץ: על כל חוק אתם מפעילים סעיף 98, ואז מה אתם עושים?

איתן גינזבורג: לא, לא על כל חוק.

אופיר כץ: על כל חוק אתם מפעילים סעיף 98.

אופיר כץ: קצת לא נראה לכם – בום, ועדת הכנסת, 98.

איתן גינזבורג: לא, לא, זה לא נכון.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת - - -

אופיר כץ: ואתם רק בתחילת הדרך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כץ, זה לא נכון.

קרן ברק: - - - מישהו שלא מבין את העברית שאתה אומר, מה אתה בכלל מתאמץ?

איתן גינזבורג: אנחנו מביאים את הוראת השעה וגם עושים הסדרות של כל מיני נושאים שדנו עליהם בוועדה, שמשפרים את המצב של הרשות לפינוי מוקשים, ואני מבקש מחברי הכנסת, בסופו של יום, בסופו של דיון, שהוקצה לו דיון על הסתייגויות שהוגשו, אגב, לא הוגשו הרבה הסתייגויות.

אופיר כץ: זה החוק שהפלנו ביום רביעי?

איתן גינזבורג: זה החוק שהיה אמור לעלות ביום רביעי - - -

אופיר כץ: אז תעדכן את צביקה האוזר, כי הוא ציין שזה החוק שהאופוזיציה הפילה.

איתן גינזבורג: לא, זה לא החוק שהאופוזיציה הפילה, זה חוק שבסוף לא עלה לדיון בכלל.

אופיר כץ: אני יודע.

אופיר כץ: צריך לעדכן את צביקה האוזר, שצייץ - - -

קרן ברק: - - - כנראה הרבה אנשים שלא מבינים - - -

איתן גינזבורג: להצעת חוק זו הוגשו 12 הסתייגויות.

איתן גינזבורג: אני מציע לכנסת לדחות את ההסתייגויות ולאשר את ההצעה כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה, המסתייג הראשון - - -

איתן גינזבורג: בקריאה השנייה והשלישית, כמובן.

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: המסתייג הראשון – חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

שלמה קרעי: דודי, יש לך עוד שתי דקות חסד עם היושב-ראש.

קרן ברק: שבע דקות בגן עדן.

דוד אמסלם: רציתי להגיד ליושב-ראש, אתה יכול להגביר טיפה?

דוד אמסלם: רציתי להגיד לו שנשיאת בית המשפט העליון התקשרה כנראה, אמרה לך: מברוק, סחתיין, כל הכבוד על ההגנה שנתת לנו, יש לך כוכבית אצלנו, בבוא היום, תרצה – תשתמש.

דוד אמסלם: יש לך שם נקודות.

דוד אמסלם: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לענות לאלקין על מה שהיה קודם.

דוד אמסלם: אלקין קודם אמר שבעצם כל הגזרות היו בחוק ההסדרים הקודם.

דוד אמסלם: אבל אנחנו, חבר הכנסת שלמה קרעי, לא הבאנו את החוק, זה היה אצלנו.

דוד אמסלם: אתה זוכר?

דוד אמסלם: חבר הכנסת כץ.

דוד אמסלם: הוא מזכיר לי את הבדיחה, אתה יודע, יום אחד בברית המועצות – הוא הרי מכיר את המשטר הסובייטי מצוין – החליטו לעשות עוצר בשעה 19:00.

קרן ברק: הוא התחלף, הוא ברח.

דוד אמסלם: אמרו שכל מי שמפר את העוצר – יורים בו.

דוד אמסלם: יום אחד שני זקיפים הולכים ובשעה 18:30 אחד מהם מרים את הנשק, רואה מישהו ויורה בו.

דוד אמסלם: אז החבר שלו אומר לו: תקשיב, אחי, יש לו עוד חצי שעה.

דוד אמסלם: אז הוא אומר לו: אני יודע איפה הוא גר, הוא לא יגיע בזמן הביתה.

דוד אמסלם: אלקין אומר לנו על תקציב שעוד לא היה לנו, שהיינו מביאים את זה גם.

דוד אמסלם: אתה מבין את הגאון מווילנה?

דוד אמסלם: אתה מבין איך עובד הבן אדם, איך התעשייה הבולשביקית עובדת?

דוד אמסלם: גם כשלא הבאת הוא אומר לך שאם היית – אז היית מביא.

דוד אמסלם: טוב, רבותיי, אני רוצה להתייחס ברשותכם לשלוש נקודות.

דוד אמסלם: אני רוצה להודיע גם ליושב-ראש וגם ליושב-ראש הקבוע, מר לוי, שהיום הגשתי לבג"ץ בקשה לדיון נוסף בכל הנוגע לזכות העמידה.

דוד אמסלם: אני רוצה להסביר לכם מה קרה בבית המשפט, חבר הכנסת בוסו.

דוד אמסלם: אני, כשהייתי ממונה על רשות החברות, כשנכנסתי לתפקיד היה כבר הליך, המנכ"ל של התעשייה האווירית פרש ואני נקלעתי לתוך הליך שכבר היה בסוף ועדת האיתור.

דוד אמסלם: בא אליי יושב-ראש החברה ואומר לי: תשמע, דודי, יש ארבעה מועמדים, אחד מהם מחיל האוויר שהוא לא מתאים ועוד שלושה מהחברה.

דוד אמסלם: זה לאחר שהגישו מאות מועמדים ועברו את כל המיונים.

דוד אמסלם: אני מדבר איתכם, אני כבר מגיע בסוף.

דוד אמסלם: והיות שמנכ"ל משרד הביטחון, כפי שאתם יודעים, הוא מפקד חיל האוויר, הוא רצה להלביש מישהו, חבר שלו, לתפקיד.

דוד אמסלם: אמרתי לו, תקשיב, התעשייה האווירית היא חברה מיוחדת במדינת ישראל.

דוד אמסלם: יש לה היבטים ביטחוניים, כלכליים ובילטרליים.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש ממך לבחור את הבן-אדם הכי נכון למדינת ישראל.

דוד אמסלם: הוא אמר לי: ומה עם גנץ?

דוד אמסלם: אמרתי לו: תשאיר אותו בשבילי.

דוד אמסלם: בקיצור, הוועדה בחרה בסופו של דבר באיזשהו סמנכ"ל שאני לא מכיר אותו, שהוא היה ראש חטיבת הטילים והלוויינים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: דרך אגב, אדם שקיבל שישה פרסי ישראל לביטחון ורק בגלל ציונות נשאר בעניין.

דוד אמסלם: אני מעריך, אנשים מהסוג הזה אם יוצאים החוצה הם מקבלים עשרות מיליוני דולרים כל חודש, בגלל שאלו מוחות שאין כל כך בעולם, אפילו.

דוד אמסלם: ואז אני חותם על המינוי בסוף, זה כמובן עבר את השופט, את כל הוועדות, לא אלאה אתכם – פרוצדורה כמעט של שנה.

דוד אמסלם: ואז גנץ לא חותם, השר טרופר, הוא החליט לא לחתום.

דוד אמסלם: אני אומר לו: תשמע, גנץ, אם לא תחתום אנחנו לא נחתום לך על כלום.

דוד אמסלם: וכך היה.

דוד אמסלם: התחלפה הממשלה ועד היום לא חתמו למנכ"ל התעשייה האווירית.

דוד אמסלם: שנה וחצי עוד מעט והתעשייה האווירית בלי מנכ"ל קבוע.

דוד אמסלם: לאחר שנבחר הבן-אדם.

דוד אמסלם: אני כותב למנדלבלוף מכתב לפני חודש וחצי ואני אומר לו: שמע, אצלי דאגת להפריע לי כל דקה, גם לממשלה שלנו.

דוד אמסלם: כאן מדובר על משהו שיש בו היבטים ביטחוניים, כלכליים, הכול.

דוד אמסלם: לא עונה, הבן אדם.

דוד אמסלם: אומר לי העוזר שלו, כותב לי: נא לפנות לרשות החברות.

דוד אמסלם: תבין, כשהוא רצה לסכל לי את הסיפור של הדירקטורים הוא לא אמר לי לפנות לרשות, הוא עצמו ודינה זילבר ישבו והמציאו חוק.

דוד אמסלם: ואז אני עונה, כותב לרשות החברות, כמובן ליועצת המשפטית, שגם עוברת על החוק וגם לא עונה, ואז אני מגיש בג"ץ, ואני מגיש בג"ץ על חשבוני, דרך אגב, אני לא בן אדם שיש לו עמותות.

דוד אמסלם: ואז – תקשיב, חבר הכנסת בוסו – מה כותב השופט?

קרן ברק: אני מאמינה שאחרי שתגיש את כתבי תביעת הדיבה יהיה לך לשלם.

דוד אמסלם: מה כותב השופט?

דוד אמסלם: הוא כותב שלי אין זכות עמידה.

דוד אמסלם: אני, חבר כנסת, אין לי זכות עמידה, אני רב ריב לא שלי, ולמרות שהייתי פעם קשור לזה כממונה על רשות החברות.

דוד אמסלם: שאלתי את עצמי ואז אמרתי: כבוד השופט, החלקת על הראש?

דוד אמסלם: יש שתי אופציות: או שאתה טיפש גמור או ששתית משהו ואתה בגילופין.

דוד אמסלם: אין מצב שבן אדם נורמלי כותב כזה דבר אז העדפתי לא להגיד שאתה טיפש אלא ששתית ערק עם אקסוס.

דוד אמסלם: ואני שואל, רבותיי, כל העמותות בשמאל מותר להן להתערב, חבר כנסת הוא עותר ציבורי?

דוד אמסלם: תבינו, חבר כנסת הוא לא שופרו של הציבור, הוא בא כנראה ככה על דעת עצמו, השתלט כאן עם אקדח ונכנס.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: במדינת ישראל, דרך אגב, אין עתירה אחת כמעט שהם דחו אותה בחוסר עמידה.

דוד אמסלם: 40 שנים לא משתמשים בטיעון הזה.

דוד אמסלם: פתאום, כשאמסלם דוד רוצה כולה להכניס את המדינה לאיזשהו מסלול באיזושהי חברה הכי חשובה במדינת ישראל – אני לא מכיר את הבן אדם בכלל – מה עושים השופטים?

דוד אמסלם: דרך אגב, אחד מהם, מי זה?

דוד אמסלם: אחד השופטים, להערכתי יש לו בעיה בהבחנה.

דוד אמסלם: אחד השופטים שם בעתירה – דרך אגב, אני לא בטוח שהשניים האחרים בכלל קראו אותה - - -

קרן ברק: אם תגיד גם את השם - - -

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

דוד אמסלם: עכשיו, מה אני רוצה לומר - - -

שלמה קרעי: שמיקי לוי לא יגיד שאתה אומר על השופטים שהם - - -

קרן ברק: הוא כבר אמר.

קרן ברק: עוד פעם את הכיסא ועוד פעם - - -

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: ואחד השופטים – דרך אגב, מה שהכי מצחיק בסיפור הזה, חבר הכנסת בוסו, שאחד השופטים חתם על צו נגדי, צו ביניים נגדי בדירקטורים, שהג'ינג'י עתר.

דוד אמסלם: הוא עצמו חתם נגד השר.

דוד אמסלם: אז הייתי השר שממונה על רשות החברות.

דוד אמסלם: לכן, רבותיי, אני הבנתי שיש פה כאוס שלם, אנשים שלא מבינים מה הם עושים.

דוד אמסלם: להערכתי, יש לזה – השופט עמית – יש לזה השלכות חוקתיות בכלל.

דוד אמסלם: אם אני כחבר כנסת לא – דרך אגב, רציתי לספר גם לכבוד השופט שאנחנו בכנסת גם רשות מחוקקת וגם רשות שאמורה לעשות ביקורת על הרשות המבצעת.

דוד אמסלם: כנראה שהתעשייה האווירית היא לא חלק מהרשות המבצעת.

דוד אמסלם: אתה מבין, חבר הכנסת קרעי, לאיזה ליקוי מאורות נקלענו?

דוד אמסלם: אז מה אתה מעדיף שיגידו לך, שאתה טיפש גמור או ששתית קצת ואתה עכשיו לא בקו המחשבה?

דוד אמסלם: תגיד לי אתה.

דוד אמסלם: אלה האופציות.

דוד אמסלם: אין באמצע.

דוד אמסלם: לכן, כשאני אומר, מר לוי ומר לפיד, תבינו בכלל על מה מדובר.

דוד אמסלם: הרי, מר לפיד, אתה לא מבין כלום.

דוד אמסלם: 12 שנות לימוד לא סיימת.

דוד אמסלם: אתה כולה צלופן, קלקר, ריק מתוכן.

דוד אמסלם: אתה בא, מעביר עליי ביקורת?

דוד אמסלם: עליי?

דוד אמסלם: והיום הגשתי בקשה לדיון נוסף, נותן להם עוד מקצה שיפורים, אולי יבינו את הנזק שהם עשו.

דוד אמסלם: בואו נמתין, נראה מה ההחלטה שיקבלו.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: היום.

דוד אמסלם: הרי בסוף, תבינו, אם ההחלטה תהיה לדחות אותנו, אותי, המשמעות היא שבכלל לאף אחד במדינת ישראל אין זכות עמידה.

שלמה קרעי: דודי, זה טיעונים לסגירת הבג"ץ, בעזרת השם.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: לכן אני אמרתי, רבותיי, בואו תגידו לי, תגידו לי עכשיו מי אתה, ולפי זה נבין מה בית המשפט יעשה.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא היינו צריכים להגיע לעתירה הזו.

דוד אמסלם: אם היה לנו יועץ משפטי מתפקד שלא מסתכל רק ימינה, לא קם בבוקר רק עם נתניהו מבוקר עד לילה, מלילה עד בוקר, לא משנה אם מלעיטים אותו, הוא גרס איזה פתק, אם בן הדודה שלו רוצה לתת לו סיוע, לא חשוב, אבל עוגייה.

דוד אמסלם: רק תגידו "נתניהו" – כל המערכות עובדות.

דוד אמסלם: הרי אם היה יועץ משפטי נורמלי, בן אדם שמכיר את עבודתו, היה כותב לגנץ: מר גנץ היקר, נא להכריע בעניין ולחתום על המינוי, בגלל שבסופו של דבר המינוי הזה עבר את הכול.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לכם יותר מזה.

דוד אמסלם: מירי רגב, חברת הכנסת רגב, כשיובל שטייניץ בזמנו רצה למנות את יושב-ראש רשות המיסים כשהוא היה שר האוצר, הייתה ועדת איתור, בחרה לו מישהו – הוא לא רצה.

דוד אמסלם: בג"ץ הכריח אותו אז.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: כאן אנחנו כבר גמרנו, ועדת האיתור סיימה, הדירקטוריון, ועדה של השופטת סיימה.

דוד אמסלם: הכול הסתיים.

דוד אמסלם: ומה עושה גנץ?

דוד אמסלם: לא חותם.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: טרופר, תחשוב אם אמסלם לא חותם מה קורה: הפגנות ברוטשילד, מרימים שלטים: אמסלם רוצה למנות חברי מרכז ליכוד.

דוד אמסלם: אבל אתם, תראו מה אתם עושים.

דוד אמסלם: גונבים את כל המדינה – ככה עובר.

דוד אמסלם: איזה תפקידים: לפיד ממנה את המשפחה שלו, שרה ממנה את בעלה.

דוד אמסלם: כולכם ממנים את כל המשפחה.

דוד אמסלם: נפוטיזם לשמו.

דוד אמסלם: הכול עושים.

דוד אמסלם: מביאים פה נורבגים, שוכרים מטוסים.

דוד אמסלם: מה לא עושים?

דוד אמסלם: מה לא עושים?

דוד אמסלם: אין עבירה שלא עברתם, אין שחיתות שלא חציתם.

דוד אמסלם: אין.

דוד אמסלם: אין.

דוד אמסלם: הילדים רואים אתכם בבית המומים.

דוד אמסלם: דרך אגב, לפעמים כשאתה מרביץ שוט כל כך גדול אז כולם מסתכלים עליך, לא מגיבים, כי אף אחד לא מאמין שיש לך את האומץ לעשות את זה.

דוד אמסלם: אתם פשוט משתינים מהמקפצה.

דוד אמסלם: ולמה נזעקתם היום על מה שאמרתי?

דוד אמסלם: בגלל שבית המשפט העליון זו המפלגה המרכזית שלכם.

דוד אמסלם: היא שלחה אתכם פה לכנסת.

דוד אמסלם: הגברת חיות עכשיו מתקשרת ללפיד אומרת לו: סחתיין, לפיד.

דוד אמסלם: הם בכלל מזכירות המפלגה של השמאל.

דוד אמסלם: כל הכבוד, הגנתם עלינו.

דוד אמסלם: אני לא ראיתי אף פעם נשיאת בית המשפט העליון כותבת מכתב לשופטים בגלל התבטאות שלי.

דוד אמסלם: אני המום פשוט.

דוד אמסלם: תראה לאן הגענו.

דוד אמסלם: יושב-ראש הכנסת פה עולה, מדבר עליי בשם הכנסת, הממשלה עוד מעט תעלה, תעשה דיון ממשלתי עליי בשם הממשלה, ונשיאת בית המשפט העליון מרשה לעצמה גם להוציא מכתבים על חבר כנסת שאומר את עמדתו.

קרן ברק: איך אתה יודע שהיא הוציאה מכתב?

דוד אמסלם: זה מה שהבנתי.

דוד אמסלם: רבותיי, הפרבדה היה קטן לידכם.

דוד אמסלם: רוסיה שולחת נציגים אליכם לעשות קצת חפיפה, להבין מה עשיתם.

דוד אמסלם: פוטין שולח לכם כמה חבר'ה לכאן, תלמדו אותם קצת איך משתלטים על אמצעי התקשורת, איך משתלטים על בית המשפט העליון – או איך בית המשפט העליון משתלט עליכם, זה כבר לא חשוב – ובעצם איך אמורים לנהל מדינה בולשביקית, מה שנקרא על מלא, בקומפלט, על מלא.

דוד אמסלם: לא מתביישים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להגיד לחבריי, גם היום הגשתי תביעה בשם – לדעתי זה לא אמסלם דוד.

דוד אמסלם: חברת הכנסת רגב, אני הגשתי תביעת לשון הרע נגד ערוצי התעמולה, 12 ועיתון הארץ דה-מרקר, על כל עלילת הדם שהם עשו לי, עם כל היחצנים שלהם, כל החבורה.

דוד אמסלם: זה לא בגללי.

דוד אמסלם: אני בז להם.

דוד אמסלם: אני גם לא נעלב מהם.

דוד אמסלם: אתה לא נעלב ממי שלא מעריך אותך.

דוד אמסלם: אני רוצה להראות להם שאנחנו לא עלה נידף ברוח.

דוד אמסלם: אנחנו לא ילד כאפות שלכם.

דוד אמסלם: נגמרו החגיגות.

דוד אמסלם: נגמרו הקלמנטינות.

דוד אמסלם: נגמרו הבעיטות שאתם בועטים בנו.

דוד אמסלם: נגמר.

דוד אמסלם: אנחנו – כל דבר נכה אתכם שוק על ירך חזרה.

שלמה קרעי: התכוונת: אתה לא נעלב ממי שאתה לא מעריך.

דוד אמסלם: בוודאי, זה מה שאמרתי.

דוד אמסלם: אני לא נעלב ממי שאני לא מעריך.

מירי רגב: אמרת אחרת.

מירי רגב: אבל קרעי, מה שאתה הבנת זה מה שהציבור מבין.

דוד אמסלם: אוקיי, לא חשוב, הבנתם את הפואנטה.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר, כל אלה שטינפו עלינו, כל אלה שבמצח נחושה שיקרו – בכוונה, דרך אגב, ביודעין.

דוד אמסלם: אני בדרך כלל סולח למי שככה בעידנא דריתחא זרק משהו, אבל כשהם עשו פה סיכול ממוקד בכוונה, הם שמעו את כל ההקלטות ושיקרו ביודעין – על זה אנחנו לא מוותרים.

דוד אמסלם: ולכן אנחנו הגשנו תביעת דיבה על חצי מיליון שקל, כדי שבעצם ילמדו את הלקח ויבינו, כפי שאמרתי, שאנשי הימין – המחנה הלאומי זה לא אסקופה נדרסת, זה לא אנשים שמועכים אותם, הם לא מה שנקרא עלים שנכים ברוח או ילד כאפות בשכונה, שכל מי שעובר לידו נותן לו בעיטה וממשיך הביתה.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה להגיד לך משהו, השר טרופר: ראיתי שמר דרוקר הגיש תביעה על מיליון שקל, על מי?

דוד אמסלם: על ערוץ גלי ישראל.

דוד אמסלם: על מה?

דוד אמסלם: על זה שבעצם הוא אמר – הוא אמר, כתב – לפני הבחירות או במהלך הבחירות, אני לא זוכר, שיש לו חומר על גנץ והוא לא מפרסם.

דוד אמסלם: אז אמר אחד הכתבים: הוא עשה לו הקש בגנץ.

דוד אמסלם: אני שואל אותך שאלה: אתה מכיר כתב שיש לו חומר והוא לא מפרסם?

דוד אמסלם: אם יש לו חומר והוא לא מפרסם, חבר הכנסת קרעי, אז מה הרעיון להגיד שיש לו חומר והוא לא מפרסם?

דוד אמסלם: מר דרוקר, הרי ממה נפשך?

דוד אמסלם: או שאתה מפרסם או שמה שיש לך הוא לא רלוונטי ואז אתה לא אמור להגיד שיש לך אותו - -

איתן גינזבורג: נא לסיים.

דוד אמסלם: - - אלא אם כן אתה רוצה להשיג מאותו אחד משהו שאתה סוחט אותו בפוטנציאל של איום, שאתה אומר לו: תשמע, מר גנץ, יש לי חומר, ואם אתה תדליק אותי קצת או תחצה את הקווים לפי דעתי אז אני אוכל להשתמש בו.

דוד אמסלם: דיר באלכ.

דוד אמסלם: אז במקום שיעמידו אותך על סחיטה באיומים, מה אתה עושה?

דוד אמסלם: תובע את גלי ישראל, הערוץ הימני הכמעט-יחיד – הוא ו-14 – על כך שהם אמרו לך: אדוני, אתה עשית לו הקש בגג.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה בדיוק עשית לו הקש בגג, לדעתי.

דוד אמסלם: זה לפחות ההיגיון שלי.

דוד אמסלם: כשאני מנתב ומנתח מדוע עשית את זה, זה קלאסי להקש בגג.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חברת הכנסת מירי רגב, בבקשה.

איתן גינזבורג: עד חמש דקות לרשותך.

מירי רגב: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

מירי רגב: חילי טרופר ידידי, חבריי חברי הכנסת, אני מקווה שכולם חזרו בשלום מחגיגות הווריאנטים של הסילבסטר.

מירי רגב: חגגת, חילי?

מירי רגב: לא הלכת למסיבות וריאנטים?

מירי רגב: הממשלה אישרה.

חילי טרופר: אני אף פעם לא הולך.

איתן גינזבורג: את חגגת?

מירי רגב: מה הבעיה?

מירי רגב: הממשלה אישרה.

מירי רגב: אני גם כן עם פיג'מה בבית בדרך כלל בסילבסטר.

איתן גינזבורג: ככה את חוגגת.

מירי רגב: כן, ככה עם פיג'מה עם חברים, רואים סרט טוב.

מירי רגב: אתה חגגת?

איתן גינזבורג: לא.

מירי רגב: חבל, כי חלק מהאנשים חגגו פה וסוף סוף הממשלה אישרה מסיבת וריאנטים בסילבסטר - -

איתן גינזבורג: אני הייתי עם הילדים בבית – משפחה.

מירי רגב: - - איך פספסת את זה?

מירי רגב: אז תזכירו לנו כמה מבודדים וכמה מאומתים יש, או שהממשלה הזאת הפסיקה לספור אנשים חולים והתחילה להכיל את המתים, כמו שאמרה אילת שקד המתחסדת.

מירי רגב: בנט, אתה פה?

מירי רגב: לא, ברור שהוא לא פה.

מירי רגב: שוב הכיסא שלו ריק ונטוש, ונהיה כנים – גלית, בואי נודה – גם כשהוא יושב כאן הוא רק מחמם את הכיסא.

מירי רגב: שום ערך אין לו, מחמם את הכיסא, זה הכל.

מירי רגב: אבל מי לא זוכר את הנאום שלו פה – השתגעתם?

מירי רגב: אתם השתגעתם, אתם השתגעתם.

מירי רגב: אתה השתגעת, בנט, אתה והממשלה שלך השתגעתם.

מירי רגב: אתם איבדתם שליטה על הקורונה, אתם לא מנהלים שום דבר.

מירי רגב: הכול עובד רק לפי המלצות.

מירי רגב: איך אמר בכיר במשרד הבריאות?

מירי רגב: יישאר בגדר הרצון בלבד.

מירי רגב: אין בעל בית, אין ראש, חברת ניהול.

מירי רגב: אפילו יושב-ראש דירקטוריון אין להם.

מירי רגב: הם איבדו שליטה על הכול.

מירי רגב: השרים שלו כבר לא יודעים מה מותר ומה אסור, הציבור לא יודע מה מותר ומה אסור.

מירי רגב: איזה תו ירוק, איזה תו סגול, איזה תו כחול.

מירי רגב: למעשה, בנט, גזרת על אזרחי מדינת ישראל תו שחור.

מירי רגב: זה מה שאתה גזרת עלינו, תו שחור, עם תורים בלתי נגמרים לבדיקות קורונה, עם אחוז מתחסנים ברצפה וכישלון הסברה מחפיר בעניין החיסונים, למרות שאתם מבינים שהדבר היחיד שיציל את האנושות מהמגפה הזאת זה רק חיסון.

מירי רגב: אבל יש לך בממשלה מכחישי קורונה – הגברת "פקה-פקה" יפעת, שמסכנת את ילדי מדינת ישראל, מכחישת קורונה ומפריעה ופוגעת במאמץ הלאומי, גם אלי אבידר, אז מה אתה רוצה?

מירי רגב: לאן אתה יכול ללכת?

מירי רגב: מי יכול להקשיב להמלצות שלכם?

מירי רגב: לכן הציבור עושה מה שהוא רוצה.

מירי רגב: ואני אגיד לך משהו, מר בנט.

מירי רגב: אפילו ארץ נהדרת לא מצליחה לחקות את הבלוף שאתם.

מירי רגב: אז מה יהיה בספר הבא שאתה תעתיק?

מירי רגב: איך הורסים מדינה מחוסנת בחצי שנה; או אולי בנט הנדיב, על שם 53 מיליארד השקלים שחילקת לעבאס; או אולי הנוכלת מנוטרדאם – סיפורה של אילת המתחסדת, שלא מפסיקה לקרוץ לשמאל ולפלרטט עם הימין; כי היום כבר כולם יודעים שהספר שהעתקת הוא אפילו לא סיפור אגדות.

מירי רגב: לפחות בסיפורי אגדות לגיבור יש איזו שהיא משמעות.

מירי רגב: יש איזו שהיא משמעות, גלית.

מירי רגב: אפילו פינוקיו בסוף הופך לילד אמיתי.

מירי רגב: ואתה, בנט, תישאר בובה על חוטים של מנסור עבאס, של שאשא ביטון, של אלי אבידר, של גדעון סער.

מירי רגב: אפילו גנץ לא סופר אותך, מזמין אליו את אבו מאזן.

מירי רגב: עוגה אפויה הייתה שם, חילי?

מירי רגב: הייתה איזו עוגה אפויה אצל בני גנץ?

מירי רגב: האמת היא, חילי, אני גרה לא רחוק מבני.

מירי רגב: ידעתי שאין שם דברים מספיק אפויים.

חילי טרופר: נעלבת שהוא לא הזמין אותך?

מירי רגב: לא, בחייך, גם אם היה מזמין אותי לא הייתי באה.

מירי רגב: האמת היא שהייתי גורמת לכך שהוא לא ייכנס בכלל לראס אל עין.

מירי רגב: הוא רוצה בחזרה את ראס אל עין.

מירי רגב: איפה אני אגור, אצלך בבית?

מירי רגב: הוא רוצה בחזרה את ראש העין, אתה לא יודע?

מירי רגב: הוא בא לסגור עניינים עם הבוס שלך, עם גנץ.

מירי רגב: אז יודע בנט שאף אחד לא סופר אותו בממשלה הזאת.

מירי רגב: הוא פשוט יושב מנופח כולו, הוא יודע שעל כל אצבע הוא הולך הביתה.

מירי רגב: אבל בוא נודה על האמת, וואלה בנט, נסכם במשפט: הצלחת בלי קלאס ובאפס מאמץ לפרק את מדינת ישראל.

מירי רגב: בחיי, בלי קלאס ובאפס מאמץ.

איתן גינזבורג: סטטיק ובן אל.

מירי רגב: כל הכבוד לך.

מירי רגב: אתה רואה?

מירי רגב: אני ציפיתי שחילי, שר התרבות, יגיד את זה - -

איתן גינזבורג: את רואה?

איתן גינזבורג: הוא גם יודע, הוא מכיר.

מירי רגב: - - אבל אם הוא יגיד את זה יגידו שהוא לא תרבותי או יותר מדי תרבותי.

איתן גינזבורג: למה?

איתן גינזבורג: זה חלק מהתרבות הישראלית.

מירי רגב: לפחות הוא לא רב עם עומר אדם.

מירי רגב: מזל שלא הייתה עומרית אדם, כי אם הייתה עומרית אדם, מרב לא הייתה רבה איתו.

מירי רגב: אבל בגלל שזה עומר אדם, למרות שהיא מתעמרת בעובדות, וראינו את זה כבר – היא פשוט שונאת נשים, מרב מיכאלי.

מירי רגב: לא ראיתי דבר כזה.

איתן גינזבורג: אני יודע שאת מאמינה בחזקת החפות, ולכן, בואו - - -

מירי רגב: יש לי הרבה מה להגיד עליה אבל זמני תם.

מירי רגב: אני רק רוצה להגיד לך, בנט, ולממשלה הרופסת הזאת: די, זה גדול עליכם, תתפטר, לך הביתה, תעשה חיים.

מירי רגב: אשתך תעשה מה שהיא רוצה בלי שתקבל ביקורת ציבורית, כי גם כך היא עושה את מה שהיא רוצה.

מירי רגב: אולי מישהו יספור אותך אז.

מירי רגב: עכשיו, אף אחד לא סופר אותך.

מירי רגב: בקיצור – תתפטר, זה גדול עליך.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת מירי רגב.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

אוריאל בוסו: - - -

מירי רגב: שיחזור לעבאס, הוא יקבל כבש טוב.

איתמר בן גביר: קרעי, תן לי חמש דקות - - -

שלמה קרעי: תמתין בסבלנות, חבר.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, ידידי השר, אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולהגיד שיש נקודות אור בתוך החושך הזה של הממשלה הזאת - -

איתן גינזבורג: חשבתי שתביא היום איזה שיעור.

שלמה קרעי: רגע.

שלמה קרעי: - - ואחת מהן זה השר חילי טרופר.

שלמה קרעי: פניתי אליו בפניית ציבור של שני ספורטאים מהדרום שהתקשו מאוד – אני לא אספר את כל הסיפור – הם היו צריכים סיוע במכון וינגייט.

שלמה קרעי: תוך פחות מ-24 שעות – חילי ישב איתי כאן חמש דקות, הראיתי לו.

שלמה קרעי: תוך פחות מ-24 שעות קיבלתי תשובה שזה בטיפול והכיוון חיובי, והיום הוא טרח לעדכן אותי: שמח לעדכן ששני החבר'ה מהדרום נכנסים למגורים במכון.

שלמה קרעי: אז אני מעריך מאוד ויישר כוח.

שלמה קרעי: איפה שמגיע לפרגן – תודה.

חילי טרופר: - - -

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס למה שהיה קודם עם דודי.

שלמה קרעי: דודי דיבר לגבי אותו שופט, שבאמת באופן חסר תקדים השתמש באיזושהי אמתלה כדי לדחות לו את העתירה לבג"ץ.

שלמה קרעי: עכשיו, אני לוקח – מתפלא על השמאל ואומר: איפה נעלם המשל, המליצה?

שלמה קרעי: מה עם דברי חכמים וחידותיהם?

שלמה קרעי: אני הבנתי את הדברים של דודי באופן מאוד נחמד.

שלמה קרעי: הוא התכוון שבג"ץ הגיע לשיכרון כוח כזה, שיכרון כוח פשוטו כמשמעו.

שלמה קרעי: אנשים שחושבים שהם מועצת העל של מדינת ישראל.

שלמה קרעי: אין מי יאמר להם מה תעשה ואין מי יאמר להם מה תפעל.

שלמה קרעי: לתודעה כזאת, לשיכרון כוח כזה – לא היה דבר כזה במדינת ישראל.

שלמה קרעי: וזה בדיוק שיכרון הכוח שבעיניי חבר הכנסת אמסלם דיבר עליו, ואני מסכים איתו לגמרי.

שלמה קרעי: יושב-ראש הכנסת דיבר היום, וכאן ניצל את הבמה באופן שאני לא חושב שמותר לו לפי התקנון, כדי לתת נאום לאומה.

שלמה קרעי: התכבד היושב-ראש שיש לו נאום לדבר, יעלה לדוכן וייתן נאום.

שלמה קרעי: איזה מין דבר זה, גברתי מזכירת הכנסת, אין תקנון?

שלמה קרעי: אפשר לנצל את הבמה לתת נאום לאומה כשזה לא איזשהו נוהל, איזשהו טקס מיוחד?

שלמה קרעי: ואיפה היה היושב-ראש כשאמרה יוליה: אני אכנס באימ-אימא של הרבנות הראשית?

שלמה קרעי: ואיפה האמירות של מפלגת ליברמן כנגד החרדים?

שלמה קרעי: כנגד המריצות למזבלה?

שלמה קרעי: איפה היה היושב-ראש?

שלמה קרעי: איפה ההגנה על כבודו של הראשן לציון?

שלמה קרעי: איפה ההגנה על קודשי ישראל?

שלמה קרעי: כל מה שהוא מגן עליו זה כי הוא לא מבין משל של דודי אמסלם?

שלמה קרעי: לזה הוא נזעק?

שלמה קרעי: מדבר יושב-ראש הכנסת ואומר היום בוועדת הכנסת: אני דורש מכולם לכבד את המוסד הזה שאני עומד בראשו.

שלמה קרעי: אז אני רוצה לומר לו: האבנים בחדר של יושב-ראש הכנסת מתביישות.

שלמה קרעי: הן זועקות לו את הפסוק שאלקנה אמר לעלי.

שלמה קרעי: מה אלקנה אמר לעלי?

שלמה קרעי: "כי מכבדי אכבד ובֹזַי יֵקָלּוּ".

שלמה קרעי: פני הכנסת הזו הם כפני היושב-ראש שלה.

שלמה קרעי: מה שקורה בוועדות, מה שקורה בתת-הייצוג, מה שקורה במליאה, שכולם כאן מוחאים כפיים, צועקים, עושים רעש – הרפורמי אומר לו: נו, נו, בבקשה.

שלמה קרעי: ופה הוא מוציא אותנו בלי קריאות בכלל.

שלמה קרעי: כשהוא מוחק לי 2,200 הסתייגויות בניגוד לעמדת הייעוץ המשפטי – צביעות ומוסר כפול.

שלמה קרעי: כשאתה מבזה את המעמד של המוסד שאתה עומד בראשו, אל תצפה מאחרים שיכבדו אותך.

שלמה קרעי: זה יושב-ראש כנסת שהוא דיקטטור.

שלמה קרעי: אבל הוא לא היחיד.

שלמה קרעי: הוא לא היחיד בממשלה הזו, בקואליציה הזו.

שלמה קרעי: אתה יודע, דודי, מה ההפך מדמוקרט?

שלמה קרעי: אתה יודע?

דוד אמסלם: לא.

שלמה קרעי: אתם יודעים איך קוראים לאחד שממנה את עצמו עד סוף כל הדורות ליושב-ראש המפלגה שלו?

שלמה קרעי: לאחד שמנסה לסתום פיות, קומיסר, לסכל יריבים פוליטיים ולהפוך את המדינה למדינה אנטי-דמוקרטית?

שלמה קרעי: אז תשמע, אדוני היושב-ראש, רצית פרשת שבוע, אז על פי מדרש רבה, דודי, על פי מדרש רבה לאחד כזה קוראים קוסמוקרט.

איתן גינזבורג: רגע, פרשת השבוע הקרובה היא בוא, לא?

שלמה קרעי: פרשת השבוע שקראנו בשבת.

שלמה קרעי: עוד לא בוא.

איתן גינזבורג: וארא.

שלמה קרעי: וארא.

שלמה קרעי: לאחד כזה שהוא אנטי-דמוקרטי קוראים קוסמוקרט.

שלמה קרעי: וכך האגדה מספרת על הפסוק שקראנו, "ויאמרו אל פרעה, כה אמר ה' אלהי ישראל שלח את עמי ויחגו לי במדבר":

שלמה קרעי: אמר רבי חייא בר אבא: אותו היום באו כל מלכי העולם לכבדו, והביאו לו מתנות ועטרות מלכות, שהוא יום קוסמוקרטור שלו.

שלמה קרעי: יום שבו ממליכין אותו על כל העולם.

שלמה קרעי: בלי בחירות.

שלמה קרעי: אולי גם לפיד, סער, ליברמן, בנט – אולי הם צריכים לעשות לעצמם גם איזה יום קוסמוקרטור משלהם.

שלמה קרעי: ותוך כדי כך הגיעו משה ואהרון, נכנסו עבדיו ואמרו: שני זקנים עומדים על הפתח.

שלמה קרעי: אמר להם: הכניסו אותם.

שלמה קרעי: כיוון שנכנסו היה מסתכל בהם וחיכה שיעטרו אותו גם כן.

שלמה קרעי: אבל הם אפילו לא שאלו בשלומו.

שלמה קרעי: אמרו לו: שלוחיו של הקדוש ברוך הוא אנחנו.

שלמה קרעי: כה אמר ה' אלוהי ישראל: שלח את עמי.

שלמה קרעי: אותה שעה כעס ואמר: מי ה' אשר אשמע בקולו?

שלמה קרעי: לא היה יודע לשלוח לי עטרה כמו כולם?

שלמה קרעי: אמר להם: המתינו שאחפש בספר שלי.

שלמה קרעי: נכנס לחדר שלו והיה מביט בכל אומה ואומה – פרעה – ואלוהיה, אלוהי עמון ואלוהי צידון.

שלמה קרעי: אמר להם: חיפשתי שמו בבית גנזיי ולא מצאתי אותו.

שלמה קרעי: לא ידעתי את ה', וגם את ישראל לא אשלח.

שלמה קרעי: אמר להם: בחור הוא או זקן הוא?

שלמה קרעי: כמה שנותיו?

שלמה קרעי: כמה עיירות כבש?

שלמה קרעי: כמה מדינות לכד?

שלמה קרעי: כמה שנים יש לו מיום שעלה למלכותו?

שלמה קרעי: אמרו לו: אלוהינו, כוחו וגבורתו מלא עולם, הוא היה עד שלא נברא העולם, והוא יהיה בסוף כל העולם, והוא יצרך ונתן בך רוח חיים.

שלמה קרעי: אמר להם: ומה מעשיו?

שלמה קרעי: אמרו לו; נוטה שמיים ויוסד ארץ, קולו חוצב להבות אש, מפרק הרים ומשבר סלעים, קשתו אש, חיציו שלהבת, רומחו לפיד, מגינו עננים, חרבו ברק, יוצר הרים וגבעות, מכסה הרים בעשבים, מוריד גשמים וטללים, מפריח דשאים ועונה חיות, צר את העובר במעי אמו ומוציאו לאוויר העולם; מהעדה מלכין ומהקם מלכין וכו', וכו' – מוריד מלכים, ממליך מלכים.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, בשביל בורא עולם, קוסמוקרטורים שווים כקליפת השום.

שלמה קרעי: הוא מוריד מלכים והוא ממליך מלכים.

שלמה קרעי: משה היה מנהיג אמיתי, הוא עמד באומץ מול פרעה ששלט בכיפה בכל העולם.

שלמה קרעי: בנט וחבורתו לא רק שמתכופפים ונכנעים למנסור עבאס, אלא שמנסים גם להפוך את עצמם לקוסמוקרטורים.

שלמה קרעי: מנסור עבאס שולט בכיפה, תרתי משמע, שולט בכיפה בכל המדינה, והוא גם שולט בכיפה של בנט.

שלמה קרעי: בנט מכר את הכיפה, מכר את הערכים, מכר את כל מה שהיה לו, ועכשיו הוא רוצה למכור גם את הזהות היהודית של מדינת ישראל, וזה למעשה הדבר הכי חמור שקורה כאן בממשלה הזו, המכירה של הזהות היהודית של מדינת ישראל.

שלמה קרעי: אתה יודע, קראנו עוד דבר בפרשת השבוע: "ויעל הארבה על כל ארץ מצרים וינח בכל גבול מצרים".

שלמה קרעי: ופרעה אמר רק במכה הזאת: "העתירו לה' אלהיכם ויסר מעלי רק את המות הזה".

שלמה קרעי: המדרש אומר שהארבה היה נח בשבת, הוא לא היה מפריע בשבת, ולכן זה הקש ששבר את הגמל.

שלמה קרעי: את כל המכות פרעה היה יכול לסבול חוץ ממכת הארבה, כי הוא שמר שבת.

שלמה קרעי: את שומרי התורה והמצוות פרעה לא היה יכול לסבול מחמת רשעותו.

שלמה קרעי: ככה אומר המגיד הירוש

שלמה קרעי: למי רבי שבתאי יודלביץ.

שלמה קרעי: ועד כדי כך בממשלה הרעה הזו לא סובלים את היהדות, עד כדי כך שחברת הכנסת מלינובסקי אתמול מכרה גם את היהדות למנסור עבאס, לא רק את ארץ ישראל.

שלמה קרעי: בריאיון לסולימאן מסוודה בכאן 11, היא אמרה לו: אנחנו במאה ה-21, היהדות היא גם שלך וגם שלי.

שלמה קרעי: ככה אמרה לו.

שלמה קרעי: לא רק את ארץ ישראל מכרו לאחים המוסלמים, גם את היהדות הם מכרו לאחים המוסלמים, לערבים.

שלמה קרעי: וזו לא פליטת פה שלה, היא אמרה גם שתיכנס באימ-אימא של הרבנות הראשית.

שלמה קרעי: הם העבירו רפורמה מופקרת בכשרות, ורוצים לפתוח עכשיו את שערי היהדות לכל דכפין, ולאשר לכל גוי להתגייר כאן בהתכתבות, כאילו שמדובר במועדון חברים סוג ג'.

שלמה קרעי: את הדבר הזה צריך לעצור.

שלמה קרעי: את הדבר הזה אנחנו נעצור, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: לממשלה הרעה הזו לא נותרה זכות קיום, לא חברתית, לא יהודית, לא ארץ ישראל, שום דבר.

שלמה קרעי: אין שום זכות שיכולה עדיין להחזיק אותה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת איתמר בן גביר.

איתמר בן גביר: תודה רבה.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש - -

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, חמש דקות.

איתמר בן גביר: - - כנסת נכבדה, כבוד השר, שמונה חודשים אני בכנסת הזאת, משתדל תמיד לכבד אתכם, להעריך אתכם, אבל באמת הגיעו מים עד נפש באיך שאתם מנהלים את כנסת ישראל.

איתמר בן גביר: שמעתי ברוב קשב את דבריו של יושב-ראש הכנסת מיקי לוי, שבאמת דיבר בצורה מרנינה, כמה חשוב להגן על שופט בית המשפט העליון, זעק את זעקתו של השופט.

איתמר בן גביר: עוד מעט נגיד כמה מילים על השופט מינץ.

איתמר בן גביר: אבל לפני כן, איפה הבעיה?

איתמר בן גביר: עומד כאן על הדוכן הזה בשבוע שעבר חבר הכנסת אחמד טיבי, קורא לי טרוריסט, קורא לי פרחח, מבזה אותי, פוגע בי, פוגע בכבוד כנסת ישראל, וכבוד היושב-ראש שותק.

רם בן ברק: ומה אתה אמרת לו?

איתמר בן גביר: אני אמרתי לו – אתה ממהר – רם בן ברק, אתה ממהר להגן על האויבים, זה בסדר.

איתמר בן גביר: אבל - - -

רם בן ברק: לא, לא, מה אתה אמרת לו?

איתמר בן גביר: אבל גם ראיתי שחיבקת אותו אחר כך.

איתמר בן גביר: אבל הוא אמר לי פרחח, אז אני אמרתי לו מחבל.

איתמר בן גביר: הוא אמר לי טרוריסט, אז אני אמרתי לו תומך טרור.

איתמר בן גביר: אבל אתם עיוורים, כעיוורים באפליה.

איתמר בן גביר: כל מה שהם אומרים – קדוש, קדוש, קדוש; כל מה שאנחנו אומרים – פסול.

איתמר בן גביר: הערכים היהודיים שלך פסולים, אבל אלה שרוצים לפגוע גם בך, רם בן ברק – אל תטעה, גם בך, רם בן ברק – הם-הם הכשרים.

איתמר בן גביר: ניחא זאת, אבל סעיף 34 לתקנון הכנסת אומר: יושב-ראש הישיבה רשאי לאפשר לחבר הכנסת, לשר, לסגן שר, למסור הודעה אישית, לצורך – להגיב על דברים שהושמעו כלפיו.

איתמר בן גביר: אמרתי לכבוד היושב-ראש: אני רוצה להגיב.

איתמר בן גביר: והוא – שום דבר, גורנישט מיט גורנישט.

איתמר בן גביר: שום דבר, אתה לא יכול להגיב.

איתמר בן גביר: איך אתם מעיזים לנהל ככה את כנסת ישראל?

איתמר בן גביר: איך אתם פועלים בצורה מפלה?

איתמר בן גביר: איך אתם פועלים בצורה כזאת שווליד טאהא רק רואה אותי בוועדות, צועק לי: ברה, ברה, ברה – ולא עשיתם כלום?

איתמר בן גביר: איך היושב-ראש, שחס כל כך על כבודו של שופט בית משפט עליון, איך הוא לא יוצא על כך שאיימן עודה, חבר כנסת במדינת ישראל, תקף חבר כנסת, הרים יד על חבר כנסת?

איתמר בן גביר: מיקי לוי אמר איזו מילת גינוי אחת, אבל למה מיקי לוי לא פועל?

איתמר בן גביר: למה מיקי לוי לא עוצר כאן את הכול ואומר: יש קו אדום?

איתמר בן גביר: אני אומר לכם, בהתנהלות הזאת אתם מאבדים – איבדתם כבר מזמן את עם ישראל, אבל אתם מאבדים את טיפת אמון הציבור שיש במוסד הכנסת, במוסד הכל-כך חשוב הזה, שאתם אמורים לנהל אותו בהגינות וביושר.

איתמר בן גביר: עכשיו אני אגיד דבר נוסף אחד.

איתמר בן גביר: אני, דודי, לא הייתי משתמש במילים שאתה השתמשת כלפי שופט, אבל כשאני שמעתי כאן את זאב אלקין בא ואומר: השופט הימני, אתה יוצא נגד שופטים ימניים – נו, באמת, מה, אנחנו מטומטמים?

איתמר בן גביר: דוד מינץ היה שופט שכשע

איתמר בן גביר: מד לפניו חייל בשם בן דרי, חייל שהלך והגיב להתפרעות של ערבים – התיק הזה הגיע לדוד מינץ, שהחמיר את העונש.

איתמר בן גביר: דוד מינץ היה שופט שכשאני הופעתי בפניו בתיק של מישהו שהצית כנסייה – וזה חמור מאוד להצית כנסייה – הבאתי לו תקדימים של מציתי בתי כנסת שקיבלו שנה ושנה וחצי, ודוד מינץ בלי למצמץ עשה אפליה ונתן חמש שנים.

איתמר בן גביר: דוד מינץ הוא שדחה ערר משפטי שהגשתי בשם עובדת במעון ראש הממשלה שחדרו לה לפלאפון.

איתמר בן גביר: התעוררה שם סוגיה משפטית, לא הייתה מחלוקת שזאת סוגיה משפטית.

איתמר בן גביר: השופט מינץ רק ראה שזאת עובדת במעון ראש הממשלה – שטענו, המשטרה, שהיא בצד הלא-נכון מבחינתם, הצד של ביבי – וישר דחה את הערר, בלי לקיים דיון יסודי.

איתמר בן גביר: דוד מינץ היה אותו אחד שכאשר הגישו והביאו לי צו שפגע בחסינותי, צו נדיר שמגביל את חסינות חברי הכנסת, ואני הגשתי בג"ץ, ישר עתירה על הדבר הזה, ואמרתי: איך יכול להיות שמגבילים תנועה שלי בשער שכם – דוד מינץ היה זה שדחה את העתירה ואמר: לא, אין לנו זמן לדון.

איתמר בן גביר: אם אני הייתי מהצד הזה, הוא היה יוצא בפיג'מה – בפיג'מה – לדון.

איתמר בן גביר: אז אני אומר שמי שמדבר כאן: "שופטים ימנים", "הוא שופט ימני" – באמת, בואו, בואו נשים את הדברים על השולחן.

איתמר בן גביר: אני מקבל, גם ביקורת צריכה להיאמר בצורה אדיבה, בצורה ראויה - -

איתן גינזבורג: תודה.

איתמר בן גביר: - - אבל שלא יספרו לנו כאן סיפורים, ובעיקר בעיקר שלא יהיו חד-צדדיים ושלא תפלו ושלא תפגעו - -

איתן גינזבורג: תודה.

איתמר בן גביר: - - כי אתם פוגעים קודם כול בכנסת ישראל.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת אוריאל בוסו.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, עד עשר דקות לרשותך.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אני באמת חושב על מה לדבר.

אוריאל בוסו: כל כך הרבה נושאים שהממשלה מייצרת לנו דקה אחר דקה.

אוריאל בוסו: אבל לפחות אני אדבר על שתיים-שלוש נקודות.

אוריאל בוסו: אחת מהן זו נקודה כל כך בוערת, ואני שמח שכבוד שר התרבות נמצא כאן.

אוריאל בוסו: אני אספר טיפה על סידנא באבא סאלי, רבי ישראל אבוחצירא, אח של סבא שלי.

אוריאל בוסו: סבא שלי היה באבא חאקי, אח שלו הגדול יותר, רבי ישראל אבוחצירא, שההילולה שלו מחר בערב, ד' בשבט.

אוריאל בוסו: רבי ישראל אבוחצירא עלה לארץ כמה פעמים לפני שהוא הגיע לכאן להתיישב בארץ ישראל.

אוריאל בוסו: בגיל 31 הוא עלה, והוא הכין סוג של הפתעה: לקח כמו פזמון, מאמר, שנראה כמו חרוזים, הקדמה לספר של אחיו רבי דוד אבוחצירא עטרת ראשנו שנרצח במרוקו, ספר "פתח האוהל".

אוריאל בוסו: מי שקורא את זה חושב שמדובר באיזה משהו של חרוזים שונים כאלה ואחרים.

אוריאל בוסו: ואז בבני ברק גדולי רבני האשכנזים – הסטייפלר, זיכרונו לברכה, רבי חיים קנייבסקי, הרב שך – לקחו את המאמר הזה ומצאו 214 מראי מקומות לאותה הקדמה.

אוריאל בוסו: רצו להבין מי האדם העוצמתי הזה שעומד מאחורי זה.

אוריאל בוסו: רבי ישראל אבוחצירא התפרסם במעשי ניסים, כי כשהוא הגיע לארץ בפעם האחרונה להתיישב הוא החליט שאת גדלותו בתורה הוא כביכול יסתיר.

אוריאל בוסו: מהענווה.

אוריאל בוסו: אבל הוא היה צם במהלך השנה לפחות חמש פנים תענית הפסקה.

אוריאל בוסו: אתה יודע מה זה תענית הפסקה?

אוריאל בוסו: ממוצאי השבת עד ערב שבת לאחר מכן לא אוכל ולא שותה.

אוריאל בוסו: שבוע שלם צם.

אוריאל בוסו: אגב, היום גם בבני המשפחה יש כמה מבני הדודים שלי שצמים תענית הפסקה.

אוריאל בוסו: שבוע שלם לא אוכל ולא שותה.

אוריאל בוסו: תמיד אנשים רואים אותו – ערק, הילולות.

אוריאל בוסו: הוא לא היה אוכל – אגב, הוא 50 שנה לא הכניס בשר לפיו, מסיגופים.

אוריאל בוסו: בשביל לא ליהנות מהעולם הזה.

אוריאל בוסו: כולו פרוש, קדוש.

אוריאל בוסו: ואנשים באו ותלו בו את אמונתם שיפנה וישפוך שיחם לפני הקדוש ברוך הוא.

אוריאל בוסו: מעשי ניסים אין-ספור.

אוריאל בוסו: לא לפני מאות שנים; אני זכיתי להיות אצלו.

אוריאל בוסו: גם ברגע זה כשאני מדבר עליו, חולפת בי צמרמורת כשאני נזכר ברגע שנישקתי לו את היד.

אוריאל בוסו: היו לו אצבעות ארוכות, לבנות ורכות, עם הפנים הקדושות שלו.

אוריאל בוסו: לא היו לו עיניים גשמיות.

אוריאל בוסו: מה שאנחנו רואים קיר – הוא לא ראה קיר.

אוריאל בוסו: עיניים רוחניות שראו למרחקים, בגדר "רצון יראיו יעשה" – עושה את רצונו של הקדוש ברוך הוא, והקדוש ברוך הוא משיב לו כמובן כגמולו הטוב.

אוריאל בוסו: אלפים ומאות אלפים שבאו אליו למעשי ניסים, אין-ספור – אפשר להתחיל לספר עליו מעכשיו עד סוף הפיליבסטר שמתוכנן, כל השבוע וחצי הבאים, לספר עליו סיפורים.

אוריאל בוסו: עדיין, 38 שנה לאחר הסתלקותו, מגיעים סיפורים וסיפורים חדשים.

אוריאל בוסו: וביום רביעי בערב אמורה להתקיים ההילולה שלו.

אוריאל בוסו: אנחנו נמצאים שבוע שלם בדיון אם תתקיים ההילולה או לא תתקיים ההילולה.

אוריאל בוסו: של מי?

אוריאל בוסו: תקציב האבטחה – אני אתן לך דוגמה במספרים: שנה שעברה דרשו 2,700 שעות אבטחה – קפץ ל-11,000 שעות אבטחה.

אוריאל בוסו: לא אנחנו ביקשנו.

אוריאל בוסו: המשטרה.

אוריאל בוסו: כמובן עם אירועי לקחי מירון וכו' וכו', למרות שבטופוגרפיה ובהרבה דברים אינו דומה.

אוריאל בוסו: אבל עמך ישראל שואלים: איפה הממשלה?

אוריאל בוסו: אמרו לי: זה אירוע פרטי.

אוריאל בוסו: עזוב שהייתה החלטת ממשלה על האתר, שהממשלה אמורה לבנות אותו מחדש ולתכנן אותו כאתר לאומי אמיתי, גם תיירותי וגם מסורתי, שבאים אנשים ואפשר להתפלל.

אוריאל בוסו: הרבה אנשים לא ידעו פעם מה זה נתיבות בכלל אם לא הבאבא סאלי.

אוריאל בוסו: אין ספק שגדלותו ממשיכה הלאה לפעפע עד היום, גם 38 לאחר מכן.

אוריאל בוסו: ואנחנו מנסים לגייס.

אוריאל בוסו: אז חצי מיליון שקל נתן המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל, שהוריד כמעט 50% מפעם שעברה.

אוריאל בוסו: שרת הפנים הודיעה שהיא תוסיף 700,000 ש"ח, ובפועל היא הבטיחה 500,000 ש"ח לראש העיר.

אוריאל בוסו: הוא אמר: אין בעיה, אני מוכן.

אוריאל בוסו: אבל חסר עוד איזה 1.2 מיליון, 1.4 מיליון.

אוריאל בוסו: מה זה?

אוריאל בוסו: הממשלה צריכה להגיד, חבר'ה, אנחנו נסתדר.

אוריאל בוסו: תשבו ביניכם, בין המשרדים, תמצאו את התקציב ותגידו: אנחנו פותרים את הבעיה, אדוני ראש העיר, יהיה לך.

אוריאל בוסו: לא הבטחות באוויר.

אוריאל בוסו: עד היום בלילה, אם הוא לא מקבל ניירות מסודרים, אין לו מאיפה להביא את הכסף הזה ולא תתקיים הילולה.

אוריאל בוסו: אתה חושב בדעתך שעשרות אלפי המאמינים לא יגיעו להשתטח על קברו?

אוריאל בוסו: אתם ראיתם מה קרה בתפילות חג המולד, להבדיל אלף-אלפי הבדלות?

אוריאל בוסו: ביום שישי בנצרת – עשרות אלפים נדחסים, ולא שמענו על סכנה כזאת או אחרת.

אוריאל בוסו: דמם שונה?

אוריאל בוסו: לא דיברו על קורונה.

אוריאל בוסו: כאן אומרים שבכלל רוצים בהילולה תו ירוק.

אוריאל בוסו: אנחנו צריכים להילחם על משהו כל כך טריוויאלי שאמור להתקיים בצורה כל כך פשוטה?

אוריאל בוסו: קחו אחריות.

אוריאל בוסו: כל אחד יכול להגיד: זה לא קשור למשרד שלי, צריך קריטריונים.

אוריאל בוסו: אני מבין את זה, מבין את הכול, מכירים את זה, בתוך עמי אני חי.

אוריאל בוסו: אבל אם רוצים, פותרים את הבעיה.

אוריאל בוסו: תקציב של 439 מיליארד ש"ח – מתוכם ידעו לתת 53 מיליארד ש"ח תקציבים קואליציוניים שצריכים לכל מיני צרכים.

אוריאל בוסו: מיליון, מיליון וחצי ש"ח – נראה לכם שאם אנחנו יוצאים לגיוס המונים אנחנו לא מגייסים בשעתיים את כל הכסף הזה?

אוריאל בוסו: אבל זה יהיה גיוס מחאה נגד הממשלה הזו, שהיא צריכה להתבייש שאין לה זכות לקיים את הילולת הצדיק.

אוריאל בוסו: מה נגיד לאנשים?

אוריאל בוסו: זה כן קשור, זה לא קשור.

אוריאל בוסו: נתנו את מה שנתנו שנה שעברה.

אוריאל בוסו: אתם צריכים בסוף להסתכל בפנים של האנשים, של כל עמך בית ישראל – אשכנזים, ספרדים, מסורתיים, ציונות דתית, חסידים – מכל קצות הקשת מגיעים לשם.

אוריאל בוסו: אין אדם שלא מרגיש שם, באמת, קדושה אמיתית.

אוריאל בוסו: בסך הכול מה באים?

אוריאל בוסו: להתפלל ולהרעיף את אמונתם אצל הצדיק.

אוריאל בוסו: אני רגוע.

אוריאל בוסו: להתעסק עם הצדיק זה להתעסק עם דרגה אחת מעל הכול.

אוריאל בוסו: אין ספק שבסוף אנחנו נוכל לקיים את התפילה הזאת.

אוריאל בוסו: אבל אתה יודע מה?

אוריאל בוסו: אגב, הבנתי שהיום בערב אמור להיות איזה אירוע הדבקה המוני.

אוריאל בוסו: עוד פעם, להבדיל, באצטדיון חיפה, משחק של מכבי חיפה מול מכבי תל אביב – 30,000 משתתפים רשומים באירוע הזה.

אוריאל בוסו: לא יודע איך יאכפו שם תו ירוק, תו סגול, אבטחה, לא אבטחה.

אוריאל בוסו: אבל זה – כן יכול להתקיים.

אוריאל בוסו: תסתכל אחר כך לאזרחים בעיניים, תגיד להם: משחק כדורגל יכול להתקיים והילולת הצדיק לא תוכל להתקיים.

אוריאל בוסו: עצם זה שאנחנו עומדים פה על הדוכן ונושאים על זה נאום אחרי נאום שזה יתקיים, ואנחנו שומעים את הדיווחים מנתיבות – יתקיים או לא יתקיים.

אוריאל בוסו: אני הייתי ביום שישי בסיור עם המפכ"ל, עם דרישות מכאן עד לא יודע לאן.

אוריאל בוסו: אמרנו: בסדר, ננסה לעמוד בדרישות.

אוריאל בוסו: כן ייכנסו המשפחה בפנים לתוך המבנה עצמו, אבל בסוף צריך לקיים.

אוריאל בוסו: שמישהו מהממשלה ייקח אחריות.

אוריאל בוסו: השר לשירותי דת, אגב, עד עכשיו קולו נדם.

אוריאל בוסו: אפילו לשמוע אותך בתקשורת אומר: אני אקח אחריות, ההילולה צריכה להתקיים – דרך אגב, רבים מחברי הקואליציה באים אליי, אומרים לי: אין ספק שההילולה צריכה להתקיים, בתנאים כאלו או אחרים, אבל מה זה לבטל?

אוריאל בוסו: ואני רוצה לשמוע אותם.

אוריאל בוסו: השר לשירותי דת – עד עכשיו לא שמענו אותו.

אוריאל בוסו: זה לא שייך לשירות הדת היהודיים במדינת ישראל?

אוריאל בוסו: אבל כשעומדת, כמו שהוא אמר, יושבת-ראש הוועדה לשירותי דת יהודיים, ואומרת לכתב ערוץ 12 – קוראים לו סולימאן מסוודה – אומרת לו: אנחנו נמצאים בשנת המאה ה-21, היהדות שייכת לכולם, לך ולי – זה שהיא מתבלבלת בין הנצרות לאסלאם זה בסדר, ודאי למבין.

אוריאל בוסו: אבל להגיד למוסלמי: היהדות שייכת גם לכם – זה עיוות החשיבה שלה.

אוריאל בוסו: והיא יושבת-ראש הוועדה לשירותי הדת היהודיים.

אוריאל בוסו: ואחר כך אומרים: מה יש לכם נגד הגיורים שהם רוצים להוביל?

אוריאל בוסו: אלה הגיורים שהם רוצים להוביל: לאזרח את כל אזרחי מדינת ישראל ללא קשר להלכה.

אוריאל בוסו: ואחר כך יגידו: אתם סתם קופצים וסתם מתרעמים.

אוריאל בוסו: אבל זה העיוות, זו ההסתכלות.

אוריאל בוסו: אדוני שר התרבות, באמת, כאן מהמקום הזה אני קורא לך, באמת, בקריאה מהלב: תפוס את הצד במליאה, תגיד להם: חבר'ה, במה מדובר?

אוריאל בוסו: מיליון, מיליון וחצי, הממשלה - - -

חילי טרופר: - - - דיברתי עם השר לביטחון פנים לפני שבוע על זה, על הכסף הזה.

חילי טרופר: הוא אמר שזה מסוכם, יהיה.

אוריאל בוסו: אני הייתי בסיור, הייתי שם.

אוריאל בוסו: הממשלה - - -

חילי טרופר: דיברתי איתו גם אתמול.

אוריאל בוסו: אבל הינה, דיברנו עם ראש העיר, גם לפני ארבע שעות, הוא אומר: רבותיי, הבטיחו לי כסף, מזכיר הממשלה הבטיח שהוא ידאג לכסף.

אוריאל בוסו: חסר לי – הוא אמר – 1.3 מיליון, 1.4 מיליון.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

אוריאל בוסו: בינתיים הבטחה באוויר.

אוריאל בוסו: אם עד היום בערב הוא לא יזמין את האבטחה בגלל שאין לו כסף, הוא לא יכול לתת.

אוריאל בוסו: הרי זה עיריית נתיבות, אין לו רזרבות.

איתן גינזבורג: אני מציע שתמשיך את דבריך עם השר.

אוריאל בוסו: אז אני באמת קורא לך כאן מעל במה זו: קחו אחריות.

אוריאל בוסו: הזכות של הצדיק, אין ספק, תסייע בעדכם, אם יש לכם זכות לנושא הזה.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אוריאל בוסו.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

איתן גינזבורג: אני רק לאחרונה, חבר הכנסת מקלב, גיליתי שהוגים את שם משפחתך עם ב' לא דגושה, מקלב, ולא מקלב כמו שנוהגים רבים.

אורי מקלב: אין לזה מקור, ואבשלום קור מנסה כבר הרבה זמן, כאחד שמכיר אותו.

איתן גינזבורג: קשה למצוא.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, חמש דקות לרשותך.

אורי מקלב: לכן אני אומר, אתה יכול – אין לזה כללים בעברית, מכיוון שזה לא, אין לזה מקור בעברית או שהוא בא לתרגם משהו, ככה שאני לא יודע להגיד לך מה נכון, מה לא נכון.

אורי מקלב: אבל חלק מבני משפחתנו בכלל קוראים את זה מקלף, עם פ"א בסוף, וחלק – זה מגיע מאבי, זה מסמכים שתורגמו לגרמנית ב-v, וכמו וולקסווגן ופולקסווגן, אז כל אחד היטה את זה אחרת.

אורי מקלב: אבל זה לא כל כך חשוב, השם; מה אתה יוצק לתוך השם – זה מה שחשוב, לא לבייש את השם.

איתן גינזבורג: ואצלך אין ספק שיש הרבה תוכן בשם, תוכן באדם.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אנחנו עסוקים בחוק ממשלתי של פינוי שדות מוקשים.

אורי מקלב: מה לעשות שהממשלה עצמה, הממשלה עצמה במו ידיה ושריה זורה מוקשים בכרם ישראל, בעתיד ישראל, בקדושת הייחוס, מביאה התבוללות, בחוקי גרות או מתווה גרות שהשר לשירותי דת בעצמו מביא לממשלה כדי לאשר אותה.

אורי מקלב: מתווה שלא מקבל גיבוי מאף אחד.

אורי מקלב: מתווה שהוא עצמו, כשהוא מציג את המתווה הזה, בא ואומר: יש בעיה במדינת ישראל, יש חצי מיליון אנשים אזרחים שהם לא יהודים, והם לומדים איתנו ביחד וחיים איתנו ביחד, והילדים שלהם מתחנכים איתנו, ואנחנו עובדים איתם ביחד, ולכן צריך לראות, לעשות משהו.

אורי מקלב: ולכן מה הפתרון?

אורי מקלב: בקלות: נכניס אותם, נקרא להם יהודים.

אורי מקלב: יש לך בעיה?

אורי מקלב: אתה יכול להגדיר, מבחינתי, אתה יכול לקרוא גם לי ישראלי, ואתה יכול להוסיף למילה "ישראלי" עוד חצי מיליון אנשים – אני לא אתלונן על כך.

אורי מקלב: אבל העם היהודי ששמר במשך אלפי שנים את המורשת שלו, זה זכות הקיום.

אורי מקלב: אנחנו – אין מישהו שאומר אחרת.

אורי מקלב: יש אלפי שנים, העם היחיד שמחזיק כל כך הרבה מעמד, מחזיק מעמד רק בגלל שהוא שמר על הדבר הזה שנקרא הייחוס היהודי, שיש כללים: יהודי הוא מי שנולד לאם יהודייה.

אורי מקלב: ואפשר עוד – גם מי שרוצה מאוד להיות יהודי, להזדהות עם ההלכה, עם הדת, הכול.

אורי מקלב: אפשר גם עם התרבות.

אורי מקלב: גם להיות חלק מהעם שהוא רוצה להיות.

אורי מקלב: אבל אתה מדבר על אנשים שהם לא רוצים להיות חלק מהעם, הם אלה שחגגו את הסילבסטר באדיקות וזו התרבות שלהם.

אורי מקלב: אתם אומרים: אנחנו רוצים להיות ביחד, שלא יהיה הבדל בינינו.

אורי מקלב: זאת הסיבה – בגלל שהם חיים איתנו ביחד – הסיבה לא לתת להם את זה.

אורי מקלב: ועוד מי עושה את זה?

אורי מקלב: השר לשירותי דת, שהוא התחנך על הברכיים של – כל חייו, הוא מצהיר על עצמו שזו התפיסה שלו.

אורי מקלב: אז כשיש בעיה הוא אומר: אני פתרתי אותה, אני פותח את השער – כולם יהודים, זה בסדר, נעבור איזה משהו, תהליך קטן, רישום – אפילו קונסולרית, במדינה שרוצה אזרחים, היא לא עושה בקלות כזאת.

אורי מקלב: והכול בסדר.

אורי מקלב: וכן הוא עושה אותו דבר בענייני הכשרות: לקחת, להפקיע מידיהם הכי הנאמנות של הרבנים המוסמכים, שעשו את זה באופן שעושים את זה במשך שנים רבות, במורשת שעוברת מדור לדור ובלימודים, ולא עושים דברים סטנדרטים חדשים.

אורי מקלב: וזו תהיה הכשרות, זאת כשרות?

אורי מקלב: זאת הונאת כשרות.

אורי מקלב: זאת זריית חול בעיני הציבור.

אורי מקלב: ציבור של שוחרי כשרות.

אורי מקלב: אתה פשוט בא ומכניס להם סטנדרטים של פשוטי העם.

אורי מקלב: לא יודעים.

אורי מקלב: ואתה מכניס סטנדרטים שהם לא רוצים.

אורי מקלב: הם רוצים – הם משלמים על זה.

אורי מקלב: הם מנזרים את עצמם מלאכול לא כשר.

אורי מקלב: הוא רוצה כשר, הוא לא רוצה פייק כשרות.

אורי מקלב: והכול זה – זה הקלות?

אורי מקלב: זה לא הקלות, זה קלות דעת.

אורי מקלב: זה חוסר אחריות.

אורי מקלב: זה הלכות חדשות.

אורי מקלב: אבל קרה דבר בישראל, מה שלא היה עד עכשיו.

אורי מקלב: מה שקרה בישראל, שאתמול והיום גדולי ישראל, גדולי חכמי ישראל, גדולי התורה, מועצות גדולי התורה, מועצות חכמי התורה, מועצת הרבנות הראשית, הרבנים הראשיים, זקן רבני הציונות הדתית הרב חיים דרוקמן – מאה רבנים מרכזיים וידועים בתוך הציונות הדתית ובכלל חתומים על מכתב, שכולם כולם מצטטים ואומרים דבר אחד: זאת לא גם, ומעוררים על הסכנה הגדולה והקשה.

אורי מקלב: והם אומרים את זה, אומרים דברים מפורשים: הגיור הזה אינו כרטיס להיות חלק מהעם היהודי.

אורי מקלב: ההליך הזה נקבע על פי ההלכה.

אורי מקלב: ככה זה נקרא הליכי גיור.

אורי מקלב: כל החלטה בתחום הזה חייבת לקבל את אישורם.

אורי מקלב: והיום בדבר הזה אנחנו מפצלים – מפצלים את העם היהודי.

אורי מקלב: ההחלטה טומנת בחובה סכנה גדולה: קרע משמעותי בעם ישראל שלא ניתן לאיחוי, שיפצל את העם היהודי בעולם כולו – לא רק בישראל.

אורי מקלב: תהיה יהדות מפולגת.

אורי מקלב: אומרים את זה כולם, רוב מניין ובניין או כל מניין ובניין של אנשים שהם היו אחראים הם, שנחשבים אנשי הלכה, אנשי תורה, עומדים בראשי מוסדות וקהילות שונות וישיבות ומורי הוראה.

אורי מקלב: גרם לאחדות.

אורי מקלב: הדבר הזה צריך כל אחד ואחד מאיתנו – לא צריך להיות דתי בשביל לחוש את הסכנה.

אורי מקלב: לא היה דבר כזה.

אורי מקלב: הוא באמת מערער את עתידנו.

אורי מקלב: אולי נקודת זכות קטנה לשר לשירותי הדת, אולי הוא לא עושה את מה שהוא חושב.

אורי מקלב: אני רוצה לדון אותו לכף זכות.

אורי מקלב: הוא שבוי בידיים של ליברמן ובידיים של מלינובסקי.

אורי מקלב: זה היה כל כך מבייש לראות את השר לשירותי הדת מציג בכנסת את הצעת החוק שלו, הרפורמה בכשרות, כפי שדיברנו קודם.

אורי מקלב: יושבת-ראש הוועדה כאן, בכנסת, מסבירה כמה יש חשיבות ברפורמה הזו.

אורי מקלב: היא מסבירה ואומרת מניסיונה האישי.

אורי מקלב: היא מסבירה שהיא קונה בטיב טעם, בחנות שכולה טרפות ונבלות, והיא באמת שוחרת כשרות מאוד גדולה והיא תומכת בחוק הזה.

אורי מקלב: היא אומרת שהחוק הזה הוא חוק טוב.

אורי מקלב: הינה, עובדה, למה היא צריכה לקנות בהכשר כזה בחנות הזו?

אורי מקלב: למה טיב טעם מביאה לה מצרך כזה עם חותמת?

אורי מקלב: החותמת מפריעה לה.

אורי מקלב: זו קבלת הפנים וזה המתווה, וזו הוועדה, וזו יושבת-ראש הוועדה, ועל זה מסתמך השר לשירותי הדת.

אורי מקלב: הוא יושב שם כשהוא בא להציג בשמחה ובגילה את הצעת החוק, את הרפורמה בכשרות - - -

איתן גינזבורג: נא לסיים.

אורי מקלב: אני חושב שקיבלתי גם - - -

איתן גינזבורג: נכון, קיבלת עוד חמש דקות, צודק.

איתן גינזבורג: בסדר.

איתן גינזבורג: הוספתי לך.

אורי מקלב: רבותיי, המכתבים שיצאו עם החתימות שבהם הם לא דבר של מה בכך.

אורי מקלב: זו לא מסיבת עיתונאים שמודיעים ככה ואפשר להגיד מילה כזאת, מילה אחרת, ולפני שבוע או שבועיים או לפני כמה חודשים להגיד מילים אחרות, ועכשיו עושים סוג של מסיבה.

אורי מקלב: במכתבים כאלה, שיוצאים על ידי גדולי ישראל ועל ידי הרבנים, כל מילה, אבל כל מילה, נשקלת בפלס.

אורי מקלב: יש אחריות מאחורי המילים האלה.

אורי מקלב: כשמתבטאים במילים החריפות האלה, זה לא משהו שחבר כנסת אומר, או משהו פוליטי או איזו מסיבת עיתונאים או יחסי ציבור.

אורי מקלב: המילים שנאמרות שם הן לא דברים שקורים כל יום, אלו דברים שקורים רק במקרים חמורים.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים באירוע חמור מאוד.

אורי מקלב: הנושא הזה מדאיג מאוד את כלל ישראל, והוא צריך להדאיג את כולם, גם בארץ וגם בכל מקום אחר.

אורי מקלב: הוא פוגע באבני היסוד שלנו, בלי זה אנחנו צריכים לחשוש לקיומנו היהודי, אלה לא דברים של מה בכך.

אורי מקלב: אתם יודעים מה זה הנושא הזה של גיור?

אורי מקלב: יש אנשים שלא רוצים להתגייר, ויש להם אפשרות גם עכשיו.

אורי מקלב: הם לא רוצים להיות יהודים.

אורי מקלב: הם רוצים להתגייר בשביל לקבל זכויות וכדי שלא יהיו להם הפרעות בעתיד – הוא אומר: למה לא?

אורי מקלב: אני גם יהודי, בין השאר, שייקרא – הוא לרגע לא מזדהה עם העניין הזה, הוא גם לא רוצה ללמוד, הוא לא מוכן לעבור אפילו סוג של הכשרה, סוג של קורס.

אורי מקלב: גם את זה הוא אומר.

אורי מקלב: הוא אומר: אני לא קשור לעניין הזה.

אורי מקלב: אבל אני גר בישראל.

אורי מקלב: זה נכון, הוא גר בישראל.

אורי מקלב: אני מציע בכלל לפתור את הסכסוך הערבי–ישראלי, הערבי–היהודי.

אורי מקלב: אפשר באמת לחבר בין שני עמים.

אורי מקלב: אתם יודעים כמה פיליפינים יש פה?

אורי מקלב: מאות אלפים שרוצים להישאר בארץ.

אורי מקלב: הם אנשים טובים.

מאי גולן: ויש גם 100,000 אריתריאים שבדקה יתגיירו.

אורי מקלב: אבל הם אולי באמת מסתננים.

אורי מקלב: אני מדבר על אנשים שבאו בצורה לגאלית.

אורי מקלב: אני חושב שאנחנו חייבים להם הרבה הכרת הטוב.

אורי מקלב: רובם ככולם מטפלים במסירות באנשים המבוגרים שלנו, בסבים ובסבתות שלנו, באנשים נצרכים, בילדים חולים.

אורי מקלב: הם רוצים להיות חלק מאיתנו.

מאי גולן: אז לגייר אותם?

אורי מקלב: הם רוצים וחלק מהם מוכנים גם להיקרא יהודים בשביל להישאר.

אורי מקלב: אין להם שום בעיה עם העניין הזה – הוא ימשיך ללכת לכנסייה ביום ראשון - - - זה מה שעושים, אנחנו ניקרא יהודים, לא תהיה לנו בעיה כזאת.

אורי מקלב: את יודעת כמה סינים נמצאים פה?

אורי מקלב: מאות אלפים, בונים לנו את ארץ ישראל.

אורי מקלב: לצערנו, אין לנו הרבה שעושים עבודת ידיים והם עושים לנו את זה.

אורי מקלב: טוב להם פה.

מאי גולן: אז בוא נהפוך את זה למדינת כל מסתנניה ונגמור את הסיפור.

אורי מקלב: כל מסתנניה או כל באיה או כל מי שעוזר לנו.

אורי מקלב: אני באמת לא מוציא משהו רע על האנשים האלה שנמצאים איתנו, אבל לעם היהודי יש מסגרת ובמסגרת הזו יש כללים שאנחנו מוציאים לעצמנו.

אורי מקלב: את יודעת מה?

אורי מקלב: אני לא יכול להגיד את זה כי ההשוואה יותר מדי נמוכה.

אורי מקלב: אני לא אומר מה צריך לעשות בשביל לקבל גרין קארד לארצות הברית, ובכלל מה צריך לעשות כדי לקבל אזרחות.

אורי מקלב: הם בכלל לא נותנים.

מאי גולן: לא כולם פראיירים כמונו.

אורי מקלב: אני לא מדבר על מדינות הרבה יותר אירופיות.

אורי מקלב: אפילו למדינות נחשלות יש דרישות קונסולריות, אבל גם זה לא קיים.

אורי מקלב: לכן, בוודאי שאנחנו נמצאים בחשש מאוד גדול.

אורי מקלב: צריך לעשות שינוי.

אורי מקלב: עצם החתימה ועצם השינוי, ומיקדתי את דבריי היום דווקא בדברים אלו, שהם לא קורים כל יום.

אורי מקלב: הדברים שם ברורים וחדים בצורה מאוד מאוד חדה וברורה.

אורי מקלב: הם מעלים את כל החששות בכל הנושאים, כולל בנושא הכשרות, ולא בכדי.

אורי מקלב: אני נמצא בכנסת לא פעם, ואני רואה שאנשים לא שותים חלב.

אורי מקלב: אני עושה חשבון: אני עכשיו אכלתי בשרי?

אורי מקלב: אנשים שלא היה נראה לי שהם שוחרי כשרות.

אורי מקלב: אנשים מספרים לי מה הם עוברים בחוץ לארץ ועד כמה הם נמנעים מהרבה דברים בגלל שהכשרות חשובה להם.

אורי מקלב: אין דבר כזה כשרות בלי השגחה, אין תחרות על כשרות.

אורי מקלב: כשרב עיר אומר שהוא מסיר כשרות, הוא מסיר כשרות לא בגלל – אין לו סכסוך עסקי איתו.

אורי מקלב: סכסוך הלכתי או יש לו ביקורת הלכתית.

אורי מקלב: זה הדבר האחרון שהוא יעשה.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

אורי מקלב: מישהו אחר יבוא ויגיד: אני לוקח ממישהו אחר.

אורי מקלב: איזה גורם הרתעתי יש לנו?

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך.

אורי מקלב: אין ספק שהיום הזה הוא יום שצריך להביא שינוי בעניין הזה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

איתן גינזבורג: חמש דקות לרשותך, בבקשה.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: האמת היא שבאמת התלבטתי על מה לנאום עכשיו.

אופיר כץ: יש כל כך הרבה מחדלים, כל כך הרבה כאוס, קטסטרופה, אובדן שליטה.

אופיר כץ: אני לא יודע על מה לדבר מכל הקטסטרופות שאזרחי ישראל עכשיו חווים רגע-רגע.

מאי גולן: בוא נבחר, רק לבחור.

איתן גינזבורג: אולי פשוט תדבר על החוק, חוק פינוי מוקשים.

אופיר כץ: ממתי מדברים על החוק הרלוונטי שדנים בו?

אופיר כץ: איזה מין דבר זה?

איתן גינזבורג: אה, באמת ענייניות, ענייניות, מהות.

איתן גינזבורג: מה קרה לכם?

מאי גולן: - - -

אופיר כץ: אני מתפלא עליך, איתן.

אופיר כץ: לדבר על החוק שעולה?

אופיר כץ: אני לא מבין מאיפה אתה מביא את הדברים האלה.

אופיר כץ: הזוי, הזוי.

איתן גינזבורג: השתגעתי, אה?

איתן גינזבורג: אני דורש מאיתנו יותר מדי.

איתן גינזבורג: אמרתי, אולי לשם שינוי מישהו ידבר על מה שהתכנסנו - - -

אופיר כץ: אבל באמת אמרתי, אולי על תורי הענק בבדיקות - - -

איתן גינזבורג: אני אתמול חיכיתי שעתיים לאנטיגן.

אופיר כץ: או, זה מטורף.

אופיר כץ: זה מטורף.

איתן גינזבורג: אתה יודע כמה אנשים היו בזמן הבדיקה?

איתן גינזבורג: כמה בדקו?

איתן גינזבורג: שניים.

אופיר כץ: שניים.

אופיר כץ: חשבתם אולי, סתם רעיון פרוע - - -

מאי גולן: - - - למי הטענה?

מאי גולן: למישהו צריך לבוא בטענות על הנושא הזה, לא?

איתן גינזבורג: כן.

איתן גינזבורג: זו היערכות ממש לא טובה.

איתן גינזבורג: מה זאת אומרת?

מאי גולן: מה?

מאי גולן: מה?

איתן גינזבורג: היערכות לא טובה, מה זאת אומרת?

אופיר כץ: אומר את האמת.

מאי גולן: טוב שאתה אומר, כל הכבוד שאתה אומר.

איתן גינזבורג: מה, הכול מושלם במדינה?

איתן גינזבורג: לא הבנתי.

מאי גולן: לא.

מאי גולן: בטח לא - - -

אופיר כץ: בסדר.

אופיר כץ: בימינו זה לא מובן מאליו שאתה אומר את האמת.

איתן גינזבורג: צריכים להגביר את הבודקים.

אופיר כץ: אבל אלו שנמצאים במוקד קבלת ההחלטות בממשלה - - -

מאי גולן: - - -

איתן גינזבורג: גם הבנתי שיש בעיה של בדיקות, אגב, כמות בדיקות.

אופיר כץ: אוה, כמות בדיקות.

אופיר כץ: אז היה מישהו שנאם לנו שמגיע לפה זן חדש שהולך באמת להדביק בצורה הרבה יותר מסיבית, אז הוא לא חשב אולי להזמין עוד בדיקות?

אופיר כץ: אם הוא חזק כל כך והפחיד אותנו, הרי מה שהוא עושה, הוא לא באמת עושה איזושהי פעולה, הוא לא יכול לעשות.

אופיר כץ: הוא ראש ממשלה חלש, פחדן, עם שישה מנדטים, שלא מסוגל לעשות שום דבר.

אופיר כץ: הוא מפחד לעצבן כל איזשהו גורם בממשלה, אז הוא לא יכול לתת הנחיות.

אופיר כץ: הוא יכול לתת הנחיה לשר הבריאות, שכל היום תוקף אותו ומגיב לו, או לשר האוצר, להזמין בדיקות?

אופיר כץ: הוא לא יכול, הוא לא מסוגל.

מאי גולן: ליברמס, אופיר.

אופיר כץ: ליברמס.

אופיר כץ: הוא פשוט ראש ממשלה חלש שלא מסוגל לזוז, הוא לא מסוגל לתת הנחיות.

אופיר כץ: ועכשיו מי שמשלם עכשיו את המחיר על ההתנהלות הזו של ראש ממשלה עם שישה מנדטים הם אזרחי ישראל.

אופיר כץ: הוא גם לא הזמין בדיקות וגם עכשיו רואים את התורים הארוכים האלה.

אופיר כץ: למה לא להקים עוד מתחמים?

אופיר כץ: למה לא להרחיב את – הבודקים?

אופיר כץ: כמו שאתה אומר, רק שניים.

אופיר כץ: למה שניים?

אופיר כץ: יש לחץ כזה, תשימו עוד.

אופיר כץ: עוד ארבעה, עוד שמונה, ועוד עשרה.

אופיר כץ: מה, אנשים לבלות ברכבים עם ילדים קטנים שלוש, ארבע שעות?

אופיר כץ: כאילו זה דבר חדש.

אופיר כץ: הרי הכול מוכן להפעלה.

אופיר כץ: הכול מוכן.

אופיר כץ: כבר היינו בסרט הזה.

אופיר כץ: היינו, וגם אצלנו היו תורים ארוכים, אבל נעשו פעולות.

אופיר כץ: הקימו עוד מתחמים בכל רחבי הארץ, לא במקומות מסוימים.

אופיר כץ: נתנו להם לעבוד יותר שעות, לא הגבילו אותם בשעות.

אופיר כץ: למשל, חיסון לילדים.

אופיר כץ: כשאני חיסנתי את הילד שלי, רציתי ללכת ביום שישי.

אופיר כץ: הצלצול הוא ב-11:45 וב-12:00 הם סוגרים את המתחם.

אופיר כץ: אז איך רוצים שיביאו ילדים?

אופיר כץ: מה ההיגיון בזה, לחסן ילדים כשב-12:00 הם סוגרים את המתחם.

אופיר כץ: תפתחו את זה עוד שעות.

אופיר כץ: אתם רוצים שאנשים יתחסנו, תנו להם את כל מה שצריך.

אופיר כץ: לא להגביל.

אופיר כץ: ב-11:45, השר, נסעתי.

אופיר כץ: כבר לא הספקתי.

אופיר כץ: היה סגור.

אופיר כץ: למה לתת לו, אתה יודע, להפסיד יום לימודים?

אופיר כץ: תנו יותר שעות.

איתן גינזבורג: יש מקום לשפר את עמדות הבדיקה.

אופיר כץ: ואותו הדבר לגבי הבדיקות.

אופיר כץ: ידעו שזה הולך לבוא.

אופיר כץ: לא הזמינו בדיקות כמו שצריך, לא מתפעלים הרבה יותר מתחמים, כמו שאמרתי.

אופיר כץ: אבל זו תוצאה ישירה של מה שאנחנו התרענו, של ההונאה הזאת, להקים ממשלה כשאתה עם שישה מנדטים בלבד.

אופיר כץ: זו התוצאה הישירה.

אופיר כץ: הרי, למשל, ההתקהלות במקומות סגורים – אני לא חושב שצריך סגר, באמת, אני לא חושב שצריך סגר.

אופיר כץ: אבל יש מקומות של אלפי אנשים, במקומות סגורים, שלפעמים אין מה לעשות, אלה מקומות סגורים.

אופיר כץ: במיוחד, שר הספורט פה, אפילו אין בן אדם שעובר ומבקש ואוכף את זה שצריכים לשים מסכות.

אופיר כץ: זו מכונת הדבקה, המקומות האלה.

איתן גינזבורג: אבל הכניסה רק עם תו ירוק, לא?

אופיר כץ: אז מה?

אופיר כץ: עדיין.

מאי גולן: מי אוכף את זה.

אופיר כץ: עדיין.

אופיר כץ: מה, אנחנו רואים - - -

איתן גינזבורג: בכניסה.

מאי גולן: מי אוכף את זה.

אופיר כץ: לא.

אופיר כץ: תו ירוק אוכפים.

איתן גינזבורג: בכניסה.

אופיר כץ: אני הייתי במשחק ביום - -

מאי גולן: - - -

אופיר כץ: - - במוצאי שבת, של בית"ר ירושלים נגד נתניה - -

איתן גינזבורג: בכניסה מבקשים, בודקים.

אופיר כץ: - - את התו הירוק אוכפים.

אופיר כץ: אבל מסכות, 80% מהאוהדים היו בלי מסכות.

אופיר כץ: ואז – אני לא אומר, אבל למה זה לא קורה?

אופיר כץ: כי מפחדים להגיד לשר האוצר ליברמס: תשמע, יש פה איזה משהו, אולי לשבוע, את המקומות הסגורים לפחות, בואו נראה מה אנחנו עושים.

אופיר כץ: כי הם יודעים שיש פה שר אוצר שיודע רק להטיל מיסים על אזרחי ישראל, אבל הוא - - -

חילי טרופר: לסגור את התרבות והספורט?

אופיר כץ: לא, לא לסגור את התרבות והספורט.

אופיר כץ: למשל, מקומות פתוחים, אני חושב שאפשר, קודם כול, לתגבר את האכיפה.

אופיר כץ: שיעברו אנשים, קחו אנשים שיעברו ויעירו לאנשים.

אופיר כץ: מה הבעיה?

חילי טרופר: - - -

אופיר כץ: מה?

אופיר כץ: לא.

אופיר כץ: יש פה שני דברים.

אופיר כץ: אחד, אתה שואל אותי אם לסגור.

אופיר כץ: אני אומר לא לסגור.

אופיר כץ: אבל אפשר לתגבר את האכיפה.

אופיר כץ: לא היה בן אדם אחד – אתה יודע, אם אתה אומר בכרוז – שלא יגידו: הוא אמר לשים מסכות – אבל אם הכרוז אומר: יש פה פקח שעכשיו עובר ונותן דוח למי שלא שם מסכה, תאמין לי שה-80% שהיו בלי מסכה, יהיו עכשיו עם מסכה.

אופיר כץ: בלי לסגור.

אופיר כץ: אתה עושה יותר הגנה.

חילי טרופר: - - -

איתן גינזבורג: נכון.

אופיר כץ: מקומות סגורים, אולי עם מספרים כאלה צריך לחשוב.

אופיר כץ: אם יש משהו, באירוע מסוים, שהוא בסדר גודל גדול – אבל לא לסגור בלי לתת פיצוי.

מאי גולן: אופיר.

אופיר כץ: לא לסגור בלי פיצוי.

איתן גינזבורג: אני חושב - - -

אופיר כץ: וזה מה שמוביל אתכם בהחלטות.

מאי גולן: אופיר.

אופיר כץ: אתם יודעים שליברמן לא מוכן לשים שקל.

איתן גינזבורג: זה על חשבונך, הזמן?

אופיר כץ: אם למורי הדרך הוא לא הסכים - - -

איתן גינזבורג: על חשבונך?

אופיר כץ: אם למורי הדרך, שהם לא הרבה - -

מאי גולן: מה?

איתן גינזבורג: הזמן שלו, על חשבונך?

אופיר כץ: - - הוא לא הסכים, אז מה נגיד על הופעות גדולות או משחקים?

מאי גולן: לא.

מאי גולן: אבל תן לי משפט.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כץ.

מאי גולן: איתן, תן לי משפט.

איתן גינזבורג: רגע.

איתן גינזבורג: לא, לא.

מאי גולן: משפט אחד.

איתן גינזבורג: אני חושב, כאחד שלא יודע על מה לדבר, דיברת אחלה.

אופיר כץ: תראה, אפילו לא דיברתי - - -

איתן גינזבורג: אבל דיברת אחלה.

איתן גינזבורג: תודה רבה אדוני.

אופיר כץ: טוב.

אופיר כץ: תודה.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

מאי גולן: אופיר, רק עכשיו אומרים שבנט ושקד, היום בישיבת הסיעה שלהם, מתחו את כולם על זה שהם חיוביים לקורונה.

מאי גולן: והם מתבדחים ומתבדחים עד שהם אומרים שזה בצחוק.

מאי גולן: אז הם ייקחו ברצינות את הקורונה?

מאי גולן: הם עובדים על כולם.

מאי גולן: ראית את זה?

מאי גולן: הם מתבדחים, מספרים לכולם, לכל הסיעה שלהם שהם חולי קורונה והם חיוביים.

מאי גולן: במשך חמש דקות, קטע של החיים, הם צוחקים.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, היום חיובי זה שלילי.

מאי גולן: לא.

מאי גולן: כשבנט - - - לא נצפה שתהיה אכיפה - - -

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: חמש דקות, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, האמת, אדוני השר, יכול להיות שאופיר - - -

רם בן ברק: - - -

בצלאל סמוטריץ': אמרתי, חבריי חברי הכנסת, אתה - - -

איתן גינזבורג: יושב-ראש הוועדה, מה.

בצלאל סמוטריץ': אתה הרי אחד מחבריי הטובים.

איתן גינזבורג: הוא זה שמביא את החוק.

בצלאל סמוטריץ': אז, חבריי חברי הכנסת, אתה הראשון שאמור להרגיש.

איתן גינזבורג: הוא זה מביא החוק.

בצלאל סמוטריץ': זה מופנה אליך, ידידי, חבר הכנסת רם בן ברק, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

בצלאל סמוטריץ': אופיר, אולי – אני אשמח אם השר יקשיב – ואולי, סייעתא דשמיא שאתה כאן עכשיו בדקות האלה.

בצלאל סמוטריץ': ביום חמישי תחול ההילולה של הבאבא סאלי, זכר צדיק לברכה, ונכון לרגעים האלה העמדה הרשמית היא שלא יתאפשר לקיים את ההילולה.

איתן גינזבורג: הוא היה אמור - - - על זה.

בצלאל סמוטריץ': מה?

איתן גינזבורג: לתת את התשובה של השר.

בצלאל סמוטריץ': אה.

חילי טרופר: - - -

איתן גינזבורג: אתה רואה?

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה לענות?

חילי טרופר: בטח שאני ארצה - - -

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': אז רגע.

חילי טרופר: זו בעיה כספית.

בצלאל סמוטריץ': שנייה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא מתחיל בבעיה כספית.

בצלאל סמוטריץ': בעיה כספית היא תוצאה.

בצלאל סמוטריץ': זה מתחיל מזה שהמשטרה ברגע האחרון הציבה דרישות אבטחה, בואו נאמר, כאלה שלא היו מקבלות בעבר.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רוצה לחלק עכשיו ציונים.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, נכון, אירוע מירון היה אירוע טראומטי, ובצדק.

בצלאל סמוטריץ': אבל הדבר הכי גרוע הוא, אתה יודע, סוג של איזו מדיניות, ראש קטן כזה, וכסת"ח, שעכשיו בוא נלך על המקסימום שבמקסימום שבמקסימום שם.

בצלאל סמוטריץ': מה אכפת לנו, הרי זה לא אנחנו משלמים.

בצלאל סמוטריץ': זה אחר כך מישהו, שלא ברור מי זה המישהו הזה, יצטרך לשלם.

בצלאל סמוטריץ': ופה אני אומר שני דברים.

בצלאל סמוטריץ': אחד, אני חושב שמן הראוי לשקול, ובסוף, שוב, זו אולי בקשה קצת מוגזמת, שמישהו במערכת הפוליטית ייקח על זה אחריות, יקיים דיון, יבדוק אם דרישות המשטרה הגיוניות או לא הגיוניות.

בצלאל סמוטריץ': ואם הן מוגזמות, אז צריך לרדד אותן.

בצלאל סמוטריץ': שוב, אי-אפשר ללכת לקצה, בדיוק כפי שכשיש תאונת דרכים אנחנו לא אוסרים על רכבים לנסוע, וכשיש תאונת רכבות אנחנו לא עוצרים את כל הרכבות.

בצלאל סמוטריץ': ונכון, בצה"ל יש איזה נוהג שכשיש תאונת אימונים עוצרים אימונים, מתחקרים.

בצלאל סמוטריץ': אבל בדרך כלל בחיים הנורמליים אנחנו לא מפסיקים לקיים אירועים.

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו גם לא מטילים דרישות לא הגיוניות רק כי אנחנו צריכים להיות בצד הכי הכי – בסוף אנחנו מנהלים סיכונים.

בצלאל סמוטריץ': שוב, אסור, חס וחלילה, הפקרות כמו שהיה במירון, זה אירוע נורא ואיום.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה שהוא לא יחזור.

בצלאל סמוטריץ': אבל גם לא ללכת לקיצוניות לצד השני.

בצלאל סמוטריץ': ואם התוצאה של החמרת הנהלים, ושוב, מהרגע לרגע – למיטב ידיעתי, האירוע הזה מנוהל מול המשטרה חמישה חודשים, אדוני השר, ואז לבוא שבועיים לפני האירוע ולהציג פתאום סל של 30 דרישות חדשות ולכמת אותן לסכומים בלתי אפשריים, אז או שמישהו ייקח – זה לא או, גם וגם – מישהו צריך לקחת על זה אחריות, לזמן דיון ולראות שהדרישות הן נורמליות.

בצלאל סמוטריץ': כן, בסוף יש דרישות.

בצלאל סמוטריץ': בסוף מדובר על אירוע של בערך 100,000 איש, כן, לאורך כל היום משתתפים בו.

בצלאל סמוטריץ': זה לא אירוע פרטי.

בצלאל סמוטריץ': ואם המדינה יודעת לתקצב אירועים הרבה יותר קטנים שפונים לקהלי יעד הרבה יותר מצומצמים, אני מרשה לעצמי גם לומר שבדרך כלל, כלל הציבור הדתי, אני חושב, נהנה פחות מתקציבי התרבות באופן, בסדר, יחסי.

בצלאל סמוטריץ': שאם דתיים או מסורתיים פחות צורכים את שירותי התרבות שמדינת ישראל משקיעה בהם עשרות ומאות מיליוני שקלים, וטוב שכך, אני חושב שמן הראוי שתיכנסו לסוגיה, אולי שר הדתות, יחד איתך.

בצלאל סמוטריץ': ואם צריך למצוא - - -

חילי טרופר: - - - עכשיו דיברתי - - -

בצלאל סמוטריץ': טוב.

בצלאל סמוטריץ': אז מה הבשורה?

בצלאל סמוטריץ': שבעזרת השם תהיה הילולה וימצאו את הדרך גם לעמוד בהוראות הבטיחות הסבירות, ובמקביל, אם צריך לממן, אז גם למצוא את מקורות המימון.

בצלאל סמוטריץ': בסוף, אירוע כזה שכל כך הרבה אנשים חשים צורך גדול להגיע אליו, מן הראוי שיתקיים.

בצלאל סמוטריץ': אז אני, הינה, אני נותן לכם דקה ושלושה רבעים מזמני.

בצלאל סמוטריץ': תודה, אדוני השר, הלוואי שזה ייפתר.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב אשר.

אבי דיכטר: אולי דיכטר?

אבי דיכטר: לא.

אבי דיכטר: במקום ינון אזולאי – דיכטר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבי דיכטר, בבקשה.

איתן גינזבורג: אבל אני לא נותן ליעקב אשר.

איתן גינזבורג: אי-אפשר ככה.

איתן גינזבורג: קראתי בשמם והם לא היו.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, החוק הזה שעוסק במוקשים ובנפלים בעצם עבר לפני שלוש שנים, עוד כשישבנו בוועדת החוץ והביטחון.

אבי דיכטר: והבעיה שהייתה אז, בסוגיית הנפלים בעיקר, הייתה איך אנחנו לא הופכים את הנושא הזה לנושא לעשירים.

אבי דיכטר: מה זאת אומרת?

אבי דיכטר: במרכז הארץ, במקומות שבהם יש אינטרס לבעלי הון או לבעלי אינטרס לצורכי בנייה, בעיקר שכונות, בניינים חדשים, מפעלים חדשים, שם לפנות – זה כמובן אינטרס עליון, והם מוכנים לשלם כל הון שבעולם כדי לפנות את הנפלים שהיו פעם שטח צבאי או שטח ביטחוני.

אבי דיכטר: אבל רוב השטחים, רוב השטחים שבהם יש נפלים, אדוני היושב-ראש, הם בשולי המדינה, רחוק מהמרכז, בפריפריה, בשדות נגב, בנגב הרחוק, ברמת הגולן, בגליל, שטחי אימונים או שטחי אימונים של צה"ל או שטחי אש של משרד הביטחון.

אבי דיכטר: ושם, שם טמונה הבעיה.

אבי דיכטר: שם אין מי שיכול לממן פינוי נפלים.

אבי דיכטר: שם זה תפקידה של המדינה, באמצעות הרשות שהוקמה בדיוק לתכלית הזו, באמצעות תקציב שהאוצר מחויב להקצות בדיוק כשם שהוא הקצה לפינוי מוקשים.

אבי דיכטר: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שהסוגיה הזו – אני רואה שהשר יצא, אז אני מקווה שמישהו מעביר את זה לממשלה באיזושהי צורה.

מאי גולן: לא.

מאי גולן: הוא כאן.

אבי דיכטר: אה, השר נכנס למדרון אחורי.

חילי טרופר: פה.

חילי טרופר: אני פה.

אבי דיכטר: בוא, אין פה מוקשים, אתה יכול לשבת קדימה.

אבי דיכטר: אני באמת חושב שהסוגיה הזאת של פינוי נפלים – שלא תיפול על תקציבן של רשויות כמו רשויות בנגב, שממילא קצרה ידן מלהושיע כשמדובר בשטחים גדולים שהמדינה נתנה לצורכי ביטחון, ואין צורך יותר למשרד הביטחון או לצה"ל להשתמש בשטחים האלה, ועכשיו אי-אפשר לומר לאותן רשויות: תמתינו עד שיהיה לנו כסף או שיהיה לנו זמן או גם וגם.

אבי דיכטר: החוק הזה אמור לאפשר לרשויות לקבל את השטחים נקיים מנפלים, כדי שיעשו שם חקלאות, תעשייה, בניית הרחבות או יישובים חדשים לעצמם.

אבי דיכטר: אבל, אדוני היושב-ראש, אני רוצה בזמן שנותר לדבר על מוקש שהוא לא מנת חלקה של הרשות לפינוי מוקשים ונפלים – זה תפקידה של הכנסת, ובעיקר של הממשלה.

אבי דיכטר: תשמע, הולכת לקום ועדת משנה בנושא המגזר הדרוזי והצ'רקסי, אך ועדת משנה שבראשה עומד יושב-ראש רע"מ או יושב-ראש ועדה שעוסקת בענייני המגזר הערבי.

אבי דיכטר: למען השם, הדרוזים אינם ערבים.

אבי דיכטר: הם התפצלו לפני אלף שנה.

אבי דיכטר: לפני אלף שנה הם התפצלו מהאסלאם והחליטו שהם דרוזים.

אבי דיכטר: זה שהם כותבים ערבית, מדברים ערבית, קוראים ערבית, זה לא אומר שהם ערבים.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, גם אני קורא ערבית, כותב ערבית ומדבר ערבית ואני לא ערבי.

אבי דיכטר: נדמה לי שלהקים ועדת משנה תחת יושב-ראש רע"מ, שהיא פלג של התנועה האסלאמית שמנהיגה יושב בנגב – אני אומר לך, זו טעות איומה שהממשלה הזו מובילה, שהכנסת הזו עלולה לאשר באיזושהי צורה, ואני מקווה מאוד שחברי הכנסת שעומדים מאחורי היוזמה הזאת והשרים שעומדים מאחורי היוזמה הזו ואולי גם ראש הממשלה ושרים אחרים יתעשתו ויבינו: המגזר הדרוזי הוא לא מגזר ערבי.

אבי דיכטר: ואני חושב שהסוגיה הזו – היא לא עניין של מבישה; היא באמת יוצרת מציאות הזויה, ואנחנו ככנסת אמורים להבין שזה הזוי.

אבי דיכטר: ולקרוא "מגזר ערבי", ועדת משנה למגזר הערבי – להקים ועדת משנה לנושאי הדרוזים והצ'רקסים – יסכים איתי יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון שיושב כאן, זה הזוי ומעלה.

אבי דיכטר: אז אני מצפה, אדוני היושב-ראש, שגם אתה, גם אדוני השר וגם חברי הכנסת, ראש הממשלה והשרים האחרים – חשוב מאוד להקים ועדה לענייני המגזר הדרוזי והצ'רקסי.

אבי דיכטר: הקימו אותה כוועדה, לא כוועדת משנה לוועדה של המגזר הערבי.

אבי דיכטר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת דיכטר.

איתן גינזבורג: אני אזמין – למרות שאמרתי שאני לא אזמין את שניכם – את חבר הכנסת פרוש, ולאחר מכן את חבר הכנסת אשר.

איתן גינזבורג: פשוט קראתי בשמותיכם ולא הייתם.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

- - - יש תור.

איתן גינזבורג: אני יודע מה בתור.

איתן גינזבורג: אני יודע שקראתי אתכם ולא הייתם, אבל אני מאפשר לכם.

איתן גינזבורג: בואו, תעלו, פשוט תעלו.

איתן גינזבורג: אני לא אתן לכם לעשות תוך כדי דיבור של אדם את השינוי הזה.

איתן גינזבורג: לא יכול להיות שאני קורא לאנשים, ואומרים: לא, עכשיו מישהו אחר, ולא רשום אצלי.

איתן גינזבורג: לא יכול להיות.

איתן גינזבורג: בבקשה.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: די, כבר לא עושים שינויים, השינויים הופסקו.

איתן גינזבורג: אמרתם רשימה, יש רשימה.

איתן גינזבורג: אי-אפשר כך.

איתן גינזבורג: בזמן שבוסו מדבר פתאום מוסיפים לו חמש דקות, מורידים חמש, נותנים למאי גולן חמש.

איתן גינזבורג: עכשיו הורידו לך את החמש.

מאי גולן: לא הורידו.

איתן גינזבורג: הורידו.

איתן גינזבורג: נתנו לאבי דיכטר.

מאיר פרוש: אצלנו ברשימה כתוב שמדברים אורי מקלב, אוריאל בוסו, אופיר כץ, בצלאל סמוטריץ', ינון אזולאי, מאיר פרוש, יעקב אשר – זה ברשימה של הכנסת.

איתן גינזבורג: כן, אבל הם שינו, החברים שלך בסיעה.

מאיר פרוש: אני יושב הכן.

איתן גינזבורג: הם שינו.

איתן גינזבורג: מנהלת הסיעה שלך שינתה.

מאיר פרוש: אתה צריך לנהוג כפי שמזכירות הכנסת נתנה.

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

איתן גינזבורג: נאמץ את המלצתך – נלך בדיוק לפי מה שמזכירות הכנסת קבעה.

אבי דיכטר: גמישות תפעולית חשובה גם בכנסת.

איתן גינזבורג: זה נכון, אני מאוד גמיש, אגב, אדוני.

איתן גינזבורג: אבל לא יכול להיות שתוך כדי שאתה מדבר אומרים: תוסיפו עוד חמש, תוריד להוא שתיים.

איתן גינזבורג: אי-אפשר כך, מי כמוך יודע.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו דנים עכשיו בהצעת חוק לפינוי שדות מוקשים, והכותרת – אני רואה שיושב-ראש ועדת חוץ וביטחון כבר דרוך.

מאיר פרוש: ראית - - - הוא אומר, אז מה אתה עכשיו בא לי כאן?

מאיר פרוש: אבל אני רואה שמבקשים פה להאריך בשנה את הוראת השעה, ומוצע גם לשנות את הדרג הקובע ששטח שיש בו נפלים – שטח צבאי יעבור מהרמטכ"ל לקצין בדרגת אל"מ, וכשזה באחריות משרד הביטחון – יעבור ממשרד הביטחון למנכ"ל המשרד.

מאיר פרוש: אני תמה ושואל את עצמי: ריבונו של עולם, מאז קום המדינה, לשר הביטחון הייתה ועדיין יש לו סמכות, אחרי שהוא יודע לאמוד ולדעת את הרכב הכוחות המזוינים שיש לו בצבא, יש לו את הסמכות לתת דיחוי למי שיושב ולומד, שתורתו אומנותו – יש לו את הסמכות לתת דיחוי.

מאיר פרוש: בא בית-המשפט ואמר: לא, לא יכול לתת דיחוי באלפים לדבר שאין לו אזכור מפורש בחוק.

מאיר פרוש: אז בא הרעיון של חוק טל, וכבר נאמרו שם דברים ששר הביטחון יוכל לתת דיחוי, אבל הצבא יכול לעשות כול מיני מסלולים.

מאיר פרוש: ואז היה הרעיון של חוק טל – בגיל 22 הציע לשנות את ההכרעה.

מאיר פרוש: אבל בחוק נאמר שלשר הביטחון יש סמכות לתת דיחוי, כי כך החוק החליט; בג"ץ ביקש וכך החוק החליט.

מאיר פרוש: אחרי שזה פעל חמש שנים כהוראת שעה, הלכו לעוד חמש שנים.

מאיר פרוש: אחרי שהסתיימו עשר שנים בג"ץ בא עם טענה חדשה: לא, זה לא יכול להיות, למרות שהדרישה שלו עשר שנים לפני זה הייתה שצריך להיות כתוב במפורש על הרעיון הזה, אז גם כשכתוב בחוק זה לא מספיק.

מאיר פרוש: החרדים לא הולכים מספיק לצבא, ומאז, אנחנו מתגלגלים: לחוק כזה, לחוק כזה, לפיד הביא כזה, חוק על עילויים.

מאיר פרוש: בסוף הגענו גם לרעיון: בשים לב ליעדים, לשר הביטחון יש סמכות לתת דיחוי.

מאיר פרוש: אני רק אומר לך, אדוני יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון: אתה הרי כן יודע כמה סמכויות יש לשר הביטחון ולמה בעצם אין לשר הביטחון סמכות בדברים הגורליים, הדברים שמעסיקים את כל מי שאחראי לביטחון המדינה, ויש לו את האחריות לזה – הכול שר הביטחון.

מאיר פרוש: שר הביטחון, יש לו את הסמכות.

מאיר פרוש: מה קרה שדווקא בנושא הזה, שבני הישיבות שיושבים ולומדים – אני לא מדבר על מי שלא יושב; אחד שיושב ולומד, תורתו אמנותו, בא בית המשפט העליון, ושלל ממנו את הסמכות: לא, שר הביטחון לא יכול להחליט.

מאיר פרוש: זה לא פגיעה במעמדו של שר הביטחון?

מאיר פרוש: זה לא פגיעה בסמכותו של שר הביטחון?

מאיר פרוש: תאר לך שבית המשפט ייכנס לעניין ויאמר ככה: תשמע, אם אותו מוחמד דף נמצא בבניין רב-קומות שיש חשש שכאשר יפגעו במוחמד דף אולי מישהו ייפגע, אז אין לך סמכות.

מאיר פרוש: כאשר אתה נמצא בבית פרטי חד-קומתי ואין חשש שמישהו אחר יינזק, אבל זה חד-קומתי – תכה בו, רק על זה יש לך סמכות.

מאיר פרוש: הנשמע כדבר הזה?

מאיר פרוש: מה זה התפיסה הזאת שבאה להתערב ולומר: אתם רוצים לחיות פה במדינה – אתם תלכו לצבא.

מאיר פרוש: לא תלכו לצבא – נפסיק לתת לשר הביטחון את הסמכות.

מאיר פרוש: אגיד לך את האמת, פעם חשבתי שזה איזשהו רעיון שמי שלא הולך לצבא, לא מגיע לו כסף, לא רוצים לשבת איתו בשלטון.

מאיר פרוש: היום הממשלה הזאת תלויה ועומדת על מפלגה כמו רע"מ, שלא רק שהם לא משרתים אלא הם גם קוראים לא לשרת, ונותנים להם הסכם: 35 מיליארד; לא משנה כמה שנותנים.

מאיר פרוש: נותנים להם.

מאיר פרוש: ממשלה שעומדת על רע"מ, והכול בסדר.

קריאה: - - -

מאיר פרוש: אז רק בגלל שאנחנו שנינו יהודים, אתה מאמין בדרך שלך ואני מאמין בדרך שלי, אז כאילו אתה רוצה לכפות עליי?

מאיר פרוש: אתם רוצים לכפות עלינו?

מאיר פרוש: מה העניין פה באמת?

מאיר פרוש: בזה פוגעים בסמכות של שר הביטחון.

מאיר פרוש: הרי למה שאני לא אעתור לבג"ץ ואגיד לו: תשמע, אדוני שר הביטחון, אני מבקש ממך, למוחמד דף, להנייה או לכל מי שיהיה שם, אם הוא עומד ליד אנשים – אסור לך, אין לך סמכות.

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

מאיר פרוש: לא נשמע כדבר הזה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, בבקשה.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קחו מרשם איך מביסים את הקורונה בארבעה שבועות.

למה אתה מחייך, אדוני?

מיקי לוי: איך אתה רואה שאני מחייך?

מיקי לוי: יש לי מסכה, אדוני.

אני רואה את החיוך בעיניים שלך, אדוני.

קחו מרשם, אדוני יושב-ראש ועדת – אה, יש לו טלפון.

קחו מרשם איך מביסים את הקורונה בארבעה שבועות.

אנחנו נביס את הקורונה בארבעה שבועות – דברי ראש הממשלה.

בינתיים, לדאבון לב, באמת לדאבון לב – הייתי שמח לעמוד כאן ולהחמיא, אם היה על מה, אבל הקורונה מביסה אותו בתוך ארבעה שבועות מתחילת ההתפרצות האחרונה.

אתמול בערב ציין ראש הממשלה שישראל נמצאת היום מבחינת התמותה מהטובים מכל העולם, ברוך השם, והלוואי שימשך ככה.

כשאנחנו.

הוא אומר את הדבר הזה, וזה מצוין, רק מצד שני, בדלתא הוא שכח להגיד באיזה דירוג היינו אז בתמותה.

יש לי כאן, אדוני היושב-ראש, טבלת אקסל מצמררת – שאני לא אספיק להציג אותה עכשיו, אבל במהלך הלילה הקרוב כנראה אני אצטרך לעשות את זה – של מה שקרה מזמן לזמן.

אבל התחושה שלי היא שההתייעצות שלו לפני נאום לאומה – שנאום לאומה, אדוני היושב-ראש, צריך להיותה הדרכה לציבור, למקד את הציבור בדברים הנכונים, וזה הופך להיות במקום נאום שמתייעצים איתו עם רופאים ועם אפידמיולוגיים, זה רק יועצי תקשורת.

כי בא ראש ממשלה ואומר: יש היום 5,000, יהיו 20,000, ואפילו קפץ ל-50,000, שגם המחמירים ביותר במשרד הבריאות אומרים שזה – והיום שר הבריאות אומר שלא ניכנס לפניקה – לא יודע למי הוא מתכוון – אבל מה עושה ראש הממשלה?

הוא לא מדריך את הציבור, הוא מבהיל את הציבור, והוא עושה את זה כי הוא אומר לעצמו ככה:

אם זה יהיה 50,000 ביום –שזה טירוף, אדוני; זה סגר דה פקטו בין שליברמן יסכים, בין שליברמן לא יסכים.

זה סגר דה פקטו.

אבל אם זה יהיה 50,000, אז אמרתי, ואם לא, אז ניצחנו את המגפה, כמו שהוא ניצח אותה בפעמים הקודמות.

וכשאני רואה דברים שהוא אמר:

חייבים לנקות את ישראל מקורונה – הוא כתב את זה בספר שלו – כי הסתמכות רק על חיסונים היא מדיניות בלתי אחראית.

אפשר להכחיד את הקורונה מהר מאוד ולחזור לחיים נורמליים.

עכשיו, אדוני, אם אני הייתי בא – הוא המנהל שלנו.

הוא ראש הממשלה.

הוא המנהל שלנו.

יש לי פה עוד שלל דברים.

אתה יודע, שאלו אותי, אדוני השר, השר טרופר, מישהו שאל אותי אם קראתי את הספר של בנט.

אמרתי לו: לא קראתי, אבל את הסרט אני רואה.

אין שום קורלציה.

כשאני הולך לרופא או כשאני הולך למישהו שמדריך אותי, שאומר לי מה לעשות, וכשאני שומע שלפני כמה חודשים בלבד, כשהוא היה בפוזיציה אחרת, הוא אמר שקודם כול צריך לנקות מקורונה – איך מנקים מקורונה, אדוני?

הגבלות כאלה, אחרות.

קודם כול מנקים, כי הסתמכות רק על חיסונים זה לא טוב.

והוא אומר שהוא מסוגל.

אותו רופא הבטיח לנו לחסל את הקורונה בתוך ארבעה שבועות.

עברנו את גל הדלתא עם למעלה מ-1,500 אנשים שנפטרו – ואגיע לפילוח של זה אחר כך; תאמין לי, אדוני היושב-ראש, יסמרו שערות ראשך.

מה אנחנו אומרים?

עם כל הכבוד ליועצי התקשורת – ואני מסיים – אדוני, אתה מנהל פה מדינה שלמה, אתה מנהל פה עם שלם שלא יכול להאמין למילה אחת שיוצאת מפיך.

למילה אחת.

אנחנו כולנו זוכרים את התו השמח ואת הכיתה ירוקה ואת זה.

הכול מתערבב, הכול מתבלבל.

אנחנו לא מפחדים, אנחנו מ-פו-ח-דים, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, בעיתות משבר נולדים מנהיגים.

דסטה גדי יברקן: חברה במשבר חייבת מנהיגים, לא מנהלים.

דסטה גדי יברקן: ישראל נמצאת במשבר, ויש לה שמונה מנהלים – בינוניים, יש להגיד, במקרה הטוב.

דסטה גדי יברקן: אין לה אפילו מנהיג אחד.

דסטה גדי יברקן: בעיתות משבר חברה לא צריכה מנהל, היא חייבת מנהיג – מנהיג עם חזון, עם תוכנית עבודה סדורה, רב-שנתית, עם יעדים ברורים, מטרה ברורה, הישגים נדרשים ולוחות זמנים; מנהיג עם אומץ לב וחדות מחשבה.

דסטה גדי יברקן: במשבר הזה, אדוני היושב-ראש, ישראל חייבת מנהיג, אך היא נתקעה עם שמונה מנהלים שכל אחד מהם בורח מאחריות.

דסטה גדי יברקן: כל השמונה רוצים את הסמכות והכוח, אבל בלי האחריות.

דסטה גדי יברקן: הם מחוקקים חוק – שימו לב, אזרחי ישראל – חוק שיאפשר להם לא לעשות את עבודתם שלשמה הם נכנסו לממשלה.

דסטה גדי יברקן: שר האוצר וראש הממשלה החליפי חוקקו חוק שמאפשר להם לא להיות בקבינט הקורונה על מנת לברוח מאחריות, קרי, לא לנהל את המשבר הבריאותי שמעסיק את כל העולם.

דסטה גדי יברקן: לו הם היו מנהיגים, הם היו לוקחים בחרדת קודש את התפקיד שהציבור הטיל עליהם ומתחילים לעבוד למען הציבור.

דסטה גדי יברקן: אבל הם מנהלים בינוניים, וכל אחד מהם בורח מאחריות.

דסטה גדי יברקן: והדברים?

דסטה גדי יברקן: שהדברים יסתדרו מעצמם.

דסטה גדי יברקן: מנהיגות קודם כול זה לקיחת אחריות ודוגמה אישית.

דסטה גדי יברקן: כפי שאמר השופט גדעון בן יואש, השופט החמישי ששפט את עם ישראל, בספר שופטים ז' 17, ואני מצטט: "ויאמר אליהם ממני תיראו וכן תעשו והנה אנֹכי בא בקצה המחנה היה כאשר אעשה כן תעשון".

דסטה גדי יברקן: המנהלים של הממשלה הזאת, אין להם אפילו את הדבר הבסיסי של מנהיגים – דוגמה אישית.

דסטה גדי יברקן: ראש הממשלה נפתלי בנט עושה סגר אווירי ואומר לאזרחים: אסור לטוס לחו"ל, אבל אשתו וילדיו טסים למוחרת; אוסרים התכנסות במקום סגור וללא מסכות, אבל סגן שר החוץ במסיבת סילבסטר המונית ללא מסכות; מנחים את כל אזרחי ישראל שנכנסים מחו"ל לארץ להיות בבידוד, אבל שר הביטחון מקיים פגישת עבודה שעות לאחר הנחיתה פה, בכנסת, ולא נכנס לבידוד מיידי.

דסטה גדי יברקן: מנהיגות מחייבת אומץ לב ואומץ פוליטי להגיד את הדברים הנכונים שלשעתם אינם פופולריים באותו הרגע, אבל ישרתו את הציבור בעתיד.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אני מוצא את עצמי מתוך 120 חברי הכנסת, לפחות בפומבי, זועק את האמת הפשוטה וההגיונית: התו הירוק אינו אמצעי אפידמיולוגי שמונע הדבקה אלא כלי שנועד לעודד חיסונים.

דסטה גדי יברקן: מעידוד חיסונים, מהר מאוד הוא הפך לאמצעי קשה לכפיית חיסונים.

דסטה גדי יברקן: גם זה לא עבד.

דסטה גדי יברקן: מעל 30% מאזרחי ישראל כלל לא קיבלו חיסון ראשון ומעל 13% קיבלו חיסון אחד או שניים ולא קיבלו את הבוסטר.

דסטה גדי יברקן: נוצר מצב שלפחות מחצית העם ללא תו ירוק.

דסטה גדי יברקן: מחצית מהעם הפכה להיות מכחישי קורונה?

דסטה גדי יברקן: הרי זה לא המצב.

דסטה גדי יברקן: אנחנו רואים שהכלי הזה, התו הירוק, פוגע באזרחי ישראל לא פחות מהקורונה עצמה.

דסטה גדי יברקן: לפי דעתם של בכירים במשרד הבריאות – לפחות אומרים זאת בעילום שם – התו הירוק אינו יעיל ואין בו צורך, ולכן הגיע הזמן לבטל אותו.

דסטה גדי יברקן: אמש ראיתי את זה במהדורת החדשות של כאן 11.

דסטה גדי יברקן: אגב, האמצעי הזה מעולם לא היה אמצעי רפואי, כך שהם ידעו מראש שהוא לא יכול למנוע את שרשרת ההדבקה.

דסטה גדי יברקן: המחיר החברתי, הנפשי, הפסיכולוגי, שאזרחי ישראל משלמים על התו הירוק, אדוני היושב-ראש, הוא עצום, ואנחנו כחברה נשלם עליו עוד שנים רבות במזומן, ואולי אף בחיי אדם.

דסטה גדי יברקן: לו היו מנהיגים בישראל, היו שמים את טובת ישראל לפני הכול ואת האגו אחרי זה.

דסטה גדי יברקן: על הבעת דעתי – יש האומרים האמיצה, הציבורית, ואומר את דעתי ומשמיע את דעתי – אני משלם עליה מחיר ציבורי לא פשוט ומקבל "חיבוק חם", כמובן, מהתקשורת, שמזמן מזמן נטשה את שליחותה האמיתית.

דסטה גדי יברקן: הציבור שלח אותנו לייצג אותו ולא את עצמנו.

דסטה גדי יברקן: כך אני משתדל לעשות, משום שאני יודע שהשופט האכזר ביותר הוא המצפון, ואני לא אתן למצפון שלי לשפוט אותי כשאני יודע את האמת – שהתו הירוק פוגע בחצי מהעם.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אני הייתי רוצה לדבר על עוד נושא:

דסטה גדי יברקן: הכנסת העשרים-וארבע עשתה שינוי היסטורי ולהערכתי חסר תקדים, וספק עם הכנסות הבאות יעמדו בו.

דסטה גדי יברקן: עם ישראל הורגל שהבית הזה, יש בו 120 חברי כנסת, אבל בכנסת העשרים-וארבע בפועל יש 98 חברי כנסת, אדוני היושב-ראש – 98 שיש להם זכות להביע עמדה עצמאית, משוחררת, כפי שהעם מצפה מהם.

דסטה גדי יברקן: אמורים; לא בהכרח זה קורה.

דסטה גדי יברקן: אבל יש כאן 22 חברי כנסת שנכנסו בחוק הנורבגי, ואין להם את הדעה העצמית הזאת להביע כאן – 22 חברי כנסת שעם חלקם אני משוחח באופן אישי ושואל את דעתם על החוק הזה, על התו הירוק, על כל מיני חוקים שעוברים.

דסטה גדי יברקן: והם אומרים לי: אתה צודק, חבר הכנסת יברקן, גם אנחנו חושבים כמוך.

דסטה גדי יברקן: אני אומר: אז תביעו דעה, והם אומרים: ברגע שאני אביע את דעתי האמיתית, בתוך 48 שעות אני לא חבר כנסת.

דסטה גדי יברקן: ולרוב הם מגיעים למשמרת לילה להצבעות כאן.

דסטה גדי יברקן: הם לא מגיעים ביום-יום.

דסטה גדי יברקן: יש כאן 22 חברי כנסת שאני מכבד אותם, אבל אני חושב שאין להם דעה עצמאית, והדמוקרטיה הישראלית מדממת, ואני חושב שהדמוקרטיה הישראלית צריכה חוסם עורקים.

מאי גולן: היא צריכה חיסון, גדי.

מאי גולן: חיסון.

דסטה גדי יברקן: אני חושב, אדוני היושב-ראש – ואני לא אומר את זה מפוזיציה פוליטית – נקודה למחשבה: ברור שהחוק הזה גם היה בממשלה הקודמת וגם לפני.

דסטה גדי יברקן: אני מדבר על הכמות.

דסטה גדי יברקן: בעבר היו אחד או שניים מכל מפלגה, שלושה מכל מפלגה.

דסטה גדי יברקן: אני לא חושב - - -

מיקי לוי: בהתאם לגודל.

מיקי לוי: מהליכוד היו - - -

דסטה גדי יברקן: עזוב, אדוני, מעולם לא היו כאן 98 חברי כנסת בלבד עם דעה עצמאית.

דסטה גדי יברקן: אני חושב - - -

מיקי לוי: אבל מי שהמציא את החוק זה אתם.

דסטה גדי יברקן: אבל אתם באתם לשנות את השיטה.

דסטה גדי יברקן: אתם באתם לשנות את השיטה, לא לשדרג את השיטה, אדוני היושב-ראש.

מאי גולן: היום המפלגה הנורבגית בכנסת היא המפלגה הגדולה ביותר בכנסת.

דסטה גדי יברקן: לא, לא רק זה.

דסטה גדי יברקן: אתם באתם לשנות את השיטה, לא לשדרג את השיטה.

דסטה גדי יברקן: מה שאתם צריכים לשנות – ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, כשצריך גיבוי, אני אגבה את הממשלה בהרבה דברים.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שזה לא נושא פוליטי של שמאל וימין, אבל זה בעתיד יפגע בדמוקרטיה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אפילו נגד בן-גוריון הצבעתם.

דסטה גדי יברקן: אנחנו הצבענו נגד בן-גוריון?

דסטה גדי יברקן: מתי הצבענו?

מיקי לוי: בשבוע שעבר.

דסטה גדי יברקן: אפילו לאזכרה של רבין ראשי השמאל לא הגיעו.

דסטה גדי יברקן: אתה מדבר איתנו על ההצבעה?

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, אני אחזיר לך את הדקה הזאת.

דסטה גדי יברקן: בשמחה.

מיקי לוי: לפני שלושה שבועות אנחנו הצבענו בשמחה רבה על יום בגין, בחקיקה.

מיקי לוי: בחקיקה.

מיקי לוי: הוא ראוי.

מיקי לוי: כל הקואליציה, כמעט מי שהיה פה הצביע.

מיקי לוי: אף אחד לא הצביע נגד.

מיקי לוי: ביום רביעי שעבר הגיע החוק של דוד בן-גוריון, מקים מדינת ישראל.

מיקי לוי: הצבעתם נגד.

משה ארבל: וחבר הקואליציה שלך פה התנצל על זה שבטעות הוא הצביע בעד.

משה ארבל: קוראים לו מאזן גנאים.

מיקי לוי: בסדר.

משה ארבל: הוא ביקש סליחה.

מיקי לוי: אני מדבר - - -

משה ארבל: ואתה איתו בקואליציה.

מיקי לוי: אבל זה שווה ערך להצבעה של כולכם נגד חקיקה ליום - -

מאי גולן: אבל מיקי, זה לא פייר, מה שאתה עושה.

מיקי לוי: - - לזכרו של מקים מדינת ישראל.

מאי גולן: אבל אתם מצביעים נגד המון חוקים חברתיים צודקים.

משה ארבל: אני מציע שאת קריאות הביניים תעשה מכאן, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שמה שאתה אומר הוא באמת עם כובד משקל.

מיקי לוי: אני נפגעתי ברמה האישית.

דסטה גדי יברקן: אני חושב - - -

משה ארבל: וזה לא יום לזכרו, זה להקמת - - -

מאי גולן: נגד כמה חוקים חברתיים וצודקים שלנו הצבעתם?

מאי גולן: נגד כמה?

דסטה גדי יברקן: אני חושב שיש בכנסת הזו, לכאן ולכאן, אדוני - - -

מיקי לוי: אני אחזיר לך.

מיקי לוי: אפשר לבדוק: 65% מהחקיקה בארבע השנים, בחמש השנים האחרונות, כולל ועדת הכספים, הצבעתי בעד.

מאי גולן: לא דיברתי עליך ספציפית, דיברתי עליכם כקואליציה – נגד חוקים חברתיים, צודקים, נכונים, שהם לא ימין ולא שמאל.

מאי גולן: אוטומטית וטו.

דסטה גדי יברקן: אבל אדוני היושב-ראש, אני מסכים.

מיקי לוי: בבקשה, דקה.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שהכנסת הנוכחית, יש בה המון צדדים שלא הכרנו בכלל במשכן הזה, ונחצו גבולות, גם מהאופוזיציה וגם מתוך הקואליציה, בחלק מהמקרים.

דסטה גדי יברקן: ברוב המקרים, יש כאן דריסה גסה מאוד של האופוזיציה.

דסטה גדי יברקן: עד היום, לצורך העניין, אני לא יודע באיזו ועדה אני חבר, מתוך זה שאין הסכמים, מתוך זה שהקואליציה דורסת אותנו.

דסטה גדי יברקן: ואני חייב להגיד לשבחך, אדוני היושב-ראש, שאתה לפחות משתדל, כיושב-ראש הכנסת, למצוא את המשוואה לפתור את הסוגיה.

דסטה גדי יברקן: אבל הבעיה לא תלויה רק בך, בוודאי.

דסטה גדי יברקן: אני מאוד מכבד את מה שאתה עושה, אבל יש כאן רמיסה של הכנסת.

דסטה גדי יברקן: לא יכול להיות שהיום – הציבור לא מבין את המשמעות שיש פה רק 98 חברי כנסת מתוך 120 שאמורים להיות.

דסטה גדי יברקן: ואני חושב שזה לא קשור אליכם ולא קשור אלינו, אבל לעתיד, אסור שהדבר הזה יקרה, כי בסוף הציבור שולח אותנו להביע את דעתו, בוחר אותנו כדי שנוכל לייצג אותו.

דסטה גדי יברקן: ואני היום, אני אומר לך את זה – אני מרגיש בודד, אבל בחדרי-חדרים, חבריי חברי הכנסת, באים ואומרים - - -

מיקי לוי: משפט לסיכום.

דסטה גדי יברקן: אני מסיים.

דסטה גדי יברקן: אומרים לי: אדון יברקן, מה שאתה אומר על התו הירוק – אני לא מכחיש קורונה, אני בעד בריאות הציבור, אני חוסנתי בחיסון ראשון, אני מחלים, אבל אם אנחנו רואים ש-50% מודר מהמרחב הציבורי, את מי אנחנו רוצים להנהיג?

דסטה גדי יברקן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, בבקשה.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, אני רוצה לספר לכם היום על משהו שלא קשור לפוליטיקה, שסביר להניח, אדוני היושב-ראש, סביר להניח שאם לא הייתי מדברת על זה עכשיו – רוב הציבור אינו יודע, גם רוב חברי הכנסת אינם יודעים, וסביר להניח שאם מישהו לא ממש חפר במבזקונים הקטנים של רוב-רובם של אתרי החדשות – כי במהדורות זה בטח לא יהיה – אף אחד לא שמע על זה וגם לא ישמע זה.

מאי גולן: למה?

מאי גולן: תכף נבין.

מאי גולן: הכותרת הקטנה היחידה שהייתה אמרה כך: שני עובדים זרים נעצרו בחשד לאונס צעירה בת 22 בעלת צרכים מיוחדים.

מאי גולן: זו הייתה הכותרת, אוקיי?

מאי גולן: הכותרת היחידה.

מאי גולן: עכשיו, מה האמת?

מאי גולן: הרי זו כותרת כל כך דמגוגית שקשה לי איתה, באמת, וזו רוב הדמגוגיה שיש במה שקורה עם המסתננים הבלתי-חוקיים ועם דרום תל אביב בכלל.

מאי גולן: האמת היא ששני מסתננים בלתי חוקיים מאריתריאה תקפו ואנסו צעירה בת 22 שחוסה בהוסטל, בצורה אכזרית בלתי נתפסת, כמו שאר ושלל האונסים במדינת דרום תל אביב, ולא מדברים על זה, כאילו עולם כמנהגו נוהג.

מאי גולן: עכשיו, נשאלת השאלה: אם היה מדובר במישהי מהצבע הנכון – ואני אומרת משהו קשה, אבל אם היה מדובר במישהי מהעדה הנכונה, מהשכונה הנכונה, מהצד הצפוני של העיר המדוברת הזאת, מדינת תל אביב, שבתוכה יש עוד מדינה, דרום תל אביב – אם רחמנא ליצלן היה מדובר בבת של שופט בית המשפט העליון, אלו שאזרחו בפועל, למרות שלא באמת, את כלל המסתננים הבלתי-חוקיים – אני יכולה להבטיח לך שלא היה מסתנן אריתריאי אחד שהיה נשאר בישראל.

מאי גולן: אחד.

מאי גולן: אבל מדובר בנערה מדרום תל אביב, שקופה, בת למשפחה שקופה, מהצבע הלא-נכון.

מאי גולן: אני יודעת שזה קשה לך לשמוע, חבר הכנסת רם בן ברק, אני יודעת, אבל מה לעשות, זו האמת.

מאי גולן: זו האמת.

מאי גולן: זו האמת, אין מה לעשות.

מאי גולן: זו אמת כואבת, אבל זו האמת.

רם בן ברק: קשה לי לשמוע חברת כנסת צעירה ואינטליגנטית כמוך מדברת כאלה שטויות.

מאי גולן: זו האמת לאמיתה.

מאי גולן: היא פוצעת, היא כואבת, אבל קשה לשמוע אותה.

מאי גולן: בדיוק כמו הסיפור שבאתי וסיפרתי לך לפני חודש, על כך – נכון?

מאי גולן: דיברתי איתך, פניתי אליך, סיפרתי לך שיש בחור יוצא צבא, איש משכמו ומעלה, שלא מתקבל לקיבוץ.

מאי גולן: ואני אמרתי לך שזה בגלל שם המשפחה שלו, ואתה לא הסכמת איתי.

מאי גולן: והינה, הוא עדיין לא התקבל, למרות שהוא עומד בכל הפרמטרים.

מאי גולן: אין מה לעשות, אתם לא יכולים להכחיש את זה, אבל לא נורא.

מאי גולן: לענייננו, אני רוצה לפרט את האמת של הסיפור הזה, שלא פתח שום מהדורה, לא דיברו עליו בשום חדשות, ומלבד מבזקון קטן באתר שאני לא אזכיר את שמו, לא תרמו אפילו לשיח של הנושא.

מאי גולן: אז זה הסיפור האמיתי: שני מסתננים בני 35 ו-45, אלו שארגוני זכויות האדם טוענים שהם פליטים אומללים – אומללים, מסכנים נוראיים, שבאו מהתופת, וצריך לעזור להם – הם קיבלו מקלט כאן במדינת ישראל, עם הזכויות, עם הליטוף, עם הכסף – בלי חובות כמובן – הם, האומללים האלה, בגלל שהם נורא אומללים, מצאו לנכון לפתות צעירה חוסה ולאנוס אותה.

מאי גולן: אבל זה כי הם אומללים, כי הם פליטים.

מאי גולן: עכשיו, מי לא פוצה פה, אדוני היושב-ראש?

מאי גולן: וזה מה שהכי חורה לי – מי לא פוצה פה?

מאי גולן: לא פוצות פה הפמיניסטיות הדגולות של הממשלה הזאת – לא תמר זנדברג, לא מרב מיכאלי, לא מיכל רוזין.

מאי גולן: אף פמיניסטית דגולה, אשת חברה, זכויות האדם, נשים, נשים, נשים – ששש.

מאי גולן: כל עוד זה לא משרת את מטרת אג'נדת-העל, שהיא להשתיק כשמדובר במסתננים בלתי חוקיים – ואני אומרת את זה מכאב – לא מדברים על זה, לא מגנים את זה אפילו.

מאי גולן: זה נתפס, זה נתפס – תוציאו גינוי, תשתיקו אותי, את חברת הכנסת מאי גולן, שלא יהיה לי מה להגיד – תוציאו גינוי: הינה, אנחנו מגנות את האונס המחריד שהיה היום.

מאי גולן: מעולם, אני אומרת לך, עשור כבר שאני נלחמת המאבק הזה, מאות מקרי אונס והטרדות – מאות, אני עומדת מאחורי מה שאני אומרת – גינוי אחד מאבירות זכויות האדם המזויפות והשקרניות האלה לא היה.

מאי גולן: אחד.

מאי גולן: עכשיו, הפיגועים האלה – ואני קוראת להם פיגועים כי הם פיגועים – הם יום-יומיים.

מאי גולן: הם יום-יומיים.

מאי גולן: אבל אנחנו לא שומעים עליהם.

מאי גולן: במקרה שמענו על זה, אבל על אין-ספור הטרדות מיניות, שאני אומרת לך, מתרחשות כל שעה – אין אישה שיכולה לעבור היום בנווה שאנן והיא לא תוטרד מינית.

מאי גולן: ואם היא תוטרד מינית, אתה יודע מה יגידו לה?

מאי גולן: למה עברת שם?

מאי גולן: זו אשמתך.

מאי גולן: למה עברת שם?

מאי גולן: ואני מכירה שוטרים שאמרו להן את זה.

מאי גולן: אין גבר, הכי גבר שיכול להיות, שיכול היום ללכת בדרום תל אביב אחרי 20:00.

מאי גולן: אין.

מאי גולן: זה לא קיים.

מאי גולן: מדינה בפני עצמה, ועולם כמנהגו נוהג.

מאי גולן: עכשיו, הפיגועים האלה הם לא רק בדמות האונס המחריד הזה – זה הטרדות מיניות, זה אלימות בלתי נתפסת, זה פריצות, זה שודים, זה גנבות.

מאי גולן: אין אדם בטוח במדינת דרום תל אביב, אני אומרת לך, בביתו.

מאי גולן: אין אדם היום בדרום תל אביב שיכול לשבת בשקט בבית ולהגיד: אני בטוח.

מאי גולן: למה, כשגונבים טלפון ומכניסים לך בוקס, זה לא אלים?

מאי גולן: אבל זו לא כותרת.

מאי גולן: כשמשכו לך את המכנסיים וירדו לך גם התחתונים בנווה שאנן, זה לא אלים?

מאי גולן: זה הכי אלים.

מאי גולן: אבל זה לא כותרת, זה לא יתפוס.

מאי גולן: במקרה זה תפס.

מאי גולן: במקרה.

מאי גולן: עכשיו, אני שואלת שאלה: הרי זה כבר מזמן לא מדינת דרום תל אביב, מזמן.

מאי גולן: זה רובע ב' באשדוד, וזה רמת אליהו בראשון לציון, וזה מרכז פתח תקווה, וזו שכונת הדר בחיפה.

מאי גולן: ואני אומרת לך, אדוני היושב-ראש, אני אומרת לך: בלי קשר לימין ושמאל, בי נשבעתי, זו מדינה מסוכנת בכל שכונה שנכבשה.

מאי גולן: בכל שכונה.

מאי גולן: הרי אין אדם אחד שפוי בכנסת הזאת – ואני עומדת מאחורי מה שאני אומרת – שיעביר היום את אשתו, או את בעלה, וילדיו לדרום תל אביב.

מאי גולן: אין.

מאי גולן: בטח שלא מהמחנה הצבוע שיושב בצד הזה.

מאי גולן: אין ולא יהיה.

מאי גולן: אין שופט אחד בין שופטי בית המשפט העליון, השקרנים והצבועים, החולה הרעה הזאת, תסלח לי שאני אומרת את זה, שיעזו היום להעביר את הילדים שלהם – הם אפילו לא יסיירו בדרום תל אביב, הם לא יודעים איך נראה מסתנן אריתריאי.

מאי גולן: אבל הם פוסלים חוקים, כי הם הומניים.

מיקי לוי: רק תחזרי מהמילה "שקרנים" על שופטי בית - - -

מאי גולן: שקרנים.

מיקי לוי: לא, זה לא - - -

מאי גולן: שקרנים וכוזבים, אדוני היושב-ראש.

מאי גולן: שופטי בית המשפט העליון הם שקרנים.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, אני אומר לך, זה לא ראוי.

מאי גולן: הם צבועים.

מאי גולן: אני אומרת.

מיקי לוי: זה לא ראוי.

מאי גולן: ואני אוסיף ואגיד - - -

מיקי לוי: במדינת ישראל - -

מאי גולן: אמרת את שלך.

מאי גולן: אמרת, אדוני.

מיקי לוי: - - שיש הפרדת רשויות, לא ראוי.

מאי גולן: אדוני, אדוני, אמרת את שלך.

מאי גולן: אני אומרת את האמת שלי.

מאי גולן: בית המשפט העליון היום זו הדיקטטורה המסוכנת ביותר שיש היום בדמוקרטיה המזויפת שאנחנו חיים בה בישראל.

מאי גולן: והם אלו, הם אלו שמכשירים את השרץ.

מאי גולן: הם אלו שבגללם הילדה בת ה-22 הזו נאנסה.

מאי גולן: רק אתכם אני מאשימה, כל שופט ושופטת בבית המשפט העליון.

מאי גולן: ואני חוזרת ואומרת: שקרנים ומסוכנים.

מאי גולן: בגללכם לא תישאר פה מדינה יהודית.

מאי גולן: עכשיו, באים בטענות: המשטרה לא עושה, המשטרה לא פועלת.

מאי גולן: אבל מה אתם לא יודעים על המשטרה?

מאי גולן: שהמשטרה כל היום, כמו עכבר, מסתובבת סביב הזנב של עצמה.

מאי גולן: אני מדברת עם מפקדי תחנות, אני מדברת עם ניצבים – מה הם עושים?

מאי גולן: הם עוצרים, מוציאים מצלמות, מביאים ראיות, ומה עושה אותו בית המשפט הנוכל והנבזה?

מאי גולן: משחרר אותם חזרה לרחוב, ישר לרחוב.

מאי גולן: רוצחים שרצחו פה אנשים – הרוצח של אסתר גלילי, זיכרונה לברכה, אחרי ארבע שנים יצא לרחוב.

מאי גולן: אנסים אריתריאים יוצאים לרחוב, אפילו לא מגורשים בחזרה למדינה שלהם.

מאי גולן: בושה וחרפה.

מאי גולן: בושה וחרפה שאנחנו, נבחרי העם, שבאנו למקום הזה, לא יכולים לייצג את המדינה שלנו, את הציבור שלנו נאמנה, כי יש לנו תשעה דיקטטורים שמחליטים מה יהיה פה.

מאי גולן: בית המשפט משחרר אחד אחרי השני עוד פושע ועוד פושע.

מאי גולן: הינה את, נכנסה עכשיו יושבת-ראש הוועדה לעובדים זרים, והייתי שמחה שתשמעי את הנאום הזה, שמחה מאוד, כי זה לא רק זכויות של עובדים זרים, זה גם זכויות של אזרחים.

מאי גולן: ויש גם אזרחי ישראל ערבים שסובלים מאוד בשכונות שנכבשו על ידי המסתננים הבלתי-חוקיים.

מאי גולן: אונס הוא לא רק אונס שאיזו סלבית או דוגמנית נאנסת, גם הילדה בת ה-22 הזאת, עם בעיות המוגבלות, שנאנסה על ידי שני אריתריאים, גם לה יש זכויות, היא לא שקופה.

מאי גולן: אני אסיים ואומר: השמאל פה אולי שותק, אבירי זכויות האדם הצבועים אולי שותקים, אבל הכי גרוע בעיניי, הכי גרוע בעיניי זה אתם, בנט ואילת.

מאי גולן: אתם, אתם שרכבתם על תושבי דרום תל אביב עשר שנים, אתם שהבטחתם להם שתושיעו אותם.

מאי גולן: אתה ראש ממשלה היום, ותחת האף שלך אתה לא עושה כלום נגד המאבק במסתננים.

מאי גולן: את שרת הפנים, כמה ציפינו ממך.

מאי גולן: אני אמרתי בליבי: לא משנה איזו ממשלה תהיה פה, כשאת תהיי שרת הפנים את תיאבקי במסתננים הבלתי-חוקיים.

מאי גולן: כשאתה, בנט, היית אצלי בשכונה ופגשת קורבנות אונס וקורבנות – את מפריעה לי, חברת הכנסת קרן ברק, אני שומעת אותך, את מפריעה לי.

מאי גולן: ואתה היית – אתה היית וראית - - -

קרן ברק: את והיושב-ראש צמד-חמד.

רם בן ברק: היא מהצד שלך - - -

מאי גולן: זה מצחיק אותך שאני מדברת על נרצחות?

מאי גולן: את יודעת לדבר הרבה על נפגעות, נכון?

קרן ברק: לא.

מאי גולן: אז אל תצחקי.

קרן ברק: כל מילה שאת אומרת מצחיקה אותי.

מאי גולן: זה משפיל אותך, לא אותי.

רם בן ברק: תכעסי עלינו, לא עליה.

רם בן ברק: היא בצד שלך.

מאי גולן: אני אכעס על מי שאני רוצה, הכול בסדר.

מאי גולן: אני אסיים בזה: אתה, נפתלי בנט, שראית את הזוועה של דרום תל אביב, ראית את הטינופת שאנשים צריכים לחיות איתה, את הטינופת ברחוב, את הטינופת בבניינים, את הטינופת בבתים, ראית את הסכנה הממשית, ראית איך לקחו את הנשמה של תושבי השכונות, לקחו אותה וקרעו אותה מידי כל האדם – אתה הבטחת שתשנה, וכל אישה שנאנסת בדרום תל אביב, כל אדם שנרצח - -

מיקי לוי: תודה.

מאי גולן: - - כל אדם שמותקף, יהיה על ראשך לדיראון עולם.

מאי גולן: ממשלת הבושה של נפתלי בנט.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני רק מוחה עוד פעם על הדברים נגד שופטי בית המשפט העליון - -

מאי גולן: אתה יכול למחות.

מיקי לוי: - - זה לא ראוי.

מיקי לוי: יש הפרדת רשויות במדינת ישראל.

מאי גולן: אין הפרדת רשויות, וזו הבעיה.

מיקי לוי: יש הפרדת רשויות - -

מאי גולן: אין הפרדת רשויות.

מיקי לוי: - - במדינת ישראל.

מאי גולן: אין הפרדת רשויות.

מאי גולן: הם גם שופטים, גם מחוקקים וגם - - -

אוריאל בוסו: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, אני מציע שתלך להסתכל מה זה הפרדת רשויות במדינת ישראל.

מאי גולן: הסתכלנו טוב מאוד.

אוריאל בוסו: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר, בבקשה.

מאי גולן: רק חבל שלא היה לנו רוב להפרדת רשויות.

אוריאל בוסו: - - - רשות מבצעת ורשות שופטת.

אוריאל בוסו: למה אנחנו תמיד מתחת?

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: זה טוב שיש הפרדת רשויות.

אוריאל בוסו: אין ספק, אבל - - -

מאי גולן: אין שום הפרדת רשויות.

מאי גולן: רק בתיאוריה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר - -

רם בן ברק: - - -

אופיר סופר: - - אני שמח לראות את השר טרופר פה, אני טוען שהשרים לא נמצאים פה מספיק.

אופיר סופר: יש, אתה יודע, יש את המעמדות, לא כולם נמצאים.

חילי טרופר: - - - בלילה.

אופיר סופר: אני חושב שחברת הכנסת מאי גולן דיברה מדם ליבה.

רם בן ברק: גם כשמדברים מדם הלב - - -

אופיר סופר: ואני חושב שמותר לנו וחובתנו לבקר את מערכת המשפט.

מיקי לוי: תבקר.

מיקי לוי: תבקר.

רם בן ברק: מה, על ידי זה שאתה אומר שהם נוכלים?

אופיר סופר: חובתנו לבקר את מערכת המשפט.

מיקי לוי: תבקר.

מיקי לוי: תבקר, אין לי בעיה.

אופיר סופר: זה לא על חשבון הזמן שלי.

מיקי לוי: אני אוסיף לך חצי דקה.

רם בן ברק: - - -

מיקי לוי: תבקר, אין לי בעיה, אבל אל תקלל את שופטי בית המשפט העליון ולא את השופטים עצמם.

מיקי לוי: תבקר, אל תסכים - -

אופיר סופר: לא אמרתי לקלל.

מיקי לוי: - - נגד עוולות, אבל - - -

אופיר סופר: לא אמרתי לקלל, לא חושב שהיא קיללה.

אופיר סופר: לא שמעתי.

רם בן ברק: - - -

מאי גולן: רגע, אדוני היושב-ראש, מי הכשיר אותם?

מאי גולן: מי הכשיר אותם?

אופיר סופר: שופטי בית המשפט העליון צריכים ביקורת, וצריכים ביקורת קשה - -

מאי גולן: מי הכשיר את השרץ הזה?

מאי גולן: הם הכשירו את השרץ הזה, וכל רעה חולה אחרת במדינה הזאת.

אופיר סופר: - - כי הם מזמן התנתקו מהעם.

אופיר סופר: הם מזמן מנהלים את המדינה כאילו היא שלהם וכאילו הם נבחרו על ידי הציבור.

מאי גולן: שלא תהיה מדינה מבחינתם.

מאי גולן: אכפת להם?

מיקי לוי: מה שאתה אומר מקובל עליי, בלי קללות הכול בסדר.

אופיר סופר: אני רוצה לדבר על נפתלי בנט, ראש הממשלה.

אופיר סופר: בעת הקמת הממשלה אמרתי שנפתלי בנט ייכנס לבוץ קואליציוני.

אופיר סופר: השר טרופר – טרופר זה גם סוג של ג'יפ או שלא?

אופיר סופר: אני לא זוכר.

חילי טרופר: אבל אני טרופר, עם חולם.

אופיר סופר: בסדר.

אופיר סופר: אז הוא נכנס לבוץ קואליציוני.

אופיר סופר: במקרה שלו נראה לי שהוא לא מצליח לצאת מהבוץ.

אופיר סופר: אני לא בטוח שהוא יודע איך לצאת ממנו.

אופיר סופר: חברת הכנסת גולן.

מאי גולן: סליחה, אני מתנצלת.

מאי גולן: סליחה.

אופיר סופר: לתחושתי, נפתלי בנט לא רוצה לצאת מהבוץ הקואליציוני – לא הוא ולא אילת.

אופיר סופר: הם יעשו הכול, אבל הכול, כדי שהממשלה הזו תשרוד: יעבירו את חוק החשמל לפני חוק חריש, יפקירו את הגליל, יפקירו את הנגב, יאבדו את המשילות ביהודה ושומרון, בירושלים.

אופיר סופר: וכן, שר הביטחון גנץ ינהל קו מדיני משל עצמו.

אופיר סופר: אף אחד לא יפריע לו.

אופיר סופר: אף אחד לא יפריע לו, ויותר מזה – יתר השותפות הקואליציוניות בוודאי שיתמכו בזה.

אופיר סופר: יכול להיות שיש מיעוט לא רלוונטי, לא משמעותי, שיספר לנו שהוא ימין, אבל דעתו לא תישמע.

אופיר סופר: לי לא זכור ששר הביטחון גנץ עשה ביקור מדיני בתקופתו אצל ראש הממשלה נתניהו.

אופיר סופר: לא זכור לי שאצל ראש הממשלה נתניהו אבו מאזן הגיע לביקור ממלכתי בראש העין.

אופיר סופר: לא קרה.

אופיר סופר: הייתה ממשלה פריטטית, היה שר הביטחון גנץ.

מיקי לוי: הגיע לבלפור.

מיקי לוי: הוא הגיע לבלפור.

מיקי לוי: הוא הגיע לבלפור.

אופיר סופר: לא זכור לי ששר הביטחון גנץ ניהל מדיניות עצמאית.

אופיר סופר: עצמאית.

רם בן ברק: זה לא עצמאית - - -

אופיר סופר: אני מדבר על שר החוץ גנץ שמנהל מדיניות עצמאית.

אופיר סופר: עכשיו, אתה אומר שזה לא עצמאית – יכול להיות, בדיוק על זה אני מדבר.

רם בן ברק: אוי נו, מה יהיה איתכם?

רם בן ברק: מה יהיה איתכם?

אופיר סופר: בדיוק על זה אני מדבר.

אופיר סופר: שר הביטחון גנץ – שיש לי הערכה רבה אליו - -

רם בן ברק: אתה שירת ביהודה ושומרון.

אופיר סופר: - - טוען שהוא ממשיך דרכו של יצחק רבין.

רם בן ברק: שירת ביהודה ושומרון.

רם בן ברק: אתה הרי מכיר את החשיבות של התיאום הביטחוני, ואתה יודע שזה חוסך לנו גם כוח אדם, גם פיגועים - - -

אופיר סופר: יש תיאום ביטחוני – יש תיאום ביטחוני, ויש להניח תשתית מדינית.

אופיר סופר: הוא עכשיו פורס את הסיבים האופטיים.

אופיר סופר: הוא פורס את התשתית המדינית, זה מה שהוא עושה עכשיו.

אופיר סופר: בנט לא מדבר מילה.

אופיר סופר: הוא יכול אולי לתדרך ככה דרך גורמים שזה לא לרוחו, אבל צריך להגיד את האמת: שר הביטחון גנץ, במקרה הזה – ובצדק, צריך לומר – לא סופר אותו.

אופיר סופר: אותו דבר, אני רוצה לדבר על תקיפת חמאס בשבת האחרונה.

אופיר סופר: מדינת ישראל כולה כססה ציפורניים כדי לראות אם מדינת ישראל תגיב תגובה מתואמת בעזה.

אופיר סופר: תתקוף את חמאס עזה באיזו תגובה מתואמת.

אופיר סופר: תראה איזה דיון – אני חושב, אדוני היושב-ראש, שאם מישהו מטיל ספק בדבריי ואומר שאני אומר את זה רק מתוך פוזיציה, אז אני מציע להקשיב לאלוף עמוס ידלין, ראש אמ"ן לשעבר.

אופיר סופר: הוא איש שמאל מובהק, אני לא חושב שהוא מסתיר את עמדתו, אבל כשהוא מדבר על השיקולים של ממשלת בנט, אם היא תתקוף או לא תתקוף בעזה, הוא אומר שוודאי שזה שיש מפלגה אסלאמיסטית בקואליציה זה מקשה על מדינת ישראל לתקוף בעזה.

אופיר סופר: יכול להיות שהוא מסתייג ונותן איזו קריצה לקרקובסקי ואומר לו: תשמע, בפוליטיקה אתה מבין יותר ממני, אבל חבר'ה, זה על השולחן, ואזרחי ישראל צריכים לדעת שזה על השולחן.

אופיר סופר: אנחנו מדברים על מפלגה אסלאמית ששייכת לתנועה האסלאמית, שהיא זו שתשפיע על השיקולים של ראש הממשלה אם לתקוף בעזה או לא לתקוף בעזה.

אופיר סופר: התקופה הזאת תיזכר כתקופה אפלה במדינת ישראל.

אופיר סופר: אני שואל את אילת: האם אילת היא אותה אילת ונפתלי הוא אותו נפתלי?

אופיר סופר: אבל אני אגיד לכם, הם לא מפספסים שום משבר, לא במדיני, לא בביטחוני וגם לא במשבר הקורונה.

אופיר סופר: היו פה הרבה ביקורות על מסיבות עיתונאים, פותח את השידורים, לא פותח את השידורים, פותח את המהדורה.

אופיר סופר: עם ישראל כולו היה רתום.

אופיר סופר: אנשים התחסנו.

אופיר סופר: עם המספרים אי-אפשר להתווכח.

אופיר סופר: אי-אפשר להתווכח עם המספרים.

אופיר סופר: בואו נסתכל כמה התחסנו חיסון ראשון, חיסון שני, והופ – נפילה של 1.5 מיליון בחיסון השלישי.

אופיר סופר: מה קרה?

אופיר סופר: קרה משהו?

אופיר סופר: פער מטורף בקרב אוכלוסייה קואופרטיבית - -

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

אופיר סופר: - - שמאמינה בחיסונים – אני מייד מסיים.

אופיר סופר: שמאמינה בחיסונים, שמאמינה שצריך להתחסן – בום, כל האמון הולך.

אופיר סופר: אבל יספרו לנו שהגל הרביעי היה הצלחה.

אופיר סופר: אני שואל האם אלו שאיבדו את יקיריהם גם מגדירים את הגל הרביעי כהצלחה?

אופיר סופר: אני מסיים.

מיקי לוי: אבל כבר קיבלת מעל ומעבר.

אופיר סופר: לכן בדיוק, בדיוק, אבל בדיוק – הינה, נכנס סגן השר יואב קיש, שהיה מאלה שהובילו ביד רמה את המשבר הקודם.

יואב קיש: לשעבר.

יואב קיש: לשעבר.

מיקי לוי: משפט לסיכום.

אופיר סופר: אבל בדיוק האופן הכל-כך מביך שמנוהל המשבר הזה, עם כל השרים - -

מיקי לוי: תודה רבה.

אופיר סופר: - - כל אחד ואמירתו.

אופיר סופר: האופן הכל-כך מביך – האם גם עכשיו נגדיר את המשבר הזה בסוף – בעוד חודש, בעוד חודשיים – כהצלחה?

מיקי לוי: תודה רבה.

אופיר סופר: אני כולי תפילה שכך יהיה, אבל כמו שזה מנוהל עכשיו, אני מוטרד מאוד.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת וולדיגר, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: אדוני יושב-הראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, קודם כול, חודש טוב ומבורך לכולם.

מיכל מרים וולדיגר: אומנם אנחנו כבר אחריו, אבל עדיין, היום אנחנו מציינים את ראש חודש שבט.

מיכל מרים וולדיגר: והרב קוק כבר לימד אותנו שכל זמן מאיר בתכונתו.

מיכל מרים וולדיגר: לכן בכל שנה כשמגיע חודש שמזלו הוא דלי, שזהו שבט, סמל ההכלה, אני מוצאת את עצמי ניצבת בפני אותה שאלה: כמה אנחנו מכילים כחברה?

מיכל מרים וולדיגר: האם אנחנו מספיק מכילים אוכלוסיות שקופות ומוחלשות?

מיכל מרים וולדיגר: האם אנחנו נותנים מקום למתמודדי הנפש ולאנשים עם מוגבלות?

מיכל מרים וולדיגר: אסור לנו להיות חברה מדירה, אסור לנו להיות חברה מתעלמת.

מיכל מרים וולדיגר: זו החובה והזכות של כולנו, שחיים בינינו אנשים שונים בעלי נפשות שונות.

מיכל מרים וולדיגר: ככה צומחת חברה מכילה יותר, חברה טובה יותר.

מיכל מרים וולדיגר: רבי נחמן מברסלב כתב בעבר את מה שכולנו יודעים לשיר כל כך יפה: "דע לך שכל עשב ועשב יש לו שירה מיוחדת משלו, ומשירת העשבים נעשה ניגון של רועה".

מיכל מרים וולדיגר: לכל אדם ולכל ציבור יש שירה מיוחדת משלו.

מיכל מרים וולדיגר: כל אחד הוא חלק מהפסיפס הישראלי.

מיכל מרים וולדיגר: מעת כניסתי למשכן הזה לקחתי לי משימה: להביא את מתמודדי הנפש השקופים לקדמת הבמה.

מיכל מרים וולדיגר: להיות להם ולבני המשפחות שלהם לפה – לפה, מתוך הבנה שבלי הקול שלהם הסיפור הישראלי לא שלם.

מיכל מרים וולדיגר: בעולם שמתקדם מהר, בדור של קדמה וטכנולוגיה, טוב לפעמים לחזור לשורשים שלנו, לבסיס האנושי, הטבעי והפשוט, ולזכור שלכולנו יש מקום שווה בחברה.

מיכל מרים וולדיגר: מחר, בעזרת השם, נקיים את אירוע הפתיחה של שדולת בריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: קיוויתי שהאירוע יתקיים פה בכנסת פנים אל פנים, ואני מודה ליושב-ראש הכנסת שעזר לנו בכל הנושא הזה, אבל האומיקרון טרף לכולנו את הקלפים.

מיכל מרים וולדיגר: ראש הממשלה, אגלה לכם, לא הצליח לנצח את המגפה בארבעה שבועות.

מיכל מרים וולדיגר: הוא לא הצליח – אולי צריך להחליף ספר.

מיכל מרים וולדיגר: האומיקרון שינה לנו את התוכניות, והעברנו את מפגש הפתיחה לזום, מחר בשעות 17:00–18:30, וכולכם מוזמנים.

מיכל מרים וולדיגר: אני מזמינה באמת את כולכם להגיע למפגש הזה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל בטרם ארד מהבמה, יש לי עוד משהו להוסיף, מעניין לעניין באותו עניין.

מיכל מרים וולדיגר: בשבוע שעבר העליתי לוועדת השרים חוק חשוב, חוק שיאפשר למתמודדי נפש ובני המשפחות שלהם לבחור, פשוט לבחור – לאפשר להם לבחור משהו שלנו הוא מאוד בסיסי ואלמנטרי – לבחור את בית החולים שבו הם יקבלו את הטיפול הנפשי שלו הם זכאים.

מיכל מרים וולדיגר: לצערי, לצערי ולא להפתעתי, ועדת השרים דחתה את הדיון בהצעה שלי בחצי שנה.

מיכל מרים וולדיגר: למען האמת, כבוד היושב-ראש, אני ממש לא מרוצה מהחלטת הוועדה, אבל קשה לי במיוחד ביחס לאוכלוסייה מאוד מאוד ספציפית שנפגעת שבעתיים בשל כך – אותם מתמודדי נפש שיש להם בנוסף גם מוגבלות פיזית, שמתקשים בתנועה.

מיכל מרים וולדיגר: פנו אליי כמה כאלה: אחת על כיסא גלגלים, אחת עם קביים והשלישי בקושי צועד, בקושי מתנהל, כואב לו, הוא לא מסוגל ללכת.

מיכל מרים וולדיגר: בית החולים שאליו הם שייכים – כזכור, המדינה שלנו מחולקת לאזורים, והאזרח המתמודד רשאי לקבל שירות רק מבית החולים באזור שלו – בית החולים ששייך לאותם אנשים שציינתי הוא לא נגיש.

מיכל מרים וולדיגר: הוא נמצא בסביבה הררית, התחבורה הציבורית אליו איננה נגישה, כמעט בלתי אפשרית, כל הדרך אליו מלאה במדרגות, גם בדרך אליו וגם בתוכו.

מיכל מרים וולדיגר: פשוט בית חולים לבריאות הנפש, ואין לו הנגשה לאנשים שמתקשים ללכת.

מיכל מרים וולדיגר: האנשים הללו שציינתי לא יכולים לקבל שירות, וכשהם נזקקים לו – במקרה הטוב, הפסיכיאטר יוצא אליהם אל מחוץ לבית החולים.

מיכל מרים וולדיגר: תקשיבו לי: הפסיכיאטר יוצא אליהם מחוץ למבנה בית החולים כדי לבדוק אותם.

מיכל מרים וולדיגר: זו פשוט שערורייה.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא רואה אתכם מתרגשים.

מיכל מרים וולדיגר: אבתיסאם מראענה יקירתי, תקשיבי: אנשים שמתמודדים עם בריאות הנפש ולא יכולים ללכת כי יש להם עוד מוגבלות פיזית לא יכולים לקבל שירות, כי בית החולים שלהם לא נגיש והם לא יכולים ללכת לבית חולים אחר כי החוק במדינת ישראל לא מאפשר להם לבחור באיזה בית חולים לקבל את השירות.

איתן גינזבורג: לא לסיים.

מיכל מרים וולדיגר: אני מסיימת.

מיכל מרים וולדיגר: לכן, אני פונה מפה לשר הבריאות ולשר האוצר ולכל מי שמעורב בעניין לדאוג להנגשת ביתה חולים – במקרה הנ"ל, כפר שאול, אבל הוא לא היחידי – ובינתיים, עד להנגשה, לאפשר למתמודדי הנפש שיש להם גם מוגבלות פיזית לבחור את בית החולים שבו הם יוכלו לקבל שירות, ולהורות לקופות החולים ליתן להם טופס 17 לשם כך.

מיכל מרים וולדיגר: אי-אפשר לפגוע בהם כפל כפליים.

מיכל מרים וולדיגר: אני אסיים פה בברכת חודש טוב ובראשי התיבות של חודש שבט: שנתבשר כולנו בשורות טובות.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל וולדיגר.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חברת הכנסת קרן ברק.

קרן ברק: ראית?

קרן ברק: זה רשום.

קרן ברק: הבנת עכשיו?

קרן ברק: רשום לכל אחד.

קרן ברק: גם לקודם היה רשום.

דוד ביטן: ברור שזה רשום.

דוד ביטן: מה זה שייך?

קרן ברק: לא.

דוד ביטן: - - - כלום.

קרן ברק: לא הבנת.

דוד ביטן: הבנתי, אבל לא בגלל זה הוא החליף - - -

קרן ברק: לא, לא בגלל זה.

קרן ברק: ואי, אז אתה לא מכיר אותו.

קרן ברק: בסדר.

דוד ביטן: תשאלי את גינזבורג.

קרן ברק: יש לי ולחבר הכנסת ביטן התערבות מדוע דווקא בעת הזאת החלפת עם יושב-ראש הכנסת.

איתן גינזבורג: נורא פשוט.

קרן ברק: נו?

איתן גינזבורג: מכיוון שביקשנו להחליף אותי רגע.

איתן גינזבורג: אני אמור לשבת פה עד 22:00, וביקשנו רגע החלפה.

קרן ברק: אבל זה לא היה רגע החלפה.

איתן גינזבורג: זה היה רגע, חצי שעה.

דוד ביטן: היא טוענת שבגללה התחלפתם.

איתן גינזבורג: לא, לא.

איתן גינזבורג: ממש לא.

איתן גינזבורג: אני אמור להיות עד 22:00 והוא מחליף אותי ב-22:00, אבל ביקשתי ממנו רגע לרדת כי הייתה לי איזו פגישה.

דוד ביטן: עפה על עצמה, אתה מבין?

קרן ברק: אני עפה על עצמי?

איתן גינזבורג: אז אם אפשר להכריע, בהתערבות זו דוד ביטן ניצח.

קרן ברק: ניצח, כן.

איתן גינזבורג: על מה התערבתם?

קרן ברק: על צדק.

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: הוא חייב לקבל את מה שהוא – התערבות זו התערבות.

קרן ברק: הוא קיבל.

קרן ברק: דקת התהילה שלו כרגע קורית.

קרן ברק: ביטן ניצח בהתערבות.

קרן ברק: בסדר?

איתן גינזבורג: אוקיי.

איתן גינזבורג: את מכריזה על זה על בימת הכנסת?

קרן ברק: אני מכריזה שביטן ניצח בהתערבות.

איתן גינזבורג: בבקשה.

קרן ברק: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת – תוסיף לי דקה – אני שמחה שאתה יושב פה על הדוכן, חברי היקר גינזבורג, כי כידוע לך אני מכבדת אותך, להבדיל אלף אלפי הבדלות מאפס הכבוד שיש לי למי שנבחר ליושב-ראש הכנסת.

איתן גינזבורג: לא צריך את זה.

קרן ברק: שאלה אותי חברת הכנסת דיסטל קודם – היא ראתה אותי כל כך נסערת – ואני לא נחשבת – להבדיל, שוב, יושב-ראש הכנסת, שתמיד היה בהמה גסה בכל מה שקשור לישיבות המליאה לפני שהיה יושב-ראש הכנסת - -

איתן גינזבורג: אני מציע לא לכנות, לא לכנות חברי כנסת בכלל בכינויים.

קרן ברק: - - אז אני מעולם לא הייתי בהמה גסה.

איתן גינזבורג: לא לכנות בכינויים, בטח לא את יושב-ראש הכנסת.

קרן ברק: אני בן אדם נבון, חכם, שלא נוהג להתעצבן בקלות, אבל בכל פעם שאני רואה את יושב-ראש הכנסת כאן מנצל את הכוח שלא ניתן לו – הוא פשוט לא טרח, אני לא יודעת אם הוא יודע קרוא וכתוב, אבל הוא לא טרח לקרוא את תקנון הכנסת - -

איתן גינזבורג: גברתי.

קרן ברק: - - והוא מנצל את הבמה הזאת כאילו זה היה דוכן של מסיבת עיתונאים, כאילו הוא שכר את המקום הזה, כאילו הבית הזה הוא שלו ויש פה איזה – הוא באיזה אתר צילום, עושה פוטו-אופ לעצמו עם הקהל הנכון.

קרן ברק: הוא התבלבל.

איתן גינזבורג: גברתי.

קרן ברק: הוא הורס את הבניין הזה.

איתן גינזבורג: אני מציע, גברתי - - -

קרן ברק: הנאום הזה הוקדש להרס הכנסת והדמוקרטיה על ידי - -

איתן גינזבורג: אני מציע, מכיוון שאת - - -

קרן ברק: - - האסקופה הנדרסת שנקראת יושב-ראש הכנסת.

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: אני מבקש ממך - - -

קרן ברק: כן.

איתן גינזבורג: אני מציע, מכיוון שגם את מכירה מאוד את עבודת הכנסת ואת התקנון - -

קרן ברק: נכון.

איתן גינזבורג: - - וגם את החלטת ועדת האתיקה וגם את הנוהג שיש פה בכנסת, אני הייתי מציע בכלל, ככלל, לאמץ לכולנו את מידת הכבוד, בטח כלפי חברינו.

איתן גינזבורג: גם אם אנחנו לא תמיד רוחשים להם כבוד, לנהוג בהם בדרך כבוד.

איתן גינזבורג: לא חייבים - - -

קרן ברק: אז בוא, תעוץ לי עצה איך מראים חוסר כבוד לאדם שבחוויה שלי, כמי שאוהבת אהבת נפש את המקום הזה, את הכנסת, את המדינה, ורואה איך בן אדם אחד בתפקיד הלא-נכון לקח את המקום שאני הכי אוהבת בעולם והרס אותו - -

איתן גינזבורג: גברתי.

קרן ברק: - - ולא תהיה לו תקומה, כי אחרי שהוא יגמור את התפקיד פה, לעולם לא ימנו פה יותר יושב-ראש כנסת ממלכתי.

קרן ברק: לעולם.

קרן ברק: הוא לקח את התפקיד הכי ממלכתי, הכי חשוב לדמוקרטיה הישראלית, רמס אותו עד עפר, והעצב שלי – שאני יודעת, אני מכירה את התהליכים האלה, זה חד-כיווני.

קרן ברק: אחרי זה לא יישאר מהתפקיד הזה כלום, ויושב-ראש הכנסת הבא יהיה גרוע ממנו.

קרן ברק: זאת אומרת, זה מסלול – תמיד בחרו לתפקיד הזה מכל סיעה את הבן אדם הכי ממלכתי, הכי ראוי, שכל סיעות הבית רוחשות לו כבוד, ותמיד זה היה פה אחד.

קרן ברק: מהרגע שהוא נבחר – אפס כבוד, לאף אחד אין כבוד אליו.

קרן ברק: אצלנו בוודאי שלא, אבל גם לחברי סיעתו אין כבוד אליו, גם הם מתייחסים אליו כאל אסקופה נדרסת.

איתן גינזבורג: לא, גברתי.

קרן ברק: אין אחד שרוחש לו כבוד.

קרן ברק: ולכן אחרי שהוא יעזוב את התפקיד הזה, התפקיד של יושב-ראש הכנסת יהיה כזה שתמיד, מכאן ולתמיד, הוא יהיה האדם הכי פחות ממלכתי, זה שמתייחסים אליו בהכי פחות כבוד ופשוט מקבל פקודות מיו"ר המפלגה שלו.

איתן גינזבורג: גברתי.

קרן ברק: זה תמיד היה בן אדם עם עמוד שדרה.

קרן ברק: הרי אם רק היה מתחלף – חילי יקירי, לדוגמה, אם אתה או כל אחד אחר, שלכל אחד מאיתנו יש כבוד אליו, ואני אומרת את זה כמעט לכולכם פה, לכל אחד שאנחנו רוחשים כבוד – כבוד לא לוקחים, כבוד מקבלים.

איתן גינזבורג: גברתי.

קרן ברק: אם יש למישהו, יש לו כבוד - - -

איתן גינזבורג: מכיוון שלך - - -

קרן ברק: כולם רוחשים לו כבוד.

קרן ברק: הזכרתי אותך, חברתי.

קרן ברק: הזכרתי אותך, ששאלת אותי למה אני כל כך נסערת כשיושב-ראש הכנסת יושב פה, ואמרתי לך: בגלל החרדה למקום הזה, בגלל האהבה הגדולה שלי למקום הזה והידיעה שהתפקיד הזה לעולם לעולם לעולם לא יחזור להיות ממלכתי אחרי שהוא יושב על הכיסא הזה.

איתן גינזבורג: תודה, תודה רבה.

קרן ברק: לא הוא – היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

גלית דיסטל אטבריאן: יש לנו איתן.

קרן ברק: איתן אחלה, הלוואי שהוא היה יושב-ראש הכנסת.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי.

קרן ברק: ואת הכבוד אתה מקבל באמת מכולנו, כי הבן אדם עושה את הכבוד שרוחשים לו.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי.

איתן גינזבורג: אני רק מבקש – תודה רבה, תודה, סיימת את דברייך.

איתן גינזבורג: אני רק מבקש להפנות אתכם שוב לתקנון ולבקש מכם – האמת שבלי קשר לתקנון – לנהוג בכבוד כלפי הבית הזה, וגם כלפי חבריו, גם כשאנחנו חלוקים פוליטית.

איתן גינזבורג: לא רק שזה מעוגן בתקנון, זה גם נכון, זה גם ראוי, מסתכלים עלינו.

איתן גינזבורג: אני ממש ממש מפציר בכם: תדברו גם בצורה הולמת, גם בלשון מקובלת, גם באופן ששומר על כבוד הכנסת, ולא לעשות איזה מעשה או פגיעה, לא בכבוד הכנסת ולא בכבוד של אחד מחבריה.

איתן גינזבורג: אפשר להתווכח, אבל בואו נשמור על הכבוד.

איתן גינזבורג: זה יעזור לכולם.

אוריאל בוסו: תסכים איתנו, כשאתה היושב-ראש אנחנו לא מגיעים - - -

איתן גינזבורג: לא, אדוני.

איתן גינזבורג: גם כלפיי, גם כלפיי, אדוני, נאמרים פה דברים קשים מאוד, קשים מאוד, מאוד מאוד קשים, ואני מציע לכולם לנהוג בכבוד בכולם גם כשיש ביקורת מאוד מאוד נוקבת.

איתן גינזבורג: והינה, תכף אשמע את הביקורת מחברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן, שתעלה ותבוא ותאמר את דבריה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

איתן גינזבורג: רק תארו לכם, אם רק את הנאומים שננאם פה בכנסת ננאם באופן של דיבור, לא באופן של עצבים - - -

גלית דיסטל אטבריאן: אני אשתדל לדבר בלי עצבים, אדוני יושב-ראש הישיבה.

איתן גינזבורג: לא, אני אומר את זה לכולנו.

איתן גינזבורג: ברגע שאנחנו עולים לדוכן - - -

גלית דיסטל אטבריאן: אתה אומר את זה לבחורה הלא-נכונה.

איתן גינזבורג: לא, דיברתי למליאה.

איתן גינזבורג: לא, לא, בכלל אני אומר שגם האינטונציה שלנו בזמן שאנחנו מדברים – גם אני חוטא בזה, אגב – ברגע שאנחנו על הדוכן אנחנו מתלהבים ועולים לדציבלים גבוהים.

קרן ברק: למה, אני דיברתי בעצבים?

איתן גינזבורג: אבל לא באתי אלייך בטענות, דיברתי באופן כללי.

איתן גינזבורג: אלייך באתי בטענות ביחס - - -

גלית דיסטל אטבריאן: אבל איתן, אתה לא חושב – אדוני יושב-ראש הישיבה, אתה לא חושב – המון פעמים דווקא הלהט הזה של האנשים, של כל אחד מאיתנו שמגן על הציבור שלו, הוא לא דבר רע בהכרח.

איתן גינזבורג: לא, הוא לא דבר רע, אני רק אומר שכשהוא הופך להיות דבר שבשגרה אז כבר לא מבדילים בין הרצון להגן באמת באיזו סוגיה מאוד מאוד – לבין סתם פשוט התנגחות.

איתן גינזבורג: אני פשוט אומר, שאם אפשר – אני עוצר את השעון.

איתן גינזבורג: פעם אמרו - - -

גלית דיסטל אטבריאן: הוא התחיל?

איתן גינזבורג: כמה שניות לא יזיקו לאף אחד.

איתן גינזבורג: אני לא מבקש לדבר חלש, כמו שאמרו בתוכנית ההיא, אבל אפשר לדבר גם ברוגע, אפשר להעביר את המסר, עם הרבה מאוד משמעות ועוצמות, גם ברוגע.

גלית דיסטל אטבריאן: ואם הסיטואציה שאתה חווה אישית היא סיטואציה משברית ואסונית, מה אתה עושה אז?

איתן גינזבורג: לעיתים, לעיתים, דברי חכמים בנחת נשמעים.

איתן גינזבורג: יאללה, מתחילים.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה מאפס אותי?

איתן גינזבורג: כן.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלית דיסטל אטבריאן: לא יכולתי שלא לשים לב שיש שתי דרכים – אולי גם אתם שמתם לב לזה, שיש שתי דרכים שהממשלה הזו כרגע נוקטת:

גלית דיסטל אטבריאן: הדרך הראשונה היא גנבת קרדיט; הדרך השנייה היא שקרים.

גלית דיסטל אטבריאן: עכשיו, מכיוון שאמרת את מה שאמרת, אני באתי מגובה בעובדות, כי אני לא אטען טענות חריפות כאלה סתם.

גלית דיסטל אטבריאן: אני לוקחת על קצה המזלג כמה דברים.

איתן גינזבורג: אגב, אפשר לטעון טענות חריפות.

איתן גינזבורג: רק אמרתי, לשמור על כבוד הכנסת וחבריה.

גלית דיסטל אטבריאן: אז הינה כמה טענות חריפות.

איתן גינזבורג: בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: או גנבת קרדיט או שקרים, אלה הדרכים של הקואליציה כרגע, ואני לא מדברת אפילו על הנורבגים או על הח"כים הרגילים, אני מדברת על השרים.

גלית דיסטל אטבריאן: אני אתחיל בגדעון סער.

גלית דיסטל אטבריאן: גדעון סער אמר לאומה באופן חד-משמעי שאת החוק הסטליניסטי שלו לסתימת פיות, כדי שאף אחד לא יוכל לבקר את הממשלה לעולם אי פעם, לא בתקשורת וגם לא ברשתות, את החוק הזה נתניהו ניסה להעביר.

גלית דיסטל אטבריאן: עכשיו, אני שואלת את עצמי: איך עומד שר משפטים ומשקר?

גלית דיסטל אטבריאן: פשוט משקר לציבור ואומר שהיום הוא לילה והלילה הוא יום, כי נתניהו ב-2018 עצר בגופו את אותו חוק בדיוק.

גלית דיסטל אטבריאן: ברגע שבו נתניהו הבין שרוצים להטיל צנזורה על הרשתות, הוא קם ונעמד – ותאמינו לי, היה לו הרבה מה להרוויח אם החוק הזה היה עובר, כולנו יודעים שנתניהו זכה לביקורת מקיר אל קיר מהשמאל.

גלית דיסטל אטבריאן: ובכל זאת, דווקא בזמן שהוא כיהן כראש ממשלה, כשהכוח בידיו, הוא בא ואמר: לא במשמרת שלי.

גלית דיסטל אטבריאן: אני לא סותם לאף אחד את הפה.

גלית דיסטל אטבריאן: בוא ותבקרו אותי כמה שאתם רוצים.

גלית דיסטל אטבריאן: היום עומד שר המשפטים, האיש שאמון על צדק, על אמירת אמת, ואומר בריש גלי: נתניהו קידם את אותו חוק.

גלית דיסטל אטבריאן: גדעון סער, למה אתה משקר?

גלית דיסטל אטבריאן: הרי יש ארכיון, יש עובדות, למה אתה משקר?

גלית דיסטל אטבריאן: אל תכבד אותי, אל תכבד את נתניהו, תכבד את עצמך ואת הבוחרים שלך, את הציבור הישראלי.

גלית דיסטל אטבריאן: למה לשקר במצח נחושה?

גלית דיסטל אטבריאן: הלאה.

גלית דיסטל אטבריאן: ליברמן יושב בערוץ 12 מול יונית לוי ואומר: אני קיבלתי חורבות כלכליות ואני הבאתי לצמיחה של 7%.

גלית דיסטל אטבריאן: עכשיו, זה אבסורד, זה זלזול בציבור הישראלי ברמות כאלה שאין לתאר.

גלית דיסטל אטבריאן: ולמה?

גלית דיסטל אטבריאן: כי לומר שתוך חצי שנה הבאת לצמיחה של 7% זה בערך כמו אישה שתאמר: ילדתי היום בבוקר תינוקת ואתמול נכנסתי להיריון.

גלית דיסטל אטבריאן: זה לא, באמת, לא מכובד.

גלית דיסטל אטבריאן: והראיה, שבוע, שבוע לפני שנתניהו מסר את הכהונה לידיו של בנט, התפרסמה הצמיחה בישראל.

גלית דיסטל אטבריאן: הבנק העולמי ציין לטובה את הצמיחה בישראל, ה-OECD ציין לטובה את הצמיחה בישראל.

גלית דיסטל אטבריאן: זה היה ברור וידוע לכולם בעולם, חוץ מלישראלים שרואים ערוץ 12 ומשוכנעים שליברמן הביא את הצמיחה, כשהצמיחה הזו באופן מובהק נראתה שבוע לפני.

גלית דיסטל אטבריאן: אז יש לנו כבר שר משפטים שמשקר לציבור, יש לנו שר אוצר שגונב קרדיט מנתניהו – ולא רק גונב קרדיט, גם מכפיש את נתניהו, כאילו שהוא קיבל עיי חורבות.

גלית דיסטל אטבריאן: אני לא אזכיר פה עוד מדדים.

גלית דיסטל אטבריאן: אני אעבור לעמר בר לב, השר לבט"פ, השר לביטחון פנים.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו מדברים על תרבות השקר של המשטרה כל הזמן, והינה, השר של המשרד הזה משקר במצח נחושה.

גלית דיסטל אטבריאן: לפני שבוע הוא נעמד פה ממש ואמר לכולם, קבל עם ועדה – אני הייתי פה ושמעתי והרגשתי את שורשי שערותיי מלבינים תוך כדי שהוא מדבר; כך אומר השר שמשקר, השר שאחראי למשטרה עומד ומשקר ואומר כאן:

גלית דיסטל אטבריאן: מדינת ישראל תחת שלטונו של נתניהו פתחה פערים איומים בין אלה שיש להם לבין אלה שאין להם, ואנחנו מתקשים נורא לצמצם את הפערים.

גלית דיסטל אטבריאן: קשה נורא בחצי שנה לצמצם את הפערים שנתניהו פתח.

גלית דיסטל אטבריאן: מה נעשה?

גלית דיסטל אטבריאן: אל תצפו מאיתנו לצמצם את הנזק העצום של ממשלות נתניהו המושחתות, שהתעמרו בעניים וחיזקו את העשירים.

גלית דיסטל אטבריאן: אממה, מדד ג'יני של ה-OECD, המדד הכי רציני היום בעולם, קבע שנה אחרי שנה שנתניהו מצמצם את הפערים, שהמדיניות הכלכלית של ממשלת הימין צמצמה את הפערים.

גלית דיסטל אטבריאן: הגשם של השפע ירד על כולם – גם על אלה שיש להם, גם על אלה שאין להם – והפערים צומצמו.

גלית דיסטל אטבריאן: אז למה ואיך יכול להיות שהשר לביטחון פנים, שאמון על המשטרה, משקר במצח נחושה?

גלית דיסטל אטבריאן: אז יש לנו שר משפטים ששיקר ויש לנו שר אוצר ששיקר ויש לנו שר לביטחון פנים ששיקר.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

גלית דיסטל אטבריאן: מה?

איתן גינזבורג: עברו חמש דקות, עם כל העצירות.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה לקחת לי מהזמן.

איתן גינזבורג: לא לא, אני הוספתי בהתחלה.

איתן גינזבורג: עצרתי כשדיברתי.

גלית דיסטל אטבריאן: עוד שני משפטים.

איתן גינזבורג: משפט אחד, גברתי, כי אנחנו ממש בלחץ של זמן.

גלית דיסטל אטבריאן: עוד שניים.

יואב קיש: אין לחץ, אין לחץ.

איתן גינזבורג: אתה לא בלחץ.

גלית דיסטל אטבריאן: יואב, תגן עליי, יואב.

יואב קיש: אני, אין לי לחץ.

איתן גינזבורג: אולי הוא מוותר על הזמן שלו, יש לו 15 דקות, אז - - -

יואב קיש: תן לה שתי דקות ממני, בסדר?

גלית דיסטל אטבריאן: שלוש, נו.

יואב קיש: שתיים זה מכובד, 20%.

גלית דיסטל אטבריאן: זה מכובד.

איתן גינזבורג: קיבלת עוד דקה.

איתן גינזבורג: קדימה.

גלית דיסטל אטבריאן: יועז הנדל שר התקשורת בא ואומר: נתניהו מעולם לא העלה את שכר החיילים, במשך 15 שנים לא העלה את שכר החיילים, והינה, באתי אני והעליתי.

גלית דיסטל אטבריאן: אממה, נתניהו העלה את שכר החיילים ביותר מ-100%, הוא הכפיל ויותר מכך.

גלית דיסטל אטבריאן: עומדים פה שרים בממשלת ישראל ומשקרים בלי הפסקה, כל הזמן משקרים לציבור.

גלית דיסטל אטבריאן: אז שנייה אחת של אמת, וזאת האמת: אדי הדלק של נתניהו הולכים ונגמרים לממשלה הכושלת הזאת, שאין בה אף כיוון ואין בה אף אדם שאחראי על ההתנהלות של המדינה הזו.

גלית דיסטל אטבריאן: המקסימום שיש לנו זה ראש חוג במתנ"ס שאחראי על תתי-חוגים שעושים מה שהם רוצים.

גלית דיסטל אטבריאן: אימפריות נופלות, אבל אני אומרת לכם, במשמרת שלי אני לא אתן שהאימפריה הישראלית תיפול.

גלית דיסטל אטבריאן: זוהי שעת חירום, אי-אפשר, השקרים ייקחו אתכם מאה מטר קדימה, הכחשת ההישגים של נתניהו עוד מאה מטר קדימה.

איתן גינזבורג: תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם מצליחים לסתום את הפה בתקשורת כי התקשורת שלכם, אתם מצליחים לסתום את הפה ברשתות עם הצנזורה הסטליניסטית של סער, אבל האמת בסוף תצא לאור, כי השלטון הנהדר של נתניהו כבר לא יוכל להעניק לכם את הקביים - -

איתן גינזבורג: תודה רבה.

גלית דיסטל אטבריאן: - - שרק עליהם אתם סומכים כרגע, והאמת תצא לאור, ואנחנו נחזור בשמש לשלוט כמו שידענו, הרבה יותר טוב מכם, תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לגלית דיסטל אטבריאן.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת ישראל אייכלר.

גלית דיסטל אטבריאן: היה מספיק רגוע?

איתן גינזבורג: תמיד רגועה, בדרכך.

גלית דיסטל אטבריאן: לא ממש.

איתן גינזבורג: בדרכך, בדרכך.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, חמש דקות לרשותך.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הרבה אנשים שואלים אותי: האם כשתחזרו לשלטון – אמרה עכשיו חברת הכנסת דיסטל שאנחנו נחזור עוד מעט – אתם תלמדו מהשמאל והממשלה הנוכחית איך שולטים ואיך עושים מה שרוצים?

יואב קיש: שיעור מצוין הם נתנו לנו.

ישראל אייכלר: אמרתי: אתה תראה שזה לא יקרה.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי מי ששולט באמת במדינת ישראל זו התקשורת.

ישראל אייכלר: אותה תקשורת, אם הממשלה הימנית-חרדית הייתה מעיזה לעשות אחת מני אלף ממה שהם עושים, התקשורת הייתה קוטלת אותם וכולם היו נפחדים וחוזרים, או היועצים המשפטיים היו אומרים שזה לא חוקי, בלתי חוקתי, וזה לא עובד.

יואב קיש: או בג"ץ, או בג"ץ.

ישראל אייכלר: או בג"ץ, כל שלושת מערכות השלטון הקיימות – התקשורת, בג"ץ והמשטרה.

ישראל אייכלר: היום הממשלה בצד ההוא ולכן הם יכולים לעשות את זה.

ישראל אייכלר: ברגע שהעם יבחר בממשלה אחרת יצאו כל מערכות השלטון הקודמות, הוותיקות, שכבר שולטות פה 70 שנה ויגידו: סליחה, אתם יכולים לנאום.

ישראל אייכלר: אגב, כשהיה נתניהו ראש ממשלה הייתי בא ואומר שהם הפכו את הכנסת לדומה.

ישראל אייכלר: במוסקבה יש פרלמנט שנקרא דומה, בקרמלין.

ישראל אייכלר: הם לא שולטים, אנשי הדומה, אבל נותנים להם רשות לדבר על דברים קטנים והדברים הגדולים נחתכים שם.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, לפני יותר מעשר שנים התקיימה בישראל מחאת האוהלים.

ישראל אייכלר: מישהו זוכר את מחאת רוטשילד?

איתן גינזבורג: בהחלט.

ישראל אייכלר: כמה צעירים יצאו לרחובות, משכו אחריהם עשרות אלפים לסדרה של מחאות שזכתה לשם מחאת האוהלים של רוטשילד.

ישראל אייכלר: מה היה הנושא?

ישראל אייכלר: יוקר המחיה ומשבר הדיור.

ישראל אייכלר: א' זה בית.

יואב קיש: אל"ף – אוהל, בי"ת זה בית.

ישראל אייכלר: אל"ף – אוהל, בי"ת זה בית.

ישראל אייכלר: היום יכולים להגיד: אל"ף – אוהל, בי"ת זה בנט.

ישראל אייכלר: חלק מהצעירים הללו אפילו הצליחו להיכנס לכנסת ולממשלה.

ישראל אייכלר: הם כבר יצאו.

ישראל אייכלר: היום לא נשאר מי שיצא למחאה כשצריך באמת, וזה היום, לאחר שנפרץ הסכר.

ישראל אייכלר: שימו לב לנקודת הציון, מאז שליברמן הטיל מס על הכלים החד-פעמיים – והכוונות שלו ידועות, נגד ציבור מסוים – נפרץ הסכר של מחירי כל מוצרי הצריכה והמזון בכל הארץ ויוקר המחיה הולך ומאמיר.

ישראל אייכלר: כל הספקים וכל הרשתות ניצלו את המס של 11% והעלו את המחירים בכל התחומים, וכל אזרח מרגיש את זה, והתקשורת מחבקת את הממשלה בכל התחומים ממש כמו בצפון קוריאה.

ישראל אייכלר: אני כבר לא יכול להגיד היום "כמו ברוסיה" כי ברוסיה כבר יש ביקורת פה ושם.

ישראל אייכלר: ציבור הצרכנים לא יכול לעשות צעד אחד נגדם.

ישראל אייכלר: מחירי הארנונה עלו, מחירי החשמל עלו ב-5%.

ישראל אייכלר: סיפרו לנו שמצאו גז וכל מיני טכנולוגיות ומשטחים סולריים, שהכול יהיה יותר זול – ורק התייקר.

ישראל אייכלר: הארנונה עלתה, מוצרי החלב שבפיקוח עלו ב-9%.

ישראל אייכלר: רבותיי, הרוע שבמיסים המכוונים דווקא לציבור החרדי, כמו הכלים החד-פעמיים וגם המשקאות הממותקים – אגב, זירו ודיאט, שהם פחות מסוכנים לבריאות, גם הם עלו ב-35% .

ישראל אייכלר: בנזין כבר יותר זול מאשר לקנות קולה.

ישראל אייכלר: דווקא בזמן המגפה, כשכלים חד-פעמיים כל כך חשובים לצורך הסטריליות.

ישראל אייכלר: מה?

רם בן ברק: מבחינת בריאות זה לא יותר טוב.

ישראל אייכלר: יש עוד הבדל קטן, אבל תאר לעצמך לאן הגענו ששתייה מתוקה, הדבר הכי פשוט, עולה כמו בנזין.

ישראל אייכלר: פעם ידענו שאדם צריך להיות עשיר בשביל להיכנס לתחנת דלק.

רם בן ברק: אבל באמת לא כדאי לשתות את זה, השתייה המתוקה לא בריאה.

ישראל אייכלר: נכון, אבל העלאת המחירים – תראה, יש הרבה דברים שכדאי לעשות ולא עושים.

ישראל אייכלר: כדאי מאוד לעשות הליכה וספורט וכל מיני דברים כאלה, יש הרבה דברים טובים שכדאי לעשות.

ישראל אייכלר: אבל כשמדינה כופה דברים כאלה שהם נגד הטבע של ילדים – לשתות מתוק – במיסים עוד, והראיה שזה לא מועיל, כי המיסים, יש הכנסות של מאות מיליונים מזה, זה אומר שהציבור ממשיך לקנות.

ישראל אייכלר: אבל העניין הזה של יוקר הדיור הוא הכי גרוע ואיפה הציבור, אני שואל איפה מפגיני בלפור הימניים.

ישראל אייכלר: אני שואל את אנשי הימין, למי שנשאר פה, השמאל השבע הפגין וניצח, הימין הרעב ישן בעילפון.

ישראל אייכלר: נדרשים פה צעירים מהימין שלא ילכו אחרי התקשורת ויצאו לרחובות.

ישראל אייכלר: נדרשת כאן מחאת אוהלים מס' 2.

ישראל אייכלר: כמו שאמרתי: חייבים לצעוק ברחובות על יוקר המחיה ועל העוול שנעשה, ובעזרת השם נעשה ונצליח, תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה, לדוכן הנואמים.

איתן גינזבורג: בהזדמנות זו גם נאחל למנהלת סיעת הליכוד, עליזה בראשי, החלמה מהירה.

איתן גינזבורג: היא נמצאת במיטת חולייה ואנחנו נאחל לה החלמה מהירה ושתשוב אלינו במהרה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, א.

יצחק פינדרוס: כולנו מאחלים לעליזה באמת החלמה מהירה ובריאות.

יצחק פינדרוס: אין ספק שהצעקות שלה מה להצביע יחסרו לנו הלילה.

יצחק פינדרוס: אנחנו נשתדל לעמוד בזה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, לפני שאנחנו מתחילים לפרק כאן מוקשים, אני רואה שהמוקשים לא נמצאים כאן כרגע אבל נצטרך לדון על החוק איך מפרקים אותם ואיך הדבר הזה מתפרק.

יצחק פינדרוס: זה באמת ריבוי של מוקשים.

יצחק פינדרוס: אם היה מוקש אחד היינו צריכים לפרק מוקש אחד.

יצחק פינדרוס: יש פה, כמה שרים יש היום?

יצחק פינדרוס: תעדכן אותי, אני כבר לא זוכר.

איתן גינזבורג: 28.

יצחק פינדרוס: 28 מוקשים, הם וסביבתם, ייקח לנו זמן, אנחנו נפרק אותם.

יצחק פינדרוס: רע"מ זה המסייעת, הפלוגה המסייעת.

יצחק פינדרוס: נכון, רם?

יצחק פינדרוס: כך קוראים לזה אצלכם?

יצחק פינדרוס: אני לא כל כך זוכר.

יצחק פינדרוס: לא עשיתי כל כך הרבה זמן צבא אז אני לא זוכר בדיוק.

יצחק פינדרוס: זו הפלוגה המסייעת.

יצחק פינדרוס: אבל א.

יצחק פינדרוס: היום היה א' בשבט.

יצחק פינדרוס: ט"ו בשבט הוא ראש השנה לאילנות, ולפי בית שמאי א' בשבט הוא ראש השנה לאילנות.

יצחק פינדרוס: הסיבה היא שמעגל השנה עובד לפי זמנים שיש להם משמעות.

יצחק פינדרוס: מה קרה בט"ו בשבט, למה הוא ראש השנה לאילנות?

יצחק פינדרוס: כי האילן בעצם חי על הגשם, בניגוד לשדות התבואה הוא חי על הגשם, ורוב הגשמים של השנה יצאו עד ט"ו בשבט ולכן ט"ו בשבט הוא הזמן של ראש השנה לאילנות, ומה המשמעות של ראש השנה לאילנות?

יצחק פינדרוס: דווקא לא לנטיעות.

יצחק פינדרוס: במקור זה לא לנטיעות, במקור ט"ו בשבט נועד להגדיר לאיזו שנה האילן חייב מבחינת תרומות ומעשרות, לאיזו שנה האילן חייב מבחינת הפירות, מתי הפירות שלו חנטו, באיזו שנה, האם הוא חייב במעשר ראשון, מעשר שני, מעשר שלישי.

יצחק פינדרוס: ראש השנה לנטיעות הוא ראש השנה.

יצחק פינדרוס: זה היה בשביל דבר תורה, אחרי ששמעת ממני שיעור בפרשת השבוע בשבוע שעבר.

יצחק פינדרוס: שמעתי שאחר כך שמעת שיעור בגמרא – מגילה.

יצחק פינדרוס: תצטרך אחר כך להגיד לי הערות.

איתן גינזבורג: דף יומי.

איתן גינזבורג: לי כבר יש הכרעה, אתה היית הרבה יותר מוצלח.

יצחק פינדרוס: היותר-מוצלח היה פרשת שבוע?

איתן גינזבורג: יותר מוצלח ויותר מעניין.

איתן גינזבורג: אני מקווה שגם נלמד משהו על פרשת בֹא.

יצחק פינדרוס: פרשת בֹא, אתה צודק.

יצחק פינדרוס: א.

יצחק פינדרוס: אנחנו צריכים ללמוד על פרשת בא.

יצחק פינדרוס: בפרשת בא - - -

איתן גינזבורג: לא, אבל את זה נלמד בנאום הבא, כי זמנך הסתיים.

איתן גינזבורג: אבל אני אהיה פה.

יצחק פינדרוס: אין בעיה, אני כבר אסיים.

יצחק פינדרוס: אגיד את האמת.

איתן גינזבורג: שמור לי את זה.

יצחק פינדרוס: אנחנו בעד פירוק מוקשים, ואני מקווה שזה נמצא בתוך החוק הזה – לפרק את 28 המוקשים האלה בשביל שאנחנו נוכל לברך על פירות האילן כמו שצריך.

יצחק פינדרוס: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק פינדרוס.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא חבר הכנסת חיים ביטון.

יצחק פינדרוס: חמש דקות העברת לי מהר.

איתן גינזבורג: אתה רואה?

איתן גינזבורג: ואפילו לא הפרעתי לך.

יצחק פינדרוס: היה שעון באמת?

איתן גינזבורג: היה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

חיים ביטון: תודה.

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אני אומר לכם את האמת, כל נושא הקורונה – אנחנו בתוכו מעל שנתיים, אבל התחושה שאנחנו מקבלים בזמן האחרון – כשאני אומר "אנחנו" אני מתכוון לציבור כולו - - -

רם בן ברק: עם ישראל.

חיים ביטון: עם ישראל.

חיים ביטון: אתה בידלת.

חיים ביטון: שלא יהיו אחר כך תלונות עליי.

חיים ביטון: אתה בידלת.

רם בן ברק: עם ישראל - - -

חיים ביטון: עם ישראל, עם ישראל כולו.

חיים ביטון: אתה יודע מה?

חיים ביטון: גם לא עם ישראל; שהם תושבי המדינה – עכשיו אני הבאתי לך את זה, בסדר?

חיים ביטון: בתחושה – לא יודע, לא יודע איך להגדיר את זה, כדי עדיין להיזהר; אני מנסה להיות ממלכתי מדי – בתחושה שבאמת יש פה איזשהו אובדן דרך של אלה שאמורים לתת לנו את הדרך איך להתנהל בתקופה שכזאת.

חיים ביטון: אני מדבר על ממשלת ישראל הקיימת בחצי שנה האחרונה.

חיים ביטון: זו תקופה מורכבת.

חיים ביטון: זו תקופה שאם אנחנו מסתכלים עליה בפרספקטיבה לא רחוקה אחורה, מי שיסתכל באמת ויבחן איך התנהלו לפני כן ואיך מתנהלים כעת בכל העולם, יש איזושהי בעיה, שהציבור שלנו, אותו ציבור, שהיה מאוד קשוב – אני לא מדבר על הציבור החרדי, אני מדבר על עם ישראל כולו – היה מאוד קשוב למה שהממשלה ונציגיה האחראים – שר הבריאות, ראש הממשלה – היה איזשהו כבוד מסוים לבעיה, לקושי, למחלה, לווירוס הזה.

חיים ביטון: ואני מחפש היום – אני אומר את זה אפילו ברמה האישית – את הגושפנקה להתנהל: מה עושים, כן מתחסנים, לא מתחסנים.

חיים ביטון: למה פתאום אנחנו נמצאים בעמדה הזאת?

חיים ביטון: אני שואל את עצמי.

חיים ביטון: למה כאילו כל אחד פתאום מוצא בעצמו את השאלה?

חיים ביטון: לא הייתה לו שום שאלה.

חיים ביטון: זה לא שלא התחסנו, התחסנו במאה אחוז, אבל אנשים כל היום שואלים.

חיים ביטון: אותם אנשים שלא הייתה להם שאלה בכלל – יש שאלה: מה, מתחסנים?

חיים ביטון: לא מתחסנים?

חיים ביטון: יש איזו שאלה שעומדת באוויר, ואני מנסה להבין למה.

חיים ביטון: אז המציאות היא, לצערנו הרב, שיש כרגע עוד וריאנט קשה מאוד, שהוא מידבק מאוד, אבל מישהו לא מצליח להדביק אותנו בלחץ הזה שצריכים ללכת ולטפל בבעיה.

חיים ביטון: וכשאני יורד לשורשם של דברים אני פשוט מבין שהציבור לא מצליח להבין שיש פה משהו שמתנהל.

חיים ביטון: אין פה מישהו שמנהל את הדבר הזה באמת, אין החלטות ברורות.

חיים ביטון: הציבור מרגיש בעצמו שיש ויכוח פנים-ממשלתי על כל סוג של החלטה – על סגירה או על פתיחה, על להתחסן או לא להתחסן.

חיים ביטון: והדבר הכי מקומם זה שעכשיו, כשעלתה הבעיה וצפה השאלה בפני ראש הממשלה – אני חושב שזה היה אתמול – ושאלו אותו על בעיית הבדיקות במעברים, ובאמת הציגו בעיה, ויש בעיה קשה.

חיים ביטון: זה פתאום צומח בכמות גדולה מאוד, בקצב מסחרר, ואנחנו הולכים לעבור את המספרים הכי גדולים שהיו אי פעם במדינת ישראל בתוך ימים ספורים.

חיים ביטון: מה הוא עונה, ראש הממשלה?

חיים ביטון: מה הוא עונה?

חיים ביטון: בנט אומר: חברים, תראו – מתחיל לדבר שיחה ארוכה, מול הכתבים, ובסוף אתה מנסה להתכנס: מה הוא אמר כאן.

חיים ביטון: מסתבר שהוא אמר משפט אחד.

חיים ביטון: במקום להגיד: אנחנו נגרום לכך שאלה שלא מתחסנים יתחסנו ואנחנו נעשה הגבלות מסוימות – לא, במקום זה הוא אומר משהו אחר.

חיים ביטון: הוא בעצם אומר: נצמצם את הצורך בהתחסנות, וכך יהיו פחות כאלה שצריכים להתחסן, ואז נעמוד ביעדים שלנו.

חיים ביטון: במקום שתגיד שתביא תקציב – שגם כך מתבזבז על כל מי שרק רוצה במערכת היום.

חיים ביטון: כל מי שרק מרים את ראשו במערכת ושייך לייצוב הקואליציה הזאת מקבל כל כסף שהוא רוצה, אבל כשמדובר בהגדלת הבדיקות במעברים או תקציבים כאלה ואחרים שצריכים להביא לצורך הטיפול בקורונה, אז התשובה היא הפוכה, כלומר, אנחנו נחליט שפחות אנשים יצטרכו להתחסן כדי שתהיה אפשרות לעמוד בלחץ של הבדיקות.

חיים ביטון: אני לא מבין את הדבר הזה.

חיים ביטון: זה פשוט נשגב מבינתי.

חיים ביטון: זו תשובה של ראש ממשלה שלצערנו נמצא בסיטואציה שאני, א.

חיים ביטון: מרחם עליו.

חיים ביטון: הוא לא יכול לקבל החלטות, אפילו החלטות הרות גורל, שהממשלה הקודמת נדרשה אליהן והביאה תקציבים.

חיים ביטון: בעבר בהתחלה עוד היו טענות: למה כל כך הרבה לחצים וכל כך הרבה סגרים וכל מיני דברים כדי למנוע את הבעיה עם המגפה הזאת?

חיים ביטון: אבל פתאום הפתרון הוא הפוך.

חיים ביטון: הוא לא יודע להביא.

חיים ביטון: אני מרחם עליו.

חיים ביטון: הוא לא יכול לפנות לשר הבריאות, לדבר איתו.

חיים ביטון: גם אם הוא רוצה לעשות סגרים – בואו נודה בזה: גם אם הוא ירצה לעשות סגר הוא לא יכול לעשות סגר.

חיים ביטון: זאת אומרת שההחלטות שלו כראש ממשלה של מדינת ישראל, שהוא אמור לתת – אנחנו תחת חסותו בניהול המגפה הזאת – הוא לא יכול לקבל החלטות שהוא עצמו מאמין בהן.

חיים ביטון: אנחנו אפילו לא יכולים לשמוע ממנו במה הוא באמת מאמין כראש ממשלה, כי הוא נמצא תחת לחץ.

חיים ביטון: הוא לא יכול באמת לקבל החלטה, לא בדברים שקשורים בכסף, כי יש ראש ממשלת האוצר, שאוסף לו כל יום עוד כסף ועוד כסף ממיסים כאלה ואחרים ורודה בעם בכל סוג של מס אפשרי.

חיים ביטון: לא התכוונתי להאריך בנאום הזה בסיפור הזה.

חיים ביטון: מצד שני, יש לו שר בריאות שאמון על הנושא של המגפה ובכלל לא רוצה לתת לו נתונים, והוא צריך לפחד לבקש ממנו את הנתון, שמא הוא יתחצף לפניו בפני אנשים – זה כבר לא נעים להיות כך כראש ממשלה – ויש לו שרת חינוך שלא רוצה לחסן את הילדים, בדרך זו או אחרת מתחמקת מזה.

חיים ביטון: אז הוא לא יכול לקבל החלטות.

חיים ביטון: ולכן אני אומר, רבותיי, שירדה לי התובנה למה באמת הציבור היום לא שם על הממשלה הזאת.

חיים ביטון: הוא גם לא יכול לקבל את ההחלטות שלה, הוא לא מאמין בה.

חיים ביטון: זה לא קשור לתירוצים האלה שהאומיקרון הזה פחות קשה, יותר קשה.

חיים ביטון: ברור לכולם – ואני לא רוצה לעשות פה חקירה אפידמיולוגית על כל המצב שקיים כרגע, אבל עובדתית יש היום כמות הולכת וגדלה בכמות קטסטרופלית – בכל העולם, אגב, לא רק פה – וכל מה שהם עושים כל היום זה למצוא איזשהו תירוץ על מדינה כלשהי שסידרה לעצמה איזה סדר עולם כזה שהיא יכולה לעבור את הקורונה הזאת בלי ביקורת ציבורית, נקרא לזה כך.

חיים ביטון: רבותיי, אנחנו מאז ומעולם – גם מדינות אחרות, שהחליטו בתקופת הקורונה הקודמת, עוד לפני שהיה חיסונים – הרי ברור לכולכם שאם היום האומיקרון הזה היה מגיע לפה בלי חיסונים, אז הקטסטרופה הייתה הרבה יותר רצינית.

חיים ביטון: היא הייתה גם נותנת את אותותיה בחולים קשים והייתה נותנת את אותותיה בתמותה.

חיים ביטון: ברוך השם, אז הייתה תקופה שהממשלה הקודמת הייתה אמונה עליה ודאגה להביא לפה חיסונים, ואז אלה שהיום יושבים על הכיסאות ביקרו ואמרו את כל מה שאמרו.

חיים ביטון: היום, במצב שאנחנו נמצאים בו כרגע, אותן מדינות שהחליטו אז להכיל את התמותה – ויש כאלה מדינות, אבל התפיסה היא מאוד פשוטה, רבותיי: אנחנו – עכשיו אני רוצה להגיד "אנחנו, עם ישראל; עכשיו אני רוצה להגיד "אנחנו, עם ישראל" – עם ישראל לא מכילים מתים.

חיים ביטון: מאז ומעולם קדושת החיים של עם ישראל הייתה מעבר לכל קדושת החיים בעולם.

חיים ביטון: כך זה מתנהל.

חיים ביטון: אצלנו – לא ניכנס כאן לפרטים, לאיזה סוג של עמים כאלה ואחרים, אבל אנחנו לא מכילים מתים.

חיים ביטון: מאז ומעולם הייתה לנו קדושת חיים גבוהה מאוד, ולכן גם התנהלנו כך, כנראה, וברור שהממשלה הקודמת הייתה - - -

רם בן ברק: אבל אתה רואה שיש הבדל גדול בין מה שפוליטיקאים כמוך ואחרים אומרים על ניהול המגפה לבין מה שאנשי מקצוע, גם כאלה שמכהנים כיום וגם כאלה שכיהנו בעבר, אומרים על ניהול המגפה היום.

חיים ביטון: אני שומע - - -

רם בן ברק: אני שומע שניהול המגפה היום הוא לאין ערוך - - -

חיים ביטון: אני לא יודע, אולי אנחנו לא שומעים את אותה תקשורת.

חיים ביטון: אגב, התקשורת בדרך כלל בצד שלכם.

חיים ביטון: אבל אני שומע כל יום, כולל הבוקר, את מי שהיה מנכ"ל משרד הבריאות בפעם שעברה, שעומד ואומר שהניהול הוא קטסטרופלי.

חיים ביטון: אני כרגע לא בא לומר – אנחנו לא אומרים את זה כפוליטיקאים.

חיים ביטון: אנשי המקצוע - - -

רם בן ברק: כל מה שאומר גמזו - - -

חיים ביטון: לא גמזו.

חיים ביטון: איך קראו לו?

חיים ביטון: הקודם, לא זוכר את שמו כרגע.

חיים ביטון: הוא אמר במפורש שהניהול היום – אני לא יודע איזה איש מקצוע אומר היום שהניהול הוא נכון.

חיים ביטון: אני יודע שרק אנשי המקצוע צעקו ואמרו שצריך לסגור מהר את – אני הולך להסתבך פה עם היושב-ראש, כי אני עומד בזמנים בדרך כלל ואני אעמוד גם עכשיו.

חיים ביטון: אני אומר את זה כמשפט אחרון: אנחנו, מבחינתנו, יודעים – הציבור, בסדר?

חיים ביטון: מתחילת הנאום, אם שמת לב, לא דיברתי כפוליטיקאי, השתדלתי מאוד; דיברתי כציבור ששואלים אותנו ונמצאים במצב של אובדן דרך בנושא של החיסונים.

חיים ביטון: אדוני, אתה יודע טוב מאוד שעובדה היא הציבור היום מבולבל ולא יודע מה לעשות.

חיים ביטון: מה שהוא עשה בעבר – דברים הרבה יותר קשים, תנסה לעשות עכשיו סגר הכי קטן.

חיים ביטון: בוא נודה בכך שראש הממשלה – ובזה אני רוצה לסכם את הנושא הזה – ראש הממשלה לא יכול לעשות מה שהוא היה רוצה לעשות בעצמו, ואפילו לא מקצת מה שהוא היה רוצה.

חיים ביטון: ועל זה אני אומר לראש הממשלה: תתעורר.

חיים ביטון: תבין שחיי אדם תלויים בנושא הזה.

חיים ביטון: תכיל את זה ולא את המתים.

חיים ביטון: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ביטון.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

יואב קיש: אני מחכה שהיא תחליף את - - -

איתן גינזבורג: היא מגיעה בזריזות.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת היא שלא מזמן היה פה חבר אופוזיציה שצעק – ותסלחו לי על החיקוי, אני אשתדל להיות דומה למקור: השתגעתם?

גלית דיסטל אטבריאן: בלי הה"א - - -

יואב קיש: שתגעתם?

יואב קיש: אותו חבר אופוזיציה היום מגלה שהוא לא קובע כלום.

יואב קיש: אתם יודעים מה?

יואב קיש: הוא יותר השפיע כשהוא היה באופוזיציה, לדעתי, כי היום הוא פיון של לפיד, הוא פיון של ליברמן, הוא פיון של גנץ.

יואב קיש: האמת היא שגנץ לא מתערב בקורונה, גנץ רק עושה את הנזקים שהוא רוצה לעשות מול אבו מאזן ומחיה מחדש את אופציית המדינה הפלסטינית.

יואב קיש: שאשא ביטון – אתם יודעים?

יואב קיש: אני קראתי היום את הכתב ירון אברהם: מודה, פעם ראשונה מאז הקורונה, אין לי מושג מה זה תקנות החינוך.

יואב קיש: אבל לצעוק שתגעתם – את זה אנחנו יודעים לעשות.

יואב קיש: זו השיטה.

גלית דיסטל אטבריאן: העם שלי גוסס ומת.

יואב קיש: העם שלי גוסס.

יואב קיש: אז אני אומר לכם ככה: יש פה ממשלה שאיבדה את דרכה.

יואב קיש: עכשיו, אני אומר את כל זה בצער רב.

יואב קיש: אני לא מנסה לזלזל.

יואב קיש: אני אומר את זה בצער רב, כי את המחיר נשלם אנחנו, ישלמו הילדים שלנו, ההורים שלנו.

יואב קיש: אנחנו משלמים את המחיר הנוראי הזה של ממשלה שאין בה הנהגה, אין בה מדיניות, קורסת בכל מה שהיא אומרת.

יואב קיש: הרי בכל יעד שהיא הציבה לעצמה היא נכשלה.

יואב קיש: היה יעד: 50% חיסון של ילדים – נכשלו באופן מוחלט.

יואב קיש: עכשיו, אפשר לנתח למה, אפשר להגיד שהייתה פה שרת חינוך שהתנגדה ליעד הזה, פיטרה את המנכ"ל שרצה לעשות את הדבר הזה, אבל בשורה התחתונה: נכשלתם.

יואב קיש: היה יעד שאמר בנט – להקטין ב-50% את הפעילות של העובדים במשרדי הממשלה.

יואב קיש: השר חילי טרופר, האם הצוות שלך במשרד אכן ירד ב-50%?

חילי טרופר: המנכ"ל מנהל את זה.

יואב קיש: אז בוא אני אגיד לך: אפילו במשרד ראש הממשלה לא עשו את זה.

יואב קיש: כל המשרדים מצפצפים על בנט.

יואב קיש: הוא לא רלוונטי, הוא פיון.

יואב קיש: הם לא הקטינו את הפעילות של המשרדים, הם נמצאים והם לא עושים את זה, כי מי זה בנט?

יואב קיש: אני אתן לך עוד דוגמה – השר חילי טרופר, אתה יושב בממשלה, אתה אחראי לדברים האלה: לפני שבועיים הייתה אמירה מאוד ברורה שהגיע הזמן לחסן את הזקנים והקשישים בבתי האבות.

יואב קיש: מבצע חיסון ארבע יצא לדרך לפני שבועיים.

יואב קיש: אתה יודע כמה חיסנו עד אתמול בערב?

יואב קיש: אתה יודע, השר טרופר?

יואב קיש: אפס.

יואב קיש: אפס חיסונים.

חילי טרופר: - - -

יואב קיש: לא, הסיבה היחידה היא שלא עשו הסכם עם חברת הפצה.

יואב קיש: חברת הפצה.

יואב קיש: תגיד לי, אתה רוצה למצוא תירוצים או שאתה רוצה לחסן את הזקנים?

חילי טרופר: אתה רוצה לצעוק או - - -

יואב קיש: לא, אני מקשיב.

יואב קיש: אז מה הסיבה?

יואב קיש: עובדתית לא חוסנו.

חילי טרופר: - - -

יואב קיש: אתה מדבר על נושא שונה – אתה מדבר על חיסון מעל גיל 60, שהתחיל היום, נכון?

יואב קיש: אני מדבר איתך על החיסון של לפני שבועיים - -

חילי טרופר: לא היה אישור - - -

יואב קיש: בוודאי שהיה אישור.

יואב קיש: בוודאי שהיה אישור.

יואב קיש: היה אישור, והם התחננו לקבל את החיסונים, ופשוט לא היה הסכם עם "סלע", והחיסונים לא הגיעו לבתי האבות, ובתי האבות לא חיסנו שבועיים שלמים.

יואב קיש: אני מבין את זה שליברמן אמר – אתה שמעת אותו.

יואב קיש: אני לא שמעתי אותו, אבל אמרו שליברמן אמר: קורונה זה שפעת.

יואב קיש: יותר מזה – בא עכשיו משרד הבריאות ומבקש 100 מיטות עם 10 מכשירי אקמו.

יואב קיש: ליברמן אומר: זה לא הזמן, לא תקבלו.

יואב קיש: למה הוא מחכה?

יואב קיש: אני לא מבין.

יואב קיש: מה הוא מנסה להראות?

יואב קיש: הוא מחכה שהתורים לבתי החולים, למיונים, יגדלו ולא יהיה אפשר להביא אנשים?

יואב קיש: הרי אני אומר לך, השר טרופר: הסכנה הגדולה היא שבעוד שבועיים או חודש מהיום, אנשים חולי קורונה – והינה, אני אומר את זה פה – לא יוכלו להגיע לבית החולים.

יואב קיש: ירימו טלפון – יגידו להם: סליחה, אל תבואו, אין לנו מקום בשבילכם.

יואב קיש: וזה למה?

יואב קיש: כי האסטרטגיה שלכם הפכה להיות – גלית, את יודעת מה האסטרטגיה שלהם?

יואב קיש: האסטרטגיה היחידה שלהם שמצליחה זה לבוא לחוף הים, לחפור בור ולהכניס את הראש ולכסות.

יואב קיש: זהו, זו האסטרטגיה.

גלית דיסטל אטבריאן: ולכתוב - - -

יואב קיש: בת יענה.

יואב קיש: לא עושים דבר.

יואב קיש: נכשלו בכל הדברים שהם ניסו, ונתתי פה רשימה ארוכה של יעדים שהם הציבו לעצמם ונכשלו בהם, והם מתעלמים.

יואב קיש: היה לי היום עימות בתקשורת עם אחת מחברות הקואליציה, ויצא לה – היא אמרה להם: אני קוראת לכולם: לכו להידבק.

יואב קיש: היא התבלבלה, אבל זו האמת: כולם נדבקים.

יואב קיש: יש פה מחדלים עצומים, יש פה מחדל בבדיקות.

יואב קיש: אתם יודעים, הרי דיברנו קודם על התקשורת.

יואב קיש: התקשורת אומרת: יש פה בלבול, זה לא בסדר.

יואב קיש: הרי מה היה קורה אם שמינית מזה הייתה במשמרת שלנו?

יואב קיש: מחדל.

יואב קיש: נכשלתם.

יואב קיש: לכו הביתה.

יואב קיש: הרי זה המצב.

יואב קיש: אתם לא עושים כלום.

יואב קיש: אתם מצפים מעם ישראל להתמודד ללא שום אסטרטגיה.

יואב קיש: תראו, אני לא מזלזל, האומיקרון הוא אתגר קשה.

יואב קיש: אני אומר לכם, להתמודד בקורונה בלי חיסונים – יותר קשה מאומיקרון עם חיסונים, אבל נניח, אני עדיין לא מזלזל.

יואב קיש: אבל אין לכם שום אסטרטגיה.

יואב קיש: אתם הלכתם פה לנושא של חיסון העדר, אבל לפחות תבנו איזה buffer.

יואב קיש: כלום.

יואב קיש: אין הגבלה, מסיבות סילבסטר.

יואב קיש: אתם מביאים את הפיק הכי גבוה שיכול להיות והכי מהר.

יואב קיש: ומה תגידו כשלא יהיה מקום בבתי חולים?

יואב קיש: גם אז התקשורת תלטף.

יואב קיש: אנשים, חס וחלילה, לא יוכלו להגיע לבתי חולים - -

גלית דיסטל אטבריאן: נכיל, נכיל.

יואב קיש: - - אנחנו נכיל את המתים.

גלית דיסטל אטבריאן: ואת החולים.

יואב קיש: אני אומר לכם, זה מחדל עצום.

יואב קיש: הממשלה הזאת נכשלה ונכשלת, ואנחנו עכשיו רק מרגישים את ההתחלה, והדבר הזה הולך ומתרחש עלינו ואתם לא עושים דבר.

יואב קיש: זה אירוע שאין לי מה לומר – אני פשוט מזועזע, ואני קורא מעל כל במה ואני אומר: אתם לא מנהיגים.

יואב קיש: אתם לא מובילים.

יואב קיש: לא רק אני אומר את זה, כן?

יואב קיש: אלא גם אותם קצת דוברי אמת, כמו שאמרתי, שאני לא יודע אם הילדים מחר בזום, לא בזום, איפה, מה לעשות – כלום.

יואב קיש: כל האירוע הזה הוא כישלון מוחלט.

יואב קיש: ואני חייב לומר לך, השר טרופר, שלו אני הייתי יושב בממשלה כזאת, שיש לה אחריות למה שקורה במדינת ישראל, הייתי מתבייש ומתפטר.

יואב קיש: נושא שני שחשוב לי לדבר עליו, וזה קשור – איך זה נקרא?

יואב קיש: כיפת הברזל של היועמ"שייה שיש לכם, וזה מכתב שהיום כתבתי - - -

רם בן ברק: - - -

יואב קיש: מה זה קשור?

יואב קיש: מותר לי להגיד מה – אני אומר לך, אני כתבתי היום מכתב ליועץ המשפטי לממשלה עו"ד אביחי מנדלבליט בנושא פשוט: תלונה ובקשה לפתיחת חקירה בעניין מינוי רקטור הספרייה הלאומית.

יואב קיש: למה אני מנצל את הבמה הזאת להגיד את זה?

יואב קיש: כי אני פניתי אליו לפני כחצי שנה על הצבעה כפולה של אביר קארה, ורק לפני שבועיים עשו משהו.

יואב קיש: חצי שנה.

יואב קיש: הוא העביר את זה לפרקליט - -

גלית דיסטל אטבריאן: הוא ענה לך?

גלית דיסטל אטבריאן: ארבעה מכתבים ולא קיבלתי כלום.

יואב קיש: הוא ענה לי אחרי חודש שהוא העביר את זה לפרקליט המדינה.

יואב קיש: פרקליט המדינה ענה לי כל חודש במכתב:

יואב קיש: תלונתך התקבלה – וזהו.

דוד אמסלם: זה העוזר שלו עונה.

יואב קיש: ועד שלא פניתי עם העתק למבקר המדינה, גם לא דיברו איתי.

יואב קיש: עכשיו דיברו, אז אולי זה העיר את זה.

יואב קיש: אז אני אומר לכם שכבר כתבתי את המכתב למנדלבליט עם העתק למבקר המדינה, שאולי הוא יבדוק אותו, כי מנדלבליט עושה מה שהוא רוצה.

דוד אמסלם: הוא יבדוק.

יואב קיש: ואני כותב כך: בשבועיים האחרונים התפרסם תחקיר מקיף על ידי העיתונאית אילה חסון בהליך בחירה ומינוי של רקטור לספרייה הלאומית, ויש פה לינקים לתחקיר.

יואב קיש: אני מניח שרבים ממי שצופים בנו ראו את התחקיר.

יואב קיש: עולה תמונה קשה ומטרידה, המלמדת כי עורך דין שי ניצן מונה לתפקיד הרקטור בהליך בלתי שקוף, תוך כדי מתן העדפה למינויו על פני מועמדים אחרים, תוך כדי שניתנה לו העדפה פסולה.

יואב קיש: הינה, חבר הכנסת רם בן ברק, מכתב, בוא נראה אם יבדקו.

יואב קיש: מה אתה חושב, מישהו יבדוק משהו?

יואב קיש: או שזה שי ניצן אז אנחנו מייד בקטגוריה של המוגנים.

יואב קיש: העדפה פסולה ובלתי מוסברת, אין לו שום רקע מקצועי בתחום, הגדרת התפקיד במכרז שונתה לכבודו.

יואב קיש: כל ההליך הזה, היו תהיות קשות לגבי תקינותו.

יואב קיש: עכשיו, תבין, אנחנו מדברים על גוף ציבורי שמקבל תקצוב מהמדינה, שכפוף לדיני מכרזים ולמשפט המינהלי, ויש פה התנהלות בלתי תקינה – אתה יודע, זה אני עוד נזהר מלהחריף – חייב בדיקה וחקירה יסודית.

יואב קיש: ועוד מי שמונה, הרי הוא היה תפקיד בפרקליט המדינה, הוא מכיר היטב את כל דיני המכרזים והליכי המינוי, אז הוא מכיר את הכול, הוא עובר על הכול ביודעין.

יואב קיש: והכול טוב, התחיל את תפקידו ממש בימים האחרונים.

יואב קיש: מהתחקיר עולה גם כי הגורמים שבחרו בו לא נהגו בשקיפות, נהגו באפליה פסולה ובלתי מוסברת למועמדים אחרים, עשרות מועמדים שהגישו לתפקיד, ודווקא מי שאין לו שום רקע ספרותי ומקצועי נבחר לתפקיד.

יואב קיש: הכיצד כך מנוהל הליך מכרזי בגוף ציבורי ממומן ומפוקח על ידי המדינה?

יואב קיש: זו השאלה למר מנדלבליט, עורך דין מנדלבליט היועץ המשפטי לממשלה.

יואב קיש: הרי אני בטוח שהוא מכיר - - -

דוד אמסלם: אני מבין שאתה מצפה שהוא יענה לך.

יואב קיש: בוא נראה, עשיתי העתק - - -

דוד אמסלם: הצחקת את פדרו.

יואב קיש: עשיתי העתק למבקר המדינה, אז יש סיכוי, יש סיכוי.

דוד אמסלם: עזוב, אני כתבתי לו 30 מכתבים.

דוד אמסלם: אם לא תיגש לבג"ץ הוא לא יענה לך.

דוד אמסלם: לא שהם יעזרו לך.

יואב קיש: ואז בג"ץ גם יגיד לך שאין לך זכות עמידה.

דוד אמסלם: נו, עזוב, זו - - - של כל - - -

יואב קיש: על מנת שלא להכביד אני פונה אליו לפתוח בחקירה רשמית, חקירה - -

דוד אמסלם: ככה הם הרסו את מדינת ישראל.

דוד אמסלם: הוא עצמו, דרך אגב, עבריין מספר אחת במדינה.

יואב קיש: - - רשמית בעניין תקינות המכרז והבחירה לתפקיד.

יואב קיש: יש פה משמעות ציבורית חשובה, ומשמעות כספית – מדובר בכספי ציבור.

יואב קיש: עכשיו אני היטב מודע לעברו המקצועי של שי ניצן ולתפקידו האחרון כפרקליט המדינה.

יואב קיש: ופה אני אומר לכם, אולי זה, איך אומרים, תקוות שווא או נאיביות יתר, אני מצפה ממנדלבליט, כי חרף האמור, למרות שהוא היה איתו כפרקליט מדינה, הוא יפעיל את סמכותו ללא משוא פנים, בדיוק כפי שהוא היה עושה בחקירה של מינוי בלתי תקין של אדם שלא היה פרקליט המדינה לשעבר.

יואב קיש: הרי את זה הם מזדרזים לעשות.

יואב קיש: עכשיו יש פה מקרה בעייתי שזועק לשמיים, ואותו הם מטייחים.

דוד אמסלם: אתה שכחת שהוא אוחז אותו בגרון.

יואב קיש: אחז אותו, עכשיו הוא לא בתפקיד.

דוד אמסלם: כן, עזוב, זה האירוע.

יואב קיש: אתה אומר שעדיין שי ניצן - - -

דוד אמסלם: זאת קבוצה.

יואב קיש: לשי ניצן עוד יש לו - - -

דוד אמסלם: זאת קבוצה.

יואב קיש: ההקלטות עוד נמצאות אצל שי ניצן.

קריאה: אחד - - - את שני.

יואב קיש: אני אומר לך, מנדלבליט, אם אין לך מה לפחד משי ניצן אז תורה מיידית על בדיקה וחקירה.

יואב קיש: הבושה שאתה לא תעשה את זה מראה על אחת משתיים: אחת, שאין לך ניקיון כפיים, והאירוע שאתה מסתיר ומחפה פה על שי ניצן זה אירוע מושחת; ושתיים, שכנראה יש לך ממה לפחד, וכנראה שי ניצן עדיין מחזיק אותך, כמו שאתה אמרת, מנדלבליט, בדבריך.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת קיש.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת דוד ביטן, בבקשה.

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת - - -

איתן גינזבורג: עשר דקות לרשותך.

דוד ביטן: עשר דקות, גם טוב.

דוד ביטן: אתה יודע, הגשתי הצעת אי-אמון ושמעתי היום את שר השיכון מתייחס לחלק מהדברים.

דוד ביטן: משום מה הוא הספיק לעשות כנראה בחצי שנה מה שעשו ב-20 שנה במדינת ישראל.

דוד ביטן: כל מה שבסדר הוא אמר: אני עשיתי.

דוד ביטן: הוא הצליח להגדיל את השיווקים, הוא הצליח להגדיל את – הדירות שנבנות, הוא יפתור את הבעיה.

דוד ביטן: אבל משום מה, לאורך שנים, חוץ מכחלון שהצליח לצמצם את זה ל-2% אחוז עלייה במחירי הדירות, כל הזמן זה עלה לפחות 10% בשנה.

דוד ביטן: ואני אומר לך שאם הם ימשיכו באותם מהלכים זה יהיה עוד הפעם, כיוון שעובדה שלמרות שעושים את כל הדברים האלה המחיר עולה ועולה.

דוד ביטן: על זה אין ויכוח, נכון?

דוד ביטן: ואני אומר לו שגם אם הוא ימשיך במהלכים האלה המחירים יעלו, מכיוון שאי-אפשר לקחת את אותם מהלכים שהיו כל השנים ולעשות אותם שוב פעם.

איתן גינזבורג: מה אתה חושב שבאמת הפתרון של הדבר הזה?

איתן גינזבורג: אתה ואני מגיעים מאותו תחום, אבל - - -

דוד ביטן: אז אני אגיד לך, דיברתי על זה כמה פעמים בכנסת, הפתרון הוא משולב.

דוד ביטן: זאת אומרת, אתה צריך לפתור את הבעיה גם בצד ההיצע על ידי זה שיגדילו את מספר הדירות שנבנות, שיש עליהן טופס 4, לא שהם משחקים אותה שהשיווקים נעשו וזה.

איתן גינזבורג: משווקים, כן.

דוד ביטן: וזה משום מה תמיד מתאזן כל שנה.

דוד ביטן: הקבלנים רואים שיש יותר מדי דירות שנבנות אז הם עוצרים את הבנייה קצת, עוברים לשנה הבאה כדי שהמחיר לא ירד.

דוד ביטן: ודבר שני, להקטין את הביקוש.

דוד ביטן: איך אתה מקטין?

דוד ביטן: על ידי זה שאתה בונה דירות להשכרה.

דוד ביטן: אבל דירות להשכרה אתה לא יכול לבנות סתם, וכמובן לא מהר, אלא אם כן הממשלה מתערבת.

דוד ביטן: אחת הבעיות המרכזיות שיש בתחום ההשכרה - - -

איתן גינזבורג: יש החברה הזאת, מחיר - - -

דוד ביטן: זה היה רעיון מצוין, "דירה להשכיר".

איתן גינזבורג: "דירה להשכיר", כן.

דוד ביטן: אני חייב להגיד לך.

איתן גינזבורג: אגב, רצו לסגור אותה.

דוד ביטן: בא לפיד ונתן רעיון מצוין, אבל בסופו של דבר לא בנו כמעט כלום.

איתן גינזבורג: אבל אתה יודע שרצו לסגור אותה בקדנציה שלנו.

איתן גינזבורג: טוב שלא סגרו.

דוד ביטן: נכון, זאת הייתה טעות, אני אומר.

איתן גינזבורג: טוב שלא סגרו.

דוד ביטן: ודבר נוסף, אתה צריך לעשות עוד מהלכים כדי ליצור פתרונות זמניים.

דוד ביטן: למשל לדוגמה, רוב הקרקע הזמינה, קרקע פרטית זמינה, זה בדרך כלל במרכזי הערים הגדולות: חולון, תל אביב, ראשון, בת ים, הרצליה.

דוד ביטן: שם נמצאות קרקעות פרטיות במרכז הערים, ושם אין למדינה אינטרס.

דוד ביטן: למה אין למדינה אינטרס?

דוד ביטן: בגלל שהיא מקדמת את קרקעות המינהל, כי שם היא מרוויחה כסף.

איתן גינזבורג: נכון.

דוד ביטן: אז אתה חייב לפתור את הבעיות באופן משולב, ויש הרבה פתרונות.

דוד ביטן: אם לא יעשו את זה, אז הוא יכול לדבר עד מחר.

דוד ביטן: מה זה הגדילו את השיווקים?

דוד ביטן: מה עם ההיתרים?

דוד ביטן: למה לוקח שנתיים להוציא היתר?

דוד ביטן: אמרו תמיד: אנחנו נעשה רפורמות ונקטין את הזמן, והזמן רק עולה ועולה.

איתן גינזבורג: עשו עכשיו.

דוד ביטן: ולכן אני אומר לו: קודם כול תצטנע, חלק גדול מהדברים שעשית בחצי השנה האחרונה הם לא שלך.

דוד ביטן: ודבר שני, שב ותשנה את הדברים, ותעשה דברים נוספים על מה שעשו בעבר.

דוד ביטן: לאו דווקא רק את מה שעשו בעבר, כי עובדה שזה לא הצליח.

דוד ביטן: והספסר הכי גדול של מחירי הדיור זה קודם כול המינהל.

דוד ביטן: המינהל מוציא מכרז, המחיר הגבוה במכרז הראשון הוא מחיר המינימום במכרז השני.

דוד ביטן: אז מה?

דוד ביטן: אז הם תמיד מעלים את המחיר.

דוד ביטן: ניסו לפתור את הבעיה הזאת במחיר מטרה וכל מיני דברים.

איתן גינזבורג: זה לא עבד.

דוד ביטן: זה לא עזר, כיוון שהמינהל כל הזמן עושה את התרגילים שלו על מנת שההכנסות שלו יהיו יותר גדולות, והמדינה נהנית מזה כי היא מרוויחה כסף.

דוד ביטן: מתי זה נעצר באמת, הרווחים של המינהל?

דוד ביטן: בימי כחלון עם הפרויקט שהוא עשה, אבל עד שהדירה נבנית ומוסרים אותה לזוכה זה לוקח ארבע-חמש שנים, ואז מה זה עוזר?

דוד ביטן: זה לא עוזר בכלל לגבי מחירי הדיור.

דוד ביטן: אז אני אומר לו: תתעשת, כי זה לא יפתור את הבעיות אם אתה לא תבוא עם תוכנית מוסדרת שמגדילה את היצע הדירות, ויוצרת מלאי של דירות לבנייה מהירה.

דוד ביטן: אתה זוכר, למקרים חריפים צריך גם רפורמות מהירות.

דוד ביטן: אתה זוכר את התקופה שעלו העולים, מיליון עולים?

איתן גינזבורג: ברור.

דוד ביטן: ולא היו להם דירות.

דוד ביטן: בא שרון - -

איתן גינזבורג: אריק שרון.

דוד ביטן: - - ועשה, בלי לשאול אף אחד, עשה את - -

איתן גינזבורג: את הוול"לים.

דוד ביטן: - - הקרוונים.

איתן גינזבורג: את הוול"לים.

דוד ביטן: ולאט לאט הוא פינה את הקרוונים.

דוד ביטן: בנה דירות ופינה קרוונים.

דוד ביטן: אבל בינתיים הביקוש לדירות ירד, והמחיר לא קפץ כמו שהיה צריך לקפוץ היום.

דוד ביטן: זה היה קופץ פי ארבעה אם היו עכשיו מיליון עולים.

איתן גינזבורג: אגב, הם גם עשו את "בנה דירתך" בתקופה ההיא - -

דוד ביטן: נכון, נכון, נכון.

איתן גינזבורג: - - שהייתה הצלחה מסחררת בכל רחבי המדינה.

איתן גינזבורג: עד שהגיע בזמנו שר האוצר מרידור ועצר את זה, אבל זאת הייתה הצלחה נהדרת.

דוד ביטן: נכון.

דוד ביטן: היו כמה בעיות.

דוד ביטן: יש לפעמים בעיה באיזה פרויקט של "בנה דירתך" - -

איתן גינזבורג: בסדר, אבל - - -

דוד ביטן: - - ואז פתאום יוצאים חוקים שהרגולציה לא נותנת לאף אחד לזוז.

דוד ביטן: זה מה שקורה במדינת ישראל, לצערי הרב.

דוד ביטן: אבל נעבור לנושא השני.

דוד ביטן: הנושא השני באמת הוא כל הנושא של – ודיבר על זה, ודיברו חברים שלי – על הנושא של האומיקרון וכל הדברים האלה.

דוד ביטן: תשמע, איך שזה נראה, שבאמת בנט בלחץ, אבל אף שר לא שם עליו.

דוד ביטן: זאת אומרת, לא שומעים לו.

דוד ביטן: והאמת שבאמת ארץ נהדרת דווקא תפסה את העניין יפה, היא הראתה אותו בלחץ והראתה את כל השרים עושים לו ככה ולא עושים שום דבר.

דוד ביטן: זה לא יכול להיות.

דוד ביטן: לא יכול להיות שאנחנו נוותר מראש על הגבלות ונגיד: מה שיהיה יהיה, ונראה מה יהיה, כיוון שהחולים לא מגיעים לבתי החולים.

דוד ביטן: אני אומר לך, לא צריך סגר.

דוד ביטן: הסגר יהיה קיים ברגע שיהיה מה שהוא אומר – 50,000 נדבקים ביום.

דוד ביטן: אף אחד לא יצא מהבית.

דוד ביטן: גם בסגרים יצאו מהבית – יצאו לעבודה 50% מהאנשים, הלכו לקנות מוצרים בסופר, כל מיני דברים.

דוד ביטן: ברגע שיהיו 50,000 חולים, אף אחד לא יצא מהבית.

דוד ביטן: היחידים - - -

איתן גינזבורג: סגר דה פקטו.

דוד ביטן: הפראיירים היחידים שיצאו – אתה יודע מי?

דוד ביטן: אנחנו.

דוד ביטן: כי אותנו יכריחו לבוא להצבעות, כי הממשלה לא מפסיקה להגיש הצעות חוק, והח"כים בימי רביעי גם כן מגישים.

דוד ביטן: זאת אומרת, הפראיירים היחידים זה עובדי הכנסת וחברי הכנסת, שיצטרכו ללכת - - -

רון כץ: לא יהיו פקקים.

דוד ביטן: אז מה?

דוד ביטן: אז אם אין פקקים אתה לא תידבק?

דוד ביטן: הרי אם יש 50,000 נדבקים ליום זה אומר שבכל תנועה שאתה עושה אתה יכול להידבק.

דוד ביטן: וזה לא פתרון, זה שיהיה סגר דה פקטו יותר גרוע מהסגר שהיה.

דוד ביטן: ואתה לא צריך לשלם פיצויים, כי אין סגר.

דוד ביטן: ברגע שאתה לא מכריז על סגר אז אין גם פיצויים.

דוד ביטן: אנחנו לא יכולים לנהל את המדינה לפי הקפריזות של שר האוצר, שלא מוכן לתת שקל לכלום.

דוד ביטן: כלום הוא לא מוכן לתת.

דוד ביטן: ואז כולכם נכנעים לו.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: כי הממשלה הזאת זאת ממשלה פריטטית, אבל לא דו-ראשית, אלא יש הרבה ראשים, מה שנקרא.

איתן גינזבורג: שמונה.

דוד ביטן: מרצ, ישראל ביתנו, לפיד – לפיד, יש לו שניים, כי יש לו 19 מנדטים.

דוד ביטן: כחול לבן - - -

איתן גינזבורג: יש שמונה ראשי מפלגות.

דוד ביטן: אבל לפיד מה?

דוד ביטן: אחד או שניים?

איתן גינזבורג: אחד.

דוד ביטן: מה, ביחס הוא לא שניים?

איתן גינזבורג: לא, הוא ראש מפלגה אחת.

דוד ביטן: ראש מפלגה אחת, אבל בכל זאת הוא שניים.

איתן גינזבורג: אבל יש לו כוח כפול, כי, מה שנקרא, יש להם זיקה - - -

דוד ביטן: יש לו כוח כפול, כי הוא חזק, יש לו 19 מנדטים או אפילו יותר עכשיו.

איתן גינזבורג: יש לו 17.

דוד ביטן: 17.

דוד ביטן: ובסקרים הוא 20.

דוד ביטן: ואני אומר לך שבמצב הזה אי-אפשר לנהל מדינה, אי-אפשר לעשות דברים, וכמובן אי-אפשר לנהל מגפה.

דוד ביטן: בסוף המגפה מנהלת אותך בלית ברירה.

דוד ביטן: ואני אומר לכם, תתעשתו, תתפסו את עצמכם בידיים בעניין הזה, כי אחרת זה ייגמר לא טוב, גם אם המגפה תדעך לבד.

דוד ביטן: ואני אומר לך שבכל המדינות בעולם המגפה, גם אם אתה לא עושה כלום, היא דועכת, כי היא עובדת גלים-גלים.

דוד ביטן: קח לדוגמה את הודו; בהודו למשל היו 3,500 נפטרים ביום, עד שלא היו משרפות לשרוף אותם.

דוד ביטן: הם לא עשו כלום, ועכשיו הם ירדו ל-100 נפטרים ביום.

דוד ביטן: זאת אומרת, גם אם אתה יושב ולא עושה כלום עדיין המגפה דועכת, ויש מגפה חדשה של וריאנט חדש.

דוד ביטן: אז אנחנו לא רוצים להגיע להודו, שלא עושה כלום ואנחנו אומרים מה שיהיה יהיה, כמה שימותו ימותו, כמה שהכלכלה תיהרס שתיהרס, ואחר כך נפתור את הבעיה.

דוד ביטן: אנחנו לא יכולים להמשיך באופן הזה ובצורה הזאת.

דוד ביטן: ואני אומר לכם, א.

דוד ביטן: אל תפחידו את הציבור סתם; ב.

דוד ביטן: תתחילו לקבל החלטות.

דוד ביטן: כולם מסתכלים עליכם ורואים איזה החלטות הם מקבלים והאם ההחלטות מיושמות.

דוד ביטן: וכמו שאני רואה, הן לא מיושמות.

דוד ביטן: לא שומעים לראש הממשלה, כי אין לו כוח פוליטי, כל ראש מפלגה הוא שר בכיר בפני עצמו.

דוד ביטן: מרצ הוא שר הבריאות, אז הוא אומר: למה שאני אשמע?

דוד ביטן: לי יש שישה מנדטים ולו יש שישה מנדטים, אז אני יכול לקבל החלטה גם כן.

דוד ביטן: ובמצב הזה הפתרון היחיד שהם עושים זה שהם עושים מסיבות עיתונאים ואומרים לאנשים: אין לנו ברירה, מה שיהיה יהיה, כל אחד לעצמו.

דוד ביטן: אנחנו נתנו לכם – הם התחילו לדבר ש"אנחנו נתנו לכם אמצעים, לא השתמשתם, הבעיה היא שלכם".

דוד ביטן: זה לא המצב.

דוד ביטן: תפקיד הממשלה הוא להוביל את הציבור למקומות הנכונים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

דוד ביטן: סיימתי, אז אני אמשיך בפעם אחרת.

דוד ביטן: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה.

איתן גינזבורג: מה, הפעם בלי המעיל?

אופיר אקוניס: אל תאפשר לה.

איתן גינזבורג: היא בדרך כלל עם המעיל.

איתן גינזבורג: עכשיו היא עולה בלי המעיל.

קטי קטרין שטרית: זה יותר מדי.

איתן גינזבורג: עכשיו יש לה של.

איתן גינזבורג: היא עולה עם השל.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, בבקשה, גברתי.

קטי קטרין שטרית: מה הבעיה עם השל?

איתן גינזבורג: אין בעיה.

איתן גינזבורג: נאה השל, נאה.

קטי קטרין שטרית: יפה.

קטי קטרין שטרית: איך הצרידות?

קטי קטרין שטרית: עברה?

איתן גינזבורג: 90%.

קטי קטרין שטרית: 90%?

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, חמש דקות לרשותך.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קטי קטרין שטרית: חבריי חברי הכנסת – יש פה שר?

איתן גינזבורג: יש.

איתן גינזבורג: השר מאיר כהן כאן.

קטי קטרין שטרית: השר.

איתן גינזבורג: זה באמת השר.

קטי קטרין שטרית: השר, אני לא אובייקטיבית, זה השר.

קטי קטרין שטרית: ובכן, כולנו צפינו אתמול במסיבת העיתונאים שערך ראש הממשלה בנט, שכמובן הכניס את כל עם ישראל לאיזה סוג של חשש מדהים.

קטי קטרין שטרית: חברים, הוא מבקש מכל אחד, מכל הורה בבית, מכל אדם בבית, שייקח את הנושא הזה ויעשה את הכול כדי שחס וחלילה לא ניפגע.

קטי קטרין שטרית: רגע, אבל מה, הוא ראש ממשלה, לא?

קטי קטרין שטרית: לא נראה לי שהוא כל כך, אתה יודע, הבין שהוא ראש ממשלת ישראל.

קטי קטרין שטרית: בעצם כשראש ממשלה עולה הוא צריך לתת לאומה מה עושים, איך עושים.

קטי קטרין שטרית: איך דורשים מהעם לעמוד בהנחיות הממשלה כשראש הממשלה בעצמו חסר מנהיגות, סמכות, ובעצמו הוא לא עומד בהנחיות שלו?

קטי קטרין שטרית: כל ח"כ וכל שר עושה מה שבא לו, אין לו שליטה.

קטי קטרין שטרית: אמיתי, אין לו שליטה, אנחנו רואים את זה כשהוא מבקש בכל לשון של בקשה, ושר הבריאות אומר לו: תגיד לי, מה את זורע פניקה?

קטי קטרין שטרית: למה צריך לזרוע פניקה?

קטי קטרין שטרית: אנחנו מטפלים.

קטי קטרין שטרית: אפילו נחמן שי אמר את זה, אני חושבת שזה היה ב"כאן", בריאיון שראיינו אותו.

קטי קטרין שטרית: אז איפה נעלמה תוכנית סינגפור?

קטי קטרין שטרית: איפה נעלם הספר "איך מנצחים מגפה"?

קטי קטרין שטרית: אז אני מציעה לו קודם כול לכתוב את הספר השני: איך מגפה מנצחת את נפתלי בנט.

קטי קטרין שטרית: כי זה בדיוק מה שקרה.

קטי קטרין שטרית: כי אם אין לו שליטה על שר הבריאות, שמדבר אליו בזלזול מוחלט והוא עונה לו ברפיסות במקום לנסות ולשחק בהצגה שלו – זוכרים את ההצגה שהוא עמד פה ואמר "השתגעתם?

קטי קטרין שטרית: אנשים מתים, אנשים חולים" – אז כנראה הוא השלים עם זה שצריך להכיל ולהכיל ולהכיל.

קטי קטרין שטרית: שר האוצר אומר: אומיקרון זה בעצם סוג של שפעת.

קטי קטרין שטרית: אז אני מציעה לשר האוצר, אני מציעה לראש הממשלה ולשריו קצת ללמוד מה זה בעצם האומיקרון.

קטי קטרין שטרית: כי מה שאנחנו רואים כרגע זה בתי ספר שנמצאים במצב של חוסר ודאות מוחלטת.

קטי קטרין שטרית: אני מכירה – דיברתי עם מנהלי בתי ספר; כל שני וחמישי משנים להם את ההנחיות, כל שני וחמישי יש להם הוראות – כן כיתה ירוקה, לא כיתה ירוקה.

קטי קטרין שטרית: הציבור – כן מגבלות, לא מגבלות; כן הנחיות, לא הנחיות; כן תו ירוק, לא תו ירוק; כן כניסה בנתב"ג, אין כניסה בנתב"ג.

קטי קטרין שטרית: עד מתי הציבור יישאר מבולבל?

קטי קטרין שטרית: אז תודיעו לאומה ותגידו להם שיש פה אפס משילות, אפס כוח פוליטי, כי בעצם עם שישה מנדטים איך הוא יכול לתת הוראות לשרים שיש להם יותר מנדטים, שהם קיבלו יותר מנדטים?

קטי קטרין שטרית: אני לא רואה איך זה קורה, כי מה שאני רואה כרגע זה שיש לנו פה יושב-ראש דירקטוריון שבעצם מנסה לנהל את הדירקטוריון אבל זה לא כל כך מצליח לו.

קטי קטרין שטרית: אז עם ישראל היקר, אני מאוד מאוד מקווה שאתם שומרים על הבריאות שלכם, על בריאות ילדיכם, כי אין על מי לסמוך.

קטי קטרין שטרית: עם אפס משילות, עם אפס כוח פוליטי, עם אפס הנהגה, אנחנו פשוט מקבלים מדינה בכאוס אחד גדול.

קטי קטרין שטרית: ואני מאוד מקווה שלפחות ההוראות הבאות שיינתנו, אולי יהיה בהם איזשהו שמץ של מנהיגות.

קטי קטרין שטרית: כי זה לא חברת הייטק, שאתה בא ועושה אקזיט וחושב שאתה יכול מפה לגרוף איזשהו הון כזה ואחר.

קטי קטרין שטרית: לא, מדובר בחיי בני אדם.

קטי קטרין שטרית: מדובר בבתי חולים שמתחילים לפתוח את מחלקות הקורונה; מדובר בחולים שלמרות שמנסים להעביר בציבור שהמחלה היא לא קשה וההדבקה היא הדבקה המונית אבל לא פוגעת ולא הורגת – אז אני מציעה לכל אותם הזויים שיבקרו קצת במחלקות ויראו כמה המצב הוא מצב מאוד מאוד אקוטי.

קטי קטרין שטרית: מפני שיש לנו שבעה בתי חולים ציבוריים, שעד עכשיו הם לא קיבלו אגורה אחת על 2022.

קטי קטרין שטרית: הבטיחו להם, נערי האוצר חתמו איתם על הסכם שבמידה שיהיה גל נוסף של קורונה, הם ישלמו וישפו אותם.

קטי קטרין שטרית: ואנחנו רואים בתי חולים שפותחים מחלקות קורונה ורואים מצב שבו אין שום תקציב שמיועד לדברים האלה.

קטי קטרין שטרית: אז יש לנו קורונה, אבל חברים יקרים, יש לנו זן שיכול להיות שאולי הוא נראה זן לא מסוכן, אבל כל מחלה כזו, אנחנו יודעים שיש לה גם פוסט-קורונה.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

קטי קטרין שטרית: אז אני ממש מקווה שיתעשתו שם למעלה במנהיגות הנהדרת שלנו והמהוללה שלנו וייקחו את הדברים האלה לתשומת ליבם.

קטי קטרין שטרית: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת שטרית.

איתן גינזבורג: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת אופיר אקוניס.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: עד עשר דקות לרשותך.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק לפינוי מוקשים.

אופיר אקוניס: המוקש הגדול ביותר כעת הוא קיומה של הממשלה הזאת, ואת הפינוי הזה, ככל שנקדים לקיים – אדוני היושב-ראש, סגן השר סגלוביץ' – ככל שנגדיל, ככל שנגביר את המהירות של פינוי המוקש הזה ששמו ממשלת ישראל, כן ייטב לעם כולו.

אופיר אקוניס: גם למצביעים שלכם, שאתם רואים אותם כמונחים בכיסכם.

אופיר אקוניס: עכשיו, אדוני, השר אלקין הנורבגי לא נמצא כאן; אני הקשבתי קשב רב לנאומו קודם, ואני חייב להגיד לך, קודם כול, יחסית לאדם צעיר, השר אלקין סובל מבעיות זיכרון.

אופיר אקוניס: אלקין, כמו רבים מחברי הממשלה הנוכחית שהיו חברים לכל אורך העשור היוצא, הקודם, בממשלות – גם נפתלי בנט, גם אילת שקד, גם גדעון סער, וכמובן, איך אפשר לשכוח, אביגדור ליברמן וישראל ביתנו – זאב אלקין לא ראה את ההשקעה בתשתיות, לא הצביע בעדן, לא שיבח אותם בכל ריאיון.

אופיר אקוניס: אבל אני רוצה לעמוד עם השר אלקין על חבר הכנסת אמסלם.

אופיר אקוניס: פעם הייתה תוכנית: שעה קלה על כלכלה – אנחנו נעשה את זה בהרבה פחות משעה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: הממשלה הזאת – שר העבודה והרווחה, ודאי.

אופיר אקוניס: הממשלה הזאת שאתה חבר בה העלתה מיסים כמו שלא העלו ממשלות ב-30, 40 השנים האחרונות.

אופיר אקוניס: לא העלו.

אופיר אקוניס: אתה מעלה מיסים, אתה פותח את התוכניות, את העיתונים – כל רשת, חבר הכנסת ביטן, מעלה עכשיו מחירים.

אופיר אקוניס: בכל תחומי חיינו.

אופיר אקוניס: אתה מעלה מיסים – בהגדרה, אדוני היושב-ראש, אתה מוריד את רמת החיים; אתה מביא לעליית מחירים, עליית מחירים זה אינפלציה.

אופיר אקוניס: עליית מחירים זה מדד.

אופיר אקוניס: והסובלים הראשונים – המעמד הבינוני.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת מואטי ממפלגת העבודה, תגידו, איך אתם תמיד יש לכם את הדיבור הגבוה-גבוה ואת המעשה הנמוך-נמוך?

אופיר אקוניס: מה את חושבת שיקרה – יחד עם יושבת-ראש המפלגה, השרה שמדברת עכשיו בפלאפון, ברוך ה', שרת התחבורה – עשינו את הרפורמה הסלולרית, ירדו המחירים.

אופיר אקוניס: למה, חברת הכנסת מואטי?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת קריב?

אמילי חיה מואטי: - - -

אופיר אקוניס: אתם – כן.

אופיר אקוניס: אני יכול לספר לכם רבות.

אופיר אקוניס: בוודאי.

אופיר אקוניס: המעמד הנמוך והמעמד הבינוני הם הסובלים הישירים, העיקריים, המיידיים מעליית המיסים.

אופיר אקוניס: מעליית המיסים.

אמילי חיה מואטי: - - -

אופיר אקוניס: משה כחלון היה שר התקשורת, והיה לי הכבוד, כזכור לך, להיות בבית הזה, אדוני היושב-ראש, יושב-ראש ועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: עשינו את הרפורמה הסלולרית.

אופיר אקוניס: כל אדם שצופה בנו עכשיו משלם פרוטות על המכשיר הנייד שלו.

אופיר אקוניס: למה?

אופיר אקוניס: כי הכנסנו תחרות.

אופיר אקוניס: לא העלינו מיסים.

אופיר אקוניס: הגברנו תחרות.

אופיר אקוניס: אין לכם מושג בכלכלה.

אופיר אקוניס: ואני מתפלא, חברת הכנסת מואטי, על השר אלקין, שהוא בא – קודם היה בקדימה, היה בליכוד, אני לא יודע, כל פעם במפלגה אחרת, שאיננו מבין את הנוסחה הפשוטה הזאת: אתה מעלה מיסים, אתה פוגע בכל שכבות האוכלוסייה.

אופיר אקוניס: אולי, חבר הכנסת ביטן, חוץ מהעשירים.

אופיר אקוניס: אולי.

אופיר אקוניס: ואתה בהגדרה מביא להגדלת האינפלציה, להעלאת מדדים.

אופיר אקוניס: כולם ישלמו.

אופיר אקוניס: הוא אומר לי – אדוני היושב-ראש, היה ויכוח, אגב, אני חייב להגיד לך, גם לך, חברת הכנסת מואטי, הלוואי שכל הדיונים, הדיבייטים, במקום הזה שהולך ומידרדר, באמת, בשיח המתקיים כאן, אני חייב להגיד לכם, היו מתקיימים כמו הוויכוח הזה.

אופיר אקוניס: זה היה ויכוח אמיתי, נוקב, בין השר אלקין, שמייצג אתכם, לביני ואחרים בתפיסה הכלכלית.

אופיר אקוניס: ואני שמח על הוויכוח הזה.

אופיר אקוניס: לא מעלים מיסים.

אופיר אקוניס: ואתם אומרים לי: המדד נמוך, אפילו יותר מן המחצית הראשונה של השנה כאשר אתה היית.

אופיר אקוניס: אתה היית חבר בממשלה הקודמת, באותה חצי שנה, אנחנו נבדוק את זה באפריל, ואנחנו נבדוק את זה ביולי, ואנחנו נבדוק את זה במהלך השנה הבאה.

אופיר אקוניס: ואני שואל את עצמי לסיום, אדוני היושב-ראש, גם הכלכלה – בכלל, הכול – איך אתם מצליחים בחצי שנה, חברת הכנסת מואטי, להחריב את הכול?

אופיר אקוניס: להחריב את הכול.

אופיר אקוניס: בראש ובראשונה את הכלכלה המצוינת שהשארנו לכם.

אופיר אקוניס: זה לא יעזור כלום.

אופיר אקוניס: יוקר המחיה – תארגנו הפגנות.

אופיר אקוניס: תשימו אוהלים.

אופיר אקוניס: תארגנו, תארגנו - - -

גלעד קריב: - - -

אופיר אקוניס: בעניין זה אתם מצטיינים.

אופיר אקוניס: לארגן הפגנות במימון עמותות אירופיות – לזה יש להם כסף.

אופיר אקוניס: ולהעלות מיסים על השכבות החלשות ביותר.

אופיר אקוניס: על השכבות החלשות ביותר.

אמילי חיה מואטי: - - - עמותות אירופיות - - -

אופיר אקוניס: כן, עמותות אירופיות מממנות רבות מן הפעילויות של השמאל בישראל שהולך ויוצא ומפגין.

אמילי חיה מואטי: - - - אתה חייב להחליט, או שהם מממנים אותנו, או שאנחנו אותם.

אמילי חיה מואטי: זה לא עובד ככה.

אופיר אקוניס: לא, לא, לא, לא, הם מממנים את עמותות השמאל, הרבה מאוד עמותות.

אופיר אקוניס: קרנות של מדינות זרות באירופה.

אופיר אקוניס: וכולכם יודעים את האמת הזאת.

אופיר אקוניס: כן, חבר הכנסת כץ, גם אתה.

אופיר אקוניס: ואז הם עושים, חבר הכנסת כץ, הפגנות על יוקר המחיה.

רון כץ: איזה עמותות?

רון כץ: רק איפה הם?

רון כץ: הם תומכים גם במפלגות מרכז?

אופיר אקוניס: אני רוצה לראות, השרה מיכאלי, את ההפגנות על יוקר המחיה בקיץ הקרוב כשהמדד יעלה והאינפלציה תעלה, והמיסים, כמאמר השיר: אם יהיה עוד רע, והמיסים עוד יעלו.

אופיר אקוניס: יש שיר כזה.

אופיר אקוניס: אגב, הכותב איננו חבר בליכוד.

אופיר אקוניס: איננו איש התנועה הרוויזיוניסטית.

אופיר אקוניס: נדמה לי שמדובר על חיים חפר, מראשי תנועת העבודה, שכתב את הדברים הללו.

אופיר אקוניס: כי הוא יודע, הוא מומחה – אתם מעלים מיסים, אתם עושים דברים שהעולם לא עושה יותר.

איתן גינזבורג: אבל הוא אמר שלא להפסיק לשיר.

אמילי חיה מואטי: - - - הוא אמר הרבה יותר.

אופיר אקוניס: הכלכלה, סליחה?

איתן גינזבורג: שאם יהיה רע והמיסים עוד יעלו, לא נפסיק לשיר.

אופיר אקוניס: לא נפסיק לשיר – אתה צודק.

אמילי חיה מואטי: - - - במדינות אירופה, ובמדינות - - - אקוניס, על מה אתה מדבר?

אופיר אקוניס: על מה אני מדבר?

אופיר אקוניס: על דבר שלא עושים בעולם.

אמילי חיה מואטי: - - - תחיה בצרפת ותראה מה זה מיסים.

אופיר אקוניס: אתם לא יודעים מה עושים בעולם.

אופיר אקוניס: לא מעלים מיסים, מורידים.

אמילי חיה מואטי: ברור שאני יודעת מה קורה בעולם.

אופיר אקוניס: ואחר כך אתם באים – לא, לא, חבר הכנסת ביטן, הם באים ומזילים דמעות תנין על עליית יוקר המחיה.

אופיר אקוניס: יוקר המחיה – נכון, אתם תורמים לעלייה שלו, בענק.

אופיר אקוניס: אז הרסתם הכול.

אופיר אקוניס: בכלכלה, בביטחון – אני שמח ששר הביטחון נכנס לכאן.

אופיר אקוניס: שר הביטחון – חבר הכנסת שטרית, חברת הכנסת שטרית, אני רוצה להגיד לשר הביטחון, קראתי שאירחת בביתך בראש העין את אבו מאזן.

אופיר אקוניס: ואני שואל אותך, באמת, אגב, לא מן השפה אל החוץ, ולא בהקנטה – אני שואל אותך, אם תרצה תענה לי, אם לא, תמצא את ההזדמנות:

אופיר אקוניס: האם דרשת ממנו להפסיק את ההליכים בבית הדין הבין-לאומי בהאג כלפיך כראש המטה הכללי במבצע צוק איתן וכלפי כוחותינו במבצע צוק איתן?

אופיר אקוניס: אגב, זאת נקודת הזמן, שר הביטחון, שבעצם התביעה בהאג אמורה לדון בה, כידוע לך.

אופיר אקוניס: וזה דבר שאתה עשית.

אופיר אקוניס: אני לא יודע – אני מקווה מאוד שתאמר לי אחרת, שדרשת ממנו להפסיק את תהליכים.

אופיר אקוניס: הרי בממשלה שלך, השר גנץ, יושב אדם שבריאיון בטלוויזיה, כמה ימים לפני הבחירות, אמר – שר הבריאות – שהוא בעד ההליך בהאג, שהוא בעד להעמיד את כוחותינו.

אופיר אקוניס: זו חוצפה.

אופיר אקוניס: זאת חרפה.

אופיר אקוניס: ואני מצפה ממך, אדוני, אני באמת מצפה ממך שתעמוד לימין – קודם כול לימינך שלך.

אופיר אקוניס: קודם כול אתה גם כן עלול לעמוד לדין יחד עם כוחותינו.

אופיר אקוניס: האם אמרת זאת לאבו מאזן?

אופיר אקוניס: האם דרשת או האם רק נתת לו כל הזמן עוד ועוד הקלות, עוד ועוד הקלות?

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת, חברת הכנסת אמילי מואטי, היא המוקש הגדול ביותר בפני עם ישראל.

אופיר אקוניס: אנחנו עוסקים בחוק לפינוי מוקשים, השר דרעי, אני מציע, דבר ראשון, אחרי החוק הזה או אחרי החוק הבא – לפנות מעולמנו את המוקש הגדול ביותר – המוקש הכלכלי, המדיני, הביטחוני – המוקש ששמו, אדוני היושב-ראש, ממשלת בנט-עבאס-לפיד.

אופיר אקוניס: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר אקוניס.

איתן גינזבורג: יסכם את הדיון יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, חבר הכנסת רם בן ברק.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, זמנך בידך.

ועדת החוץ והביטחון): אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לעדכן אתכם שהתרסק מסוק.

קריאה: לא.

קריאה: לא.

ועדת החוץ והביטחון): למה לא?

קריאה: - - -

ועדת החוץ והביטחון): זה בחדשות.

ועדת החוץ והביטחון): טוב.

אופיר אקוניס: תעדכן.

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: זה בסדר גמור - - - מעדכן את הכנסת - - -

ועדת החוץ והביטחון): אני רוצה לעדכן אתכם שבתאונה שהייתה לחופי חיפה, ככל שידוע לי, חולצו כל האנשים מהמסוק.

ועדת החוץ והביטחון): כולם בדרכם לבית חולים, ונראה שהאירוע הסתיים ללא נפגעים בנפש.

ועדת החוץ והביטחון): אנחנו מאחלים לפצועים החלמה מלאה.

אופיר אקוניס: היושב-ראש, יושב-ראש הוועדה, הוא התרסק אל הים?

ועדת החוץ והביטחון): כן.

אופיר אקוניס: אני לא מבין.

ועדת החוץ והביטחון): אדוני, אנחנו דנו בחוק הזה של פינוי נפלים ומוקשים.

ועדת החוץ והביטחון): זה חוק חשוב מאוד, שהארכנו אותו ב-11 חודשים – ולא בכדי הארכנו אותו ב-11 חודשים ולא בשנה.

ועדת החוץ והביטחון): אנחנו קבענו איזשהו מנגנון במהלך הדיונים - -

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא, שמרו על השקט.

איתן גינזבורג: ואי-אפשר ככה לנהל דיון ולשמוע נאום.

איתן גינזבורג: תודה.

ועדת החוץ והביטחון): - - לאפשר למשרד הביטחון לקבוע מנגנון או חוק קבוע שיחליף את הוראת השעה ויעדכן אותה, מפני שההוראה הזאת היא מאוד מאוד העתיקה, וגם התקצוב שמתקציבים את פינוי המוקשים הוא מאוד נמוך.

איתן גינזבורג: רגע.

איתן גינזבורג: בוא אני אעזור לך, אדוני היושב-ראש, יושב-ראש הוועדה.

ועדת החוץ והביטחון): אני?

ועדת החוץ והביטחון): לי זה לא מפריע.

ועדת החוץ והביטחון): אני יכול לחכות בשקט.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברי הכנסת, אנא, תפסו את מקומותיכם, בבקשה.

איתן גינזבורג: סדרנים, אנא, סייעו לנו גם להקפיד על מסכות וגם להקפיד על מקום מושבכם.

איתן גינזבורג: זה מפריע לדובר.

איתן גינזבורג: אי-אפשר לנהל את המליאה, בצורה כזאת כשיש כל כך הרבה דיבורים.

איתן גינזבורג: יש לכם את הפרסה, יש לך את המקומות שלכם.

איתן גינזבורג: אנא, בבקשה, שמרו על השקט.

איתן גינזבורג: תודה.

ועדת החוץ והביטחון): כמו שאמרתי, בסופו של דבר הוועדה החליטה להאריך את הוראת השעה ב-11 חודשים, עד 1 בדצמבר 2022.

ועדת החוץ והביטחון): נציגי הממשלה התחייבו להביא את הצעת החוק זמן סביר לפני כן, ואנחנו נקיים דיוני מעקב בנושא.

ועדת החוץ והביטחון): להצעת החוק הזאת הוגשו הסתייגויות.

ועדת החוץ והביטחון): אני מבקש מחברי הכנסת, שלמה קרעי, אני מבקש מכם למשוך את ההסתייגויות, על מנת שנוכל להצביע על הצעת החוק ולדחות את כל ההסתייגויות.

ועדת החוץ והביטחון): אני מקווה שתיענה לבקשתי.

ועדת החוץ והביטחון): אם לא, אז נצביע גם על ההסתייגויות.

ועדת החוץ והביטחון): זה תלוי בך.

שלמה קרעי: אם יורידו את שאר החוקים וישאירו רק את שלך, אני מניח שיש על מה לדבר.

ועדת החוץ והביטחון): - - -

איתן גינזבורג: אז נתחיל לדבר.

איתן גינזבורג: יש על מה לדבר.

שלמה קרעי: אז נתחיל לדבר.

שלמה קרעי: אני מניח שהתשובה תהיה חיובית.

שלמה קרעי: אבל - - -

ועדת החוץ והביטחון): אתם יודעים, בוועדת חוץ וביטחון, שהיא ועדה חשובה ומורכבת מאוד, שדנה בנושאים מאוד מאוד מאוד מאוד מורכבים, לא משתתפים חברי האופוזיציה, כי בדיונים המסווגים ובוועדת המשנה אי-אפשר להיות חבר, אם אתה לא חבר ועדה.

ועדת החוץ והביטחון): אני מצר על כך מאוד, כי אני חושב שבאופוזיציה יש אנשים מאוד מאוד רציניים, שיש להם הרבה מאוד ניסיון – גם ניהולי וגם ביטחוני – שהיה חשוב ביותר שיהיו חלק מאותם דיונים.

ועדת החוץ והביטחון): ואני מנצל את הבמה הזאת שאני יושב כאן היום להגיד לכם, חבריי באופוזיציה, שלמרות חילוקי הדעות שיש בינינו, הגיע הזמן שתאיישו את ועדת החוץ והביטחון.

ועדת החוץ והביטחון): זו הוועדה הכי פחות פוליטית.

קריאה: דבר עם אלקין - - -

שמחה רוטמן: - - -

ועדת החוץ והביטחון): הוועדה הכי פחות פוליטית שיש בכנסת.

ועדת החוץ והביטחון): ואני חושב שזה ממש עוול לא להשתמש בניסיון כמו שיש לדיכטר, למשל – שהיה ראש הוועדה שנים רבות – כמו לא להשתמש בניסיון של השר לשעבר כץ, שהיה שר האוצר והיה השר המודיעין ויש לו ניסיון גדול.

ועדת החוץ והביטחון): צחי הנגבי שהיה ראש הוועדה.

ועדת החוץ והביטחון): חבר הכנסת דרעי שיש לו ניסיון רב ויכול היה לתרום לוועדה.

ועדת החוץ והביטחון): ואני קורא לכם מכאן להחריג את ועדת חוץ וביטחון מהסכסוך או מהריב שיש לכם עם הקואליציה ולבוא ולאייש את התפקידים שלכם.

ועדת החוץ והביטחון): אני שומר לכם את המקומות האלה.

ועדת החוץ והביטחון): אני שומר לכם תפקידים בראש ועדות משנה: בוועדת המשנה למודיעין.

שמחה רוטמן: - - -

ועדת החוץ והביטחון): אני מבקש מהאופוזיציה, במקום לשחק ברוגז – אלא אם כן באמת יש למישהו, אלא אם כן באמת מישהו מעדיף שזה יהיה המצב, כי הוא רוצה לגרום סכסוכים בתוך המפלגה.

שלמה קרעי: לא הוגן שאתה אומר - - - ברוגז - - -

ועדת החוץ והביטחון): זה הוגן מאוד, מפני שאני מסתכל על האתגרים העצומים שיש למדינת ישראל מבחינה ביטחונית.

ועדת החוץ והביטחון): אני רואה את האנשים המנוסים, שישנם באופוזיציה - - -

שמחה רוטמן: אתה מדבר - - - חבר אחד בוועדת הכספים, נכון?

ועדת החוץ והביטחון): אני מדבר על הוועדה שלי.

ועדת החוץ והביטחון): אני מדבר על הוועדה שלי, ששם יש לכם ייצוג הולם.

ועדת החוץ והביטחון): הגיע הזמן שתצטרפו, חבר הכנסת קיש, לוועדת החוץ והביטחון ותתחילו – איך אני אגיד את זה?

ועדת החוץ והביטחון): – לפחות תעשו משהו מועיל, במקום לברבר את בעצמכם לדעת כאן במליאה, ועל הדרך גם לדבר בשפה שלא נשמעה כמותה מאז – אני לא זוכר, אבל אני לא כל כך הרבה זמן בקואליציה או בכנסת בכלל.

ועדת החוץ והביטחון): לכן אני מציע לכם באמת להצטרף.

ועדת החוץ והביטחון): אלא אם כן באמת, ראש המפלגה של הליכוד אולי לא רוצה להגיע למצב שהוא אומר: זה בוועדת המשנה למודיעין, וזה בוועדת המשנה להיערכות.

ועדת החוץ והביטחון): יכול להיות שנוח לו להימנע מהסיטואציה הזאת.

ועדת החוץ והביטחון): לכן הוא מעדיף - - -

אופיר אקוניס: אתה יכול לרדת.

ועדת החוץ והביטחון): ולכן הוא מעדיף להשאיר את המצב כמו שהוא.

שלמה קרעי: פשוט לדבר עם אלקין, שיפסיק לרמוס את האופוזיציה.

שלמה קרעי: ואז תראה איך הכול מסתדר.

איתן גינזבורג: איפה אתם, חברים?

איתן גינזבורג: איפה אתם?

איתן גינזבורג: מה, חוסר משמעת בקואליציה.

איתן גינזבורג: תמלאו שורות.

איתן גינזבורג: מה קורה?

איתן גינזבורג: טוב.

איתן גינזבורג: מישהו ראה את משחק הכדורגל שהיה בין מכבי חיפה למכבי תל אביב?

דסטה גדי יברקן: 3:2.

ועדת החוץ והביטחון): 3:2.

ועדת החוץ והביטחון): אבל איזה 3:2?

ועדת החוץ והביטחון): אתה מבין?

ועדת החוץ והביטחון): אתה מבין את האיכות, אתה מבין את האיכות שיש לצפוניים.

ועדת החוץ והביטחון): את האיכות שיש לצפון.

ועדת החוץ והביטחון): עד הדקה 77 מובילים 2, בעשר הדקות האחרונות מכבי שמה שלושה גולים.

ועדת החוץ והביטחון): תודה רבה, חברים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: התחלת לדבר על כדורגל והמליאה התעוררה, נכון, חבר הכנסת טיבי?

איתן גינזבורג: בכדורגל מתעוררים.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תם הדיון.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעות על הסתייגויות.

איתן גינזבורג: נא לשבת.

איתן גינזבורג: נא לשבת במקום.

איתן גינזבורג: נא לשבת במקום ולשמור על השקט.

איתן גינזבורג: ראשית, כמצוות הנוהג, אנחנו נקריא את שמות חברי הכנסת לפי הקבוצות שהוגשו ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: קבוצת סיעת הליכוד: חברי הכנסת בנימין נתניהו, יולי אדלשטיין, ישראל כץ, מירי רגב, יריב לוין, יואב גלנט, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, גלית דיסטל, חיים כץ, אלי כהן, צחי הנגבי, אופיר אקוניס, יובל שטייניץ, דוד אמסלם, דסטה גדי יברקן, אמיר אוחנה, אופיר כץ, אתי עטייה, יואב קיש, דוד ביטן, קרן ברק, שלמה קרעי, מיקי זוהר, אורלי לוי אבקסיס, קטי שטרית, פטין מולא ומאי גולן; קבוצת סיעת ש"ס: חברי הכנסת אריה דרעי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, חיים ביטון, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול ואוריאל בוסו; קבוצת סיעת יהדות התורה: חברי הכנסת משה גפני, יעקב ליצמן, אורי מקלב, מאיר פרוש, יעקב אשר, ישראל אייכלר ויצחק פינדרוס; קבוצת סיעת הציונות הדתית: חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אורית סטרוק, אבי מעוז ואופיר סופר.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא שבו.

איתן גינזבורג: אנחנו מתחילים בהצבעות.

איתן גינזבורג: ההצבעה הראשונה תהיה על ההסתייגות לפני סעיף 1, הסתייגות 1.

איתן גינזבורג: מי בעד? מי נגד?

איתן גינזבורג: ההצבעה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו בהצבעה.

איתן גינזבורג: אנא שמרו על השקט.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: אין מה לדבר עכשיו.

איתן גינזבורג: עכשיו רק מצביעים ולא מדברים.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 34

איתן גינזבורג: נמנעים – 1

איתן גינזבורג: בעד – 34, נגד – 58, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות לסעיף 1, הסתייגות מס' 2.

איתן גינזבורג: בבקשה, חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 32

איתן גינזבורג: נמנעים – 3

איתן גינזבורג: בעד – 32, נגד – 58, שלושה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על לחלופין להסתייגות מס' 2.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 33

איתן גינזבורג: נמנעים –1

איתן גינזבורג: בעד – 33, נגד – 58, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 75

איתן גינזבורג: נמנעים – 2

איתן גינזבורג: בעד – 75, נגד – 15, שני נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי סעיף 1, כנוסח הוועדה, התקבל.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 3, לסעיף מס' 2.

איתן גינזבורג: מי בעד? מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: הסתייגות לסעיף 2.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא הקפידו על עטיית מסכות.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 33

איתן גינזבורג: נמנעים – 1

איתן גינזבורג: בעד – 33, נגד – 58, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 4, לסעיף 2.

איתן גינזבורג: הסתייגות 4 – מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 33

איתן גינזבורג: נמנעים – 1

איתן גינזבורג: בעד – 33, נגד – 59, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: נעבור להצביע על סעיף 2 כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 90

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 90, אין מתנגדים, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי סעיף 2, כנוסח הוועדה, אושר.

איתן גינזבורג: נעבור להצבעה על הסתייגות לסעיף 3, הסתייגות מס' 5.

איתן גינזבורג: מי בעד? מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 33

איתן גינזבורג: נמנעים – 4

איתן גינזבורג: בעד – 33, נגד – 58, ארבעה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 6.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 31

איתן גינזבורג: נמנעים – 3

איתן גינזבורג: בעד – 31, נגד – 57, שלושה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 7.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 33

איתן גינזבורג: נמנעים – 4

איתן גינזבורג: בעד – 33, נגד – 58, ארבעה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: נעבור להצבעה על סעיף 3 כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה – 91

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 91, אין מתנגדים, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסעיף, כנוסח הוועדה, התקבל.

איתן גינזבורג: נעבור להסתייגות מס' 8, הסתייגות לסעיף 4.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 32

איתן גינזבורג: נמנעים – 4

איתן גינזבורג: בעד – 32, נגד – 57, ארבעה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: נעבור להצבעה על הסתייגות מס' 9.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 32

איתן גינזבורג: נמנעים – 2

איתן גינזבורג: בעד – 32, נגד – 57, שני נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: נעבור להצבעה על הסתייגות מס' 10.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 31

איתן גינזבורג: נמנעים – 2

איתן גינזבורג: בעד – 31, נגד – 58, שני נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: נעבור להצבעה על הסתייגות מס' 11.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 31

איתן גינזבורג: נמנעים – 2

איתן גינזבורג: בעד – 31, נגד – 58, שני נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: נעבור להצבעה על סעיף 4 כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד סעיף 4, כהצעת הוועדה – 90

איתן גינזבורג: נמנעים – 3

איתן גינזבורג: בעד – 90, אין מתנגדים, שלושה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי סעיף 4, כנוסח הוועדה, אושר.

איתן גינזבורג: נעבור להסתייגות מס' 12, לסעיף 5.

איתן גינזבורג: הסתייגות 12 – מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 33

איתן גינזבורג: נמנעים – 1

איתן גינזבורג: בעד – 33, נגד – 58, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: נעבור להצבעה על סעיף 5 כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד סעיף 5, כהצעת הוועדה – 92

איתן גינזבורג: נמנעים – 3

איתן גינזבורג: בעד – 92, אין מתנגדים, שלושה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי סעיף 5, כנוסח הוועדה, אושר.

איתן גינזבורג: תמה בכך ההצבעה על הקריאה השנייה.

איתן גינזבורג: אנחנו נעבור - - -

שמחה רוטמן: שמית.

איתן גינזבורג: אנחנו נעבור להצבעה הקריאה השלישית, וההצבעה תהיה הצבעה שמית, לפי בקשת האופוזיציה.

איתן גינזבורג: אבל הם לא הביאו רשימה.

יאיר לפיד: - - - לא ממהרים.

יואב קיש: לא צריך.

יואב קיש: זה חוק - - - סעיף 98.

יואב קיש: מותר לנו שמית.

יואב קיש: כן, מבקשים, מבקשים.

איתן גינזבורג: כתוב: לפי חברי הכנסת או מהאופוזיציה או רובם מהאופוזיציה.

איתן גינזבורג: טוב, נעבור להצבעה שמית.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת לקריאה השלישית.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השלישית.

איתן גינזבורג: בבקשה לקרוא בשמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו משתתף בהצבעה יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – בעד משה גפני – בעד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – אינו משתתף בהצבעה אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – בעד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד יואב קיש – בעד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אמיר אוחנה – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד משה ארבל – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – בעד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת אלון טל – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יעקב ליצמן – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח נירה שפק – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע, שלא קראו בשמו?

איתן גינזבורג: אין.

איתן גינזבורג: אם כך תמה ההצבעה.

איתן גינזבורג: נא למנות את הקולות, בבקשה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 90, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק לפינוי שדות מוקשים עברה בקריאה השלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – המלצת ועדת הכנסת בדבר מינוי סגנים זמניים נוספים ליושב-ראש הכנסת.

איתן גינזבורג: יציג את ההמלצה יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת ניר אורבך.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: אני נועל את רשימת הדוברים.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את המלצת ועדת הכנסת בדבר מינוי סגנים זמניים נוספים ליושב-ראש הכנסת.

): בהתאם לסעיף 2 לתקנון הכנסת ובהמשך להמלצות הוועדה המסדרת וועדת הכנסת, כיום יש ליושב-ראש הכנסת חמישה סגנים זמניים, שלושה מהאופוזיציה ושניים מהקואליציה: מהקואליציה – חברי הכנסת איתן גינזבורג ומנסור עבאס, ומהאופוזיציה – חברי הכנסת דוד ביטן, יעקב מרגי ואחמד טיבי.

): כידוע, הקואליציה רצתה להגדיל את מספר חברי הנשיאות כך שיהיו שישה סגנים מהקואליציה וחמישה מהאופוזיציה.

): לצערי, כחלק מחוסר ההצלחה להקים את כל מוסדות הכנסת, הוועדות הקבועות וועדת האתיקה, לא ניתן בשלב הזה לבחור סגנים קבועים לפי הרכב זה, כי לשם כך נדרש רוב של שלושה רבעים מחברי ועדת הכנסת - -

מיכאל מלכיאלי: אבל למה זה מצער אותך?

): מאוד.

): זה באמת מצער אותי.

קריאה: ניר, מה אתה עושה בשביל שזה יקרה?

): - - ובהיעדר חברים מרוב סיעות האופוזיציה לא ניתן לקבל החלטה כאמור.

): לפיכך, ועל מנת להקל על עבודתם של הסגנים הנוכחיים, שנאלצים לנהל את ישיבות הכנסת במשך שעות ארוכות, מציעה ועדת הכנסת לקבוע, באופן זמני – עד שיתגבשו הסכמות לגבי הרכב הנשיאות הקבוע או עד סוף שנת 2022, לפי המוקדם שבהם – את ההסדר הבא: מטעם הקואליציה יכהנו כסגנים זמניים במהלך השנה – 1.

): חבר הכנסת איתן גינזבורג, שכבר מכהן בתפקיד; 2.

): חברת הכנסת אמילי חיה מואטי; 3.

): חבר הכנסת יבגני סובה; 4.

): חבר הכנסת צבי האוזר; 5.

): חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; 6.

): חבר הכנסת מנסור עבאס, שכבר מכהן בתפקיד.

ינון אזולאי: גם להם יש נורבגי?

): תכף, תכף.

): תחזיק ראש.

): ואולם - - -

ינון אזולאי: - - -

): עוד שנייה, זה עכשיו עולה.

): - - על מנת שלא לחרוג מיחסי הכוחות בין הקואליציה לאופוזיציה, בכל עת אחד מהם לא יכהן בתפקידו כסגן, לפי הפירוט הבא, כך שבכל זמן נתון יכהנו לא יותר מחמישה סגנים מסיעות הקואליציה.

מיכאל מלכיאלי: - - -

): חבר הכנסת מלכיאלי, אני איתך.

): מיום האישור במליאה ועד 28 בפברואר 2022 לא יכהן חבר הכנסת יבגני סובה; מיום 1 במרץ 2022 ועד 30 באפריל 2022 לא יכהן חבר הכנסת איתן גינזבורג, בכפוף להתפטרותו מכהונתו, שכן הוא כבר נבחר לכהן עד לבחירת נשיאות קבועה; מיום 1 במאי 2022 ועד 30 ביוני 2022 לא תכהן חברת הכנסת אמילי חיה מואטי; מיום 1 ביולי 2022 ועד 31 באוגוסט 2022 לא יכהן חבר הכנסת צבי האוזר; מיום 1 בספטמבר ועד 31 באוקטובר 2022 לא תכהן חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; מיום 1 בנובמבר ועד 31 בדצמבר 2022 לא יכהן חבר הכנסת יבגני סובה.

): כאמור, מדובר בהסדר זמני עד בחירת נשיאות קבועה או עד סוף 2022, לפי המוקדם.

): כמו כן, אבקש להזכיר כי האופוזיציה יכולה בכל עת לבקש לאייש את התפקיד של סגן נוסף, והעניין יובא לאישור בוועדת הכנסת ובמליאה.

): אבקש את אישורה של הכנסת להצעה זו.

): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת ניר אורבך.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: אתה נגד הדחות?

איתן גינזבורג: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק חומרי נפץ (תיקון מס' 5), התשפ"ב–2022, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת אורי מקלב, מיכל שיר סגמן, אוסאמה סעדי, ינון אזולאי ודוד ביטן בנושא: צמצום מסגרות כרטיסי האשראי בתחילת 2022 יוביל לפגיעה אנושה בשכבות החלשות ובקשישים; בהצעתם של חברי הכנסת יעל רון בן משה, אופיר סופר וענבר בזק בנושא: ביטול תכנון הארכת כביש 6 לצפון.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי בהתאם לסעיף 96 לתקנון הכנסת הודיע חבר הכנסת עלי סלאלחה כי הוא חוזר בו מהצעת חוק למניעת ביצוע עבירות באמצעות פרסום באינטרנט (הסרת תוכן), התשפ"ב–2021, שמספרה פ/2317/24.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה למזכירת הכנסת.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר להיות ראשון הדוברים על המלצת ועדת הכנסת.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: לרשותך שלוש דקות.

מכלוף מיקי זוהר: חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, הלילות הם לילות ארוכים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מוצאים את עצמנו כאן בלילות ללא שינה, תוך כדי דיונים שאני לא יודע עד כמה אזרחי ישראל מבינים או מודעים לחשיבותם.

מכלוף מיקי זוהר: זו הסיבה שעליתי עכשיו לדבר, על מנת להבהיר שהדיונים שמתקיימים כאן בחודשים האחרונים, שבהם האופוזיציה מן הסתם מבקשת לדבר ולהביע את עמדתה, נובעים מהסיבה שבאופן חסר תקדים, באמת חסר תקדים, הקואליציה החליטה להתעלם מקיום האופוזיציה באופן כללי ובפרט מקיומנו בכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: איך אנחנו רואים את זה בא לידי ביטוי?

מכלוף מיקי זוהר: עד עצם היום הזה ועדות הכנסת לא מאוישות.

מכלוף מיקי זוהר: הן מאוישות אך ורק על ידי הקואליציה, הן לא מאוישות על ידי האופוזיציה.

מכלוף מיקי זוהר: זה דבר חסר תקדים.

מכלוף מיקי זוהר: זה דבר שלא קרה, למיטב זיכרוני, מאז קום המדינה.

מכלוף מיקי זוהר: והדבר הזה לא מטריד אף אחד.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא מטריד את הקואליציה, זה גם, כנראה, לא מטריד את התקשורת, ותתפלאו, זה גם לא מטריד את מערכת המשפט, שנתנה גיבוי למצב הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל מי בסוף סובל?

מכלוף מיקי זוהר: מי שבסוף סובל אלו אזרחי ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: אזרחי ישראל, שהלכו בהמוניהם להצביע בקלפיות, היו צריכים לקבל ייצוג זהה גם בכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: את זה אזרחי ישראל לא קיבלו, והדבר הזה הוא בניגוד לכל ערך דמוקרטי שאנחנו מאמינים בו.

מכלוף מיקי זוהר: אני יודע שהשמאל רבות דיבר על ערך הדמוקרטיה, על ערך החוק, על ערכים ועל דרך, ובעצם הוא הפנה לכולם את גבו.

מכלוף מיקי זוהר: היום הוא אומר בצורה ברורה – השמאל הישראלי והממשלה הנוכחית – שלכנסת אין ערך, שהכנסת בסופו של דבר היא כלי ריק, שאי-אפשר באמצעותו לעשות שום שינוי אמיתי למען אזרחי ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: והדבר הזה צריך להטריד את כולנו, במיוחד אותנו, חברי הכנסת, שחשבנו לתומנו שעבדנו קשה כל החיים והוכחנו שאנחנו ראויים להיות חברי כנסת, כל אחד והמפלגה אשר הוא בא ממנה, וכשהגענו לבניין הזה, שבו יש 120 חברים שאלו הם נבחרי העם, חשבנו שנוכל גם להשפיע למען אזרחי ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: והיום, מה שעושה הקואליציה - -

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

מכלוף מיקי זוהר: - - היא פשוט מוחקת, מוחקת מעל פני האדמה את נוכחות האופוזיציה.

מכלוף מיקי זוהר: והדבר הזה כמובן הוא דבר שבעתיד יכול לחזור כבומרנג לקואליציה הנוכחית.

מכלוף מיקי זוהר: כולי תקווה, לסיום, שהדבר הזה ישתנה ובהקדם, ביוזמת הקואליציה דווקא, לא ביוזמת האופוזיציה, משום שהאופוזיציה עשתה הכול כדי להגיע להסכמה.

איתן גינזבורג: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: ואני מקווה שהקואליציה תפנים את זה, ובראשה הממשלה הזאת ויושב-ראש הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת יואב קיש לשאת דברים, בבקשה.

איתן גינזבורג: סדרנים, בבקשה להחליף את הגרב.

יואב קיש: הם בסדר - - -

איתן גינזבורג: לא, לא ראיתי אותם מגיעים.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: שלוש דקות לרשותך.

ינון אזולאי: מיקי לא מידבק.

יואב קיש: איזה מיקי?

יואב קיש: אה, הוא לא מידבק.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, עלה לפניי יו"ר ועדת הכנסת ניר אורבך, שאמר שהוא מקווה שהכנסת הזו תתחיל לעבוד.

יואב קיש: זו אמירה חלשה של איש חלש.

יואב קיש: הרי ניר אורבך, בתפקיד שלו, אם הוא באמת היה רוצה שהכנסת הזו תעבוד, היה אומר – האמת, יש שני אנשים, זה ליברמן ואלקין, ושניהם לא פה.

יואב קיש: זה אולי חלק מהבעיה, שהם פשוט לא פה, אז הכנסת הזו לא מתנהלת.

יואב קיש: הוא היה אומר להם, מספיק, הגיע הזמן, אנחנו לא יכולים להמשיך לדרוס את האופוזיציה.

יואב קיש: צריך לתת לה ייצוג הוגן בוועדות.

יואב קיש: ברגע שהוא היה עושה את זה, ומאזן בוועדת החוקה, בוועדת הכספים, בוועדת הכנסת, ומאזן בפתיחת הוועדות החדשות, כפי שהיה נהוג בכנסת מאז ומעולם, כל האירוע הזה של סגנים, של ועדת האתיקה, של ועדת ביקורת המדינה – הינה, יושב פה חבר הכנסת שלמה קרעי, מועמד מצוין ליו"ר ועדת ביקורת המדינה.

יואב קיש: ואני אומר לכם, פשוט, הם דורסים את הכנסת.

יואב קיש: ואז הוא עולה לפה בשיא החוצפה, ואומר, הייתי רוצה.

יואב קיש: חבר הכנסת איתן גינזבורג, כשאתה היית יו"ר ועדת הכנסת, אם היה משהו שבאמת היית רוצה בבית הזה, זה היה קורה.

יואב קיש: אני יודע את זה.

יואב קיש: אתה יודע למה?

יואב קיש: כי הייתי יו"ר ועדת הכנסת גם.

יואב קיש: ויו"ר ועדת הכנסת זה תפקיד, אתה יודע, אולי השני הכי חזק בבית.

יואב קיש: התפקיד הראשון זה כמובן יו"ר הכנסת, ואחריו יו"ר ועדת הכנסת.

יואב קיש: יו"ר ועדת הכנסת שעומד מעל הבמה הזו ואומר: זה חשוב לי, ומצד שני מקריא שוב רמיסה מוחלטת של האופוזיציה, זה צביעות, זה אומר שהוא איש חלש, זה אומר שהוא אומר אחד בפה ואחד בלב.

יואב קיש: ושלא יתפלא שאנחנו נמשיך להילחם בכל הכוח, כי הבעיה הזו של הוועדות היא לא איזה בעיה שולית.

יואב קיש: דרך אגב, אנשים חושבים שאנחנו לא מגיעים לוועדות.

יואב קיש: אז בואו, אני אפתיע אתכם.

יואב קיש: מגיעים.

יואב קיש: יש פה אנשים – במקרה יש פה אנשים שגם מגיעים הרבה לוועדות: חבר הכנסת מלכיאלי, חבר הכנסת ינון אזולאי, חבר הכנסת אבוטבול, חבר הכנסת שלמה קרעי, חבר הכנסת פרוש, חבר הכנסת צבי מעוז.

יואב קיש: כל אלה מגיעים לוועדות.

יואב קיש: במקרה הם גם פה עכשיו, אולי לא במקרה.

איתן גינזבורג: אבל אתה יכול לקרוא לו אבי מעוז.

איתן גינזבורג: לו תקרא אבי מעוז.

יואב קיש: מה?

יואב קיש: איך אמרתי?

איתן גינזבורג: צבי.

איתן גינזבורג: אמרתי אבי מעוז.

איתן גינזבורג: לא?

קריאה: הוא אמר צבי.

יואב קיש: אבי מעוז, שקל כצבי וחזק כשמשון.

יואב קיש: אז משום מה יצא לי צבי, אבל אבי, כמובן.

יואב קיש: אז אני אומר עוד פעם, כל אלה מגיעים – הינה, גם חבר הכנסת פינדרוס, ורבים אחרים, אופיר כץ, חבר הכנסת מקלב - - -

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

יואב קיש: אנחנו מגיעים ועושים את העבודה, אבל אנחנו לא ניכנס למקום שמתחילים בתוצאה 10:0 לרעתנו, ואומרים לנו, כשתגיעו ל-8, המשחק נגמר.

יואב קיש: הגיע הזמן.

יואב קיש: תתקנו, תנו יחס הוגן בוועדות, והכנסת הזו תחזור לעבוד.

יואב קיש: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת קיש.

איתן גינזבורג: בבקשה, יעלה ויבוא חבר הכנסת אביגדור מעוז.

איתן גינזבורג: בבקשה, עד שלוש דקות לרשותך.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בקשר לדיון שהיה בינינו בשבוע שעבר - - -

איתן גינזבורג: קיבלתי עדכון מהעוזר שלך.

אבי מעוז: קיבלת עדכון מהעוזר שלי, אבל אחרי זה דיברתי היום עם אבשלום קור, והוא אומר שכמו שאני נוהג לומר: אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: היושב-ראש.

אבי מעוז: ככה הוא אומר.

איתן גינזבורג: טוב.

איתן גינזבורג: אז למדנו.

אבי מעוז: טוב, אז תרשה לי להמשיך, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

מיכאל מלכיאלי: היושב-ראש?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מלכיאלי לא כל כך מבין במה מדובר.

מיכאל מלכיאלי: היושב-ראש, ולא מה?

איתן גינזבורג: יושב-הראש.

איתן גינזבורג: היה ויכוח, והאקדמיה ללשון העברית אמרה שאפשר גם וגם, אך מי שעומד מעל האקדמיה ללשון העברית הוא חברנו אבשלום קור, והוא פסק: היושב-ראש.

משה אבוטבול: כולם היו בניי חוץ - - -

אבי מעוז: אם אדוני יכול להשלים את הזמן.

איתן גינזבורג: בבקשה, הוספתי לך.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נאום מדינת ישראל היא מדינה יהודית מס' 8, והפעם על תחילת יישום רפורמת הכשרות.

אבי מעוז: השבוע נכנס לתוקף השלב הראשון ברפורמת הכשרות, כאשר מעתה כל רבנות מקומית תוכל לתת כשרות בכל רחבי הארץ.

אבי מעוז: הדבר הזה כפול בחומרתו.

אבי מעוז: בשנת התרס"ט, כאשר מרן הרב קוק זצ"ל כיהן כרבה של יפו והמושבות, הקים אחד הרבנים שחיטה עצמאית וכשרות פרטית בעיר יפו.

אבי מעוז: גדולי הרבנים שבארץ ישראל התייחסו לכך בחומרה יתרה, וכך הם כתבו, אני מצטט: "חרדה אחזתנו משמועה רעה כזאת שתהא תורתנו הקדושה להפקירא ומורי הוראה למרמס, אשר זה מעשה רשע, ועל זה נאמר: 'ארור מסיג גבול רעהו', אסור לכל בר ישראל לסמוך הוראתו, והוראתו שיורה פיגול ייחשב.

אבי מעוז: והיננו מזהירים לאחינו יראי השם כי יישמרו לנפשותיהם לבלי היכשל, חס ושלום, וכו', וירחיקו את עצמם ממסיגי גבול.

אבי מעוז: לעורר את כל ישראל בקודש ובחוץ לארץ, לתושבים ולעוברי אורח, ואת כל חכמי ישראל, לעשות בכל הכוחות ולגרש לץ ויצא מדון מישראל, כי זה לא דבר פרטי הוא, כי אם הנוגע לכללות כל ישראל".

אבי מעוז: עד כאן דברי הרבנים שליט"א זצ"ל, כמובן מלפני למעלה מ-100 שנים.

אבי מעוז: מה שהחל השבוע זהו ערעור חמור של מעמד הרבנים המקומיים ברחבי ישראל, כאשר מאפשרים לרבנים אחרים להסיג את גבולם.

אבי מעוז: אבל לא רק פגיעה עקרונית במעמד הרבנות יש כאן, פגיעה שמתאימה למגמותיהם של מובילי הרפורמה, אלא גם פגיעה מעשית ברמת הכשרות במדינת ישראל.

אבי מעוז: במדינת ישראל, שבה עד כה לא היה ניתן לקבל כשרות כלשהי ללא כשרות הרבנות המקומית, לבעל העסק הייתה מוטיבציה להיזהר מלעבור על נוהלי הכשרות, מחשש שהתעודה תילקח ממנו.

אבי מעוז: אולם כעת נשמט כל הבסיס הזה, כאשר היכולת של משגיח מטעם רבנות מקומית לדרוש דרישות כשרותיות כלשהן נפגעת, היות שאם הדרישות לא ימצאו חן בעיני בעל העסק, הוא יוכל פשוט לפנות לרבנות אחרת שתיתן לו את הכשרות, דבר שיוביל בהכרח להורדת רמת הכשרות בישראל.

אבי מעוז: את הרפורמה הזאת, אדוני, צריך להעביר מהעולם ומהר, לפני שתביא לנזקים משמעותיים לכשרות במרחב הציבורי.

אבי מעוז: את הממשלה הזאת צריך להעביר מן העולם ומהר, כי היא כבר גורמת לנזקים משמעותיים לזהות היהודית של מדינת ישראל.

אבי מעוז: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אבי אביגדור מעוז.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא חבר הכנסת אורי מקלף.

אורי מקלב: תודה.

איתן גינזבורג: הקפדתי על מקלף.

אורי מקלב: קיבלת?

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות, אדוני.

אורי מקלב: שלא תתחיל להגיד "מקלף".

אורי מקלב: קיבלת את החומר?

אורי מקלב: שלחתי.

איתן גינזבורג: כן.

איתן גינזבורג: קראתי.

איתן גינזבורג: בגלל זה אמרתי "מקלף".

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, היושב בראש.

אורי מקלב: מכובדי השר מאיר כהן, חבריי חברי הכנסת, אנשים שהקשיבו להצגת הדברים, הנושא, על ידי יושב-ראש הכנסת, והאמת היא לא רק האנשים שהאזינו לו – גם אנחנו כחברי כנסת הרגשנו כמעט בליל הסדר, איזה סוג של חד גדיא או איזה סוג של שליחות אחת, מרוץ שליחים; זה יהיה עד התאריך הזה, וזה עד התאריך הזה, וזה עד התאריך הזה, וזה מסר לזה, וזה מסר, ואני לא יודע – אפילו להשוות את זה לכמה דברים.

אורי מקלב: כל הטרלול הזה נובע מדבר אחד: הכול נובע מהמשך התנהלות הקואליציה.

אורי מקלב: אחרי כל כך הרבה חודשים, איזה סוג של שרלטנות כזאת, סוג של יהירות, שלא יודעים להתגמש, לא יודעים להתנהל, לא יודעים למשול.

אורי מקלב: יש מחלוקת – אני מוכן - - -

מאיר פרוש: הרבה מהח"כים מברית המועצות לשעבר, שם - - -

אורי מקלב: כן, זה לא פלא מאיפה הביאו את השיטות האלה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים, אנחנו מכירים את השיטות האלה.

אורי מקלב: זה תרבות.

אורי מקלב: זו לא רק שיטה, זו תרבות כזאת, שאנחנו חשים את זה, ובעצם אזרחי ישראל חשים את זה.

אורי מקלב: ואנחנו חושבים שכל סדרי הכנסת בכלל התבלבלו – ימים ולילות, לילות הפכו לימים, מכיוון שאין באמת הקשבה ואין יכולת אחרת להתנהל בצורה הגיונית, אני אומר, בכל קנה מידה.

אורי מקלב: נביא את זה למישהו שלא קשור לפוליטיקה הישראלית בכלל, נביא את זה למישהו שנמצא מחוץ לארץ ישראל, מחוץ למדינת ישראל, ונשאל אותו: תשמע, יש קרב בחלוקה, יש חברי כנסת לאופוזיציה במספר כזה, קואליציה, יש ועדות כאלה.

אורי מקלב: איך החלוקה?

אורי מקלב: אין אחד שהיה מסכים לחלוקה שהציעו פה.

אורי מקלב: אין אחד שהיה מוכן לזה.

אורי מקלב: זה שלא מקבלים סעד בבית משפט, לכתחילה לא היו צריכים ללכת לשם, בגלל שהוא גם לא אובייקטיבי בעניין הזה.

אורי מקלב: סוג ההתנהלות הזאת וסוג התרבות הזאת בעצם משפיעה על הכול, ואנחנו חשים את זה מאוד מאוד בנושא הקורונה.

אורי מקלב: יותר סגנים, פחות סגנים – יהיו לכם חמישה, יהיו לכם שלושה, וזה ימסור בתאריך הזה – כבר נסתדר עם זה.

אורי מקלב: אבל כשאנחנו מדברים על מופע טרגי – אני לא יודע אם סטירי או טרגי – של ראש הממשלה, איך שהוא מציג את הדברים, ההתנהלות הכללית של משרדי הממשלה – תסתובבו היום, מה השיח של האנשים.

אורי מקלב: אנשים מחכים שעות רבות בתור, לא יודעים מה הם צריכים, מתי הם צריכים לעשות PCR, מתי זה אנטיגן.

אורי מקלב: הרי זה דברים לא סבירים.

אורי מקלב: אנשים הולכים למקומות פרטיים, מקבלים את התשובות מהר.

אורי מקלב: אם פרטיים יכולים לעשות את זה, אז למה המדינה הזאת לא יכולה לעשות את זה?

אורי מקלב: אז אנחנו יודעים את האמת והתרענו מראש: בתקציב הזה אין שום אפשרות לטפל ולתת מענה אם יש קורונה.

אורי מקלב: אם יש עכשיו גל חמישי, שהוא יותר קשה ולא משנה מהו, אין לכם את האפשרות, ואז אתם מלבישים את זה באידיאולוגיה - -

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

אורי מקלב: - - מכיוון שבאופן אמיתי אי-אפשר להתמודד עם זה.

אורי מקלב: ואנשים שואלים: אתה יכול להסביר לי בהיגיון, אדם שחוזר מחוץ לארץ ממדינה אדומה, הוא מחוסן בשלושה חיסונים, אתה לא יודע אם הוא בכלל נגע, היה קרוב למאומת או לא – אולי, אולי, אולי, אולי – שבעה ימים בבידוד.

אורי מקלב: ישראלי שמחוסן בשלושה חיסונים והוא היה במגע, היה במגע עם מאומת, מספיק שהוא עושה בדיקת אנטיגן והוא משתחרר.

אורי מקלב: אתה יכול להסביר לי?

אורי מקלב: אתה יכול להסביר מדוע אנחנו שולחים אנשים למלונית למעצר?

אורי מקלב: יש היגיון בדבר הזה?

איתן גינזבורג: נא לסיים.

איתן גינזבורג: נא לסיים, אדוני.

אורי מקלב: אנחנו יושבים בוועדת החוקה, אנחנו רואים את הבלבול שנוצר.

אורי מקלב: אז אחרי זה פלא שבתי הספר – הינה, אני מסיים – שבבתי הספר אנחנו יודעים שלא מתחסנים, לא לומדים, אף אחד לא יודע מה הוא צריך לעשות.

איתן גינזבורג: תודה.

אורי מקלב: פלא שלאנשים גם אין אמון?

אורי מקלב: 70 תחנות של חיסונים הציבו בשבועיים האחרונים בארץ – כמעט שלא היו מתחסנים.

אורי מקלב: אין אמון של הציבור.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, עד שלוש דקות.

אוריאל בוסו: יש פה שר?

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת - -

איתן גינזבורג: יש כאן שרה.

אוריאל בוסו: שרה.

אוריאל בוסו: - - העיתונאי אריאל אלחרר העלה כרגע ציוץ: 30,000 איש משתתפים כעת בהילולת הבאבא סאלי בנתיבות בניגוד חמור להנחיות, וכמובן שהסרטון שהוא העלה זה את המשחק באצטדיון סמי עופר בחיפה: 30,000 איש, והדבר הירוק היחיד שהיה שם זה לא התו זה הדשא.

אוריאל בוסו: ויכול להיות שהיינו צריכים לבקש את הילולת הבאבא סאלי אולי באצטדיון, היה יותר קל.

אוריאל בוסו: ואז ההחמרות הקשות שהכבידו על התקציב, כחלק מהעניין – דורשים בהילולה, אגב, תו ירוק.

אוריאל בוסו: וכנראה שדמם של האוהדים הוא פחות סמוק מדמם של המתפללים שדואגים לרפואתם.

אוריאל בוסו: וזה באמת הדבר המצחיק אבל הכואב בהנחיות ההזויות של הממשלה.

אוריאל בוסו: ואם כבר הנחיות של הממשלה, שלח לי הערב מנהל בית ספר, שמישהו כאן שיודע "מורה נבוכים" יפרש לי בתור מנהל מה הוא צריך לעשות: בהתאם להחלטת מנהל בית הספר, לימודים של כיתות א' עד ד' בבית ספר יסודי הנמצא בשטח רשות מקומית אדומה, ואשר התגלה בו תלמיד שקיבל תוצאה חיובית בבדיקה, יתקיימו ככל הניתן בהתאם לאחת או יותר מהחלופות הבאות:

אוריאל בוסו: למידה בשטח פתוח או באמצעות למידה המשלבת פנים אל פנים עם למידה מרחוק או למידה בדרך אחרת שיש בה צמצום מגעים בין תלמידי הכיתה – איך מנהל מצמצם מגעים בין תלמידי הכיתה?

אוריאל בוסו: – בתוך שטח בית הספר, מחוצה לו, או בשטח פתוח, או למידה מקוונת, כל זה בהתאם להחלטת מנהל בית הספר.

אוריאל בוסו: נותנים לו חמש, שש, שבע, שמונה הנחיות ואומרים לו: בהתאם להחלטתו.

אוריאל בוסו: עכשיו, אתה מנהל בית ספר, קורא כזו פסקה, מחר צריך לנהל בית ספר, להכניס – כיתה ירוקה כבר לא קיימת, כן מבודדים, לא מבודדים, חולים, לא חולים.

אוריאל בוסו: תגיד לי, איך אתה רוצה לגשת לציבור?

אוריאל בוסו: מלבד זה, הערב ראינו את הגיחוך ואת הצחוק בישיבת סיעת ימינה, כשעשו את בדיקות האנטיגן, כשראש הממשלה אמר לשרת הפנים: את חיובית ולא חיובית, וניר אורבך אומר להם: זה כן אמיתי, לא אמיתי.

אוריאל בוסו: אזרחי ישראל מסתכלים עליכם.

אוריאל בוסו: זה קורונה, זה חיי אדם, ואתם עושים רק בדיחות מהדברים הללו.

אוריאל בוסו: ואחר כך אתם רוצים שיתייחסו להנחיות שלכם.

אוריאל בוסו: אבל, אגב, היום ראש הממשלה בנט אומר: הצלחה אדירה.

אוריאל בוסו: היום הראשון של החיסון הרביעי, 100,000 איש התחסנו כבר בחיסון הרביעי.

אוריאל בוסו: על מי אתם עובדים?

שלמה קרעי: לא התחסנו, נרשמו.

אוריאל בוסו: אז הוא אמר שיש צפי ל-50,000 חולים ביום - -

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

אוריאל בוסו: - - וברגע שלא יהיו 50,000 הוא יגיד: זו הצלחה אדירה.

אוריאל בוסו: אבל דבר אחד אני רוצה להגיד לך: אם הוא יצליח להביא לקלפי את מספר החולים שהוא מדבר עליהם, הוא יכול להיות ראש ממשלה באמת.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אוריאל בוסו.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

שלמה קרעי: לא התחסנו, נרשמו.

שלמה קרעי: התחסנו או נרשמו.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, השרה, אדוני היושב-ראש, אתה יודע שבתנ"ך יש הרבה פסוקים, חלקם ציוויים, חלקם סיפור דברים על הנביאים, מסרים לעם ישראל.

מיכאל מלכיאלי: התנ"ך הוא מורכב, לכל ספר יש את האופי שלו.

מיכאל מלכיאלי: אחד מהפסוקים העצובים ביותר שיש בספר התנ"ך, ונשפכו נהרות של דיו להסביר את העומק שבפסוק הזה, זה פסוק בספר שופטים – שופטים פרק כ', פסוק כ"ה – ואני מקריא מתוך דברי הנביא: "בימים ההם אין מלך בישראל, איש הישר בעיניו יעשה".

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אין לי ספק שכשאתה היית ילד, וגם אני, ובבית הספר, בתלמוד תורה, הודיעו שהמנהל או המפקח לא נמצא היום – אתה יודע, יש חופש היום.

מיכאל מלכיאלי: אבל אחד הפסוקים העצובים ביותר בתנ"ך, גברתי השרה, זה "בימים ההם אין מלך בישראל, איש הישר בעיניו יעשה".

מיכאל מלכיאלי: כל אחד – מה שהוא רוצה יכול לעשות, כל אדם – הישר בעיניו, מה שנראה בעיניו ישר הוא מסוגל לעשות.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, כשאתה צופה מהצד על ההתנהלות של נפתלי בנט ושל חלק ניכר מחברי הממשלה, אתה אומר לעצמך: ריבונו של עולם, איש הישר בעיניו יעשה.

מיכאל מלכיאלי: אין מלך, אין מנווט, אין מי שמוביל.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, אני, כמו כל עם ישראל, בוודאי כמוך – גברתי השרה הייתה שם בשידור חי – ראו את השיח בין ניצן הורוביץ לראש הממשלה.

מיכאל מלכיאלי: אין לי ספק שכשאת ראית את זה בשידור חי – אני אחרי הרבה שעות, כשהודלף לנו – פשוט התמלאנו רחמים על האיש הזה.

מיכאל מלכיאלי: יושב שר בממשלה, שר בכיר, שר הבריאות, פשוט לועג לו, פשוט הופך אותו לחוכא ואטלולא.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש - - -

מאיר פרוש: מה הוא אמר לו?

מיכאל מלכיאלי: לא, הוא פשוט לעג לו: אל תתעסק בזה, לא מתכוון לענות לך, לא יודע.

מיכאל מלכיאלי: פשוט לעג לו.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, תראה, היה כאן ראש הממשלה נתניהו – לא הסכמנו עם כל מה שהוא אמר, חלק חלקנו עליו.

מיכאל מלכיאלי: נמצא כאן חבר הכנסת אשר כיו"ר ועדת החוקה, ניגח את הממשלה לא מעט.

מיכאל מלכיאלי: וכולנו.

מיכאל מלכיאלי: אבל היה בעל בית.

מיכאל מלכיאלי: ידעו שבסוף בראש השולחן יש אדם שמקבל החלטות, אפשר לאהוב ואפשר לא לאהוב את זה.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו נמצאים בתחושה שאין מלך בישראל.

מיכאל מלכיאלי: יש בן אדם – מגיע לפה מחויך מאוזן לאוזן, אתה לא מבין למה, ואיש הישר בעיניו – תבין, ביום ראשון הוא מוציא הודעה שהפגישה של גנץ עם אבו מאזן בראש העין הייתה למורת רוחו.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

מיכאל מלכיאלי: אתה מבין את המשמעות של זה?

מיכאל מלכיאלי: מה הוא בעצם אומר?

מיכאל מלכיאלי: הוא צוחק עליי.

מיכאל מלכיאלי: גם שר הביטחון לא מתייחס אליי, שר הבריאות.

מיכאל מלכיאלי: ואני מסיים, אדוני היושב-ראש, כי אתה רמזת לי לסיים.

מיכאל מלכיאלי: מה שאמר פה חבר הכנסת בוסו כל כך נכון – אין הנחיות ברורות, כל מנהל בית ספר צריך לנחש מה הוא צריך לעשות, הכול פה נהיה מבולגן - -

איתן גינזבורג: תודה.

מיכאל מלכיאלי: - - ועל זה נאמר: איש הישר בעיניו יעשה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא חבר הכנסת יעקב אשר.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן, בניתי את הנאום אליך.

אני אסתדר גם עם מיקי.

כשאתה במליאה ריקה, הכי קל זה עם היושב-ראש.

אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, יש כזה דבר שנקרא Long Covid, נכון?

אני מרגיש שאני מתחיל לסבול - - -

מיכאל מלכיאלי: רון קובי?

Long.

לא, רון קובי זה כבר נמחק.

ינון אזולאי: יש לו פוסט-טראומה.

מיכאל מלכיאלי: חבר שואל.

מאיר פרוש: הרעיון הוא רעיון - - - בטבריה רון קובי.

תכף יצטרפו אליו עוד כמה, בעזרת השם.

אבל אני מתחיל להרגיש את התסמונת הזאת במרחק שאני מסתכל אחורה.

אני רוצה לשאול אותך, אדוני היושב-ראש, ואותך, גברתי השרה, מה הדין של אדום בבני ברק וירוק בתל אביב?

אז מי שלא יודע מה הדין של בני ברק אדום וירוק בתל אביב – אני מתכוון לרמזור, אדוני היושב-ראש – אז אם כולנו זוכרים מה שהיה, כולם המליצו: תסגרו את בני ברק, הם הולכים להדביק לנו את כל הארץ.

כותרות בעיתונים, איווט התעורר, הדוקטור איווט.

ואני אשאל אתכם עוד חידה: מה קורה אם אדום בתל אביב וירוק בבני ברק?

אז יוצאת שרת החינוך אתמול בכותרת ראשית ב-ynet, שהיא הייתה גם יושבת-ראש ועדת הקורונה בזמנו, ואומרת שהיא מתנגדת שכיתות אדומות בתל אביב לא ילמדו.

"אין רמזור", היא אומרת, נגמר הרמזור.

ובמקרה אני גם מסכים איתה בנושא החינוך.

הרי זה מה שאמרנו אז.

זה מה שאמר מרן הרב קנייבסקי: על חינוך תחשבו פעמיים.

אבל אדוני היושב-ראש, אני לא יכול שלא לסבול את ההפרעות האלה של הקורונה כשאני רואה מה עשו, איך התירו את דמנו, איך הפכו אותנו למידבקי מחלות, ומה לעשות, כשכל הרשימה האדומה כיום היא ערים לא חרדיות – שקט, דממה.

הרמזור נקבר, קברו אותו, פירקו אותו.

אין רמזור.

כל אלה שצעקו פה "רמזור".

אז כשזה חרדים, אדוני היושב-ראש, הרמזור מהבהב, וכל העיתונאים והפוליטיקאים שוחרי המנדטים האנטי-דתיים – כולם הופכים אותנו ללא לגיטימיים.

פרשנויות מפה עד אמריקה.

אבל כשאתה שומע על עוד עיר אדומה ועוד עיר אדומה ועוד עיר אדומה, ואף אחד מהם עדיין, ברוך ה', לא חרדית – שקט.

דממה.

ואם בצבעים עסקינן, אדוני היושב-ראש, זו צביעות מהמדרגה הראשונה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה על העמידה בזמנים.

מיקי לוי: חבר הכנסת ליצמן – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

קריאה: - - -

ינון אזולאי: אני שומע ללב שלי.

ינון אזולאי: ערב טוב, ברשות אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, חבריי חברי הכנסת, יעקב אשר, אני אמשיך מאיפה שאתה הפסקת.

ינון אזולאי: אין רמזורים.

ינון אזולאי: כשזה אצל חרדים אז יודעים לפרסם, וכשהיום הכול ירוק אצלנו, אז אף אחד לא מדבר.

ינון אזולאי: אבל כשקבוצה ירוקה משחקת נגד קבוצה אדומה – או לא יודע את הצבע של השנייה - - -

חיים ביטון: צהובה.

חיים ביטון: צהובה.

ינון אזולאי: צהובה.

אנחנו בדגל התורה לא יודעים.

ינון אזולאי: אני פחות מבין בדברים האלה, אבל אני רק ראיתי בחוץ את ההתפעלות.

ינון אזולאי: יכול להיות שיושב שם הפרופסור ומסתכל על המשחק הדגול הזה של מכבי חיפה נגד מכבי תל אביב.

ינון אזולאי: ואני מסתכל ואומר: בטח זה בלי אוהדים, בלי משתתפים, אחרת לא יכול להיות, קורונה בלי הנחיות.

ינון אזולאי: אתה מסתכל, אתה רואה עשרות אלפים יושבים שם – אלפים, עשרות אלפים – בצפיפות, אחד דבוק בשני.

ינון אזולאי: אין מי שיגיד להם הנחיות.

ינון אזולאי: אבל האמת, מה שיעקב אשר אמר, אני מסכים איתו.

ינון אזולאי: למה?

ינון אזולאי: כי לא יודעים בדיוק מה ההנחיה.

ינון אזולאי: אבל איפה הם כן יודעים איפה ההנחיות, יעקב מרגי?

ינון אזולאי: איפה הם יודעים איפה ההנחיות?

ינון אזולאי: בקרב הבאבא סאלי.

ינון אזולאי: יש הילולה, באוויר הפתוח – שם יודעים איפה יש הנחיות.

ינון אזולאי: פתאום אתה שומע מחירים אסטרונומיים של משטרת ישראל שרוצה עוד כסף, על מה?

ינון אזולאי: להגדיל את הסד"כ.

ינון אזולאי: מי אמר?

ינון אזולאי: למה צריך?

ינון אזולאי: פתאום יש למשרד הבריאות הנחיית קורונה.

ינון אזולאי: זה אפשרי.

ינון אזולאי: אבל זה כשאין מנהיג בעולם.

ינון אזולאי: בעולם אומנם יש – פה במדינה שלנו אין מנהיג, בממשלה שלנו אין מנהיגים.

ינון אזולאי: זה המצב כשיש שלושה ראשי ממשלה שכל אחד מושך לכיוון שלו.

ינון אזולאי: שלושה ראשי ממשלה שכל אחד מסתכל מה טוב למצביעים שלו כביכול.

ינון אזולאי: אף אחד לא מסתכל באמת מה טובת העם.

ינון אזולאי: תצאו לרחוב, תשאלו מישהו אם הוא יודע איזו הנחיית קורונה.

ינון אזולאי: אף אחד לא יודע.

ינון אזולאי: אתמול הייתי צריך לעבור בדיקת אנטיגן בגלל שנחשפנו בשבוע שעבר בוועדת כספים לחולה מאומת.

ינון אזולאי: שאלתי.

ינון אזולאי: התקשרתי לרופא, אמרתי: עברו חמישה ימים, האם אני צריך או לא צריך?

ינון אזולאי: הוא אמר לי: חכה, אני בודק, אחזור אליך.

ינון אזולאי: התקשרתי לעוד אחד, הוא אומר: בודק, חוזר אליך.

ינון אזולאי: רופאים – תענו כן, לא, מה?

ינון אזולאי: בסופו של דבר, אחד מהם חזר אליי אחרי שכבר עברתי את הבדיקה ויצאתי שלילי והכול בסדר.

ינון אזולאי: זה כשאין הנהגה, כשלא יודעים מה לעשות, זה המצב.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, אם אני רוצה לדבר פה על מה שקורה עכשיו עם הסגנים – הרי זה סוג שאין הנהגה.

ינון אזולאי: מצופה ממך כיושב-ראש – ואתה יודע מה זה כנסת, ואני מעריך את הידע שלך בכנסת – לקחת עוד פעם את המושכות ושיחזרו לפחות למכתבים שיריב לוין שולח.

ינון אזולאי: לחזור לשם.

ינון אזולאי: לחזור אליהם ולהושיב באותו שולחן – אתה יודע להושיב אותם בשולחן עגול – ולעשות הכול על מנת שהכנסת תעבוד כמו שצריך.

ינון אזולאי: ולתת בצדק את מה שמגיע לאופוזיציה, וגם אם יהיה רק רוב אחד בוועדת כספים, לא קרה כלום, תמיד אתה יודע שאפשר להגיש את הרוויזיה, תמיד אתה יודע שאפשר לקיים עוד דיון ואפשר יהיה לעכב.

ינון אזולאי: עם התייעצות סיעתית הכול אפשר, מי כמוך יודע.

ינון אזולאי: אבל החשוב הוא שהכנסת תתפקד, וכשאתה רוצה, אתה יודע לעשות את זה, כי אתה באת מהמקום הזה, ולכך אנחנו מצפים.

ינון אזולאי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מתחייב לעשות עוד ניסיון, התשיעי במספר.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, אני רוצה להתחיל איפה שסיים ידידי חבר הכנסת ינון אזולאי.

יעקב מרגי: סוגיית ההתנהלות בבית – דיברנו על זה היום בנשיאות.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, הנתונים מדברים בעד עצמם.

יעקב מרגי: הנוסחה פשוטה מאוד.

יעקב מרגי: צריך פשוט לקבל החלטה שהפנקסנות הקטנה – ואני לא אומר שלך; אני יודע בדיוק איפה הלב שלך נמצא.

יעקב מרגי: אני יודע מאיפה זה בא ומי מוביל את הגישה הקטנונית הזו, הפוגענית הזו והכוחנית הזו.

יעקב מרגי: יש כמה חברי כנסת לליכוד – את אותו חלק יחסי צריכים לקבל בוועדות הכספים.

יעקב מרגי: יש עודף של הקואליציה על פני האופוזיציה – אותו יחס עודף צריך להיות בוועדת הכספים.

יעקב מרגי: הפחד נגמר – תקציב אושר.

יעקב מרגי: רבותיי, כל מה שאנחנו חווים פה, בבית הזה, זה הציר, זו הסיבה – לא סיבה אחרת – בוודאות.

יעקב מרגי: והינה, אני אומר לך: אני לא מכיר גישה אחרת באופוזיציה לקדש מלחמה.

יעקב מרגי: אבל לא ייתכן – ובצדק, אני מסכים, אי-אפשר שתחריג את ועדת החוץ והביטחון; תחריג את ועדת הכספים, ותחריג פה, ותחריג שם, ותחריג את הנשיאות; אז איזה מאבק זה?

יעקב מרגי: לא יתוקן המצב.

יעקב מרגי: אנחנו רואים את הגישה.

יעקב מרגי: אנחנו רואים את הגישה של השר המקשר – גישה מאוד מתנשאת ופוגענית גם בתשובות ובהתייחסות.

יעקב מרגי: די, הבחירות עברו, תקציב אושר.

יעקב מרגי: העם רואה לנו, העם שומע אותנו.

יעקב מרגי: התחושות שאנחנו מרגישים כאן – גם הציבור שבשדה, העם שבשדות, רואה את זה.

יעקב מרגי: הדרך היחידה למתן את השיח פה היא להוביל הידברות ולחלק את הנתח – הכול בחלק יחסי לפי גודל הסיעות, לפי גודל קואליציה וגודל אופוזיציה.

יעקב מרגי: לסיום, אדוני היושב-ראש: לכן, גם הסוגיה של הסגנים – זה עוד סדק בסכר שנפרץ בעבודת הכנסת.

יעקב מרגי: תמיד זה היה בהבנה, בהסכמה ובתיאום עם האופוזיציה – ושוב, זה לא קורה; עוד דבר ועוד דבר.

יעקב מרגי: אני קורא לך, אדוני היושב-ראש:

יעקב מרגי: אם קטון אתה בעיניך, נשיא בית ישראל – אתה יושב-ראש הכנסת, תעז, תעז.

יעקב מרגי: אני מבין את האופי, אני מבין את הגישה שלך, אבל תעז ותצליח, כי זה בסוף-בסוף כבודו של הבית הזה.

יעקב מרגי: ברוך תהיה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל – איננו; חבר הכנסת אייכלר – איננו; חבר הכנסת סמוטריץ' – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לפנות מעל במה זו כעת לראש הממשלה נפתלי בנט.

מאיר פרוש: אני רק רוצה לשאול אותו – אני יודע שלא יהיה לו מה לענות, אבל תוך כדי השאלה, אבקש לחדד את האבסורד שאליו אנחנו מובלים, כתוצאה מהמהלך שהוא עשה כשהוא חבר ליש עתיד, לליברמן, למפלגת העבודה, למרצ, ועשה קואליציה אחרת.

מאיר פרוש: אנחנו התבשרנו בשבוע שעבר ששר הביטחון גנץ אירח בביתו את יושב-ראש הרשות הפלסטינית אבו מאזן.

מאיר פרוש: אף אחד מאיתנו לא חושב שלנתניהו הייתה איזושהי שנאה בלב נגד אבו מאזן, שנתניהו פשוט לא סבל לראות את הפרצוף הזה של אבו מאזן, ולכן הוא מידר אותו ולא היה לו קשר איתו.

מאיר פרוש: התהליך שנתניהו עבר עם אבו מאזן והעובדה שנתניהו לא חבר אליו ולא יצר איתו קשר – זה הכול מכיוון שהוא ראה באבו מאזן אחד שמשחק את התפקיד הכפול, כמו שאומרים: מצד אחד, נותן כסף לטרוריסטים, נותן כסף למשפחות של מחבלים, לא מגנה טרור.

מאיר פרוש: מצד שני, הוא מבקש שישראל תיתן לו מחוות, תעזור לו ותיתן לו.

מאיר פרוש: נתניהו אמר: כל זמן שאתה לא מגנה את הטרור, כל זמן שאתה לא מסתייג מזה – אני כבר לא מדבר על הדברים האחרים שהוא ביקש ממנו, שהוא ידבר ברור ושהוא יכיר במדינה יהודית וכל הדברים האלה; נתניהו לא רצה לחבור אליו.

מאיר פרוש: מה קורה עכשיו?

מאיר פרוש: נפתלי בנט היה בצד הזה שהסכים עם נתניהו בדבר הזה.

מאיר פרוש: הרי הוא אמר שהוא עשר מעלות ימינה.

מאיר פרוש: הוא הסכים עם הקו הזה, שאין הצדקה לחבור לאבו מאזן, כאשר אבו מאזן, יושב-ראש הרשות הפלסטינית, עדיין נותן כסף מכספי הרשות למשפחות המחבלים, למשפחות המרצחים, לאלה שפוגעים בעם ישראל.

מאיר פרוש: ואיך אפשר לנהל איתו דיאלוג?

מאיר פרוש: איך אפשר לנהל איתו דו-שיח?

מאיר פרוש: מה בנט היה צריך לעשות, כאשר הוא יכול לחבור לנתניהו ולהקים ממשלה?

מאיר פרוש: לקפל פה איזשהו אגו, לבקש עוד משהו – העיקר כדי להקים ממשלה כזו.

מאיר פרוש: מה קורה עכשיו.

מאיר פרוש: זה שבנט מודיע שזה לא לרוחו זה הרי בדיחה.

מאיר פרוש: שמעת פעם ראש ממשלה, ששר שלו, שר בכיר, פועל שלא לרוחו?

מאיר פרוש: הנשמע כדבר הזה?

מאיר פרוש: אז או שזה לא לרוחו, אבל אתה לא שווה כלום, כולם מצפצפים עליך, ואז באופן טבעי, לא רק בישראל כולם מצפצפים עליך, אלא גם בארצות הברית ובכל העולם.

מיקי לוי: תודה.

מאיר פרוש: לאן אתה מוביל את עצמך?

מאיר פרוש: לאן אתה מוביל את עם ישראל?

מאיר פרוש: לאן הובלת אותנו בהקמת ממשלה כזו כשכל מה שהיה פסול בעיניך כשר היום?

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר – איננו.

מיקי לוי: חברת הכנסת וולדיגר, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-הראש או היושב-ראש – כבר שיגעו אותנו עם זה.

שלמה קרעי: יושב-הראש.

מיכל מרים וולדיגר: יושב-הראש.

מיכל מרים וולדיגר: לא, לא, דווקא עמד פה אבי מעוז ואמר: היושב-ראש.

מיכל מרים וולדיגר: אבל לא ניכנס לזה.

מיכל מרים וולדיגר: עזוב.

שלמה קרעי: יושב-הראש – זה הנכון.

שלמה קרעי: האקדמיה אפשרה לומר גם היושב-ראש.

מיכל מרים וולדיגר: בסדר.

מיכל מרים וולדיגר: לא ניכנס לזה.

שלמה קרעי: כמו שאת אומרת "עורך הדין".

מיכל מרים וולדיגר: כן, כן.

מיכל מרים וולדיגר: סליחה שאמרתי את זה בכלל.

מיכל מרים וולדיגר: נכנסתי באין כניסה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד השרה, כנסת נכבדה, קודם כול, אני רוצה לברך את הסגנים החדשים.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא איכנס לכל מה שנאמר לפניי, אם הקואליציה דורסנית.

מיכל מרים וולדיגר: אני מסכימה לכל מילה, אבל חבל על הזמן, ולכן אני אמשיך הלאה, ואני אשתף פה את חבריי בכך שאתמול עליתי לחומש.

מיכל מרים וולדיגר: אני נערת גבעות – אני גרה בגבעה, בגבעת שמואל, אז אני רגילה לזה.

מיכל מרים וולדיגר: עליתי לחומש יחד עם עוד שישה חברי כנסת נכבדים, חברי כנסת שחברים בשדולה שהקים חברי יולי אדלשטיין, שדולת חומש תחילה; שדולה שחברים בה מעל 40 חברי כנסת.

מיכל מרים וולדיגר: אתמול עלו איתי, כמו שאמרתי, יולי אדלשטיין, יואב קיש, ניר ברקת, אלי כהן, אופיר כץ ומשה אבוטבול מש"ס, אחרון-אחרון חביב.

מיכל מרים וולדיגר: ליועצים שלנו לא נתנו לעלות איתנו, ואני מוחה על כך.

מיכל מרים וולדיגר: ניסיתי להשיג עכשיו מהיועצת המשפטית שגית חוות דעת, שהבנתי שנכתבה בעבר, שליועצים מותר ללכת איתנו לכל מקום, כי אנחנו צריכים אותם, והם חלק מאיתנו.

מיכל מרים וולדיגר: לא ברור לי למה לא נתנו להם לעלות, ונאלצנו לעלות לבד, אבל זה כבר לשיחה אחרת.

מיכל מרים וולדיגר: בכל מקרה, ראיתי את הנערים שם, את תלמידי הישיבה, שהחבר שלהם יהודה דימנטמן, השם ייקום דמו, נרצח ממש מול עיניהם.

מיכל מרים וולדיגר: ראיתי את הדבקות שלהם – דבקות באדמה, אדמת ארץ ישראל הקדושה, דבקות בתורה ובלימוד של התורה, ותהיתי לעצמי: למה הם צריכים לעבור את כל זה?

מיכל מרים וולדיגר: למה הם צריכים ללמוד בתוך אוהל כשהרגליים שלהם קפואות; לאכול אוכל קר כשיש אוכל; לישון בתנאים לא תנאים; לחיות בתנאים לא תנאים; לקבור את החבר שלהם; כשכל הזמן מאיים מעל ראשם לא רק טרור ערבי אלא גם אימת הפינוי?

מיכל מרים וולדיגר: למה?

מיכל מרים וולדיגר: למה?

מיכל מרים וולדיגר: פינוי כל כך מיותר; פינוי מהאדמה שבלאו הכי נשארה בשליטה מלאה של מדינת ישראל; פינוי שנעשה אך ורק כדי למצוא חן בעיני הממשל בארצות הברית, שלא הסתפק רק בפינוי מחבל עזה.

מיכל מרים וולדיגר: הפינוי, הגירוש מצפון השומרון, היה הזוי אז והוא הזוי כפל-כפליים היום.

מיכל מרים וולדיגר: יש לבטל את סעיפי הפינוי מצפון השומרון מחוק ההתנתקות.

מיקי לוי: משפט לסיכום.

מיכל מרים וולדיגר: כן.

מיכל מרים וולדיגר: אני מסיימת.

מיכל מרים וולדיגר: הצעה שרק לפני כמה חודשים, בכנסת הנוכחית – פה, בכנסת הזו – עברה בקריאה טרומית והצביעו בעדה גם חברי תקווה חדשה וגם חברי ימינה.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני חושבת שזה הזמן לבטל את הסעיפים הרלוונטיים מחוק ההתנתקות, לאשר את השיבה לחומש וכל שלושת היישובים הנוספים, וכמובן כמובן, להותיר את הישיבה ואת לומדי התורה שבה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור, בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדתי השרה, חבריי חברי הכנסת.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, הכנתי נאום לדבר בנושא אבל אני חושב שבעת הזאת, כששמענו על המקרה שקרה בחיפה עם המסוק הצה"לי, אני רוצה לקרוא לכולם לומר פרק תהילים לתוצאות ולבשורות טובות שנתבשר מהמקרה הנאמר.

יואב בן צור: "שיר למעלות.

יואב בן צור: אשא עינַי אל ההרים מאין יבוא עזרי.

יואב בן צור: עזרי מעם ה' עֹשה שמים וארץ.

יואב בן צור: אל יִתן למוט רגלך אל ינום שֹׁמרך.

יואב בן צור: הנה לא ינום ולא יישן שומר ישראל.

יואב בן צור: ה' שֹׁמרך ה' צִלך על יד ימינך.

יואב בן צור: יומם השמש לא יככה וירח בלילה.

יואב בן צור: ה' ישמָרך מכל רע ישמור את נפשך.

יואב בן צור: ה' ישמור צאתך ובואך מעתה ועד עולם".

יואב בן צור: יהי רצון שנתבשר בשורות טובות, ובעזרת השם, כל מי שצריך לישועה הקדוש ברוך הוא ישלח לו ישועה קרובה.

יואב בן צור: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, מרגש מאוד.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי השרה, כמובן, כמו ידידי וקודמי הרב יואב בן צור, חבר הכנסת היקר, אצטרף גם לאיחולים של רפואה שלמה, מי שצריך רפואה שלמה, ושהקדוש ברוך הוא יחזק את חיילינו, חיילי צבא ההגנה לעם ישראל, שעושים הכול הכול למען שמירתה של ארצנו היקרה.

משה אבוטבול: אז מאחלים רפואה שלמה לפצועים ומקווים, בעזרת השם, שנשמע רק בשורות טובות מהלילה הזה.

משה אבוטבול: כמובן, הייתי רוצה להתחיל לספר באמת בקצרה על הביקור המרגש שהיה אתמול יחד עם חברי הכנסת, שכבר ציינה אותם מיכל, את השמות של האנשים הנפלאים שבאו יחד לראות את חומש.

משה אבוטבול: היינו שם, זה היה פשוט מרגש לראות את העוצמה היהודית של אותם אנשים, שמוכנים להקריב, להקריב את הכול, כדי להיות שם בארץ לא זרועה; לראות באמת את מסירות הנפש שלהם, בפרט של אותם בחורי ישיבות, שיושבים שם תחת האוהל, תחת מקום שגם קר שם וגם מאוד מאוד מאוד לא נעים ונוח.

משה אבוטבול: אבל עם כל זה, הם מוסרים נפש של לימוד התורה, יחד עם ראש הישיבה שלהם שם ומגידי השיעורים.

משה אבוטבול: התפללנו איתם גם תפילת מנחה, היה באמת – לראות את העוצמה היהודית שלהם.

משה אבוטבול: ואני תמה ושואל: על דבר כזה, חס וחלילה – על מה רגזה הארץ?

משה אבוטבול: דבר כזה, חלילה, לאבד משם במקום לפתח את זה, לתת כוחות לעניינים הרוחניים?

משה אבוטבול: במצב כזה של עם ישראל, מה אנחנו צריכים יותר מאשר הגנה רוחנית?

משה אבוטבול: הגנה מהסוג הזה, להגן על עם ישראל, על מדינת ישראל – צריך את תורת ישראל, ורק מי שבעצם נוטש את תורת ישראל בסוף גם לא מוצא את ארץ ישראל.

משה אבוטבול: הא בהא תליא.

משה אבוטבול: אין דבר כזה.

משה אבוטבול: אני יכול להחזיק בארץ הזו, אבל אם אין לך את המשהו שאתה צריך להיאחז בו, שזה התורה הקדושה, אין לנו שום זכות בארץ הזו, כפי שבאמת זה מופיע גם בחז"ל, שכל מה שיש לנו, זכות בארץ והכול, זה על סוד התורה ולומדיה.

משה אבוטבול: אני רוצה גם כן לבוא ולומר דווקא לנושא הזה שכולם מדברים פה: כדי להיות באופוזיציה, עם כל מה שזה נראה דבר לכאורה גרוע – חברים, זה זכות.

משה אבוטבול: זה זכות שניתנה לנו באופוזיציה לשרת את עם ישראל.

משה אבוטבול: אנחנו לא צריכים להיבהל כל זמן שהאופוזיציה היא עניינית ואנחנו באים ואומרים את דברנו, ואם אנחנו דבקים בצדק – הצדק בוא יבוא.

משה אבוטבול: לוקח לפעמים זמן, אבל זה יגיע.

משה אבוטבול: אבל ההתעקשות של הקואליציה בצורה כזו מחפירה בנושאים שהם בעצם ליבה של הדמוקרטיה, כמו הנושא הזה של לאפשר לנו לעבוד בצורה נאותה ותקינה בתוך הוועדות, ולמנוע מאיתנו את ארגז הכלים הבסיסי הזה - -

מיקי לוי: משפט לסיכום.

משה אבוטבול: - - לבוא לבצע את הדבר שנדרש מאיתנו, של חוק תקין והניהול הדמוקרטי הזה - - - אני רק רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש.

משה אבוטבול: אחרי זה שואלים את השאלה, ששואלים אותם אנשים בתוך הקואליציה, שאלה כזו שנראית – מגלגלים עיני עגל: למה אנחנו מתנהגים ככה?

משה אבוטבול: אז אני רוצה לבוא ולומר: ההתנהגות באה בעצם על כך שאנחנו לא מצליחים לבוא לידי ביטוי, אז אל תתפלאו כשאתם רואים את זה - -

מיקי לוי: תודה.

משה אבוטבול: - - כי אתם בעצם לא מאפשרים לנו לעשות את עבודתנו.

משה אבוטבול: אני מאוד מקווה שלפחות בסגנים האלה, שאתם הולכים פה לחלוק את זה בצורה ממש דיקטטורית, שם אולי תעשו עצור ואתנחתה ותחשבו גם על האחרים שנמצאים פה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד השרה, חבריי חברי הכנסת, לפני שעה קלה היינו בבית החולים אסף הרופא ברמלה וביקרנו את האסיר, העצור המינהלי השובת רעב מזה 141 יום, הישאם אבו הוואש.

אוסאמה סעדי: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, הוא בסכנה חיים רצינית.

אוסאמה סעדי: אני מלווה את שובתי הרעב העצורים המינהליים מאז שנכנסתי לכנסת, בתוקף היותי יו"ר ועדת האסירים ברשימה המשותפת – גם אז, המאוחדת, וגם היום.

אוסאמה סעדי: ואני ראיתי הרבה שובתי רעב, באמת הרבה שובתי רעב, ששבתו 60 יום, 70 יום, 90 יום, 100 יום, אבל מראה כזה כמו שראיתי היום לא ראיתי מימיי.

אוסאמה סעדי: הבן אדם היה במשקל של 86 ק"ג, היום הוא אולי 36 ק"ג, והוא בעצם שלד, שלד של אדם.

אוסאמה סעדי: הוא באי-הכרה, הוא לא מסוגל לדבר, הוא בהתקפים כל הזמן.

אוסאמה סעדי: ואני שואל: בית המשפט העליון התלה את צו המעצר המינהלי.

אוסאמה סעדי: זה מין שעטנז כזה, לא ביטול ולא אישור.

אוסאמה סעדי: אומרים: בגלל המצב הרפואי עכשיו, אז הוא לא מהווה סכנה לביטחון המדינה, לביטחון האזור, אז אנחנו יכולים להתלות את הצו.

אוסאמה סעדי: אבל מצד שני אומרים: הוא לא יכול להשתחרר מבית החולים, וכאשר יבריא יוחזר למעצר המינהלי.

אוסאמה סעדי: ואני פה, גברתי השרה, מטיל את האחריות על מה שיקרה – ובאמת, אתם רואים את כל מה שקורה מסביב, ואני שואל: עצור מינהלי, אתם אומרים יש – והוא אומר, והוא אומר:

אוסאמה סעדי: אם יש נגדי ראיות ואני ביצעתי עבירות, בבקשה, תתכבדו ותגישו נגדי כתב אישום.

אוסאמה סעדי: אבל אני לא מוכן להיות במעצר מינהלי, ואחרי זה עוד מעצר מינהלי, ואחרי זה עוד מעצר מינהלי, ואחרי זה עוד חידוש.

אוסאמה סעדי: המעצר המינהלי שלו מסתיים בפברואר.

אוסאמה סעדי: עכשיו אומרים: בסדר, במקום שישה חודשים עד אוגוסט, אנחנו מקצרים את זה ליוני, אחרי זה לאפריל.

אוסאמה סעדי: אני חושב שצריך לקבל החלטה עוד היום, לפני שיהיה מאוחר, ולפני שנתחיל לדבר על השהיד הישאם אבו הוואש – צריך לשחרר אותו הביתה, שיחזור לחיק משפחתו, ושיקבל את הטיפול הרפואי, ושיחזור לפני שיהיה מאוחר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: אמרת קודם, אדוני היושב-ראש, שתנסה לעשות את הניסיון התשיעי במספר.

שלמה קרעי: אני שואל אותך: איזה ניסיונות?

שלמה קרעי: על מה אתה מדבר?

שלמה קרעי: הכול תלוי בייצוג שלנו, בכבוד שתיתנו לדמוקרטיה, ובהתנהגות שלך, אדוני היושב-ראש, עצמך.

שלמה קרעי: אתה הרי נותן גיבוי להחלטות המופרכות של אלקין כבר חצי שנה ומוסיף עליהם בדורסנות שטרם נראתה כאן.

שלמה קרעי: אתה בחרת להשאיר את המצב כמו שהוא ולהטיף לנו מוסר.

שלמה קרעי: אתה בחרת לפתוח במלחמה נגד האופוזיציה ואז להטיף לנו.

שלמה קרעי: לצערי, גם אתה וגם אלקין כנראה תבינו את זה מספסלי האופוזיציה, ואז כבר יהיה מאוחר מדי להשיב את הגלגל לאחור.

שמחה רוטמן: - - - את אחוז החסימה.

שלמה קרעי: הוא כנראה יעבור.

שמחה רוטמן: לא, מיקי – בעזרת השם.

שלמה קרעי: כחלק מהדורסנות וסתימת הפיות הזאת והאג'נדה הלא-דמוקרטית, השמאל המתחסד והצבוע מנסה גם לסתום את הפה לימין.

שלמה קרעי: הם פתחו במחול שדים על צעקות של שני המפגינים על חבר הכנסת בגין בהפגנה מול הכנס של תקווה נכזבת בבית שמש.

שלמה קרעי: עכשיו נעזוב רגע את זה שאנחנו כבר סיימנו להתנצל בפני השמאל, אותו שמאל שדרדר את תרבות השיח לשפל שלא היה כמותו כלפי נתניהו ובני משפחתו – נעזוב את זה.

שלמה קרעי: אני דווקא רוצה לומר לחבר הכנסת בגין שהוא לא היה שותף למחול השדים הזה – הוא הכיר בזכות ההפגנה של אלו שצעקו כלפיו.

שלמה קרעי: אז אני רוצה לומר לו שהוא לא הראשון ולא האחרון.

שלמה קרעי: במדרש רבה לפרשת שמות – "וידבר ה' אל משה ואל אהרן ויצום אל בני ישראל" – כתוב, המדרש אומר:

שלמה קרעי: אמר להם הקב"ה: בני סרבנים הם, רגזנים הם, טרחנים הם.

שלמה קרעי: על מנת כן תהיו מקבלים עליכם שיהיו מקללים אתכם, שיהיו מסקלים אתכם באבנים".

שלמה קרעי: ככה אמר הקב"ה למשה כבר לפני שלושת אלפים ושלוש מאות שנה.

שלמה קרעי: עכשיו, אנחנו לא רוצים שיסקלו אותנו באבנים, אבל איש ציבור צריך לדעת – כולל אותך, אדוני היושב-ראש – שלכל החלטה יש משמעות.

שלמה קרעי: כל החלטה לא אתית, לא מוסרית, לא ציונית, תגרור גם תגרור ביקורת נוקבת והפגנות זועמות, ובצדק רב.

שלמה קרעי: יש כאן ממשלה, ואתה חלק ממנה, וחבר הכנסת בגין חלק ממנה, שלקחה לעצמה, איך אמר דודי אמסלם?

שלמה קרעי: שיכרון כוח – הגעתם למצב של שיכרון כוח, ואתם לא רואים בעיניים.

מיקי לוי: תודה.

שלמה קרעי: ויגיע זמנכם בקרוב.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שכשתכננתי שאני אדבר הערב חשבתי שיהיה לי למי להחמיא, למרות שבינתיים נראה לי שהמחמאות היו קצת מוקדמות מדי, אבל לפחות על הצהרת הכוונות.

שמחה רוטמן: בקואליציה, שאין שום מכנה משותף אידאולוגי שמאחד אותה מלבד שנאה, עדיין משמח מדי פעם שיש כמה אנשים שיש משהו שחשוב להם, יש משהו שעליו הם מוכנים לבוא ולהגיד: מבחינתי זה ייהרג ואל יעבור.

שמחה רוטמן: אני חשבתי לתומי, אדוני יושב-ראש הכנסת, שאתה תהיה זה שישים את הרגל על עניין סדרי הבית.

שמחה רוטמן: תגיד: מבחינתי חלקה ההוגן של האופוזיציה בוועדות זה משהו שאני עליו ממש מוכן – ייהרג ואל יעבור; לא אתן לרמוס את האופוזיציה.

שמחה רוטמן: לא קרה – לצערי, לא קרה.

שמחה רוטמן: חשבתי, עידית סילמן, חשבתי שאצלך - - לא, לא מתייחסת, נכון?

חיים ביטון: - - - היא לא סופרת אותך.

שמחה רוטמן: - - חשבתי שאצלך יהיה איזשהו קו אדום שקשור במשהו לערכים של המפלגה שבשמה נבחרת.

שמחה רוטמן: גם לא קורה.

שמחה רוטמן: אבל יש אנשים שעל דבר אחד מוכנים לשבור את כל המשמעת הקואליציונית, ומוכנים להגיד: אצלי זה לא יעבור.

שמחה רוטמן: האנשים הללו הם יאיר גולן, אלון שוסטר, רם שפע, אפרת רייטן, יעל רון בן משה.

שמחה רוטמן: יש רשימה ארוכה: אמילי מואטי, אפרת רייטן, מופיד מרעי, אבתיסאם מראענה, גלעד קריב, נעמה לזימי.

שמחה רוטמן: הם באו ואמרו בצורה מאוד פשוטה: חברים, אם מכסות הביצים בלולים לא יתוקנו, אנחנו לא נצביע עם הקואליציה.

שמחה רוטמן: תראו, אנשי ימינה, אפשר לעשות את זה, מי היה מאמין?

שמחה רוטמן: אפשר, גם בקואליציה נטולת אידיאולוגיה, לדבר על אידיאולוגיה, אפשר לדבר על מה שאכפת למצביעים.

מיכל מרים וולדיגר: רק מי שיש לו עמוד שדרה יכול.

שמחה רוטמן: זה משהו שאפשרי.

שמחה רוטמן: זה קורה.

שמחה רוטמן: אז מה שאותי משגע זה איך, איך יכול להיות שאף אחד – לא שרן השכל, לא ניר אורבך, לא יום טוב כלפון; איכשהו הריסת הבתים בחומש לא הוציאה מהם את זה.

שמחה רוטמן: אין חשמל בהתיישבות הצעירה?

שמחה רוטמן: זה לא הוציא מהם חרם הצבעות.

שמחה רוטמן: כסף שעובר לטרוריסטים לטובת תשלום משכורות לטרוריסטים – כלום, לא ציוץ.

שמחה רוטמן: אז אני כבר לא יודע מה הכללים בקואליציה שלכם, אדוני יושב-ראש הכנסת, גברתי יושבת-ראש הקואליציה – מה הכללים; מותר לעשות שרירים אצלכם או אסור לעשות שרירים, או שרק לצד מסוים מותר.

מיקי לוי: תודה.

שמחה רוטמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום לפני כמה שעות התרסק מסוק צה"לי, ועכשיו, לפני שעליתי לכאן, הסתבר לי, לפחות ראיתי ידיעה שקפצה, שיש שם שני חיילי צה"ל שנספו וחייל אחד שנפצע.

דוד אמסלם: אני רוצה למסור את תנחומיי למשפחות השכולות וכמובן גם לאחל החלמה מהירה לפצוע.

דוד אמסלם: אני רוצה להציע משהו, אדוני היושב-ראש, אני חושב שזה באמת אבל כבד למדינה.

דוד אמסלם: קרה אירוע שכל מדינת ישראל מתאבלת עליו.

דוד אמסלם: אני מציע למשוך את החוקים ולנעול את הסיפור בגלל שאני מרגיש שכרגע זה לא המקום, אין את האנרגיות, וזה גם לא נכון להמשיך כאילו עסקים כרגיל.

דוד אמסלם: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב – איננה.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לציין לטובה את הפרויקט שגיא לרר ובר שם-אור מבצעים כרגע בתקשורת, בטלוויזיה; פרויקט שהוא לא רק מציל חיים – הוא באמת פרויקט קדוש בעיניי, כי הוא עושה סדר בתרבות השקר שפשה במשטרה.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו יודעים שתרבות השקר במשטרת ישראל היא לא דבר חדש.

גלית דיסטל אטבריאן: היא גם לא עניין של שמאל או ימין.

גלית דיסטל אטבריאן: מדובר בארגון שיותר ויותר נשען על יחסי ציבור ופחות ופחות על נתוני אמת.

גלית דיסטל אטבריאן: מה שעולה בתוכנית של גיא לרר – העדויות שבר שם-אור מביא מדי ערב כמעט בשבוע האחרון הן פשוט מצמררות.

גלית דיסטל אטבריאן: שוטרים מגיעים לאולפן, אומנם במסכה – הערב הבנתי שחלקם יורידו את המסכה – מגיעים ובעצם מעידים על זה שמשטרת ישראל נתונה תחת מרות של זיוף נתוני פשיעה, וכל זה על מנת שמשטרת ישראל תקבל יחסי ציבור טובים.

גלית דיסטל אטבריאן: יש כל מיני דרכים שבהן העדויות האלה נחשפות; כל מיני דרכים שבהן נתוני הפשיעה בעצם מסורסים או עוברים זיוף על ידי קצינים במשטרה, שרודים ומתעללים בשוטרים שבשטח כדי שבסוף השנה רק דבר אחד יצא מהמשטרה, וזה שהפשיעה בישראל הולכת ויורדת, בלי שום קשר למציאות.

גלית דיסטל אטבריאן: דוגמה אחת שנחשפה בתוכנית על ידי אחד השוטרים הייתה שבלילה שבו הוא היה עד לחמישה אירועי ירי, הקצין שלו הכריח אותו לדווח אך ורק על אירוע אחד.

גלית דיסטל אטבריאן: שוטרים אחרים מספרים שהם התבקשו להגיע – כל עוד הם נוסעים לדרום, איפה שכבר אין ריבונות ישראלית בכלל, איפה שישראל פשטה רגל לטובת אנרכיה לאומנית של אנשי פזורה פורעי חוק – התבקשו להגיע עם כאפייה בתוך האוטו ולשים מוזיקה ערבית בתוך הרכב, כדי שחס וחלילה לא יידו ברכב הפרטי שלהם אבנים, ואז עוד פעם יסתבר כמה משטרת ישראל נמצאת באוזלת יד חמורה.

גלית דיסטל אטבריאן: העדויות האלה, שהולכות ומצטברות על ידי השוטרים האמיצים, אני חייבת לציין, מראות שמשטרת ישראל בכוונה תחילה הרימה ידיים ונמצאת בתת-דיווח, בתת-שיטור, בערים המעורבות.

גלית דיסטל אטבריאן: אזרחים מופקרים לנפשם כשהם מתקשרים למשטרה ומדווחים על מצוקה, לפעמים אפילו על סכנת חירום ממשית על חייהם.

גלית דיסטל אטבריאן: השוטרים מקבלים הוראות מפורשות מהקצינים לא להגיע עם ניידות רק כדי שהדברים האלה לא ידווחו.

גלית דיסטל אטבריאן: שוטר אחרי שוטר.

גלית דיסטל אטבריאן: הדבר הזה גרם לכך ששוטרים מתפטרים בשנה האחרונה מהמשטרה בשיעור של 45%, כמעט 50% יותר מבשנה הקודמת.

גלית דיסטל אטבריאן: כשהדבר הזה הגיע לוועדה של ליאת בן ארי, שעומדת בראש ועדת הבט"פ, היא טענה שזה שקר – מדוע?

גלית דיסטל אטבריאן: מכיוון שהיא לא ספרה את כל השוטרים שנמצאים בתהליך ההתפטרות כרגע.

מיקי לוי: תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: מדובר בכמעט 1,000 שוטרים בשנה אחת.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו מאבדים את הריבונות, אדוני היושב-ראש; אנחנו מאבדים את האחיזה.

גלית דיסטל אטבריאן: השוטרים מתפטרים בהמוניהם ושר הבט"פ מגבה אך ורק חקירות לשוטרים האלה, כדי שהם ייבהלו ולא יבצעו את עבודתם ויגנו על אזרחי מדינת ישראל.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו עומדים על פי תהום.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטון – איננו; חבר הכנסת אדלשטיין - - -

קריאה: הוא היה פה לפני שנייה.

מיקי לוי: מה לעשות?

מיקי לוי: חבר הכנסת אדלשטיין – איננו; חבר הכנסת כץ – איננו; חבר הכנסת גלנט – איננו; חבר הכנסת - - -

קריאה: ביטן פה.

מיקי לוי: לא קראתי לביטן.

דוד ביטן: לא שומעים אותך, כבוד היושב-ראש.

שלמה קרעי: תוריד את המסכה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת ביטן.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, בבקשה.

יואב קיש: למה דילגתם?

יואב קיש: הם מאחור, היושב-ראש.

מיקי לוי: יואב, תפסיק עם זה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת ביטן.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת ביטן.

אופיר כץ: היושב-ראש, קראת בשם שלי?

אופיר כץ: לא, נכון?

אופיר כץ: כי יש לי עוד זמן.

מיקי לוי: בבקשה.

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה – תראה, עשיתם מהלך, וזה זכותם, אני לא אומר שלא, אבל מה זה נותן?

דוד ביטן: המהלך הזה לא נותן כלום מכיוון שאם באמת רוצים להגיע לפשרה בין האופוזיציה לקואליציה צריך להשאיר את הדברים האחרונים שיש לגביהם הסכמות ולעשות אותם ביחד.

דוד ביטן: אחרת, בסוף, כל פעם שתהיה לכם בעיה, תפתרו את הבעיה שלכם, ותכלס לא תהיה שום פשרה עם האופוזיציה.

דוד ביטן: לפה זה מוביל.

דוד ביטן: וזו לא המגמה שאני יודע שאתה רוצה.

דוד ביטן: אני גם לא מבין את השיטה הזאת של למנות זמניים ומתחלפים.

דוד ביטן: אתה יודע, מראש זמני זה מצב שבו כל פעם אתה ממנה מישהו, ופה עשיתם מראש לכל שנת 2022.

דוד ביטן: זה נראה לי מוזר מאוד.

דוד ביטן: איך עשיתם את זה גם?

דוד ביטן: אני לא מבין את היועצים המשפטיים.

דוד ביטן: אם זה כך, זה לא זמני – זה לשנה.

דוד ביטן: הרי מותר למנות סגנים באופן כזה שאתה ממנה אותם לתקופה.

דוד ביטן: אז זה מה שעשיתם בעצם.

דוד ביטן: זמני זה תמיד עד שייבחרו הקבועים, אבל שנה זה הרבה זמן, הרבה זמן כדי לבוא ולומר שמדובר במשהו זמני.

דוד ביטן: דבר נוסף, אני לא זוכר אם תיקנו את החוק.

דוד ביטן: אני לא יודע, כבוד היושב-ראש – תיקנת את החוק, זה 11?

מיקי לוי: לא.

דוד ביטן: אז נשאר – מה?

דוד ביטן: שבעה?

דוד ביטן: כמה מותר למנות היום?

מיקי לוי: - - -

דוד ביטן: תשעה?

דוד ביטן: אז אני תיקנתי את החוק לתשעה, אני זוכר.

מיקי לוי: לא שיניתי בלי הסכמה.

דוד ביטן: אז עשית בעצם 5:3, לא 5:4.

מיקי לוי: היה צריך לבוא היום יעקב אשר – הורד ברגע האחרון.

מיקי לוי: זה לא עלה.

דוד ביטן: הבנתי.

דוד ביטן: אז אני אומר, כבוד היושב-ראש, לדעתי יכולתם לחכות עם זה.

דוד ביטן: נכון, בגלל החרם שעשינו בשבוע האחרון עבדתם יותר קשה, אבל אתה יודע, אין מה לעשות, זה חלק מהעניין.

מיקי לוי: נרדמתי על הדוכן.

דוד ביטן: זה חלק מהעניין, נכון.

דוד ביטן: אני יודע שזה לא פשוט.

דוד ביטן: אבל אני אומר שלמרות שמותר לכם ושאתם צריכים עזרה, עדיין אני חושב שזה לא היה במקום ושזה היה מיותר.

דוד ביטן: ואני מקווה שתפתרו את כל הבעיה, ולא רק את הבעיה החלקית שלכם, בלי לפתור את הבעיה של האופוזיציה מול הקואליציה, כי זה פוגע בכנסת, ובעצם לא נותן לכנסת לתפקד, ואתה מודע לזה.

דוד ביטן: אז אני מקווה שבאמת תפעלו לסיים את העניין.

דוד ביטן: לא יכול להיות ששר האוצר, בגלל כל מיני רצונות שלו לרוב מוחלט בוועדת הכספים, בעצם לא יאפשר לכנסת לתפקד.

דוד ביטן: אז עם כל הכבוד, הממשלה מתפקדת בגלל העניין שלה, אבל עדיין הכנסת גם צריכה לתפקד.

דוד ביטן: ותאמין לי שהח"כים של הקואליציה רוצים את הח"כים של האופוזיציה בישיבות בוועדות, כיוון שבכל זאת יש ניסיון לאנשים, וגם כן יש להם מה לומר, וזה מסייע לכולם.

מיקי לוי: יהיה עניין.

דוד ביטן: וגם יהיה עניין.

דוד ביטן: אתה יודע, זה אומר את זה, ההוא אומר את זה, שניהם מגיעים לתקשורת – הכול טוב ויפה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: תשקלו את זה מחדש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: נעשה מאמצים, לפחות מבחינתי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אדלשטיין – איננו; חבר הכנסת ישראל כץ – איננו; חבר הכנסת גלנט – איננו; חבר הכנסת ברקת – איננו; חברת הכנסת גמליאל – איננה; חבר הכנסת דיכטר – איננו; חבר הכנסת אלי כהן – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת צחי הנגבי, בבקשה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, ראשית, אם באמת ניתן לאמץ את ההצעה שחבר הכנסת דודי אמסלם הציע כאן, זאת בהחלט תהיה החלטה ראויה.

צחי הנגבי: אני לא יודע כמה אנשים עוקבים וערים בשעה הזאת, אבל כל מי שער עוקב בתקווה ובתפילה אחרי הדיווחים בעקבות התרסקות המסוק הצבאי בחופי חיפה.

צחי הנגבי: יש שמועות לכאן ולכאן.

צחי הנגבי: אני לא ידוע לאשר שמועות, אני רק יודע לומר שליבנו, של כולנו, עם כל מי שכרגע מייחל לבשורות מעודדות.

צחי הנגבי: אבל הדיון עדיין מתנהל ולכן אני בכל זאת רוצה להתייחס לבשורות לא מעודדות שאנחנו חווים כולנו ב-24 השעות האחרונות, ואלה למעשה אמירות שבאות מפי ראש הממשלה עצמו ושריו הבכירים, והם מספרים לנו על הצונאמי שמתקרב אלינו – הנתונים המחרידים של רבבות מאומתים ביום ואין דרך להתחמק מהצפי הזה, מהכאוס שצפוי וכבר מתקיים היום במערכות רבות, גם במערכות החינוך, גם בבדיקות שנדמות כתורים אין-סופיים שהם סיוט אחד מתמשך לאלפי ישראלים.

צחי הנגבי: ונשאלת השאלה, אדוני היושב-ראש, איך זה שכאשר יש משבר כל כך דרמטי, כל כך קריטי, שמתרגש על כולנו, אותם מנהיגים שבמשך למעלה משנה וחצי של קורונה, עד חילופי השלטון ביוני האחרון, לא הפסיקו לבקר את הממשלה, לא הפסיקו ללעוג לממשלה, לא הפסיקו להפגין מול הממשלה, לא הפסיקו לטעון שבידיהם פתרונות הקסם שבשום מקום אחר בעולם לא נמצאו, אבל הם יודעים בתוך שבועות למגר את המגפה, לנצח מגפה.

צחי הנגבי: כשהם מקבלים לידיהם את האחריות והם מקבלי ההחלטות – הם לא מקבלים החלטות.

צחי הנגבי: הם הפכו להיות מתריעים בשער, מזהירים אותנו, פרשנים, ממליצים ולא מנהיגים.

צחי הנגבי: אני חושב שכולנו פה מרגישים, אדוני היושב-ראש, את חוסר המנהיגות, את התזזיתיות, את הבלבול, את תחושת היעדר מנהיגות שיודעת להתמודד.

צחי הנגבי: ברור שבכל העולם ההתמודדות איננה קלה ולא כל ההחלטות שמתקבלות נכונות אבל בלי קבלת החלטות, בלי הובלה, בלי מה שמתבקש מהנהגה – קשה להאמין, אדוני היושב-ראש, שאנחנו נצליח לקדם את פני הרעה בדרך הראויה.

צחי הנגבי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת שטייניץ – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, לפני שעה קלה, בניהול הישיבה, דיברתי קודם על כך שבכנסת ישראל מכהנים 98 חברי כנסת ולא 120 משום ש-22 מהם נכנסו בנורבגי ובאמת אין להם דעה עצמאית.

דסטה גדי יברקן: אבל גם נשבר עוד שיא, ועכשיו אנחנו מצביעים על מה שנקרא רוטציה בתפקיד סגני היושב-ראש.

דסטה גדי יברקן: נכון, יש נוהג כזה בכנסת, אבל - - -

עאידה תומא סלימאן: - - - אין נורבגי.

דסטה גדי יברקן: בעניין הזה זה נורבגי לסגן יושב-ראש הכנסת - -

שלמה קרעי: זה נורבגי מדלג – יש רוטציות כל שעה.

דסטה גדי יברקן: עכשיו, אני מנסה להבין מה השיא, מה הקו האדום מבחינת הממשלה בכל מה שנקרא ניהול הכנסת, ולדעתי יש בזה טעם לפגם, שגם בתפקיד נשיאות הכנסת יש רוטציה.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שהדבר הזה, אדוני היושב-ראש, הציבור רואה את זה, אי-אפשר להסתיר את זה.

דסטה גדי יברקן: הציבור במדינת ישראל ער לכך שהדמוקרטיה הישראלית, כל זמן שעובר, בוודאי בכנסת הנוכחית, היא הולכת ונפגעת.

דסטה גדי יברקן: אני לא יודע מי אמון על שיקומה של הכנסת, אני בטוח שזה כולנו, כל חברי הכנסת, אבל כשאנחנו נתקלים בהצעות חוק כל כך לא דמוקרטיות – אפשרי, בוודאי, זה עובר כי יש רוב ודמוקרטיה זה על פי תוצאות הרוב, אבל לא כל רוב בעיניי הוא דבר שצריך לקבל אותו בהכנעה.

דסטה גדי יברקן: מה שקורה כרגע בכנסת, גם 98 חברי כנסת בלבד שמכהנים, מה שאמור להיות 120 חברי כנסת – לראשונה בתולדות מדינת ישראל יש 98 חברי כנסת בפועל.

דסטה גדי יברקן: 98 חברי כנסת שהם אולי יכולים להביע דעה עצמאית, אבל לעומת 22 חברי כנסת שמגיעים למשמרת לילה בלבד, לא בלבד, בעיקר – הינה, כל השרים לא נמצאים.

דסטה גדי יברקן: מי נמצא כאן?

דסטה גדי יברקן: 22 חברי כנסת שנכנסו על פי החוק הנורבגי.

דסטה גדי יברקן: אנחנו גם רואים חטא על פשע בתפקיד סגן יושב-ראש הכנסת, שהוא תפקיד ממלכתי, נשיאותי, גם בו עושים רוטציה, ואנחנו עכשיו דנים בנושא הזה.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוחנה – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

אופיר כץ: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, אני שואל אתכם עד מתי?

אופיר כץ: עד מתי אתם תמשיכו לרמוס אותנו?

אופיר כץ: עד מתי אתם תמשיכו לדרוס את האופוזיציה בכנסת ישראל?

שלמה קרעי: פרשת השבוע: "עד מתי יהיה זה לנו למוקש".

אופיר כץ: בבקשה.

אופיר כץ: עד מתי אתם תאפשרו לכנסת להיראות כך, כשדה קרב?

אופיר כץ: הכנסת הזאת ידעה קואליציה, אופוזיציה, אבל התנהלה בצורה מכובדת, מכבדת.

אופיר כץ: גם קואליציות שהיו פה והיו חזקות יותר, עם מספר חברים רב יותר – אף אחת מהן לא דרסה, כמו שאתם דורסים את האופוזיציה הזאת.

אופיר כץ: ומה אנחנו מבקשים?

אופיר כץ: מה שמגיע לנו לפי מה שאזרחי ישראל שלחו אותנו לפה, זה מה שאנחנו מבקשים.

אופיר כץ: יש הטענה ההזויה הזאת – לא, כל מה שקורה זה בלי קשר לוועדות, גם אם תקבלו את מה שמגיע לכם – כאילו אתם עושים לנו טובה.

אופיר כץ: אנחנו רוצים את מה שמגיע לנו.

אופיר כץ: זה נעים לך כל מה שקורה פה, היושב-ראש?

אופיר כץ: שאין איוש של ראשי ועדות – ביקורת, אתיקה; כל האווירה העכורה שיש פה.

אופיר כץ: אתה, כיושב-ראש, זה לא מפריע לך?

אופיר כץ: כי בסוף, מה שיזכרו מהכנסת הזאת – אני אגיד לך מה אני חושב, ואני אגיד לך גם מה קורה בפועל: ראשית, אני חושב שזה מפריע לך.

אופיר כץ: כמו כן, אני חושב שאתה לא עושה מספיק בשביל לשנות את זה.

אופיר כץ: כי בסוף, את הדברים הרעים שקורים בכנסת הזאת – יזכרו מי היה יושב-ראש הכנסת.

אופיר כץ: אף אחד לא יזכור את אלקין, שהוא מהנדס אתכם פה, וכשאני מדבר פה עם חברי קואליציה מכל מיני מפלגות לא נוח להם המצב, והם אומרים: אתם כן צריכים לקבל, ואנחנו לא מבינים את ההתעקשות.

אופיר כץ: ואני אומר לך, לא אחד, לא שניים, וגם לא שלושה, מכמה מפלגות, שהם מסכימים שאנחנו צריכים לקבל את מה שמגיע לנו: ועדת הכספים, ועדת הכנסת.

אופיר כץ: האמן לי, כשזה יקרה זה ישפיע על הכול; נאייש את ועדת האתיקה, את הוועדה לביקורת המדינה, ונחזור לעבודה.

אופיר כץ: עדיין, קואליציה-אופוזיציה – נתנגד, נעשה לכם חיים קשים – אבל תהיה פה אווירה אחרת.

אופיר כץ: וזה שורש הבעיה, אתם נותנים לאיש אחד שכל המהות שלו זאת נקמנות בליכוד.

אופיר כץ: הוא, מהיום הראשון, שעה אחרי שהוא עזב את הליכוד הוא מטנף על הליכוד יותר מכל אחד אחר; יותר מיו"ר המפלגה שלו הוא מטנף על הליכוד.

אופיר כץ: כנראה ככה זה: בן אדם שעובר ממפלגה למפלגה אין לו באמת ערכים, או לזכור את הבית שלו, ואתם הולכים אחריו.

אופיר כץ: מי משלם את המחיר?

אופיר כץ: כולנו.

אופיר כץ: בסוף מה שיזכרו, מיקי, אדוני היושב-ראש, זה מי היה יושב-ראש הכנסת שאפשר את המצב הזה.

אופיר כץ: אני יודע שאתה היית רוצה לשנות את המצב הזה, אבל אתם צריכים לעשות יותר, ולהגיד לו: מספיק, אנחנו רוצים לחזור לעבודה נורמלית בוועדות, במליאה.

אופיר כץ: לא יזכרו את זאב אלקין, יזכרו את מיקי לוי.

אופיר כץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת לוין, בבקשה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השרה, חברות וחברי הכנסת, אני מוכרח לומר, אדוני, זה עוד יום עצוב, לפחות בתולדותיה של הכנסת הנוכחית.

יריב לוין: היום הזה הוא עצוב מהרבה סיבות.

יריב לוין: אני חושב שמי שרואה רק את הכותרת של נושא סדר-היום כאן:

יריב לוין: מינוי סגנים זמניים נוספים – כשאנחנו נמצאים כבר חודשים רבים וארוכים מאז כינון הכנסת הנוכחית – אני חושב שזה מצב עצוב, מצב שאף אחד מאיתנו לא היה רוצה בו.

יריב לוין: כאשר אנחנו רואים שוב הצעה למינוי סגני יושב-ראש שמגיעה לכאן בלי הסכמה של מחצית מחברי הבית, פחות אחד, גם זה דבר שלמיטב זכרוני ספק אם קרה, ובוודאי שלא בהיקף הזה.

יריב לוין: כשאנחנו רואים הצעה למינוי סגנים זמניים במין רוטציות מתחלפות, כמו במין קרוסלה כזאת, גם הדבר הזה, אני חושב שהוא מגיע לשיאים של אבסורד שלא היינו מורגלים בהם.

יריב לוין: כשכל הדבר הזה קורה, אדוני היושב-ראש, במציאות שבה ועדות הכנסת לא פועלות בהרכב מלא, חלק מהוועדות לא פועלות בכלל, ובעיקר בעיקר במצב שבו מחצית מחברי הבית הזה חשים שפוגעים פגיעה אנושה בזכויות שלהם וביכולת שלהם לבטא את רצון הציבור שבחר בהם – אני חושב שכל המצב הזה הוא מצב עצוב מאוד.

יריב לוין: ובעיניי, בהרבה מאוד מובנים דווקא המהלך שנעשה עכשיו עם אישור מינוי הסגנים הזמניים רק מחמיר את המצב ולא משפר אותו.

יריב לוין: משום שאני חושב שחלק מהאיזונים שקיימים הם העובדה שגם בקואליציה מבינים שאם לא באים ומגיעים לאיזשהן הבנות ומחזירים את סדרי העבודה של הבניין לתקנם, התוצאה של הדבר הזה היא שגם בקואליציה נפגעים.

יריב לוין: אחד הדברים שנפגעים בו הוא שאנשים מצפים, ובצדק, שתפקיד שיועד להם אכן הם יתמנו אליו, כולל אותם אלה שצריכים להתמנות כסגני יושב-ראש מטעם הקואליציה – וכאלה יש ממגוון סיעות.

יריב לוין: אני חושב שזו הייתה דווקא הזדמנות, אדוני היושב-ראש, לבוא ולומר: רבותיי, עד שלא נסדר פה את הדברים, עד שלא תהיה סוף סוף גמישות מצד הקואליציה – לא לתת חס וחלילה יותר, לתת רק את מה שמגיע לסיעות האופוזיציה – אז יש לדבר הזה גם מחירים, שאולי היו מתמרצים הגעה להסדר.

יריב לוין: נדמה לי שהאישור של הדבר הזה היום הוא גם עצוב מאוד מבחינת הכנסת, הוא גם מרחיק עוד יותר את הסיכוי שיימצאו בקואליציה קולות – שאנחנו מחכים להם כבר כל כך הרבה זמן – שיבינו שלא כך מתנהלים, ושהגיע הזמן לשנות את הדברים מן היסוד.

יריב לוין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, שהיה מתוכנן להימנות על ראשי הסגנים לא נכלל.

מיקי לוי: הוא היה אמור להיכלל.

מיקי לוי: שנינו - -

שלמה קרעי: כאילו הוא דיבר לקיר.

שלמה קרעי: שלוש דקות הוא מדבר, ואתה - - -

מיקי לוי: - - יודעים את זה.

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס – איננה; חברת הכנסת שטרית – איננה; חבר הכנסת מולא – איננו; חברת הכנסת גולן – איננה; חבר הכנסת קריב – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

שלמה קרעי: מה הוא מדבר איתך, מיקי, ומה אתה עונה לו, אתה יכול להסביר לנו?

שלמה קרעי: הוא דיבר איתך על ייצוג בוועדות, ומה אתה עונה עם יעקב אשר?

שלמה קרעי: מה קשור?

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה – יחד עם כל בית ישראל, אנחנו מתאבלים על האסון הנורא שקרה בחופי חיפה.

יצחק פינדרוס: יחד עם כל בית ישראל.

יצחק פינדרוס: כן, צריך לחשוב הערב איך אנחנו מתמודדים עם האסון הזה, גם במציאות המורכבת שנמצאת כאן בכנסת.

יצחק פינדרוס: אני מדבר על כאן בכנסת.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, אני שמח שאתה כאן, כי אני רוצה להבהיר שוב, שמה שאמרתי בוועדה על מינויים של אחיות ואחים וגיסים וגיסות אינו נוגע ליושב-ראש, אלא ליושב-ראש מפלגתו וליושבי-ראש מפלגות שנמצאים כאן בקואליציה.

יצחק פינדרוס: ממש לא אליך אישית.

יצחק פינדרוס: כן, הבהירות הזאת כשפתאום באו למנות עוד שישה – אני כבר התבלבלתי – עוד שישה סגנים, פלוס שמונה, פלוס שתיים, מינוס חמש, שירדו על שלוש.

מיקי לוי: חמש וארבע.

יצחק פינדרוס: המציאות הזאת – כן, חמש וארבע עם היושב-ראש, או בלי היושב-ראש, לא הצלחתי לעקוב אחרי החשבון.

יצחק פינדרוס: אבל בסוף, אדוני היושב-ראש, אני אומר את זה פה פעם אחר פעם, אנחנו יודעים מה הם הפערים.

יצחק פינדרוס: ופה אני רוצה להתחבר אל אדוני היושב-ראש, לנאום שלך, שאני לא הספקתי לשמוע, שמעתי אותו רק אחרי שיצאתי: הנאום שלך בנושא בית המשפט העליון.

שלמה קרעי: אין שר במליאה.

יצחק פינדרוס: בית המשפט העליון.

איתן גינזבורג: אפשר ללכת לשירותים שנייה.

שלמה קרעי: אין בעיה, שיעשו משמרות.

יצחק פינדרוס: אני רוצה על בית המשפט העליון, אני רוצה להתייחס – אל תקטע אותי – אני רוצה להתייחס למה שנאמר פה על בית המשפט העליון.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, אמרת את עמדתך, ואני מכבד אותה.

יצחק פינדרוס: אבל אני מזכיר לך – ואני אמרתי את זה פה לא פעם ולא פעמיים – לא רק שזאת לא עמדתי, ולא רק שאני לא נגד בית המשפט העליון בגלל שחקרו את נתניהו, או לא חקרו את נתניהו, אלא בגלל היחס שלהם לכנסת.

יצחק פינדרוס: אבל זה החלק הקטן.

יצחק פינדרוס: בגלל שהם קראו פה ונתנו פסק דין על יושב-ראש הכנסת בתוך שש שעות, ועל עתירה אחרת, אחר כך, של האופוזיציה, שהייתה מצד אחר של המפה, הם התמהמהו, גמגמו, ועד היום, גם לשיטתם, אם הם פסקו אז הפסק לא קוים, ולא קרה שום דבר.

יצחק פינדרוס: אבל בדיוק כמו שאמר דודי, לא יכול להיות שהדבר הכי חשוב במדינה יהודית – רב ראשי –יכול להיות מרמס בעיני מערכת המשפט ומערכת הממשלה, ובית המשפט העליון יהיה על נס.

יצחק פינדרוס: אז יתכבד נא בית המשפט העליון ויהיה חלק מהמשחק הפוליטי, לא ישחק בנדמה לי, לא ייקח חוקי-יסוד וחוקים שלנו ויהפוך את הפרשנות שלהם לחוקי סדום; חוקי זכויות ושוויון – יהפוך אותם לחוקי סדום נגד ציבורים, נגד אנשים.

יצחק פינדרוס: המילה ממלכתיות כבר התחילה להגעיל אותי; המילה פלורליסטיות – עוד יותר.

יצחק פינדרוס: מתעב את המילה הזו, כי כשאני שומע אותה אני רואה שנאה בעיניים.

יצחק פינדרוס: ממלכתיות אני רואה: דריכה עם מילים יפות, עם צלופן יפה.

יצחק פינדרוס: ולכן הדברים שלך אינם משקפים את דעתם של חברי הכנסת.

יצחק פינדרוס: יכול להיות שהם משקפים את דעתו של יושב-ראש הכנסת.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: חבר הכנסת פינדרוס, פינדרוס, אני לא מסכים עם מילה ממה שאמרת.

יצחק פינדרוס: נכון.

יוראי להב-הרצנו: אבל הבעת אותה בצורה ראויה, ממש ראויה לציון.

יוראי להב-הרצנו: לא גידפת, לא קיללת, לא ירדת לשפת ביבים, והבהרת את דעתך, סחתין.

יצחק פינדרוס: תודה.

יוראי להב-הרצנו: גם אפשר לנהל ויכוחים בשפה שהיא לא יורדת לשפת ביבים.

יוראי להב-הרצנו: באמת.

יוראי להב-הרצנו: לאן הידרדרנו שכדי להביע את דעתך אתה צריך לרדת לשפת ביבים?

יוראי להב-הרצנו: אתה – נהניתי להקשיב לכל מילה, למרות שלא הסכמתי עם אף אחת מהן.

יצחק פינדרוס: טוב, תודה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש לדבר עם חברי הכנסת החדשים, או שרים חדשים, שאינם בעלי ניסיון ואינם מכירים את עבודת הכנסת או את ההשלכות של עבודת הכנסת.

משה גפני: הציבור בישראל מסתכל על הכנסת.

משה גפני: הוא מסתכל על חברי הכנסת, והפערים שקיימים היום בכנסת, שיש להם גם השלכות על הציבור, הם פערים שאני לא הכרתי בעבר.

משה גפני: היו פערים בין קואליציה לאופוזיציה.

משה גפני: קואליציה רצתה להעביר דברים שהממשלה החליטה, האופוזיציה פעלה כדי שלא יצליחו להעביר.

משה גפני: היו יושבים עד 24:00, 01:00, ובזה תם העניין.

משה גפני: והשיג והשיח שהיה בין חברי הכנסת היה כזה שהיה אפשר לחיות איתו, הוא היה קיים והוא עבר כמסר לציבור בישראל.

משה גפני: היום אנחנו בעידן אחר לחלוטין.

משה גפני: ואני רוצה להגיד לכם, היות שהנושא שעומד על סדר-היום זה מינוי סגנים ליושב-ראש הכנסת והנושא הוא הפעילות בתוך הכנסת, אני רוצה לומר שקודם כול זה מתחיל בעניין הזה שוועדות הכנסת אינן מתפקדות.

משה גפני: אינן מתפקדות – הכוונה שהאופוזיציה לא נמצאת שם, להוציא את יהדות התורה, שאנחנו שלחנו חברים לוועדות, אבל עמדת הגוש כולו היא לא כזאת.

משה גפני: ולמה היא לא כזאת?

משה גפני: כשאני מדבר עם החברים שלי בגוש הימין אז הם אומרים שלא יכול להיות שבוועדות החשובות הפער בין החברים מהקואליציה לבין החברים מהאופוזיציה הוא פער שאינו ראוי מבחינת הכוח שיש לכל אחד.

משה גפני: בעבר היה יכול להיות פער בוועדת הכנסת של שלושה חברים – אבל כשהיה פער במליאה בין קואליציה לאופוזיציה של שבעה, שמונה, עשרה ו-11 חברי כנסת.

משה גפני: לא כשיש פער של חבר כנסת אחד או שניים.

משה גפני: לא יכולה הקואליציה להשתלט על כל עבודת הכנסת, להחליט מה שהיא רוצה, לתת לאופוזיציה פחות ממה שמגיע לה, ואחרי זה לבוא ולהגיד שאנחנו לא יכולים לחיות יחד.

משה גפני: זה לא עובד, הדבר הזה.

משה גפני: לא רק שזה לא עובד – תצאו לרחוב ותראו את ההשלכה שיש לזה על הציבורים השונים בחברה הישראלית.

משה גפני: שלא תזלזלו בעבודת הכנסת ותגידו, טוב, לא שמים לב.

משה גפני: שמים לב.

משה גפני: אני לא מדבר על דברים שמה שלא יכולים לעשות – ולא יכולים לעשות.

משה גפני: אף אחד בקואליציה הזאת לא יכול לספח חלקים מיהודה ושומרון; אף אחד בקואליציה הזאת לא יכול להיפגש עם אבו מאזן ולעשות איתו תהליך מדיני.

משה גפני: הוא יכול להיפגש אבל אין לזה שום ערך, לא יכולים לעשות כלום.

משה גפני: רק בדברים שפוגעים מאוד בשכבות חלשות, שפוגעים מאוד בציבורים שאני לא רוצה להיכנס לעניין הזה – רק אלה דברים שיכולים לעשות.

משה גפני: לא יכולים לשבת האחד ליד השני?

משה גפני: אנחנו בני עם אחד, אנחנו נמצאים בכנסת אחת – אי אפשר לשבת ולסדר את הוועדות?

משה גפני: מישהו מעלה בדעתו שזאת המציאות שבה אנחנו חיים?

משה גפני: שהוועדות לא עובדות?

משה גפני: עובדות רק על ידי הקואליציה?

משה גפני: אנחנו יושבים בוועדת הכספים, חבר הכנסת אזולאי ואני ואופיר כץ, אנחנו יושבים בוועדת הכספים – אי-אפשר לעשות את ועדת הכספים שהיא תהיה כמו שהייתה תמיד, שהיו קואליציה ואופוזיציה?

משה גפני: אי-אפשר לעשות את ועדת החוקה שיהיו בה קואליציה ואופוזיציה?

משה גפני: אני לא צריך ללמד אתכם על המשטר הדמוקרטי.

משה גפני: אני לא צריך ללמד אתכם מה המשמעות של העניין שרוב של אחד או שני חברי כנסת יכתיב את כל המהלכים כאן במליאת הכנסת.

משה גפני: צריך, אדוני היושב-ראש, ובזה אני מסיים, לעשות הכול – שהכנסת תחזור למה שהיא הייתה תמיד: קואליציה ואופוזיציה, ושני הצדדים יושבים בוועדות הכנסת – בוועדת ביקורת המדינה, בוועדת האתיקה, בכל המקומות.

משה גפני: למציאות הזאת תהיה השלכה ציבורית על כל הציבור בישראל.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

מיקי לוי: אחרונת הדוברים.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, הישאם אבו הוואש – תזכרו את השם הזה טוב מאוד.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת כמה מכם כבר שמעו את השם הזה.

עאידה תומא סלימאן: הישאם אבו הוואש הוא אסיר פלסטיני שנמצא במעצר מינהלי מיולי 2020.

עאידה תומא סלימאן: הבן-אדם מעל לשנה וחצי, כמעט שנתיים, במעצר מינהלי.

עאידה תומא סלימאן: מכבסים את המילה ואומרים מעצר מינהלי, כאשר האמת היא שהוא נחטף מביתו על ידי מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: זאת חטיפה לכל דבר ועניין.

עאידה תומא סלימאן: הבן-אדם, לא מוגש נגדו כתב אישום.

עאידה תומא סלימאן: האריכו לו את המעצר שלו כבר 11 פעמים, והוא יצא להיאבק על החיים שלו ועל החירות שלו.

עאידה תומא סלימאן: 140 יום היום הישאם אבו הוואש כבר שובת רעב.

עאידה תומא סלימאן: 140 יום, ואף אחד לא רוצה לדבר על זה שדמו הוא בראש כל מי שקיבל את ההחלטה לעצור אותו.

שלמה קרעי: מה הוא עשה?

שלמה קרעי: מה הוא עשה?

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת, כי אין נגדו שום כתב אישום.

עאידה תומא סלימאן: שנתיים מדינת ישראל לא מגישה כתב אישום נגד הבן אדם והוא נמצא במעצר מינהלי.

עאידה תומא סלימאן: אם יש האשמות נגדו, שיגישו אותן, שייקחו אותו לבית משפט.

עאידה תומא סלימאן: אבל הם לא עושים את זה, המדינה לא עושה את זה.

עאידה תומא סלימאן: הבן אדם דורש את חירותו, והנשק היחידי שהוא משתמש בו כאשר הוא נאבק על החירות שלו זה המעיים שלו, זה שהוא מפסיק לאכול 140 יום.

עאידה תומא סלימאן: ביקרתי אותו אתמול בבית חולים, הוא שבר כלי.

עאידה תומא סלימאן: הבן אדם כמעט לא בהכרה.

עאידה תומא סלימאן: הוא נכנס לחוסר הכרה.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו עומדים מהצד ושואלים שאלות כאלה.

שלמה קרעי: מה הוא?

שלמה קרעי: הוא - - -

עאידה תומא סלימאן: אם יש למדינת ישראל משהו נגדו, שתגיש נגדו כתב אישום.

עאידה תומא סלימאן: שלא תחטוף אותו באמצע הלילה ותשאיר אותו להירקב שנה וחצי בבית סוהר תחת הכותרת של מעצר מינהלי.

שלמה קרעי: לא סתם עוצרים מישהו.

איתמר בן גביר: הוא מחבל, הוא מחבל, הוא מחבל.

עאידה תומא סלימאן: זה להתנהג כמו כנופיה, זו מדינה שמתנהלת כמו כנופיה.

איתמר בן גביר: מחבלים צריכים להיות בכלא.

איתמר בן גביר: מחבלים – בכלא.

איתמר בן גביר: מחבלים –בכלא.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, שב, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: האנשים אלה נאבקים על החירות שלהם בצורה הכי פציפיסטית שאפשר.

עאידה תומא סלימאן: שובתים רעב.

מיקי לוי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: הוא שובת רעב 140 יום.

איתמר בן גביר: שימשיך לשבות.

איתמר בן גביר: אנחנו איתו.

איתמר בן גביר: שימשיך לשבות.

עאידה תומא סלימאן: אם חס וחלילה יקרה לו משהו - -

מיקי לוי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: - - זה יהיה רצח מכוון.

מיקי לוי: תודה, תודה רבה.

איתמר בן גביר: שימשיך לשבות.

איתמר בן גביר: שימשיך, שימשיך, שלא יעצור.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, שב, בבקשה.

איתמר בן גביר: שלא יעצור, שימשיך לשבות.

מיקי לוי: חבר הכנסת גינזבורג, בבקשה.

איתמר בן גביר: שימשיך לשבות.

מיקי לוי: סדרנים, סדרנים, בבקשה.

): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

): כנסת נכבדה, אני מתכבד לסכם את הדיון הזה בשם ועדת הכנסת.

פטין מולא: לא שומעים.

מיקי לוי: לא שומעים?

מאי גולן: איתן, אתה נראה מבואס קצת - - -

): מבואס?

): למה?

מאי גולן: - - - שאנחנו צוללים לתוך הלילה, נכון?

מאי גולן: איתן הוא - - -

): את העונש אני מקבל בסוף, כי אני זה שצריך לשבת כל הלילה.

): אתם הולכים לישון.

): וזו אולי הסיבה, גברתי חברת הכנסת גולן, עד כמה נדרשת ההצעה שמובאת על ידי ועדת הכנסת.

): אחרי תקופה ממושכת שבה פועלת הכנסת או החלה לפעול, אנחנו באמת מנסים שהיא תפעל בצורה ראויה כפי שאמור לפעול פרלמנט.

קריאה: תצעק, לא שומעים.

): אני בטוח שתצליח לשמוע חלק מהדברים.

): אז גם זמנם של הסגנים להתמנות הגיע.

): וראה איזה פלא, בניגוד לכל הטענות, מביאים הצעה שבה ליושב-ראש הכנסת ימונו סגנים בדיוק כפי שקובע תקנון הכנסת, תשעה סגנים.

): והיחס?

): ראו איזה פלא, בדיוק לפי היחס הראוי.

): יושב-ראש הכנסת סירב לאפשר לקואליציה להגדיל את מספר הסגנים שלו לשישה סגנים בקואליציה למול שלושה מהאופוזיציה.

): הוא עמד על כך, עמד על כך שיהיו חמישה לקואליציה וארבעה לאופוזיציה, על אף שזה נוגד את ההסכמים הקואליציוניים שחתמו עליהם סיעות הקואליציה.

): וזו הסיבה שאנחנו החלטנו לעשות בינינו את השינוי הזה.

): עכשיו השינוי הזה, הרוטציוני, הוא לא דבר חדש.

): הוא דבר שקורה כל כנסת, חברי הכנסת.

): בכל כנסת יש סידור שבו חלק מהסגנים מפסיקים לכהן ובמקומם מגיעים סגנים אחרים.

): זה לא דבר חדש.

): בניגוד לדברים שנאמרו היום בוועדת הכנסת, כאילו אנחנו ממציאים פה סדרי עולם, כאילו עושים פה דברים שמעולם לא נעשו בכנסת – נעשו גם נעשו.

): ולא תאמינו על ידי מי נעשו – על ידיכם.

): על ידיכם.

): על ידי יושבי-ראש כנסת מטעמכם.

): ואז זה היה בסדר.

): לצערנו, אנחנו צריכים שהסגנים האלה יהיו זמניים, מן הטעם הפשוט שאתם לא מביאים את השמות.

): אז יישאר חבר הכנסת ביטן, ויישאר חבר הכנסת טיבי, ויישאר חבר הכנסת מרגי, שעושים עבודה מצוינת כסגני יושב-ראש הכנסת.

): אבל חסר עוד נציג אחד שלכם וגם אותו אתם לא ממנים.

): אבל לא נראה לי כי אתם לא ממנים כי הסידור לא נוח לכם, אתם לא ממנים אותו כי אתם לא מצליחים להגיע להסכמה, מי מאיזה סיעה ימונה.

): אז הינה, אני מציע לכם הצעה: תעשו כמונו, תעשו רוטציה.

): חלק מהזמן ימונה איש יהדות התורה וחלק מהזמן ימונה איש הציונות הדתית, ובכך בא לציון גואל.

): אני חושב שזה דבר נכון, זה דבר ראוי, זה דבר שקורה בכל כנסת, ואין שום סיבה לפיליבסטר הזה.

): אין שום סיבה להתנגד לכך.

): בדרך כלל, כשממנים יושבי-ראש כנסת, בטח כשאין פה חריגה מהכמות, אין פה חריגה מההסכמות, אין פה חריגה מהיחסיות, אין שום סיבה להתנגד להצעה הזאת.

): ובכלל, תמיד, הביאו את זה בקונצנזוס ובהסכמה.

אופיר כץ: - - - בחוסר אמון, שצריכים להצביע עכשיו - - -

): חבר הכנסת כץ, אני ואתה היינו בקואליציה שבה סגן יושב-ראש הכנסת - -

קריאות: - - -

): - - מהליכוד, קיבל תקופת כהונה מוקצבת, מראש.

): אנחנו יודעים מיהו, הוא יושב איתכם היום פה בכנסת.

): גם הוא קיבל תאריך פג תוקף כסגן יושב-ראש כנסת.

אופיר כץ: - - - לא סומכים - - -

): ואז זה לא הפריע לכם.

): ואז הכול היה בסדר.

יצחק פינדרוס: - - - לא, לא - - - היינו צריכים - - -

): אז מה קרה היום?

): השתנתה הפוזיציה?

): תעשו לי טובה, היינו ביחד שותפים.

): עשינו אנחנו אותו הדבר.

): מה קרה לכם?

): זה קרה גם בכנסת העשרים.

קריאה: - - -

): אז זה היה בסדר.

): תמיד היו חברי כנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה שהיו בתקופות כהונה קצובות.

): והתחלפו ביניהם אנשים כדי לקבל את הזכות לשבת בתפקיד סגן יושב-ראש הכנסת.

): מביאים את זה גם עכשיו.

): מביאים את זה כזמני, כי אתם עוד לא החלטתם מי יהיו הקבועים שלכם.

): אז מינינו כזמני, אגב, לפי דרישת הייעוץ המשפטי, לפי דרישת הייעוץ המשפטי, מכיוון שעוד לא גמרנו לאייש את כל התפקידים, אבל עדיין מאפשרים לכם את המקומות שמגיעים לכם.

): ממילא מגיעים לכם ארבעה מקומות.

): אז הינה, תגידו מי בתוך הארבעה מקומות האלה, תמנו.

אופיר כץ: - - -

): סליחה?

אופיר כץ: - - -

): אנחנו אמרנו שהם דורשים את זה וכיבדנו את זה.

): אגב, מי שדרש את זה הכי הרבה, שיהיו חמישה מול ארבעה, הוא יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מיקי לוי.

אופיר כץ: - - -

): אנחנו פועלים על פי – לא, אני אומר, א.

): כן.

קריאה: - - -

): פועלים על פי הייעוץ המשפטי.

): הם הציעו שהמינויים יהיו זמניים ולא קבועים, וקיבלנו את עמדתם.

): אני לא רואה שום סיבה לא לקבל את עמדתם.

): אין, הרי הדרך שבה ממנים סגן זמני או סגן קבוע היא אותה הדרך.

): בהצבעה אחת, על בלוק על כולם, וזהו.

): ולכן אני לא רואה שום טעם בהתנגדות הזאת.

אופיר כץ: - - -

): אבל אני תמה, ואני תוהה בעיקר, חבר הכנסת כץ, איך אתה הולך להצביע בהצבעה הזאת.

): כיצד אתה הולך להצביע על סגני יושב-ראש הכנסת.

אופיר כץ: אמרת שאתם פועלים לפי הייעוץ המשפטי.

): אני מקווה שאתה תתמוך, אתה תתמוך - - -

אופיר כץ: תזכור שאמרת את זה פה.

): אנחנו קיבלנו את עמדת הייעוץ המשפטי - - -

אופיר כץ: תזכור שאמרת את זה.

): אני מסביר לך, קיבלנו את עמדת הייעוץ המשפטי ביחס לזמניות הסגנים, המינוי.

): ואני מקווה שנוכל להגיע לאירוע שבו נוכל גם למנות סגנים קבועים.

): גם הסכמנו להגדיל את מספר הסגנים, שיהיו שישה מהקואליציה וחמישה מהאופוזיציה.

): גם את זה הסכמנו.

): לצערי, כמו בוועדות, גם כאן, אתם מסרבים למנות וחבל.

): אני מציע מחברי הכנסת - - - מה?

): לא.

אופיר כץ: - - - אהה, לא.

): חבר הכנסת כץ, מכיוון שאתה יודע, אתה יודע ואני יודע שיש לכם היום חברים, יש לכם היום חברים בוועדות הכנסת.

): אתם רשאים ויכולים - -

אופיר כץ: - - -

): - - וגם צריכים למנות את הנציגים שלכם.

): גם אם אתם לא מסכימים ביחס ליחס.

): ואני יכול להסכים עם חלק מהטענות שלכם.

): ואני מסכים איתן.

אופיר כץ: כולם מסכימים - - - אתם מפחדים מאלקין?

): לא מפחדים.

): אבל אנחנו אומרים: בואו נמנה את מה שיש.

): אבל גם את מה שיש אתם לא רוצים.

אופיר כץ: אתם לא עושים כלום, אתם מפחדים ממנו.

): אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

): גם את מה שיש אתם לא ממנים.

): מה השינוי בסגנים?

): חמישה מול ארבעה.

): בדיוק היחס המגיע.

): מה הבעיה פה למנות?

): אין.

): מה הבעיה עם ועדת האתיקה שהיא לא קשורה בכלל לוועדות?

): ועדת האתיקה לא קשורה.

אופיר כץ: מה הבעיה עם ועדת כספים?

): שניים ושניים, למה לא?

): סתם ככה, כי נוח לכם.

): תורת הכאוס נוחה לכם.

): הסיטואציה נוחה לכם.

): אתם פועלים כי זה נוח לכם.

אופיר כץ: - - - מה - - - אצלכם - - -

): גם נוח לכם שאין ועדת ביקורת, ונוח לכם שאין ועדת אתיקה.

): ונוח לכם שאתם לא מגיעים לוועדת חוץ וביטחון.

): זה נוח לכם, תגידו את האמת.

): וזה מצער, בעיקר.

אופיר כץ: אתם מפחדים מאלקין.

אופיר כץ: נוח לכם, למרות שאתם לא חושבים כמוהו.

אריה מכלוף דרעי: - - -

): חבר הכנסת דרעי, אין שום סיבה שבמקומות שיש הסכמה עליהם, במקומות שיש עליהם הסכמה, כמו עכשיו, כמו הנשיאות, שזה אין – פה אתם מבקשים שלא.

קטי קטרין שטרית: - - - מיקי הלך לישון.

): באתיקה גם לא.

): על זה אין ויכוח.

): לכן אני אומר, חברי הכנסת, אין שום טעם בדחייה הזאת.

): אין שום טעם בהחרמה הזאת.

): אני חושב שראוי לתמוך, בטח כשמדובר בנשיאות הכנסת, שגם אתם שותפים בה, אתם נמצאים בה - - -

שלמה קרעי: תתחילו להיות בני אדם.

שלמה קרעי: תהיו בני אדם, הכול יהיה בסדר.

): אני מסכים, אני מסכים, אני מסכים, אני מסכים.

): צריך להיות בן אדם, צריך לנהוג בדרך ארץ, צריך לפעול בצורה ראויה.

דוד אמסלם: מר גינזבורג, עכשיו קרה אסון בצה"ל.

דוד אמסלם: אתה חושב שזה הזמן עכשיו לדון על שישה סגנים שלכם, זמניים?

דוד אמסלם: אני שואל.

דוד אמסלם: אני הצעתי להפסיק את הדיון.

דוד אמסלם: תראו כמה אתם נמוכים.

): מה זה רלוונטי, חבר הכנסת אמסלם, אני קובע את סדרי הדיון?

דוד אמסלם: תראה איך אתם נמוכים.

דוד אמסלם: תסתכל אותם.

): מה זה קשור?

): מה זה קשור?

דוד אמסלם: לא מעניין אתכם כלום.

דוד אמסלם: שתישרף המדינה, העיקר – שישה סגנים.

): זה בדיוק מתקשר לדברים שאמרת.

דוד אמסלם: לא מעניין אתכם.

דוד אמסלם: לא מעניין את לפיד כלום.

דוד אמסלם: לא את שר הביטחון, שום דבר.

דוד אמסלם: שישה סגנים שמים לנו פה.

): חבל שאתה מנצל את הסיטואציה הזאת - -

דוד אמסלם: אין לכם טיפה כבוד עצמי.

): - - כדי גם שם להכניס פוליטיקה ומדון - -

דוד אמסלם: אין לכם כבוד לצה"ל.

): - - בין האנשים, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: לעם ישראל.

): אבל אתה פשוט כנראה לא יכול להתאפק בהקשר הזה.

דוד אמסלם: - - - כלום.

): פשוט חבל שאתה ככה כורך דבר בדבר.

דוד אמסלם: בושה.

דוד אמסלם: בושה.

דוד אמסלם: תראה לאן הגעתם.

דוד אמסלם: בושה.

דוד אמסלם: שישה סגנים ליושב-ראש, זמניים.

דוד אמסלם: זה הנושא עכשיו.

): אני מבקש, חבריי חברי הכנסת, אני מציע לכם לשקול את הנושא הזה.

): אני לא חושב שזה נכון וראוי - -

דוד אמסלם: גועל נפש.

): - - שגם נשיאות הכנסת תהיה במחלוקת.

): בטח שלא, כשאין מחלוקת שלקואליציה מגיעים חמישה ולאופוזיציה ארבעה.

): אין מחלוקת.

יצחק פינדרוס: שמענו - - -

יעקב מרגי: איתן, ועדת הכספים.

יעקב מרגי: ועדת הכספים זה הציר.

יעקב מרגי: אי-אפשר לעשות - - -

): מאה אחוז, אבל הינה, גם פה, בנשיאות, אדוני, חבר הכנסת מרגי, תקנון הכנסת קובע תשעה סגנים.

): הוא קובע.

): רצינו להגדיל ל-11, כמו שעשיתם בכל הכנסות.

): אבל אנחנו כרגע דוגלים בתשעה סגנים כי אתם לא מסכימים להגדיל את זה, בגלל המחלוקת שקיימת.

): ואני לא חולק על זה שיש מחלוקת.

): גם על התשעה לא?

חיים כץ: ועדת כספים, הכול - - -

): אגב אני, מישהו אמר לי שגם ועדת כספים כנראה לא תפתור את העניין.

יואב קיש: תפסיקו, איתן, איתן - - - בואו תנסו.

): מישהו אמר לי את זה, אני לא יודע.

חיים כץ: תנסה, תנסה.

חיים כץ: איתן, תנסו.

חיים כץ: תבקשו מאלקין.

חיים כץ: תבקשו מאלקין אישור ותנסה.

חיים כץ: ואחר כך, ואללה, לא תהיה זכות צרצור.

חיים כץ: תנסה.

): אגב, במקרה הזה, חבר הכנסת כץ, אני חושב שיש טעם לנסות, ואני חושב שזה דבר נכון לעשות.

חיים כץ: תנסה.

איתן גינזבורג: אבל עדיין, גם כשיש מחלוקת אי-אפשר להחרים את כל החקיקה.

איתן גינזבורג: אני חושב שזה לא ראוי, פשוט לא ראוי.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תנסה, תנסה.

איתן גינזבורג: אבל מה הקשר בין זה לבין הסגנים?

חיים כץ: הכול קשור.

חיים כץ: נו, באמת.

קריאה: הכול קשור.

איתן גינזבורג: הכול קשור.

איתן גינזבורג: גם בממשלה הקודמת, שהיינו חברים בה ביחד, לא העלו כל מיני דברים מסוימים לא קשורים, כי משהו אחר הפריע.

איתן גינזבורג: אצלכם הכול במזומן.

איתן גינזבורג: הכול מקח וממכר.

שלמה קרעי: ניסנקורן תקע את - - - חצי שנה - - -

איתן גינזבורג: ניסנקורן תקע – כן.

איתן גינזבורג: בכול כולם אשמים.

איתן גינזבורג: אתם לא אחראים לכלום, לכלום.

איתן גינזבורג: שיות תמימות.

איתן גינזבורג: אתם ישרים, אתם הגונים, אתם פועלים – מה אני אגיד לכם?

איתן גינזבורג: להתפאר.

איתן גינזבורג: ילדים טובים ירושלים.

איתן גינזבורג: אתם לא אשמים בכלום, דבר.

איתן גינזבורג: קמצוץ אחריות אין לכם.

קרן ברק: אנחנו אשמים בהרבה דברים אבל לא בזב - - - אתם מדרדרים את הכנסת.

איתן גינזבורג: ניסנקורן, כחול לבן, בני גנץ, יש עתיד, בנט, כולם.

איתן גינזבורג: לא שמעתי מילת ביקורת אחת על עצמכם.

איתן גינזבורג: לא שמעתי מילת ביקורת אחת ואחריות שלקחתם על עצמכם, שום דבר כזה.

איתן גינזבורג: כולם אחראים, כולם אשמים.

איתן גינזבורג: כל ההאשמה על האחרים.

איתן גינזבורג: את הבוץ לשפוך כלפי חוץ.

איתן גינזבורג: זה הכי קל, חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: אתה שוכח כמה פעמים הגנתי עליך ועל החברים שלך מיש עתיד.

שלמה קרעי: אתה שוכח, אתה שוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי, זה הכי קל.

איתן גינזבורג: אני יודע לקחת אחריות על טעויותיי.

איתן גינזבורג: אני לוקח אחריות על שגיאותיי ואני גם מתנצל.

איתן גינזבורג: אבל אני לוקח אחריות כשאני טועה.

איתן גינזבורג: אתם אף פעם לא לוקחים אחריות.

אופיר כץ: אתם לא לוקחים אחריות על מה שקורה היום כאן בכנסת.

אופיר כץ: אתם הולכים אחרי אלקין, ואתם מפחדים להגיד לו שזה לא בסדר או - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כץ, מכיוון שדבריי צוטטו גם בתקשורת - - -

שלמה קרעי: בדיוק כמו שפחדתם מניסנקורן.

אופיר כץ: - - - זה מה שמגיע לנו בוועדות.

אופיר כץ: את זה אתם לא נותנים לנו.

אופיר כץ: זה שורש הבעיה לכל מה שקורה פה.

איתן גינזבורג: מכיוון שגם אתה ציטטת אותי בתקשורת, ודבריי פורסמו, לצערי, למרות ש - - - אתה יודע את עמדתי ביחס לסיפור חלוקת הוועדות.

איתן גינזבורג: אני חושב שיש מקום לתקן אותם, אני חושב שצריך לתקן אותם.

איתן גינזבורג: אני חושב - -

אופיר כץ: אז למה אתם לא עושים כלום?

איתן גינזבורג: - - וגם נדמה לי שהייתה הצעה הגונה ביחס לכך.

קרן ברק: למה - - -

איתן גינזבורג: לעיתים, יש מקומות שלא מגיעים איתם להסכמה.

איתן גינזבורג: אבל בסוף כל הוועדות הגיעו לכדי הסכמה ואפשר היה להגיע לפתרון.

איתן גינזבורג: אני חושב שהפתרון נמצא בידינו.

קרן ברק: אבל איתן, איך אתה מסביר את זה - - -

איתן גינזבורג: מה, נתחיל עכשיו גם לדבר על הדברים הללו?

איתן גינזבורג: אנחנו נמצאים במקומות אחרים.

שלמה קרעי: איתן, אלקין זה הניסנקורן החדש.

שלמה קרעי: כמו שפחדתם מניסנקורן, אתם פוחדים היום מאלקין.

איתן גינזבורג: אז עכשיו אלקין אשם.

איתן גינזבורג: קודם ניסנקורן היה אשם.

איתן גינזבורג: מי היה לפניו אשם?

איתן גינזבורג: מי היה לפניו אשם?

איתן גינזבורג: מי היה לפניו אשם?

שלמה קרעי: אתה לא מקשיב.

שלמה קרעי: אמרתי אלקין - - - ניסנקורן - - -

איתן גינזבורג: אני אומר לכם חבריי חברי הכנסת, במקרה הזה של הצבעה על נשיאות הכנסת, כשאתם מקבלים בדיוק את מה שמגיע לכם על פי תקנון הכנסת - - -

אופיר כץ: אתה לא יכול להפריד זה מזה.

אופיר כץ: אי-אפשר להפריד, תבינו את זה.

אופיר כץ: אי-אפשר לעשות את ההפרדות האלה - - - ונשיאות.

אופיר כץ: אי-אפשר להפריד.

אופיר כץ: כל שורש הבעיה הוא שאנחנו לא מקבלים את מה שמגיע לנו.

איתן גינזבורג: ועדת כספים.

אופיר כץ: כן, כנסת וכספים.

אופיר כץ: ברגע שזה יקרה אתה תראה - - -

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, הגיע הזמן שנשלב ידיים ונעבוד.

איתן גינזבורג: גם כשיש מחלוקו צריך לעבוד.

איתן גינזבורג: לעבוד למען אזרחי ישראל; לעבוד למען הבוחרים של כל אחד מאיתנו.

איתן גינזבורג: לעבוד.

איתן גינזבורג: באנו לעבוד, באנו לשרת, באנו לקחת אחריות, וזה מה שנדרש מאיתנו.

איתן גינזבורג: חבל שגם בדברים כאלה, שבדרך כלל לא היו בהם מקומות של מחלוקת, ואין באמת מחלוקת – אני מציע לכם, חברי הכנסת, אנא התעשתו.

איתן גינזבורג: בכל הנוגע לנשיאות, כשעובדים בדיוק על פי התקנון, בדיוק על פי היחסים, הצביעו בעד.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נא לשבת.

מיקי לוי: אנחנו נעבור להצבעה אלקטרונית.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: נא לשבת.

מיקי לוי: אחרונים, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אני ממתין עוד חמש שניות.

מיקי לוי: אחרונים.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה.

מיקי לוי: הצבעה, בבקשה.

מיקי לוי: בעד הצעת ועדת הכנסת – 58

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 58, נגד – 54.

מיקי לוי: לפיכך, החלטת ועדת הכנסת בדבר מינוי סגנים זמניים נוספים ליושב-ראש הכנסת עברה.

מיקי לוי: [נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו נמשיך בסדר-היום.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצעת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 10), התשפ"ב–2021.

מיקי לוי: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת קושניר, בבקשה.

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש מכם היום על צו העלאת המס על משקאות ממותקים.

ועדת הכספים): הסיבה לכך היא מאוד מאוד פשוטה.

ועדת הכספים): אין שום ספק שהסוכר או תחליפי הסוכר שאנחנו מכניסים לגופם של הילדים שלנו הוא בסופו של דבר מזיק לבריאותם.

ועדת הכספים): אפשר כמובן להתעלם מהעובדה שבישראל נכרתם גפיים לחולי סוכרת, אפשר כמובן להתעלם מהשמנת היתר, אפשר כמובן להתעלם מזה שמדינת ישראל מובילה את העולם המפותח בתחלואה בסוכרת, אבל אפשר לעשות מעשה.

ועדת הכספים): המס הזה הוטל בכחמישים מדיניות בעולם, ובכל המדינות האלה ראו את ההשפעה שלו, והצריכה של המשקאות הללו ירדה.

ועדת הכספים): מעבר להטלת המס, אנחנו מבצעים עוד פעולה.

ועדת הכספים): הממשלה הקצתה 80 מיליון שקלים כדי לטפל ולהילחם בתחלואה, ולהתחיל בקמפיינים ובהסברה בנושא הזה.

ועדת הכספים): בוועדת הכספים ביקשנו – דרשנו וקיבלנו – 40 מיליון שקלים נוספים, שיועברו ויוקצו לקופות החולים, כדי שיוכלו גם הן להשתלב במהלך הזה ולטפל בתחלואה ובהסברה.

ועדת הכספים): יש עוד הרבה להגיד על הנושא הזה, אבל אני רוצה לקצר בדבריי בגלל האירוע שקרה היום.

ועדת הכספים): אני באמת לא רוצה להיכנס לוויכוחים ולקטנות.

ועדת הכספים): אני פשוט מבקש מחברי הכנסת, גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה, להצביע בעד המס הזה, כי יש לו רק מטרה אחת: לשמור על בריאותם של אזרחי ישראל ושל ילדי ישראל.

ועדת הכספים): תודה רבה.

מיקי לוי: רשימת הדוברים סגורה.

מיקי לוי: ראשון הדוברים חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, איך אפשר להגיד שהממשלה עושה טוב לאזרחים, דואגת למעמד הביניים ולשכבות החלשות?

משה גפני: איך אפשר להגיד את זה?

משה גפני: תשאלו את כל אחד שהלך לסופר השבוע.

משה גפני: כל יוקר המחיה שעליו דיברו – שיפחיתו אותו ולא יעלו מיסים – כל הדברים האלה התגלו כשקר מוחלט.

משה גפני: כל אחד שהולך לסופר, כל אישה שהולכת לקנות דברים למשפחה, לילדים, הכול עלה באופן שאי-אפשר לתאר.

משה גפני: לא הייתה תקופה כל כך רעה מבחינה כלכלית למדינת ישראל, למשפחות, למעמד הביניים, למשפחות החלשות.

משה גפני: לא היה דבר כזה.

משה גפני: ויושבים פה חצי מהכנסת ולא מפסיקים להגיד שהכול טוב, אין העלאת מיסים.

משה גפני: כל שבוע מעלים מס אחר.

משה גפני: כל הזמן מעלים מיסים.

משה גפני: ועל כל מס מוצאים איזה תירוץ שלא מתחיל ולא נגמר, לא היה ולא נברא, מעלים עוד מיסים ועוד מיסים ועוד מיסים.

משה גפני: אז פעם זה על שתייה מתוקה ופעם זה על כלים חד-פעמיים, ופעם זה מס גודש, ופעם זה על נשים עניות שמעלים להן את גיל הפרישה ולוקחים להן את קצבת הזקנה.

משה גפני: וכך כל הזמן.

משה גפני: כל הזמן מעלים מיסים.

משה גפני: כל הזמן יוקר המחיה עולה, כל הזמן.

משה גפני: מה שעושים עם החקלאות – אני לא מבין איך יושבים חברים נכבדים בקואליציה שאמרו כל הזמן שהם לא ייתנו לפגוע בחקלאים, הם לא ייתנו לפגוע בחקלאות, הם לא ייתנו לפגוע במפעלים שמייצרים שימורים מהתוצרת החקלאית הישראלית, והם ממשיכים הלאה להצביע עם הקואליציה כאילו אין חקלאות בארץ, כאילו אין הבטחות שניתנו לאנשים שחלקם זאת הפרנסה היחידה שלהם.

משה גפני: שלא לדבר על ההיבט הלאומי, שלא לדבר על ההיבט הביטחוני, שלא לדבר על כל היבט – כשמסתכלים על החקלאות.

משה גפני: והממשלה הזאת היא ממשלה רעה שפוגעת בכל דבר שיש לו איזשהו רעיון, שיש לו איזשהו חזון, שיש לו איזה משהו שהוא מפרנס משפחות – הממשלה פוגעת בו.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה גפני: ויש חברים שנותנים לפגיעה הזאת להימשך, וזה מה שהולכים לעשות כאן הלילה: להעלות עוד מס, ועוד מס, ועוד מס.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

מנסור עבאס: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, אם הוא נמצא פה, חבריי חברי הכנסת, יושב-ראש ועדת הכספים סיים את הצגת המס הזו במילה מאוד רחבה, רק דבר אחד אנחנו רוצים – וגם שידר אמינות – רק דבר אחד אנחנו רוצים, אנחנו, יש לנו רק מטרה אחת: לשמור על הבריאות של אזרחי ישראל וילדי ישראל.

אורי מקלב: באמת?

אורי מקלב: באמת זה כך?

אורי מקלב: אנחנו גם כולנו נגד דברים שמשמינים, נגד דברים שהם לא בריאותיים, אנחנו לא מכחישי בריאות.

אורי מקלב: האם מישהו חושב שיש דבר כזה בכלל, כאן ובעולם, שמתמודדים עם בריאות של אזרחי ישראל מתוך כפייה, עם מיסים?

אורי מקלב: ככה מתמודדים עם בריאות?

אורי מקלב: עם בריאות מתמודדים רק בדבר משולב, אין דבר לבד.

אורי מקלב: הדבר המשולב הוא הסברה, חינוך, הטמעה, תמריצים, ואפשר גם להעלות מחירים.

אורי מקלב: מה אתם מביאים מכל העולם ראיות?

אורי מקלב: בכל העולם הראיות זה עוד שילוב של כמה וכמה דברים.

אורי מקלב: זה לא נעשה פה.

אורי מקלב: לפני שש שנים, חמש שנים, ב-2016 ועדת ההסדרה מדברת על כך שעוד לפני המיסים תתחילו עם דברים של חינוך, במיוחד כשאנחנו רואים את התופעות אצל ילדים אם שותים מתוק.

אורי מקלב: אין כאן מחשבה.

אורי מקלב: עכשיו, יש לי בעצם שלוש ראיות.

אורי מקלב: יש יותר ראיות.

אורי מקלב: אני אביא לכם שלוש ראיות שמוכיחות את הדבר הזה.

אורי מקלב: הראייה הראשונה שיש לנו, למה מוצרי דיאט?

אורי מקלב: למה ההבדל בין פחית רגילה עם סוכר – נדמה לי 12 גרם סוכר ל-100 גרם יש בפחית רגילה, בפחית דיאט אין בכלל סוכר.

אורי מקלב: ההבדל: עשר אגורות.

אורי מקלב: איזה תמריץ זה יהיה?

אורי מקלב: משהו לא בסדר עם השעון.

אורי מקלב: אני ראיתי.

מנסור עבאס: כן.

אורי מקלב: איזה תמריץ זה יהיה?

אורי מקלב: זה תמריצים?

אורי מקלב: זאת ראיה?

אורי מקלב: מעבר לזה אני שואל, הרי גם בתקציב מופיע 400 מיליון.

אורי מקלב: אם באמת זה אמור להוריד, למה אתם מתבססים על 400 מיליון?

אורי מקלב: ואני אביא לכם עוד ראיה.

אורי מקלב: שר החקלאות ושר האוצר בימים האחרונים מראים הישג גדול מאוד שהם עשו במשק.

אורי מקלב: מה ההישג?

אורי מקלב: ההישג הגדול הוא ביטול המכס על חמאה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, חמאה זה דבר בריא?

אורי מקלב: אתה גם רופא במקצוע.

אורי מקלב: חמאה זה דבר בריא?

אורי מקלב: מכל הדברים, המוצרים שיש, מה הדבר הכי לא בריא?

אורי מקלב: חמאה, עם כל כך הרבה כולסטרול, עם כל כך הרבה שומנים.

אורי מקלב: מה אומר שר החקלאות?

אורי מקלב: מה אומר שר האוצר?

אורי מקלב: הורדנו את המכס, והינה, העלינו את הצריכה של חמאה ב-50%.

אורי מקלב: זו ממשלה?

אורי מקלב: זה שר אוצר שמדבר על בריאות?

אורי מקלב: לא רק זה.

אורי מקלב: הגדלנו את ההיקפים של שימוש בחמאה ועוד מוצרים בעוד 30%.

אורי מקלב: זאת ממשלה, וזאת מדיניות של בריאות?

אורי מקלב: ומה מתגאים עכשיו?

אורי מקלב: ואם כן, כל הכסף היה צריך להיות בשביל הסברה, בשביל חינוך, בשביל הטמעה.

אורי מקלב: נתנו לכם 80 מיליון.

אורי מקלב: השנה ניתן עוד קצת, כדי לסתום פיות, ואחרי זה אנחנו נחזיר חזרה את המכס.

מנסור עבאס: כן.

אורי מקלב: רגע.

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: אין דבר אחד שהוא באמת מוכיח.

אורי מקלב: ההוכחות הן ברורות.

אורי מקלב: לא רוצים.

אורי מקלב: רוצים שתשתו מתוק, רוצים שנשתה, אבל נביא את הכסף.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני שואל אותך, מפלגת רע"מ – אתם פעם נתתם יד להעלאת מיסים למשפחות עבור כל דבר?

אורי מקלב: היסטוריה, אתם שוברים כאן היסטוריה, איפה חבר הכנסת מאזן גנאים?

אורי מקלב: איפה אתם, אתם אלה שכל הזמן צעקתם.

אורי מקלב: אין לכם עכשיו ערכים.

אורי מקלב: לא עומדים בערכים, גם כשזה מגיע לדברים כאלה ברורים, אתם ממשיכים הלאה לתמוך בכל דבר גם אם זה נגד תפיסת החיים שלכם?

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אורי מקלב.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, איזה אבסורד, איזה אבסורד.

הממשלה השמנה והשבעה הזאת, המדושנת עונג, דואגת שלא ישמינו.

אני חיפשתי במצע של ישראל ביתנו, חיפשתי נאומים של איווט ליברמן בעבר על קידום הבריאות, על דיאטות.

על מה אתם מדברים?

יש פה רצון להטיל מס, ולהטיל מס על החלשים ביותר.

על החלשים ביותר.

אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, אם היו מתכוונים רק להשמנה, הרי הם היו עושים דיפרנציאליות בדיאט, דיפרנציאליות הרבה יותר גדולה במיצים הטבעיים.

היו שם מנהלי מפעלים של מיצים טבעיים שנסגרים, הולכים להיסגר, נגמר.

יש דבר כזה שנקרא מים בטעם, שזה פחות מ-5% סוכר.

איך אתה תרגיל אוכלוסייה, תחתוך להם את הכול?

לא.

זה כמו ראש עיר.

יש ראש עיר שרוצה שלא יחנו בפראות אצלו, אז הוא עושה קנסות.

הוא מתפלל שלא יחנו.

יש ראש עיר שיש לו בעיה תקציבית, והוא מתפלל שיחנו כנגד החוק רק שיוכל להביא כסף.

זאת ממשלה מנותקת.

מפעלים שלמים ייסגרו.

המשפחות שלנו והילדים שלנו, במיוחד של הציבור החרדי והערבי, ששם יש הרבה מסיבות משפחתיות.

שם אין קייטרינג, שם לא עושים טייק-אווי.

שם מכינים את האוכל בבית וחוגגים עם המשפחות.

את אלה אתם משליכים לפח – בשביל מה?

בשביל מה?

אולי יהיה להם חשמל, אדוני היושב-ראש, אבל בפריג'ידר לא יהיה להם כלום.

כלום לא יהיה להם.

כשהם באים ואומרים: גם דיאט, גם מיצים טבעיים שיש בהם ויטמינים, הכול.

לא רצו לשמוע בוועדה.

ואני לא מאשים את היושב-ראש, למרות שיש לי טענות אליו גם כן.

לא מאשים אותו.

אין לו מנדט להוריד כלום בעניין הזה.

טיפלו בנושא אחד, שהוא נושא יותר צדדי, אבל לא בדברים הללו.

אי-אפשר לחנך ציבור באבחת גרזן.

תעודד אותו לעבור לדיאט, תעודד אותו לעבור למשקאות פחות רוויי סוכר.

אל תשברו לו בקבוק על הראש.

מנסור עבאס: כן.

מנותקים, נמאסתם.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יצחק פינדרוס – מוותר; חבר הכנסת עופר כסיף, אתה רוצה לדבר?

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: אפשר לפתוח לו את המיקרופון?

מנסור עבאס: טוב, ניתן לך אחר כך, חבר הכנסת עופר כסיף.

מנסור עבאס: עוד מעט.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב גלנט – מוותר; חבר הכנסת אבי מעוז – מוותר; חבר הכנסת אמיר אוחנה; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'; חברת הכנסת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת; חבר הכנסת איימן עודה; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח; חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן; חבר הכנסת דסטה גדי יברקן – איפה?

מנסור עבאס: לא?

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח; חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר פרוש.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר, שלוש דקות, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אם היה לי צל של ספק שמישהו דואג לבריאות של הילדים בחוק השתייה המתוקה – אולי הייתי אפילו מסכים, אולי הייתי לא מסכים, אבל לא הייתי עולה לדבר על זה.

ישראל אייכלר: אבל אני יודע – בפרשת השבוע כתוב: "ויבֹוא משה ואהרון אל פרעה ויאמרו אליו כה אמר ה' אלֹהי העברים עד מתי מאנת לענֹת מפנָי".

ישראל אייכלר: עשר מכות מצרים לא עזרו לשבור את כובד ליבו של פרעה.

ישראל אייכלר: יש לנו פה שלטון שמורכב ממפלגות שבחרו בשר האוצר, ראש מפלגה אנטישמית שניהלה תעמולה אנטישמית לפני הבחירות, שזמם ומיישם גזרות ספציפיות נגד הילדים מהציבור החרדי והערבי, והעניים.

ישראל אייכלר: זאת המטרה.

ישראל אייכלר: אם מישהו היה מציע שלא ימכרו חזיר, שומן חזיר, היו אומרים: כפייה, אל תתערבו לנו בצלחת.

ישראל אייכלר: למה השומן של החזיר פחות שמן מהמתוקים, מהשתייה המתוקה?

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים לומר לילדים שלנו ולנכדים שלנו: זכרו שהיה פה שלטון שהתכוון לפגוע בכם בכוונה.

ישראל אייכלר: הם לא דאגו לכם.

ישראל אייכלר: הם לא דאגו שתעבדו, הם לא דאגו שתהיו בריאים.

ישראל אייכלר: הם דאגו לגבות מיסים, 400 מיליון שקל נוספים, חוץ מהמיסים הנוראים של כלים חד-פעמיים, שהם הכלים הסטריליים היחידים שיש עכשיו בזמן הקורונה.

ישראל אייכלר: המדינה הייתה צריכה לעודד עכשיו כלים חד-פעמיים בזמן הקורונה אם באמת התכוונו לבריאות.

ישראל אייכלר: אבל אנחנו לא נוותר, והקדוש ברוך הוא לא יסלח למי שפוגע בילדים קטנים.

ישראל אייכלר: אמר פה מנחם בגין בשעתו: נקמת ילד קטן עוד לא ברא השטן.

ישראל אייכלר: הנקמה של הילדים האלה שאתם מרעיבים אותם בכוונת מכוון – הקדוש ברוך הוא רואה, אנחנו רואים שזו גזרה משמיים.

ישראל אייכלר: אנחנו מבינים שגם אנחנו צריכים לעשות חשבון, למה הקדוש ברוך הוא גזר עלינו.

ישראל אייכלר: אותו ג'זר, אותו גוזר, לא היה יכול לעשות לנו את זה אילולא הייתה פה גזרה משמיים.

ישראל אייכלר: אני קורא לכל חברי הכנסת שאינם רוצים להזדהות עם אותה אנטישמיות שיש בחוק הזה, ואני מניח שגם בקואליציה יש אנשים שלא רוצים להזדהות עם האנטישמיות - - -

מירב בן ארי: מה אנטישמי בזה?

ישראל אייכלר: זה חוק אנטישמי - -

מירב בן ארי: מה אנטישמי?

מירב בן ארי: מה זה קשור לאנטישמי?

ישראל אייכלר: - - שמטרתו אנטישמיות, שנאת ילדים חרדים, שנאת יהודים חרדים - -

מירב בן ארי: מה זה קשור לאנטישמי?

ישראל אייכלר: - - שנאת ערבים ושנאת העניים.

ישראל אייכלר: זה לא שום דבר אחר.

ישראל אייכלר: לא בריאות, לא חמאה - -

מירב בן ארי: אנטישמי?

ישראל אייכלר: - - רק אנטישמיות.

ישראל אייכלר: רק שנאה.

ישראל אייכלר: ושידעו את זה הדורות הבאים, והם לא ישכחו.

מנסור עבאס: תודה.

ישראל אייכלר: לא נשכח ולא נסלח.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איתמר בן גביר – אינו נוכח; חברת הכנסת מאי גולן – מוותרת?

מנסור עבאס: את לא עונה.

מנסור עבאס: מוותרת?

מאי גולן: כן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אני חייב לשאול כל אחד.

קריאה: - - - כבר דיבר.

מנסור עבאס: ישראל אייכלר?

מנסור עבאס: ישראל כץ, רוצה לדבר?

מנסור עבאס: מוותר; חבר הכנסת אוסאמה סעדי; חברת הכנסת קרן ברק; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; חבר הכנסת אופיר סופר; חברת הכנסת לימור מגן תלם; חברת הכנסת נירה שפק.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, היו כמה דיונים בוועדת הכספים על החוק הזה, על הצו הזה.

אחמד טיבי: הצו מדבר על מס ועליית מחירים.

אחמד טיבי: יואב, יואב, אתה מפריע לי.

אחמד טיבי: הדיונים בוועדה היו דיונים רציניים.

אחמד טיבי: שמענו מומחים, גם של משרד הבריאות, גם מומחים אחרים בבריאות הציבור.

אחמד טיבי: יואב קיש, אתה מפריע לי.

אחמד טיבי: ויש שני אלמנטים לחוק.

אחמד טיבי: החוק אומר שהמס על משקאות ממותקים, מטרתו היא בריאותית, כדי להביא להפחתת התחלואה.

אחמד טיבי: עכשיו אני רוצה לומר: נכון, יש תחלואה, גם בקרב הציבור באופן כללי, גם בקרב הפריפריה, החברה הערבית – של סוכרת, של לחץ דם, של השמנת יתר, של עישון.

אופיר כץ: הגשנו הצעת חוק - - -

אחמד טיבי: בדיוק.

אחמד טיבי: אני בדיוק רוצה להגיע לזה.

אופיר כץ: הם התנגדו.

אחמד טיבי: מצד שני, יש את המעמסה הכלכלית של העלאת מחירים.

אחמד טיבי: לאחרונה, הממשלה הזאת דורסת את האזרח; העלאת מחירים פעם אחר פעם; ארנונה, מיסים, פירות וירקות, חשמל, משקאות קלים ממותקים.

אחמד טיבי: מי כורע תחת נטל העלאת המחירים האלה?

אחמד טיבי: ערבים וחרדים, ופריפריה.

אחמד טיבי: למשפחה עשירה זה לא חשוב אם אתה מעלה בשקל, שני שקלים.

אחמד טיבי: אבל בשביל משפחה ברוכת ילדים או משפחה שההכנסה שלה מתחת לממוצע, שקית טרופית בארבעה שקל, יש לזה משמעות.

אחמד טיבי: וכשאתה מעלה את הקנקל מ-35 שקל ל-70 שקל, יש לזה משמעות גדולה.

אחמד טיבי: וזה בשימוש רב בחברה הערבית.

קטי קטרין שטרית: אחמד, גם הרבה פשטו רגל.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: אני מסיים משפט.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

אחמד טיבי: אגב, לא שמת שעון.

מנסור עבאס: שמתי, שמתי.

אחמד טיבי: אוקיי.

מנסור עבאס: יאללה, טיבי, משפט אחרון.

אופיר כץ: הוא בדיוק הגיע לזה שהכסף - - - ילך להשקעה בפריפריה, ואתם התנגדתם.

אחמד טיבי: עכשיו, בוועדה – דקה, תנו לי, חבר'ה, הפרעתם לי – בוועדה הצביעו החרדים: ש"ס ויהדות התורה, והרשימה המשותפת עם שני נציגיה, נגד.

אחמד טיבי: גם רע"מ הצביעה נגד בוועדת הכספים, חברת הכנסת אימאן ח'טיב.

מנסור עבאס: תודה.

אחמד טיבי: עכשיו איאד סעיד אחמד מסח'נין, בעל מפעל, אומר בערבית (אומר מילים בשפה הערבית).

אחמד טיבי: צריך להצביע נגד החוק הזה - -

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: - - כי הממשלה דחתה את ההצעה - -

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

אחמד טיבי: - - ותקשיבו לקריאות.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מיכל שיר סגמן.

אחמד טיבי: במקום "תודה" תצביע נגד החוק, גם אתה, גם מאזן וגם רע"מ.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת שרון רופא אופיר; חברת הכנסת מירי מרים רגב – אינה נוכחת; חבר הכנסת שלמה קרעי – מוותר; חבר הכנסת אלי כהן – מוותר; חבר הכנסת דוד אמסלם; חבר הכנסת יריב לוין – מוותר; חבר הכנסת יבגני סובה – מוותר; חבר הכנסת אופיר אקוניס; חבר הכנסת אופיר כץ; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; חבר הכנסת רון כץ; חבר הכנסת חיים ביטון; חבר הכנסת שמחה רוטמן; חבר הכנסת פטין מולא; חבר הכנסת ווליד טאהא; חברת הכנסת קטי קטרין שטרית; חבר הכנסת דוד ביטן; חבר הכנסת רם בן ברק; חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי; חבר הכנסת יואב קיש – מוותר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קושניר, אתה רוצה לסכם?

קריאה: לא צריך.

קריאה: מוותר.

קטי קטרין שטרית: צריך לעמוד דקת דומייה לזכר אלה שנהרגו היום.

קטי קטרין שטרית: צריך להפסיק את כל הדיונים, שניים נהרגו.

ועדת הכספים): ראשית, אני רוצה להשתתף בצערן של משפחות הלוחמים שנהרגו.

ועדת הכספים): אני באמת לא רוצה להאריך בדיבור, אז אני יורד, רק מבקש להצביע בעד, זה הכול.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אלכס קושניר.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה.

עידית סילמן: שמית.

מנסור עבאס: לפי בקשת הממשלה, אנחנו עוברים להצבעה שמית – החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 10), 2021.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – נגד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – אינה נוכחת חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – נגד ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – נגד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב –

אלינור ימין: נגד מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – נגד מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

מנסור עבאס: המזכירה תקרא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ענבר בזק – אינה נוכחת מיכאל ביטון – אינו נוכח יואב בן צור – נגד מאזן גנאים – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – בעד אלון טל – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח

קריאות: - - - ווליד - - -

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אתם מפריעים להצבעה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ווליד, חבר הכנסת מרגי, אתם מפריעים.

מנסור עבאס: אתם מפריעים, חברי הכנסת.

קריאות: - - -

מנסור עבאס: חברי הכנסת.

מנסור עבאס: חברי הכנסת.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו באמצע הצבעה.

קריאות: - - -

מנסור עבאס: אנחנו באמצע הצבעה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת בן גביר, שב.

מנסור עבאס: חבר הכנסת בן גביר, שב.

איתמר בן גביר: - - - תתביישו - - -

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו רוצים להמשיך – סליחה, אנחנו באמצע הצבעה.

מנסור עבאס: בבקשה גברתי.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברות הכנסת) אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת חוה אתי עטייה – אינה נוכחת

מנסור עבאס: האם יש עוד חברי כנסת שלא הצביעו ומעוניינים להצביע?

מנסור עבאס: גם חברות כנסת.

מנסור עבאס: יש?

מנסור עבאס: תמה ההצבעה, בבקשה.

מנסור עבאס: בבקשה גברתי, תוצאות ההצבעה.

איתמר בן גביר: איך תסתכל לילדים - - - בעיניים?

איתמר בן גביר: תתבייש.

קריאות: - - -

איתמר בן גביר: תתבייש.

איתמר בן גביר: תתבייש לך.

איתמר בן גביר: תתבייש לך.

איתמר בן גביר: פשוט תתבייש.

איתמר בן גביר: אתה מחבל, אתה - - -

שלמה קרעי: מנסור, למי אתם דואגים, אם לאנשים שלכם אתם מייקרים מחיה?

שלמה קרעי: למי?

שלמה קרעי: מה תעשה עם כל המיליארדים?

קריאה: - - -

מנסור עבאס: או שדואגים לכיס או שדואגים לבריאות.

מנסור עבאס: אנחנו מעדיפים לדאוג לבריאות.

שלמה קרעי: אם אתם דואגים לבריאות, תדאגו שהכסף הזה לא ילך לליברמן, שילך - - -

מנסור עבאס: תודה רבה לכם.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, לשמור על שקט.

מנסור עבאס: חברי הכנסת.

שלמה קרעי: תגיד לליברמן שלשתות הרבה כסף זה גם לא בריא.

שלמה קרעי: כמה הוא שותה – הרג את הפריפריה, הרג את הערבים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ווליד טאהא.

מנסור עבאס: ווליד, אבו מוחמד, (אומר בערבית: מספיק, צא).

מנסור עבאס: להלן תוצאות ההצבעה: 57 חברי כנסת בעד, 56 חברי כנסת נגד.

מנסור עבאס: ההחלטה מתקבלת.

מנסור עבאס: << נושא >> הצעת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 11), התשפ"ב–2021 << נושא >> [נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום – דיון משולב על הצעת ועדת הכספים לגבי צו הבלו על דלק (הטלת בלו) (תיקון מס' 3), התשפ"ב–2021, וכמובן הצעת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 11).

מנסור עבאס: יציג את ההצעות במשולב יושב-ראש ועדת הכספים, אלכס קושניר.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: טוב, יש לך הרבה עבודה הלילה.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, בהצבעה עכשיו עשינו דבר טוב לילדי ישראל, אני מברך על ההחלטה של המליאה, שהעברנו את צו הממותקים.

אלכס קושניר: לגבי הצו הנוכחי, שאנחנו דנים בו, גם כאן אני אקצר.

אלכס קושניר: אני אגיד רק משפט אחד: צריך להבין שהתעשייה הזאת של מהילת הדלק מתדלקת את הפשע בישראל.

אלכס קושניר: בסופו של דבר את הפשע הזה אנחנו רואים ברחובות.

אלכס קושניר: בזה אנחנו באים לטפל.

אלכס קושניר: במהלך הדיונים החרגנו את התעשיות הנדרשות, ואנחנו מביאים את הצו הזה מאוזן: שמצד אחד ישמור על התעשייה, ומצד שני יטפל בפשיעה ויצמצם את הכדאיות הכלכלית של מהילת הדלקים.

אלכס קושניר: לכן אני מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד הצו הזה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אלכס קושניר.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים בדיון המשולב.

מנסור עבאס: ראשון הדוברים, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-בראש, חבריי השרים - -

מנסור עבאס: שלוש דקות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': - - חבריי חברי הכנסת, אין לכם בושה בקואליציה הזאת, להסתכל לאזרחי ישראל בעיניים מול יוקר הדיור, שעלה ב-10% בשנה האחרונה.

בצלאל סמוטריץ': תמשיכו לספר סיפורי אלף לילה ולילה על התקציב – שכן היה או לא היה.

בצלאל סמוטריץ': מול עליות מחירים, איפה שלא מסתכלים, להעלות עוד ועוד מיסים.

בצלאל סמוטריץ': זה בסדר, בכל פעם יש תירוץ.

בצלאל סמוטריץ': בכל פעם יש הצדקה.

בצלאל סמוטריץ': יש דת סביבתית שמשתלטת כאן על הכול.

בצלאל סמוטריץ': ועכשיו צריך להבנות התנהגות דרך מיסוי של משקאות ממותקים.

בצלאל סמוטריץ': זה בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו שמחים על העיקרון שמותר למדינה להחליט מה נכון לאזרחים, מה לא נכון לאזרחים, מה טוב לאזרחים, מה לא טוב לאזרחים, ולמסות מה שהיא חושבת שלא טוב לאזרחים.

בצלאל סמוטריץ': רק הביאו בחשבון שמה שאתם חושבים שטוב לאזרחים – לא בטוח שהצד הזה חושב שטוב לאזרחים, ויכול להיות שדברים שאתם חושבים שהם טובים – הצד הזה חושב שהם לא טובים, וכשהוא יחזור לשלטון במדינת ישראל אז הוא ימסה כל מיני התנהגויות שאנחנו חושבים שהן לא בריאות.

בצלאל סמוטריץ': אין ויכוח על זה שבמקרים שבהם יש קשר ישיר בין סיבה לתוצאה, למדינה מותר גם להסדיר התנהגות ולכפות, כמו לעצור ברמזור אדום, לנסוע בצד ימין של הכביש ולחייב חגורת בטיחות.

בצלאל סמוטריץ': אבל ככל שהולכים לקשרי סיבה–תוצאה רחבים יותר - -

מנסור עבאס: חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

בצלאל סמוטריץ': - - הלגיטימציה של המדינה החופשית, הדמוקרטית, להתערב יותר ויותר בחיי האזרחים – כן, דרך הכיס – הולכת ופוחתת.

בצלאל סמוטריץ': שוב, אני מזכיר שיש לא מעט התנהגויות שאתם חושבים שהן טובות, ואחרים חושבים שהן לא טובות, ולא נשמע אתכם טוענים אחר כך, כשאנחנו נטיל מיסים על דברים אחרים שאנחנו חושבים שהם לא נכונים, לא טובים ולא בריאים, בין אם זה גופנית ובין אם זה חברתית, נפשית או רוחנית.

בצלאל סמוטריץ': אתם חסידי הכפייה הדתית – זה מה שעשיתם פה עכשיו עם המס הזה על המשקאות הממותקים, זה מה שעשיתם עם המס על החד-פעמי.

בצלאל סמוטריץ': אתם חסידי הכפייה הדתית.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אנחנו מתנגדים לה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו דוגלים בחינוך, בהסברה.

בצלאל סמוטריץ': אתם חסידי הכפייה הדתית, ואת השלט הגדול הזה אתם חרתם הערב באותיות קידוש לבנה מעל תפיסת העולם שלכם.

בצלאל סמוטריץ': תזכרו את זה כשהגלגל יתהפך.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה.

מנסור עבאס: אדוני, שלוש דקות.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, אדוני מרכז האופוזיציה, יריב לוין, אני חושב שאנחנו עושים עוול לאזרחי ישראל.

יצחק פינדרוס: אנחנו עושים פה פיליבסטרים, וחברי הממשלה והכנסת כנראה לא מבקרים בסופרים.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים, עמדתי כאן לא פעם, על הבמה, בהיות חבר קואליציה, וביקרתי את הממשלה.

יצחק פינדרוס: יש חיסרון לממשלה ששולטת הרבה זמן, היא מסתאבת, יש בעיות עם זה.

יצחק פינדרוס: אבל אתם פשוט מנותקים.

יצחק פינדרוס: מה הפיליבסטרים עשו לכם?

יצחק פינדרוס: אתם לא נמצאים בסופרים?

יצחק פינדרוס: אתם לא יודעים מה קורה?

יצחק פינדרוס: אתם לא יודעים מה אתם עושים למחירים?

יצחק פינדרוס: אתם ראיתם מה עשיתם למים המינרליים?

יצחק פינדרוס: עזבו כבר שתייה ממותקת.

יצחק פינדרוס: ראיתם מה עשיתם השבוע למים המינרליים וכמה העליתם את המחיר?

יצחק פינדרוס: ראיתם מה עשיתם לדברים אחרים?

יצחק פינדרוס: אתם יודעים מה המס הזה הולך לעשות לכל הצבע בבית?

יצחק פינדרוס: לטרפנטין שעולה יותר מבנזין – אז אף אחד לא מוהל טרפנטין בסולר בשביל להוזיל אותו – כמה אתם הולכים להעלות?

יצחק פינדרוס: אתם יודעים מה אתם עושים לחומרי הבנייה?

יצחק פינדרוס: אתם יודעים מה אתם עושים לשיפוצים?

יצחק פינדרוס: אתם יודעים מה אתם עושים למשקאות עם פחות סוכר?

יצחק פינדרוס: לא עשיתם אפילו דירוג של כמות הסוכר – עזבו את הדיאט – דירוג של כמות הסוכר.

יצחק פינדרוס: כלום.

יצחק פינדרוס: אתם מעלים מיסים, ומספרים לנו שאתם דואגים לנו לבריאות, דואגים לנו שלא ימהלו את הסולר ודואגים לנו שזה.

יצחק פינדרוס: חבר'ה, קחו הפסקה בזמן שאנחנו נואמים פה, תיכנסו לסופר ותראו מה עשיתם לאזרחי ישראל.

יצחק פינדרוס: כמה נתק יכול להיות ביניכם למציאות?

יצחק פינדרוס: אתם פשוט לא מבינים מה עשיתם לאזרחים.

יצחק פינדרוס: צאו החוצה, תבדקו מה עשיתם למחירי המוצרים.

יצחק פינדרוס: מה העלאת המיסים הזאת?

יצחק פינדרוס: אתם פשוט ממאיסים את עצמכם.

יצחק פינדרוס: אנחנו לא צריכים לעשות כלום.

יצחק פינדרוס: תאמינו לי שהאופוזיציה באמת לא צריכה להיכנס לוועדות, לא צריכה לנאום במליאה ולא צריכה לעשות כלום.

יצחק פינדרוס: אתם ממאיסים את עצמכם לבד על האזרחים.

יצחק פינדרוס: עושים את העבודה הכי טוב.

יצחק פינדרוס: תעבירו עוד היום בלילה חוק לדאוג לערוץ 12 ולערוץ 13, ותהיה לכם עוד פרופגנדה.

יצחק פינדרוס: אבל בסוף, האדון והגברת שייכנסו לסופר, האדון והגברת שיצבעו את הבית, האדון והגברת שיקנו משקה פחות ממותק, והאדון והגברת שיקנו מים מינרליים – כל אחד יבוא איתכם חשבון.

יצחק פינדרוס: לקח לליכוד 12 שנה לאבד שניים-שלושה מנדטים, לכם זה ייקח חמישה, שישה, שבעה חודשים.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת פינדרוס.

יצחק פינדרוס: תראו מה אתם עושים לאזרחים.

מנסור עבאס: תודה.

יצחק פינדרוס: תתעוררו לפני שיהיה מאוחר מדי.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה רבה, חבר הכנסת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי, אדוני, שלוש דקות.

ינון אזולאי: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

ינון אזולאי: כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, ראשית, אני משתתף בצערן של המשפחות של החיילים על האסון הנורא, ורפואה שלמה לחייל.

ינון אזולאי: אלכס קושניר, ידידי היקר, יושב-ראש ועדת הכספים, שמעתי את דבריך פה על השינויים שנעשו בוועדת הכספים.

ינון אזולאי: אז בוא ונשים גם את הדברים הפחות-טובים שקרו בוועדת הכספים.

ינון אזולאי: יש את הריאגנטים – זה החומר לרפואה, שמן לרפואה שמפעל מייצר אותו בשביל בתי חולים, שלא החרגנו אותו.

ינון אזולאי: אנחנו יודעים שיש את הטרפנטין – חומר, שגם אם זה 95% מים ו-5% מהחומר המדלל, גם הוא עלה יותר יקר.

ינון אזולאי: על 95% מים אנחנו משלמים יותר יקר.

ינון אזולאי: יש את שמני המנוע, שזה עדיין לא החריג אותם.

ינון אזולאי: יש שבבי מתכות שברשות המיסים אמרו:

ינון אזולאי: כ-80% זה לא מכסה, מהמפעלים.

ינון אזולאי: יש את ה-20 ליטר – שרק מה שמתחת ל-20 ליטר, כלומר מעל זה לא מכסה בהחרגה.

ינון אזולאי: אז אנחנו מדברים פה על שינויים גדולים שעשינו.

ינון אזולאי: איזה שינויים גדולים?

ינון אזולאי: איזה שינויים גדולים עשינו?

ינון אזולאי: שבסופו של דבר אותם קטנים הם בעצם אלה שישלמו.

ינון אזולאי: אותם קטנים הם אלה שישלמו, אז אין לנו פה שום דבר שעשינו פה, שום שינוי.

ינון אזולאי: אני מתבייש בכאלה שינויים שעשינו.

ינון אזולאי: והדבר החשוב ביותר, אלכס, החשוב ביותר הוא שרשות המיסים לא יודעת לתפוס את קומץ העבריינים והולכת לאנשים הישרים.

ינון אזולאי: רשות המיסים לא יודעת להתמודד עם החוק והולכת – והיא בעצמה פורעת חוק.

ינון אזולאי: היא בעצמה הולכת ומביאה מיסים על אותם אנשים מסכנים, על אותו צבעי ועל אותו אדם שצובע את ארונות המטבח ועל אותו אזרח קטן שקונה רק את המדלל ומשלם 14 שקלים במקום עשרה שקלים.

ינון אזולאי: הם לא יודעים להתמודד ומפילים את זה על האזרחים.

ינון אזולאי: זה לא צו טוב.

ינון אזולאי: אתה יכול להגיד על הבריאות, על המתוקים ועל החד-פעמי – על זה אפשר לחלוק.

ינון אזולאי: על צו כזה אי-אפשר לחלוק, שבגלל אוזלת יד של רשות המיסים עמך בית ישראל ישלם, עם ישראל ישלם את זה.

ינון אזולאי: וזה חבל.

ינון אזולאי: אדוני יושב-ראש הכנסת, מיקי, אני רק רוצה לנצל ולברך אותך על דבר אחד, נושא אחר.

ינון אזולאי: לפעמים חברי הכנסת פה לא יודעים, אבל עשית דבר גדול.

ינון אזולאי: שמת פה במליאה יועץ משפטי שיהיה קבוע, וברכות על כך.

ינון אזולאי: כי לפעמים יש פה חילוקי דעות, וכשיש לנו יועץ משפטי זה דבר מבורך, וחשוב שחברי הכנסת ידעו מזה.

ינון אזולאי: זה איל – אנחנו מכירים אותו מוועדת הכספים – שבאמת גם עושה עבודה טובה.

ינון אזולאי: לך ברכות על הדבר הזה, דבר שהוא חשוב ושיכול גם להביא להרגעה במליאה.

ינון אזולאי: אתה יודע, לפעמים באמת יש התלבטויות, כן או לא – ניגשים ליועץ המשפטי, מקבלים את חוות הדעת, ופה זה נגמר.

ינון אזולאי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה רבה, חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה; חבר הכנסת אוסאמה סעדי; חבר הכנסת אוריאל בוסו; חבר הכנסת משה גפני; חבר הכנסת יואב בן צור.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קרן ברק, שלוש דקות.

קרן ברק: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, נראה לי שחודש ינואר יהיה החודש השחור של אזרחי מדינת ישראל.

קרן ברק: אני לא יודעת אם מישהו מכם הלך לאחרונה לקנות משקאות ממותקים או זירו, אבל עליית המחירים היא מטורפת.

קרן ברק: כל מה שהממשלה הקודמת וזאת שהייתה לפניה, שחרתו על דגלן לא להעלות מיסים, כי הבינו שיש כאן ציבור שכורע תחת הנטל – אז מה שאנחנו רואים עכשיו זה העלאת מיסים מטורפת, יוקר המחיה קופץ בעשרות אחוזים, סל הקניות של כל משפחה מתייקר בעשרות אחוזים, והדלק ומחירי החשמל.

קרן ברק: ואני שואלת עד לאן נגיע.

קרן ברק: כנראה שיש איזושהי תחושה בקואליציה – שמעבר לזה שמעלתם בכל דבר שהבטחתם לציבור, שעלות הממשלה הזאת היא הגבוהה ביותר, שכמות הכספים הקואליציוניים היא הגדולה ביותר, פי 1.5, שעלות הנורבגים אין לה אח ורע, שעלות הלשכות והעוזרים והנהגים של השרים וה-140 ח"כים היא העצומה ביותר.

קרן ברק: רק היום מיניתם שישה סגני שרים, כמובן שישה סגני יושב-ראש הכנסת, כמובן שהמשכורת של כל אחד עולה בהתאם.

קרן ברק: כל הדברים האלה מוטלים בסוף על הציבור, וכמובן, אדוני היושב-ראש, מס עבאס.

קרן ברק: כל הדברים האלה נועדו כדי להעביר אליך את הכסף.

קרן ברק: ראינו עכשיו שאפילו חברי סיעתך, שחשבו לא להצביע על מס המשקאות הממותקים, כי בסוף זה פוגע בציבור שלכם, אלא אם כן – אני לא יודעת, לא משלמים מסים על משקאות ממותקים כשאתם קונים?

קרן ברק: משלמים או לא משלמים?

קרן ברק: נגיד שעכשיו אני רוצה לקנות משקאות ממותקים ללא מס, יש איזה אזור שזה לא עולה או שבהכול אתם משלמים מס?

קרן ברק: אז החבר'ה שלכם הצביעו גם נגד הציבור שלכם.

אופיר כץ: - - -

קרן ברק: ובוועדה אימאן ח'טיב יאסין חברתי הצביעה נגד המס.

קרן ברק: בוועדה עצמה היא הצביעה נגד, אבל כאן התיישב לידה השר במשרד האוצר, לא יודעת מה הוא הבטיח, אבל יכול להיות שיש עכשיו כיכר על שמה שתכפר על המיסים שכל התושבים שלכם ישלמו.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת קרן ברק.

קרן ברק: אז המיסים יעלו, העם ישלם, אבל אתם תמשיכו לחגוג.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת קרן ברק.

מנסור עבאס: עאידה תומא סלימאן; חבר הכנסת אמיר אוחנה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, כבוד השרים, כבוד ראש הממשלה החליפי, חבריי חברי הכנסת, אני שמח לבשר לך, מכובדי היושב-ראש, שממש בימים האחרונים עדכנה שרת הפנים של מדינת ישראל את כבוד בית המשפט העליון ומסרה הודעת עדכון בנוגע לגיבוש הנהלים וההנחיות ביחס לטיפול בבקשות לאיחוד משפחות.

משה ארבל: במסגרת העתירה הודיעה שרת הפנים, והתחייבה בתצהיר חתום, שבמסגרת השיח ובמסגרת התהליכים – אני מצטט: בנסיבות אלה ובשים לב לתמורות המשמעותיות שפורטו זה עתה ביחס לכוונת שרת הפנים להשלים את הליך החקיקה כבר במהלך חודש זה, חודש ינואר, יבקשו המשיבים כי יתאפשר בידם להגיש לבית המשפט הנכבד הודעות עדכון עיתיות מדי עשרה ימים, במסגרתן יוכלו לעדכן אודות התקדמות הליכי החקיקה.

משה ארבל: מה שאתה רואה כאן זה למעשה תהליך מופלא שלפיו שרת הפנים – ואני מברך אותה על המהלך האמיץ הזה – מקדמת כאן חוק איחוד משפחות, מתחייבת לבית המשפט העליון שזה יקרה במהלך החודש הנוכחי, דבר שאתה מתנגד לו מכול וכול, חקיקה שאתה מן הסתם תילחם נגדה, וההדדיות הזאת לא נשמרת.

משה ארבל: היום בערב אתה וחבריך הצבעתם בעד החלת חוק למיסוי משקאות ממותקים, שלא יחול רק על ערביי ישראל העניים.

משה ארבל: הוא יחול גם על ילדי הרשות הפלסטינית, ילדים שאתם אוספים עבורם צדקה ונדבות, של משפחות עניות שלא מתחילות את החודש.

משה ארבל: אני שמח שאתה מגחך, אבל זה החוק.

משה ארבל: אם היית רואה את הנוסח שלו בוועדה, החוק חל – אתם גם עשיתם החלת ריבונות בחקיקה הזאת – החוק חל ברשות הפלסטינית גם ללא צו אלוף.

משה ארבל: בדרך כלל חקיקה צריכה צו אלוף כדי להחיל אותה ביהודה ושומרון, אבל המיסוי הזה חל באופן אוטומטי.

משה ארבל: התהליך הזה שאתם עשיתם פוגע באוכלוסיות החלשות ביותר, גם בישראל וגם ברשות הפלסטינית, פוגע בעניים ביותר בחברה, ובתמורה אתם מקבלים הודעה של שרת הפנים שמתחייבת לבג"ץ להשלים בתוך חודש, בעזרת השם יתברך, את חוק האזרחות.

משה ארבל: הדדיות – קווים לדמותה.

משה ארבל: לילה טוב.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דסטה גדי יברקן; חבר הכנסת עופר כסיף; חברת הכנסת מאי גולן; חבר הכנסת ישראל אייכלר; חבר הכנסת אופיר סופר; חבר הכנסת אבי מעוז; חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן; חברת הכנסת לימור מגן תלם; חברת הכנסת נירה שפק; חבר הכנסת אחמד טיבי; חברת הכנסת מיכל שיר סגמן; חברת הכנסת שרון רופא אופיר; חברת הכנסת מירי מרים רגב; חבר הכנסת שלמה קרעי; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה; חבר הכנסת אלי כהן; חבר הכנסת ישראל כץ; חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש לומר כמה מילים על נושא הדיון עצמו.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שגם בעניין הזה מתגלה ממשלת ישראל במלוא חולשתה, ללא שום מעוף, ללא שום ראייה של צעד אחד קדימה.

יריב לוין: העולם כולו נמצא בתנופה אדירה של מעבר לרכבים חשמליים והדבר הזה חיוני לכל מי שרוצה ובאמת מאמין שצריך להפחית גם את זיהום האוויר וגם את מטרדי הרעש, ובדרך הזאת אפילו לחסוך כסף למשקי הבית.

יריב לוין: אתם ידעתם לנסוע במשלחת מנופחת, השנייה בגודלה בעולם, לוועידת האקלים, ולטייל שם ולנאום שם ולספר שם כל מיני סיפורים.

יריב לוין: אבל ברגע האמת, כשזה מגיע למהפכה עולמית אדירה שמתרחשת בנושא שגורם לזיהום האוויר הגדול ביותר במרכזי הערים, הנושא של הרכבים המונעים בבנזין, הממשלה הזאת עושה הפוך: מביאים לכאן צו מגוחך, שאין בו שום בשורה, שאין בו שום הטבה אמיתית ומשמעותית למי שיעבור לרכב חשמלי.

יריב לוין: וזה לצד העובדה שהמדינה לא עומדת ואפילו לא מתקרבת ליעדים שמשרד האנרגיה עצמו הציב להצבת עמדות טעינה – לכך שבניגוד למה שקורה בהרבה מאוד מדינות מערביות, שנותנות סבסוד והקלות אמיתיות לרכישת רכבים חשמליים, כאן הדבר הזה כמעט לא קיים.

יריב לוין: והאבסורד הכי גדול – שכאשר כבר היה מעבר לרכבים היברידיים בהיקף יותר גדול, בא משרד האוצר ומנסה לצמצם את ההטבה.

יריב לוין: למה?

יריב לוין: כי נותנים את ההטבה בכאילו, כדי להיראות ירוקים ונקיים, כל עוד מספר הרכבים הקיימים שנהנים מההטבה הוא קטן מאוד.

יריב לוין: אבל ברגע שזה קצת מצליח ויותר אנשים עוברים לרכבים הנקיים והירוקים, מייד באים ומצמצמים את ההטבה, כי העיקר זה מה ייכנס לקופת האוצר.

יריב לוין: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שגם בעניין הזה מדובר פשוט בכישלון עצום, ולא ירחק היום – אני מדבר על טווחי זמן של שנתיים או שלוש – שרבים ישאלו: איך יכול להיות שמדינת ישראל נמצאת כל כך אחורה בדבר שהעולם כולו הציב במקום גבוה מאוד בסדר העדיפויות?

יריב לוין: אז בפעם הבאה, אל תספרו לנו סיפורים על הגנת הסביבה, על מניעת זיהום אוויר.

יריב לוין: לצערי, אתם עושים בדיוק ההפך.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יריב לוין.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; חבר הכנסת יבגני סובה; חבר הכנסת אופיר אקוניס; חבר הכנסת אורי מקלב; חבר הכנסת יואב גלנט; חבר הכנסת אופיר כץ.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב - - -

קריאה: - - -

קרן ברק: הוא כתב נאום שלם.

מנסור עבאס: כי הוא ויתר בהצבעה - - -

אופיר כץ: ויתרתי כי ביקשו ממני לוותר.

אופיר כץ: עכשיו אמרו לי: חופש - -

מנסור עבאס: אגרת את הכוחות.

אופיר כץ: - - נאומים.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, שרות, כשהבאתם את המס הראשון, חששתי.

אופיר כץ: כעסתי, אבל הבנתי – הם צריכים כספים קואליציוניים; כשהבאתם את המס השני כבר התעצבנתי; אבל כשהבאתם את המס השלישי, הרביעי, החמישי, השישי, השביעי, השמיני – אז כבר זעמתי וכולנו ביחד בוועדה כבר רתחנו.

אופיר כץ: תגידו לי, באמת, מי אתם חושבים שאתם, שאתם מפילים ככה מיסים על אזרחי מדינת ישראל?

אופיר כץ: אביגדור ליברמס, שבכזאת קלות מפזר פה צווים כאילו הוא בעל הבית של הכסף של המדינה, לא רואה את האזרחים בעיניים – כל יום צו חדש, כל יום מיסים חדשים.

אופיר כץ: יש פה אנשים שהחיים שלהם, אתם גורמים להם להפוך ליותר ויותר קשים.

אופיר כץ: המחיה עולה.

אופיר כץ: יותר קשה.

אופיר כץ: רוצים להשתמש בחד-פעמי?

אופיר כץ: תשלמו יותר.

אופיר כץ: רוצים לשתות דיאט?

אופיר כץ: תשלמו יותר.

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: כי ליברמס החליט, כי ליברמס צריך את הצרכים שלו, לממן את הצרכים שלו.

אופיר כץ: ואני רוצה להוסיף עוד שתי נקודות: כשעלה החוק הזה, באמת, ישבנו לכמה דיונים בוועדה, דיונים ארוכים – ייאמר לזכותו של יושב-ראש ועדת הכספים – נקודת אור - - -

קרן ברק: - - -

אופיר כץ: יושב-ראש ועדת הכספים אלכס קושניר.

אופיר כץ: אלכס, אני מדבר עליך, אתה עושה לי גב?

אלכס קושניר: אני מקשיב לך.

אופיר כץ: אני אומר: יאמר לזכותך, יושב-ראש ועדת הכספים, נקודת אור בקואליציה החשוכה הזאת, שקיימנו דיונים באמת מעמיקים וניסינו לשנות ולשפר.

אופיר כץ: ואז אני אמרתי: אני מוכן לתמוך גם בחוק הזה של השתייה המתוקה וגם בכלים החד-פעמיים, אבל יש לי תנאי שאני חושב שאתם תקבלו אותו באהבה ובהבנה: הכסף של המיסים שיבואו מהשתייה המתוקה, ילך לטיפול בהשמנה, לטיפול בסוכרת, בעיקר בפריפריה, ואותו דבר עם הכלים החד-פעמיים – ילך לטיפול באיכות הסביבה.

אופיר כץ: כי הרי זאת המטרה של שר האוצר – ליברמס אמר, אנשיו אמרו: אנחנו רוצים לטפל בהשמנה, בסוכרת.

אופיר כץ: פתאום חשוב לאנשי האוצר הסוכרת של הילדים שלנו.

אופיר כץ: ממש.

אופיר כץ: כמובן שהקואליציה דחתה את ההצעה שלנו.

אופיר כץ: לא מעניין אותם סוכרת ולא מעניין אותם איכות הסביבה – מעניין אותם מיסים מאזרחי מדינת ישראל.

אופיר כץ: ודבר אחרון – אני רוצה לעדכן פה במשהו שבטוח הרבה לא יודעים.

אופיר כץ: חבריי השרים, המס הזה שאנחנו מעלים עכשיו, הבלו על הדלק, חשוב שתדעו: העלייה במחירי החשמל לא מסתיימת ב-4.9%, כי בדיון על הצו הזה עלתה נציגת חברת חשמל ואמרה שברגע שהצו הזה עובר, מחירי החשמל יצטרכו לעלות, וזה יהיה על חשבון האזרחים.

מנסור עבאס: כן.

אופיר כץ: אז תזכרו: מחירי החשמל לא יעלו ב-4.9%, הם עולים ביותר ברגע שהצו הזה עובר.

אופיר כץ: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; חבר הכנסת רון כץ; חבר הכנסת חיים ביטון; חבר הכנסת שמחה רוטמן; חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק; חבר הכנסת פטין מולא; חבר הכנסת ווליד טאהא; חברת הכנסת קטי קטרין שטרית; חבר הכנסת דוד ביטן; חברת הכנסת מירב בן ארי; חבר הכנסת רם בן ברק; חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי; חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מנסור עבאס: איפה יואב קיש?

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת וולדיגר אינה נוכחת.

מנסור עבאס: תקראו לה, כי היא ביקשה להוסיף את השם שלה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, שרים, חברות וחברי הכנסת, האמת היא שיש לי הרבה על מה לדבר – על הקורונה, על מה שהיה פה במליאה קודם עם אימאן ח'טיב יאסין – אבל אני אנצל את ההזדמנות לדבר לשרים שנמצאים פה: יאיר לפיד, שר החוץ וראש הממשלה החליפי, שר הביטחון בני גנץ, והשרים הנוספים, מרב מיכאלי, שרת החינוך שאשא ביטון, אלעזר שטרן ומאיר כהן.

יואב קיש: אני רוצה לומר לכם דבר אחד: הכנסת, אני בטוח, חשובה לכם כמו שהיא חשובה לי.

יואב קיש: יש שני אנשים שמנהלים את הכנסת הזו – אביגדור ליברמן ואלקין.

יואב קיש: כל האירוע שאנחנו רואים פה, כל החוסר, באמת, הרמה הכי נמוכה שיש בכנסת – רק בגלל שאי-אפשר להגיע להסכמות בוועדות הכנסת.

יואב קיש: נמצא פה יושב-ראש הכנסת מיקי לוי.

יואב קיש: דיברתי איתו על זה, הסברנו לו.

יואב קיש: חבר'ה, אתם – קודם כול זה לא בידיים של האופוזיציה, אל תתבלבלו.

יואב קיש: האחריות למצב הזה היא של הקואליציה בלבד, וכל עוד אתם לא תיתנו לנו ייצוג הולם בוועדות, אנחנו נילחם, נבעט, נעשה לכם את החיים הכי קשים שאנחנו יכולים, גם בחוקים כאלה וגם בחוקים אחרים.

יואב קיש: אנחנו לא חייבים שום דבר.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי אתם, את הדבר הכי בסיסי, את הקול שקיבלנו מהעם, לא נותנים לנו בוועדות.

יואב קיש: אנחנו באים לוועדות.

יואב קיש: אנחנו שמים הסתייגויות, אנחנו עושים מה שאנחנו יכולים.

יואב קיש: אנחנו לא מצביעים, כי לבוא ולהצביע, כשיש לך – כמו במשחק כדורגל כשאומרים לך: תתחיל ב-10:0, וכשתגיע ל-8, המשחק נגמר.

יואב קיש: זה מה שאתם עושים.

יואב קיש: אני לא מצליח להבין איך תקווה חדשה, עם שישה מנדטים בכנסת, מקבלת שני חברים בוועדת חוקה, והליכוד, עם 30, 29 חברי כנסת, מקבלים גם הם שני חברים בוועדת החוקה.

יואב קיש: איך אתם רוצים שנשתף פעולה בדבר הזה?

יואב קיש: עד מתי תיתנו לטרללת הזו לעבוד?

יואב קיש: יש לכם אחריות.

יואב קיש: אי-אפשר להגיד: אלקין וליברמן, תעשו מה שאתם רוצים.

יואב קיש: ואם איווט ליברמן אומר: אני לא מוותר על פער של שניים בוועדת כספים – למה?

יואב קיש: כי אני מפחד שהנציג של רע"מ יתהפך – אז מה לעשות?

יואב קיש: ככה הציבור בחר.

יואב קיש: הממשלה הזו נופלת מחר אם הנציג של רע"מ מתהפך.

יואב קיש: אתם הייתם צריכים לקנות את אימאן ח'טיב יאסין, עם שר האוצר שישב לידה, כי אחרת החוק הזה היה נופל, ואתם יודעים את זה.

יואב קיש: היא בוועדה הצביעה נגד והיא נגד החוק, אז קנו אותה.

יואב קיש: אבל בכנסת, תכבדו את ההצבעה של העם.

יואב קיש: לא יכול להיות שבגלל זה אתם רומסים את הוועדות.

יואב קיש: זה הדבר הכי בסיסי, פה הטעות, וביום שזה ייפסק, הכנסת תוכל להתחיל לתפקד.

יואב קיש: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יואב קיש.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מיכל וולדיגר נמצאת?

מנסור עבאס: לא נמצאת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אלכס קושניר, אתה מסכם?

מנסור עבאס: לא מסכם.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, מי שמעוניין להצביע – נא לשבת.

מנסור עבאס: נא לשבת.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על הצעת ועדת הכספים לגבי צו הבלו על דלק (הטלת בלו) (תיקון מס' 3), התשפ"ב–2021.

מנסור עבאס: נא להצביע על ההצעה הראשונה.

מנסור עבאס: בעד הצעת ועדת הכספים – 14

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: 14 חברי כנסת בעד, שישה חברי כנסת מתנגדים.

מנסור עבאס: ההצעה מתקבלת.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על ההצעה השנייה – הצעת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 11), התשפ"ב–2021.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד הצעת ועדת הכספים – 14

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: 14 חברי כנסת בעד, שישה חברי כנסת מתנגדים.

מנסור עבאס: גם הצעה זו מתקבלת.

מנסור עבאס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1492).

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018) (תיקון מס' 7) (הארכת תוקף הוראת מעבר), התשפ"ב–2022, לקריאה הראשונה, בכפוף להנחה על שולחן הכנסת; קיבלה פטור מחובת הנחה.

מנסור עבאס: יציג את הצעת החוק השר אלעזר שטרן.

קריאות: - - -

אלעזר שטרן: ינון, האמת היא שזה נכון, זה חוק טוב.

אלעזר שטרן: הצעת חוק התוכנית הכלכלית מאריכה תוקף – אני מזכיר: נעשית עבודה בעניין הזה.

איתן גינזבורג: הכי פשוט להגיד: חבר'ה, כבר הנחנו, כבר הצבענו, עבר בשלישית.

אלעזר שטרן: אוקיי, אני מקבל את זה.

איתן גינזבורג: הכול הונח.

איתן גינזבורג: זה כבר הסתייגות, כבר - - -

קריאות: - - -

אלעזר שטרן: תגיד, אתה חושב שאתה המנהל פה?

אלעזר שטרן: מה את אומרת?

קריאות: - - -

אלעזר שטרן: אוקיי.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, ממה שאני מבין כולם יודעים על מה מדובר: זו הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018) (תיקון מס' 7) (הארכת תוקף הוראת מעבר), התשפ"ב–2022.

אלעזר שטרן: כפוף להנחה על שולחן הכנסת – קיבלה פטור מחובת הנחה.

אלעזר שטרן: ההצעה פה היא להאריך את ההוראה שהתקבלה ל-2018-2017 לעניין העברה באינטרנט של שידורי ערוצי טלוויזיה המופצים במערך עידן פלוס.

אלעזר שטרן: האמת היא שהיינו פה לילה שלם על זה, כולם מכירים את החומר.

איתן גינזבורג: בדיוק כמו שרשום כאן.

אלעזר שטרן: סליחה?

איתן גינזבורג: בדיוק כמו שרשום כאן.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: לכן אני לא מקריא את הכול.

אלעזר שטרן: לא רק זה – אנחנו גם היינו פה לפני שבוע.

קריאות: - - -

אלעזר שטרן: מאיר אומר ככה ועידית אומרת ככה.

מנסור עבאס: טוב, השר אלעזר שטרן, אתה מסביר עוד?

אלעזר שטרן: לא, אני מכיר את זה, אני לא צריך להסביר עוד.

אלעזר שטרן: אוקיי, אדוני היושב-ראש.

אלעזר שטרן: כולם מבינים את זה.

אלעזר שטרן: תודה.

מנסור עבאס: עברנו כבר תהליך.

מנסור עבאס: עכשיו הם צריכים לסבול אותי קורא.

מנסור עבאס: טוב, חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

מנסור עבאס: אני רוצה להקריא את רשימת הדוברים אחד אחד: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה; חבר הכנסת אלי כהן; חברת הכנסת מירי מרים רגב; חבר הכנסת יעקב אשר; חבר הכנסת אלכס קושניר; חבר הכנסת ישראל כץ; חבר הכנסת יואב בן צור.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

מנסור עבאס: נו, באמת, עשית לי מלכודת.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, לא מלכודת.

יצחק פינדרוס: לא באתי מראש.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, שני דברים: א.

יצחק פינדרוס: מכיוון שהתקזזתי ואני לא רוצה לבטל את הקיזוז – שלא יחשבו, אדוני היושב-ראש שאני לא מתנגד לחוק הזה.

יצחק פינדרוס: אני מתנגד ובמסגרת הקיזוז אני לא אצביע, שלא יירשם בדברי הימים של הכנסת.

קריאה: אנחנו יודעים, אנחנו יודעים, פינדרוס.

יצחק פינדרוס: אבל אני רוצה לומר את האמת:

יצחק פינדרוס: אני כרגע תחת ההשפעה של הדרמה האמיתית שהתרחשה במדינת ישראל – המשפט של ניר חפץ, ומתברר שזה מידבק.

יצחק פינדרוס: היה אחראי לתחום תקשורת במשרד ראש הממשלה, והוא כנראה יצר קשר מאוד מאוד מיוחד עם ערוץ 12 וערוץ 13, והוא לא יכול לעמוד בלחץ שאולי, אולי אחרי חמש שנים שנתנו לערוץ 12 ו-13 להתארגן, הם לא מסוגלים, הם לא מסוגלים להתארגן.

יצחק פינדרוס: ואני, בדרמה שהייתה בשבוע שעבר בוועדת הכנסת – אם לא יעבור עד 1 לחודש – הייתי במתח.

יצחק פינדרוס: אז במוצאי שבת – בשבת אין לי טלוויזיה, אבל גם במוצאי שבת אין לי.

יצחק פינדרוס: התקשרתי לחבר ואמרתי לו: תגיד לי, יונית לוי משדרת?

יצחק פינדרוס: הוא אומר לי: לא, אתה טועה, עכשיו זה רינה מצליח, זה פגוש את העיתונות.

יצחק פינדרוס: אמרתי: בסדר, פגוש את העיתונות – משדרים?

יצחק פינדרוס: אמרו לי: משדרים.

יצחק פינדרוס: אז אני לא מבין למה ב-02:00 יועז הנדל צריך לדאוג לכסף לערוץ 12 ו-13 ולהחזיק פה כזאת ממשלה מכובדת.

יצחק פינדרוס: שמישהו מכם יעלה ויסביר לי את הרציונל – מה הלחץ במשק הישראלי שערוץ 12 ו-13, חמש שנים לא הספיקו להם להתארגן לחוזה חדש.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

בועז טופורובסקי: פינדרוס, שנייה - - -

יצחק פינדרוס: כן.

יצחק פינדרוס: מוכן לשמוע.

מנסור עבאס: אני כמובן סוגר את רשימת הדוברים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר - - -

יצחק פינדרוס: בהחלט, בהחלט.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר; חבר הכנסת אורי מקלב; חבר הכנסת מאיר פרוש; חבר הכנסת משה גפני; חבר הכנסת אבי מעוז; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השרים, ראשית אני רוצה, חברות וחברי הכנסת, להשתתף בצערם של משפחות ההרוגים היום ולאחל, כמובן, החלמה מהירה לפצוע.

יריב לוין: ואני מתנצל שאני נאלץ במעבר חד לעבור ולדבר על הנושא הזה.

יריב לוין: אדוני השר אלעזר שטרן, אמרת כאן שהחומר ידוע והכול ידוע, אז ודאי לא תתקשה לענות לי על שאלה פשוטה, השר שטרן: בכמה כסף מדובר בחוק הזה?

יריב לוין: כמה כסף?

אלעזר שטרן: זה לא משנה.

יריב לוין: לא הבנתי.

יריב לוין: זה לא משנה כמה כסף?

יריב לוין: בוא תסביר לי.

יריב לוין: מה זאת אומרת זה לא משנה כמה כסף?

יריב לוין: איזה מין תשובה זאת?

אלעזר שטרן: מה שאתה יודע, יריב – אנחנו ממשיכים את מה שאתם עשיתם.

יריב לוין: איזה מין תשובה זאת "זה לא משנה"?

יריב לוין: אז אני אומר לך, אדוני השר שטרן, אני אומר לך, אדוני השר שטרן, אתם מביאים לכאן חוק מושחת, חוק מושחת, חוק שהיה צריך להיחקר ואני בטוח שגם עוד ייחקר, שבו באים ונותנים סכומי עתק שמוסתרים מהציבור לחברות מסחריות פרטיות, חברות של תקשורת שמסקרות אתכם ונותנות לכם סיקור אוהד, וכנגד הסיקור הזה אתם משלמים להם עכשיו סכומי עתק.

יריב לוין: ואני יכול לומר לכם שכל הניסיונות לברר כמה כסף נותנים להן – אין לאף אחד תשובות.

יריב לוין: נשאלת שאלה פשוטה: הרי בשעתו נעשה ההסדר הזה לחמש שנים.

יריב לוין: למה הוא נעשה לחמש שנים?

יריב לוין: לא סתם.

יריב לוין: הוא נעשה לחמש שנים לצורך תקופת התארגנות מסוימת, מתוך זה שבדקו אז ומצאו שחמש שנים זה פרק הזמן המתאים.

יריב לוין: ועכשיו באים, אחרי שהסתיימו חמש השנים, אחרי שכולם יודעים שבתום חמש השנים ההסדר הזה נגמר, ובאים לערוצים האלה – ל-11, ל-12 ול-13, כשב-11 זה גם כסף ציבורי, כי הם משלמים מהכסף שאנחנו נותנים להם, אין להם מקורות אחרים – ואומרים להם: עכשיו נחלק לכם לשנה הקרובה עוד סכום עצום, כנראה עשרות מיליוני שקלים.

יריב לוין: למה, השר שטרן?

יריב לוין: למה צריך את זה?

יריב לוין: למה מסתירים כמה כסף?

יריב לוין: אתה לא חושב שצריך לדעת כמה כסף כשמצביעים על חוק?

יריב לוין: זה לא נראה לך מוזר שמסתירים את הסכומים?

יריב לוין: זה לא מטריד אותך?

יריב לוין: זה לא מטריד אותך?

יריב לוין: זה לא מטריד אותך, השר שטרן?

אלעזר שטרן: חמש שנים - - - חמש שנים שילמת?

מנסור עבאס: כן, חבר הכנסת יריב לוין, משפט אחרון.

יריב לוין: זה לא מטריד אותך?

יריב לוין: אל תשאל אותי.

יריב לוין: אתה זה שמבין את החוק, לא אני.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יריב לוין.

מנסור עבאס: תודה.

יריב לוין: אתה מבין את החוק.

יריב לוין: חוק מושחת.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איימן עודה; חברת הכנסת ענבר בזק; חבר הכנסת אמיר אוחנה; חברת הכנסת מירב בן ארי; חבר הכנסת רם בן ברק; חבר הכנסת אוריאל בוסו; חבר הכנסת רון כץ - - -

אוריאל בוסו: אני כאן.

מנסור עבאס: כאן?

מנסור עבאס: אתה רוצה לדבר?

מנסור עבאס: כל הכבוד.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדיי השרים, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, עם ישראל כולו מרכין ראש בערב הקשה הזה, באמת, בנפול שניים, ללא ספק מטובי בנינו, קצינים.

אוריאל בוסו: ללא ספק, כפי שאמר שר הביטחון, הנושא ייבדק, אבל ליבנו עם המשפחות ותפילה לשלומו של הפצוע.

אוריאל בוסו: ודווקא בערב הזה, אדוני שר הביטחון, שר החוץ והשרים הנכבדים, אני הבנתי שסאגת הילולת הבאבא סאלי, לפחות בתפילה – היא נמצאת אחרינו.

אוריאל בוסו: היה דיון ארוך – כן תתקיים ההילולה, לא תתקיים ההילולה – וזה מבחינתנו בעוכרינו שזה בכלל עלה לדיון.

אוריאל בוסו: חשוב לי לספר לכם סיפור אחד קטן, מה זה באבא סאלי.

אוריאל בוסו: הבאבא סאלי, כידוע, הוא אח של סבא שלי, ואני הייתי אצלו.

אוריאל בוסו: הסיפורים שיש עליו זה לא לפני מאות בשנים, זה דברים שאבא שלי היה בחדר.

אוריאל בוסו: באחת הפעמים – רבי מאיר מכיר את הדברים האלה מקרוב, מה זה אמונה אמיתית ומה קרה לאנשים – הגיעה משפחה שהבן שלהם חייל נעדר.

אוריאל בוסו: זה היה בערך לפני 45 שנה.

אוריאל בוסו: לאן הולכים מעבר ליחידה של הנעדרים?

אוריאל בוסו: באים לבאבא סאלי.

אוריאל בוסו: אמרו לבאבא סאלי: הם הגיעו מרחוק, חיכו בחוץ שעתיים, נכנסים, אמרו לו: ברכה, הבן נעדר, החייל.

אוריאל בוסו: באבא סאלי מוריד את הראש, שם את הידיים על העיניים, אומר להם: "ונקה לא ינקה".

אוריאל בוסו: הרי ב-13 מידות של רחמים – "ונקה לא ינקה פוקד עוֹן אבות על בנים".

אוריאל בוסו: אמרו לו: תברך, מה אתה אומר?

אוריאל בוסו: אמר להם: "ונקה לא ינקה", חזר על זה כמה וכמה פעמים.

אוריאל בוסו: יצאו החוצה, הלב שלהם היה ממש קשה; באו לברכה.

אוריאל בוסו: אחרי יומיים מצאו את הבן בריא ושלם.

אוריאל בוסו: חזרו אליו למסיבת הודיה, הרימו לחיים, אמרו לו: בוא תספר לנו למה אמרת "ונקה לא ינקה".

אוריאל בוסו: אמר להם: שיספר לכם הבן מה הוא עושה, מעשה טוב.

אוריאל בוסו: ואז סיפר להם הבן – והם לא ידעו – שבכל פעם שהחייל הזה היה חוזר מהצבא, בכל יום שישי, היה מנקה את בית הכנסת בשכונה שלו, כי הוא ידע שאין שם תקציב.

אוריאל בוסו: פשוט כל יום שישי, זה מה שהוא היה עושה כשהוא היה חוזר מהצבא.

אוריאל בוסו: אמר להם הבאבא סאלי: "ונקה" – מי שמנקה את בית השם לא ינקה, לא יפחד וימצאו אותו.

אוריאל בוסו: זו האמונה התמימה של האנשים וזה מה שגורם לעשרות ומאות אלפי מאמינים, אז תבינו מה כאב שהיה לציבור כשהיה בכלל דיון סביב הנושא אם תתקיים ההילולה או לא תתקיים ההילולה.

אוריאל בוסו: לכן אני שמח שנמצא בסוף הפתרון התקציבי הפעוט ביחס לערך הגדול של ההילולה של הצדיק, ושזכותו תגן עלינו ויהיה מליץ יושר על עם ישראל בתקופה הקשה הזאת ובכלל, אמן ואמן.

מנסור עבאס: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אוריאל בוסו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת רון כץ; חבר הכנסת שמחה רוטמן – לא נוכח; חבר הכנסת עופר כסיף; חבר הכנסת איתמר בן גביר; חבר הכנסת אופיר סופר; חברת הכנסת קרן ברק; חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי; חבר הכנסת יעקב מרגי; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; חבר הכנסת עלי סלאלחה; חבר הכנסת דוד אמסלם; חבר הכנסת אקוניס; חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, שרים, כנסת נכבדה, האמת היא שאני עוד פעם שמח שאני יכול לנצל את ההזדמנות לדבר לשרים.

יואב קיש: אני שמעתי שראש הממשלה בנט הודיע לפני כשבוע-שבועיים שמשרדי הממשלה ירדו ל-50%, יעבדו מהבית, והייתי מאוד שמח לשמוע מה קרה בכל משרד ומשרד, אבל אני אחסוך מכם את התשובות, כי אני יודע שזה לא קרה.

יואב קיש: יותר מזה – הלעג לרש זה שגם במשרד ראש הממשלה לא קיצצו ל-50%.

יואב קיש: זו דוגמה להחלטה אחת מיני רבות של צעד קדימה, צעד אחורה, ולא יוצא כלום.

יואב קיש: מה עושים?

יואב קיש: היום כתב ירון אברהם, שיש לו ילדים קטנים, כתב בערוץ 12: מודה, בפעם הראשונה מתחילת הקורונה אין לי מושג מהן תקנות החינוך.

יואב קיש: נמצאת פה שרת החינוך שאשא ביטון.

יואב קיש: אני יכול לומר לכם יותר מזה – בנט שם יעד לממשלה: 50% חיסון ילדים.

יואב קיש: נכשלתם בזה.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי יש אנשים בממשלה הזאת שלא מאמינים בזה ואפילו מפטרים את המנכ"ל שלהם שמנסה לעמוד ביעד הזה.

יואב קיש: זו דוגמה לעוד דבר.

יואב קיש: אז ראינו את זה בצמידים, ראינו את זה בקניונים, ראינו את זה באיכוני שב"כ, שהלכתם קדימה ואחורה, ועכשיו הדבר הכי גרוע זה שבכלל הבדיקות קורסות; אי-אפשר להיבדק.

יואב קיש: אני לא אומר שהאומיקרון הוא לא אתגר – הוא אתגר גדול, אבל אני אומר לכם, אומיקרון עם חיסונים – יש פה את השר גנץ, שהיה בשני המקרים – לדעתי יותר קל מקורונה בלי חיסונים.

יואב קיש: האומיקרון הוא מאתגר, אבל לא יכול להיות שהאסטרטגיה שלכם היא ללכת לחוף הים, לחפור בור, להכניס את הראש ולסגור את החול ולקוות שהוא יעבור.

יואב קיש: אתם מביאים סערה עצומה על מדינת ישראל בלי אסטרטגיה.

יואב קיש: בסילבסטר לא עשיתם כלום.

יואב קיש: הכול "קדימה הפועל".

יואב קיש: יש דבר כזה לעצור את העקומה, למרוח את זה.

יואב קיש: מה אתם תעשו כשיהיו פה חס וחלילה אלפי חולים קשים על מיליון – לא אני אמרתי, הוא אמר – שני מיליון מאומתים?

יואב קיש: אתם יודעים שבשיא של הגל השלישי במדינת ישראל היחס היה – היו כ-70,000 מאומתים בסך הכול בפיק.

יואב קיש: מתוך ה-70,000, 1,400 היו מאושפזים, חצי מהם היו מאושפזים במצב קשה – קרוב ל-700, אולי קצת יותר.

יואב קיש: אני לא מדבר על המספרים האלה במיליון, אבל שתבינו לאן אנחנו הולכים.

יואב קיש: גם אם זה יהיה חצי או רבע, כשיש לנו תחלואת חורף, כשהכול גם כך בבתי חולים עמוס, איך אתם מאפשרים לליברמן לומר נייט ל-100 מיטות ולעשרה מכשירי אקמו?

יואב קיש: איך?

יואב קיש: איך אתם לא לוקחים ומנהלים את האירוע?

יואב קיש: הולכת להגיע לפה סערה עצומה, והממשלה הזאת נכשלת בניהול שלה, נכשלת במדיניות שלה.

יואב קיש: מחדל אחד גדול, מהבדיקות למשרד הבריאות.

יואב קיש: רק מחר יתחילו לחסן בבתי אבות, ואמרתם לפני שבועיים שתעשו את זה.

קריאה: - - -

יואב קיש: אז אני לא מדבר על גילאי 60 פלוס.

יואב קיש: מאיר, בדקתי את זה, ואני אומר לך בצורה הכי ברורה - - -

מנסור עבאס: תודה.

יואב קיש: אני מסכם.

יואב קיש: אמר לפני שבועיים לחסן בבתי אבות – רק מחר מד"א יתחילו.

יואב קיש: תבדוק, תראה.

יואב קיש: חבר'ה, נכשלתם.

יואב קיש: מחדל.

יואב קיש: לכו הביתה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוסאמה סעדי; חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר כץ, אחרון הדוברים.

אופיר כץ: תודה רבה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, שרים, שרות, אני אנצל את ההזדמנות שאתם פה ואני אשאל גם אתכם – קודם שאלתי את יושב-ראש הכנסת:

אופיר כץ: עד מתי אתם תאפשרו את הרמיסה הזאת ואת הביטול של האופוזיציה?

אופיר כץ: זה לא מפריע לכם?

אופיר כץ: הרי האחריות היא גם עליכם.

אופיר כץ: היו פה קואליציות, היו פה אופוזיציות, שמאל, ימין; מעולם לא הייתה אווירה עכורה כזאת.

אופיר כץ: מעולם.

אופיר כץ: מעולם לא הייתה רמיסה כזאת.

אופיר כץ: מעולם.

אופיר כץ: הקואליציה התעלמה ממה שהציבור בחר – מספר מסוים של מנדטים באופוזיציה –ואמרה: לא, אנחנו רוצים לתת לכם מספר אחר, פחות ממה שמגיע לכם.

אופיר כץ: לא היה דבר כזה.

אופיר כץ: ועל מה אנחנו מתווכחים?

אופיר כץ: מה אנחנו רואים בוועדת הכספים?

אופיר כץ: חברי הכנסת צייתנים, כמו שאומרים.

אופיר כץ: ממה אתם חוששים, מזאב אלקין?

אופיר כץ: הוא עכשיו ישן; אתם נמצאים פה.

אופיר כץ: למה אתם מפחדים ממנו?

אופיר כץ: שר הביטחון, אתה לא חושש מבחירות, מצבך טוב.

אופיר כץ: שר החוץ, גם מצבך טוב.

אופיר כץ: אלקין, אני לא חושב שמצבו כזה טוב, אז על מה הוא מאיים עליכם – לפרק את הממשלה?

אופיר כץ: הדבר האחרון שהוא רוצה זה בחירות.

אופיר כץ: אתם צריכים לתת לנו את מה שמגיע לנו כדי שנוכל להשתבץ בוועדות כמו שמגיע לנו.

אופיר כץ: לא צריך לפחד מוועדת הכספים, יש לכם רוב.

אופיר כץ: גם אם הוא רוב של אחד, זה עדיין רוב, ואתם תעבירו את הדברים שאתם רוצים, כי אתם הקואליציה, יש לכם יותר.

אופיר כץ: אותו דבר בוועדת הכנסת – תנו את מה שמגיע.

אופיר כץ: זה הפתרון לכל האווירה הבאמת-נוראית שאנחנו חווים פה ושכל עם ישראל רואה – את מה שנעשה פה, גם מבחינת הטונים שזה מגיע אליהם, הדיבור שזה מגיע אליו.

אופיר כץ: מה שקורה פה במליאה, השעות האלה, חוסר ההסכמות, חוסר האמון שאנחנו רואים – זה לא היה מעולם.

אופיר כץ: אני לא כזה ותיק, אבל אני שומע את חבריי הוותיקים מעידים שלא היה דבר כזה, גם כשהם היו באופוזיציה.

אופיר כץ: האחריות בסוף תהיה גם עליכם.

אופיר כץ: תפסיקו לשמוע לזאב אלקין.

אופיר כץ: הוא מוליך אותנו, את הכנסת, למקום לא טוב - - -

קריאות: - - -

אופיר כץ: אני לא חושב שזה יום טוב שמתאים לסלפי.

אופיר כץ: תוותרו על זה.

אופיר כץ: תוותרו על סלפי היום.

אופיר כץ: תוותרו.

קריאה: - - -

אופיר כץ: מה?

אופיר כץ: המלצתי, במיוחד עם שר הביטחון.

אופיר כץ: שאלה לשרת החינוך: שרת החינוך יפעת שאשא, עברה החלטת ממשלה להעביר את מעונות היום למשרד החינוך?

יפעת שאשא ביטון: - - -

אופיר כץ: אז פשוט צריך לעדכן את ראש הממשלה, כי היום הוא צייץ את הציוץ הבא: בוקר טוב לכל התינוקות והפעוטות במעונות היום שמצטרפים מעכשיו לפיקוח משרד החינוך.

אופיר כץ: סוף-סוף גם הקטנטנים יזכו למעטפת, להגנה של משרד החינוך, כפי שצריך להיות.

אופיר כץ: חיכינו לכם.

אופיר כץ: אז בבקשה תעדכנו אותו שהחלטת ממשלה לא עברה, ובשביל שזה יקרה צריך החלטת ממשלה.

אופיר כץ: ותעדכנו אותו גם שלא הכול עובר למשרד החינוך, שאתם לא עומדים במה שהתחייבתם ואתם מפצלים את זה לשלושה משרדים.

אופיר כץ: ועוד דבר שלא התחייבתם - - -

קריאה: - - -

אופיר כץ: בהסכם הקואליציוני, חודש - - -

יפעת שאשא ביטון: - - - אתה מביך את עצמך.

יפעת שאשא ביטון: אתה לא מבין את המערך.

אופיר כץ: כן כן, אני לא מבין את המערך.

אופיר כץ: כן.

אופיר כץ: בהסכם הקואליציוני - - -

מנסור עבאס: טוב, חבר הכנסת אופיר כץ, תודה רבה לך.

אופיר כץ: הינה, אני מסיים במשפט אחרון.

אופיר כץ: בהסכם הקואליציוני כתבתם: חודש מהקמת הממשלה זה יעבור למשרד החינוך.

אופיר כץ: אנחנו כבר חצי שנה אחרי וזה עדיין לא עבר.

אופיר כץ: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התוכנית - - -

יואב קיש: רגע, לסכם - - -

מנסור עבאס: אה, אתם רוצים לסכם?

איתן גינזבורג: לא רוצים לסכם.

מנסור עבאס: לא רוצים לסכם.

מנסור עבאס: אז אנחנו עוברים להצבעה – בבקשה, חברי הכנסת, נא לשבת – על הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018) (תיקון מס' 7).

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: 12 חברי כנסת בעד, ארבעה מתנגדים.

מנסור עבאס: הצעת החוק עוברת בקריאה ראשונה ומועברת לוועדת הכלכלה להכנה - - -

יואב קיש: כספים, כספים.

מנסור עבאס: אז עוברת לוועדת הכנסת לקביעת ועדה.

מנסור עבאס: תודה רבה.

מנסור עבאס: תם סדר-היום.

מנסור עבאס: הישיבה הבאה תתקיים היום, יום שלישי, ב' בטבת התשפ"ב, 4 בינואר 2022, בשעה 16:00.

מנסור עבאס: ישיבה זו נעולה.