ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 93, 2021-12-29 00:00

מיקי לוי: היום יום רביעי, כ"ה בטבת התשפ"ב, 29 בדצמבר 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק שירות לאומי-אזרחי (תיקון מס' 4), התשפ"ב–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – שאילתות.

מיקי לוי: שאילתה ראשונה מופנית לשר הרווחה והביטחון החברתי.

מיקי לוי: חבר הכנסת מאיר כהן ישיב על שאילתה דחופה מס' 89, מאת חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בנושא: פתיחת מעון נעול ייעודי לתחלואה כפולה.

מיקי לוי: בבקשה, אדוני השר.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד השר, כבוד יושב-ראש הכנסת, על פי הממ"מ, כ-35% מהקטינים הממתינים להשמה במעונות הנעולים של חסות הנוער מתמודדים עם תחלואה כפולה.

מיכל מרים וולדיגר: המשרד קיבל כבר בשנת 2020 תקציב לפתיחת מעון ייעודי.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לשאול: 1.

מיכל מרים וולדיגר: אילו פעולות בוצעו עד כה לפתיחת המעון?

מיכל מרים וולדיגר: 2.

מיכל מרים וולדיגר: מה הצפי לפתיחה?

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, השר.

מאיר כהן: אכן קיים תור המתנה – שהולך ומצטמצם, ואני שמח על כך – למסגרות בחסות הנוער, כפי שציינת, גברתי.

מאיר כהן: לצערי, חלק מהעיכוב נובע ממשא ומתן, שאנחנו מנהלים עם ראשי ערים, ראשי מועצות.

מאיר כהן: העיכוב הוא לא בשל תקציבים.

מאיר כהן: יש תקציבים, יש תוכניות, יש תוכניות אדריכלות.

מאיר כהן: אנחנו לאט לאט משכנעים את ראשי הערים.

מאיר כהן: עם חלקם זה הולך מצוין, עם חלקם זה הולך קשה יותר, כי אנחנו צריכים שהם יסכימו שבתחום שיפוטם אנחנו נבנה.

מאיר כהן: מתחילת כהונתי עשיתי את הדברים האלה: 1.

מאיר כהן: פעולות לפתיחת מסגרת נוספת במעון טללים שבדימונה – ואני כאן רוצה להודות ראש העיר, שהיה איתנו בסיור והסכים.

מאיר כהן: זה היה חשוב מאוד; 2.

מאיר כהן: מנכ"לית המשרד, הגב' סיגל מורן, מלווה אישית את הבנייה ואת התוספות האלה, שהן מאוד מאוד חשובות.

מאיר כהן: אגף הבינוי של משרד הרווחה קיבל הוראה ברורה שזה הדבר הראשון בעדיפות.

מאיר כהן: אני רוצה שתבינו שחברת הכנסת וולדיגר מתייחסת למציאות שבה אנשים עם תחלואה – גם עם תחלואה כפולה – חבר'ה צעירים, מחכים למקום ונמצאים ברחוב.

מאיר כהן: זאת האחריות שלנו.

מאיר כהן: הייתה רשימה של כ-70; הרשימה צומצמה באופן משמעותי, כי גם בתוך המוסדות הקיימים אנחנו לאט-לאט מרחיבים ומסבים עוד חדרים.

מאיר כהן: אל תשכחו שבסופו של דבר אנחנו חייבים לילדים האלה, לילדות, לצעירים, לצעירות, שהם יבואו למקום שנראה כמו הבית שלהם, ולא איזה חדר בחלופת מעצר.

מאיר כהן: הם חיים שם תקופות של כמה חודשים.

מאיר כהן: אנחנו עסוקים בזה כל הזמן.

מאיר כהן: אמרתי, שוב, מבחינה תקציבית אין שום בעיה.

מאיר כהן: הכסף נמצא.

מאיר כהן: זהו.

מאיר כהן: גברתי, בבקשה.

מיקי לוי: שאלה נוספת?

מיקי לוי: בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: כן, תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: קודם כול, אני מצטערת לשמוע שיש עדיין סטיגמה, שיש עדיין ראשי ערים ומועצות מקומיות שמסרבים לפתוח מעונות שכאלה בתחום שיפוטם.

מיכל מרים וולדיגר: להפך, אולי כבוד השר יחשוב על תמריצים לעודד פתיחה של מקומות כאלה, זה רק יפריח ויעשה טוב ליישוב כולו.

מיכל מרים וולדיגר: זו דוגמה ומופת, לטעמי, לרשות איתנה וטובה, שמוכנה לקלוט בתוכה את הדבר הזה.

מיכל מרים וולדיגר: השאלה שאני רוצה לשאול: בעצם אדוני דיבר על 70 נערים ונערות, אני יודעת על 164, נכון ל-2020, שממתינים בתור.

מיכל מרים וולדיגר: הנערים והנערות האלה, וכמו שאדוני השר אמר, חלקם משוטטים ברחוב, פשוטו כמשמעו, לא סתם.

מיכל מרים וולדיגר: היום אנחנו בחורף, המצב באמת לא טוב.

מיכל מרים וולדיגר: אז השאלה היא: איפה נמצאים אותם בני נוער שאין להם מקום?

מיכל מרים וולדיגר: יש מקומות, אני יודעת, שיש להם מיטות פנויות, למה לא לשים אותם שם?

מיכל מרים וולדיגר: מה אנחנו עושים עם אותם בני נוער שממתינים ואין להם מקום היכן להיות?

מאיר כהן: אין מספרים כאלה, גברתי.

מאיר כהן: המספר שאמרתי הוא המספר שמשרד הרווחה מכיר.

מאיר כהן: יכול מאוד להיות שיש נערים שעדיין לא - - -

מיקי לוי: היא דיברה על 2020 ואתה מדבר על 2021.

מיקי לוי: יכול להיות שנמצא כבר סידור.

מאיר כהן: א.

מאיר כהן: נמצאו סידורים.

מאיר כהן: אמרתי, הרשימה צומצמה בצורה משמעותית מאוד, אבל יכול מאוד להיות.

מאיר כהן: החיים מובילים אותנו לכך שכל יום, כל יום יש לנו עוד ועוד מקרים כאלה.

מאיר כהן: אנחנו ערוכים, כל הצוותים בירושלים, בתל אביב.

מאיר כהן: גם בפריפריה וגם בערים הגדולות יש צוותים של עובדים סוציאליים, של אנשי מקצוע, שמטיילים בלילות ואוספים את הילדים האלה.

מאיר כהן: לרובם הגדול זה המגע הראשון, זאת הפעם הראשונה שאנחנו נתקלים בהם, אבל מהרגע שיש את החיבור אנחנו עליהם, אנחנו לא עוזבים אותם.

מאיר כהן: לצערי הגדול, יש בערים גדולות – טבע הדברים שכולם מגיעים לתוך המטרופולין – בערים גדולות אנחנו מוצאים כמעט כל שבוע ילדים מנותקים מהבתים, בלי עורף משפחתי או בריב עם המשפחות, שנמצאים.

מאיר כהן: תקופת הקורונה לא הקלה עלינו אלא ההפך.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד שבפנימיות של משרד הרווחה נוספו עוד 500 ילדים אחרי הקורונה – זה דבר שלא היה מעולם.

מאיר כהן: כל כך הרבה ילדים צעירים איבדו את העורף המשפחתי ופנו אלינו, כדי שנקלוט אותם בפנימיות ונטפל בהם.

מאיר כהן: אמרתי, אני משער שכשנסיים את הבנייה באותן ערים שעימן הגענו להסכמות, 70 החבר'ה האלה לא ימתינו אלא יטופלו.

מאיר כהן: אני הייתי רוצה להיות זהיר יותר, ואני מבטיח להעביר לך בכתב, גברתי, כבר מחר – לחזור למשרד ולעשות בדיקה בדיוק למה יש המתנה.

מאיר כהן: אם יש המתנה, לאילו מוסדות?

מאיר כהן: כמה בנים וכמה בנות?

מאיר כהן: אני חושב שאנחנו נדייק את המספרים.

מאיר כהן: 170 בוודאי ובוודאי אין; אני יודע על 70.

מאיר כהן: חלק מה-70 האלה, ההמתנה תלויה גם בהחלטות של בתי המשפט.

מאיר כהן: את יודעת שהילדים מגיעים למקומות כאלה בצווים של בתי המשפט, זה לא שאנחנו מחליטים, ולעתים יש עדיין דיון בעניינם.

מאיר כהן: אני אעביר לך את החומר, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה לשר הרווחה על התשובה.

מיקי לוי: סגן שר הביטחון, בבקשה.

מיקי לוי: שאילתה דחופה מס' 90, ושאלת ההמשך – חבר הכנסת אבי דיכטר.

מיקי לוי: השאלה עצמה – מאת חבר הכנסת כלפון: הריסת בית המחבל שרצח את אליהו קיי הי"ד, ואת שאלת ההמשך ישאל חבר הכנסת דיכטר מהצד.

מיקי לוי: בבקשה.

יום טוב חי כלפון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אדוני סגן השר, מעל חודש עבר מאז הרצח של אליהו קיי, השם ייקום דמו, בפיגוע האכזרי בעיר העתיקה בירושלים, ועד לעצם יום זה לא נהרס בית המחבל.

יום טוב חי כלפון: אני רוצה לשאול: 1.

יום טוב חי כלפון: האם משרד הביטחון מתכנן להרוס את בית המחבל?

יום טוב חי כלפון: 2.

יום טוב חי כלפון: אם כן – מתי? 3.

יום טוב חי כלפון: אם לא – מה הסיבה לכך?

אלון שוסטר: שלום לכולם, היושב-ראש.

אלון שוסטר: מפקד פיקוד העורף הודיע ב-26 בדצמבר למשפחת המחבל פאדי מחמוד אבו שחידם, אשר רצח את אליהו קיי, זיכרונו לברכה, על כוונות צה"ל להרוס את הדירה שבה התגורר המחבל.

אלון שוסטר: בהתאם למקובל, משפחת המחבל עודכנה ביחס לאפשרותה להגיש השגה ולהציג טענותיה נגד ההריסה.

אלון שוסטר: לאחר קבלת טיעוני המשפחה ובחלוף פרק זמן שהוקצה לכך, תתקבל החלטה הסופית בנוגע להריסה.

אלון שוסטר: ככל שיוחלט להרוס את הדירה, בהתאם לכוונה שהתגבשה, עיתוי ההריסה ייקבע על פי שיקולים מקצועיים ומבצעיים.

אלון שוסטר: עד כאן.

יום טוב חי כלפון: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת דיכטר, בבקשה.

אוריאל בוסו: הוא גם ביקר בחומש, ואחר כך הוא הלך - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, לא נהוג להפריע.

אוריאל בוסו: עושה מעשה זמרי ומבקש שכר כפנחס.

מיקי לוי: לא נהוג להפריע בשאילתות, חבר הכנסת בוסו.

אוריאל בוסו: - - -

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תזמין אותו - - -

אוריאל בוסו: הוא שואל על הבית של המחבל?

אוריאל בוסו: הוא שותף לדברים האלה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה תזמין אותו לכוס קפה בפרסה, על חשבוני.

מיקי לוי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: - - - מה עושים איתם.

אבי דיכטר: אדוני סגן השר חבר הכנסת שוסטר, תראה, אנחנו יודעים היטב מה מידת ההרתעה שהריסה כזאת יוצרת.

אבי דיכטר: המסמוס בזמן הוא אולי הפקטור הכי בעייתי בהרתעה.

אבי דיכטר: וכשאתה מחבר את זה לנושא של משכורות למחבלים, הרי המשפחה של אותו מחבל רוצח נקלה, ברגע שהוא רצח יהודי בגלל שהוא יהודי, ולשמחתנו נורה ונהרג – המשפחה מתחילה לקבל משכורות חודשיות מהרשות הפלסטינית.

אבי דיכטר: עכשיו, אתה מחבר את המשכורות ששר הביטחון בנדיבותו כי רבה אתמול הודיע לרשות הפלסטינית שהם יקבלו הלוואת גישור כדי שיוכלו לשלם משכורות למחבלים – זו התוצאה – ובמקביל אתה מתאר את הריסת הבית כמשהו משיקולים מקצועיים.

אבי דיכטר: איפה ההרתעה מהווה שיקול מקצועי?

אבי דיכטר: אני לא מצליח להבין.

אבי דיכטר: פה מדובר בירושלים, לא ברמאללה ולא בשכם; מטר מכאן.

אבי דיכטר: למה אנחנו מחכים?

אבי דיכטר: והוא רוצח נקלה, הוא לא ילד בן 17 – שגם הוא רוצח נקלה, אבל שם, אתה יודע, זה לא הבית שלו, זה הבית של ההורים וכו'.

אבי דיכטר: פה מדובר ברוצח מבוגר, אימאם, איש דת, איש חמאס.

אבי דיכטר: אם אנחנו לא מטפלים במהירות בדברים האלה אנחנו מזמינים את הרצח הבא.

מיקי לוי: תודה.

אלון שוסטר: ובכן, הדברים של חבר הכנסת דיכטר אינם קוהרנטיים עם תפקודו כסגן שר ביטחון, שבוודאי אמון על האיזון הראוי, הייתי אומר הקדוש, בין שמירה על ביטחון לבין שמירה על הדמוקרטיה ועל החוק במדינת ישראל.

אלון שוסטר: מדובר פה באדם שמחזיק תעודת זהות כחולה.

אלון שוסטר: גם אם הוא לא היה מחזיק תעודת זהות כחולה, הכפיפות של צה"ל במקרה הזה, של משרד הביטחון, של מדינת ישראל לחוקים, לייעוץ המשפטי ולהליכים, כפי שנקבעו לא בחודשים האחרונים, היא כפיפות מוחלטת.

אלון שוסטר: ובהינתן העמדה העקרונית כפי שהוצגה, של הרצון להרוס את הבית, אנחנו נבצע את זה על פי המתכונת שדובר בה.

אלון שוסטר: ואשר למפגשים, למפגש שהתקיים, הוא מחזק את היציבות, את הביטחון ואת הרווחה גם של ישראלים וגם של פלסטינים ממערב לירדן.

אלון שוסטר: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

מיקי לוי: סליחה – אופיר סופר.

מיקי לוי: אני מתנצל.

מיקי לוי: אני מתנצל.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, סגן שר הביטחון אלון שוסטר - -

אוסאמה סעדי: - - -

מיקי לוי: אני אאפשר לך.

אופיר סופר: - - סיפור הריסת הבתים ידוע לכולנו, וכולם יודעים מה המשמעות שלו.

אופיר סופר: דיבר לפני כן יושב-ראש השב"כ בעבר, אני בטוח ששר הביטחון גנץ יודע מה משמעותו להרתעה.

אופיר סופר: כולנו יודעים, כל מי שקצת עסק בנושא של ביטחון ועסק קצת בהריסת בתים, בעיקר סביב האינתיפאדה השנייה, יודע מה המשמעות של זה.

אופיר סופר: אנחנו ערים לכך שבעקבות לחצים משפטיים, וגם כנראה בעקבות מדיניות – אני אשמח לשמוע אם הפגישה החברית שהייתה אתמול בביתו של השר גנץ גם כן משפיעה על התהליכים האלו – האם יש כאן איזשהו שינוי במדיניות או שינוי בחשיבה או בתפיסה שהריסת הבתים היא בעצם אינה אפקטיבית?

אופיר סופר: עכשיו, אנחנו יודעים שבביורוקרטיה צריך להילחם, וליועצים משפטיים צריך להראות את הדרך וצריך להסביר בדיוק מה המשמעות.

אופיר סופר: התשובות, רוח הדברים שאני שומע בקולך, אלה תשובות כאלה שהן מתנצלות, תשובות שבאמת לא מתכוונים להילחם בטרור.

מיקי לוי: מה השאלה, בבקשה?

אופיר סופר: השאלה היא כזאת: אני רוצה לראות, אני רוצה להבין, שאנחנו מתקדמים ושאכן התהליכים קורים ושהם מהירים.

אופיר סופר: אני מבקש שחברי הכנסת יהיו שקופים לחסמים, ואני רוצה לקבל את הנתונים האלו.

אופיר סופר: האם יהיה באפשרותי לקבל את הנתונים ואת החסמים לגבי כל הריסת הבתים ולא רק לגבי אליהו קיי, השם ייקום דמו?

מיקי לוי: תודה.

אלון שוסטר: אני לא מכיר חסמים.

אלון שוסטר: אני עונה בצורה מלאה לגבי מה שקרה כאן.

אלון שוסטר: מדובר פה בימים שבהם אנחנו נותנים, על פי ההנחיות המשפטיות הברורות לחלוטין, לאזרחים להתבטא, בין אם הם בעלי תעודת זהות כזאת או אחרת.

אלון שוסטר: אנחנו נמשיך, חבר הכנסת ידידי סופר, להיאבק בטרור כאילו אין אספירציות אזרחיות וכלכליות בין השכנים ממערב לירדן, ואנחנו נקיים את הניסיון לחזק את הרשות הפלסטינית – כן, את הרשות הפלסטינית – ולהחליש את החמאס, כאילו אנחנו לא נאבקים – אגב, הרבה פעמים במשותף – נגד הטרור שמזעזע את היציבות כאן במרחב המשותף שלנו.

אלון שוסטר: תודה.

מיקי לוי: תודה.

אופיר סופר: נשמע מוכר מאוד.

מיכל מרים וולדיגר: שיפסיקו לשלם משכורות.

מיקי לוי: אם תמתין שנייה, אני מתנצל, סגן השר, מכיוון שחבר הכנסת אוסאמה סעדי היה בוועדת הכנסת והתעכב, לפנים משורת הדין אני אאפשר שאלה נוספת.

מיקי לוי: עוד פעם, לפנים משורת הדין, תודה.

אוסאמה סעדי: תודה, כבוד היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: כבוד סגן שר הביטחון, באמת הייתי בוועדת הכנסת.

אוסאמה סעדי: עד עכשיו זה ממשיך, ואתמול דיברנו על הדיונים בוועדות במקביל למליאה.

אוסאמה סעדי: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, באמת לשים סוף לעניין הזה.

אוסאמה סעדי: סגן שר הביטחון, רציתי לשאול על עצור מינהלי בשם הישאם אבו הואש, שהיום נכנס ל-135 ימי שביתת רעב במחאה על מעצרו המינהלי.

אוסאמה סעדי: הוא נמצא עכשיו בבית חולים אסף הרופא בסכנת חיים.

אוסאמה סעדי: בית המשפט העליון התלה את צו המעצר המינהלי, ואני מבקש שתבדקו ותפעלו למען סיום שביתת הרעב שלו ולשחרר אותו ממעצר מינהלי.

אוסאמה סעדי: אל-חרייה להישאם אבו הואש.

אלון שוסטר: תודה, חבר הכנסת סעדי.

אלון שוסטר: זה כמובן לא חלק מהתשובה.

אלון שוסטר: רשמתי לפניי את דבריך.

אלון שוסטר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לסגן שר הביטחון.

מיקי לוי: סגן שרת החינוך מאיר יצחק הלוי, בבקשה, ישיב על שאילתה דחופה מס' 91, מאת חבר הכנסת אופיר סופר: מחסור במורים לפיזיקה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: המתן רק שסגן השר יגיע, חבר הכנסת סופר.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, סגן השר - - -

מיקי לוי: המתן עוד שנייה, עוד שנייה.

אופיר סופר: אה, סליחה.

מיקי לוי: הוא רק יגיע לדוכן.

אופיר סופר: אני רוצה שהקואליציה תספיק לחוקק חוקים היום.

אופיר סופר: מאוד חשוב.

מיקי לוי: היא תספיק.

אופיר סופר: אני בטוח שתספיקו.

אופיר סופר: הרי אתם עושים מה שאתם רוצים, נו.

מיקי לוי: הינה, עוד הפעם אמירה - - -

אופיר סופר: לא היושב-ראש עושה - -

מיקי לוי: לא, שאין לה בסיס.

אופיר סופר: - - הקואליציה עושה מה שהיא רוצה.

מיקי לוי: טוב.

מיקי לוי: כן, בבקשה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, סגן השר, קודם כול גילוי נאות:

אופיר סופר: הייתי בטוח שמי שתשיב לי זאת שרת החינוך, ורק ברגע האחרון נזכרתי שגם אתה קיבלת מינוי סגן שר.

אופיר סופר: וזה לא ברמה האישית, חלילה; אני פשוט מסתכל על תפקידו של סגן השר סגלוביץ', והבנתי שזה פטנט בממשלה, מעבר לנורבגים, למנות עוד ועוד סגני שרים, כדי שיהיה מי שיעסיק את חברי הכנסת ובפועל לעקר את הכנסת מכל פעילותה הפרלמנטרית.

אופיר סופר: עכשיו, השאילתה - - -

יום טוב חי כלפון: - - -

אופיר סופר: עכשיו אני אגש לשאילתה, חבר הכנסת כלפון.

אופיר סופר: אנחנו מדברים על חוסר במורים בפיזיקה כבעיה ארצית.

אופיר סופר: היטיב לתאר את זה נציג משרד החינוך, בדיון שיזמתי בוועדה לפני כחודש, שמדובר בנקודה אסטרטגית מבחינת העיסוק, מבחינת היכולת והפוטנציאל של ישראל להמשיך להיות מעצמת הייטק.

אופיר סופר: ואני כמוך, סגן השר, איש הפריפריה – אני איש הגליל ואתה איש הנגב איש אילת הייתי אומר – ועשית והובלת תהליכים מדהימים בהקשר הזה, כראש עיר בעיר אילת בהקשר של הבאת מורים איכותיים לחינוך.

אופיר סופר: באופן טבעי מדובר פה קודם כול בבעיה ארצית, בהיעדר מורים לפיזיקה, כיוון – זה כל מיני נימוקים שעלו בדיונים, אבל מדובר גם בבעיה של מכה קשה לפריפריה – לגליל ולנגב בהקשר שלנו – לאפשר לתלמידי הנגב ולתלמידי הגליל להיות שווים, וללמוד את לימודי הפיזיקה שהם בסיס ללימודי ההייטק, וגם אופציה לשרת ביחידות הטכנולוגיות, ועוד.

אופיר סופר: ברצוני לשאול: 1.

אופיר סופר: איך משרד החינוך מתכוון להתמודד עם המחסור במורים בפיזיקה?

אופיר סופר: 2.

אופיר סופר: ואיך מגשרים על הפערים ביישובים המרוחקים?

אופיר סופר: והאם יש אלטרנטיבה לכך?

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מאיר יצחק הלוי: חבר הכנסת אופיר סופר, ברשותך, אתייחס לחלק הרציני באמירה שלך, כי החלק הראשון היה פחות רציני.

אופיר סופר: - - -

מאיר יצחק הלוי: לא, אמרתי: לחלק הרציני באמירות שלך.

מאיר יצחק הלוי: הרי יש כאן שאילתה, ואני אתייחס אליה, כי היא באמת שאילתה רצינית מאוד.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר את זה גם מתוך החוויה שלי כמי שהוביל את מערכת החינוך באילת הרבה מאוד שנים.

מאיר יצחק הלוי: אז אני אתייחס לתשובה ככתבה, וגם אתייחס בעוד כמה מילים שלי לעניין.

מאיר יצחק הלוי: משרד החינוך מודע למחסור במורים בפיזיקה.

מאיר יצחק הלוי: מזה כמה שנים שהמשרד מבצע פעולות רבות על מנת לגשר על המחסור הקיים, ובתוך כך פועל לגיוס מורים באמצעות קמפיינים תקשורתיים, פנייה למוסבי קריירה שנייה – אני עשיתי זאת בעיר אילת עם אוניברסיטת בן-גוריון – ומתן תקצוב ייעודי תוספתי למוסדות שבהם פועלים מסלולים לפיזיקה.

מאיר יצחק הלוי: זה קיים הלכה למעשה.

מאיר יצחק הלוי: בנוסף, פועל ליצירת תכניות הכשרה ייחודיות דוגמת התוכנית "מהייטק להוראה", שבעצם מייצרת פה הסבה לתחומי הוראה, בדגש על הסבת אקדמאים מהנדסים לתחומי ההוראה, שבהם יש גם את המומחיות שעליה אנחנו מדברים.

מאיר יצחק הלוי: מעניק מלגות לימודים בתחום – מענק מותנה ומלגה בסך 15,800 ש"ח, מלווה את פרחי ההוראה הן במהלך הסטאז' והן בשנים הראשונות לעבודה במערכת להבטחת שימור והתמדה.

מאיר יצחק הלוי: כל מה שאני מספר עכשיו זה פעולות המתבצעות הלכה למעשה במשרד.

מאיר יצחק הלוי: מפעיל מערך תמריצים ייחודיים למורים בתחום ביישובי עדיפות לאומית, מענקים מיוחדים וחוזים אישיים; מפעיל תכניות מקוונות דוגמת התכנית לחינוך וירטואלי – יש כאן רשימה, אם תרצה אשמח להעביר אותה אליך – על מנת לאפשר לתלמידים בפריפריה החברתית והגיאוגרפית ללמוד פיזיקה, גם כאשר מספרם נמוך ואינו מאפשר פתיחת כיתה על פי התקנים הידועים.

מאיר יצחק הלוי: הפעולות שתוארו ואף הוצגו על ידי נציגי המשרד בוועדת החינוך הניבו את התוצאות הבאות:

מאיר יצחק הלוי: היקפי ההכשרה מעידים על עלייה עקיבה במספר הלומדים להוראה.

מאיר יצחק הלוי: אנו עדים לעלייה של 7% בכלל המגזרים בשנים תשע"ח לתשפ"א.

מאיר יצחק הלוי: כיום לומדים במוסדות להכשרה 137 סטודנטים המתמחים במסלול פיזיקה.

מאיר יצחק הלוי: על פי הנתונים יש עלייה במספר המורים לפיזיקה במערכת: 1,450 מורים לימדו במערכת בשנת תשפ"א, לעומת 1,190 בתשע"ז.

מאיר יצחק הלוי: זאת אומרת, רואים גידול במספר המורים לפיזיקה.

מאיר יצחק הלוי: עלייה נרשמה גם במספר התלמידים בעשור האחרון: 7,540 בשנת הלימודים תשע"ב לעומת 14,000 תלמידים בתשפ"א.

מאיר יצחק הלוי: ולמרות כל האמור – וזה חשוב להגיד, אדוני חבר הכנסת – העלייה מתונה ועדיין לא עונה על הצורך האמיתי.

מאיר יצחק הלוי: זאת אומרת שנדרשות פעולות נוספות.

מאיר יצחק הלוי: לפיכך, וכחלק מהתוכנית האסטרטגית המתגבשת בימים אלה להתמודדות עם חוסרי המורים; נעשית חשיבה על פתרונות ייעודיים גם למחסור במורים במסלולים למדעים ולטכנולוגיה, ובכלל זה פיזיקה.

מאיר יצחק הלוי: הפתרונות שיינתנו יביאו בחשבון את התחרות אל מול עולם ההייטק.

מאיר יצחק הלוי: לשאלות שלך אשיב באופן יותר ממוקד.

מאיר יצחק הלוי: כאמור, בימים אלה מתגבשת תוכנית להתמודדות עם חוסרי המורים, ובכלל זה מחסור במורים במסלולים למדעים וטכנולוגיה, לרבות הוראת הפיזיקה.

מאיר יצחק הלוי: במקביל, המשרד ממשיך לתעדף ולתקצב תוכניות ייחודיות המעודדות למידה להוראה במסלולים לפיזיקה כנזכר לעיל.

מאיר יצחק הלוי: לשאלה מס' 2, המשרד מפעיל מערכת תמרוץ ותגמול באזורי עדיפות לאומית שכוללת חוזים אישיים עד לשלוש שנים – זה נתון חשוב – ותוכניות המשך שבמסגרתן ניתנים מענקים מיוחדים לשלוש עד ארבע שנים לפי שנות ההתחייבות של עובדי ההוראה.

מאיר יצחק הלוי: בנוסף, וכפי שצוין, מופעלת התכנית "תיכון וירטואלי" – דיברנו עליה קודם – הנותנת מענה מקוון ללימודי הפיזיקה בפריפריה החברתית והגיאוגרפית, ומאפשרת מענה במקומות שבהם ישנו מחסור.

מאיר יצחק הלוי: אסכם ואגיד, חבר הכנסת אופיר, שאין ספק שאחד האתגרים הגדולים הניצבים בפני מערכת החינוך זה הבריחה בכלל ממקצועות ההוראה.

מאיר יצחק הלוי: אני אספר כך שהבוקר, כאן, בכנסת ישראל, בשעה 08:00 ישבתי לשיחה בנושאים שאני אמור להיות אמון עליהם במשרד החינוך עם אחת מנשיאות המכללות, ואתגרנו את עצמנו בחשיבה איך אנחנו הופכים את מקצוע המורה – ואני אוסיף:

מאיר יצחק הלוי: את מקצוע מנהל בית הספר – למקצוע החשוב ביותר במדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: אני, כאיש חינוך מאוד ותיק, חושב שזה מה שצריך לעשות.

מאיר יצחק הלוי: אפרופו מדברים על "הטובים ל", אני אומר: הטובים לחינוך.

אופיר סופר: - - -

מאיר יצחק הלוי: לשם צריך לכוון את הדברים, ואין ספק, אין ספק שנושא המקצועות המדויקים, נושא הפיזיקה, בהחלט צריכים לעמוד בעדיפות.

מאיר יצחק הלוי: אבל אני אגיד לך עוד מקצוע שהייתי רוצה מאוד שיחדירו אותו למערכת – השפה שלנו.

מאיר יצחק הלוי: אתם יודעים, עברנו לפני שבוע את יום השפה העברית.

מאיר יצחק הלוי: ככה חלף לנו ביעף.

מאיר יצחק הלוי: ואני אומר לך שככל שאני מבלה יותר בכנסת, אני רק לומד כמה אנחנו צריכים כישורי שפה – להנחיל לילדינו שבבוא היום יהיו מנהיגים, ובבוא היום אולי יעמדו כאן ויצטרכו את השפה הזו, כדי לשדר לעם ישראל דברים טובים.

מאיר יצחק הלוי: אני לחלוטין מסכים עם האתגר שאתה מעלה כאן.

מאיר יצחק הלוי: אני גם אצייד אותך כמובן בנתונים, כדי שתוכל לראות אותם הלכה למעשה.

מאיר יצחק הלוי: עד כאן.

מיקי לוי: שאלה נוספת?

מיקי לוי: בבקשה.

אופיר סופר: כמו שאדוני יודע, השאילתה הזאת מגיעה כהמשך לדיון.

אופיר סופר: וזה נעשה מכיוון שלא היינו שבעי רצון מהתוכן של הדיון ומהמוכנות, ובעיקר מהתחושה שמשרד החינוך לא באמת מגדיר נורמות: כמה כיתות הוא היה רוצה לראות בפריפריה.

אופיר סופר: אני רוצה לעדכן אותך, להגיד לך כמה דברים: האחד, ביקשנו דיון המשך, ואני מקווה שבאמת אכן יהיה דיון המשך כזה, משהו כחודשיים.

אופיר סופר: בנוסף, אני מגיש למכון המחקר של הכנסת סדרת שאלות מעמיקות בעניין, כדי לקבל את הנתונים כמו שצריך.

אופיר סופר: ואני כן רוצה לבקש ממך, כי הרי הסיפור לא ייגמר בשאלה שלי עכשיו ושתשיב לה, ואתה הרי חדש במשרד – אני כן רוצה להזמין אותך - - -

מאיר יצחק הלוי: חדש בתפקיד, כן.

אופיר סופר: בתפקיד.

אופיר סופר: סליחה.

אופיר סופר: אני כן רוצה להזמין אותך – תן לי להשלים את המשפט, תראה שאני בתוכו – דווקא בגלל הרקע שאתה ממנו מגיע, הייתי רוצה לעסוק עם זה ביחד איתך, בשותפות, בעניין הזה.

אופיר סופר: לדעתי אתה הבן אדם, בהחלט, להוביל את האירוע הזה.

אופיר סופר: מדובר פה באירוע אסטרטגי.

אופיר סופר: אתה הרי מבין שאנחנו מדברים על כיתות פיזיקה וירטואליות, הרי אין פה מעבדה, ועוד כל מיני פערים אחרים.

אופיר סופר: אפשר לדבר על המון המון פערים.

אופיר סופר: השאלה שהכי הפריעה לי, כששאלתי בדיון את האנשים של משרד החינוך לגבי החוסרים.

אופיר סופר: שאלתי מה ההגדרה של החוסרים.

אופיר סופר: התשובה שלהם הייתה: בהתייחס לביקושים שמגיעים מהפריפריה.

אופיר סופר: אני חושב שחובתנו כמשרד החינוך, כמדינת ישראל, להגיע לבתי הספר, להגיע ולייצר את המודעות בקרב התלמידים, בקרב ההורים, בקרב מנהלי בתי הספר.

אופיר סופר: להגדיר את הנורמה ואת הציפייה שלנו ממנהלי בתי הספר.

אופיר סופר: לא זאת הייתה התחושה שלי, ולכן זאת הבקשה האישית שלי אליך.

אופיר סופר: תודה רבה.

מאיר יצחק הלוי: אני מרים את הכפפה.

מאיר יצחק הלוי: אני יותר מאשר אשמח לשיתוף פעולה, כפי שעשינו עד היום.

מאיר יצחק הלוי: אני אגיד לך משפט אחד, או יותר ממשפט אחד: אני עכשיו משקיע את מרב מרצי, שלדי וחלדי בלהחזיר לפרופסיה את המקצוע שנעלם, וזה: מדריך הנוער, המדריך החברתי, המדריך שמחנך את ילדינו לערכים, המדריך שלוקח את הילדים שלנו לטיולים בשטח.

מאיר יצחק הלוי: אתה מכיר את זה היטב.

מאיר יצחק הלוי: דע לך, כשישבתי הבוקר בשמונה, על כך נסובה השיחה עם אותה נשיאה, לראות איך מחזירים את החינוך הערכי והופכים אותו להיות אורגני; לא איזה מן עשייה טובה של מישהו; איך הופכים אותו להיות אורגני.

מאיר יצחק הלוי: אתה יודע, אני אטפל בכל התחומים של מינהל חברה ונוער, חינוך חברתי, החברה למתנ"סים – הנושאים שהם יקרים לליבי, שבסוף בסוף הם מעצבים, לא רק את הידע המאוד מאוד חשוב בפיזיקה, אבל מעצבים את האישיות האיכותית והמשובחת של ילדינו.

מאיר יצחק הלוי: אני מאמין באמונה שלמה שלשם צריך לכוון את הדברים.

מאיר יצחק הלוי: לשאלתך, אגיד שוב: אין ספק שהנושא של גיוס מורים, גם במקצועות של מדעים מדויקים וגם במקצועות אחרים, זה אתגר.

מאיר יצחק הלוי: כדי שלא תתרגז, אתה יודע, הכשרה של מורים היא פעולה רב-שנתית, ואם בנקודת זמן זו אנחנו נמצאים בשבר, כמו שאתה מציג אותו – דרך אגב, אין ויכוח, אני חושב שאתה מבין שפה יש הבנה:

מאיר יצחק הלוי: כנראה שמישהו נרדם בשמירה - - -

אופיר סופר: עכשיו התחלת לדבר לא רציני.

מאיר יצחק הלוי: לא רציתי להגיד.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי שאני מעיר להערה הראשונה שלך.

אופיר סופר: אז אני רק רוצה להגיד משפט אחד לסיום.

אופיר סופר: אמרת: הטובים ללוחמים, הטובים לחינוך.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי לחינוך.

אופיר סופר: אני חושב שאנחנו צריכים לחנך שהטובים יהיו ללוחמים.

אופיר סופר: בגלל שהכנסת אותי קצת לניגוד עניינים אני אגיד שכשהשתחררתי מהצבא אמרתי שאני הולך לעסוק בחינוך, זה היה נראה לי הדבר הכי משמעותי.

אופיר סופר: הידרדרתי לפוליטיקה, כנראה שגם אתה.

מאיר יצחק הלוי: לא, לא, אני כשהשתחררתי מהצבא במחצית 1974 – בנובמבר 1974 התחלתי לעבוד עם נוער, פה, בשכונת מקור ברוך, במחנה יהודה בירושלים, ומאז אני עוסק בחינוך; גם עכשיו, דרך אגב.

מאיר יצחק הלוי: לכן אני אמשיך לעסוק בזה, והשאלה שלך היא נכונה.

מאיר יצחק הלוי: אני יותר מאשר אשמח לשתף אותך בכל חוויה.

מאיר יצחק הלוי: זה לא תחום העיסוק המיידי שלי אבל היה סמוך ובטוח, כסגן נורבגי אני אעסוק בזה באהבה.

אופיר סופר: סגן נורבגי במדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: בדיוק כך.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לאחרונה פורסם שבמכללת אונו בירושלים הסטודנטים הערבים מנותבים ללימודים מופרדים בערבית בלי שמוצגת להם אפשרות למסלול בעברית עם הסטודנטים היהודים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הפרדה והדרה זו מנוגדות לתנאי המל"ג לקיום מתכונת לימודים משותפת ופוגעת ביכולת של הסטודנטים ללמוד עברית ולהשתלב בחברה הכלל-ישראלית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: רצוני לשאול, בבקשה: מדוע המל"ג מאפשר הפרדה כזאת?

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה, חברת הכנסת זועבי.

מאיר יצחק הלוי: קודם כול אגיד לך יישר כוח על העבודה הפרלמנטרית שאת עושה.

מאיר יצחק הלוי: ראויה להערכה.

מאיר יצחק הלוי: אני אתן לך את התשובה כפי שהתקבלה.

מאיר יצחק הלוי: מתגובת נשיא המכללה פרופ' בן חורין עולה כי המוסד אינו מקיים לימודים בהפרדה על בסיס מגזרי בין מסלולי הלימוד.

מאיר יצחק הלוי: על פי מכתבו של הנשיא, המוסד מקיים בטרם תחילת הלימודים האקדמיים קורסים לשיפור השפה העברית לסטודנטים שאינם בעלי ידיעה של השפה העברית, ואחריהם הסטודנטים משתלבים במסלולים ללימודים אקדמיים.

מאיר יצחק הלוי: כפי שנמסר לי מהמל"ג לאחר קבלת תגובת נשיא המוסד, נערך ביקור במוסד, ולא נמצא כי מתקיימים לימודים אקדמיים בהפרדה.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להגיד לך עוד משפט – וזאת הסיבה שהתקשרתי אלייך הבוקר.

מאיר יצחק הלוי: הבוקר ישבתי - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני יודעת, הייתי בכספים.

מאיר יצחק הלוי: רק לבשר, כי זה רלוונטי לשאילתה שלך.

מאיר יצחק הלוי: הבוקר נפגשתי עם אחד מנשיאות המכללות במדינת ישראל, וחלק מהשיחה נסב על האתגר שאת הצבת:

מאיר יצחק הלוי: איך אנחנו מגייסים מורים מוסמכים מהמגזר הערבי לשיבוצם במערכות החינוך.

מאיר יצחק הלוי: אחד הרעיונות שעלו הוא באמת לימוד השפה העברית.

מאיר יצחק הלוי: אני אדבר איתך בנושא הזה, כי אנחנו בהחלט חושבים שבכך נוכל להנגיש את המורה לבתי ספר בכלל במדינת ישראל, ולא רק בתי ספר מגזריים.

מאיר יצחק הלוי: זאת התשובה שהתקבלה, שאומרת שבעצם אין הפרדה.

מאיר יצחק הלוי: זה לשאלה שלך.

מיקי לוי: יש שאלת המשך?

ג'ידא רינאוי-זועבי: האמתי, תכננתי שאלת המשך, אבל מכיוון שסגן השרה הציע המשך בדיקה ובנייה של תוכנית משותפת, אז אשמח לקיים את השיחה איתך, סגן השרה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

מאיר יצחק הלוי: נעשה את זה עוד היום, גברתי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: יאללה, עכשיו.

מיקי לוי: כששני אנשי חינוך נפגשים, נראה לי נוח לנהל.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לסגן השר.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/2519/24; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מיקי לוי: נעבור לחקיקה.

מיקי לוי: חברת הכנסת ח'טיב, הגיעה?

מיקי לוי: מישהו יודע?

מיקי לוי: חברת הכנסת אימאן ח'טיב, ברוכה השבה.

מיקי לוי: אנחנו משתתפים בצערך.

מיקי לוי: הצעת חוק הביטוח הלאומי.

מיקי לוי: ישיב על הצעת החוק חבר הכנסת ושר הרווחה והביטחון החברתי מאיר כהן.

מיקי לוי: בבקשה, עשר דקות לרשותך.

מיקי לוי: יש כאן שר, אז אני יכול להמשיך.

מיקי לוי: בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת הנכבדים, ראשית, תרשו לי להודות על התנחומים ועל העמידה שלכם לצידי בימים קשים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להגיד, מי שאינו מודה לבריות, אינו מודה לאל, ואני, שחונכתי על ברכי אימי להודות לאל על כל מתת, טובה ורעה כאחת, מבקשת להודות מקרב לב לכל אחד ואחת מכם, אלפי מנחמים בשעתי הקשה ובאבלי הכבד במותה.

אימאן ח'טיב יאסין: אימא הייתה אישה יקרה ונדירה, וידעה תמיד להפיח תקווה ולצייד בתעצומות נפש, גם כשנדמה כי אבדה תקווה.

אימאן ח'טיב יאסין: נוכחותכם והשתתפות

אימאן ח'טיב יאסין: כם בצערי הייתה לי לנחמה גדולה, ועל כך אני מבקשת להודות מקרב לב.

אימאן ח'טיב יאסין: מי ייתן ולא נדע כולנו עוד צער, ואזכה לגמול לכם בזמנים שמחים וטובים יותר.

אימאן ח'טיב יאסין: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם:) מכובדיי, בהצעת חוק זו אני מבקשת ומנסה בכל מאודי – ויש עוד שותפות לדרך הזאת – אנחנו מנסות ומנסים, באמת, דרך הצעת החוק הזאת, לקדם ולו בדבר קטן, כדי לאפשר לאימהות ולילדים כאחד לקבל אפשרויות והזדמנויות לחיים טובים יותר.

אימאן ח'טיב יאסין: אני יודעת שהדרך עדין ארוכה, אבל זו רק ההתחלה.

אימאן ח'טיב יאסין: באמונה שלי אני מאמינה שלכל אישה – ולא רק לאישה עובדת, גם לתינוק – מגיעה הזכות והאפשרות לחיים יותר טובים, לנקודת התחלה יותר בטוחה, ולא משנה אם האישה הזאת עובדת מחוץ לבית או בתוך הבית; לא משנה אם היא קיבלה משכורת עשרה חודשים או חודש אחד או שניים.

אימאן ח'טיב יאסין: הדבר מורכב, ואני חושבת שאנחנו צריכים וצריכות להיצמד לעיקרון שאומר שלכל אדם, לכל תינוק, מגיעה הזכות לחיים יותר בטוחים ומאפשרים.

אימאן ח'טיב יאסין: כשיש רווחה כלכלית, בטוח שתהיה יותר אפשרות לרווחה נפשית ורווחה חברתית ורווחה בריאותית.

אימאן ח'טיב יאסין: על כן, אני חולמת על היום הזה שאכן החוק יהיה אמיתי ועקרוני ומקיף את כלל הנשים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני יודעת שפעמים רבות אין אפשרות לנשים לתכנן את ההיריון שלהן.

אימאן ח'טיב יאסין: אני יכולה להביא את הסיפור האישי שלי, אחרי שהרופאים אמרו:

אימאן ח'טיב יאסין: אף פעם לא יהיו לך ילדים.

אימאן ח'טיב יאסין: אז זאת המציאות המורכבת שאנחנו חיות בה, הנשים, לא משנה מה, לא מספיק מה שאנחנו עוברות.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא רוצה לפתוח פה את כל המשנה, כמה הנשים לוקחות על הכתפיים שלהן, ולא משנה איפה הבעיה.

אימאן ח'טיב יאסין: הבעיה – אם הייתה במערכת הבריאות או אם הייתה במערכת הרווחה או אם הייתה בגוף האישה או בגוף של מישהו אחר – תמיד נופלת עלינו כנשים.

אימאן ח'טיב יאסין: ולכן, החובה של המדינה, של הממשלה, של החברה, לדאוג שיהיה יותר נוח לאותן נשים לעבור את התהליך הזה ושתהיה להן את האפשרות והפניות לטפל בנולדים הרכים.

אימאן ח'טיב יאסין: כולי תקווה שלא ירחק היום שאכן נוכן לתת חופשת לידה מספיקה, שישה חודשים לפחות, שאימא תהיה בבית עם הילד שלה – בתשלום – ולא רק לתת את האפשרות שהיא יכולה להיות בבית במשך שנה אבל לקבל בעבור שלושה חודשים.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו יודעים שבעידן הזה זה בלתי אפשרי שיהיה רק מפרנס אחד בתוך המשפחה.

אימאן ח'טיב יאסין: אם אנחנו רוצים באמת להגיע למקום של רווחה אמיתית לכלל האזרחים, אז אנחנו צריכים לאפשר לדבר כזה לקרות, ומהר מאוד.

אימאן ח'טיב יאסין: תרשו לי, אני רוצה לבקש מכל אחד ואחת שיושבים כאן, ולא משנה מאיזה צד ומאיזו מפלגה אנחנו: אנחנו מדברים כאן על האימהות שלנו, על האחיות שלנו, על הילדים שלנו, על התינוקות שיבואו וירבו, בעזרת השם, ושיהיו מבורכים.

אימאן ח'טיב יאסין: דבר אחר שאני חייבת לציין פה, כשאני עומדת על הדוכן הזה: אני לא יכולה להתעלם ממה שקורה ברגע זה בנגב, ואני לא יכולה להתעלם גם מהמאמצים הכבירים שנעשים בבית זה כדי להגיע לפתרונות שמכבדים את כלל האנשים.

אימאן ח'טיב יאסין: אז מי ייתן שאכן ניתן לתקווה של כולנו, שבתוכנו, גם לאלה שיבואו אחרינו, שיחיו חיים מכובדים.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת ח'טיב יאסין.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/546/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אני מזמין את חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי.

איתן גינזבורג: ג'ידא, בבקשה, עד שלוש דקות לרשותך.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שאני לא באמת מאמינה שאני צריכה להגיד את זה, אבל אם במקרה מישהו לא יודע, נשים לא יודעות את העתיד מראש, ואין לנוsuper power בכל מה שקשור לזמן שנכנסים להיריון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: נוסף לזה, בתור אימא לשני ילדים, אני אומרת לכם שחופשת לידה היא הכול, אבל הכול, מלבד חופשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: עכשיו, כשכולנו יודעים את זה, הגיע הזמן שנפסיק לפגוע בהמון נשים רק בגלל שלא הצליחו לחזות מראש מתי הן ייכנסו להיריון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: במקום זאת, עלינו להתחיל לתמוך באותן אימהות צעירות ולעזור להן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כיום, על פי החוק במדינת ישראל, אישה זכאית לדמי לידה מלאים של 15 שבועות רק אם הועברו על שמה דמי ביטוח לאומי ב-10 מתוך 14 החודשים שקדמו ליום הקובע.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לעומתה, אישה אחרת, שלא מצאה עבודה בזמן והספיקה לעבוד 6–9 מתוך ה-14, כן תהיה זכאית אך ורק למחצית מדמי הלידה ולתשלום של שמונה שבועות בלבד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: מצב זה פוגע בנשים אשר לא הספיקו לעבוד את מספר החודשים הדרוש לפני הלידה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הבנתם?

ג'ידא רינאוי-זועבי: אנחנו מענישים נשים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: למה?

ג'ידא רינאוי-זועבי: למה אנחנו מענישים נשים?

ג'ידא רינאוי-זועבי: כי הן לא ידעו עשרה חודשים מראש שהן הולכות להיכנס להיריון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: המצב הזה הוא אבסורד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כאשר אנחנו מביאים בחשבון שחופשת הלידה בישראל היא קצרה מדי – תשוו את זה למה שקורה במדינות סקנדינביה – ובוודאי כשאנחנו מביאים בחשבון את החשיבות הקריטית שלה להתפתחות התינוקות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חשוב לציין כי נשים שלא מגיעות למכסת החודשים לא עושות את זה בכוונת מכוון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לרוב דווקא נשים אלה זקוקות לעזרה גדולה יותר, והקושי במציאת עבודה נובע מאפליה מגדרית בשוק התעסוקה, שבו נשים עדיין מרוויחות – כן, מרוויחות 68 אגורות על כל שקל של גבר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני לא מאמינה שכל שנה אנחנו אומרות את המשפט הזה, שנשים עדיין מרוויחות 68 אגורות על כל שקל של גבר.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני רוצה לסיים ולומר את הדבר הבא: אישור החוק הזה הוא צעד מוסרי ונכון, כזה שיעשה צדק עם נשים רבות מכלל החברה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: ישיב לשתי הצעות החוק שר הרווחה מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, חברת הכנסת אימאן ח'טיב, אנחנו משתתפים כולנו בצערכם.

מאיר כהן: אני חייב להגיד שנסענו לעראבה והכרנו משפחה מרתקת.

מאיר כהן: אלוהים, שתהיה נשמתה בגן עדן.

מאיר כהן: אישה טובה, האימא שלכם.

מאיר כהן: שמענו סיפורים, איך היא גידלה משפחה לתפארת.

מאיר כהן: חברות וחברי הכנסת, חוק הביטוח הלאומי קובע כי מבוטחת תהיה זכאית לדמי לידה לתקופה של 15 שבועות אם שולמו בעדה דמי ביטוח לאומי לתקופה הנדרשת בחוק.

מאיר כהן: מבוטחת שלא הספיקה לצבור את התקופה הנדרשת בעבור תשלום דמי לידה מלאים, זכאית לדמי לידה לתקופה של שמונה שבועות.

מאיר כהן: הצעת החוק הזו מבקשת להאריך את תקופת הזכאות לדמי לידה לנשים שלא הספיקו לצבור את התקופה הנדרשת בחוק לשבוע נוסף:

מאיר כהן: במקום שמונה שבועות – תשעה שבועות.

מאיר כהן: על פי נתוני מינהל המחקר של הביטוח הלאומי, עלות ההצעה מוערכת בין 4 ל-7 מיליון שקלים, ומצד שני זה יאריך את הזכאות של 3,600 יולדות מדי שנה, שזה דבר מבורך.

מאיר כהן: גם אני במשרד הרווחה וגם הביטוח הלאומי תומכים בהארכת חופשת הלידה וכן בחלוקתה בין האם לאב, וסבורים כי הארכת חופשת הלידה, הגם שמדובר בחופשה מקוצרת, יכולה לתרום לקשר בין הילוד לאם ולהבטיח את בריאותו ורווחתו של הילד.

מאיר כהן: חברות וחברי הכנסת, אני מודה למציעות החוק, שמקדמות את הנושא החשוב הזה.

מאיר כהן: כמובן, מגיעה תודה גם לשר האוצר על היותו קשוב לנושא ועל תמיכתו בקידום הצעה חשובה זו.

מאיר כהן: אני קורא לכם להצביע בעד ההצעה בקריאה טרומית.

מאיר כהן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מירי רגב: אני רוצה להבין, אנחנו מצביעים על כל הצעות החוק של הביטוח הלאומי?

איתן גינזבורג: לא, כל חוק בפני עצמו.

איתן גינזבורג: מבקש להתנגד לחוק דוד אמסלם.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני מתנגד לחוק, בגלל שאתם עושים מה שנקרא כאן איפה ואיפה.

דוד אמסלם: אתם לא מקדמים חוקים של הקואליציה שהם טובים, אז אין לנו שום סיבה להתחבר איתכם.

דוד אמסלם: אבל כבוד השר, אני רוצה להגיד לך משהו.

דוד אמסלם: כבוד השר, תקשיב, אירוע שקרה לי.

דוד אמסלם: שר הביטחון כבר שנה וחצי מעכב חתימה על מינויו של מנכ"ל התעשייה האווירית, ומדוע?

דוד אמסלם: בגלל שמר אשל, המנכ"ל שלו, רצה להביא מישהו מחיל האוויר, ולא רצו, לא מתאים.

דוד אמסלם: הדירקטוריון עשה ועדת איתור, העביר את זה – בוודאי את הוועדה של השופטת, ועדת המינויים, וכולם חתמו.

דוד אמסלם: זה היה כשאני הייתי עוד השר הממונה על רשות החברות.

דוד אמסלם: באתי לחתום, אני אומר לגנץ: תחתום.

דוד אמסלם: הוא אומר לי: לא, תן לי לחשוב.

דוד אמסלם: עוברים שבוע, שבועיים, מתפזרת הממשלה, ועד היום דרך אגב המנכ"ל של התעשייה האווירית – לא חתמו לו שנה וחצי.

דוד אמסלם: אני אמרתי: רבותיי, התעשייה האווירית היא לא עוד חברה בישראל.

דוד אמסלם: לא שאני מזלזל בחברות אחרות, אבל זאת חברה ביטחונית מספר אחת במדינת ישראל, כלכלית מספר אחת, יש שם 16,000 עובדים, היקפי מסחר בעשרות מיליארדי דולרים.

דוד אמסלם: זה שייך לביטחון מדינת ישראל ולקשרים האסטרטגיים של מדינת ישראל עם העולם, עם חלק ממדינות העולם.

דוד אמסלם: ועדיין גנץ מתעקש.

דוד אמסלם: אני כותב מכתב ליועץ המשפטי, מר מנדלבלוף, לפני חודש וחצי, עונה לי הבחור – מאיר, תקשיב טוב מה עונה לי היועץ המשפטי של מדינת ישראל, שמקבל כמעט 100,000 שקל לחודש, דרך העוזר שלו: תפנה לרשות החברות.

דוד אמסלם: כשהוא רצה לבלום אותי עם הדירקטורים, הוא הוציא לי חוות דעת, הוא ודינה זילבר, שניהם, שני התותחים.

דוד אמסלם: אני פונה לרשות החברות – כמובן לא עונה, בגלל שזה המצב היום, הפקידים – פני הדור כפני הכלב – עושים מה שאתם רוצים, לא שואלים את האופוזיציה.

דוד אמסלם: תכתוב להם שבעה מכתבים, אפילו לא יענו לך על פי החוק.

דוד אמסלם: אני מגיש בג"ץ לפני שלושה ימים.

דוד אמסלם: בא לי שופט הזוי אתמול בבוקר, ואתה לא תאמין, כבוד השר, אתה יודע מה הוא עונה לי?

דוד אמסלם: דחה את העתירה.

קרן ברק: וואי, שמעתי את הריאיון שלך.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: אין לי זכות עמידה.

דוד אמסלם: אני, חבר כנסת ובמשמרת שלי זה קרה – אין לי זכות עמידה.

דוד אמסלם: אמרתי לו: תגיד, לכל הג'ינג'ים וכל העמותות האלה שכל יום קיבלת ארבע עתירות מולי כשהייתי השר – דרך אגב, בניגוד לחוק – לזה יש זכות עתירה, יש זכות עמידה.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

דוד אמסלם: תסביר לי, מתי הפעלתם את זכות העמידה במדינת ישראל 40 שנה אחורה?

דוד אמסלם: אני שר, אני חבר כנסת.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני שופרו של הציבור, אני נבחר על ידי הציבור.

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: אני, התפקיד שלי – הרי חלק מהתפקיד שלי זה לבקר את המערכת המבצעת.

דוד אמסלם: עאלק שופט.

דוד אמסלם: אמרתי, אם לא שתה, לפני שכתב, איזה בקבוק ויסקי, אל תקרא לי דודי.

איתן גינזבורג: תודה.

דוד אמסלם: לא מתבייש?

דוד אמסלם: זה בית המשפט העליון שאת כל היום - - - איך אמרתי?

דוד אמסלם: תגיד לי מי העותר ואני אגיד לך מה הליצנים האלה יעשו.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

דוד אמסלם: ותמשיכו להלל אותם, לשבח אותם, להאליל אותם - -

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: - - לעשות אותם אלוהים, לעשות אותם ברמה של סוקרטס ואפלטון.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: אלה אנשים בינוניים ומטה, אנשים פוליטיים.

דוד אמסלם: שמעו "אמסלם דוד", אמרו: לא חשוב - - -

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: איך קוראים לו, השופט מינץ?

דוד אמסלם: אני מציע לך להתפטר עכשיו.

דוד אמסלם: אתה, אפילו למבוא - -

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: - - למבוא לשנה א' במשפטים לא היו מקבלים אותך.

איתן גינזבורג: תודה רבה, תודה רבה, תודה רבה.

מוסי רז: אמסלם, זה שופט מתנחל.

מוסי רז: זה מה שקורה.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת אוריאל בוסו, שמבקש גם הוא להתנגד.

איתן גינזבורג: בבקשה.

גבי לסקי: בדיוק בגלל זה - - -

מוסי רז: למנות שופטים - - -

דוד אמסלם: - - - אתם השתלטתם - - - מבצעים את מה שאתם רוצים.

גבי לסקי: זה מה שעשיתם וזאת התוצאה.

גבי לסקי: אתם רציתם לצמצם - - -

מוסי רז: - - -

איתן גינזבורג: כמובן שגם אתה רוצה להתנגד להצעת החוק הזאת, אבל בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על שאפשרת לי להביע את דעתי.

איתן גינזבורג: את התנגדותך.

אוריאל בוסו: את התנגדותי, ואת הדעה שיש לי על נושאים נוספים שעל סדר-היום.

איתן גינזבורג: לא, הנושא זה רק התנגדות.

איתן גינזבורג: אם אתה לא מביע התנגדות אני צריך להוריד אותך.

אוריאל בוסו: קודם כול, אני חושב שללא ספק הצעת החוק היא חשובה, לסייע בנושא היולדות ודמי הלידה, אבל כנראה שלא פתחו את זה בצורה מאוד מאוד מפורטת ומסודרת לעוד בעיות אחרות שנמצאות בקריטריונים של אנשים שלא יודעים באמת, איך אומרים, לפרט אותם.

אוריאל בוסו: אני מקווה שבמהלך הכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית הנושא יהיה יותר מסודר.

אוריאל בוסו: אבל, אדוני היושב-ראש, אני שמעתי שאתמול נולדו פה רעיונות, אתמול ושלשום, של ממונה הקורונה, שהתחיל להתבטא בנושא הילולת הבאבא סאלי, וראש הממשלה בזלזול אומר: תנהיגו שם תו ירוק ותדאגו לי גם לברכה.

אוריאל בוסו: אירועי סוף השנה האזרחית שמתקרבים, שהם סכנה אמיתית להידבקות המונית – אף אחד לא דיבר על זה.

אוריאל בוסו: אבל כנראה מחפשים את התורן הקורבן שיסביר את העלייה בתחלואה, אז מדברים על הילולת הבאבא סאלי, שמאות אלפי מאמינים ויהודים מסורתיים וכלל עם ישראל רוצים להשתטח.

אוריאל בוסו: אירוע שמתפרס על פני שלושה-ארבעה ימים בשטח פתוח.

אוריאל בוסו: "תעשו תו ירוק".

אוריאל בוסו: איזה זלזול.

אוריאל בוסו: לסגור את ההילולה או לצמצם אותה.

אוריאל בוסו: אין לכם מה לעשות?

אוריאל בוסו: זה הדבר היחיד שאתם מבקשים לדבר על אירועי הקורונה?

אוריאל בוסו: חשבתי שאתמול הממשלה תצא באזהרה לקראת אירועי סוף השנה, ההדבקה ההמונית שצפויה במועדונים, בחגיגות, לרקוד ולהיות ביחד שעות.

אוריאל בוסו: לא, אף אחד לא מדבר על זה בכלל.

אוריאל בוסו: אבל מה מסוכן?

אוריאל בוסו: הילולת הבאבא סאלי.

אוריאל בוסו: תתעסקו במשהו אחר, תתעסקו בדברים אחרים.

אוריאל בוסו: אבל אתה יודע מה?

אוריאל בוסו: גם ככה אף אחד לא מתייחס לא לאזהרות ולא לשום דבר שראש הממשלה אומר, כי אין לו שום משילות ואין לו שום החלטה, ובסוף חבר כנסת אחד יכול לשנות הכול מאחד למאה.

אוריאל בוסו: אז גם בנושא הזה אף אחד מאזרחי ישראל לא יקשיב לו.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת בוסו.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעות על שתי הצעות החוק.

איתן גינזבורג: ראשית נצביע על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תנאי זכאות לדמי לידה), של חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, שמספרה 2519.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 30, אין מתנגדים ואין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק עברה בקריאה הטרומית ותעבור להמשך דיון בוועדת העבודה והרווחה.

איתן גינזבורג: נעבור להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תנאי זכאות לדמי לידה), של חברת הכנסת ג'ידא זועבי, שמספרה 546.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 29, אין מתנגדים ואין נמנעים.

איתן גינזבורג: אנחנו מודיעים לפרוטוקול שגם השרה מרב מיכאלי תומכת וגם ווליד טאהא וגם אוסאמה סעדי, אך התוצאה אינה משתנה.

איתן גינזבורג: גם היא תעבור לדיון בוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/2176/24; דברי הכנסת, חוב' י"ב, ישיבה 90..]

איתן גינזבורג: << הצח >> הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מתשלום דמי ביטוח לסטודנטים בשל הכנסות הוריהם), התשפ"א–2021 << הצח >> [הצעת חוק פ/217/24; דברי הכנסת, חוברת י"א, ישיבה 87.]

איתן גינזבורג: << הצח >> הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מתשלום דמי ביטוח לסטודנטים בשל הכנסות הוריהם), התשפ"א–2021 << הצח >> [הצעת חוק פ/712/24; דברי הכנסת, חוב' י"א, ישיבה 87.]

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-הים – הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור לסטודנטים מתשלום דמי ביטוח לאומי), שלוש הצעות חוק שנומקו לפני שבוע ושבועיים: אחת שמספרה 2176, שנומקה ב-22 בדצמבר; אחת – 217, שנומקה ב-15 בדצמבר; ואחת – 712, שנומקה גם כן ב-15 בדצמבר, של חברות הכנסת מירי רגב, קרן ברק ואתי עטייה.

איתן גינזבורג: אני מזמין את שר הרווחה לעלות ולהשיב על הצעות החוק האלה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני מאיר כהן.

איתן גינזבורג: בבקשה.

משה ארבל: היושב-ראש, אני מבקש - - -

דוד אמסלם: ירדנה, אני מתנגד לחוק הזה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אדוני השר, הצעת החוק שבנדון מבקשת לקבוע כי סטודנט שאינו עובד, או עובד עצמאי הלומד במוסד לימודים מוכר בארץ ובחו"ל, ישלם דמי ביטוח מופחתים בשיעור שיקבע השר, וזאת על מנת להקל על אוכלוסייה זו ולעודד רכישת השכלה גבוהה.

מאיר כהן: ינון, ינון, לא תצא לטיול, תפסיק להפריע.

מאיר כהן: ראוי להדגיש כי כבר כיום הכיר המחוקק בחשיבותה של ההשכלה הגבוהה והעניק לאוכלוסיית הסטודנטים הלומדים בישראל הקלה בתשלום דמי ביטוח ביחס לאוכלוסיות אחרות שאינן עובדות.

מאיר כהן: סטודנט כיום משלם דמי ביטוח לאומי בסכום מזערי העומד על שליש מהסכום למי שאינו עובד, בסך 24 שקלים בחודש, לעומת מבוטח שאינו עובד, אשר משלם דמי ביטוח בסך 73 שקלים.

מאיר כהן: אציין כי יש רצון אמיתי לקדם את הנושא במתווה יעיל בהסכמות המציעים השונים - -

יואב בן צור: מה עם בחורי הישיבות, אדוני השר?

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: - - יש רצון שלי כשר הרווחה והביטחון החברתי, וכמובן בהסכמתו של שר האוצר וברצונו.

מאיר כהן: בימים אלו ממש אנו ממשיכים בעבודה מקצועית שאותה התחלנו עם הצעות החוק הקודמות שעלו בקריאה טרומית בחודש האחרון.

מאיר כהן: אזכיר כי על פי נתוני הביטוח הלאומי ישנם כיום כ-84,300 סטודנטים בשנה שאינם עובדים והם לומדים במוסדות מוכרים להשכלה גבוהה בישראל.

מאיר כהן: באשר לסטודנטים הלומדים מחוץ לישראל, על פי אומדן זהיר מדובר בכ-20,000 סטודנטים נוספים.

מאיר כהן: חברות וחברי הכנסת, אני קורא להעביר את הצעות החוק הנדונות בקריאה טרומית בכפוף להתניות של ועדת שרים לענייני חקיקה.

מאיר כהן: נמשיך בעבודה המקצועית שאותה התחלנו, ובעזרת השם נעשה הכול – ואת זה אני אומר לכל חברות הכנסת ולכל המציעים – כדי שזה יחזור לשולחן כבר במושב הזה.

מאיר כהן: תודה רבה לכם על ההצעות הטובות.

מאיר כהן: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: ביקשו להתנגד להצעות החוק כמה חברי כנסת.

איתן גינזבורג: ראשון המתנגדים, חבר הכנסת דודי אמסלם, בבקשה.

משה ארבל: היושב-ראש, למי קראת?

איתן גינזבורג: לדודי אמסלם.

משה ארבל: אני הייתי לפניו.

איתן גינזבורג: לאיזו הצעת חוק?

משה ארבל: של מירי רגב.

איתן גינזבורג: אבל גם דודי אמסלם ביקש למירי רגב.

משה ארבל: אני לא מתווכח עם דודי.

איתן גינזבורג: שאלתי לאיזו הצעת חוק, שניכם אמרתם: למירי רגב.

דוד אמסלם: יש שלושה חוקים, אני יכול להתנגד לכל אחד מהם?

איתן גינזבורג: אני צריך לדעת - - -

דוד אמסלם: לא, אני שואל.

איתן גינזבורג: אני עובד בצורה מסודרת, אדוני.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה מבחינה חוקית.

איתן גינזבורג: מבחינה חוקית אפשר להתנגד לכל הצעת חוק.

דוד אמסלם: לכל חוק אחד מתנגד, אבל - - -

איתן גינזבורג: יכול להיות גם שכמה אנשים מתנגדים.

דוד אמסלם: אני יכול להתנגד גם לשלושתם, נכון?

איתן גינזבורג: נכון.

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: אני מתנגד רק לאחד.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר מאיר – המשך העלילה.

דוד אמסלם: אני חושב שיש טעות בחוק הזה.

דוד אמסלם: החוק בכללו הוא נכון, אני חושב שסטודנט במדינת ישראל לא אמור לשלם דמי ביטוח לאומי.

דוד אמסלם: אין לו גם מקורות, צריך להבין.

דוד אמסלם: אבל אלה שלומדים בחוץ לארץ, רובם מאחינו מהפזורה, מה שנקרא.

דוד אמסלם: ויש גם הרבה סטודנטים שלומדים בחוץ לארץ, שאני מניח שלהורים שלהם יש הרבה מאוד כסף והם לא נמצאים בארץ.

דוד אמסלם: הם באותה תקופה לא עושים מילואים ולא עושים שום דבר.

דוד אמסלם: לכן, אני חושב שזה לא נכון שלא ישלמו.

דוד אמסלם: לי חשוב קודם כול שהסטודנטים הישראלים לא ישלמו.

דוד אמסלם: וחבר הכנסת השר מאיר כהן, הנושא באמת חשוב.

דוד אמסלם: וגם אתה גפני.

דוד אמסלם: תן לי שתי דקות ואל תדברו.

דוד אמסלם: לא, אתה יכול לשבת שם.

דוד אמסלם: ואני מספר לכם, למי אני עותר?

דוד אמסלם: גם נגד מנדלבליט.

דוד אמסלם: ומה השופט אומר?

דוד אמסלם: שטיין – עלק שופט, יענו שמרן.

דוד אמסלם: רק שכח – מאיר, הם החליטו להיות שמרנים רק במשמרת שלנו, מה שמתאים.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: הוציא את זכות העמידה מהבוידם.

דוד אמסלם: כבר 40 שנה אין זכות עמידה, אחרת כל עמותות השמאל היו מתפרקות.

דוד אמסלם: הרי הן מתפרנסות מזה, מאות אנשים מתפרנסים.

דוד אמסלם: הרי השופטים בבית המשפט העליון מתקשרים לג'ינג'י, אומרים לו: תגיש את העתירה.

דוד אמסלם: ואני עותר גם נגד מנדלבליט.

דוד אמסלם: ואני שואל: רק רגע, מר מנדלבליט לא רואה?

דוד אמסלם: הרי איפה שהוא לא נכנס, אני אמור לעשות את העבודה.

דוד אמסלם: ותבין טוב מה הם אומרים לי; הצדיקים הגדולים האלה, מאיר, כבוד השר, אומרים לי שלי אין זכות עתירה, ואפילו לא כיתבתי או ביקשתי שגם אותו מנכ"ל יצטרף.

דוד אמסלם: אמרתי להם: חבר'ה, אני לא מכיר את המנכ"ל הזה.

דוד אמסלם: מעולם.

דוד אמסלם: פעם אחת ראיתי אותו בתעשייה האווירית.

דוד אמסלם: כשהוא היה סגן עשינו סיור שם עם כל רשות החברות.

דוד אמסלם: לא יודע מי זה.

דוד אמסלם: הרי אני עשיתי את זה לשם שמיים – אמיתי, לא עניין אותי כלום.

דוד אמסלם: אבל בשמאל, איך אמרתי?

דוד אמסלם: זה האנשים הכי אלימים, הכי אנטי-דמוקרטיים, הכי בזויים, הכי שחצנים.

דוד אמסלם: הם חושבים: אמסלם דוד – איך שמינו אותי, ישר בדה-מרקר או בגלובס – שני עמודים: 860 ג'ובים אמסלם דוד הולך לפזר לחברי מרכז הליכוד.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אנחנו עגלים, אנחנו לא יודעים למנות כלום.

דוד אמסלם: אנחנו מלחכי עשב.

דוד אמסלם: אני הכול.

דוד אמסלם: אני יכול להביא מנכ"ל לתעשייה האווירית?

דוד אמסלם: אני?

דוד אמסלם: אבל גנץ?

דוד אמסלם: אשל, מלח הארץ.

דוד אמסלם: מה אתה מבלבל את המוח, אמסלם דוד?

דוד אמסלם: זו המדינה של אבא שלהם.

דוד אמסלם: ומינץ – המדינה גם של אבא שלו.

דוד אמסלם: הוא ביחד איתם.

דוד אמסלם: אתה יודע, זה ביזיון לאינטליגנציה.

דוד אמסלם: אתה שופט?

דוד אמסלם: אתה מאמין?

דוד אמסלם: מי מאמין למה שכתבת?

דוד אמסלם: אני רק רוצה לתקן אותך: הוא לא שתה בקבוק ויסקי, חשבתי על זה, זה היה ערק איילות עם אקסוס בפנים.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: גם חבר הכנסת משה ארבל ביקש להתנגד להצעתה של חברת הכנסת קרן ברק.

מנסור עבאס: בבקשה.

מירי רגב: אני אתייחס לזה.

מנסור עבאס: אוקיי, חברי הכנסת המציעים יכולים כמובן להגיב.

מנסור עבאס: בבקשה.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת מירי רגב, חברת הכנסת מירי רגב, העיקרון של הצעת חוק הוא באמת חושב, ואני אומר את זה כסטודנט.

משה ארבל: אני היום סטודנט לתואר שלישי במשפטים.

משה ארבל: אני לא אהיה זכאי כי הצעת החוק מדברת כמובן לפי מבחן הכנסה ולסטודנטים לתואר ראשון.

משה ארבל: יחד עם זאת, אנחנו צריכים לדעת שלא רק סטודנטים במוסדות להשכלה הגבוהה נמצאים במצוקה הזו, אלא גם הנדסאים והנדסאיות שלומדים לא לתואר.

משה ארבל: וזה בעיקר פריפריאליים, בעיקר אוכלוסיות מוחלשות, שלא יכלו להיכנס לשערי ההשכלה הגבוהה, לאקדמיה.

משה ארבל: גם בחורי הישיבות.

משה ארבל: כן, לא צריך להפלות אותם בתשלומי ביטוח לאומי גבוה מדי.

משה ארבל: ולכן, אני חושב שהצעת החוק הזו היא בעיקרה רגל בדלת.

משה ארבל: היא באמת הליכה למסלול נכון, אבל במתכונתה הנוכחית אני כמובן ביקשתי לעלות ולהתנגד אליה, כי חשוב מאוד שנהיה ממוקדים ביחס לאוכלוסיות מוחלשות, שכן, אפילו לא הצליחו לעבור את המבחנים הראשונים כדי להיכנס לאקדמיה, לא מבחנים פסיכומטריים, והלכו ללמוד הנדסאי וטכנאי, וגם להם בהחלט מגיע.

משה ארבל: אי-אפשר באמת, במעט הזמן שנותר לי, אדוני היושב-ראש, שלא להתייחס לתהליכים שקורים היום.

משה ארבל: מנהל הסיעה שלך מתאר מציאות קשה מאד בנגב, כשבאמת מאות לוחמים מגיעים ומבקשים לעצור את פעילותה של קק"ל, מה שאבותינו עוד בחוץ לארץ מדי הדלקת נרות היו שמים שקל, מטבע, באותה קופה כחולה היסטורית של הקרן הקיימת לישראל.

משה ארבל: הקרן הקיימת לישראל מבקשת לנטוע עצים בנגב.

משה ארבל: יש לי קושי עם זה שהפעולה הזו מתבצעת בשנת השמיטה.

משה ארבל: לא נכון שזה יתבצע בשנת השמיטה.

משה ארבל: למרות היתר המכירה, יכלו להמתין עם זה.

משה ארבל: אבל המאבק בהתנגדות, והתגובה הקשה מאוד של משטרת ישראל כנגד אזרחי ישראל הבדואים בנגב – אני אומר לך בוודאות, ניכר, באמת ניכר, חסרונו של חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

משה ארבל: אין לי ספק שאילו הוא, זיכרונו לברכה, היה יושב כאן בכנסת, האלימות המשטרתית שהייתה בתראבין, האלימות המשטרתית שמתחוללת בנגב בשעות הללו, בימים הללו, לא הייתה מתאפשרת.

משה ארבל: אתם מאפשרים לשר עמר בר לב ולאנשי משרדו להתייחס לאזרחי ישראל הבדואים בנגב כאילו היו אויבים, ממש במצב לחימה, עם כוחות רבים מאוד.

משה ארבל: המציאות הזו היא לא נסבלת.

משה ארבל: זו מציאות שפוגעת בסופו של דבר בבני אדם שמבקשים לחיות את חייהם ואתם הפקרתם והזנחתם אותם.

משה ארבל: תודה רבה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

מנסור עבאס: הוא גם ביקש להתנגד להצעתה של חברת הכנסת חוה אתי עטייה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק כשלעצמה היא הצעת חוק ראויה כאשר מדובר על סטודנטים שסך כל הכנסות הוריהם הן בסדר גודל שמקשים מאוד עליהם לשלם דמי ביטוח לאומי – לפטור אותם מתשלום דמי ביטוח לאומי.

משה גפני: חסר בחוק הנושא של המקבילים שלהם שלומדים בישיבה, שלומדים לרבנות, שלומדים לדיינות או שלומדים דברים מהסוג הזה, והכנסות הוריהם אינן גבוהות באותו קריטריון.

משה גפני: יש צורך להוסיף את העניין הזה, מכיוון שאחרת כאילו מי שלומדים לימודים באוניברסיטה הם ראויים והם זכאים לקבל את הפטור מביטוח לאומי, אבל אלה שלומדים לימודי תורה, אלה שלומדים לימודי רבנות ואלה שלומדים לימודי דיינות או מקצועות דתיים הם אינם זכאים, אפילו שהם עומדים בקריטריונים.

משה גפני: ולכן, אני חושב שהעיקר הזה חסר מן הספר.

משה גפני: אבל אני רוצה לומר עוד דבר.

משה גפני: אנחנו הגענו למצב שמאוד מאוד מזלזלים בלימודי תורה.

משה גפני: הממשלה הזאת מאוד מאוד.

משה גפני: אנחנו שמענו הבוקר איך שישראל ביתנו והשר יועז הנדל, ונדמה לי שגם מתן כהנא, אומרים שצריך לפטר את הרב הראשי בגלל שהוא מתנגד למתווה הגיור שהיום יעלה פה לדיון.

משה גפני: הרב הראשי, שהוא נשיא בית הדין הרבני הגדול, שהוא איש המקצוע בעניין הזה, אומר: אני מתנגד למתווה הזה.

משה גפני: אז אומר ליברמן שצריך לפטר אותו.

משה גפני: חתיכת חצוף שכמוהו.

משה גפני: על גבול האנטישמיות ללכת להגיד על רב שרוצים לפטר אותו בגלל שהוא אומר את דעתו ההלכתית.

משה גפני: זה תפקידו.

משה גפני: מה למד ליברמן?

משה גפני: חוץ מלגנוב, מה הוא עוד למד?

משה גפני: מה הוא עוד יודע?

משה גפני: מה יודע יועז הנדל?

משה גפני: הוא בא ואומר: הוא פקיד שצריך לעשות מה שאומרים לו.

משה גפני: הרב הראשי לא יעשה מה שאומרים לו.

משה גפני: הרב הראשי יעשה את מה שהתורה מחייבת אותו.

משה גפני: כבר היה במדינות בעולם שרצו לחייב רבנים להחליט או להודיע או לפסוק על פי מה שהשלטון רצה.

משה גפני: הרב לאו לא יפסוק על פי מה שאתם רוצים.

משה גפני: הוא יפסוק רק על פי מה שהתורה אומרת; רק מה שאת התורה מחייבת.

משה גפני: ואתם, אפסים שכמותכם, תורידו את הנעליים מהרגליים שלכם לפני שאתם מדברים על רב ראשי.

משה גפני: פרחחים.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה גפני.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מירי רגב, את רוצה להגיב?

מנסור עבאס: חברת הכנסת מירי רגב, את רוצה להגיב?

מירי רגב: כן.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קרן ברק, גם את רוצה?

קרן ברק: כן.

מנסור עבאס: כן?

קרן ברק: בטח.

מנסור עבאס: ואת?

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: אז אוקיי.

מירי רגב: תודה לך, כבוד היושב-ראש.

מירי רגב: ראשית, אני רוצה להודות לוועדת שרים לחקיקה ולשר מאיר שנמצא כאן, שר הרווחה.

מירי רגב: אני חושבת שהצעת החוק הזאת היא הצעה טובה וחשובה.

מירי רגב: צריך יהיה כמובן לעשות את החידודים האפשריים.

מירי רגב: אני תומכת במה שאמר כאן גם משה ארבל, ובמה שאמר כאן גם דודי.

מירי רגב: צריך לראות שלא נותנים רק לאוניברסיטאות.

מירי רגב: גם אתה בא מהפריפריה, מדימונה, ואתה מבין את המצוקה של האנשים שלא מתקבלים לאוניברסיטאות בגלל הקריטריונים המאוד מאוד גבוהים שיש להם.

מירי רגב: אתה יודע איזו ההסללה יש בעניינים האלה.

מירי רגב: ולכן צריך לראות איך כן עוזרים לאנשים ולאזרחים במכללות, לסטודנטים במכללות גם כן, לעומת אותם סטודנטים שמגיעים מחו"ל.

מירי רגב: זאת אומרת, צריך לעשות את ההבחנה – קודם כול עניי ביתך.

מירי רגב: אז קודם כול, מי שלומד כאן ואחר כך מי שלומד בחו"ל.

מירי רגב: ומי שלומד כאן, זה באוניברסיטאות ובמכללות, כדי באמת לאפשר הסטודנטים והסטודנטיות שלנו ללמוד.

מירי רגב: החינוך זה הכלי שלהם כדי להצליח בעתיד.

מירי רגב: אני מקווה שההצעה הזאת היא לא כדי לעשות וי, אלא באמת כדי לקדם אותה, ועוד במושב הזה נוכל להביא בשורה לסטודנטים ולסטודנטיות ולבטל להם את דמי הביטוח הלאומי.

מירי רגב: אני רוצה אז להודות לכם.

מירי רגב: אני רוצה גם להגיד איזושהי מילה על הממשלה הרופסת הזאת, שמרכינה את ראשה בפני הטרור לשחיטה.

מירי רגב: איך בני גנץ לא הזמין אותך לפגישה עם אבו מאזן, עבאס?

מירי רגב: באמת, זה כל כך לא בסדר מצידו.

מירי רגב: הוא היה צריך להזמין אותך לראס אל-עין, לתת לך שם הביצה, לאכול איזה משהו.

מירי רגב: רמטכ"ל של מדינת ישראל לשעבר, ששולח את החיילים היום כשר ביטחון להתמודד מול טרוריסטים, מביא אליו את אבו מאזן הביתה, בגניבה, ושותה איתו קפה.

מירי רגב: אותו אחד שמעודד טרור.

מירי רגב: אותו אחד שמעודד שהידים.

מירי רגב: אותו אחד שרוצה ומחלק כסף לאותם מחבלים רוצחי ישראלים.

מירי רגב: תגיד, לאן הגענו?

מירי רגב: לאן הגענו?

מירי רגב: ממשלה רופסת, שתביא בסופו של יום את אוסלו ג' ואת חיסולה של מדינת ישראל כמדינה יהודית.

מירי רגב: זה מה שקרה עם ברק וערפאת – אחרי שהוא אירח אותו בבית התחילה האינתיפאדה השנייה.

מירי רגב: אני קוראת לאלקין, לבנט, לאילת המתחסדת ולגדעון סער – הכפיים הם לכם.

מירי רגב: זה שבעצם עבאס מנהל אתכם ואבו מאזן עכשיו מנהל אתכם, ואתם מרכינים את הראש בפני הטרור, זו בושה אחת גדולה.

מירי רגב: יריקה בפרצופם של חיילים ומשפחות השכול.

מירי רגב: אני אומרת לכם, אנחנו נצא לרחובות ולא ניתן לכם לעשות את המעשה המבזה והמבייש הזה.

מירי רגב: תתביישו לכם.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה.

יעקב מרגי: מירי, גם נותנים לך חוק, גם ממורמרת?

משה ארבל: את גרה בראש העין, לא?

משה ארבל: איפה גנץ גר.

מירי רגב: בגלל זה אמרתי, ראס אל-עין - - -

משה ארבל: הכניסו לכם שב"חים.

מירי רגב: - - - שב"חים נכנסים לתוך הבית, מטר מהבית שלי.

מירי רגב: היה אומר לי, הייתי מביאה לו איזו עוגה.

קרן ברק: נכון.

קרן ברק: היית מביאה איזה אוכל.

קרן ברק: למה לא?

משה ארבל: הוא אכל גפילטע פיש, מסכן.

קרן ברק: הייתי מביאה איזה משהו טעים.

קרן ברק: צודקת, מירי.

משה ארבל: - - - הם אכלו.

קרן ברק: את צודקת.

קרן ברק: אני חושבת שבפעם הבאה שבני גנץ עושה פגישות אישיות בבית, הוא חייב לעדכן את מירי רגב.

קרן ברק: חייב.

מירי רגב: לא.

מירי רגב: גם אביא לו עוגה.

מירי רגב: לפחות העוגה תהיה אפויה.

קרן ברק: כן.

קרן ברק: זה מה שאני אומרת.

מירי רגב: אצלו העוגות לא אפויות.

קרן ברק: אבל בפגישה הבאה מפה תצא קריאה, שאם בני גנץ מארח אצלו, שיקרא למירי שגרה בשכנות.

מירי רגב: אה, יש לנו להצביע על החוק.

מירי רגב: שכחתי.

קרן ברק: זה חשוב.

מירי רגב: מה היא הולכת?

מירי רגב: צריך להצביע על החוק.

מירי רגב: בלבלת אותי, מרגי.

גבי לסקי: מירי גם רוצה לפגוש את אבו מאזן.

קרן ברק: לא.

קרן ברק: היא דיברה על פגישות אצל – זה לא הפגישה עם אבו מאזן.

קרן ברק: אלה פגישות אצל בני גנץ.

קרן ברק: זה המפתח.

קרן ברק: טוב.

קרן ברק: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, תודה רבה לשר מאיר כהן.

קרן ברק: הוא לא נמצא כאן כבר?

קרן ברק: רציתי באמת להודות על התמיכה בחוק החשוב הזה.

קרן ברק: אני מדברת פה גם בשם חברתי חברת הכנסת אתי עטייה.

קרן ברק: הגשנו את החוק הזה לפני שבועיים.

קרן ברק: לכן אני – והיום מירי, כמובן.

קרן ברק: אני חושבת שזה חוק חשוב מאוד, שיש בו - - -

משה ארבל: כבוד היושב-ראש, אין שר במליאה.

קרן ברק: אה.

קרן ברק: אז מההתחלה אני צריכה.

קרן ברק: אין שר במליאה.

מירב בן ארי: תמשיכי.

מירב בן ארי: תמשיכי.

איתן גינזבורג: יש פה שר.

איתן גינזבורג: יש פה שר.

מירב בן ארי: הינה, הוא בדיוק מולך.

איתן גינזבורג: יש פה.

מירב בן ארי: איך לא רואים אותו, את יועז?

מנסור עבאס: יש את השר יועז במליאה.

קרן ברק: השר שדנה אינטרנשיונל – לחזור על מה שהיא אמרה לך או שאפשר לוותר על המחמאות שניתנו לך?

יועז הנדל: - - -

קרן ברק: אתה צריך לצפות.

קרן ברק: אני מאז שמרב נמצאת בגולדסטר היום, אני צופה גם בגיא פינס.

קרן ברק: הבנת?

יועז הנדל: גם בזה לא יודעת - - -

דוד אמסלם: מירי, מירי, פה היה, פה היה מקום של סיבים - - -

קרן ברק: כן.

קרן ברק: לא.

קרן ברק: אבל הוא קיבל תמיכה, במונחים אחרים, מעולם התרבות.

יועז הנדל: אני שמח שהליכוד - - -

דוד אמסלם: הוא הביא את הסיבים למדינת ישראל, הדוגמן.

יועז הנדל: חבר'ה, אם יש לליכוד זמן לצפות בגיא פינס, מצבנו טוב.

קרן ברק: אתה יודע באיזה שעות.

קרן ברק: זה משודר בשידור חוזר.

קרן ברק: אני מקווה שאתה יודע שזה בלילה.

קריאה: בחיי היום-יום - - -

קרן ברק: בכל מקרה, תודה רבה על התמיכה בחוק.

קרן ברק: זה חוק חשוב.

קרן ברק: שהוא תחילתו של צמצום הפערים בחברה הישראלית.

קרן ברק: הטענה שלנו היא שההשכלה היא זאת שמצמצמת פערים.

קרן ברק: אם אנחנו מורידים מהסטודנטים את העול הזה, שיושב להם על כתפיהם, והעול הזה הוא כזה, שבנוסף לזה שהם צריכים לממן את שכר הלימוד במוסדות – שזו גם עלות – ולפעמים גם שכר דירה, אז לפחות את האירוע הזה של מדינת ישראל, שתגיד לו: לא רק שלא תצטרך לשלם לנו; אנחנו בעצם אומרים לך ותלמד.

קרן ברק: אם מדינת ישראל מבינה שההשכלה חשובה, זו הדרך של מדינת ישראל לעודד את ההשכלה.

קרן ברק: להגיד: את התשלום בעבורנו לפחות, אנחנו פוטרים.

קרן ברק: גם אם לא מדובר פה במיליונים וגם לא מדובר בעשרות אלפי שקלים, אלא במאות ואלפי שקלים בודדים.

קרן ברק: עדיין, זו דרך של מדינה לומר לאזרחיה: השכלה היא חשובה, לכו ללמוד.

קרן ברק: את החלק שלנו בהשכלה אנחנו נותנים לכם.

קרן ברק: אל תשלמו לנו.

קרן ברק: ככה נוכל ליצור חברה שוויונית יותר, מתוקנת יותר.

קרן ברק: בשורה גדולה מאוד לחלק מהאוכלוסייה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

קרן ברק: ולכן אני מודה לממשלה שהיא תומכת בחוקים האלה, ומבקשת מכולם להצביע בעד.

קרן ברק: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת קרן ברק.

מנסור עבאס: לא, אתי, את רוצה?

מנסור עבאס: אוקיי, אתי לא רוצה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תשובה?

מירב בן ארי: עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: הצבעה.

מירב בן ארי: הצבעה, הצבעה.

מנסור עבאס: השר רוצה להגיב או - - -

איתן גינזבורג: לא פה.

איתן גינזבורג: הגיב.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אז אנחנו עוברים להצבעה.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים קודם כול על הצעת החוק של חברת הכנסת מירי רגב – הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור לסטודנטים מתשלום דמי ביטוח לאומי), התשפ"א–2021.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: 36 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מנסור עבאס: ההצעה התקבלה בקריאה טרומית ועוברת להמשך הדיון בוועדת העבודה והרווחה.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על ההצעה השנייה, של חברת הכנסת קרן ברק, הצעת חוק הביטוח הלאומי שהוצמדה להצעה פ/2176.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: 31 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מנסור עבאס: גם ההצעה הזו מתקבלת ועוברת להמשך דיון בוועדת העבודה והרווחה.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצעה של חברת הכנסת חוה אתי עטייה, שהיא גם הוצמדה להצעת חוק פ/2176.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: 30 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מנסור עבאס: גם הצעת החוק של חברת הכנסת חוה אתי עטייה מתקבלת ועוברת להמשך דיון בוועדת העבודה והרווחה.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/775/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הפקדות ברירת מחדל לחיסכון ארוך טווח לילד), של חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל.

מנסור עבאס: בבקשה, עשר דקות, אדוני.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, שר הרווחה, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת משה ארבל, קודם כול, בראשית דבריי, החוק גם שלך.

ינון אזולאי: אבל רק לענות לך לגבי ההתנגדות של רע"מ לנטוע בקרקעות של קק"ל בנגב.

ינון אזולאי: אתה אמרת שיש בעיה של השמיטה.

ינון אזולאי: אגב, אין בעיה של השמיטה.

ינון אזולאי: ברגע שרע"מ מתנגדת, זה כנראה שלא, אין לנו בעיה בשמיטה בקרקע נוכרית, וכנראה שזה כבר לא במקום הזה.

ינון אזולאי: הבעיה היא שכבשו לנו את הקרקע, אולי לזה אתה מתכוון.

ינון אזולאי: תודה רבה.

קריאה: - - -

ינון אזולאי: תודה רבה.

ינון אזולאי: אמרתי לו, זה של רע"מ, זה לא שלנו.

ינון אזולאי: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הפקדות ברירת מחדל לחיסכון ארוך טווח לילד), התשפ"א–2021.

ינון אזולאי: תוכנית החיסכון לכל ילד הושקה בינואר 2017.

ינון אזולאי: זו תוכנית שהוביל אותה אז השר ליצמן.

ינון אזולאי: מטרת התוכנית הייתה להבטיח לכל ילדי ישראל חיסכון ארוך טווח מינימלי, שישמש אותם בהגיעם לגיל 18 ויעזור להם בתחילת דרכם כבוגרים.

ינון אזולאי: מטרתה המשנית של התוכנית הייתה צמצום הפערים של הדור הבא בישראל.

ינון אזולאי: מינואר 2017, כל ההורים במדינת ישראל התבקשו לבחור היכן הם רוצים שהמדינה תחסוך 50 שקלים בכל חודש עבור ילדיהם, והאם הם יכולים להכפיל את הסכום ולהוסיף עוד 50 שקלים על חשבון קצבת הילדים שאותם הם מקבלים.

ינון אזולאי: ההורים יכלו לבחור האם לחסוך את הכסף בפיקדון בבנק, או לחסוך בקופת גמל להשקעה.

ינון אזולאי: כלומר, במצב שהכסף, יוכלו לסחור בו גם בבורסה.

ינון אזולאי: ההורים בחרו – יש חלק מההורים שיוכלו לבחור בקופת גמל אם הם יידרשו לבחור, ובאיזו רמת סיכון יהיה.

ינון אזולאי: כמובן, שמי שקפץ על זה היו הבנקים.

ינון אזולאי: זה כסף מאוד אטרקטיבי לבנקים וקופות הגמל.

ינון אזולאי: בעיקר, היה בנק הפועלים – זה בצד של הבנקים, אלטשולר שחם בצד של בתי ההשקעות, וגם פסגות במסלול ההלכה.

ינון אזולאי: היות שזה כסף שהוא כל כך אטרקטיבי, והיה ויכוח לאן הכסף ילך אם ההורים לא יבחרו באופן אקטיבי היכן לחסוך – אז מה?

ינון אזולאי: אז ייתכן שחלק מההורים בכלל לא ידעו, לא הבינו לאן הכסף הולך.

ינון אזולאי: גילוי נאות: גם אני לא הסתכלתי, וזה הלך בסופו של דבר לברירת המחדל.

ינון אזולאי: בברירת המחדל מה נקבע?

ינון אזולאי: שילדים שהיו בגיל 15 ומעלה, כשהתוכנית התחילה, ברירת המחדל יהיה בבנק, כל היתר בברירת המחדל יהיה קופת גמל להשקעה במסלול עם סיכון נמוך, אף שמדובר בחיסכון ל-18 שנה עם הפקדות קבועות וחשיפה לנכסים עם סיכון גבוה יותר כמו מניות, או אג"ח קונצרני שלא מגדילים את החיסכון לאורך זמן.

ינון אזולאי: רק נתון שנבין: מתוך 3.3 מיליון חשבונות חיסכון, 1.2 מיליון, כלומר שליש, הם החשבונות שנפתחו בברירת המחדל.

ינון אזולאי: שליש הלכו לברירת המחדל, כלומר בלי ברירה אקטיבית של ההורים בתעריף הנמוך, בסיכון הנמוך.

ינון אזולאי: ואלה נתונים שגם הנתונים הקודמים של הביטוח הלאומי הראו, בעיקר, שהורים שפתחו וידעו לאן הם הולכים, אלה הורים שהם מבוססים.

ינון אזולאי: אלה שהלכו לברירת המחדל אלה הורים פחות מבוססים, פחות משכילים.

ינון אזולאי: זה נתון שחשוב מאוד לדעת, כמו שהשר אומר.

ינון אזולאי: הורים שבאו ממקומות שהם פחות משכילים, לא ידעו מה לעשות, והלכו לברירת המחדל.

ינון אזולאי: לא התייחסו לזה.

ינון אזולאי: ואני אמרתי פה בגילוי נאות שגם שלי היה שם, כל ילדיי היו שם.

ינון אזולאי: לא ידעתי, לא התייחסתי לזה, ולא נתתי לזה מספיק את החשיבות בעניין.

ינון אזולאי: היום, כחבר ועדת כספים, יכול להיות שהייתי בוחר במשהו אחר.

ינון אזולאי: אבל באמת, אז לא ידעתי.

ינון אזולאי: ואם אנחנו מסתכלים על חשבונות חדשים שנפתחו רק ב-2020, כלומר, לילדים שנולדו בשנה זאת, אז המצב אפילו גרוע יותר.

ינון אזולאי: כמעט חצי מהחשבונות, כ-45 אלף נפתחו כברירת מחדל ללא בחירה אקטיבית של ההורים.

ינון אזולאי: אם כך, אנחנו יודעים שבעבור ההורים האלה שהחשבון של הילד כיום בבנק, הוא נמצא בברירת מחדל שהסיכון בעצם הוא נמוך.

ינון אזולאי: ורק להבין את המספרים.

ינון אזולאי: פערי התשואות: בפיקדונות בבנק הריביות הן בין 0% ל-4% – זה המקרה הכי נדיב שהיה, וזה לא צמוד למדד.

ינון אזולאי: בקופות גמל להשקעה במסלול סיכון נמוך, התשואה הייתה 10%–18% בשלוש השנים האחרונות, ובמסלול בסיכון גבוה, כדאי שתדעו את הנתון הזה, במסלול בסיכון גבוה – 38%–65%.

ינון אזולאי: זה נתון שחייבים להבין אותו – כמה כסף אנחנו מפסידים בקופת הגמל או בקופה בסיכון נמוך, שהיא בעצם בברירת המחדל.

ינון אזולאי: מה שאני רוצה להגיד, שברירת המחדל בקופת הגמל היא במסלול סיכון נמוך.

ינון אזולאי: היא טובה אולי יותר מלזרוק את הכסף בבנק, אבל זה לא ייתן את התשואה הנכונה, את מה שמגיע לילדים שלנו כאשר יגיעו לגיל 18.

ינון אזולאי: ילדים שהגיעו ממשפחות מבוססות ומשכילות, יהיה להם יותר, והרבה יותר – בין 38% ל-65% יותר מאשר ילדים שהגיעו מהמשפחות החלשות, המוחלשות.

ינון אזולאי: וזה מה שצריך פה לשנות, וזה מה שהצעת החוק באה לשנות – מסלול לטווח ארוך.

ינון אזולאי: הצעת החוק של חבר הכנסת משה ארבל ושלי באה לשנות פה, והיא אומרת כך: "החיסכון ינוהל רק בקופות גמל להשקעה ולא בפיקדונות בבנקים".

ינון אזולאי: כמו כן, "הורה שלא יבחר היכן יופקדו כספי החיסכון תוך שישה חודשים מיום לידתו של הילד הזכאי, יופקדו הכספים כברירת המחדל במסלול ההשקעה עם סיכון מוגבר בקופת גמל להשקעה עד שימלאו לילד 15 שנים - - - עם הגיע הילד הזכאי לגיל 15, דהיינו שלוש שנים לפני שהכספים יהפכו לנזילים וניתנים למשיכה, יועברו הכספים כברירת מחדל למסלול עם סיכון מועט בקופת גמל להשקעה על מנת לצמצם את הסיכון להפסדים חדים לפני מועד המשיכה, ומבלי שיוותר זמן לתיקון ההפסדים; זאת, בדומה למודל חיסכון תלוי גיל הקיים בקרנות הפנסיה ובקופות הגמל לחיסכון" אנחנו מאמינים ברגע שהתוכנית הזאת, החוק הזה יעבור, ויעבור לתוכנית עם חיסכון מוגבר, חיסכון גבוה – זו קודם כל אמירה שאנחנו רוצים שכולם יהיו שווים, והדור של גיל 18 ומעלה, יוכלו ליהנות מיותר כסף.

ינון אזולאי: נכון, יש פה סיכון שהוא סיכון מוגבר.

ינון אזולאי: אבל מכול הנתונים שהקראתי, וכי בשנים האחרונות אנחנו רואים שהנתון הטוב ביותר בשביל אותם אזרחים, בשביל אותם ילדים, בשביל דור העתיד, החיסכון הטוב ביותר, זה בסיכון המוגבר.

ינון אזולאי: לכן, הצעת החוק הזו היא חשובה.

ינון אזולאי: פניתי לשר הרווחה, השר מאיר כהן, ואני רוצה להודות לו גם על כך.

ינון אזולאי: הוא בדק את העניין עם מאיר שפיגלר, מנכ"ל הביטוח הלאומי שמכיר את הנושא הזה, ובירך את העניין הזה.

ינון אזולאי: אני גם אמרתי שהמשך החקיקה תהיה כמובן בהסכמה ובשיתוף פעולה, כי בטוח שיש דברים שאני אולי לא ראיתי אותם.

ינון אזולאי: יש דברים שצריך להעלות אותם, למשל, אם עכשיו רוצים לשנות כדי שיהיו מוגבלים, כדי שהכסף הזה לא יברח לאיזשהו מקום, והילדים בסופו של דבר יפסידו את זה.

ינון אזולאי: אז מה לעשות גם עם כאלה שכרגע קיימים?

ינון אזולאי: לכן, זה הגיע בהסכמה.

ינון אזולאי: לובי 99 גם הוא פנה אלינו עם ההצעה הזאת, ואני חייב להגיד לו מילה טובה.

ינון אזולאי: אתם יודעים, לא בהכול אנחנו מסכימים איתם.

ינון אזולאי: אבל יש דברים למען עם ישראל שאני רואה שהם עשו, ולקחתי את זה.

ינון אזולאי: אז חייב להגיד להם מילה טובה.

ינון אזולאי: דיברתי גם עם משה ברקת, הוא לא שלם עם זה, אבל גם הוא אמר: יש לי כול מיני בעיות עם החוק הזה, אבל נגיע, נראה בהבנה, ובסופו של דבר, כולנו רוצים את הטוב לילדי ישראל, לילדים שלנו.

ינון אזולאי: פניתי גם לאלכס קושניר, שעזר ודחף את החוק הזה.

ינון אזולאי: אני רוצה להודות לכם.

ינון אזולאי: וביחד שנמשיך בשיתוף פעולה.

ינון אזולאי: יש דברים שאנחנו משתפים פעולה בהם למען עם ישראל.

ינון אזולאי: זו לא הפעם הראשונה שמשתפים.

ינון אזולאי: אדוני, כבוד השר.

ינון אזולאי: תודה רבה.

ינון אזולאי: ותודה רבה לחבר הכנסת משה ארבל, שמצטנע, אבל חלק גדול ונכבד יש לך בחוק הזה.

ינון אזולאי: זו רק תחילת הדרך באמת לחוק במלואו שיבוא לקריאה ראשונה, שנייה ושלישית.

ינון אזולאי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: ישיב שר הרווחה והביטחון החברתי מאיר כהן.

מנסור עבאס: בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, חבר הכנסת מרגי, ראה, כשיש הסכמות הכול רגוע.

מאיר כהן: אולי אפשר למשוך את זה עד אחר הצוהריים ככה?

מאיר כהן: חברות וחברי כנסת נכבדים, במסגרת חוק הביטוח הלאומי קיים מנגנון שעניינו חיסכון ארוך טווח לילד.

מאיר כהן: מנגנון זה הוא למעשה חשבון נאמנות שנפתח לטובת ילד אשר הוריו זכאים לקצבת ילדים בעדו, שאליו מועברים כספי קצבת הילדים, בחלקם, ומשמשים בעבורו חיסכון נצבר עד הגעתו לגיל 18.

מאיר כהן: הרעיון מצוין, ואנו מברכים את אלה שיזמו את זה בעבר.

מאיר כהן: תכלית חיסכון זה היא לסייע לצעירים ולסייע להשתלבותם וקליטתם בחיי חברה תקנים בהגיעם לבגרות.

מאיר כהן: כיום החוק קובע, כי ניתנת להורה האופציה לבחור אם להפקיד חיסכון זה בקופות הגמל או בבנקים.

מאיר כהן: במקרה שהורה לא בחר אם להפקיד את החיסכון בקופת גמל או בבנק בתקופה של שישה חודשים מיום לידת הילד שזכאי לקצבה, אזי החוק קובע בעבורו אופציית ברירת מחדל: הפקדה של החיסכון בבנקים או במסלול השקעה עם סיכון נמוך.

מאיר כהן: בהצעת החוק הנדונה מוצע כי החיסכון ינוהל רק בקופת גמל להשקעה, ולא בפיקדונות בבנקים.

מאיר כהן: כמו כן, הצעת החוק הנדונה מבקשת, לתקן בחוק הביטוח הלאומי את אופציית ברירת המחדל, כך שייקבעו שני מסלולים: המסלול הראשוני – עד הגעתו של הילד לגיל 15 החיסכון יהיה במסלול השקעה עם סיכון מוגבר, ולאחריו מסלול שני, מגיל 15 עד 18, שבו החיסכון יועבר למסלול השקעה עם סיכון מועט.

מאיר כהן: חברות וחברי כנסת, הצעת החוק אולי נראית לחלקכם מסובכת, ואולי אתם שואלים את עצמכם מה ההיגיון שברירת המחדל תהיה דווקא מסלול השקעה בסיכון מוגבר.

מאיר כהן: אדגיש כי מדובר בהצעה ראויה ביותר, שכן בשל אוריינות כלכלית נמוכה יחסית, דווקא שכבות האוכלוסייה החלשות בחברה הישראלית נוטות שלא לבחור מסלול השקעה מועדף, ולכן ברירת המחדל נפוצה אצלם.

מאיר כהן: המשמעות היא פשוטה: חיסכון ילדיהם צובר עם השנים פחות כסף.

מאיר כהן: כל המחקרים מראים שלאורך שנים התשואות בסיכון מוגבר עולות בממוצע וצוברות סכומים נאים יותר מאשר מסלולים בסיכון נמוך, ובוודאי שמחשבונות הבנקים, שבהם הריבית היא אפסית למעשה, הצעה זו תתרום גם לשכבות החלשות לצמצום פערים בחברה הישראלית ואפילו יכולה לשפר את האוריינות הכלכלית של אזרחי המדינה.

מאיר כהן: חשוב לציין שמגיל 15 עד גיל 18, הגיל שבו מתקרבים למשיכת החיסכון, מסלול ההשקעה יחזור למסלול של סיכון נמוך, במטרה לשמר את הסכום שנצבר, וכך כולם ייהנו.

מאיר כהן: אני מתכוון להביא יחד עם שר האוצר הצעת חוק ממשלתית בנושא עכשיו.

מאיר כהן: הצוותים כבר התחילו.

מאיר כהן: הגשנו את ההצעה הזאת עם מה שאנחנו מציעים – שזה דומה מאוד – לצוותים המקצועיים העובדים עליה.

מאיר כהן: הצעת החוק הממשלתית תתחשב בכלל ההיבטים של הנושא, ותשפיע לחיוב גם על דברים נוספים שהצעת החוק הפרטית אינה נוגעת בהם.

מאיר כהן: להצעת החוק הממשלתית הרחבה נצמיד את ההצעה שלכם, חברי הכנסת, ואני מבקש – קורא לכל הכנסת – להעביר פה אחד את ההצעה הטובה הזאת בקריאה טרומית.

מאיר כהן: תודה רבה לכם.

מנסור עבאס: תודה, כבוד השר מאיר כהן.

קריאה: - - -

מנסור עבאס: אתה רוצה?

מנסור עבאס: לא, אין מתנגדים.

מנסור עבאס: הוא שותף להצעה, אז אין לך זכות.

מנסור עבאס: סליחה.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה.

קריאה: - - -

מנסור עבאס: אתה מבקש להתנגד?

מנסור עבאס: בבקשה, שלמה קרעי.

מנסור עבאס: אז תוכל, משה, לעלות.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לגופו של חוק אני רוצה לומר, שצריך לעשות ניתוח כלכלי מעמיק: האם 15 שנים זה הזמן שכדאי להשקיע בסיכון מוגבר?

שלמה קרעי: אולי פחות?

שלמה קרעי: אולי לקבוע איזשהו רף של תשואה מסוימת שבין 10 ל-15 שנים, ורק ברגע שמגיעים לאותו רף, אז עוברים לסיכון נמוך, או כשמגיעים לאותו רף עוברים לסיכון נמוך ולא מחכים עוד שנה-שנתיים?

שלמה קרעי: כי הרי כל המטרה וכל הרעיון בסיכון מוגבר זה כי לטווח הארוך השקעה בניירות ערך עם סיכון מוגבר הוכיחה את עצמה.

שלמה קרעי: לטווח הארוך זה משתלם, אבל צריך להיזהר שאם הגענו לתשואה גבוהה, למשל אחרי 12 שנה, לעצור שם וללכת לסיכון נמוך יותר כדי שלא נפסיד את זה בשנה-שנתיים שנותרו.

שלמה קרעי: זאת אומרת חבר הכנסת אזולאי, אני מסכים עם הרעיון הזה של ללכת לתשואה לטווח הארוך לסיכון גבוה, אבל צריך שיהיה איזשהו מנגנון שבשנתיים, שלוש, בחמש שנים האחרונות של המנגנון של התקופה יבחן מתי כדאי ללכת לסיכון נמוך ולא אחרי 15 שנה.

שלמה קרעי: נקודה.

שלמה קרעי: ככה לעניות דעתי.

ינון אזולאי: זה יהיה בוועדת כספים, אתה מוזמן לבוא.

שלמה קרעי: ודאי.

שלמה קרעי: אתה איש ועדת הכספים.

שלמה קרעי: בלעדיך ועדת הכספים לא נפתחת, ואני משתדל להיות שם לידך.

שלמה קרעי: אדוני היושב בראש, אני רוצה לדבר בזמן שנותר לי על עוד דבר.

שלמה קרעי: קורה כאן מהלך תודעתי, מהלך מדיני שהוא חרפה לממשלה הזאת.

שלמה קרעי: בנט, שקם ואמר שהוא מקים ממשלה עם עשר מעלות ימינה, וחבר הכנסת אורבך וג'וב טוב כלפון ועידית סילמן ואלקין, וכל אלה שאכפת להם כביכול מארץ ישראל, למרות כל מה שעשו עד היום – אנחנו ראינו רק השבוע איך שרת הפנים התקפלה התקפלות מפוארת בוועדת הפנים לווליד טאהא.

שלמה קרעי: כל מה שהוא ביקש, עבר.

שלמה קרעי: ראינו אותך היום, אדוני היושב-ראש, שהודעת לעצור מייד את כל הפעילות של קק"ל, ומייד כולם נשמעו ועמדו דום.

שלמה קרעי: אולי מגיע לך מהאחים המוסלמים בנגב צל"ש, על זה שאתה שולט ככה בממשלת ישראל.

שלמה קרעי: אבל אין לי טענות אליך.

שלמה קרעי: אתה עושה את מה שאתה רוצה: להפוך את המדינה הזאת למדינת כל אזרחיה ואפילו יותר מכך.

שלמה קרעי: לי יש טענה לבני גנץ ולבנט.

שלמה קרעי: גנץ אתמול אירח אתמול בבית שלו את מי שהוא הנהג במכוניות המוות בירושלים; שהמחבלים הם רק שליחיו.

שלמה קרעי: אבו מאזן מעודד רצח ישראלים ומשלם קצבה למשפחות הרוצחים.

שלמה קרעי: הרשות הפלסטינית בראשותו מעודדת ומממנת רוצחי יהודים ביד אחת, וביד השנייה סוחטת את ישראל שתשחרר אותם.

שלמה קרעי: את כל הציטוטים האלה רבותיי, אמר לפני שמכר את כל הערכים שלו – הנוכל בנט.

שלמה קרעי: כל מה שאמרתי עכשיו אלו מילים שיצאו מהפה שלו.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

שלמה קרעי: בושה וחרפה לממשלת ישראל שאדם כזה עומד בראשה וששר ביטחון כזה הוא שדואג לביטחונה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל, אתה יכול להגיב.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת והמדוברת והנדונה כרגע, מטרתה המרכזית היא להביא לצמצום פערים בחברה.

משה ארבל: כשאנחנו מדברים על חיסכון לכל ילד – יוזמה חשובה משנת 2017, שקודמה כאן על ידי הממשלה הקודמת, שבאמת הבינה שיש חשיבות רבה לייצר עוגן לכל ילד וילדה באמצעות חיסכון ארוך טווח – הביאה למצב שהחיסכון הזה בעצם, במתכונתו הנוכחית, מנציח פערים בחברה.

משה ארבל: הוא מביא לכך שכעבור 18 שנה הסכום שנצבר עומד על סביבות 30,000 שקל, וילד ממשפחה שהבינה את היכולת ואת הפוטנציאל בהשקעה בקופות גמל במסלול חיסכון עם סיכוי גבוה – אני לא קורא לו סיכון גבוה, אני קורא לו סיכוי גבוה – יכולה להביא אותו לתשואה של 80,000 שקל.

משה ארבל: ההבדל בין זה לזה, זה כן תואר ראשון או לא תואר ראשון.

משה ארבל: ילד פריפריאלי ממשפחה במצוקה, שלא מבינה את המסלולים ואת הזכויות שעומדות לה, ולא יודעת למצות זכויות, תסיים את האירוע הזה עם הסכום שנצבר בבנק, כאשר ישנה שחיקה משמעותית במשך 18 או 21 שנים לערך הכסף, וההפסד הכל-כך משמעותי הוא למעלה מפי שניים – פי 2.5 בממוצע לעומת חיסכון בסיכוי גבוה.

משה ארבל: אני מברך מכל לב את חבר הכנסת ינון אזולאי, וכמובן גם את חברי הממשלה בוועדת שרים לחקיקה, שלקחו כאן החלטה חשובה לצמצם פערים, והתעלמו מהעובדה שמי שהציע את הצעת החוק הם חברי אופוזיציה.

משה ארבל: וכפי שייחל העיתונאי שאול אמסטרדמסקי שיקרה נס, קרה נס – זה לא קורה הרבה, אבל אל תבנה על זה – והממשלה אימצה את הצעת החוק החשובה הזו.

משה ארבל: אנחנו יחד נקדם אותה כדי לייצר מצב שילד, כל ילד, גם אם הוא מקריית שמונה או מחורה בנגב או ממודיעין עילית או ביתר עילית, יוכל לחלום ולהגשים את חלומו.

משה ארבל: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה ארבל.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הפקדות ברירת מחדל לחיסכון ארוך טווח לילדים).

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: 28 חברי כנסת בעד.

מנסור עבאס: הצעת החוק מתקבלת ועוברת להמשך דיון בוועדת הכספים.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/2522/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצעה הבאה על סדר-היום – הצעת חוק לתיקון פקודות פקודת הרופאים.

מנסור עבאס: מה?

גבי לסקי: - - -

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אז אנחנו נוסיף את חברת הכנסת גבי לסקי – לפרוטוקול, לפרוטוקול, אוקיי.

מנסור עבאס: את הצבעת בעד, נכון?

גבי לסקי: כן, בעד.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אז נרשם בפרוטוקול.

מנסור עבאס: הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (רופא שהורשע בעבירת מין), של חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

מנסור עבאס: ישיב השר עיסאווי פריג'.

מנסור עבאס: עשר דקות, גברתי.

מיכל רוזין: כבוד סגן יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, חברות וחברי כנסת, אני מתכבדת להעלות הצעת חוק משמעותית מאוד בעבורי ובכלל.

מיכל רוזין: יושב פה השר לשעבר ליצמן, הוא מכיר את עמדותיי ואת מאבקי בתחום, וגם הוא היה שותף לחלק מהשינויים שעשינו במערכת; שינויים שעדיין צריך להמשיך ולקדם.

מיכל רוזין: ואני שמחה שיושב-ראש מפלגתי, שר הבריאות, השר ניצן הורביץ, תומך בהצעת החוק.

מיכל רוזין: אני רוצה להתחיל בעדות באמת קשה: הייתי בת 19 כשנתקלתי ברוע האנושי במלוא תפארתו, כשרופא הנשים שהלכתי אליו, אנס אותי ועשה בי מעשים מגונים.

מיכל רוזין: הוא ניצל את סמכותו, את יחסי הכוחות בין מטפל למטופל, רימה אותי לחשוב שמה שהוא עושה הוא חלק מטיפול לגיטימי.

מיכל רוזין: לא העזתי לפקפק בו, כשביצע בי את פשעיו.

מיכל רוזין: לא העזתי לחשוב שהוא האדם שירצח את נפשי בדקות, יהפוך אותי לנכה רגשית, ויסמל את קץ היותי בחורה נורמטיבית, בעלת חלומות ושאיפות, ואמונה מלאה באנושות.

מיכל רוזין: העדות הזאת מצטרפת לעשרות עדויות קשות ומזעז

מיכל רוזין: עות, שאנחנו רואים בשבועות האחרונים, על נשים שמגיעות לרופאים.

מיכל רוזין: נשים – הן יכולות להיות דתיות, חילוניות, מוסלמיות, יהודיות, באמת מכל הקשת; עדויות כל כך רבות, בגילאים שונים – שמגיעות לבדיקות גניקולוגיות רפואיות אצל רופא ולצערנו הרב פוגעים בהם פגיעה מינית.

מיכל רוזין: מספרת מלכה, שבשנת 2018 הגיעה בגלל סיבה רפואית לבדיקה שכזאת ועברה פגיעה מינית, בגלל שהיא לא הבינה בכלל – לקח לה זמן להבין את הפגיעה.

מיכל רוזין: היא אפילו דיווחה על כך מייד לאחראית במקום, והיא אמרה לה: אבל הוא רופא טוב.

מיכל רוזין: הטראומה הקשה מאותה בדיקה גרמה לה לא להמשיך לבצע את הבדיקות שהיא הייתה צריכה.

מיכל רוזין: במשך שנה שלמה מצבה הבריאותי הידרדר, וכשהיא נאלצה להיבדק שוב, היא אובחנה כחולת סרטן.

מיכל רוזין: יש מקרים נוספים, באמת, נשים צעירות שמגיעות לרופאים שמבצעים בהן מעשים שלא ייעשו, והן בעצם ממשיכות לחיות עם הטראומה הזאת.

מיכל רוזין: טראומה מינית שהופכת להיות טראומה מורכבת, שנוכחת בחיים של הנשים הללו מדי יום ביומו.

מיכל רוזין: טראומה קשה לטיפול, שהרבה פעמים תגרום לכך שהן יימנעו מבדיקות ומטיפולים.

מיכל רוזין: בישראל, נכון להיום, פועלים רופאים שהורשעו בעבירות מין, לרבות אונס, וממשיכים להיות רופאים ולטפל בחולים ובחולות.

מיכל רוזין: החוק מאפשר להם להיות רופאים – כאלה שהורשעו, כן, כמו שאתם שומעים, כמה שזה מדהים.

מיכל רוזין: יש בעיות רבות היום, גם בטיפול המשמעתי בתלונות על רופאים.

מיכל רוזין: גם בוועדה של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן שהתכנסה השבוע בנושא, היו עדויות קשות על מקרים מזעזעים של כשלים בטיפול באותן תלונות, על עצם כינוס הוועדה, הנכונות של גורמי המקצוע לשנות את אותן לקונות שקיימות.

מיכל רוזין: לכן, יש פה עבודה רבה, ואני מקווה שהצעת החוק הזאת תפתח את הדרך.

מיכל רוזין: כיום, אין הליך משמעתי הנוגע לרופא שהורשע בעבירת מין אלא רק הליך משמעתי כללי.

מיכל רוזין: שר הבריאות לא יכול להטיל על רופא סנקציות אלא לאחר שמוגשת עליו קובלנה.

מיכל רוזין: דרך אגב, החוק אוסר על מעסיק להעסיק רופא, כאשר מדובר במרפאות ובמחלקות של ילדים.

מיכל רוזין: כלומר, רופאים שהורשעו בעבירות מין לא יוכלו לעבוד במחלקות של ילדים, אבל כן יוכלו להמשיך לקבל מטופלים בכל מקום אחר.

מיכל רוזין: לכן, הצעת החוק הזאת שאתם עומדים להצביע בעבורה, ואני מקווה שכולכם וכולכן תתמכו בה, קובעת כי שר הבריאות יתלה את רישיונו של רופא שהורשע בעבירות מין, מייד עם הרשעתו בבית המשפט, ללא צורך בהגשת קובלנה.

מיכל רוזין: ההתליה הזאת תעמוד בתוקף עד שתתקבל המלצה של ועדה מיוחדת שתדון בעניינו של הרופא, והיא תעריך את מסוכנותו ותיתן לו את ההזדמנות להשמיע את טענותיו.

מיכל רוזין: ובינתיים תוכל לשקול את הסיכון והסיכוי לעבריינות חוזרת מצידו.

מיכל רוזין: לאחר המלצת הוועדה, שר הבריאות יחליט אם לבטל את רישיונו של הרופא, להתלותו לתקופה נוספת, לתת לו התראות מסוימות, או להגביל את תחומי העיסוק.

מיכל רוזין: למשל, גניקולוג כנראה לא יוכל להמשיך לעסוק בתחום הזה.

מיכל רוזין: אנחנו צריכים לזכור שפנייה של חולים לקבל טיפול רפואי הוא אינטרס כלכלי, חברתי, אנושי ובריאותי של כלל מדינת ישראל.

מיכל רוזין: זו פגיעה בתחושת הביטחון של נשים ואנשים, להגיע לטיפולים רפואיים – לעיתים הם אף טיפולים מצילי חיים, כמו הדוגמה שנתתי על אותה אישה שבסופו של דבר, בגלל ההידרדרות במצב והפחד שלה לחזור לבדיקה רפואית, אובחנה כחולת סרטן.

מיכל רוזין: האינטרס המשותף של כולנו להביא את העבריינים לדין ולעשות צדק עם אותם נפגעים ונפגעות, צריך להתממש גם לגבי רופאים שהורשעו בעבירות מין וממשיכים לעסוק במקצוע שלהם.

מיכל רוזין: זה דבר שהוא בלתי נסבל, והוא מרחיב את מעגל הנפגעים מאותו אדם, כי אנחנו יודעים שרבים מבין הפוגעים מינית הם רצידיביסטים.

מיכל רוזין: כלומר, הם סדרתיים, הם פוגעים שוב ושוב.

מיכל רוזין: התיקון לחוק הוא הגנה נוספת, ואנחנו נעשה זאת, אני מקווה, כמה שיותר מהר.

מיכל רוזין: הוא משנה את ברירת המחדל הקיימת.

מיכל רוזין: כלומר, קודם כול, להתלות רישיון, ורק אז אנחנו נאפשר ועדה ואת היכולת באמת לתת מקום לרופא להישמע.

מיכל רוזין: אני רוצה להודות מאוד לאיגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית – בעיקר לאיילת רזין היועצת המשפטית של מרכזי הסיוע, שעזרה בחקיקת החוק – לשרה אורנה ברביבאי ולחבר הכנסת יוראי להב הרצנו, שניסו לקדם את ההצעה הזאת בעבר.

מיכל רוזין: אני רוצה להודות מאוד לשר הבריאות ניצן הורביץ, שוב, על הנכונות של משרד הבריאות להוביל ולשנות את הנהלים, ושבאמת יהיה שינוי של ממש בעבור אלו שהטראומה המינית הפכה להיות שגרת היום-יום שלהם.

מיכל רוזין: אני רוצה להודות לשר המשפטים, שהוא ומשרד המשפטים לוקחים אחריות ומסדירים את העניין בחקיקה משפטית ,שתעשה צדק עם אלה שנפגעו.

מיכל רוזין: אני מקווה מאוד שהכנסת הזאת תמשיך לעשות צדק בעבור כל נפגעות ונפגעי תקיפה מינית.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

מנסור עבאס: ישיב, בשם שר הבריאות, השר עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים.

עיסאווי פריג': קרעי, אל תמהר, מה יש לך להתנגד להצעת החוק כזאת?

עיסאווי פריג': חברים, חברת הכנסת רוזין, נפל בחלקי לתת לך את הסכמתו של שר הבריאות על הצעת חוק שהיא מחויבת המציאות.

עיסאווי פריג': בשם משרד הבריאות ושר הבריאות אני משיב: חוק פקודת הרופאים מסדיר את המעמד של העוסקות והעוסקים במקצועות הרפואה והוא מתייחס בין היתר לסנקציות שניתן להפעיל כנגד אנשי מקצוע, שביצעו עבירות משמעת.

עיסאווי פריג': בסמכותו של שר הבריאות להורות על כינוס ועדת משמעת, שתמליץ לשר אילו צעדים לנקוט כנגד רופא שביצע את העבירה משמעת, הכוללת נזיפה, התראה, או התליית רישיון לחצי שנה, או ביטול רישיון לצמיתות.

עיסאווי פריג': לוועדה יש 14 ימים למתן המלצותיה, וניתן להאריך תקופה זו עד 30 יום נוספים.

עיסאווי פריג': לרופא יש זכות להישמע בפניה.

עיסאווי פריג': המצב היום: כיום, הוועדה המיוחדת מוסמכת להמליץ על התליית ביניים או הגבלות אחרות בשני מקרים: גרימת פגיעה חמורה במטופל ברשלנות חמורה והגשת כתב אישום על עבירה שיש עימה קלון.

עיסאווי פריג': הצעת החוק הנוכחית מבקשת לבצע תיקון בפקודת הרופאים, באופן שיסמיך את שר הבריאות להתלות מיידית את רישיונו של רופא מורשה, אם קיבל הודעה על הרשעתו בעבירת מין, וזאת עד לקבלת המלצת ועדה מיוחדת.

עיסאווי פריג': הוועדה המיוחדת לעניין זה, הרכבה, ואופן פעילותה, כמעט זהה להרכב ואופן הפעילות של הוועדה המיוחדת הקיימת כיום לפי סעיף 44א לחוק.

עיסאווי פריג': הצורך בשינוי בהוראות החלות על הדין המשמעתי של רופאים מוכר למשרד הבריאות.

עיסאווי פריג': מדובר בצעד חשוב ומתבקש.

עיסאווי פריג': בימים אלו המשרד עמל יחד עם משרד המשפטים על הצעת חוק ממשלתית בנושא.

עיסאווי פריג': לפי המצב היום, התליית רישיון של רופא שפגע מינית באופן מיידי, תיעשה רק אם התמלא התנאי הבא: קיים יסוד סביר לחשד שהרופא גרם לפגיעה חמורה במטופל – הליך שכאמור דורש העברת חומר מהמשטרה.

עיסאווי פריג': כך נוצר מצב ביניים, שבו רופא שכבר מתנהל מולו הליך פלילי על ההטרדות, תקיפה ואף אונס, ממשיך פעמים רבות לעבוד ולקבל מטופלות בקליניקה הפרטית שלו.

עיסאווי פריג': בצד זה, הצעת החוק מציעה הסדר משמעת ייחודי לרופאים שהורשעו בעבירות מין, בשונה מרופאים שהורשעו בעבירות אחרות.

עיסאווי פריג': היא מצאה טיפול נקודתי בעניין זה רק ביחס לרופאים, כאמור, בעוד יש עוד מקצועות נוספים של מטפלים ברישיון.

עיסאווי פריג': על אף האמור והגם שהצעת החוק דורשת ליבון של סוגיות רבות, אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית, ועל פי המוסכם בוועדת השרים לענייני חקיקה להכפיף את הצעת החוק לחקיקה ממשלתית, שמקודמת, כאמור, על ידי משרדי הבריאות והמשפטים בימים אלו.

עיסאווי פריג': תודה אדוני.

מנסור עבאס: תודה לשר עיסאווי פריג'.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי ביקש.

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות אדוני.

שלמה קרעי: תודה אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: אדוני יושב הראש, כנסת נכבדה.

שלמה קרעי: מיכל, רוצה לשמוע למה אני מתנגד להצעה?

שלמה קרעי: ההצעה שלך מכשירה עדיין רופאים שהורשעו בעבירות מין, שהאישור שלהם אם להמשיך לכהן או לא, יהיה תלוי בשר, תלוי בוועדה, איזה מן דבר זה?

שלמה קרעי: רופא שהורשע זה לא חשוד.

שלמה קרעי: הוא הורשע, צריך לשלול לו את הרישיון לצמיתות.

שלמה קרעי: זה לגופו של עניין.

מיכל רוזין: - - -

שלמה קרעי: אני כמובן אצביע בעד החוק, אבל אני חושב שהוא לא מספיק ומעט מדי.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להקריא לכם ציוץ שכתב עמית סגל.

שלמה קרעי: הוא כותב: "אתמול בערב האשים בנט את האופוזיציה שהיא תגרום להדבקה המונית וגורמת בחוסר אחריות" – מתנהלת, הוא התכוון – "בחוסר אחריות כי הביאה אותו לכנסת ליציע המבודדים אחרי ששהה ליד מאומת לאומיקרון ויצא שלילי בבדיקה".

שלמה קרעי: ממשיך עמית סגל ואומר: "היום ממשלת בנט פותרת מבידוד את כל אזרחי ישראל שנחשפו למאומת לאומיקרון ויצאו שליליים לקורונה".

שלמה קרעי: מה השתנה?

שלמה קרעי: ככה שואל עמית סגל.

שלמה קרעי: תגידו לי אתם, צבועים שכמותכם, חברי הקואליציה, שאתם וראש הממשלה שלכם תקפתם אותנו שבסך הכול אמרנו לבנט אל תהיה מורם מעם, אתה לא יותר מאף חבר כנסת, שנמצא בבידוד.

שלמה קרעי: יש כאן הסדר.

שלמה קרעי: יש כאן הסדר, הינה יושב חבר כנסת למעלה.

שלמה קרעי: למה לו אתם לא אומרים: למה אנחנו מביאים אותו?

שלמה קרעי: הוא גם בבידוד.

שלמה קרעי: כל האחרים מגיעים.

שלמה קרעי: מה השתנה אחרי שיום למוחרת אתם נותנים לכל אזרחי ישראל?

שלמה קרעי: זה מה ששאל עמית סגל.

שלמה קרעי: אז אני, יש לי תשובה לעמית סגל ותשובה לאזרחי ישראל.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, שום דבר לא השתנה.

שלמה קרעי: זה אותו הנוכל וזו אותה הממשלה, שהקימה כאן ממשלת הונאה בשקר.

שלמה קרעי: הורתה בשקר, לידתה במרמה וכל מעשיה ממשיכים באחיזת עיניים של הציבור.

שלמה קרעי: כל מה שאתם עושים זה לשקר, להנדס תודעה, להפוך כל ביקורת של האופוזיציה למחול שדים.

שלמה קרעי: אוי אוי אוי, הבאנו את בנט שימלא את חובתו כחבר כנסת.

שלמה קרעי: אוי ואבוי.

שלמה קרעי: איזה שני מפגינים צעקו על חבר הכנסת בגין.

שלמה קרעי: אפילו הוא לא משתתף במחול השדים שלכם.

שלמה קרעי: אבל אתם הופכים את זה לשימוש ציני, לשימוש שקרי, צבוע ומתחסד, על כל דבר שהאופוזיציה מעבירה כנגדכם ביקורת.

שלמה קרעי: אז תתביישו לכם.

שלמה קרעי: אתם תצעקו ותתחסדו ואנחנו לא מתנצלים.

שלמה קרעי: נמשיך להיאבק בכם עד שיגיע הסוף, במהרה, בעזרת השם.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה קרעי.

מנסור עבאס: חברת הכנסת רוזין, את רוצה להגיב?

יאיר גולן: אנחנו לא מתביישים.

יאיר גולן: אנחנו גאים.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: אז אנחנו, חברי הכנסת, עוברים להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (רופא שהורשע בעבירת מין).

מנסור עבאס: טוב, אנחנו עוברים להצבעה שמית.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אני לא הפעלתי את ההצבעה – התחלתי להכריז והפסקתי.

מנסור עבאס: אז הצבעה שמית, בבקשה.

מירב בן ארי: למה?

מנסור עבאס: האופוזיציה הגישו בקשה חתומה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נמנע סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – בעד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – בעד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – בעד אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – אינו נוכח שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – אינה נוכחת מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – בעד

מנסור עבאס: מזכירת הכנסת תקרא בשמות חברי וחברות הכנסת שלא הצביעו.

מנסור עבאס: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד אוריאל בוסו – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – בעד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח שרון רופא אופיר – אינה נוכחת אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מנסור עבאס: האם יש חברי כנסת שלא הצביעו ומעוניינים להצביע?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) יואב קיש – אינו משתתף בהצבעה

מנסור עבאס: תמה ההצבעה.

מנסור עבאס: להלן תוצאות ההצבעה: 52 בעד, אחד נמנע.

מנסור עבאס: אני קובע שהצעת החוק לתיקון פקודת הרופאים (רופא שהורשע בעבירת מין) מתקבלת ועוברת להמשך דיון בוועדת הבריאות.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/2477/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – דיון משולב על כמה הצעות חוק.

מנסור עבאס: הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – טיפול באמצעות אומנויות), התשפ"ב–2021, של חברת הכנסת מיכל שיר סגמן וקבוצת חברי הכנסת.

מנסור עבאס: כמובן, יש עוד הצמדות להצעת החוק.

מנסור עבאס: בבקשה, חברת הכנסת מיכל שיר סגמן.

קרן ברק: מיכל שיר.

מנסור עבאס: מיכל שיר סגמן.

מנסור עבאס: למה?

מיכל שיר סגמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני שאני מסבירה על הצעת החוק שלי, אני אבקש מכם לדמיין את הסיטואציה הבאה: דמיינו את א' בת ה-15 שעברה פגיעה כלשהי בילדותה.

מיכל שיר סגמן: א', אחרי התייעצות עם הוריה, החליטה ללכת לטפל בטראומה, והגיעה למטפל או מטפלת באומנות.

מיכל שיר סגמן: במהלך הטיפולים נושא התקיפה עלה.

מיכל שיר סגמן: אותו המטפל של א' הוכשר בקורס מקוון של חודש, של חודשיים, או של מספר בודד של מפגשים.

מיכל שיר סגמן: הוא שמע על הפגיעה שלה, והוא החליט שהוא מטפל בה, למרות שהוא מעולם לא הוכשר לטפל בתחום הזה.

מיכל שיר סגמן: הוא החליט לעשות לא' סדרת טיפולים בעזרת ציור.

מיכל שיר סגמן: התרגיל והטיפול לא היו מקצועיים, ולמעשה רק הגבירו את הטראומה, מאחר שאותו מטפל הוא לא באמת מטפל.

מיכל שיר סגמן: בכל טיפול וטיפול הנזק רק גבר, מהסיבה הפשוטה שהוא לא מומחה בתחום.

מיכל שיר סגמן: אין עליו פיקוח, והוא לא מקבל ליווי או הכוונה.

מיכל שיר סגמן: לאחר כמה חודשים, אותו מטפל יכול גם להחליט שא' מוצאת חן בעיניו ולהציע לה לצאת איתו.

מיכל שיר סגמן: למה לא? הרי הוא לא גם מחויב לשום קוד אתי, והוא גם יכול לספר על המקרה של אותה א' לחבריו, מאחר ששוב, לא חל עליו שום חוק שקשור לאתיקה.

מיכל שיר סגמן: הסדרת המקצוע החשוב הזה הוא האינטרס של כולנו, במיוחד לאור העובדה שבכל שנה פונים בישראל למעלה ממיליון אנשים למטפלים באמצעות אומנויות לצורך קבלת טיפול.

מיכל שיר סגמן: הערכות אומרות שהמקצוע נמצא בתנופה, ושבשנים הקרובות הביקוש יעלה לאור הגידול במודעות הציבורית לתופעות כמו קשיים רגשיים ונפשיים, הפרעות התנהגות, קשיי למידה ועוד.

מיכל שיר סגמן: הצעת החוק שאני מביאה בפניכם היום מבקשת להסדיר את תחום העיסוק של טיפול באומנות, לקבוע תנאי סף לעיסוק במקצוע, שיבטיחו סטנדרט בסיסי ואיכותי: תואר אקדמי שני בטיפול באמצעות אומנויות ממוסד מוכר או תעודה שוות ערך המוכרת על ידי משרד הבריאות.

מיכל שיר סגמן: לימודים שבהם, מעבר לתיאוריות מקיפות, יוכלו ללמוד על האתיקה המקצועית שראויה להיות במקצוע החשוב הזה.

מיכל שיר סגמן: בנוסף, החוק יחייב הכשרה מעשית הכוללת השלמת 600 שעות במהלך התואר השני ו-960 שעות של הכשרה מעשית מתקדמת לאחר התואר, בפיקוחו של מוסד מוכר להשכלה גבוהה; הכשרה שבה יוכל לתרגל את המקצוע, להוריד את התיאוריות לשטח ולהבין מה הקשר הראוי בין מטפל למטופל, תוך יישום כללי אתיקה, בקרה ופיקוח של מומחים מקצועיים בתחום.

מיכל שיר סגמן: חשוב להבין כי בכל רגע שבו המקצוע הזה לא מוסדר המשמעות היא שאין כל פיקוח, בקרה או מעקב על תנאי הכשירות לעיסוק במקצוע.

מיכל שיר סגמן: לצורך העניין, פדופיל מורשע יכול כבר מחר בבוקר להוציא תעודת מטפל באינטרנט.

מיכל שיר סגמן: זה מחדל.

מיכל שיר סגמן: אנחנו חייבים לשים לזה סוף.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה לחברת הכנסת קרן ברק, שהובילה את הנושא הזה גם בכנסות הקודמות, והביאה את הנושא החשוב הזה גם אל הוועדה לזכויות הילד, ומקדמת את החוק, והצמידה – יש לך הצעת חוק שמוצמדת להצעת החוק.

מיכל שיר סגמן: לכן, אני מבקשת מכם, חברי הכנסת, תתמכו בחוק החשוב הזה ושימו סוף לסאגה של 15 שנה.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מיכל שיר.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/159/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצעה המוצמדת של חברת הכנסת קרן ברק.

מנסור עבאס: בבקשה, חברת הכנסת קרן.

שלמה קרעי: אדוני, גם אני מתנגד.

מנסור עבאס: אנחנו נחלק אתכם לארבע הצעות החוק.

קרן ברק: לא לשלי.

שלמה קרעי: לשל קרן אני לא מתנגד.

מיכל שיר סגמן: נגד שלי - - -

מנסור עבאס: אז לא, חבר הכנסת אוסאמה סעדי כבר התנגד.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

קרן ברק: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה.

קרן ברק: חבר'ה, זו הצעת חוק ממש חשובה, הצעת חוק שהייתה צריכה להיחקק לפני למעלה מעשור, אם לא יותר.

קרן ברק: אנחנו עובדים על זה, לדעתי, כבר 15 שנה, ובתוך התווך הזה, של השנים האלה, אנשים עברו טיפולים על ידי אנשים שלא היו מוכשרים לזה עד הסוף.

קרן ברק: לנו היה חשוב מאוד שהנושא הזה של הטיפול ברגש, הטיפול בנפש, בילדים, במוסדות חינוך, בבתי חולים, גם במבוגרים, יוסדר ויהיה עליו פיקוח, ולכן חשבנו שכדי שיהיה עליו פיקוח וכדי שיצטרכו לקבל בעצם רישיון לעסוק בזה – סוג של רישיון – צריך להסדיר את הנושא הזה בחוק.

קרן ברק: לכן אני מודה לחברתי חברת הכנסת מיכל שיר, שהביאה את הנושא הזה בעצם לדיון מקדמי בוועדה שלה לזכויות הילד, ואחרי שראתה עד כמה הנושא הזה מורכב, החליטה להגיש את הצעת החוק הזו בעצמה – ועל כך אני מברכת – בתמיכת הממשלה, גם בזכות ההתגייסות שלה כחברת קואליציה.

קרן ברק: אני רוצה לומר שאני מלווה את הנושא הזה שנים ארוכות.

קרן ברק: אימא שלי היא ביבליותרפיסטית, מטפלת על ידי ספרות.

קרן ברק: בעצם החוק הזה של טיפול באומנויות נקרא בעבר טיפול ביצירה והבעה, ועבר כמה גלגולים עד שעבר לטיפול באומנויות.

קרן ברק: אני רוצה להגיד מעל במה זו כמה מילים על מי שדחף את החוק הזה והיה יו"ר הארגון, יו"ר יה"ת, מוטי מקמורי, שלקח את זה כפרויקט חיים.

קרן ברק: מוטי מקמורי, ז"ל, זכרונו לברכה, לקח את הנושא הזה כפרויקט חיים, והלך מלשכה ללשכה, ודיבר עם חברי הכנסת, ודיבר עם משרד הבריאות, והפך את זה לפרויקט חיים – ולצערי הרב, נפטר במהלך הדיונים האלה.

קרן ברק: ולכן מפה אני אומרת לו תודה.

קרן ברק: יושבת-ראש יה"ת הנוכחית תמי ירמיהו, שלקחה את המושכות והתחילה להוביל את זה בעצמה – גם לה אני אומרת תודה.

קרן ברק: חברים יקרים, הטיפול בנפש והטיפול הרגשי הוא אחד המנופים החשובים ביותר לטיפול בילדים ובנוער שלנו, ובטח היום כשאנחנו רואים את הנזקים הרגשיים שגרמו הקורונה והשהייה בבית לילדים שלנו.

קרן ברק: יש היום מחסור במטפלים.

קרן ברק: אנחנו צריכים, למען הנוער והילדים, להעביר את החוק הזה, ולתת מזור לכל אותם גופים וילדים שזקוקים לזה היום כאוויר לנשימה.

קרן ברק: אנחנו מדברים על מקצועות טיפול דרך ריקוד, dance therapy, drama therapy, music therapy, bibliotherapy, כמו שאמרתי.

קרן ברק: לכל ילד וילד אנחנו תופרים את החליפה המותאמת, להגיע אליו דרך התחומים שנוח לו להגיע אליהם – אם זה בריקוד, אם זה במוזיקה, אם זה בציור ואם זה בטקסטים ספרותיים.

מנסור עבאס: תודה.

קרן ברק: זו הדרך לרפא את הנפש, וליצור כאן דור חדש של ילדים מטופלים כמו שצריך.

קרן ברק: תודה רבה לכם, תתמכו בחוק.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת קרן ברק.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/1815/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: עוד הצעת חוק מוצמדת, של חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה – הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – טיפול באמצעות אומנויות), של חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מנסור עבאס: שלוש דקות, גברתי.

מיכל מרים וולדיגר: תודה, כבוד יושב-ראש הכנסת.

מיכל מרים וולדיגר: לא רואה פה שר.

מנסור עבאס: יש שר.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד השר – הינה, אני רואה אותו.

מיכל מרים וולדיגר: כנסת נכבדה, הצעת החוק שלי, יחד עם חברתי היקרה אמילי מואטי – אז תודה, אמילי.

מיכל מרים וולדיגר: בריאות הנפש – אז שוב ושוב ושוב אני עולה לפה כדי לדבר על בריאות הנפש, ואני לא אפסיק לעשות זאת עד שהחברה בישראל, וכל פרט ופרט בתוך החברה בישראל, יבינו שדי עם הסטיגמות, די עם הסייניזם.

מיכל מרים וולדיגר: לא צריך להתבייש, זה לא כתם, וכשכואב משהו צריך לפנות ולטפל.

מיכל מרים וולדיגר: ומנגד, אני קוראת לממשלה – ואני לא אפסיק עד שזה יקרה – שתיתן את המענים לצורך הפניות, שבעזרת השם יגדלו, ונוכל לטפל בנושא הזה באמת לעומק, ולא נגיע למצבי קיצון.

מיכל מרים וולדיגר: ולגוף החוק, אני הולכת ללא מעט סיורים בבתי ספר לחינוך מיוחד, במסגרות מסוימות, במסגרות של בריאות הנפש, בתי החולים, קופות החולים, ואני פוגשת לא מעט מטפלים באומנות, מי בפסיכודרמה, מי באמצעות מוזיקה, מי באמצעות מחול, מכל הסוגים האפשריים.

מיכל מרים וולדיגר: אבל האבסורד הגדול הוא שכשאני מתעניינת לגופו של עניין, אני מגלה שבעצם אין חפיפה בין התקן שהם יושבים עליו, שזה תקן של כוח סיעוד או מזכירה רפואית, לבין המקצוע שלהם – וזה פשוט עוול.

מיכל מרים וולדיגר: לא צריך לעשות את זה.

מיכל מרים וולדיגר: צריך לסדר את זה שהתקן יהיה מתאים.

מיכל מרים וולדיגר: אבל למה אין תקן מתאים?

מיכל מרים וולדיגר: כי אין הסדרה.

מיכל מרים וולדיגר: השוק היום, כמו שאמרה קודם מיכל שיר, חברתי, בעצם פתוח לשרלטנות.

מיכל מרים וולדיגר: אין שום הסדרה, וכל מי שרוצה יכול להגיד: אני מטפל באומנות ולהתחיל לטפל.

מיכל מרים וולדיגר: אבל זה נורא ואיום, כי הטיפול באומנות הוא דרך להגיע אל הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: ואם לא מטפלים בנפש בידיים מקצועיות, יכולים להיות נזקים עצומים לאותו מטופל, וזה נורא ואיום.

מיכל מרים וולדיגר: וגם למטופל שנעשים לו נזקים אין למי לפנות, כי אין שום הסדרה של הנושא הזה.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן חשוב מאוד, כשמטפלים בנפש, שתהיה הסדרה, שיהיה פיקוח, שתהיה בקרה, שיהיה רישום, שיהיה רישיון, כמו בהרבה-הרבה מקצועות שנמצאים בתוך העניין הזה – כל מקצועות הטיפול ברפואה.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה, כמו חברתי קרן, שגם היא הגישה הצעת חוק כזו, להודות ליה"ת, שיחד איתנו הם מקדמים את החוק החשוב הזה, חשוב מאוד, והכרחי וקריטי.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה גם להודות למיכל שיר, שהביאה את החומר הזה, את כל הנושא הזה, לתוך הוועדה לזכויות הילד, ושראתה לנגד עיניה את טובתם של כל אלה הזקוקים לטיפול באמצעות אומנות, ואת זכותם לקבל טיפול מוכר ומוסדר בחוק.

מיכל מרים וולדיגר: היא הביאה את זה לוועדה, כמו שאמרתי, וקיימתי דיונים, ואני מסיימת.

מיכל מרים וולדיגר: חוק ההסדרה הוא חוק חשוב גם למטופלים עצמם, גם למטפלים וגם לחברה כולה.

מיכל מרים וולדיגר: בדיוק כמו ההסדרה שנעשתה בעבר בתחומים כמו ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה ותזונה, כך חשוב לעשות את הדבר הזה גם כעת.

מנסור עבאס: כן.

מיכל מרים וולדיגר: אני מסיימת בעוד משפט אחד.

מיכל מרים וולדיגר: לצערי, שיקולים פוליטיים לא ענייניים גרמו לכך שאני הייתי צריכה להרכיב את החוק שלי על החוק של מיכל ולהצמיד אותו אליו, אבל מגלגלים זכות על ידי זכאי.

מיכל מרים וולדיגר: אני כל כך מעריכה את שיתוף הפעולה הזה שלך, מיכל.

מיכל מרים וולדיגר: מיכל למיכל אדם.

מיכל מרים וולדיגר: אז תודה לך, תודה לקרן, תודה לאמילי.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: אני קוראת לכולם להצביע בעד.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/2433/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצעה הבאה שהוצמדה להצעת החוק, של חברת הכנסת אמילי חיה מואטי – שוב, הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – טיפול באמצעות אומנויות).

מנסור עבאס: חברת הכנסת אמילי חיה מואטי.

אמילי חיה מואטי: אדוני היושב-ראש, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, לנפש יש רצף.

אמילי חיה מואטי: רבים ממצבי הקיצון שאליהם מגיעים בני האדם ניתנים למניעה.

אמילי חיה מואטי: אפשר למנוע גם את ההידרדרות וגם את הביטויים של ההידרדרות.

אמילי חיה מואטי: נפש מטופלת היא נפש יציבה.

אמילי חיה מואטי: אני יודעת שהגוף שלנו מוגדר בסך אבריו, אבל לנפש, לרוח, יש מרחב שלם בקיום שלנו, גם אם אין לה הגדרה.

אמילי חיה מואטי: הרמב"ם מייחד לנפש האדם וכוחותיה את הקדמתו למסכת אבות.

אמילי חיה מואטי: וכך כתוב: ואתה יודע שתיקון המידות הוא רפואת הנפש וכוחותיה, וכמו שהרופא אשר ירפא הגופות צריך שידע תחילה את הגוף אשר ירפאהו, כולו וחלקיו, מי הם, רצוני לומר: גוף האדם, וצריך שידע איזה דברים יחלוהו ויישמר מהם, ואיזה דברים יבריאוהו ויכוון אליהם, כן רופא הנפש הרוצה לתקן מידות האדם, צריך שידע הנפש וכוחותיה, בכללה וחלקיה, מה יחלה אותה ומה יבריאה.

אמילי חיה מואטי: אני רוצה להודות לחברותיי מיכל שיר וקרן ברק ולחברתי חברת הכנסת מיכל וולדיגר, שהייתה לי הזכות להגיש ביחד איתה את ההצמדה.

אמילי חיה מואטי: הסדרת המקצוע טיפול באומנויות – חברים, אתם מפריעים לי.

אמילי חיה מואטי: אדוני היושב-ראש?

אמילי חיה מואטי: אתם מפריעים לי.

אמילי חיה מואטי: תודה.

אמילי חיה מואטי: הסדרת המקצוע טיפול באומנויות היא חלק משינוי גדול יותר, חלק משינוי לטובה, שכולי תקווה שנמשיך לקדם במושב הזה – שינוי ביחס לכל הנושא של בריאות הנפש כאן, בבית המחוקקים.

אמילי חיה מואטי: ההסדרה הזאת ראויה וחשובה עבור מטפלות ומטפלים שיזכו להכרה מלאה בעיסוקם כחלק ממקצועות הבריאות, ולצד עיסוקים כמו ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה ועוד – מקצועות שכבר הוכרו והונגשו דרך מערכת הבריאות שלנו לכל משפחה בישראל.

אמילי חיה מואטי: חברות וחברים, אני קוראת לכם לתמוך בהצעת החוק שלנו.

אמילי חיה מואטי: היא חשובה, היא טובה, היא תהפוך את המקום הזה לטוב יותר ואת בני האדם לבריאים יותר.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אמילי חיה מואטי.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/2547/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצעה הבאה שהוצמדה להצעת החוק, של חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה – הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – טיפול באמצעות אומנויות), התשפ"ב–2021, של יעקב אשר.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני שמח לעמוד כאן ביחד עם חברי כנסת וחברות כנסת נוספים ונוספות שהגישו את הצעת החוק החשובה מאוד הזאת.

היום יש כלים לטיפול בילדים, שפעם לא היו, ואנחנו צריכים את הכלים הללו כדי לטייב, לתת להם את ההכרה, לתת להם את הדחיפה.

דיברו פה הרבה, אדוני, על בריאות הנפש.

זה לא סתם עוד כלי לבריאות הנפש.

אני רוצה שתבינו מה המשמעות של ריפוי באומנות, עם כל הענפים שלה.

ילד או ילדה שיש להם בעיות נפשיות או רגשיות, שכל אלה הם בתחום הנפש, הם ילדים שמתקשים בלימודים, אדוני.

ילד שהופך להיות לאט-לאט בסוף הכיתה, אחרי כולם, ואחר כך, כדי לקבל את תשומת הלב שלו הוא מתחיל לעשות דברים לא טובים.

ובסוף, הוא הופך לנוער בסיכון, הופך אחר כך לנטל על החברה, וכל האפשרות שלו לצמוח ולגדול – קרן, זה חוק שלך.

קרן ברק: נכון.

אני יודע כמה שנים את נאבקת על זה, אז אני נותן לך את כל הגב לעניין - - -

קרן ברק: תודה רבה.

אני מסביר שילדים, אם הם לא מקבלים את הכלי הזה, הם בסוף יגיעו להיות נוער בסיכון.

הם יגיעו בסוף, חלילה, למחוזות – כי התיקון הזה של אותה בעיה רגשית או נפשית נותן להם את הפוש להתקדם בתוך החיים, להפוך לתלמיד שהוא תלמיד חרוץ, תלמיד שמבין.

יש לזה השפעות אדירות.

אני, כראש עיר, מכיר את הנושא הזה.

והחשיבות הגדולה היום היא א.

להסדיר את זה, אבל לראות גם שהאסדרה לא תמנע מהרבה מאוד נשים וגברים שלומדים את המקצוע הזה להיכנס.

ולכן, בתיקון שאני הוספתי אצלי בהצעת החוק – בהסכמה גם של המגישה, של חברת הכנסת שיר, חברת הכנסת וולדיגר, קרן ברק וחברת הכנסת מואטי – אני מבקש, וכך גם נעשה בעזרת השם, שימצאו את ההגדרה של אקוויוולנטיות שלא מחייבת דווקא תנאי סף בלתי עבירים לחוגים מסוימים.

כי, אני רוצה לומר לכם שאני רואה חשיבות גדולה בכך שילד חרדי, או ילדה חרדית, או ילד ערבי, או ילדה ערבייה, יטופלו על ידי מישהו מתוך המשפחה שלהם, או העדה שלהם, או הקבוצה שלהם; כי ילד עם בעיות רגשיות ונפשיות – אתה צריך להוריד לו מחסומים.

אז אם בא ילד חרדי, ומגיעה ומדברת איתו מישהי שלא מכירה את השפה שלו, לא מבינה למה הוא מתכוון, מה הערכים שלו – אנחנו נפספס גם את הטיפול.

לכן נצטרך לתת לזה הכרה גם בהכשרה אקוויוולנטית, ואני אומר כאן במפורש: לא לוותר על המקצועיות, בקוצו של יו"ד, ושיהיו פה רק אנשי מקצוע הכי טובים בעולם, כי זה לפרוט על מיתרים של ילדים, אבל לא לשים גם מכשולים שבגללם ציבור חרדי, או נשים חרדיות, שכל כך מצליחות בתחום הזה, או נשים ערביות, לא יצליחו לטפל בזה.

תודה רבה.

אני מודה לכל חברי וחברות הכנסת, ואני שמח שיש לנו גם דברים טובים לעשות ביחד, ולא רק דברים רעים, שעל אחד מהם לא יצביעו היום.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב אשר.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסדרת התנגדויות.

מנסור עבאס: קודם כול תשובה?

מנסור עבאס: השר אלעזר שטרן.

מנסור עבאס: ישיב השר אלעזר שטרן.

אמילי חיה מואטי: - - -

מנסור עבאס: כן, ובכל זאת יש התנגדויות.

מנסור עבאס: יש חברי כנסת שמתנגדים.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת, אני צריך להודות הפעם – אני עומד פה עם תשובת שר הבריאות – אני צריך להודות על שני דברים: 1.

אלעזר שטרן: שיש שר בריאות, או שנפלה בחלקי הזכות, יותר נכון, לענות בשם הממשלה על ההצעה הזאת; 2.

אלעזר שטרן: אני שמח לענות בשם הממשלה על הצעת חוק שיש בה קואליציה ואופוזיציה, ויש בה מין אמירה, עוד לפני תוכן ההצעה, שעל דברים חשובים אנחנו יודעים להסכים, ואנחנו לא עסוקים במלחמות של קרדיט או של קואליציה ואופוזיציה.

אלעזר שטרן: חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות מסדיר את העיסוק בשמונה מקצועות בריאות שונים: ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה, טיפול בהפרעות תקשורת, תזונה, קרימינולוגיה קלינית ועוד.

אלעזר שטרן: הסדרת העיסוק נועדה להבטיח רמה מקצועית הולמת של העוסקים בתחום, וכן להגן על שלום הציבור ובריאותו.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת אשר ביקש להדגיש כאן שחלק מההסדרה צריכה להביא בחשבון גם את המטפלות והמטפלים – אבל כנראה בעיקר מטפלות – בתחום הזה בעולם החרדי ובאוכלוסייה הערבית, ואני מצטרף, כמובן, לבקשה שלו.

אלעזר שטרן: משרד הבריאות אמון על כמה מקצועות בריאות המוסדרים בחקיקה ראשית הקובעים את התנאי לקבלת רישיון לכל אחד מהם.

אלעזר שטרן: אני אקצר.

אלעזר שטרן: הזמן שלנו ארוך.

אלעזר שטרן: אני אגיד רק דבר אחד: על פניו, היה נכון שההצעה הזאת תבוא לכאן כבר כהצעה של משרד הבריאות, כהצעת חוק ממשלתית – נכון, חברת הכנסת קרן ברק – אבל על משרד הבריאות יש בימים האלה עומס גדול.

אלעזר שטרן: ולכן, משרד הבריאות תומך בהבאה של הצעת החוק הזאת לקריאה טרומית.

אלעזר שטרן: וזה גם על דעת המציעים, כפוף להמשך תיאום מול משרד הבריאות, כפי שראוי שייעשה בהצעת חוק חשובה כזאת.

אלעזר שטרן: לכן, אני קורא לחברי הכנסת כולם לתמוך בהצעת החוק הזאת.

אלעזר שטרן: תודה.

מנסור עבאס: תודה לשר אלעזר שטרן, תודה רבה.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסדרת התנגדויות.

מנסור עבאס: ראשון המתנגדים – חבר הכנסת אוסאמה סעדי, להצעתה של חברת הכנסת – לכל הצעה יש מתנגד אחד, כל אחד לפי ההצעה שביקש.

מנסור עבאס: קודם כול, חבר הכנסת אוסאמה סעדי ביקש להתנגד להצעתה של חברת הכנסת מיכל שיר סגמן.

מנסור עבאס: איפה חבר הכנסת אוסאמה סעדי?

מנסור עבאס: אינו נוכח, אז אנחנו מורידים את זה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם ביקש להתנגד להצעתה של חברת הכנסת קרן ברק.

מנסור עבאס: בבקשה, תעלה.

מנסור עבאס: אתה מוריד את ההתנגדות?

מנסור עבאס: בבקשה.

קריאות: - - -

מנסור עבאס: עוד תופתע, חבר הכנסת יעקב אשר, שחבר הכנסת משה גפני מתנגד להצעה שלך.

מנסור עבאס: אה, הסרת את זה?

מנסור עבאס: כל הכבוד.

שלמה קרעי: מנסור, גם אני ביקשתי.

מנסור עבאס: גם חבר הכנסת שלמה קרעי ביקש להתנגד, להצעתה של חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מנסור עבאס: הוא התנגד.

אורית סטרוק: - - -

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורית סטרוק, תירגעי, את ביקשת להתנגד להצעתה של חברת הכנסת אמילי מואטי.

מנסור עבאס: את רוצה להעביר את ההתנגדות למיכל וולדיגר?

מנסור עבאס: אני אעביר אותה.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת דוד אמסלם, שלוש דקות.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת.

דוד אמסלם: מפריעים לי.

מנסור עבאס: אתם מפריעים לחבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: אדוני, תעשה סדר.

מנסור עבאס: עוד בשורה: יש חמש בקשות להצבעה שמית על כל חוק.

מנסור עבאס: כל הכבוד לכם.

דוד אמסלם: אתה יכול להפעיל את השעון מההתחלה?

דוד אמסלם: עוד לא דיברתי.

שלמה קרעי: אתם מגבילים אותנו עם סעיף 98 – אנחנו נגביל אתכם בהצבעות שמיות.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול ראיתי את השר עיסאווי פריג', אז רציתי לשאול אותו, הרי הוא לא היה איתכם ברמת הגולן, אני מניח שהבושה הרגה אותו ולכן הוא לא עלה איתכם, השר אלעזר שטרן, לא הוא ולא מנסור עבאס, בגלל שיש להם שתי שפות - - -

מנסור עבאס: אני לא חבר ממשלה.

דוד אמסלם: אחת, תמיד אמרתי לך, הוסדר לך שם, כמו בתקציב, בנו לך חדר, הביאו לך את העוגיות, עשו לך וידיאו קונפרנס ואתה חלק מרכזי מהממשלה, אתה יודע את זה.

דוד אמסלם: וכשלא עלית לרמת הגולן, אזרחי רמת הגולן קצת כעסו.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: חלק מהממשלה לא תומך בהתיישבות ברמת הגולן.

דוד אמסלם: הם תומכים.

דוד אמסלם: קיבלתם כסף, אתם, מה שנקרא, יש לכם את עגל הזהב, המזומנים.

דוד אמסלם: ולכן תתביישו לכם, גם עקרונות אין לכם.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לעבור לעניין.

דוד אמסלם: קודם דיברתי, השר שטרן, על מה שקרה עם בג"ץ שהגשתי על התעשייה האווירית.

אלעזר שטרן: אתה יכול להתנגד?

דוד אמסלם: עכשיו אני מקריא לכם מה השופט – הרי לא מינו מנכ"ל בתעשייה האווירית שנה וחצי, ואני עותר השבוע.

דוד אמסלם: מה כותב השופט מינץ, יחד עם עמיתיו, עמית וסולברג, אלה גאוני הדור.

דוד אמסלם: תקשיב, כבוד השר.

דוד אמסלם: על פניו, העותר רב ריב לא שלו – אני רב ריב לא שלי – והעותר אינו מפרש ולו ברמז בעתירתו מה לו באופן מעשי בסעד המבוקש, למעט העובדה ששימש בעבר כשר האחראי על רשות החברות – דרך אגב, אז זה היה – עד הקמת הממשלה הנוכחית.

דוד אמסלם: לכן הוא בעצם דוחה את העתירה.

דוד אמסלם: רבותיי, אני אמרתי היום ברדיו, וגם קודם, שהשופט הזה, לפני שהוא כתב, בוודאי שתה לפחות בקבוק אחד של עראק עם אקסוס בפנים.

דוד אמסלם: אני אומר לך, הוא טבע בבריכה של העראק, הוא וחבריו.

דוד אמסלם: לי, לחבר כנסת, אין זכות עמידה.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: זאת רמת ההשכלה של שופטי בית המשפט העליון.

דוד אמסלם: אז אספר לך, אתה, מר עמית, וסולברג ומינץ, מה עשיתי כתוצאה מזה.

דוד אמסלם: היות שאני אבקש מכם שוב, ממה שנקרא מפלגת השמאל המרכזית במדינת ישראל, הבג"ץ, לדון בהרכב מורחב, בגלל שיש פה שאלה עקרונית, אז אני בעצם היום הגשתי שתי הצעות חוק.

דוד אמסלם: 1.

דוד אמסלם: שלחבר כנסת יש זכות עמידה בנושאים ציבוריים.

דוד אמסלם: מה לעשות, הוא שופרו של הציבור.

אוסאמה סעדי: אתה נגד זה, לא?

אוסאמה סעדי: אתה נגד ערבות - - -

דוד אמסלם: לא קשור.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: אני מדבר על חבר כנסת.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: מילה אחרונה.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: זכות העמידה – תן לי - - -

אוסאמה סעדי: - - -

דוד אמסלם: הוא מפריע לי.

דוד אמסלם: אז אני אסביר.

דוד אמסלם: זכות העמידה בזמנו - - -

מנסור עבאס: משפט אחרון.

דוד אמסלם: בעצם, כשהעלו את הטענה מול הקהל הרחב, אמרו לו: תשמע, אל תהיה שופרו של הציבור.

דוד אמסלם: אז – א.

דוד אמסלם: חבר כנסת בהגדרה הוא שופר ציבורי, שאם לא כן, מהו?

דוד אמסלם: זה – 1.

מנסור עבאס: טוב, תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: 2.

דוד אמסלם: שני השופטים האחרים לדעתי לא קראו את פסק הדין, רק ככה חתמו עליו.

דוד אמסלם: לכן הגשתי הצעת חוק, היום אני אגיש אותה, ששלושה שופטים שמנהלים בהרכב – זו לא קבוצה שמנהלת דיון, כל שופט ושופט הוא שופט בפני עצמו.

דוד אמסלם: לכן, כל אחד מהם יצטרך לכתוב פסק דין שינמק.

דוד אמסלם: לא להגיד: אני מסכים עם חברי.

דוד אמסלם: אסור לך לקרוא מה חברך אמר.

דוד אמסלם: זה מה שנקרא תיאום המשפט, וזה דבר שאסור.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם, תודה לך.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

דוד אמסלם: אבל בושה וחרפה שאלה שופטי ישראל.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

מנסור עבאס: הוא ביקש להתנגד להצעת החוק של חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מיכל מרים וולדיגר: מי מתנגד?

מיכל מרים וולדיגר: שלמה, רשמתי.

שלמה קרעי: מיכל, תשאלי את אורית סטרוק איך משתמשים בכלים הפרלמנטריים.

אמילי חיה מואטי: היא הסבירה לי הרגע.

שלמה קרעי: מצוין.

שלמה קרעי: אז אני מתנגד גם לשל אמילי, תן לי שש דקות, אדוני.

מנסור עבאס: אין דבר כזה.

שלמה קרעי: אני מבקש להתנגד לעוד חוק.

מנסור עבאס: אני אבדוק, אם יש לי שיקול דעת - - -

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת קרעי, ההטרלות האלה - - -

שלמה קרעי: למה הטרלות?

שלמה קרעי: אתם סותמים לנו את הפה בכל מקום, לפחות איפה שאנחנו יכולים, שלוש דקות פה, שלוש דקות שם.

דוד אמסלם: לא הבנתי, את אומרת לנו מה לעשות?

אמילי חיה מואטי: כבשת הרש.

שלמה קרעי: ממש כבשת הרש.

דוד אמסלם: אמילי, גם לך לא נתנו שום תפקיד.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, לפני שאני אתייחס לגופו של עניין, אני רוצה להסביר את עניין ההצבעות השמיות שאנחנו מבקשים כאן – עניין שלא כל כך ברור לכם, לקואליציה, למה אנחנו מבקשים.

שלמה קרעי: אז כתוב – דודי, אתה שומע?

שלמה קרעי: כתוב, חכמים אומרים: הנותן מתנה לחברו צריך להודיעו.

שלמה קרעי: אם אתה מביא לילד ופלה, שוקולד, הגמרא אומרת, תמרח לו מהשוקולד קצת על המצח, כשאימא שלו תשאל אותו, מי נתן לך את השוקולד, הוא יגיד לה, דודי נתן לי.

שלמה קרעי: שאימא שלו תדע, כדי לקרב בין אחד לשני.

שלמה קרעי: הנותן מתנה לחברו צריך להודיעו.

שלמה קרעי: אז אנחנו נותנים לכם מתנה, הצבעות שמיות, וצריך להודיע לכם למה.

שלמה קרעי: התשובה היא ככה: מכיוון שהשבוע, באופן חסר תקדים, דיקטטורי, היה שימוש שלא היה כמותו בסעיף 98.

שלמה קרעי: השתמשתם בו חמש פעמים, שברתם את כל השיאים בכנסת, וחוץ מהעניין הזה, היום, יום רביעי, שמוקדש להצעות חוק פרטיות, החלטתם להביא שלוש הצעות חוק ממשלתיות בסוף סדר-היום, כאשר אתם חושבים שאנחנו נתעייף מכם ולא נהיה פה וככה תוכלו להעביר חוקים, ככה, בקליק.

שלמה קרעי: אז אנחנו כאן, עם הצבעות שמיות לכל הצבעה וננצל את מלוא זכות הדיבור שלנו עד הבוקר, עד הצוהריים, כמה זמן שזה ייקח.

שלמה קרעי: וזה גם טוב כי אתם תעשו פחות נזק.

שלמה קרעי: עכשיו, לגופו של עניין, אדוני, החוק הזה מדבר על הסדרה של טיפול באומנות.

שלמה קרעי: ויש לנו כאן שר לביטחון פנים וראש ממשלת ההונאה, שהצטרף אליו בהסברה, בפסיכולוגיה של המרצחים, של הטרוריסטים.

שלמה קרעי: בנט אמר בריאיון: האם אנחנו בוחרים בטיפול באוכלוסייה הערבית, שהוזנחה והתפוצצה לנו בשומר החומות?

שלמה קרעי: אז בנט, אחרי הסכמה שבשתיקה שהוא נתן לשר הרש"פ, בר לב, בנט מאמץ על מלא את העמדות של בר לב ורע"מ והמשותפת.

שלמה קרעי: הטרוריסטים הם הקורבן והנרצחים הם הטיפול הפסיכולוגי והריפוי בעיסוק שלהם.

שלמה קרעי: אז חבריי, הגשתם את הצעות החוק להסדיר את הטיפול באומנות, אני מציע שתשבו גם עם בר לב, ואולי תכניסו גם את הריפוי בעיסוק של הטרוריסטים, כמו שהוא ובנט מגדירים את זה, תכניסו גם את זה.

שלמה קרעי: הרי הם הקורבן, והנפגעים הם האשמים.

שלמה קרעי: צריך לרפא אותם בעיסוק, אנחנו צריכים לתת להם טיפול פסיכולוגי, שלא ירצחו בנו, שלא יפגעו בנו.

שלמה קרעי: תסדירו גם את זה בחוק.

שלמה קרעי: אני חושב שראש ממשלת ההונאה יודה לכם.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להתנגדות הבאה – חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: מיכל ומיכל וקרן ואמילי והרב יעקב אשר, קודם כול, תודה רבה לכולכם על החוק החשוב הזה.

אורית סטרוק: יחד עם זאת, מכיוון שהחוק עוסק בטיפול באומנות, אני רוצה לספר לכם, חבריי חברי הכנסת, על אומנות חדשה, שבה אנחנו מטופלים בכנסת הזו, וזו אומנות העמדת הפנים.

אורית סטרוק: ויש חמש דרכים לבטא את האומנות הזאת:

אורית סטרוק: הדרך הראשונה היא אומנות "לא ראיתי, לא שמעתי ולא ידעתי".

אורית סטרוק: לא ראיתי שגנץ מעביר לפלסטינים את שטחי C, לא שמעתי שהוא מחזיר להם כספי טרור בשיטת הדלת המסתובבת – לא ראיתי, לא שמעתי, לא ידעתי ולכן גם לא דיברתי.

אורית סטרוק: זו אומנות ראשונה.

אורית סטרוק: האומנות השנייה היא שיטת "אני מאוד כועס".

אורית סטרוק: אני מאוד כועס שגנץ מזמין אליו את אבו מאזן, מממן הטרור, באמצע גל טרור – זה נורא ואיום.

אורית סטרוק: אני ממש כועס.

אורית סטרוק: זו האומנות השנייה.

אורית סטרוק: האומנות השלישית היא אומנות "מתחייב אני, אבל לא עכשיו".

אורית סטרוק: אני מתחייב לא להעביר חוקים של מי שמשתתף בקמפיין אלימות המתנחלים, אבל אני לא אעשה את זה עכשיו.

אורית סטרוק: אני מתחייב.

אורית סטרוק: האומנות הרביעית זו אומנות "תגידו תודה ששמרתי עליכם מהעז".

אורית סטרוק: למשל, בחוק החשמל, ווליד טאהא ביקש גם את זה וגם את זה וגם את זה – ואני שמרתי עליכם, כי בסוף קיבלתם רק את החוק הגרוע, חוק החשמל, ולא חוק עוד יותר גרוע, אז תגידו תודה.

אורית סטרוק: כיוצא בזה, תגידו תודה ששמרתי עליכם מיוליה מלינובסקי.

אורית סטרוק: יוליה מלינובסקי היא העז של מתן כהנא, ותכף כולנו נגיד לו תודה, וגם לניר אורבך, ששמר לנו מהעז הזאת.

אורית סטרוק: אז זאת האומנות הרביעית.

אורית סטרוק: והאומנות החמישית היא האומנות של כבוד היושב-ראש שיושב כאן.

אורית סטרוק: מכובדי היושב-ראש, האומנות של "אני תומך במדינה יהודית, ואני בסך הכול באתי על נושאים אזרחיים.

אורית סטרוק: אני בכלל כולי נופת צופים – אני בכלל איתכם.

אורית סטרוק: אני רק אומר: אל תהרסו בתי מחבלים, ואל תפגעו בטרוריסטים, ואל תטעו נטיעות בנגב, כי זה פוגע באזרחים שלי, אבל בסך הכול אני איתכם.

אורית סטרוק: אז זאת האומנות החמישית.

אורית סטרוק: עכשיו, השאלה היא איזו אומנות הכי הכי מדברת אליכם, כמו שאמר קודם חבר הכנסת יעקב אשר – לכל אוכלוסייה צריך את טיב האומנות שמדברת אליה.

אורית סטרוק: אז אתם יכולים, חבריי חברי הכנסת, לבחור איזו דרך מכל הדרכים המיוחדות של אומנות הטיפול בחברי הכנסת – ולמשל, חברת הכנסת מיכל שיר, שאני נורא אוהבת אותה אהבת נפש, איך אפשר לעזור למיכל שיר לשבת בשקט ובנחת בקואליציה - -

מנסור עבאס: כן, תודה.

אורית סטרוק: - - שתבחר את אחת מכל חמש האומנויות.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אורית סטרוק.

מנסור עבאס: גם חבר הכנסת משה גפני ביקש להתנגד להצעת החוק, בבקשה.

מנסור עבאס: אני לא אציין לאיזו הצעה מהן.

קריאה: - - -

מנסור עבאס: כן.

קריאה: - - -

מנסור עבאס: לא.

שלמה קרעי: יש חמש הצעות חוק - - -

מנסור עבאס: כן, אני קראתי לחבר הכנסת אוסאמה סעדי, והוא לא נכח, אז הורדנו אותו.

מנסור עבאס: לא.

קריאות: - - -

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת - -

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

משה גפני: - - השר אלעזר שטרן עשה היום שני דברים, האחד טוב והאחד רע.

משה גפני: אני אגיד לך מה טוב – הטוב זה כששאלנו אותך אם אתה מסכים לחוק הזה שהוצג כאן על ידי חבר הכנסת יעקב אשר, ושאחרים גם הסכימו לו, ואמרת שנכון, שאתה בעד, ושזה דבר טוב, ושזה באמת נחוץ מאוד; שזו החלטה נכונה, ואני מקווה ששר הבריאות מודע - - -

אלעזר שטרן: שלא תבזבז את השלוש דקות שלך על שבחים.

משה גפני: לא, לא, אני משאיר דקה וחצי לדבר אחר.

משה גפני: הדבר הרע שעשית היה – אין רוב לחוק של יוליה מלינובסקי, אין רוב בכנסת, ואתה ניסית לתווך כדי שהעניין הזה יבוא עם הצעת חוק ממשלתית בעוד שבועיים.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך, אדוני השר, אני רוצה להגיד לכנסת – אני רואה שאתה לא רוצה לשמוע את הדברים הרעים עליך, אז אני אגיד אותם: גיור ייעשה על ידי ראש ישיבה.

משה גפני: משהו חדש הגיע לעם ישראל – ראש ישיבה יעשה גיור, אבל בתנאי שהוא ראש ישיבה ציונית, ולא ראש ישיבה שנמצא, נניח, בישיבת פוניבז.

משה גפני: לא, הוא לא, כי הוא שחור.

משה גפני: אני לא מבין איך היועץ המשפטי לממשלה מסכים בכלל לדבר כזה – ואתה, השר אלעזר שטרן, הרי אתה מכיר את הדברים.

משה גפני: אתה יודע, בדברים רעים, אתה מנסה לדבר איתנו מקצועית.

משה גפני: אולי תסביר לי מה מקצועי בעניין הזה?

משה גפני: היהדות איננה דת מסיונרית, ולא יכול להיות שראש ישיבה, גדול ככל שיהיה, הוא זה שעושה את הגיור, או רב עיר, או רב שכונה, לא משנה מה.

משה גפני: המשמעות של העניין היא לפרק את העם היהודי.

משה גפני: למה נתת לזה יד, השר אלעזר שטרן?

סמי אבו שחאדה: - - -

משה גפני: מה?

סמי אבו שחאדה: - - -

משה גפני: כן, אתה יודע מה?

משה גפני: זה כבר מתחיל להיות מעניין.

משה גפני: יפה.

משה גפני: אתה יודע מה?

משה גפני: הוא מתחיל להיות צודק גם בעניין הזה.

משה גפני: אתם תגידו רק מי יוכל לעשות גיור ומי לא יוכל לעשות גיור.

משה גפני: למה נתת לזה יד, השר אלעזר שטרן?

משה גפני: אתה יודע שזה פירוק העם היהודי.

משה גפני: אני, שאני צריך להתמודד איתך על נושאי דת ומדינה – עומד מולי מישהו שמדבר מקצועית.

משה גפני: מה מקצועי פה?

משה גפני: מה הדבר הזה?

משה גפני: מה, הפכתם להיות ממשלת ערב רב?

משה גפני: ממשלה שמכניסה מכל הבא ליד, והנושא של דת ומדינה הופך להיות דבר מצחיק, עלוב?

משה גפני: ככה אתם רוצים להחזיק את זה?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני - -

איתן גינזבורג: נא לסיים.

משה גפני: - - מודה ליושב-ראש, וגם לך, על זה שאפשרת לי להתנגד להצעת החוק, אבל אחרי שהשר אלעזר שטרן אמר שהוא מקבל גם את הצעת החוק של יעקב אשר, והוא מקבל את כל החוקים האלה – אז אני חושב שזו אמירה נכונה וטובה, ואני מודה לו על כך.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

שלמה קרעי: יש עוד חוק.

שלמה קרעי: יש חמישה חוקים.

איתן גינזבורג: רק שנייה.

שלמה קרעי: יש חוק אחד שעדיין לא העלו.

איתן גינזבורג: מה, אתה רוצה להשיב?

איתן גינזבורג: אני לא חושב שאתה יכול.

איתן גינזבורג: לא, כי זה בתמיכת ממשלה.

איתן גינזבורג: זה בתמיכת ממשלה.

אלעזר שטרן: אני רוצה לומר - - -

איתן גינזבורג: מה אתה רוצה לומר?

איתן גינזבורג: אין פרוצדורה כזאת שאתה עולה עכשיו.

קריאה: פנו אליי - - -

איתן גינזבורג: מנסור אישר לך?

קריאה: כן.

קריאה: כן.

שלמה קרעי: רגע, יש עוד מתנגד לחוק.

שלמה קרעי: יש ארבעה.

איתן גינזבורג: לא, כבר אין.

איתן גינזבורג: תעשו לי טובה, תנו לי לנהל.

איתן גינזבורג: יש לי פה סימון שהיושב-ראש מתנגד.

קריאות: - - -

שלמה קרעי: איתן, אתה נותן לשר לעלות - - -

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת קרעי, חבר הכנסת קרעי - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - -

שלמה קרעי: - - - מגיעה עוד התנגדות.

אלעזר שטרן: חבר כנסת קרעי, הוא הציע עוד התנגדות.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לך משהו על "מגיע".

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לך משהו על "מגיע" - - -

דוד אמסלם: לא הבנתי, לכל מה שכותב מנסור עבאס אתה מאמין?

אלעזר שטרן: חבר הכנסת דודי אמסלם, אני רוצה להגיד לך משהו:

אלעזר שטרן: אני מאמין לכל מה שכותב חבר הכנסת מנסור עבאס - - -

קטי קטרין שטרית: - - - אבל היא אומרת לכם – ירדנה מנסה להגיד לכם שזה בניגוד לתקנון.

אלעזר שטרן: - - - אני בכלל חושב – אבל הוא אישר לי לדבר.

אלעזר שטרן: קטי, יכול להיות.

איתן גינזבורג: טוב, טוב - - -

אורלי לוי אבקסיס: איך אתם מסובבים?

אורלי לוי אבקסיס: איך?

אורלי לוי אבקסיס: מה שנהיה מהבית הזה - - -

קטי קטרין שטרית: מה נסגר איתכם?

קטי קטרין שטרית: זה לא ייאמן, אין לנו זכויות?

אלעזר שטרן: היחיד מבין חברי הכנסת - -

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא מכירים את התקנון.

אלעזר שטרן: - - שהביע את המילה התנגדות, שהזכיר את המילה התנגדות, מאלה שעלו לכאן, זה חבר הכנסת גפני – בצורה מפולפלת, גם הוא, אבל הוא לפחות ניסה לכבד את הפרוטוקול.

שלמה קרעי: אתה עכשיו אומר לנו שאנחנו פועלים נגד התקנון, ואתה פועל נגד התקנון.

אלעזר שטרן: חד-משמעית אני אומר לכם.

אלעזר שטרן: אני אומר לכם - -

שלמה קרעי: עכשיו, איתן, טול קורה מבין עיניך.

אלעזר שטרן: - - שכשהיוש

אלעזר שטרן: ב-ראש קורא לכאן ונותן זכות התנגדות - -

שלמה קרעי: טול קורה מבין עיניך.

אלעזר שטרן: - - אתם מקבלים את הזכות רק בגלל ההתנגדות, ואתם אפילו לא מזכירים את המילה להתנגד.

שלמה קרעי: אתה עונה עכשיו - - -

קריאות: - - -

אלעזר שטרן: אתם מבזים את הכנסת, אני אומר עוד פעם.

שלמה קרעי: אתה מבזה עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

אלעזר שטרן: ודווקא בהצעה כזאת, שיש עליה הסכמה רחבה, והממשלה מסכימה, כשאתם לוקחים את תקנון הכנסת ואתם הופכים אותו.

אלעזר שטרן: והדבר האחר - -

שלמה קרעי: אתה מבזה את התקנון.

דוד אמסלם: השר, ברוך הבא לכנסת.

אלעזר שטרן: - - חבר הכנסת אמסלם, לך אני רוצה להגיד - -

דוד אמסלם: אתה יודע מה עשיתם פה בשבע שנים האחרונות?

דוד אמסלם: אני אראה לך.

דוד אמסלם: אתה עשית, גם אתה.

אלעזר שטרן: - - דודי, אתה לוקח הצעה שיש עליה קונסנזוס והסכמה - -

דוד אמסלם: אבל אני אענה לך.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

אלעזר שטרן: - - ואתה מנצל גם אותה כדי להשתלח בשופטי בית משפט העליון, ובמיוחד בשופט שנחשב אולי שמרן, השופט סולברג – זה לא מכובד.

אלעזר שטרן: תודה.

דוד אמסלם: ואללה, אתה עכשיו מטיף לנו מוסר?

דוד אמסלם: באיזה כלים פרלמנטריים אתם השתמשתם?

איתן גינזבורג: גברתי המזכירה, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה שמית, על פי בקשה של 20 מחברי הכנסת.

איתן גינזבורג: נא לעבור להצבעה, בבקשה.

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת.

שלמה קרעי: איתן, יש להם זכות להשיב, מה זה?

שלמה קרעי: יש להם זכות להשיב.

שלמה קרעי: למה אתם לא נותנים להם זכות להשיב?

שלמה קרעי: מה זה הדבר הזה?

אורלי לוי אבקסיס: זכות להשיב - - -

שלמה קרעי: בעלי ההצעות יכולים להשיב.

איתן גינזבורג: אתה מבקש הצעת חוק?

איתן גינזבורג: אבל היא לא פנתה אליי, היא לא פנתה למזכירה, מה אתה רוצה ממני?

איתן גינזבורג: אתה לא צריך להיות הדובר שלה.

איתן גינזבורג: אם היא רוצה להשיב, היא תפנה למזכירה והמזכירה תעדכן אותי.

איתן גינזבורג: היא צריכה לפנות למזכירה, אדוני.

דוד אמסלם: בנוהל אתה צריך לשאול אותה.

איתן גינזבורג: קרן, את רוצה לעלות?

איתן גינזבורג: מיכל, את רוצה להשיב?

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: מיכל, את לא רוצה לעלות?

איתן גינזבורג: לא רוצה.

איתן גינזבורג: קרן, רוצה לעלות להשיב?

איתן גינזבורג: אז תעלי.

דוד אמסלם: מה, אתה עושה לנו טובה?

דוד אמסלם: תעלי?

דוד אמסלם: תשאל אותה.

דוד אמסלם: דרך אגב, יש להם זכות – אתה שואל אותם.

איתן גינזבורג: נא לשבת, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, חברת הכנסת ברק.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: אתה לא עושה פה מה שאתה רוצה, עם כל הכבוד לך.

איתן גינזבורג: נכון, אני לא מתנהג כמוך, אני לא עושה מה שאני רוצה.

איתן גינזבורג: אני לא מתנהג כמוך, אני לא עושה מה שאני רוצה.

דוד אמסלם: כל מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: אתה רומס את התקנון איך שאתה רוצה.

איתן גינזבורג: בבקשה, חברת הכנסת ברק.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: אתם מתנהלים פה בבריונות, בהתנשאות.

דוד אמסלם: אתה יושב לי כאן – זה התקנון, מה, אתה עושה לנו טובה?

קרן ברק: חברים, אל תהפכו את זה עכשיו – די, הייתה אווירה נעימה סביב החוק הזה.

איתן גינזבורג: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: למה אתה לא - - -

איתן גינזבורג: אני אבוא אליך לקבל שיעורים פרטיים, בסדר?

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

שלמה קרעי: רגע, אני רוצה לדבר עם היושב-ראש, מה זה?

איתן גינזבורג: בבקשה, חברת הכנסת ברק.

איתן גינזבורג: אני לא מדבר איתך, אני מדבר רק דרך המזכירות.

דוד אמסלם: אל תתנשא, אל תתנשא.

איתן גינזבורג: בבקשה.

קרן ברק: קשה לי.

קרן ברק: הייתה אווירה מאוד נעימה - - -

דוד אמסלם: אתה תנהל את הכנסת כמו שכתוב בתקנון.

דוד אמסלם: כל יום אתם הורסים את הכנסת עוד ועוד, אתה והחבר שלך.

דוד אמסלם: אני מבין שרק היום שמעתם בפעם הראשונה - - -

קרן ברק: חברים יקרים, הייתה אווירה כל כך נחמדה סביב החוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: - - - אתה לא יודע שמותר לה לענות ולהגיב?

אלעזר שטרן: הם יכולים רק אם הממשלה מתנגדת, תסתכל.

קרן ברק: כן?

קרן ברק: יכול להיות שאתה צודק.

אלעזר שטרן: כן, אני חושב שאם הממשלה - - -

איתן גינזבורג: השר שטרן, יש בעיות – למזכירת הכנסת וליועץ המשפטי.

איתן גינזבורג: גם את.

איתן גינזבורג: אל תדברו איתי, בבקשה.

איתן גינזבורג: אני רוצה לנהל את הישיבה.

איתן גינזבורג: בבקשה, חברת הכנסת ברק.

קרן ברק: אני רוצה שנעשה rewind לדקות האחרונות.

קרן ברק: אלעזר, אתה עלית ואמרת: איזה כיף – חוק שקואליציה ואופוזיציה מצביעות עליו ביחד, חוק שנאבקנו עליו כל כך הרבה שנים.

קרן ברק: דרך אגב, חבל שאחמד טיבי לא פה, כי הוא יזם את החוקים האלה עוד לפני 10 ו-15 שנה, של הסדרת הטיפול במקצועות הפארה-רפואיים, וזה היה צריך להגיע כמקשה אחת בחוקים הקודמים, עם הקרימינולוגיה ועם הפיזיותרפיה ועם כל החוקים הכל-כך חשובים האלה, כדי לאפשר לאזרחי ישראל לקבל סטנדרטיזציה של טיפול רגשי ונפשי ברמה הנאותה שלהם.

קרן ברק: פתחתי ואמרתי שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה, כי זה מאבק כל כך משמעותי, שבדרך כמו שאמרתי, גם המובילים שלו נפטרו, לצערי הרב.

קרן ברק: והיום, הייתה אווירה נעימה, והגענו להסכמות, קואליציה ואופוזיציה, והממשלה תמכה, והמגזרים השונים, גם החרדים וגם האוכלוסייה הערבית – הגענו גם איתם להסכמות – והבנו, כולם, שהילדים של כל המגזרים ושל כל אזרחי מדינת ישראל צריכים לקבל את הטיפול הטוב והנעים ביותר.

קרן ברק: רצינו שתהיה פה איזושהי קומביה כזו, של כולנו ביחד סביב משהו אחד, בימים של ריחוק לבבות – שיהיה קירוב לבבות.

קרן ברק: והתחלנו, וכמעט הגענו לזה, וצר לי שדווקא עכשיו, באקורד הסיום, אנחנו מגיעים לכאלה חילוקי דעות.

קרן ברק: התקנון הוא משהו שצריך לכבד אותו מכל הכיוונים.

קרן ברק: אני מבקשת: תתמכו בחוק הזה, ונחזור לאווירה הנעימה שהתחלנו איתה.

קרן ברק: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת וולדיגר, בבקשה.

דוד אמסלם: אתה, איתן, מרושע, חצוף, אתה מתנשא, לא מתבייש, לא מכיר את התקנון, ויושב לי כאן כמו ספינקס, כאילו אתה גאון הדור, אתה ומיקי לוי.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

מיכל מרים וולדיגר: תודה, כבוד היושב-ראש.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד השר, כנסת נכבדה, אני רוצה, גם אני, לחזור על הדברים שאמרה פה חברתי קרן.

מיכל מרים וולדיגר: עניין של אומנות הוא עניין חשוב.

דוד אמסלם: - - -

מיכל מרים וולדיגר: לא הכול אפשר להביע במילים.

מיכל מרים וולדיגר: ובהחלט, אני רוצה לברך – אני רוצה לברך גם את הקואליציה וגם את האופוזיציה, שמצאו לנכון לחבור ביחד כדי להעביר את החוק הכל-כך כל כך חשוב הזה.

מיכל מרים וולדיגר: רגע, אני לא יכולה.

אמילי חיה מואטי: אבל מה עשתה לך וולדיגר?

דוד אמסלם: בגללנו היא מדברת – הוא לא רצה לתת לה.

אמילי חיה מואטי: בזכותך היא מדברת.

אמילי חיה מואטי: קדימה.

דוד אמסלם: - - -

איתן גינזבורג: חברת הכנסת וולדיגר, את צריכה להשיב על ההתנגדות.

מיכל מרים וולדיגר: לא על חשבון הזמן שלי.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא יכולה.

דוד אמסלם: - - - המתנשא הזה כל פעם - - - בית משפט העליון.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה בהחלט לשכנע – ואני חושבת שאין צורך – את אלה שמתנגדים לנו.

מיכל מרים וולדיגר: החוק הזה הוא חוק חשוב.

מיכל מרים וולדיגר: נכון, חבל שצריך לעשות כל מיני תעלולים וכל מיני התפתלויות כדי להביא חוק, שגם הקואליציה תצטרף אליו, אבל היא כבר הצטרפה.

מיכל מרים וולדיגר: ובכלל, חברתי אמילי מואטי הייתה מלכתחילה בחוק הזה, אז גם לא היינו צריכים לעשות כל מיני טרלולים שאנחנו נאלצים לעשות.

מיכל מרים וולדיגר: זה חוק חשוב, זה חוק שנוגע בנפש של כולנו, כי אומנות זה עניין של נפש, וצריך להסדיר את זה, כי לא יכול להיות שניתן לכל מיני שרלטנים לטפל בנפש של הילדים ושל אזרחי מדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: צריך להתאים את זה גם תרבותית.

מיכל מרים וולדיגר: תודה לחברי יעקב אשר, ותודה לכל מי שעוסקים בזה.

מיכל מרים וולדיגר: אני קוראת לכולנו להצביע פה אחד, וקוראת לכל חברי הכנסת שלא נמצאים במליאה, אלא נמצאים בחדרים שלהם, לקום ולהגיע לפה כדי שיהיו פה פעם אחת 120 חברי כנסת שיצביעו בעד החוקים החשובים האלה.

מיכל מרים וולדיגר: הם חוקים שהם לא ימין ולא שמאל, ולא עולים ולא ותיקים, ולא ערבים ולא יהודים.

מיכל מרים וולדיגר: אז כולם יבואו להצביע, ונראה פה פעם אחת לכל אזרחי מדינת ישראל שיש דברים שהם מעל לפוליטיקה של שמאל וימין.

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה.

מיכל מרים וולדיגר: קדימה, לבוא להצביע.

שלמה קרעי: איתן, יש עוד חוק חמישי שלא התנגדנו אליו, ואנחנו מבקשים להתנגד.

איתן גינזבורג: אוסאמה סעדי, אתה רוצה להתנגד?

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת בהצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה התחילה – על הצעת חוק מס' 2477, של חברת הכנסת סגמן.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – אינו נוכח

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, הרי זה - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, אנחנו באמצע ההצבעה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: אנחנו באמצע ההצבעה.

דוד אמסלם: אתה מבין - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

איתן גינזבורג: אנחנו באמצע הצבעה.

איתן גינזבורג: זה מפריע למזכירת הכנסת.

יואב קיש: - - - צועק, למה אתם לא קוראים גם לו?

דוד אמסלם: תתנשא, תקרא לי - - -

איתן גינזבורג: אני לא שומע אותו צועק.

איתן גינזבורג: יש רק אחד שצועק במליאה הזאת.

דוד אמסלם: דרך אגב, מה משנה - - -

איתן גינזבורג: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

איתן גינזבורג: נא לצאת החוצה, בבקשה.

שלמה קרעי: יש רק אחד שמפר את התקנון - - -

דוד אמסלם: - - - בתקנון של הכנסת - - - שאתה מבין משהו גם.

דוד אמסלם: (חבר הכנסת דוד אמסלם יוצא מאולם המליאה.

דוד אמסלם: )

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – אינה נוכחת חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – בעד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו ונוכח צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד

איתן גינזבורג: רק שנייה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת קושניר, חברת הכנסת סגמן, חברת הכנסת ברק, חברת הכנסת אמילי מואטי – סדרנים, אנא, כל מי שהצביע – לצאת מהאולם.

איתן גינזבורג: אי-אפשר להתנהג בצורה כזאת.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מואטי, נא לצאת מהאולם.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מואטי, מספיק.

איתן גינזבורג: אתם מדברים, וזה מפריע להצבעה.

איתן גינזבורג: שפרית, אם את לא יושבת עכשיו, את יוצאת מהאולם.

איתן גינזבורג: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – אינה נוכחת יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – בעד

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סגמן, חבר הכנסת קיש, די, זה מפריע, תדברו בחוץ.

איתן גינזבורג: המזכירה צועקת, אי- אפשר ככה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – בעד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – אינה נוכחת שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – בעד

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – בעד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח סימון דוידסון – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו ונוכח צחי הנגבי – אינו נוכח רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – בעד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – בעד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – בעד אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – בעד אופיר סופר – אינו נוכח עידית סילמן – אינה נוכחת מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד אביר קארה – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – בעד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: רם בן ברק.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) רם בן ברק – בעד

איתן גינזבורג: ניר אורבך.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) ניר אורבך – בעד

איתן גינזבורג: אוריאל בוסו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) אוריאל בוסו – בעד

איתן גינזבורג: מופיד מרעי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מופיד מרעי – בעד רות וסרמן לנדה – בעד

איתן גינזבורג: יואב בן צור.

ירדנה מלר-הורוביץ: יואב בן צור – בעד

איתן גינזבורג: יש עוד מישהו שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אין.

איתן גינזבורג: ההצבעה הסתיימה.

איתן גינזבורג: נא למנות את הקולות.

קריאה: לא, אני רואה את צחי הנגבי.

קריאה: צחי הנגבי.

איתן גינזבורג: הוא לא אמר.

איתן גינזבורג: תמה ההצבעה.

איתן גינזבורג: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 68, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק התקבלה, ותעבור לדיון בוועדת הבריאות של הכנסת.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – טיפול באמצעות אומנויות), שמספרה 159, של חברת הכנסת ברק.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה שמית על פי בקשת 20 חברי כנסת.

איתן גינזבורג: רק שנייה, רק שנייה.

איתן גינזבורג: קרן ברק אמרה לי שהיא רוצה למחוק את שמה מ-20 חתימות.

יואב קיש: הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: הגישו שמית, הגישו כבר שמית.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת ברק, את ביקשת להסיר את חתימתך?

איתן גינזבורג: חברת הכנסת ברק, את ביקשת להסיר את חתימתך מ-20 חתימות?

קרן ברק: כן, כן.

יואב קיש: הנה, 20 חתימות.

יואב קיש: יש לנו שמית.

יואב קיש: יש לנו 20 חתימות.

יואב קיש: התחלת את ההצבעה, למה אתה לא מסיים?

איתן גינזבורג: סליחה, היא ביקשה לפני זה להסיר את שמה.

איתן גינזבורג: מה יש לך?

איתן גינזבורג: סליחה, אני לא עובד בצורה כזו.

איתן גינזבורג: זה לא עובד בצורה כזאת.

איתן גינזבורג: מה יש לך?

איתן גינזבורג: זה לא עובד בצורה כזאת.

איתן גינזבורג: סליחה, זה לא החלטה של זה.

איתן גינזבורג: זה החלטה של 20 חברי כנסת, לא החלטה של יואב קיש.

איתן גינזבורג: אני כבר מתחיל לחשוב ש-20 החתימות – אנשים לא חתמו את 20 החתימות האלה.

איתן גינזבורג: מחתימים פה אנשים שלא נמצאים בכנסת.

איתן גינזבורג: בבקשה, הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

איתן גינזבורג: סדרנים, נא לעזור לי להשליט סדר, בבקשה.

איתן גינזבורג: שמית.

איתן גינזבורג: נא לשבת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שיין, נא לשבת; חבר הכנסת אשר, נא לשבת; חבר הכנסת אורבך, נא לשבת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת קיש, סטרוק, מואטי, נא לשבת.

איתן גינזבורג: סדרנים.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברי הכנסת, אנחנו לא נתחיל בהצבעה, אנחנו נחכה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן צור, נא לשבת, בבקשה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברת הכנסת סגמן, חברת הכנסת סגמן, נא לשבת, בבקשה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת ברק, נא לשבת.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורית סטרוק, חברת הכנסת אורית סטרוק, חברת הכנסת אורית סטרוק.

איתן גינזבורג: אני לא יכול יותר מזה.

איתן גינזבורג: סדרנים, בבקשה, להושיב את חברת הכנסת סטרוק.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סובה, נא לשבת.

איתן גינזבורג: נא לשבת, שב במקומך.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סטרוק, שבי במקומך כבר.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: דבר ראשון, שב.

איתן גינזבורג: אל תיתן לי הוראות.

איתן גינזבורג: נא להתחיל את ההצבעה.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא להתחיל בהצבעה.

איתן גינזבורג: השר שטרן, די, זה מפריע.

איתן גינזבורג: נא להתחיל בהצבעה.

אלעזר שטרן: רק תגיד - - -

איתן גינזבורג: ההצבעה היא לפי סדר-היום.

איתן גינזבורג: אמרתי גם שזה קרן ברק, הודעתי כבר.

איתן גינזבורג: אם אתם רוצים, תקשיבו.

איתן גינזבורג: לא אחזור על דבריי פעמיים, כי לא שמעתם.

איתן גינזבורג: בבקשה, נא להתחיל בהצבעה.

איתן גינזבורג: נא לשמור על השקט.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סטרוק, חברת הכנסת סטרוק.

איתן גינזבורג: אבשלום, אבשלום, נא להוציא אותה מהמליאה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סטרוק, חברת הכנסת סטרוק, חברת הכנסת אורית סטרוק, נא לצאת מהמליאה.

איתן גינזבורג: היא תחזור כששמה יוקרא לצורך הצבעה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: (חברת הכנסת אורית סטרוק יוצאת מאולם המליאה.

איתן גינזבורג: )

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: מירב בן ארי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: קרן ברק, שבי במקומך, שבי במקומך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת רם שפע, שב במקומך.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת יריב לוין וסילמן, בבקשה, שבו.

איתן גינזבורג: בבקשה, או תהיו בחוץ, בצד.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת הרצנו, שב במקומך.

איתן גינזבורג: אי-אפשר לנהל הצבעה בצורה כזאת.

איתן גינזבורג: סדרנים.

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: הסדרנים.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שרן השכל, נא לשבת.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת, חברי הכנסת, נא לשבת.

איתן גינזבורג: נא להמשיך בהצבעה.

איתן גינזבורג: שרן השכל, חברת הכנסת שרן השכל, אני קורא אותך לסדר בפעם ראשונה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח

דוד אמסלם: אני יכול להצביע?

איתן גינזבורג: בוודאי, איזו שאלה?

איתן גינזבורג: ברור.

איתן גינזבורג: מה זה?

איתן גינזבורג: נא להצביע.

דוד אמסלם: אה, טוב.

דוד אמסלם: מצביע בעד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קושניר, חבר הכנסת קושניר, חבר הכנסת אלכס קושניר, אי-אפשר ככה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה גפני, זה מפריע.

איתן גינזבורג: אני מצטער.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, זה מפריע.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סילמן.

איתן גינזבורג: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – אינה נוכחת חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – לא משתתף בהצבעה יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – אינו נוכח אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: פטין מולא.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מולא, חבר הכנסת מולא, חבר הכנסת מולא, פטין מולא, לא מקשיב.

איתן גינזבורג: אני לא יכול ככה, אי-אפשר.

איתן גינזבורג: לא, לא קראתי בשמך.

איתן גינזבורג: אתה פשוט מפריע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, חברת הכנסת שטרית, זה מפריע למזכירה.

איתן גינזבורג: מילא תפריעו לי, אבל לא למזכירה.

איתן גינזבורג: אתה צורח.

איתן גינזבורג: אתה לא שם לב אפילו.

איתן גינזבורג: אתה צורח.

איתן גינזבורג: די כבר.

איתן גינזבורג: אי-אפשר להתנהל בצורה כזאת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חברת הכנסת) שרן מרים השכל – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, מיקי לוי.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש מיקי לוי, מיקי לוי.

איתן גינזבורג: סדרנים.

איתן גינזבורג: מיקי לוי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – אינה נוכחת יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: פטין מולא, פטין מולא.

איתן גינזבורג: בעד.

איתן גינזבורג: אי-אפשר ככה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) פטין מולא – בעד

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שטרית, זה מפריע.

איתן גינזבורג: עליזה, עליזה, עליזה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, אפשר, בבקשה?

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, אי-אפשר ככה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד

איתן גינזבורג: עידית סילמן, עידית סילמן.

עידית סילמן: לא משתתפת.

איתן גינזבורג: לא משתתפת?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עידית סילמן – אינה משתתפת בהצבעה עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – בעד

איתן גינזבורג: אביגדור.

איתן גינזבורג: דנית, דנית, דנית, דנית, די.

איתן גינזבורג: אי-אפשר ככה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – אינה נוכחת אביר קארה – אינו נוכח

איתן גינזבורג: אלכס קושניר, חבר הכנסת קושניר.

אלכס קושניר: נגד.

איתן גינזבורג: נגד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו משתתף בהצבעה ישראל אייכלר – בעד משה ארבל – בעד זאב בנימין בגין – נגד ענבר בזק – נגד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד צבי האוזר – בעד שרן מרים השכל – בעד רות וסרמן לנדה – בעד אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – בעד אחמד טיבי – בעד אלון טל – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – בעד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – בעד חיים כץ – בעד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – בעד נעמה לזימי – בעד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד עלי סלאלחה – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – אינו נוכח מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) נפתלי בנט – בעד

איתן גינזבורג: אם כך, תמה ההצבעה.

איתן גינזבורג: נא למנות את הקולות, בבקשה.

איתן גינזבורג: אם כך, להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 82, נגד – 19, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – טיפול באמצעות אומנויות), של חברת הכנסת קרן ברק, עברה, ותעבור להמשך דיון בוועדת הבריאות של הכנסת.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות של חברת הכנסת מיכל וולדיגר, שמספרה 1815.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה אלקטרונית.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא שבו במקומותיכם.

איתן גינזבורג: נאפשר לכולכם להגיע.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות של חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 73

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 74, בתוספת קולו של יושב-ראש הכנסת מיקי לוי, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק עברה, ותעבור להמשך דיון בוועדת הבריאות של הכנסת.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – טיפול באמצעות אומנויות), של חברת הכנסת אמילי מואטי.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 74

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 74.

איתן גינזבורג: יושב-ראש הכנסת לוי, מיקי לוי, ההצבעה שלך נקלטה?

איתן גינזבורג: העמדה עובדת.

איתן גינזבורג: בעד – 74, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי גם הצעת חוק זו אושרה, ותועבר לוועדת הבריאות של הכנסת.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – טיפול באמצעות אומנויות) של חבר הכנסת יעקב אשר, בקריאה הטרומית.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 80

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 80, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק עברה, ותעבור אף היא לוועדת הבריאות של הכנסת.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/2706/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – מדרגות המס על דירה יחידה ועל בניין להשכרה ובניין לשכירות מוסדית), של חבר הכנסת יואב קיש וקבוצת חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת קיש לנמק את ההצעה, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אולי אתחיל רגע בלומר מה הייתה פה המהומה, גם כי פשוט שואלים אותי, אז אומר במילה לחברי הכנסת, בעיקר מהאופוזיציה.

יואב קיש: מה שקרה פה היום – שהקואליציה העבירה בנוהל 98 שלושה חוקים של חקיקה ממשלתית ביום רביעי.

יואב קיש: עכשיו, אני שם רגע בצד את העניין הזה ואומר לכם שבמשך החודש-חודשיים האחרונים כל יום רביעי יש דיון עם הקואליציה על חוקים ממשלתיים שהם רוצים להעביר ביום רביעי – דבר שלא היה, רק במקרים חריגים, וייצר פה מתחים עצומים.

יואב קיש: צריך לדעת: יום רביעי אינו מוקדש לחקיקה ממשלתית, זה יום לחקיקה פרטית, והנוהל הזה של חקיקה ממשלתית ביום רביעי הוא קיים, אבל הוא אך ורק למקרים חריגים, יוצאי דופן – של דדליינים, של אירוע, נגיד, של חוק קורונה דחוף.

יואב קיש: הניסיון הזה של הקואליציה כל שבוע לדחוף חוקים ממשלתיים ביום רביעי, נפסק.

יואב קיש: הסיכום שלנו עם היושב-ראש – והיושב-ראש יוכל להתייחס; אני חס וחלילה לא רוצה – אולי זו הפרשנות שלי, אולי הוא לא הבין, אבל אני רוצה לומר את זה בצורה ברורה: יום רביעי זה יום של חקיקה פרטית בלבד.

יואב קיש: במקרים דחופים, כשיש סיבה אמיתית – דדליין, אירוע קיצון כזה או אחר – ייתכן שיהיה; אם יש הסכמה, זה סיפור אחר.

איתן גינזבורג: לדעתי כל החוקים האלה הם פגי תוקף השבוע.

יואב קיש: לכן אמרתי, דווקא שלושת החוקים האלה עונים לקריטריון.

יואב קיש: מה שפה הפריע לנו זה דווקא ה-98, וגם אני יכול לומר לך, חוק המוקשים – לא יקרה כלום אם הוא יעבור – אז אפשר דיון על זה.

יואב קיש: יש פה דדליין, זה נכון, אבל זה הסיפור, זה הסיכום.

יואב קיש: אני אומר לקואליציה שאנחנו לא נעשה שמיות באופן אוטומטי כמו שעשינו.

יואב קיש: יכול בהחלט שנעשה שמיות באופן נקודתי על חוקים שלא הספקנו לגייס או לא יודע מה.

יואב קיש: אין לנו כוונה לעשות שמיות באופן אוטומטי.

יואב קיש: זה הדבר שהגענו לסיכום עליו בעניין הזה.

יואב קיש: עכשיו עוד מילה - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש, אני רוצה לאפשר ליושב-ראש הכנסת - - -

יואב קיש: אז לא על הזמן שלי.

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: בוודאי שלא על הזמן שלך.

יואב קיש: אין בעיה.

איתן גינזבורג: בסדר?

איתן גינזבורג: בהסכמתך, אני עוצר את הזמן.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אני רק מבקש לחדד.

מיקי לוי: אין רק בהסכמה.

מיקי לוי: עד היום לא היה אירוע אחד שממשלתית הגיעה ביום רביעי, כי אני התנגדתי כחומה בצורה.

מיקי לוי: יש מקרים שהדדליין של אותו חוק מסתיים ואין ברירה, וזה נמצא על שולחני; יש מקרים של העברות תקציביות, שאם לא נעביר, הכסף ילך.

מיקי לוי: לכן אני אומר, כמו שעד היום עמדתי כחומה בצורה – אי-אפשר להצביע על אירוע אחד אפילו שממשלתית הגיעה ביום רביעי, כי אין.

איתן גינזבורג: בתקופת כהונתך.

מיקי לוי: אלא אם כן היה בהסכמה.

מיקי לוי: ולכן אני אומר, זה נתון על שולחני, אלא אם כן אופוזיציה-קואליציה הגיעו להסכמה.

מיקי לוי: מהבחינה הזו אין בעיה.

מיקי לוי: רציתי לחדד את זה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יואב קיש: אני בהחלט מקבל את מה שאמר היושב-ראש.

איתן גינזבורג: אני ממשיך את הזמן.

יואב קיש: זה הסיכום שהגענו אליו.

יואב קיש: בהחלט מקבל.

יואב קיש: עכשיו אני רק רוצה, אם היושב-ראש לא ילך – יושב-ראש הכנסת, אשמח להגיד עוד מילה.

יואב קיש: כל האירוע הזה, שאנחנו נמצאים בטרללת הזו, נובע בגלל הדריסה של האופוזיציה בוועדות.

יואב קיש: תפסיקו לעשות את מה שאומרים לכם שחקני החוץ, שלא נמצאים פה בכנסת.

יואב קיש: ליברמן ואלקין מנהלים אתכם ודואגים לכך שלא יהיו הסכמות על הוועדות.

יואב קיש: הדריסה של האופוזיציה נמשכת.

יואב קיש: האירוע הזה זה ליבת העניין.

יואב קיש: ראשי ועדות, תפסיקו את הוועדה שלכם בשביל שהאופוזיציה תקבל את מה שמגיע לה.

יואב קיש: תוכיחו שהדמוקרטיה חשובה לכם.

יואב קיש: אין פה אירוע תקציבי.

יואב קיש: יש פה התעללות בדמוקרטיה הישראלית, רמיסה של הכנסת, רמיסה של זכויות האופוזיציה.

יואב קיש: הדבר הזה, כל ההתנהלות הזו, הטרללת הזו, נובעת אך ורק מהדבר הזה.

יואב קיש: הגיע הזמן שזה ייפסק.

יואב קיש: למהות החוק – יש לי שש דקות; הייתי צריך יותר, אבל היו דברים חשובים.

יואב קיש: אנחנו בוועדת הכספים פועלים ומנסים לעצור את עליית מחירי הדיור.

יואב קיש: הממשלה בחרה באפיק של העלאת מס רכישה.

יואב קיש: בעיניי, זו טעות קשה שלא תשנה דבר למחירים.

יואב קיש: מה שצריך זה להגדיל את ההיצע של הקרקעות – ולא רק להגדיל את ההיצע, הם מתגאים בשיא שיווקים, זה לא רלוונטי, כי השיווקים האלה הם שיווקים יקרים שמשקפים עליות מחיר כבדות בכל האזורים.

יואב קיש: צריך לעצור את זה.

יואב קיש: צריך לשווק במחירים סבירים.

יואב קיש: הנקודה הזו היא מאוד חשובה, והיא לא קורית.

יואב קיש: לכן, גם השר אלקין וגם יושב-ראש הוועדה קושניר, שיווקי קרקעות במספרי שיא לא עוזרים.

יואב קיש: זה צריך להיות מספר שיא במחירים נמוכים.

יואב קיש: הקרקע ממשיכה לעלות ומגלמת המשך עליית מחירים למחירי הדיור.

יואב קיש: מה עשינו?

יואב קיש: אז במסגרת הדיונים האלה, הצעתי לוועדה שלאור עליית המחירים נעלה את המגן, את הפטור מתשלום מס רכישה למחירים – בעיקר הנמוכים.

יואב קיש: ואני מאוד שמח, ואני רוצה לברך ולחזק את חבריי בוועדת הכספים שתמכו בי.

יואב קיש: הרב גפני, הרב גפני – סליחה, פינדרוס – אני רוצה לברך אותך על תמיכתך והובלתך בחוק הזה, שנותן מגן מס מפני מס רכישה לדירת יחיד ולמשפרי דיור.

יואב קיש: חבר הכנסת ינון אזולאי, שהוא חבר ועדת הכספים ונציג מוביל של האופוזיציה, שגם הוא, יחד איתו, הצלחנו להגיע להישג הזה.

יואב קיש: חבר הכנסת אופיר כץ, שאני לא רואה אותו פה, מהליכוד, נציג הליכוד בוועדת הכספים, שעשה עבודה מצוינת להשיג את כל השיתוף פעולה של כולם.

יואב קיש: ואכן, כמובן גם יושב-ראש הוועדה קושניר, שהגענו להסכמות סביב איך מקדמים את החוק הזה, והוא מגיע לביצוע.

יואב קיש: יש לנו את הנושא של ההצמדה שכנראה נצטרך לעדכן את המספרים בהתאם להצמדה שתבוא בינואר.

יואב קיש: הכוונה היא שהמדרגה הראשונה תגיע לפטור מלא עד 2 מיליון, ובהמשך אנחנו צריכים לראות איך אנחנו – ופה אני אומר לך, קושניר: טוענים, האוצר, שהחוק הזה הוא חוק עם עלות כספית, והם בכלל אומרים שהעלאת מס הרכישה למשקיעים לא תביא להם כספים.

יואב קיש: רק לפני שבוע ראינו כמה יתרות ענק האוצר לוקח מהציבור על הדבר הזה.

יואב קיש: אני לא מקבל את האמירה הזו שלהם.

יואב קיש: אני כופר בה.

יואב קיש: אני אומר לך שאנחנו נעשה מאבק בוועדת כספים נגד זה.

יואב קיש: אני רוצה לברך אותך על הובלת כל חברי ועדת הכספים, מכל המפלגות השונות.

יואב קיש: חבר הכנסת אורבך.

יואב קיש: חבר הכנסת ולדימיר בליאק – לא טעיתי, אני התכוונתי להזכיר אותו, הוא לא צריך לצאת כועס; אני מקווה שהוא לא כועס.

יואב קיש: חברת כנסת נירה שפק, פשוט היית בחו"ל, אני לא יודע אם הספיקו להחתים אותך על החוק.

יואב קיש: אבל כן, כל חברי ועדת כספים, גם מהקואליציה, גם מהאופוזיציה, היו שותפים מלאים להבנה הזו שחייבים לעלות את הפטור ממס רכישה - - -

קריאה: ולדימיר בליאק.

יואב קיש: ולדימיר בליאק.

יואב קיש: סליחה, תודה על התיקון.

יואב קיש: דרך אגב, אני חייב לומר לך שהוא מקצועי, עושה הרבה שעות בוועדה, יד ימינו של היושב-ראש, ואכן, רואים שהוא עושה עבודה טובה.

יואב קיש: אז תודה לכם על המהלך הזה.

יואב קיש: הוא חשוב.

יואב קיש: נשלים אותו במהרה.

יואב קיש: שלפחות רוכשי דירה ראשונה ומשפרי דיור ייהנו מפטור משמעותי ברכישת דירתם.

יואב קיש: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת קיש.

איתן גינזבורג: אני גם יכול להעיד באופן אישי, שאתה כבר מתעסק הרבה מאוד זמן, ואני שמח שזה מגיע לכדי חקיקה.

איתן גינזבורג: אני מזמין את השר במשרד האוצר חמד עמאר, להשיב בשם הממשלה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ועדת שרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בכפוף לכך שהמשך הליכי החקיקה יקודמו בהסכמת משרדי האוצר, המשפטים והכלכלה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואב קיש, אתה מסכים?

יואב קיש: מה?

חמד עמאר: ועדת השרים לחקיקה תומכת בהצעת החוק, בכפוף לכך שהמשך הליכי החקיקה יקודמו בהסכמת משרדי האוצר, המשפטים והכלכלה.

חמד עמאר: אתה מסכים?

יואב קיש: - - - יש לי הסכמות - - -

חמד עמאר: אז אתה לא מסכים?

חמד עמאר: אם אתה לא מסכים, אנחנו לא יכולים - - -

יואב קיש: אני מסכים לדרישות אך ורק עם מה שסוכם עם - - -

חמד עמאר: אם אתה לא מסכים, נעשה החלטה ועדת השרים.

יואב קיש: אני, יש לי הסכמות עם יושב-ראש ועדת הכספים.

אלכס קושניר: רגע, רגע.

אלכס קושניר: ההסכמה היא כזאת: הצעת החוק הזו עוברת בטרומית.

אלכס קושניר: אנחנו מחכים להצעת חוק ממשלתית, אבל ההצעות מתקדמות במקביל בוועדה.

יואב קיש: אני לא הסכמתי לדבר כזה.

יואב קיש: הוא יושב-ראש הוועדה, הוא מנהל את הוועדה.

יואב קיש: מה שהוא יעשה - - -

חמד עמאר: לא.

חמד עמאר: אבל אני לא יכול לקדם לך הצעת חוק.

חמד עמאר: אני אומר לך, אנחנו, ועדת שרים לחקיקה, אנחנו לא רוצים להצביע נגד, אנחנו רוצים לקדם את הצעת החוק, אבל היו סיכומים.

חמד עמאר: אני לא יכול להצביע בעד ההצעה - - -

יואב קיש: אתה יכול - - - אז מה אתה רוצה ממני?

קריאות: - - -

בצלאל סמוטריץ': החוק הזה - - - שהיו בעבר בוועדות.

קריאות: - - -

חמד עמאר: חבר הכנסת יואב קיש, אני אומר לך, גם אם נעביר את זה - - -

יואב קיש: אני אעלה להשיב.

יואב קיש: אני לא רוצה את זה.

חמד עמאר: לא, אני יודע.

חמד עמאר: אני לא יורד אם אתה - - -

יואב קיש: - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש, מה שרוצה לומר לך השר, שאתה רוצה לשמוע את עמדתו של השר – עמדתו של השר בעד או נגד החוק?

חמד עמאר: אנחנו בעד החוק, אבל הוא יקודם בהסכמה.

חמד עמאר: ממילא אתה לא יכול לקדם אותו בלי אישור ועדת הכספים.

יואב קיש: בגלל זה, מה אתה רוצה ממני?

יואב קיש: זה בדיוק - - -

חמד עמאר: אז מה שאני אומר – החוק יקודם בהסכמה איתנו ואנחנו נתקדם עם הצעת החוק.

יואב קיש: אני מסכים איתך, תקשיב רגע, שהחוק יקודם בהסכמה עם יושב-ראש הוועדה.

יואב קיש: מעבר לזה - - -

חמד עמאר: הרי ממילא הוא לא יקודם בלי הסכמת יושב-ראש ועדת הכספים.

יואב קיש: אז מה אתה רוצה ממני?

איתן גינזבורג: טוב, חבר הכנסת.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם.

חמד עמאר: אני לא יכול היום ללכת ולהצביע על חוק שאני אומר לך שוועדת החקיקה שמה תנאים של הסכמה.

חמד עמאר: אני לא יכול להגיד לך כן.

חמד עמאר: אני עכשיו - - -

קריאה: - - -

חמד עמאר: אני לא שומע.

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: שנייה, רגע.

איתן גינזבורג: שנייה, רגע.

חמד עמאר: אנחנו בוועדת שרים לחקיקה - - -

יואב קיש: אני יכול רגע מהצד?

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: שנייה.

איתן גינזבורג: עזוב את ההצעה.

איתן גינזבורג: תרשמי לו מהצד.

איתן גינזבורג: הוא שואל אותך אם אתה מוכן לזה או לא מוכן לזה, לתנאים שקבעה הממשלה.

חמד עמאר: אם אתה לא מוכן, אנחנו כוועדת שרים לא נצביע בעד.

איתן גינזבורג: אז השר, השר, השר.

איתן גינזבורג: אז תגיד, אם הוא מקבל את זה, אתם מסכימים - - -

חמד עמאר: כי אני צריך, עד שיגייס את האופוזיציה, אני אצביע נגד.

חמד עמאר: אז אני מגייס את האופוזיציה.

איתן גינזבורג: אוקיי.

חמד עמאר: אז אני צריך עד שיגייסו את האופוזיציה.

איתן גינזבורג: אוקיי.

חמד עמאר: אני לא ארד מכאן עד שיגייסו את האופוזיציה.

איתן גינזבורג: בסדר, אז שהקואליציה תגייס אם היא רוצה לגייס.

איתן גינזבורג: בבקשה, השר עמאר.

חמד עמאר: אני מבקש לדבר מההתחלה.

איתן גינזבורג: אי-אפשר להתחיל מהתחלה, אזל הזמן.

חמד עמאר: אני לא מדבר – אני מחכה לתשובה שלו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש, אתה יכול לדבר מהצד.

איתן גינזבורג: אתה יכול לדבר על חשיבות החוק.

חמד עמאר: הם מפריעים לי.

איתן גינזבורג: אני אעצור לך את השעון.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת קיש וקושניר, אתם מפריעים לשר.

חמד עמאר: אני שואל אותך שאלה ברורה.

יואב קיש: אני אענה לך.

חמד עמאר: אתה לא יכול לענות באמצע – או שאתה אומר כן.

חמד עמאר: אם אתה אומר לי כן, שאתה מסכים להצעה של ועדת השרים לחקיקה, אנחנו נצביע בעד.

חמד עמאר: ועדת שרים לחקיקה תגיד: להצביע בעד.

חמד עמאר: אם אתה לא מסכים, אנחנו נתנגד להצעת החוק, ואני אחכה עד לגיוס של האופוזיציה.

יואב קיש: אתה רוצה תשובה?

חמד עמאר: מה התשובה?

חמד עמאר: ואז אני ארד?

חמד עמאר: לא.

יואב קיש: אני מסכים להתחייבויות שלי לקושניר.

חמד עמאר: לא.

חמד עמאר: יש ועדת שרים לחקיקה.

יואב קיש: אבל יש מחויבויות.

חמד עמאר: אתה צריך להסכים לוועדת שרים לחקיקה.

חמד עמאר: התקנון מדבר באופן ברור.

חמד עמאר: אם לא, נצביע נגד.

איתן גינזבורג: התקנון מדבר על הסכמה עם הממשלה, לא עם ועדת שרים לחקיקה.

איתן גינזבורג: עמדת הממשלה.

יואב קיש: זה חוק של כל הוועדה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש, אתה עומד עדיין בעמדתך?

יואב קיש: אני עומד על עמדתי, כן.

חמד עמאר: אני אומר לך, חבר הכנסת יואב קיש, המטרה שלנו היא להביא את הצעת החוק שלך – ממילא אתה לא יכול לקדם אותה בלי הסכמה.

חמד עמאר: לכן, אתה צריך להסכים - - -

יואב קיש: אתה צודק.

יואב קיש: הרי הוא יושב-ראש הוועדה – הוא יכול לא לעשות יו"ד אחת אם הוא לא רוצה.

חמד עמאר: אז מחר כל אחד יסכם עם יושב-ראש הוועדה ויבוא להגיד בוועדת השרים לחקיקה: מה שהחליטה, החליטה – לא.

חמד עמאר: יש החלטה של ועדת השרים לחקיקה, שזה יהיה בכפוף להסכמה של משרד האוצר, משרד המשפטים ומשרד הכלכלה.

חמד עמאר: אז מה?

חמד עמאר: אם אתה לא תסכים, אנחנו נצביע נגד.

עידית סילמן: יש לך את ההתניות?

עידית סילמן: אין לך כרגע.

חמד עמאר: יש לי התניה אחת – שזה יהיה בתיאום.

עידית סילמן: בתיאום, הינה, בתיאום.

איתן גינזבורג: הוא אמר: משרד האוצר, כלכלה - - -

חמד עמאר: אוצר, כלכלה ומשפטים.

אופיר כץ: - - -

איתן גינזבורג: הוא אומר שהוא לא מסכים.

חמד עמאר: זה היתרון של ועדת שרים.

חמד עמאר: אני יושב שם בוועדה, ולא יכול להיות שחבר כנסת יגיד - - -

אופיר כץ: - - -

חמד עמאר: אני יודע, אבל אם נתחיל לעשות ככה - - - הוא צריך להסכים שזה יהיה בתיאום עם משרד האוצר.

חמד עמאר: אם הוא לא מסכים שזה יהיה בתיאום עם משרד האוצר - - -

איתן גינזבורג: חברים, זה לא רלוונטי.

איתן גינזבורג: יש פה שלושה משרדי ממשלה שהסכימו בתנאי שהוא יסכים איתם ויעשה את זה בתיאום.

חמד עמאר: אם הוא לא יסכים איתנו – אנחנו רוצים להצביע בעד, אתם לא מבינים?

ינון אזולאי: זה לא נכון - - - זה לא נכון מה שהוא אומר.

ינון אזולאי: הייתה הסכמה עם יושב-ראש ועדת כספים, ולא היה צריך להביא את ההסכמה.

ינון אזולאי: מה שהוא אומר אלה דברים לא נכונים.

איתן גינזבורג: אבל זה בטרומית – איך זה הגיע אליכם בכלל?

איתן גינזבורג: זה בטרומית, זה לא היה בוועדה.

ינון אזולאי: - - -

איתן גינזבורג: אבל זה לא היה בוועדה, זה היה בטרומית.

ינון אזולאי: נכון, אבל - - -

איתן גינזבורג: מה שאני רוצה לומר הוא שהממשלה נקטה את עמדתה.

יואב קיש: - - - אני לא יכול - - - זה ייפול - - -

חמד עמאר: חברים, חבר הכנסת יואב קיש - - -

אלכס קושניר: - - -

יואב קיש: זה בידיים שלו על מלא.

יואב קיש: הוא לא יעשה דיון אחד - - -

חמד עמאר: העניין שלו בידיים שלו.

חמד עמאר: העניין של ועדת שרים מחכה.

חמד עמאר: היא לא - - -

איתן גינזבורג: הממשלה אומרת משהו אחר.

חמד עמאר: אני לא רוצה שכל ועדת מחר תסכם עם חבר כנסת ואני אביא את זה להצבעה.

חמד עמאר: יש ועדת שרים לחקיקה שהחליטה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש.

ינון אזולאי: האוצר ישב איתנו, וזה עם ההסכמה של האוצר.

ינון אזולאי: הם היו איתנו - - -

חמד עמאר: עזוב, מה אכפת לו להסכים.

איתן גינזבורג: - - - אז שר האוצר - - -

יואב קיש: ינון, הוא מתעקש על כלום, באמת, על שטויות.

חמד עמאר: הסכמה.

חמד עמאר: אנחנו דורשים הסכמה של האוצר.

חמד עמאר: אם אתה אומר לי שישבת עם האוצר והשר מסכים, אז למה אתה מתנגד שזה יהיה בהסכמת האוצר?

חמד עמאר: אני לא מבין, חבר הכנסת יואב קיש - - -

יואב קיש: - - - אני לא רוצה להיות בסחטנות של המשרדים.

יואב קיש: אני לא רוצה.

יואב קיש: מה שסיכמנו - - -

חמד עמאר: אני לא יכול להצביע - - -

איתן גינזבורג: זכותך להגיד שהממשלה מתנגדת, ונעבור להצבעה.

חמד עמאר: בינתיים מפריעים לי.

חמד עמאר: אני לא אמרתי אף מילה.

איתן גינזבורג: אדוני, עצרתי לך את השעון כמה פעמים, אבל אתה יודע, בסוף הזמן הוא זמן.

איתן גינזבורג: אם לא נותנים לך תשובה, אדוני השר, זכותך להתנגד, זה בסדר גמור.

חמד עמאר: אני אומר את הדברים באופן – לא הבהרתי את עמדת הממשלה.

איתן גינזבורג: יואב קיש רוצה לדבר אחריך.

חמד עמאר: לכן, אני חייב - - -

איתן גינזבורג: אני אוסיף לך עוד דקה.

חמד עמאר: למה דקה?

איתן גינזבורג: מכיוון שבסוף, הזמן, אדוני.

חמד עמאר: אתה לא יכול להוסיף לי רק דקה כשהם עומדים לי כאן, מדברים ומפריעים לי, ואני לא יכול לדבר, ולא יכול להבהיר את העמדה שלנו.

חמד עמאר: לא הקראתי שום דבר.

איתן גינזבורג: אז בוא תביע את העמדה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אני מתחיל, ואומר שוב: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בכפוף לכך שהמשך הליכי החקיקה יקודמו בהסכמת משרדי האוצר, המשפטים והכלכלה.

חמד עמאר: אלה ההתניות שלנו כממשלה.

חמד עמאר: אם מציע הצעת החוק לא יסכים להתניות האלה, אנחנו, כממשלה וכקואליציה, נצביע נגד הצעת החוק.

חמד עמאר: סעיף 53 לחוק עידוד השקעות הון מאפשר כבר למי שרוכש בניין להשכרה, או בניין לשכירות מוסדית, ליהנות ממס רכישה מופחת, העומד על 0.5%, בהתקיים תנאים מסוימים הקבועים בחוק, הקיימים למס רכישה מופחת - -

איתן גינזבורג: הוספתי דקה.

חמד עמאר: - - המהווים הטבה משמעותית.

חמד עמאר: לכן, בקשת המציעים מקבלת מענה בחוק הקיים.

חמד עמאר: במסגרת חוק ההסדרים, הוחלט לבטל את ההטבות עבור בניינים - - -

יואב קיש: אני יכול לעלות להשיב.

איתן גינזבורג: כן, הוא יעלה להשיב.

איתן גינזבורג: אני מציע - - - ליואב קיש לעלות.

איתן גינזבורג: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת קיש, עוד פעם אני שואל אותך: אם אתה לא תסכים להתניות, אז אנחנו נצביע נגד הצעת החוק.

חמד עמאר: הממשלה לא תתמוך בהצעת החוק.

ינון אזולאי: למה אתה מאיים?

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש מבקש להשיב.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש, בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

יואב קיש: תודה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא שבו, בבקשה.

איתן גינזבורג: מייד אחרי זה אנחנו עוברים להצבעה.

יואב קיש: היושב-ראש, התשובה פשוטה: עשינו סיכום, ובעקבותיו התקדמו ההצעות של היטל ההשבחה, בניגוד לדעתנו, והסיכום היה שאנחנו מעלים את הפטור הזה לטובת התושבים - - -

קריאה: - - -

יואב קיש: מס רכישה – תודה.

משה ארבל: עם מי סיכמת?

יואב קיש: סיכמתי עם יושב-ראש ועדת כספים אלכס קושניר, והחוק הזה עובר בהסכמה של כל חברי הוועדה, ואני מחויב לסיכומים שלי עם יו"ר ועדת כספים.

יואב קיש: יו"ר ועדת כספים – יש לו אילוצים אחרים עם האוצר, שאני לא שותף להם, ואני לא מסכים איתם.

יואב קיש: אני לא מסכים, ולכן אני מוכן להישאר צמוד למה שהיה בוועדת כספים בלבד, כפי שהתחייבתי.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: ולכן אני מוכן להישאר צמוד למה שהיה בוועדת הכספים בלבד, כפי שהתחייבתי.

יואב קיש: תודה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת - - -

חמד עמאר: אני ביקשתי הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: הצבעה שמית.

חמד עמאר: הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

חמד עמאר: הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: הבנתי.

איתן גינזבורג: הממשלה הודיעה על התנגדותה להצעת החוק, וכן ביקשה הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: על כן, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת.

קריאה: למה?

קריאה: למה?

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: בבקשה.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: בבקשה, אנחנו התחלנו להצביע.

איתן גינזבורג: אנחנו התחלנו להצביע.

אלכס קושניר: - - -

איתן גינזבורג: אין דבר כזה.

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמם חבר הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח

קריאה: הצבעה במועד אחר.

קריאה: בוא נצביע במועד אחר.

יואב קיש: לא רוצה.

יואב קיש: צריך להעלות את זה.

יואב קיש: חודש אנחנו מחכים.

יואב קיש: בואו נצביע בעד.

יואב קיש: אני לא מוכן לזה.

קריאה: בוא נצביע - - -

יואב קיש: אני - - - הבטחות - - - שדיברתי איתו.

יואב קיש: אלכס, ביום שני דיברנו - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך –

גילה גמליאל: לא, לא, לא.

איתן גינזבורג: ששש.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

גילה גמליאל: רגע, למה, איתן?

גילה גמליאל: למה אתה מתחיל הצבעה?

איתן גינזבורג: סליחה, גברתי, בכל הכבוד הראוי.

גילה גמליאל: אפשר להגיע להסכמות.

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: יש סדר למליאה הזאת.

גילה גמליאל: - - -

איתן גינזבורג: מצטער, אנחנו באמצע הצבעה.

איתן גינזבורג: אנחנו באמצע הצבעה.

גילה גמליאל: - - -

איתן גינזבורג: ההצבעה החלה.

איתן גינזבורג: אני לא מבטל אותה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) ניר אורבך – נגד

קריאה: - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: סליחה, רגע.

איתן גינזבורג: לעצור שנייה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש, השר עמאר - - -

חמד עמאר: - - -

יואב קיש: אתה לא מבין.

חמד עמאר: - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש, השר עמאר.

חמד עמאר: אתה לא מביע את העמדה - - -

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש, השר עמאר, אנא.

איתן גינזבורג: סליחה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אשר.

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב קיש.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב קיש, השר עמאר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קושניר, קארה, סגן השר קארה, אנא שבו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש, השר עמאר, ראיתי קודם שכשרציתם להגיע להסכמות, גם תוך כדי הצבעה הצלחתם.

איתן גינזבורג: - - - עוד הצבעה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד

אופיר כץ: אז תהפכי את זה לבעד, עידית.

אופיר כץ: תהפכי לבעד.

מיקי לוי: בבקשה, אני מבקש.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אני מבקש.

מיקי לוי: סדרנים, בבקשה לעבור בין חברי הכנסת ולהושיב אותם במקומם.

מיקי לוי: בבקשה, לשבת ולעטות מסכות.

מיקי לוי: האומיקרון עדיין לא עזב אותנו.

מיקי לוי: בבקשה, לעטות מסכות.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: שקט.

מיקי לוי: אפשר שקט בתאי הסיעות.

מיקי לוי: התא של הקואליציה, בבקשה שקט.

חמד עמאר: - - -

גילה גמליאל: לתת לו אפשרות - - -

אלכס קושניר: אנחנו - - -

מיקי לוי: אני רוצה לבדוק.

מיקי לוי: אני מוכן לבדוק.

מיקי לוי: אני צריך ייעוץ משפטי.

מיקי לוי: יש איזושהי בעיה - - - הקואליציה הצביעה בעד.

מיקי לוי: יש - - - ממילא זה על פי רוב.

מיקי לוי: מי שהצביע – הצביע.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, מי שהצביע – הצביע - -

אופיר כץ: אלכס, הוא יגיד.

מיקי לוי: - - השאר יצביעו בעד ויהפכו.

מיקי לוי: זה לא ישנה את תוצאות - - -

אלכס קושניר: לא, לא, לא.

מיקי לוי: אלא?

אלכס קושניר: עכשיו הוא יגיד משהו, והמשך ההצבעה – נמשיך להצביע.

אלכס קושניר: לא להפוך את מה שהיה, זה אסור.

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: לא, לא על זה אמרתי.

מיקי לוי: מה הוא רוצה להוסיף.

אלכס קושניר: הוא רוצה להגיד שהוא מוכן לתיאום טכני מול הממשלה, ואז הקואליציה מצביעה בעד.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת קיש, דקה מהצד.

מיקי לוי: שקט.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אי-אפשר כך.

יואב קיש: את ההצבעה אפשר לעשות - - -

מיקי לוי: היא אומרת שכן.

יואב קיש: אני לא יודע.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם: אני לא רוצה - - -

מיקי לוי: טוב.

מיקי לוי: אני מוכן, אם זה בהסכמה של - - -

יואב קיש: - - -

מיקי לוי: אם זה בהסכמה של שני הצדדים - - -

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אני מוכן לתיאום טכני מול המשרדים.

גילה גמליאל: בסדר, אבל אם זה בהסכמה?

יואב קיש: אני אגיד את זה אחרי ההצבעה.

מיקי לוי: בסדר, בסדר.

גילה גמליאל: מיקי, תגיד: בגלל שזה בהסכמה.

מיקי לוי: בסדר, בסדר.

מיקי לוי: אני מעריך - - -

קריאה: היושב-ראש - - -

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

יריב לוין: יש כאלה שכבר הצביעו.

יריב לוין: יהיו - - - ידיים וגם צריך להפוך את ההצבעה.

יריב לוין: לא נצא מזה.

חיים כץ: חמד - - -

חמד עמאר: - - -

קריאה: הוא לא נותן לי.

חמד עמאר: נותן לך.

חמד עמאר: הוא ייתן לך.

קריאה: מיקי - - -

חמד עמאר: נותן לך מהצד.

מיקי לוי: למרות שזה בהסכמה, אני רוצה, בבקשה, לעצמי, שתי דקות הפסקה.

חמד עמאר: תגיד את זה לפני ההצבעה.

חמד עמאר: אם אני לא אאפשר לך - - -

קריאה: לא, לא.

קריאה: אי-אפשר.

יואב קיש: אני אומר את זה אחרי - - -

מיקי לוי: טוב.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש – אי-אפשר באמצע ההצבעה.

מיקי לוי: נגמר.

מיקי לוי: ייעוץ משפטי.

מיקי לוי: נגמר.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

קריאה: הקואליציה בעד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) סימון דוידסון –

חמד עמאר: אחרי שהמציע הסכים שזה בתיאום טכני עם הממשלה, אנחנו מצביעים בעד עכשיו.

עיסאווי פריג': רק מה התקנון?

אחמד טיבי: יצרו תקדים - - - הודעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) סימון דוידסון – בעד

אחמד טיבי: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: מה זה הדבר הזה - - - תקנון.

אחמד טיבי: יש תקנון.

אחמד טיבי: יש תקנון.

מיקי לוי: לא אישרנו כלום.

מיקי לוי: שב, בבקשה.

מיקי לוי: לא אישרנו כלום.

מיקי לוי: שום דבר חריג.

מיקי לוי: גם אם צייצו בטוויטר – לא אישרנו שום דבר חריג.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – בעד אחמד טיבי – בעד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – בעד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – אינה נוכחת יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – בעד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – בעד יואב קיש – בעד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – בעד

מיקי לוי: בבקשה לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח מירב בן ארי – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח צבי האוזר – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח נעמה לזימי – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי –

מיקי לוי: אפשר קצת שקט?

מיקי לוי: בבקשה שקט, לא שומעים את הספירה.

מיקי לוי: אני מבקש בכל לשון של בקשה: שקט.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת אביר קארה – אינו נוכח שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח אלעזר שטרן – בעד עמיחי שיקלי – בעד

מיקי לוי: האם יש מי מבין חברי הכנסת במליאה שמזכירת הכנסת לא קראה בשמו?

מיקי לוי: אין אחד כזה.

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה.

מיקי לוי: בבקשה לספור.

מיקי לוי: תוצאות ההצבעה: 84 בעד, שבעה נגד, לכן הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) תעבור להמשך דיון בוועדת הכספים.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

יואב קיש: הודעה מהצד – אפשר?

מיקי לוי: הודעה מהצד?

מיקי לוי: בבקשה.

יואב קיש: לא, הסיכום שהיה.

יואב קיש: אני לא מבקש - - -

מיקי לוי: אני יכול לחזור עליו ואני יכול לתת מספרים.

מיקי לוי: איזה סיכום?

יואב קיש: לא לא, יש סיכום.

מיקי לוי: אז אני אצטרף אליך.

מיקי לוי: בבקשה.

אופיר אקוניס: נגמרה ההצבעה?

אופיר אקוניס: אני לא הייתי.

אופיר אקוניס: הסתיימה ההצבעה?

יואב קיש: היושב-ראש, אני רוצה להגיד מה קרה במהלך ההצבעה.

יואב קיש: הגיעה גם היועצת המשפטית של הכנסת, שהייתה מעורבת.

יואב קיש: הרי אנחנו במהלך החקיקה ויתרנו אפילו על חלק מההסתייגויות שלנו, ולמעשה כבר "שילמנו" במירכאות את מה שהיינו צריכים בשביל להגיע לסיכום של כל הוועדה, ולכן אני התנגדתי לשינויים מהותיים ולהסכמות מהותיות עם המשרדים.

יואב קיש: מה שכן, אני בהחלט מוכן לתיאום טכני עם משרדי הממשלה.

יואב קיש: זה הסיכום – ככה נאמר.

יואב קיש: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: אני אנצל את זכותי להתייחס לוויכוח הקודם לגבי חקיקה ממשלתית ביום שישי – סליחה, ביום רביעי.

מיקי לוי: בדקתי ומצאתי: מאז שנת 2015 היו 261 הצעות חוק ממשלתיות; 66 ישיבות ביום רביעי.

מיקי לוי: בשש השנים שחלפו – ממוצע של 11 ימי רביעי; זה הרבה.

מיקי לוי: גם בזמני - - -

יואב קיש: שש שנים.

מיקי לוי: 11 ימי רביעי; 261 הצעות חוק ממשלתיות.

מיקי לוי: זה לא מעט.

מיקי לוי: גם בימיי שלי, בחצי השנה האחרונה, היו כשישה ימי רביעי.

מיקי לוי: לכן אני אומר - - -

קריאה: בהסכמה זה היה.

מיקי לוי: המחשב לא יודע - - -

יעקב מרגי: בהסכמה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי, המחשב לא יודע להחריג.

מיקי לוי: אני צריך לשבת שנה-שנה.

מיקי לוי: תן לי.

יעקב מרגי: אבל - - -

מיקי לוי: בוא אני אתקן: חלק בהסכמה, בסדר?

מיקי לוי: ולכן אני אומר שאני אמשיך, כמו שהתחייבתי, לעמוד על זכותם של חברי הכנסת ולהקפיד הקפדה יתירה שכמה שפחות זה יגיע לימי רביעי, אלא אם כן זה דחוף ואלא אם כן זה יהיה בהסכמה, ובזה זה נגמר.

מיקי לוי: אני מתכבד לתת לך את זה לביקורת.

יואב קיש: אני רוצה לבדוק מה היה בהסכמה.

מיקי לוי: יהיה לך קשה, כי אתה צריך לעבור על כל הצעות החוק.

קריאה: אתה לא יכול.

מיקי לוי: אתה לא יכול.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/2457/24; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אוקיי, אנחנו נמשיך בסדר-היום.

מיקי לוי: הצעת החוק הבאה – הצעת חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל (תיקון – הגדלת מענק ושיפור זכויות).

מיקי לוי: יציג את ההצעה חבר הכנסת יבגני סובה.

מיקי לוי: בבקשה.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מקווה שאחרי מה שעברנו פה בחצי שעה האחרונה, בכל זאת נוכל איכשהו להגיע לסיכומים ולהמשיך לעשות דברים למען עם ישראל, למען מדינת ישראל.

יבגני סובה: לפני שאני אגע בהצעת חוק שהיא בעיניי חשובה מאוד, כי היא עוזרת לאוכלוסייה ספציפית שהם אזרחי המדינה, אני רוצה לתת הקדמה.

יבגני סובה: לא שומעים?

קריאה: לא שומעים אותך.

יבגני סובה: רגע, לא שומעים.

יבגני סובה: איך זה שלא שומעים?

מיקי לוי: תעלה את זה עוד.

מיקי לוי: עכשיו תדבר למיקרופון.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מקווה מאוד שאחרי מה שהיה פה בשעה האחרונה נוכל בכל זאת להתעלות על עצמנו, לסכם דברים ולהתקדם, לטובת מדינת ישראל, לטובת אזרחי המדינה.

יבגני סובה: לפני שאני אגע בהצעת החוק ואני אפרט אותה, אני רוצה לספר לכם משהו בקצרה על האירוע שקרה לפני 35 שנה.

יבגני סובה: הפיצוץ בכור גרעיני בברית המועצות ב-26 באפריל 1986 נחשב לאסון הטכנולוגי הגדול ביותר בהיסטוריה של האנושות.

יבגני סובה: האנשים שעלו בשנות התשעים, חלקם היו שם.

יבגני סובה: הם נשלחו לטפל באסון הזה, ורוב-רובם לא ידעו – א.

יבגני סובה: לא ידעו איך מטפלים בזה; ב.

יבגני סובה: הם לא ידעו איזה קרינה הם מקבלים; ג.

יבגני סובה: גם לא היו הנחיות לטיפול באסון הזה.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, אולי תקרא לשקט.

מיקי לוי: אני באמת מבקש.

מיקי לוי: גם הדובר עצמו אינו יכול להתגבר על הרחש-בחש במליאה.

מיקי לוי: מי שרוצה לדבר, בבקשה יתכבד וישתה כוס קפה בקפה הפרסה.

מיקי לוי: גם בתאי הסיעות בבקשה שקט, משני הצדדים.

מיקי לוי: בבקשה.

יבגני סובה: אני לא יודע, אדוני היושב-ראש, כמה מאיתנו פה יודעים לפרטי-פרטים על האירוע הזה, אבל אני יודע שרובם ראו את הסדרה צ'רנוביל, שיצאה לפני שנה וחצי ב-HBO ומתארת את האירוע הנורא הזה שקרה שם.

יבגני סובה: מה שקרה – וזה גם מה שמביא את הצעת החוק ואת החוק שחוקק לפני 20 שנה.

יבגני סובה: בשנת 2001 חוקק בכנסת ישראל חוק שנקרא "חוק המסייעים לנטרול אסון צ'רנוביל".

יבגני סובה: מי שיזם את החוק היה חבר כנסת מישראל ביתנו, יורי שטרן, זיכרונו לברכה, שהלך לעולמו לפני 15 שנה.

יבגני סובה: לראשונה החוק בעצם הגדיר את האנשים האלה.

יבגני סובה: אנשים שהם אזרחים של המדינה קיבלו הכרה כמנטרלי האסון, והם גם הוכרו על ידי מדינת ישראל ככאלה – וזו לא קלישאה, אדוני היושב-ראש – שהצילו את האנושות.

יבגני סובה: האנשים האלה הצילו את האנושות כולה.

יבגני סובה: מה שאני רוצה להגיד זה שכשהם הצילו את האנושות, אז, לפני 20 שנה, מדינת ישראל הכירה במעשה הגבורה שלהם ונתנה להם סיוע.

יבגני סובה: 20 שנה עברו, והמחלות שלהם והבעיות והמצב הבריאותי לא השתפרו.

יבגני סובה: האנשים לא נהיו צעירים יותר, האנשים האלה לא הפכו לבריאים יותר; להפך, הבעיות שלהם רק החמירו.

יבגני סובה: היום יש במדינת ישראל קרוב ל-1,500 אנשים שמוגדרים מנטרלי אסון צ'רנוביל, אלה שסייעו לטפל באסון, אלה שסייעו גם לבנות את כיפת הבטון מעל הכור.

יבגני סובה: בימים האלה העולם כולו, בלי הגזמה – העולם כולו מציין 35 שנה לבניית כיפת הכור.

יבגני סובה: הפעם האחרונה שהיה עדכון לקצבה השנתית שלהם, שזה קצת למעלה מ-5,000 שקל, הייתה ב-2006.

יבגני סובה: אז אני חושב שהגיע הזמן היום לעדכן את הדבר הזה, וקצת לשפר את התנאים שלהם במה שאנחנו יכולים.

יבגני סובה: הצעת החוק באה גם להגדיר את הסכום – עד 7,000 שקל, זה סכום הקצבה השנתית, כי בכל זאת 15 שנה הסכום הזה לא עודכן.

יבגני סובה: אז אני חושב שא.

יבגני סובה: זה ראוי, וב.

יבגני סובה: גם ראוי לבוא ולבדוק מדוע הסעיפים שהיה בחוק מלכתחילה לפני 20 שנה, חלק מהם לא יושמו.

יבגני סובה: אתן לכם דוגמה למשל לסעיפים שקשה להם ליישם: האנשים האלה לא מקבלים ביטוחי חיים; האנשים האלה לא תמיד מקבלים את הסיוע הרפואי.

יבגני סובה: האנשים האלה, כמו שאמרתי, לא נהיים בריאים מיום ליום.

אוריאל בוסו: ונפגעי מירון לא קשורים לכלום?

אוריאל בוסו: לא צריכים לקבל פיצוי?

אוריאל בוסו: ממשלה אכזרית.

אוריאל בוסו: דואגים לאסון צ'רנוביל?

יבגני סובה: מה זה קשור עכשיו?

יבגני סובה: בוסו, מה זה קשור?

אוריאל בוסו: אם אסון מירון היה בצ'רנוביל, היו מקבלים - - -

יבגני סובה: מה זה קשור?

יבגני סובה: מה זה קשור?

יבגני סובה: זה לא קשור אחד לשני.

אוריאל בוסו: מה זה קשור?

אוריאל בוסו: מה זה קשור?

אוריאל בוסו: ממשלה - - - לחלשים, שמונה חודשים לא קיבלו - - -

יבגני סובה: בוסו, אל תפריע לי.

יבגני סובה: אוריאל, אתה יודע שאני מכבד אותך.

יבגני סובה: אל תפריע לי, באמת.

יבגני סובה: אל תערבב שני דברים.

יבגני סובה: גם פיצויי מירון – ממשלת ישראל הקימה ועדת בדיקה ובסופו של דבר נפצה גם אותם.

יבגני סובה: הוועדה הזאת תגיע, ואל תערבבו שני דברים.

יבגני סובה: לפעמים יש דברים שלא צריך לערב.

יבגני סובה: אה, בינתיים התחלף יושב-ראש.

יבגני סובה: אני מקווה ששמעת מה שאמרתי.

עיסאווי פריג': תגיד - - -

יבגני סובה: עזוב, עיסאווי, לא צריך.

יבגני סובה: אל תערבב שני דברים.

יבגני סובה: מה שאני רציתי להגיד – קודם כול אני רוצה להודות לכל מי שיתמוך בחוק הזה, ועכשיו קיבלתי עדכון שאתם בחופש הצבעה, אז א.

יבגני סובה: זה משמח אותי; ב.

יבגני סובה: אני מודה לאופוזיציה, לכל אחד מהאופוזיציה שיתמוך בחוק הזה.

יבגני סובה: באמת אני מודה מקרב לב על הדבר הזה.

יבגני סובה: וכמובן אני רוצה להודות גם למשרד האוצר ולשר האוצר ולשר במשרד האוצר חמד עמאר על כך שהדרג המקצועי במשרד כן סיכמו את הנושא הזה וזה כן עבר בוועדת שרים לענייני חקיקה.

יבגני סובה: אני חושב שאנחנו כאזרחי המדינה – יש כאלה שיגידו: מה מדינת ישראל קשורה לאירוע הזה?

יבגני סובה: איך זה קשור לאירוע הזה?

יבגני סובה: אז מדינת ישראל היא חלק מאומות העולם.

יבגני סובה: אם יש מדינות באירופה שמכירות במנטרלי האסון כאלה שבלי קלישאות הצילו את האנושות, אז גם אנחנו במדינת ישראל יודעים להעריך את האנשים האלה.

יבגני סובה: ותאמינו לי, הבעיות של האנשים האלה הן בעיות גדולות.

יבגני סובה: דוד שלי, שזה בן דוד של אימא שלי, נפטר מאוד צעיר.

יבגני סובה: הוא לא הגיע אפילו לגיל הפנסיה 67, הוא נפטר צעיר.

יבגני סובה: אני יודע שבגיל 55 הוא איבד את השיניים שלו; בגלל שהוא היה ממנטרלי האסון הוא כבר בגיל 50 התחיל לאבד את השיניים שלו.

יבגני סובה: תארו לעצמכם בן אדם שבגיל 50 אין לו שיניים משלו רק בגלל שכמה ימים הוא היה באסון הגרעיני הגדול ביותר בהיסטוריה של האנושות.

יבגני סובה: לכן אני חושב שבעצם זה שאנחנו נתמוך בחוק הזה, א.

יבגני סובה: אנחנו אומרים להם תודה, לאנשים האלה; ב.

יבגני סובה: אנחנו גם נשפר להם את התנאים, אפילו בטיפה הזאת.

יבגני סובה: כמובן, אני שוב רוצה להודות לכל אחד שיתמוך בחוק הזה, וכמובן אני גם רוצה שיתמכו בהמשך, כשאנחנו נכין את החוק הזה לקריאה שנייה ושלישית – זה הדבר הקטן שאנחנו יכולים לעשות.

יבגני סובה: ושהאנושות כולה לא תדע אסונות כמו אלה שקרו לפני 35 שנה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת סובא.

איתן גינזבורג: ישיב בשם הממשלה השר עיסאווי פריג'.

איתן גינזבורג: בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני עונה בשמה של שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה על הצעת חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל (תיקון – הגלת מענק ושיפור זכויות).

עיסאווי פריג': הצעת החוק באה לתקן את חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל, הצעת חוק מ-2001, כך שהמענק השנתי של הזכאים מכוח החוק של 2001 יעלה מ-5,990 שקל כיום ל-7,000 שקל.

עיסאווי פריג': משרד העלייה והקליטה מעניק מדי שנה מענק לאזרחי ישראל המחזיקים בתעודת מנטרל – כמובן, תעודת מנטרל לאסון צ'רנוביל, שהיה ב-1986, ואז ברית המועצות בזמנו שלחה צוותים לנטרול האסון, הפצצות וכל מה שקורה.

עיסאווי פריג': הצוותים האלה, שנקראו אז "מנטרלים" – בזכות חבר הכנסת בני בגין נכנסנו לגוגל וגילינו מה זה "מנטרל" – אכן, הצוותים שהשתתפו בנטרול וסבלו ממחלות, חלקם נמצאים בארץ, וכמובן, משרד העלייה והקליטה מעניק לאזרחים המחזיקים בתעודת מנטרל מענק שנתי שעומד על 5,990 שקל, והצעת החוק עומדת להעלות את זה ל-7,000 שקל לשנה.

עיסאווי פריג': כיום בארץ ישנם 1,350 מנטרלים שעדיין בחיים והם חיים איתנו – שמענו סיפורים על חלק מהם מפי חבר הכנסת סובא – וישנן 283 אלמנות.

עיסאווי פריג': בנוסף, הצעת החוק מבקשת לשנות הסדרים בנושא דמי הטיפול שהארגון היציג של המנטרלים יוכל לגבות ממי שאינו חבר בארגון.

עיסאווי פריג': ישנו ארגון מנטרלים ויש בו חברים.

עיסאווי פריג': הצעת החוק מתייחסת לדמי הטיפול של כל מי שמבקש לקבל מהארגון, כמובן שלהליך הסדרת ביטוח חיים מול חברות הביטוח, דיווח שנתי של שרת העלייה והקליטה ועוד דברים.

עיסאווי פריג': עמדת הממשלה שגובשה בוועדת השרים לענייני חקיקה ובהסכמה עם המציע היא לקדם את הסעיף ההיסטורי של החוק, סעיף 2(1) בלבד – שזה בהסכמה, נכון?

עיסאווי פריג': שעניינו עדכון גובה המענק השנתי של המנטרלים.

עיסאווי פריג': המשך הליכי החקיקה יקודמו בהסכמת משרד העלייה והקליטה, משרד האוצר ומשרד המשפטים.

עיסאווי פריג': שרת העלייה והקליטה תמשיך לפעול למען זכויותיהם של אזרחי ישראל עולי ברית המועצות לשעבר אשר נטלו חלק במאמץ לצמצם תוצאות אסון צ'רנוביל, אסון גרעיני מהקשים בתולדות האנושות.

עיסאווי פריג': חברים, אני חושב שהצעת החוק צריכה לעבור בהסכמה, ואני לא רואה שום בעיה בסוגיה הזאת, בניגוד למה שהיה לפני כן בהצעת החוק שהוצגה על ידי חמישה חברי כנסת, הצעות חוק של מקצועות רפואיים – חמש הצעות חוק שהוגשו על ידי חמישה חברי כנסת, ואנחנו פתאום ראינו סאגה ופדיחה, שהאופוזיציה בחרה בדרך רק לעשות רעש ולפעול נגד האינטרס של אזרחי מדינת ישראל ושל עצמה.

עיסאווי פריג': היה לנו כאן שואו של האופוזיציה בהצעות חוק שהם חלק מהצעות החוק האלה ופתאום, בתהליך ההצבעה, ראינו הצגה של חברי כנסת, שכל הצעת חוק – רוצים לעשות אותה הצעה בהצבעה שמית.

עיסאווי פריג': אני חושב שזאת הצעת חוק שצריכה לעבור בהסכמה, ולנוכח האמור אבקש מחברי הכנסת להצביע בעד הצעת חוק הזאת.

עיסאווי פריג': תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר עיסאווי פריג'.

איתן גינזבורג: ביקשו להתנגד כמה חברי כנסת, ולכן עליי לבחור רק אחד.

איתן גינזבורג: מצטער, יש שניים שביקשו.

איתן גינזבורג: נרשמו שני שמות ואני צריך להכריע.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: רבותיי, הצעת החוק המדוברת – לא תמצאו אותי מתנגד או מלין על סיוע, על עזרה, ובמיוחד למי שבאמת זקוק לזה.

יעקב מרגי: תמצאו אותי פה לדבר מדם ליבי, מוכיח אתכם על צביעות, על איפה ואיפה, על לעשות הבדל בין דם לדם.

יעקב מרגי: לפני כמה שבועות כאן עלתה הצעת חוק של יעקב אשר ועוד כמה חברי כנסת על סיוע למשפחות חללי מירון.

יעקב מרגי: עליתם פה עם כל מיני סלאלום של נימוקים כאלה ואחרים.

יעקב מרגי: משפחות שבורות שזקוקות לסיוע וטיפול נפשי – הממשלה חזרה רוורס, לא נגעה בזה, לא טופלו, לא עשו כלום.

יעקב מרגי: נימקתם לנו.

יעקב מרגי: הרי לגבי אסון צ'רנוביל – העמותות החרדיות והקהילות החרדיות הן הראשונות שקלטו את הילדים וטיפלו בהם.

יעקב מרגי: אבל אני לא יכול לעבור בשקט על רמת הצביעות, על רמת האיפה ואיפה שיש כאן בקבלת ההחלטות.

יעקב מרגי: אסון שהתרחש עלינו כאן, במדינה, 45 הרוגים, 44 משפחות – כל מיני תירוצים.

יעקב מרגי: כסף קטן, להרים את השבר של המשפחות האלה, לסייע בטיפול נפשי, פסיכולוגים שילוו אותם, עובדים סוציאליים שילוו אותם.

יעקב מרגי: מה ביקשו?

יעקב מרגי: בושה וחרפה.

יעקב מרגי: עכשיו אני רוצה לומר עוד משהו: משטרת ישראל, בצעד פחדני, בכסת"ח, מה שנקרא, מודיעה היום, בעקבות אסון מירון, שהיא לא תאפשר את קיום ההילולה של הבאבא סאלי.

יעקב מרגי: משנת תשמ"ד מתקיימת הילולה מסורתית.

יעקב מרגי: המקום המתויר במדינה אחרי הכותל ומירון.

יעקב מרגי: התפקיד של המשטרה הוא לבוא ולומר: איך אפשר לקיים את ההילולה הזאת בנסיבות האלה.

יעקב מרגי: זה מקום אחר, צורת הילולה אחרת, שונה – לבוא ולהעמיס עליה דרישות של כמעט 3 מיליון ש"ח, דרישות של משטרת ישראל.

יעקב מרגי: ועכשיו היא מודיעה באופן חד-צדדי: ביטול ההילולה.

יעקב מרגי: מה, אתם חושבים שלציבור המסורתי אין פה?

יעקב מרגי: זאת בושה לממשלה ששותקת, כי התחושה היא – התחושה של משטרת ישראל, של בתי המשפט, של המערכות הממסדיות, היא שלציבור המסורתי במדינת ישראל היום אין פה; זה המסר שהממשלה מעבירה.

יעקב מרגי: אנחנו לא נעבור על זה בשתיקה – אנחנו נצביע ברגליים, וההילולה תתקיים.

יעקב מרגי: הינה, אני שומר חוק - - -

מירב בן ארי: מתי ההילולה?

יעקב מרגי: בימים הקרובים.

מירב בן ארי: אז תבוא.

יעקב מרגי: אין.

יעקב מרגי: מה תבוא.

מירב בן ארי: אבל אני אנסה לעזור לך.

יעקב מרגי: כשמשטרת ישראל מודיעה בצורה - - -

מירב בן ארי: אני אנסה לעזור.

יעקב מרגי: אני אומר לכם בצורה חד-משמעית – אני שומר חוק, ואני אומר לך: הציבור כולו, בהמוניו, יצביע ברגליו.

יעקב מרגי: אם בשנים עברו היו כמה רבבות שהגיעו בשלושה ימים – השנה, בגלל החלטת הממשלה, תהיה צעידת מחאה, ויבואו מאות אלפים להילולה, והם יצטרכו להתמודד עם זה.

יעקב מרגי: ואני התרעתי היום.

לסילבסטר, אין בעיה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

מירב בן ארי: הקואליציה הסירה את ההצבעה השמית.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה אלקטרונית.

איתן גינזבורג: נא לשבת.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: מי בעד ההצעה, מי נגד – הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 49, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההצעה התקבלה, ותעבור לדיון בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות של הכנסת.

יואב קיש: לוועדת הכספים.

איתן גינזבורג: נשמע כספים – תעבור לוועדת הכנסת להכרעה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/2583/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – פתיחת תביעה על סכום קצוב), של חברת הכנסת יעל רון בן משה וקבוצת חברי כנסת.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, לנמק את הצעת החוק.

איתן גינזבורג: בבקשה.

יעל רון בן משה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני העלאת הצעת החוק הזאת חשבתי לעשות סקר קטן בין חברי הכנסת – כמה מכם יודעים שיש שתי חברות זכייניות שמפעילות את כביש 6?

יעל רון בן משה: חסכתי את הסקר, אבל מבדיקה מדגמית: חברי וחברות הכנסת שביתם בצפון מכירים.

יעל רון בן משה: השאר, הרוב, לא מודעים; גם אלה שנוסעים בכביש לא מעט.

יעל רון בן משה: וכמוהם, אלפי ועשרות אלפי אזרחים, אנשים נורמטיביים, שעשו מנוי לכביש 6 במקטעים המרכזיים, והתכוונו ורוצים לשלם, אך לא היו מודעים שהמקטעים הצפוניים מצריכים רישום נוסף, נפרד, וגם תשלום נפרד.

יעל רון בן משה: גם בהמשך, כשמגיעה המעטפה בדואר, ועליה כתוב כביש 6, האזרח הנורמטיבי פעמים רבות עדיין לא מבין שמדובר בחברה נפרדת, כביש 6 חוצה צפון, ושעליו להסדיר את התשלום.

יעל רון בן משה: ועשרות פניות כאלה – מאז שאני עוסקת בנושא הזה, מאות ואולי אלפי פניות כאלה – של אזרחים שמגלים שנפתח נגדם הליך בהוצאה לפועל מגיעות אליי לוועדה לפניות הציבור פה, בכנסת.

יעל רון בן משה: באחד הדיונים הראשונים שקיימתי בנושא השתתפה לירון, תושבת חיפה, וזה סיפורה: לירון קיבלה ביולי 2021 מכתב ממשרד עורכי דין המייצג את כביש 6 חוצה צפון ובו התראה לפני פתיחת תיק בהוצאה לפועל.

יעל רון בן משה: הייתה זו הפעם הראשונה שלירון, אזרחית שומרת חוק, שבמקרה היא גם עורכת דין, גילתה שיש לה חוב לכביש 6 חוצה צפון.

יעל רון בן משה: בתור מנויה לכביש 6 במקטע המרכזי, לירון כלל לא ידעה שקיים מפעיל נוסף לכביש ושהיא נדרשת לעשות מינוי נפרד.

יעל רון בן משה: לפני כן, לירון לא קיבלה שום התראה בדואר, במייל, בדואר רשום או בטלפון.

יעל רון בן משה: כאזרחית שומרת חוק, לירון שילמה את החוב על סך 64 שקלים מייד, ממש יום למוחרת, בהעברה בנקאית, כפי שנתבקשה, אולם להפתעתה, חודש לאחר מכן קיבלה מסמכי פתיחת תיק הוצאה לפועל על אותו החוב.

יעל רון בן משה: להפתעתה, התיק נפתח באותו יום שבו קיבלה את ההתראה הראשונה ממשרד עורכי הדין.

יעל רון בן משה: עכשיו, החוב שאותו היא נדרשת לשלם כבר הוכפל פי תשעה, והיא נדרשת לשלם 560 שקלים בשל עלויות פתיחת התיק בהוצאה לפועל.

יעל רון בן משה: שלום, כבוד היושב-ראש.

יעל רון בן משה: אני יודעת שגם אותך הנושא של כביש 6 חוצה צפון מעניין, אז תהיה איתי.

יעל רון בן משה: לירון פנתה לבית המשפט, והשופטת החליטה כי תיק ההוצאה לפועל נפתח שלא כדין, וכי עלויות בית המשפט, פתיחת התיק ושכר עורכי הדין יוטלו על הכביש ולא עליה.

יעל רון בן משה: לירון גם פוצתה ב-1,000 שקלים.

יעל רון בן משה: לירון היא אזרחית מן השורה, שומרת חוק, אדם עובד, משכילה ובעלת ידע משפטי.

יעל רון בן משה: היא גם נגישה לאינטרנט ולקבוצות ברשתות החברתיות שעוסקות בנושא.

יעל רון בן משה: היא בעלת היכולת והמשאבים להתעקש מול חברות ענק כמו כביש 6 ומול ההוצאה לפועל.

יעל רון בן משה: ומה עם אותם אזרחים שאין להם את היכולות, ההשכלה או הנגישות והאוריינות הדיגיטלית כמו ללירון?

יעל רון בן משה: הצעת החוק שאני מביאה בפניכם באה לתת פתרון או מזור לנושא הזה, ובעצם מבקשת מכם לתמוך בתיקון חוק ההוצאה לפועל, שאומר שני דברים עיקריים.

יעל רון בן משה: הדבר הראשון: אנחנו מדברים על סכומים קטנים – על תביעות או על חובות בסכומים קטנים.

יעל רון בן משה: הדבר השני: החברות שאנחנו רוצים שאזרחים ישלמו להן – לפני ההוצאה לפועל, לפני שימצו את ההליכים, צריך להגיע לאזרחים וליידע אותם.

יעל רון בן משה: לא עוד רק שליחה בדואר, ומייד אחר כך פתיחת תיק הוצאה לפועל, אלא גם ניסיון להגיע לאזרחים באמצעים דיגיטליים שקיימים באמצעות החברות: במסרון, בטלפון או באימייל, ורק לאחר מכן פתיחת התיק.

יעל רון בן משה: ואם האזרח ישלם את חובו – בסכומים קטנים – בתוך 60 ימים, ולא בתוך 30 ימים, כפי שמוגדר היום בחוק, מי שיצטרך לשאת בעלות פתיחת תיק ההוצאה לפועל יהיה החברה עצמה.

יעל רון בן משה: כך חוב של 64 שקלים לא יהפוך ל-560 שקלים או ל-1,500 שקלים.

יעל רון בן משה: התיקון לחוק ההוצאה לפועל בא לתת בעצם מזור לבעיה שהצגתי קודם, ומנסה למצוא את האיזון בין הצורך שהאזרחים ישלמו את חובם על שירותים שהם צרכו והיכולת של חברות לגבות את החובות האלה, לבין היכולת של אזרחים נורמטיביים להתמודד מול ההוצאה לפועל ומול הליכי גבייה, שלעיתים הם כוחניים יתר על המידה, עוד לפני שמוצו תהליכים אחרים.

יעל רון בן משה: תודה לכם.

יעל רון בן משה: בהצלחה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת יעל בן משה.

מנסור עבאס: ישיב שר המשפטים, השר גדעון סער, בבקשה.

מנסור עבאס: עשר דקות, אדוני.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני כמובן יכול לדבר כמה שצריך, אבל הניסיון לימד אותי להסתכל על האולם ולהעריך מתי אין רוב ומתי יש רוב, אבל בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, הממשלה תומכת ברעיון המובא בהצעת החוק של חברת הכנסת יעל רון בן משה.

גדעון סער: הצעת החוק הזאת דומה במהותה ובעיקריה להצעה שמקודמת על ידי משרדי בימים אלה.

גדעון סער: פורסם תזכיר חוק להערות הציבור.

גדעון סער: הרקע לדברים: כיום חוק ההוצאה לפועל קובע כי על מנת לפתוח תיק בגין תביעה על סכום קצוב, על הזוכה למסור לחייב התראה בדבר הכוונה להגיש את התביעה והוצאה לפועל.

גדעון סער: על ההתראה להישלח בדואר רשום יחד עם אישור מסירה.

גדעון סער: הרבה פעמים יש קושי רב בביצוע המצאת ההתראות, כי באותו שלב אין בידי הזוכים לאתר את החייב.

גדעון סער: בחודש נובמבר פורסם להערות הציבור תזכיר חוק ממשלתי שמבקש להקל על חובת ההמצאה, בכל הנוגע לתיקים של עד 10,000 שקלים.

גדעון סער: תזכיר החוק קובע כי במקרים שבהם הזוכה לא הצליח לבצע מסירה מלאה של ההתראה, תהיה לו האפשרות לפתוח את תיק ההוצאה לפועל גם ללא המצאה מלאה, ובלבד שהזוכה שלח לחייב את ההתראה במסרון, או בדרך ממוחשבת אחרת, ואם אין לו את המידע הנדרש לשם כך, עליו לשלוח את ההתראה למען הרשום של החייב.

גדעון סער: כמו כן, יש לשלוח התראה נוספת בחלוף שבוע, אם לא מתקבלת תגובה במהלך הזמן הזה.

גדעון סער: מובן שעם כל הקלה בפתיחת תיק בהוצאה לפועל בגין זכייה על סכום קצוב, צריך למצוא איזונים מהכיוון הנגדי.

גדעון סער: כך, הצעת החוק הממשלתית מבקשת לקבוע כי במקרה שבו החייב שילם את סכום התביעה בתקופה של 60 יום ממסירת האזהרה, ייסגר התיק, והחייב לא יישלם את האגרה והריבית שנצברה, ואת שכר טרחת עורך הדין, מתוך הנחת המוצא כי לו היה החייב מקבל את ההמצאה עם אישור מסירה, היה משלם במועד ולא היה נדרש לפתוח תיק בהוצאה לפועל.

גדעון סער: כמו כן, מוצע כי האגרה על פתיחת התיק תושת על הזוכה עצמו.

גדעון סער: אני רוצה לומר עוד, שבשלב הזה משרד המשפטים בוחן את הערות הציבור שהתקבלו לתזכיר החוק שלנו, והאם נדרשים איזונים נוספים להצעת החוק.

גדעון סער: זאת אומרת, אנחנו לא נמצאים בנקודה שהגענו למסקנה הסופית.

גדעון סער: לכן, החלטנו בוועדת השרים בחקיקה לתמוך בהצעת החוק של חברת הכנסת יעל רון בן משה בקריאה הטרומית.

גדעון סער: המשך קידומה יהיה לאחר אישור הצעת החוק הממשלתית, ובכפוף לקידומה ולנוסח שבו תובא.

גדעון סער: אני קורא לכנסת לתמוך בהצעה בקריאה הטרומית.

מנסור עבאס: תודה, השר גדעון סער.

מנסור עבאס: ביקשו להתנגד כמה חברי הכנסת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את יושבת-ראש הוועדה לפניות הציבור, חברת הכנסת יעל רון בן משה, שעוסקת בנספחים הקטנים, שאנחנו עסקנו בהם הרבה.

ישראל אייכלר: אני לא השתכנעתי עדיין איפה פה ההגנה על האזרח הקטן, לעומת החברה הגדולה, אבל שמעתי שהזוכה חייב להמציא גם במסרון.

ישראל אייכלר: היות שיש הרבה אנשים שאין להם מסרון, אז יש אפשרות באופן קולי בטלפון הכשר, וצריך לוודא שגם זה ייכלל בהחלטה שלכם; שלא יהיה מצב שבו אזרח שאין לו מחשב לא יקבל את ההודעה.

ישראל אייכלר: אבל אדוני היושב-ראש, אני ביקשתי לעלות בשביל למחות בכאב גדול על דבר מאוד גדול: המלחמה שמנהלת ממשלת ליברמן-בנט נגד יהודי צ'רנוביל, אוקראינה, רוסיה, אמריקה וכל היהודים הכשרים האלה על ידי יצירת מערך גיורים מזויפים שגורמים להתבוללות בארץ ישראל.

ישראל אייכלר: נוסף לשואת ההתבוללות שמתחוללת בארצות הברית ובאירופה המערבית, הגדילו לעשות עכשיו כאשר רוצים גם בארץ ישראל – יש איזשהו מערך גיור שאני, אישית, לא תמיד מאמין ברצון של האדם המתגייר, שבאמת הוא מקבל עליו עול תורה ומצוות.

ישראל אייכלר: שיהיה ברור, את ההלכה לא אנחנו קובעים רק הקדוש ברוך הוא בסיני, שמי שמקבל עליו עול תורה ומצוות ורוצה להיות יהודי, גם אם כל גויי הארצות, יכול להיות יהודי כשר.

ישראל אייכלר: אגב, זאת ההוכחה שהיהדות איננה גזענות.

ישראל אייכלר: אני לא יכול להיות בן הגזע הארי ולא בן הגזע הסלבי, ואפילו לא בן הגזע הערבי.

ישראל אייכלר: אבל כל אחד מהגזעים האלה יכול לקבל עול תורה ומצוות ולהיות יהודי כשר.

ישראל אייכלר: אבל לעשות זיוף מהדבר הזה, זה דבר חמור ביותר.

ישראל אייכלר: זה גורם לכך שאנשים תמימים חושבים שבאמת ההוא יהודי, והצאצאים שלהם גויים גמורים.

ישראל אייכלר: הגדילה לעשות עכשיו הממשלה כאשר פיטרה את ראש מערך הגיור, נציגו של הרב הראשי, נשיא בית הדין העליון, הגאון הרב רבי דוד לאו שליט"א.

ישראל אייכלר: כמו כן, הם מנסים לסתום פיות לראשון לציון, הרב יצחק יוסף שליט"א.

ישראל אייכלר: תארו לעצמכם, ששר בממשלה יפטר יועץ משפטי לממשלה, או חשב של משרד ממשלתי.

ישראל אייכלר: אין דבר כזה, כי הוא מינוי על דעת היועץ המשפטי.

ישראל אייכלר: אני בטוח שמי שייתן יד לסילוק הרב, נציג נשיא בית הדין העליון, ויהפוך את הגיור לזיוף - -

מנסור עבאס: תודה.

ישראל אייכלר: - - אלה יזכו שצאצאיהם, חס וחלילה, יתבוללו וימחקו מספר היוחסין של עם ישראל.

ישראל אייכלר: זה החטא וזה עונשו.

ישראל אייכלר: ועל כן, "על אלה אני בוכִיָה".

ישראל אייכלר: אני מבקש מכם – דווקא אנשים שאינם חרדים ואינם הולכים לבתי דין של הרבנות, אלא דווקא אנשים שסומכים על הרבנות הראשית, שידעו שהגיור שלהם הוא אכן גיור כשר.

מנסור עבאס: תודה.

ישראל אייכלר: כל גיור מזויף, זו פגיעה באלפי ילדים, שייוולדו לזוגות המעורבים שאינם יהודים.

ישראל אייכלר: חבל, חבל.

ישראל אייכלר: על זה נאמר: "מְעֻוָת לא יוכַל לִתקֹן".

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: חברת הכנסת יעל, את רוצה להשיב?

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה שמית על הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – פתיחת תביעה על סכום קצוב), התשפ"ב–2021.

מנסור עבאס: בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – אינה נוכחת יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיס

אלינור ימין: אם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

מנסור עבאס: המזכירה תקרא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח ניר אורבך – בעד ישראל אייכלר – נגד דוד ביטן – אינו נוכח מירב בן ארי – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד משה גפני – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – אינו נוכח אחמד טיבי – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח עופר כסיף – נגד נעמה לזימי – בעד פטין מולא – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד עלי סלאלחה – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מנסור עבאס: האם יש חברי כנסת שלא הצביעו ומעוניינים להצביע?

מנסור עבאס: יש? אין.

מנסור עבאס: ההצבעה תמה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי.

מנסור עבאס: 57 חברי כנסת בעד, 51 נגד.

מנסור עבאס: הצעת החוק מתקבלת ועוברת להמשך דיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מנסור עבאס: הצעת חוק ההוצאה לפועל.

משה ארבל: ועדת הכספים.

אוריאל בוסו: הוועדה לזכויות הילד.

מנסור עבאס: אז עוברת לוועדת הכנסת לקביעת ועדה.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/2286/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום – איתן נמצא?

מנסור עבאס: כן – הצעת חוק דוד בן-גוריון (תיקון – ביטול הוראת שעה), התשפ"ב–2021, של חבר הכנסת איתן גינזבורג וקבוצת חברי הכנסת.

מנסור עבאס: בבקשה, איתן.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: חבריי חברי הכנסת, בשנת 1976 חוקקה הכנסת את חוק דוד בן-גוריון, אבי האומה, מייסד המדינה, חוק שהמטרה שלו הייתה לטפל, ולשמר את מורשתו של דוד בן-גוריון ואת מפעלי ההנצחה שקבועים היום בחוק.

איתן גינזבורג: בחוק נקבע כי עמותת יד בן-גוריון תשמש כגוף מייעץ ומסייע למפעלי ההנצחה, כהגדרתם בחוק, ובסעיף 10 נקבעה הוראת שעה לעניין תקופת כהונתם של נציגי יד בן-גוריון במוסדות השנים.

איתן גינזבורג: המטרה של הצעת החוק הזאת היא בסך הכול להפוך את הוראת השעה להוראת קבע, במובן זה שהם ישמשו כחברים, ללא הגבלת זמן, בדומה לחוקים זהים ברוחם שנוגעים למבנה השותפות בין המדינה לבין המוסדות המפעילים מרכזי הנצחה לראשי ממשלה בישראל – לשעבר, כמובן.

איתן גינזבורג: בנוסף, החוק קובע כי המדינה תישא בהוצאות קיומם ואחזקתם של המוסדות.

איתן גינזבורג: בשנת 2010 צומצמו המותרות ביחס להוצאות המותרות, ואני מבקש היום להחזיר את המצב למה שהיה קבוע בחוק המקורי, וכך להשוות את המצב – בדומה לחוקים דומים של הנצחת ראשי מדינה, למשל החוק להנצחת מנחם בגין והחוק להנצחתו של יצחק רבין, זכרם לברכה.

איתן גינזבורג: בתיקון שמובא בפניכם, אני מציע לקבוע שהמדינה תשלים את ההכנסות של המוסדות, כפי שדרוש, בין היתר לפיתוח וניהול מכלול פעולות המוסדות, ולא רק לניהולם; זאת, כדי לאפשר את המשך פיתוח המוסדות כדי שיתאימו את עצמם לימים המודרניים שאנחנו נמצאים בהם.

איתן גינזבורג: מדובר פה בתיקון סמנטי בלבד, שמרחיב את המטרות, משווה אותן לחוקים אחרים, ואין בו כדי ליצור עלות תקציבית כלשהי בתקציב המדינה.

איתן גינזבורג: אני מזכיר לכולם שדוד בן-גוריון איננו עוד ראש ממשלה; הוא המייסד של המדינה הזאת, הוא אבי האומה והממלכתיות.

איתן גינזבורג: וככזה, ראוי כי המדינה תמשיך להנציח את זכרו ומורשתו.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת איתן גינזבורג.

מנסור עבאס: ישיב השר עיסאווי פריג'.

מנסור עבאס: יש התנגדויות.

מנסור עבאס: השר מאיר כהן, בבקשה.

עופר כסיף: אני מבקש - - -

מנסור עבאס: אוקיי, רשמתי אצלי.

מנסור עבאס: יש עוד חברי כנסת שביקשו.

עופר כסיף: - - - אחרי השר?

מנסור עבאס: אחרי השר.

מנסור עבאס: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, חוק דוד בן-גוריון, התשל"ז–1976, נחקק להנצחת זכרו ופועלו של ראש הממשלה הראשון של מדינת ישראל, דוד בן-גוריון, ולהנחלת מורשתו לדורות.

מאיר כהן: בהתאם לחוק, נוסדו שלושה מוסדות להנצחת זכרו של דוד בן-גוריון: בית דוד בן-גוריון, המכון למורשת דוד בן-גוריון והמכון לחקר המדבר.

מאיר כהן: בהתאם לסעיף 18 לחוק, עמותת יד בן-גוריון משמשת כגוף מייעץ ומסייע למוסדות.

מאיר כהן: בדברי ההסבר להצעת החוק נכתב כי העמותה הוקמה לשם הנצחת פועלו ומורשתו של דוד בן-גוריון באמצעות הקמת מפעלים לזכרו, ובהם מכונים מדעיים, מוזיאונים, ספריות, תערוכות, מוסדות חינוך ותרבות, כפי שציווה דוד בן-גוריון בצוואתו, אשר היוותה בסיס לחוק.

מאיר כהן: בסעיף 10 לחוק נקבעה הוראת שעה לעניין תקופת כהונתם של נציגי המרכז, והיא הסתיימה בט"ז בטבת, 31 בדצמבר 2020.

מאיר כהן: עתה, בהתאם להצעת החוק, הוראת השעה תהפוך להוראת קבע, ולפיה העמותה זכאית באופן קבוע למנות שני נציגים מטעמה למועצת המכון למורשת בן-גוריון, מתוך 17 חברי המועצה, וכן שני נציגי מטעמה למינהלת צריף המגורים של דוד בן-גוריון.

מאיר כהן: בהתאם לדברי ההסבר של הצעת החוק, הצעה זו נעשית בדומה לחוקים זהים ברוחם, שנוגעים למבנה השותפות בין המדינה לבין מוסדות שמפעילים מרכזי ההנצחה לראשי ממשלת ישראל לדורותיהם.

מאיר כהן: בנוסף, הצעת החוק מבקשת לתקן את סעיף 13 לחוק, שמעגן את חלקה של המדינה בהשתתפות בהוצאות ובביקורת על הכנסות המוסדות שבחוק.

מאיר כהן: יצוין בהקשר זה כי נוסח זה מעוגן גם בחקיקה שמנציחה את זכרם של מנחם בגין ויצחק רבין, זיכרונם לברכה.

מאיר כהן: הצעת החוק עלתה לדיון בוועדת השרים לענייני חקיקה ב-19 בדצמבר 2021 והוחלט לתמוך בה בקריאה טרומית.

מאיר כהן: ואולם, הואיל והתיקון המוצע ביחס לסעיף 13 להצעת החוק עשוי להיות בעל השלכות תקציביות על המדינה, נקבע כי הצעת החוק תקודם בכפוף לתנאים שקבעה ועדת השרים לענייני חקיקה, בהסכמת משרד ראש הממשלה, משרד ירושלים ומורשת ומשרד האוצר ומשרד המשפטים.

מאיר כהן: בנסיבות אלו הממשלה תומכת בהצעת החוק.

מאיר כהן: תודה.

מנסור עבאס: תודה, השר מאיר כהן.

מנסור עבאס: ביקשו להתנגד כמה חברי כנסת.

מנסור עבאס: אנחנו ניתן קדימות לחבר הכנסת יצחק פינדרוס.

עופר כסיף: כמה - - -

מנסור עבאס: אחד, רק אחד.

מנסור עבאס: ביקשת – הוא ביקש לפניך.

מנסור עבאס: אני מקווה שהוא באמת מתנגד, אבל - - -

יצחק פינדרוס: אני ועוד איך מתנגד, אדוני היושב-ראש.

יצחק פינדרוס: לא רק מתנגד – ועוד איך מתנגד.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, שרים, חברי כנסת, אני פשוט לא מצליח להבין את ההיגיון שעומד מאחורי עבודת הממשלה הזאת.

יצחק פינדרוס: לא מצליח להבין.

יצחק פינדרוס: אותך אני עוד מבין.

יצחק פינדרוס: ככה: היום מודיעים שליהודי שצריך לזכור את זכרו, ושיש לו חלק בבניית יהדות צפון אפריקה והיהדות בארץ ישראל והיהדות בנגב, יבטלו את ההילולה.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים מה?

יצחק פינדרוס: אולי יש באמת צורך.

יצחק פינדרוס: אבל לממשלה הרפורמית הזאת – בחגיגות הסילבסטר לאף אחד לא הפריע שום דבר.

יצחק פינדרוס: חגיגות הנוצרים הן בסדר גמור.

יצחק פינדרוס: מורשת הנצרות – זה בסדר, אין בעיות, אין סיכונים, גם אין בעיה כספית.

יצחק פינדרוס: מתי יש בעיה?

יצחק פינדרוס: כשזה יהדות.

יצחק פינדרוס: כשמישהו שקצת – אתם יודעים מה, לא רוצה להתווכח על ההשוואה ועל ההקמה; מה שהקים הבאבא סאלי בנגב – לא הרבה פחות ממה שקם בשדה בוקר, לא הרבה פחות.

יצחק פינדרוס: את זה לא.

יצחק פינדרוס: את זה מגבילים.

יצחק פינדרוס: משטרת ישראל מגבילה, ולאף אחד לא אכפת.

יצחק פינדרוס: עכשיו אני אשאל אתכם עוד שאלה.

יצחק פינדרוס: שישה מיליון יהודים הקימו את המוסד יד ושם.

יצחק פינדרוס: הוא לא מוסד חרדי.

יצחק פינדרוס: הוא לא בתקציב המדינה – הוא צריך לגייס תרומות.

יצחק פינדרוס: אבל המורשת הזאת, זה מה שדחוף היום; שהתקציב – עזבו חברי הנהלה יהיו ממונים קבועים, לא קבועים, זמניים; אתם יודעים מה, מעניין את הסבתא שלי.

יצחק פינדרוס: אבל המדינה חייבת לתקצב את זה, להיכנס בהוראת חוק קבועה, בזמן שכל מורשת, כל מסורת, כל מה שהקים את האומה הזאת, לא מעניין אתכם.

יצחק פינדרוס: זה מה שמעניין אתכם?

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, לשאלתך: אני מתנגד, ועוד איך מתנגד, לבושה הזאת.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה.

מנסור עבאס: איתן, אתה רוצה להגיב?

מנסור עבאס: בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: אחד מתנגד.

עופר כסיף: למה - - -

מנסור עבאס: ככה - - -

איתן גינזבורג: חבריי חברי הכנסת, החוק הזה בא לעשות תיקון טכני בלבד.

איתן גינזבורג: הוא בא לאפשר לחברי העמותה לא לבקש כל פעם את אישור הכנסת להמשך כהונתם במוסדות, אלא לקבוע אחת ולתמיד שהם יהיו חברי המוסדות.

איתן גינזבורג: משווים את הניסוח בדיוק למה שכתוב בחוק להנצחת מנחם בגין ובחוק להנצחת יצחק רבין.

איתן גינזבורג: בדיוק אותו נוסח.

איתן גינזבורג: ולכן, כל מי שבא להתנגד לחוק הזה, סתם עושה את זה מתוך שיקולים פוליטיים צרים, לא ענייניים, וחבל שכך.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת איתן גינזבורג.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה שמית, לפי בקשת האופוזיציה, בבקשה.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק דוד בן-גוריון (תיקון – ביטול הוראת שעה), בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – בעד אחמד טיבי – נגד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב –

אלינור ימין: נגד מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

מנסור עבאס: המזכירה תקרא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד דוד ביטן – אינו נוכח נפתלי בנט – בעד מאי גולן – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח בנימין נתניהו – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת קטי קטרין שטרית – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – בעד

מנסור עבאס: האם יש חברי כנסת שלא הצביעו ומעוניינים להצביע?

מנסור עבאס: תמה ההצבעה.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: 55 חברי כנסת בעד, 52 חברי כנסת נגד.

מנסור עבאס: הצעת חוק דוד בן-גוריון (תיקון – ביטול הוראת שעה), התשפ"ב–2021, עוברת להמשך דיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט.

קריאות: ועדת הפנים.

מנסור עבאס: ועדת הכנסת תחליט.

מנסור עבאס: תודה רבה לכם.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/1846/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: הצעת חוק לתיקון פקודת העדה הדתית (המרה) (גיור על ידי רב מקומי וראש ישיבה), התשפ"א–2021, של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי וקבוצת חברי הכנסת.

מנסור עבאס: בבקשה, חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

מנסור עבאס: עשר דקות, גברתי.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: חבריי חברי הכנסת, אני מתכבדת להציג בפניכם - -

מאיר פרוש: - - - לאיתמר.

יוליה מלינובסקי: - - תיקון לפקודת העדה הדתית, שמבקשת להחזיר את הזכות לבצע גיור לרבני העיר.

יוליה מלינובסקי: הנושא הזה כאוב לעם היהודי.

יוליה מלינובסקי: הנושא הזה כאוב לחברה הישראלית.

יוליה מלינובסקי: בשנים האחרונות אנחנו רואים שיש הרבה מאוד אנשים שכן היו מעוניינים לעבור גיור ולהתכבד, ולהתקרב לעם היהודי, אבל בנסיבות שקיימות כרגע, זה פשוט לא מתאפשר.

יוליה מלינובסקי: הנושא הזה נמצא על סדר-יומה של החברה הישראלית וממשלות ישראל כבר שנים רבות - - -

קריאות: - - -

שלמה קרעי: מה זה בד"ץ מלינובסקי - - -

יוליה מלינובסקי: אני יכולה ללכת לוועדת נאמן, שניסתה לסדר את הנושא הזה, ובסוף זה לא הצליח.

קריאות: - - -

יוליה מלינובסקי: אנחנו יכולים להיזכר במתווה של המיסים, שגם שם היו ניסיונות רבים, וגם הסכמות רבות, אבל בסוף, בגלל עקשנות ואי-רצון להגיע להבנות - -

שלמה קרעי: באיזו השגחה?

שלמה קרעי: באיזו השגחה - - - השגחת מלינובסקי?

יוליה מלינובסקי: - - גם הנושא של מתווה המיסים לא צלח.

יוליה מלינובסקי: אני רק רוצה להזכיר לכם שמ-1977 עד 1993 רבני העיר גיירו, והיו הצלחות רבות.

יוליה מלינובסקי: יתרה מזאת, הרבנות הראשית דחפה ועודדה אותם לבצע את ההליך הזה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו סומכים על רבני העיר שלנו.

יוליה מלינובסקי: הם מכירים את הקהילות, הם מכירים אנשים, הם נוקטים בגישה מחבקת ומכבדת, כי הם נמצאים בתוך הקהילות שלהם, ולא רואים אנשים מתוך מגדל השן שלהם.

משה ארבל: למה אין הצבעה?

מיכאל מלכיאלי: למה אין הצבעה?

יוליה מלינובסקי: מה שמאפיין במיוחד חברי כנסת מחברות חרדיות זה השילוש הקדוש.

משה ארבל: למה אין הצבעה?

משה ארבל: למה אין הצבעה?

יוליה מלינובסקי: אני חייבת להגיד לכם, כל פעם אתם מצליחים להפתיע אותי מחדש, אבל פה זה כבר עובר כל גבול.

יוליה מלינובסקי: השילוש הקדוש הזה ביניכם – בורות, טיפשות וגזענות – צועק לשמיים.

קריאות: למה אין הצבעה?

יוליה מלינובסקי: אתם שכחתם שהדת היהודית - - -

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לאפשר לחברת הכנסת יוליה להשלים – תאפשרו לה להשלים את דבריה.

מנסור עבאס: נא לשבת בשקט.

מנסור עבאס: תודה.

קריאות: - - -

יוליה מלינובסקי: אתם שכחתם שהיהדות לא שייכת לרב כזה או אחר.

יוליה מלינובסקי: אתם שכחתם מאיפה באתם.

יוליה מלינובסקי: אתם שכחתם מה השורשים שלכם.

יוליה מלינובסקי: אתם שכחתם מה זה "אתם".

יוליה מלינובסקי: אתם חושבים שיש לכם מונופול על היהדות, עלינו.

יוליה מלינובסקי: מצד אחד, אתם לא מוכנים לקבל את מדינת ישראל, אתם לא מוכנים לקבל את חוקיה, ומצד שני, אתם רוצים להכתיב לכולנו את אורח החיים.

יוליה מלינובסקי: תם הטקס.

יוליה מלינובסקי: זה לא יקרה יותר.

משה אבוטבול: העולם הוא לא הפקר, יוליה.

משה אבוטבול: העולם לא הפקר.

משה אבוטבול: יוליה, זה לא עובד ככה.

יוליה מלינובסקי: ואני רוצה לציין עוד משהו.

יוליה מלינובסקי: אתמול היה מכתב – התבשרנו במכתב שהרב הראשי לישראל, הרב לאו, בעצם מכתיב אולטימטום לממשלה.

משה ארבל: למה אין הצבעה?

משה ארבל: למה אין הצבעה?

יוליה מלינובסקי: הבן אדם איבד את זה.

יוליה מלינובסקי: הוא שכח, עם כל הכבוד לתפקידו ומעמדו, שהוא עובד ציבור, מקבל משכורת מהציבור, ובעצם אסור לו, לפי הכללים - - -

משה גפני: - - - חצופה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה גפני, נא לשבת.

קריאות: - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה גפני, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

משה ארבל: למה אין הצבעה?

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יוליה מלינובסקי: ההיסטריה שלכם מחזקת אותי.

יוליה מלינובסקי: אתמול התבשרנו מהמכתב של הרב הראשי שבעצם, מה הוא דורש מהממשלה?

יוליה מלינובסקי: שם אולטימטום לראש הממשלה ולשר הדתות.

יוליה מלינובסקי: הוא אומר דבר כזה: אם אתם לא תמנו את מי שאני רוצה לתפקיד ראש מערך הגיור - -

קריאות: - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

יוליה מלינובסקי: - - אני לא אבצע את תפקידי, ולא אחתום על תעודות הגיור.

יוליה מלינובסקי: אין דבר כזה.

יוליה מלינובסקי: הבן-אדם איבד את זה.

יוליה מלינובסקי: איבדו את גבולות הגזרה.

יוליה מלינובסקי: אז אנחנו כן רוצים להחזיר את גבולות הגזרה, ולהנהיג את האנשים שיעשו את תפקידם לפי החוק.

יוליה מלינובסקי: ורב ראשי הוא לא אדון לעצמו – הוא נבחר ופועל לפי החוק של מדינת ישראל, והוא מקבל משכורת ממדינת ישראל, והוא עובד ציבור.

יוליה מלינובסקי: ומפה, אני פונה לשר הדתות.

יוליה מלינובסקי: שר הדתות, מפה אני פונה אליך – זה כבר מקרה שני; לפני זה היה - -

קריאות: - - -

יוליה מלינובסקי: - - הרב הראשי יצחק יוסף, שהרשה לעצמו לצאת נגד הממשלה וחוקיה של מדינת ישראל.

יוליה מלינובסקי: עכשיו זה הרב לאו.

יוליה מלינובסקי: אני פונה אליך מפה, ודורשת להתחיל הליך הדחה של הרב לאו.

יוליה מלינובסקי: לא מתקבל על הדעת דבר כזה.

מיכאל מלכיאלי: תתביישי.

יוליה מלינובסקי: כל אחד צריך לדעת את מקומו.

קריאות: - - -

מנסור עבאס: חברי הכנסת.

מנסור עבאס: חברי הכנסת.

קריאות: - - -

יוליה מלינובסקי: להתחיל הליך משמעתי לרב לאו, כי פשוט אנשים מאבדים את הגבולות, ולא מבינים שהם משרתי ציבור.

קריאות: - - -

שלמה קרעי: גם אנטיוכוס רצה לפגוע ביהודים.

שלמה קרעי: את יודעת מה קרה לו.

מיכאל מלכיאלי: אי-אפשר לשמוע אותך.

מיכאל מלכיאלי: תשתקי.

קריאות: - - -

מנסור עבאס: טוב, תודה, חברי הכנסת.

קריאות: - - -

מיכאל מלכיאלי: מתן כהנא.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מלכיאלי, בן צור, אתם רוצים שאקרא את השמות שלכם?

מנסור עבאס: מה קרה?

קריאות: - - -

שלמה קרעי: מתן כהנא, תתבייש.

שלמה קרעי: איך אתה יושב פה?

יוליה מלינובסקי: אני רק חוזרת ואומרת שההיסטריה שלכם, הלחץ שלכם, הפחד שלכם - -

קריאות: - - -

יוליה מלינובסקי: - - פחד שאתם תאבדו את השליטה, שזה לא יהיה בידיכם.

ינון אזולאי: - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי.

שלמה קרעי: בושה וחרפה.

קריאות: - - -

ינון אזולאי: את לא נורמלית.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, לא ראוי.

מנסור עבאס: אף אחד לא שאל אתכם.

מנסור עבאס: אתם יכולים להתנגד אחר כך.

מנסור עבאס: בבקשה.

קריאות: - - -

יוליה מלינובסקי: זה לא נחלת סמוטריץ' ולא גפני לא מלכיאלי.

יוליה מלינובסקי: זה גם שלי וגם שלו.

משה ארבל: למה אין הצבעה?

משה ארבל: למה אין הצבעה?

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

שלמה קרעי: - - -

משה ארבל: אני רוצה להצביע.

שלמה קרעי: אתם קידשתם - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה קרעי, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יוליה מלינובסקי: אתם מתחילים לעשות בדיקות דנ"א ליהדות, אתם מתעללים בבני אדם בבירורי יהדות, אתם מתעללים בנשואים, אתם מתעללים בגיורים.

ינון אזולאי: אז בכלל יודעת מה זה יהדות?

ינון אזולאי: תתבייש לך.

יוליה מלינובסקי: ואנחנו נשים לזה סוף.

יוליה מלינובסקי: אנחנו נחזיר את היהדות לעם ישראל.

קריאות: - - -

יוליה מלינובסקי: נחזיר את היהדות לעם ישראל.

קריאות: - - -

יוליה מלינובסקי: הדת היפה שלנו, הדת המכבד, הדת המחבק, הדת שהוא אלפיים שנה הסתדרנו בלי רבנות.

קריאות: - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב, נא להירגע.

שלמה קרעי: תיזרקו לפח האשפה של ההיסטוריה.

יוליה מלינובסקי: היום יש במדינת ישראל 400,000 איש שהם לא יהודים על פי ההלכה.

יוליה מלינובסקי: לפי הסקר שנעשה באחרונה - - -

משה גפני: - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה גפני, סליחה.

ולדימיר בליאק: - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת בליאק, נא לשבת.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי, תשלימי את הדברים.

קריאות: - - -

יוליה מלינובסקי: לפי הסקר שנעשה באחרונה, 94% מהם מרגישים שהם יהודים, וצריך להבין – ברגע שאנחנו מרחיקים אנשים מהדת, הם מרגישים יהודים.

יוליה מלינובסקי: הם חיים את החיים במדינת ישראל באופן מלא.

יוליה מלינובסקי: הם משרתים, הם משלמים, הם אזרחים נאמנים למדינה ולחוקיה, ובעצם זה שאנחנו לא מאפשרים להם לעבור את תהליך הגיור, אם הם רוצים בכך, ולהיות יהודים באופן רשמי - אנחנו פוגעים של מדינתנו.

יוליה מלינובסקי: כי לאותם אנשים, 400,000 במספרם, יהיו גם ילדים וגם נכדים.

יוליה מלינובסקי: אז תחשבו איזו מדינה אנחנו רוצים פה.

ינון אזולאי: - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי, נא לשבת.

מנסור עבאס: נא לשבת.

ינון אזולאי: - - -

מנסור עבאס: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יוליה מלינובסקי: אם אתם מחפשים פה תורת הגזע, דם נקי, אז תישארו איפה שאתם נמצאים, ואל תכניסו אותנו לדבר הזה.

יוליה מלינובסקי: חוק הגיור היה צריך - - -

קריאות: - - -

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סמוטריץ, תירגע.

יוליה מלינובסקי: חבל שאנחנו עושים את זה עכשיו, וממשלות ישראל פחדו לגעת בזה ולעשות את זה לפני 20, 30 ו-40 שנה.

משה גפני: תסתמי את הפה.

יוליה מלינובסקי: יכול להיות שהמצב שלנו היה אחר לגמרי.

משה גפני: תסתמי את הפה.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

יוליה מלינובסקי: לא, אני לא יכולה משפט אחרון.

יוליה מלינובסקי: זה בלתי אפשרי.

יוליה מלינובסקי: אני לא סיימתי.

יוליה מלינובסקי: אני כל הזמן – פוגעים בי פה באופן אישי, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: הבנתי את המסר.

מנסור עבאס: משפט אחרון, יוליה.

קריאות: - - -

משה ארבל: למה אתה נותן לה?

מנסור עבאס: הם צעקו, אבל היא השלימה את דבריה.

מנסור עבאס: בבקשה.

יוליה מלינובסקי: אני לא השלמתי את דבריי.

יוליה מלינובסקי: אני מצטערת.

יוליה מלינובסקי: זה משהו שהוא לא מקובל.

ינון אזולאי: את מדברת שטויות.

מנסור עבאס: אתם רוצים לאפשר לה?

משה גפני: תשתקי כבר.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת גפני יושב ברוב חוצפתו ואומר לי במליאה לסתום את הפה, וכל הגברים פה שותקים.

יוליה מלינובסקי: אתה גזען, אתה שוביניסט.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: תשתקי כבר.

יוליה מלינובסקי: אתם פוגעים בנשים ואתם פוגעים במדינה שלנו.

יוליה מלינובסקי: אתה גזען ותישאר בגטו שלך.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ארבל, אתה יכול לשבת.

משה גפני: תשתקי.

מנסור עבאס: נא לשבת.

קריאות: - - -

יוליה מלינובסקי: מדינת ישראל תתקדם למאה ה-21, ואנחנו לא נישאר בגטו הזה.

דוד אמסלם: יוליה, יוליה.

מיכאל מלכיאלי: שיכורה.

יוליה מלינובסקי: אני פונה שוב לשר הדתות, מה שדיברנו – נפרצו כל הגבולות.

יוליה מלינובסקי: לא יכול להיות מצב שרב ראשי הולך נגד ממשלה, כולל מינויים - - -

מנסור עבאס: בסדר, תנו לי לנהל את הזה.

קריאות: - - -

יוליה מלינובסקי: דורש מינויים תמורת עבודתו.

יוליה מלינובסקי: קריאות: - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת ליצמן, נא לשבת.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לשבת.

מנסור עבאס: היא סיימה.

מנסור עבאס: אנחנו לא בקרב.

מנסור עבאס: אנחנו לא בקרב אגרופים.

מנסור עבאס: בבקשה.

קריאות: - - -

מנסור עבאס: חברת הכנסת יוליה, סיימת?

יוליה מלינובסקי: כן.

מנסור עבאס: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: שוב אני אומרת לכם, השילוש הקדוש: טיפשות, בורות וגזענות.

יוליה מלינובסקי: תישארו שם.

קריאות: - - -

יוליה מלינובסקי: זה מגיע לכם.

יוליה מלינובסקי: אתם הרווחתם את זה ביושר, ואנחנו נתקדם.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת.

יוליה מלינובסקי: ברשותך, אני רוצה משפט אחרון.

יוליה מלינובסקי: היום קיימנו עם השר מתן כהנא - -

קריאות: - - -

יוליה מלינובסקי: - - פגישה שבה החלטנו כדלקמן:

יוליה מלינובסקי: היום החוק הזה לא יעלה להצבעה - -

קריאות: - - -

יוליה מלינובסקי: - - ואני אומרת את זה לפי הסיכום שהגענו אליו.

משה ארבל: למה לא?

משה ארבל: למה אין הצבעה?

יוליה מלינובסקי: היום החוק לא יעלה להצבעה.

יוליה מלינובסקי: הממשלה התחייבה לפרסם תזכיר חוק ממשלתי תוך שבועיים.

יוליה מלינובסקי: אם תוך שבועיים אין תזכיר חוק ממשלתי – כמובן, לפי הסכמים קואליציוניים שפורסמו ברבים וכולם מכירים את ההסכמים, לפי העיקרון שרב העיר יכול לגייר, וההחלטה של רב העיר היא הסופית ואין לערער עליה, תהיה פה הצבעה.

יוליה מלינובסקי: ברגע שהממשלה, לפי הסיכומים האלה, תפרסם תזכיר חוק, משם אנחנו נתקדם, והחוק שלי והחוק של חברי חבר כנסת הכנסת טור פז יוצמד להצעת חוק ממשלתית.

מנסור עבאס: תודה.

יוליה מלינובסקי: אם לא יפורסם תזכיר חוק, ההצבעה תהיה פה בעוד שבועיים בדיוק מהיום הזה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

קריאות: - - -

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא להירגע.

מנסור עבאס: תשובה והצבעה במועד מאוחר יותר.

קריאה: שיכורה.

שלמה קרעי: אנחנו רוצים להתנגד.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום.

שלמה קרעי: אנחנו רוצים להתנגד.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נאמרו דברים חמורים.

מנסור עבאס: אני לא שמעתי את כל הדברים כי כולכם צעקתם ביחד.

מנסור עבאס: זה לא ראוי, זה לא ראוי להשמיץ חברת כנסת, אפילו אם יש מחלוקת, ומחלוקת קשה.

מנסור עבאס: זה לא ראוי.

קריאות: - - -

ינון אזולאי: למה אין הצבעה?

שלמה קרעי: רוצים להתנגד.

קריאה: קראו לה שיכורה – אתה לא מוציא אותו?

מנסור עבאס: אני לא שמעתי.

מנסור עבאס: אני לא שמעתי.

מנסור עבאס: מי בכלל שמע מה הם אומרים?

קריאות: - - -

מנסור עבאס: תודה רבה לכם.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/2177/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: נעבור להצעת החוק הבאה על סדר-היום – הצעת חוק שירותי רווחה.

שלמה קרעי: רוצים להתנגד.

מנסור עבאס: בשלב הבא.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: כשיש הצבעה לא נותנים התנגדות.

מנסור עבאס: לא, לא.

מנסור עבאס: תהיה תשובה והתנגדות והצבעה.

מנסור עבאס: תודה רבה.

מנסור עבאס: הצעת חוק שירותי רווחה (זכויות נשים ששהו במקלט לנשים מוכות) (תיקון – מענק חודשי), של חברת הכנסת אבתיסאם מראענה.

מנסור עבאס: בבקשה.

קריאות: - - -

מאיר פרוש: שיכורה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר, נא לצאת.

מנסור עבאס: מה שאמרת זה חמור מאוד.

מנסור עבאס: נא לצאת מהאולם.

שלמה קרעי: גם יוליה אמרה שיישארו בגטו.

שלמה קרעי: להישאר בגטו זה בסדר?

קריאות: - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה קרעי, תחזור למקומך.

קריאות: - - -

שלמה קרעי: שלמה, שלמה.

שלמה קרעי: להישאר בגטו זה בסדר?

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר, אתה יכול לצאת.

מנסור עבאס: בבקשה.

מאיר פרוש: מה אמרתי?

קריאות: - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר, נא לצאת.

מנסור עבאס: מאיר פרוש, סליחה.

קריאות: - - -

מנסור עבאס: נא לצאת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש, נא לצאת.

קריאות: - - -

מנסור עבאס: האמת שעוד מספר חברי כנסת צריכים לצאת מפה, אבל בוא ניתן לכם להירגע.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה לצאת.

מאיר פרוש: שיכורה.

מנסור עבאס: בבקשה לצאת.

מנסור עבאס: (חבר הכנסת מאיר פרוש יוצא מאולם המליאה)

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו היינו שמחים, יוליה, אם תגדירי לנו מה זה יהודי.

דוד אמסלם: אנחנו לא כל כך יודעים.

דוד אמסלם: תגדירי לנו מה זה יהודי לטעמך.

דוד אמסלם: תגדירי לנו מה זה יהודי לדעתו של ליברמן ושלך.

דוד אמסלם: שנדע.

דוד אמסלם: יוליה, מה זה יהודי?

דוד אמסלם: מה זה יהודי?

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו חוזרים לסדר-היום, בבקשה.

דוד אמסלם: תגדירו לנו מה זה יהודי.

דוד אמסלם: יכול להיות שמנסור עבאס – אתה יהודי.

דוד אמסלם: תגדירי לנו מה זה יהודי.

מנסור עבאס: בבקשה, חברת הכנסת אבתיסאם מראענה, עשר דקות.

מנסור עבאס: בבקשה.

קריאות: - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

אבתיסאם מראענה: חברים וחברות, בואו נעבור למשהו אחר, לא פחות חשוב.

אבתיסאם מראענה: קודם כול, אדוני יושב-ראש הכנסת - - -

משה גפני: - - -

אבתיסאם מראענה: מה?

משה גפני: זה נעשה כדי לעצבן את העם היהודי בכל העולם.

אבתיסאם מראענה: אז העם היהודי בכל העולם, בבקשה לא להתעצבן.

קריאות: - - -

אבתיסאם מראענה: אנחנו פה בחופש, בדמוקרטיה, אז תנו לי להציג, בבקשה, את הצעת החוק.

אנחנו לא נפריע לך.

לא נפריע לך.

אבתיסאם מראענה: טוב, אל תפריעו לי באמת.

אבתיסאם מראענה: אני לא קשורה.

לא נפריע.

אבתיסאם מראענה: אדוני היושב-ראש - - -

שלמה קרעי: לפחות את לא מנסה להרוס את רוח היהדות - - -

קריאה: שירת בצה"ל, אז את יהודייה.

דוד אמסלם: את מנסה להרוס את זיכרון יעקב, לא את היהדות.

מנסור עבאס: אנחנו עברנו לסעיף הבא על סדר-היום.

מנסור עבאס: בואו נירגע.

מנסור עבאס: יש זמן של שבועיים שאתם יכולים לנהל דיון בנושא הזה.

דוד אמסלם: רק את המדינה.

דוד אמסלם: לא את הרוח היהודית.

שלמה קרעי: - - -

אבתיסאם מראענה: אמסלם, אל תגיד את זה.

אבתיסאם מראענה: לא יפה.

דוד אמסלם: אבל למה?

דוד אמסלם: זה מה שאמרת.

אבתיסאם מראענה: מה?

דוד אמסלם: לגבי זיכרון יעקב, לא אמרת את זה?

אבתיסאם מראענה: זה אתה אמרת.

דוד אמסלם: אני קראתי את מה שאמרת.

קריאות: - - -

אבתיסאם מראענה: זו בעיה שלך, לא שלי.

דוד אמסלם: אז בואי תבהירי לנו.

אבתיסאם מראענה: יש לי חוק יותר מעניין.

דוד אמסלם: לא, אבל תבהירי לנו בשתי דקות למה התכוונת.

אבתיסאם מראענה: אני לא עובדת אצלך.

דוד אמסלם: אבל אני שואל.

אבתיסאם מראענה: אדוני היושב-ראש – אה, התחלפתם.

אבתיסאם מראענה: אדוני היושב-ראש, סגניות מזכירת הכנסת המכובדות, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה לדבר על הצעת חוק שירותי רווחה זכויות נשים ששהו במקלט לנשים מוכות, או נשים במעגל האלימות.

אבתיסאם מראענה: הרבה נשים שנכנסות למקלט כמחסה, בעצם מבחינתן זו הבחירה או המוצא האחרון.

אבתיסאם מראענה: אף אישה שנמצאת בבית שלה, עם הילדים שלה, לא בוחרת ללכת ולקבל מחסה או להיות במקלט.

אבתיסאם מראענה: כל אישה בעולם, וגם בישראל, בכל האוכלוסיות, כולנו רוצות להמשיך לחיות בבית שלנו, בביטחון, עם הילדות והילדים, מתוך זוגיות טובה, מיטיבה, נורמלית ובטוחה.

אבתיסאם מראענה: אבל לצערי הרב, הרבה נשים נאלצות לבחור בלהיות במקלט, כי זה המוצא האחרון.

אבתיסאם מראענה: הצעת החוק שלי באה בעצם אחרי שנשים ששהו במקלט תחת הגנה – הרבה נשים כשהן יוצאות מהמקלט, הן נשארות בעצם ללא גב כלכלי.

אבתיסאם מראענה: הן לא יכולות לחזור לבית שבעצם בנו אותו עם בן זוג שהוא אלים, שממנו הן ברחו.

אבתיסאם מראענה: אותן נשים שלא זוכות לכתף משפחתית.

אבתיסאם מראענה: אני מדברת על הרוב של אותן נשים ששוהות במקלט.

אבתיסאם מראענה: הן מאוכלוסיות מוחלשות ורובן מהאוכלוסייה הערבית, ובדרך כלל המשפחות לא תומכות בהן; נותנות להם כתף קרה.

אבתיסאם מראענה: הן לא יכולות לחזור בחזרה לאותו מעגל משפחתי, שלפעמים הוא מאוד מאוד חונק וגם מסוכן, כי שם גם נשאר הבן זוג, שחבל שהוא זה שלא נכנס לתוך מקלט, ולא אותן נשים.

אבתיסאם מראענה: הגברים האלימים האלה, בני הזוג התוקפניים ובני משפחה האלימים, הם אלה שצריכים להיות בתוך מקלט, ולא אותן נשים, לא אותו קורבן.

אבתיסאם מראענה: אבל המציאות היא כזאת שיש מקלטים.

אבתיסאם מראענה: אחרי שאישה מסיימת את המקלט ויוצאת מהמקלט.

אבתיסאם מראענה: הצעת החוק שלי באה לאפשר לאותן נשים הרחבה של סל שירותים חברתיים וכלכליים, על מנת לתמוך באותן נשים.

אבתיסאם מראענה: אותן נשים צריכות לצאת מהמקלט ולדעת שהן יכולות להיות עצמאיות.

אבתיסאם מראענה: הן יכולות לשכור דירה, הן יכולות להמשיך לגדל את הילדים שלהן, הן צריכות לדעת שיש אופציה לא לחזור לאותו בית אלים, עם אותו בן זוג מכה ואלים.

אבתיסאם מראענה: אותן נשים ששהו במקלט כמה חודשים, צריך להעמיד בפניהן את האופציה לצאת מהמקלט ולזכות לחיים טובים ובטוחים יותר.

אבתיסאם מראענה: תפקידנו לאפשר לאותן נשים לבחור בדרך הזאת, ולא לחזור הביתה למשפחה אלימה ובן זוג אלים.

אבתיסאם מראענה: הצעת החוק הזאת באה לאפשר לאותן נשים לבחור בדרך להמשיך לחיות, לא להירצח – כמו עשרות רבות של מקרי רצח שקרו גם בתוך החברה הערבית.

אבתיסאם מראענה: נשים יצאו מהמקלט, ושילמו מחיר בחייהן.

אבתיסאם מראענה: לכן, ההצעה הזאת באה על מנת לתמוך ולתת להן גב כלכלי; להרחיב את סל השירותים על מנת שאותן נשים יחיו בשלום.

אבתיסאם מראענה: בנוסף, ההצעה שלי באה לתקן את המנגנון הקיים בחוק שלפיו האישה נדרשת לפנות למשרד הרווחה על מנת לקבל את מענק ההסתגלות, שכיום עומד על 8,000 שקלים.

אבתיסאם מראענה: אני קובעת בעצם, בשינוי החוק, שלפני שהיא יוצאת מהמקלט, הנשים צריכות – או בעצם כל הסגל של המקלט עוזר לאותן נשים להירשם במערכת הרווחה, על מנת לזכות באותו מענק הסתגלות, עוד לפני שהן יוצאות מהמקלט, ולא כפי שזה כיום בחוק.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה להודות לשר הרווחה מאיר כהן על האוזן הקשבת במשרדו.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה להודות לאלכס קושניר, ראש ועדת הכלכלה.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה להודות לכל - - -

קריאה: אלכס קושניר - - -

אבתיסאם מראענה: אל תפריע לי.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה להודות לכל הנשים הטובות והאנשים הטובים, שעזרו לקדם את השינוי ואת החקיקה הזאת, על מנת שנהיה בעולם בטוח יותר, מיטיב יותר עם נשים.

אבתיסאם מראענה: הן לא צריכות לשלם במחיר כבד של חייהן, בגלל בני זוג ובני משפחה אלימים.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה להגיד תודה רבה, ואני אשמח שתתמכו בהצעת חוק כל כך חשובה.

אבתיסאם מראענה: תודה, ושנה אזרחית מצוינת.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת מראענה.

איתן גינזבורג: אני מזמין את שר הרווחה והביטחון החברתי מאיר כהן, להשיב על הדברים, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, מדי שנה מסיימות כ-300 נשים את שהותן במקלטים לנשים מוכות.

מאיר כהן: רבות מהן יוצאות לחיים עצמאיים.

מאיר כהן: פעמים רבות, נשים אלו חסרות תמיכה משפחתית וכלכלית, וזקוקות לסיוע וליווי ארוכי טווח, כדי להצליח לבנות חיים עצמאיים בקהילה.

מאיר כהן: ללא ליווי זה קיימת סכנה של הידרדרות לעוני ולמצבי סכנה, ואף חזרה למעגל האלימות.

מאיר כהן: כדי למנוע זאת, מוצע בהצעת החוק הנדונה להרחיב את מענק ההסתגלות הקיים, ולפרוס אותו לאורך תקופה, כך שיינתן סיוע המשכי בצורה של מענק חודשי למשך שישה חודשים.

מאיר כהן: הוא יספק ביטחון כלכלי יחסי למשך התקופה הראשונה של היציאה לחיים עצמאיים.

מאיר כהן: המענק יעמוד על כ-2,000 שקלים בחודש.

מאיר כהן: בנוסף, מוצע כי בקשת המענק תוגש למשרד הרווחה בסיוע צוות המקלט.

מאיר כהן: משרדי שם דגש על הענקת המעטפת המיטבית בעבור הנשים ששהו במקלטים לנשים מוכות, כשהן עושות את הצעדים הראשונים בשיקום חייהן, באמצעות מענקים חד-פעמיים של 8,000 שקלים.

מאיר כהן: כדאי גם להזכיר את מציעות החוק המקורי, את זהבה גלאון חברת הכנסת לשעבר, את מירב בן ארי.

מאיר כהן: הן הציעו שכל אישה ללא תקבל 8,000 שקלים ו-10,000 שקלים לאישה עם ילדים.

מאיר כהן: כמו כן, המשרד מפעיל באמצעות עמותת "בעצמי" את תוכנית "דף חדש", המלווה את הנשים לאורך תקופה ארוכה בפן הכלכלי, האישי והחברתי.

מאיר כהן: חברות וחברי כנסת, לאור חשיבות הנושא, ולאחר שיח עם המציעה, אני תומך בהצעתה לעגן בחקיקה את נושא מיצוי הזכויות של הנשים השוהות במקלטים לנשים מוכות.

מאיר כהן: כבר היום המשרד מפעיל באמצעות עמותת "בעצמי" מסלול למיצוי זכויות, ואני רואה חשיבות רבה מאוד בעיגון של המסלול הזה בחקיקה.

מאיר כהן: על כן אני קורא ובאמת מבקש מכם, מכל קצות הקשת הפוליטית, לתמוך בהצעת החוק המוצעת, בכפוף לקידום סעיף 4 לחוק, ובהסכמה שלי ושל שר האוצר.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר הרווחה.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת יעקב אשר להתנגד להצעת החוק, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

באופן אישי, אני, וגם חבריי, איננו מתנגדים עקרונית, ודאי לא לחוק הזה.

איננו מתנגדים.

אבל אני ודאי איאלץ לא להצביע בעדו.

אני ביקשתי לעלות לכאן וראיתי הרבה אנשים מזועזעים מכל מיני ביטויים, אבל עמדה כאן יושבת-ראש הוועדה לדת היהודית ואמרה לנו: תחזרו לגטו שלכם.

היא לא מכחישה את זה שהיא אמרה, אפשר לראות את זה.

תחזרו לגטו שלכם.

לשם שלחה אותנו השותפה הבכירה של שר הדתות מתן כהנא וחבריו מימינה.

לשם הם שלחו אותנו.

היא הסבירה שרק מי – שאדם ששירת בצה"ל מגיע לו להיות יהודי.

חמד עמאר שירת בצה"ל בתפקידים בכירים מאוד.

אז מה?

הוא מבקש בשביל זה להיות יהודי?

הוא דרוזי גאה.

מה קרה?

ממתי זה נהיה קריטריון?

מה אתה רוצה מה לעשות כאן במדינה הזאת?

אני אומר למתן כהנא, שר הדתות: אתה אולי טייס מהולל ואמיץ בצבא, אבל כאן בבניין הזה אתה חלש.

אתה עובד אצל איווט ואצל יוליה, אצל אנשים שלא מבינים למה צריך בכלל זהות יהודית למדינה הזו.

נתת לה לטפל בכשרות המזון, כשהיא בחיים לא הקפידה על הדבר היהודי האותנטי הזה.

אתה לוקח – מתן כהנא והחברים הנוספים בממשלה הזו – אתה לוקח על הגב שלך להחריב את העם היהודי.

אתה הפכת ממוביל למובל.

הם מובילים אותך לרפורמה הזאת.

הדבר הגרוע שיקרה מכל זה, רבותיי השרים, שאם נגיע חלילה לספרי יוחסין פה במדינה ויוקם הדבר הזה.

אם חלילה תעבור איזושהי רפורמה בכל צורה שהיא, זה יהיה על שמו של כהנא.

כל אדם ידע, שילך לבדוק את אילן היוחסין של אנשים.

ישאלו האם זה היה לפני תקופת כהנא, ולא צריך לבדוק, או אחרי תקופת כהנא, שצריך לבדוק?

זה מה שיקרה פה.

לא משנה כמה אחוז יהיה, אם זה יהיה 40% מהמדינה, או 50%, או 60%.

אתם מחריבים את היהדות.

מחריבים את המדינה.

אתם לא עושים רפורמה, בחיים לא הגשתם בקשה לעשות רפורמה בבתי המשפט או במקומות אחרים, שם יש הרבה עינויי דין.

יש שם הרבה אלפי אנשים שמחכים שנים להכרעות של בתי משפט.

הרבה מאוד בעיות.

איזה גוף ממשלתי אין לו בעיות?

אבל ככה פותרים בעיות?

ככה מחריבים.

ככה הורסים זהות.

תלמדו מהערבים איך הם יודעים לשמור על המסורת שלהם.

תלמדו מהשותפים שלכם בקואליציה – מרע"מ – איך הם שומרים על המסורת שלהם.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

תתעשתו.

אנחנו לא מתכוונים לחזור לשום גטו.

אנחנו כאן ונעשה את כל מה שצריך כדי שהדברים ההזויים האלה לא יקרו.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אשר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מראענה, רוצה להשיב או שאת רוצה שנעבור להצבעה?

אבתיסאם מראענה: - - -

איתן גינזבורג: הצבעה?

איתן גינזבורג: אוקיי.

איתן גינזבורג: אז חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 34, ואני מוסיף את קולה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי - - -

קריאה: לא הצבעתי.

איתן גינזבורג: אני מוסיף את שמותיהם של ג'ידא זועבי, מיכל רוזין והשר כהן.

איתן גינזבורג: התוצאה לא משתנה, ואני קובע כי הצעת החוק עברה ותעבור להמשך דיון בוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

קריאה: כספים, כספים.

איתן גינזבורג: תעבור לוועדת הכנסת לקביעת ועדה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/81/24; דברי הכנסת, חוברת י"א, ישיבה 87.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק כבילת עצורים ואסירים שלא כדין – עוולה אזרחית (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021.

איתן גינזבורג: הצעת החוק הזאת כבר נומקה וגם ניתנה תשובת השר בזמנו.

שלמה קרעי: אני ביקשתי להתנגד.

איתן גינזבורג: אני יודע, אני יודע.

איתן גינזבורג: אתה רוצה להודיע אחרי ההתנגדות?

איתן גינזבורג: ברשות המציע, אני נותן לשר סער, בבקשה אדוני.

איתן גינזבורג: עמדה נוספת לשר.

איתן גינזבורג: בבקשה אדוני.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

גדעון סער: אנחנו דנו בהצעת החוק של חבר הכנסת ארבל וחבר הכנסת אזולאי.

גדעון סער: קיימנו דיון נוסף בוועדת השרים לחקיקה, בעקבות הדיון הקודם שהיה במליאת הכנסת.

גדעון סער: בסופו של יום גיבשנו את העמדה הבאה: הממשלה מוכנה לתמוך ברכיב הראשון של הצעת החוק, שהוא חובת היידוע של בית המשפט על האזיקה ועל עילת האזיקה.

גדעון סער: הממשלה לא מוכנה לתמוך ברכיב השני – הנושא של עוולה אזרחית חדשה שנכללת בהצעה.

גדעון סער: אני רק אומר שיש כיום גם תביעות נזיקיות ואחרות שמתנהלות בבתי משפט.

גדעון סער: ככל שיש הסכמה בינינו לבין המציע, אני אבקש מהמליאה להצביע בעד.

משה ארבל: תדון בוועדת לביטחון הפנים ולא בוועדת - - -

גדעון סער: זה לא נדון.

גדעון סער: אבל אני חושב שביטחון הפנים יכול להתאים, במובן הזה שמדובר בשב"ס, ושב"ס שייך לסוגיית ביטחון הפנים.

גדעון סער: אבל, אם לא תהיה דרישה – אינני יודע מה הייעוץ המשפטי - - -

מירב בן ארי: - - - שזה יבוא לביטחון הפנים.

גדעון סער: מה הייעוץ המשפטי אמר?

מירב בן ארי: כרגיל, החוקה, אבל זה לא משנה.

איתן גינזבורג: ברגע שיש הסכמה, זה יעבור ישר לביטחון הפנים.

גדעון סער: אם יש הסכמה אז אני מוכן שזה יעבור לוועדה לביטחון הפנים.

מירב בן ארי: יש הסכמה.

מירב בן ארי: תודה.

איתן גינזבורג: מבקש להתנגד להצעת החוק חבר הכנסת שלמה קרעי.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

שלמה קרעי: אתה טועה, חבר הכנסת רז.

איתן גינזבורג: בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, בפרשת השבוע, לאחר הגזירה של פרעה: "כל הבן היִלוֹד הַיְאֹרָה תשליכֻהו", עמרם נפרד מאשתו, וככה עשו אחריו כל עם ישראל, כדי שלא להביא בנים שייזרקו ליאור.

שלמה קרעי: אמרה לו מרים ביתו: אבא, גזירתך קשה משל פרעה, שהוא גזר על הזכרים ואתה גוזר על הזכרים וגם על הנקבות.

שלמה קרעי: שמע בקולה, החזיר את אשתו וכך נולד משה רבנו.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, למתן כהנא שהולך שולל אחרי ליברמן ומלינובסקי ורוצה לפרוץ את חומות היהדות, אני רוצה לומר אותו הדבר: פרעה גזר על הזכרים ואתה והממשלה הרעה שלך רוצה לגזור על הזכרים ועל הנקבות.

שלמה קרעי: איך אתה לא מתבייש להיות עבד נרצע של שונאי היהדות?

שלמה קרעי: איך אתה לא טומן את פניך בקרקע מבושה כשאתה שומע את המסיתה, מלינובסקי, אומרת לחרדים לשבת בגטו?

שלמה קרעי: איך אתה לא מתבייש כשהסנגורים שלך הם קריב ומלינובסקי?

שלמה קרעי: איך אתה לא מתבייש לשתף פעולה עם כאלה שכמו גוליית הפלישתי עומדים השכם והערב ומחרפים ומגדפים מערכות אלוקים חיים?

שלמה קרעי: ליברמן, בליאק ומלינובסקי – וקריב, כמובן, שהוא בכלל מכת אחרת – קידשו מלחמת חורמה ביהדות.

שלמה קרעי: אתה, מתן כהנא, מטהר להם את השרץ באצטלא של צדיק יסוד עולם.

שלמה קרעי: עושה מעשה זמרי ומבקש שכר כפנחס.

קריאה: - - -

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, לאורך – בליאק קם כאן והתעצבן שהחרדים כועסים כשאומרים להם ללכת לגטו, לכן, הוא נכנס לחבורה הזאת.

שלמה קרעי: לאורך כל הדורות קמו על היהדות שונאים מבחוץ ומבית.

שלמה קרעי: כל הגרזנים והקלשונים שהונפו על סלע מורשתנו נבלעו והיו כלא היו, כולל גם אתה קריב – זה מה שיהיה גם בסופך.

שלמה קרעי: רוח היהדות ומורשתו המפוארת של העם היהודי יכלה להם לכולם, ותוכל גם לדור ההמשך של אנטיוכוס והמתייוונים.

שלמה קרעי: אנחנו נעמוד בגאון על מורשתנו.

שלמה קרעי: לא נחזור לגטו שאתה וחבריך רוצים לשלוח אליו את אלה שאתם מתייחסים אליהם כגרועים שבאויביכם; אלה שאתם גוזרים עליהם גזרות כלכליות.

שלמה קרעי: אתם תיזרקו בבושת פנים לפח האשפה של ההיסטוריה, ואנחנו נמשיך בגאון לנצח נצחים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: ברשותכם, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק.

שלמה קרעי: הוא רוצה להשיב.

משה ארבל: אני רוצה להשיב.

איתן גינזבורג: אתה רוצה להשיב?

איתן גינזבורג: בבקשה, משה ארבל.

גלעד קריב: למה - - - קשקוש בלבוש.

ינון אזולאי: תנסה לשכנע את שלמה.

שלמה קרעי: הייתה פה מלינובסקי ולא נתנו לנו להגיב - - -

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, אני מברך על ההידברות אל מול נציגי ועדת השרים לחקיקה, ובהזדמנות הזאת אני גם מברך את ידידי חבר הכנסת ינון אזולאי על היוזמה החשובה הזו – יוזמה שהחלה עוד בימי הכנסת הקודמת קודמת, בדיוני ועדת הפנים, כאשר יצאנו לשטח לראות בפועל את ההתנהלות של המשטרה בבתי הסוהר ומחוץ להם, גם בבתי חולים ובבתי המשפט.

משה ארבל: ביקורי הפתע הללו אפקטיביים לא רק אל מול המשטרה.

משה ארבל: פעמים רבות גם אל מול סניגורים, הסניגוריה הציבורית, שמקבלים שכר מהמדינה.

משה ארבל: הם פשוט מיואשים מלבקש להסיר את האזיקים באולם בית המשפט.

משה ארבל: כשאסיר, עציר, מגיע לאולם בית המשפט, הוא צריך לדעת שהוא כרגע יושב – קודם כול, הוא כמובן בחזקת חפות – יושב כרגע ויוצא מרשות שב"ס, נמצא ברשות בית המשפט.

משה ארבל: התמונה הזאת שהוא יושב כבול באזיקים פוגעת באפשרות שלו לקבל את יומו בבית המשפט.

משה ארבל: אני חושב שבאמת המהלך הזה לא מושלם.

משה ארבל: הוא מהלך שנמשיך להיאבק עליו גם לעניין סוגיית העוולה האזרחית.

משה ארבל: אבל עצם החקיקה וקביעת פסיקת בית המשפט ובג"ץ רבינוביץ' בחקיקה ברורה של הכנסת הוא צעד ראשון וחשוב בתהליך הזה, שימנע את אותה התעמרות שמשטרת ישראל ושירות בתי הסוהר עושים.

שלמה קרעי: מה אתה משיב על ההתנגדות שלי, ארבל?

משה ארבל: אני נאלץ להודות שאני מסכים ךכל מילה שאמרת, ויחד עם זאת, זה לא נועד, האמירה שלי, לשכנע אותך להצביע בעד.

משה ארבל: אני בטוח ברגישותך החברתית לנושאים הללו.

משה ארבל: בחג סוכות האחרון הסתובבתי במרכז קניות מסחרי עם הבן הקטן שלי, כבן ארבע, וקניתי לו לגו של משטרה.

משה ארבל: הוא ביקש לגו של שוטר.

משה ארבל: פתחנו את אריזת המשחק והרכבנו בספסל בגינה הציבורית את הלגו ביחד.

משה ארבל: בתמונה היה שוטר ואזיקים מלגו.

משה ארבל: הוא מצביע ואומר לי: אבא, תראה, הוא שם לו אזיקים על הידיים.

משה ארבל: אם בגיל ארבע הוא הבין את השיגעון שלי, אחרי לא פעם ולא פעמיים, שהלכנו למרכזים רפואיים וגררתי אותו איתי כדי להעיר לאנשי "נחשון", ולומר להם שאין סיבה שאדם שיושב על כיסא גלגלים, קטוע רגל, יהיה אזוק בידיו כשהוא מגיע לטיפול רפואי בבית חולים.

משה ארבל: אני שמח מאוד שהתודעה הזאת עברה והונחלה הלאה.

משה ארבל: ההסתכלות על אדם כאדם היא קריטית והיא חשובה.

משה ארבל: אני חושב שזה אין מחלוקת בין קואליציה לאופוזיציה על הדבר החשוב הזה, זו תעודת כבוד לבית הזה, וכולנו באמת יכולים לשמש שגרירים כדי למגר את התופעה הרעה הזאת.

משה ארבל: תודה רבה.

שלמה קרעי: יישר כוח.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת ארבל.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה אלקטרונית.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 27, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה גפני: לא נתפס - - -

איתן גינזבורג: היית ולא לחצת, אז אני מוסיף את קולו של חבר הכנסת גפני – 28 בעד.

איתן גינזבורג: אין מתנגדים ואין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק עברה, ותעבור להמשך דיון בוועדה לביטחון הפנים.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/2104/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותים ותרופות בסבסוד מלא לאזרחים ותיקים), של חבר הכנסת אלי כהן.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני – להצגת החוק.

קריאה: אנחנו רוצים שמית.

אלי כהן: כן.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: עשר דקות לרשותך.

אלי כהן: "אל תשליכני לעת זקנה", כך נכתב בספר תהילים, והיום יש לנו אפשרות לקיים את אותו משפט שכל אחד ואחת מאיתנו מכירים – לעשות אותו הלכה למעשה.

אלי כהן: הצעת החוק, שמונחת כאן לפניכם, קובעת את הדבר הבא: מי שהוא מעל גיל 70, שהוא אזרח ותיק, ומקבל הבטחת הכנסה, יהיה זכאי לקבל את התרופות בסל הבריאות ואת התשלומים במסגרת ביקור רופא בסבסוד מלא.

אלי כהן: זה מה שאומרת הצעת החוק.

אלי כהן: אנחנו רואים, לשמחתנו, במהלך השנים האחרונות, עלייה מבורכת בתוחלת החיים.

אלי כהן: יחד עם זאת, בשנת 2008 נחקק בפעם הראשונה חוק פנסיה חובה.

אלי כהן: כלומר, נוצר לנו דור, שהיום למעשה הוא בגיל 70 או בגיל 80 ונאלץ לחיות מקצבת זקנה ועוד הבטחת הכנסה – זה עומד על סדר גודל של קצת יותר מ-3,000 שקלים בחודש.

אלי כהן: כולנו מכירים את החיים, וככול שאנחנו מתבגרים, יש לנו בעיות בריאות כאלה ואחרות.

אלי כהן: לכן, מה שאנחנו רוצים להבטיח בהצעת החוק הזאת הוא שאותם קשישים, שחיים על הבטחת הכנסה ומגיעים לגיל בגרות, יוכלו להזדקן בכבוד.

אלי כהן: אנחנו לא רוצים שאף אחד מהם ימנע מעצמו טיפול רפואי או ביקור רפואי, אם אין לו כסף לבוא ולשלם במסגרת אותו טיפול.

אלי כהן: אנחנו רוצים, למעשה, לתת להם להזדקן בכבוד.

אלי כהן: לא להזדקק לנדבות ולא לזעוק לעזרה.

אלי כהן: חשוב לומר: אם לממשלה הזאת יש 53 מיליארד שקלים למנסור עבאס, אם יש להם שני מיליארדי שקלים לכספים קואליציוניים, אם יש להם 22 שרים נורבגים, אם יש להם 500 מיליון שקל לאבו מאזן, אם יש כסף לחתולים – צריך שיהיה גם כסף לקשישים.

אלי כהן: אבל אני שמעתי את הנימוקים של הצוות בוועדת השרים.

אלי כהן: הממשלה הזאת היא ממשלה מנותקת, ממשלה מדושנת, ממשלה שהגיעה לעבוד אך ורק בשביל עצמה, ממשלה שלוקחת כספים, שלוקחת מיסים, לא בשביל לתת שירות טוב יותר, אלא אך ורק בשביל אותם סעיפים והסכמים קואליציוניים, על מנת לתחזק את מעמדה הרעוע.

אלי כהן: לכן, אני כאן באמת רוצה לומר לכם שאת הצעת החוק הזאת קיבלתי מחברי דדו כהן, דוד כהן, שבאמת סיפר לי על הקושי של אותם אנשים.

אלי כהן: מי מאיתנו לא מגיע מפעם לפעם לביקור רופא?

אלי כהן: מי מאיתנו לא רואה לפעמים את אותו קשיש שסופר את השקלים אחד לאחד, מוציא בזהירות מהארנק, על מנת לשלם את אותם 24 שקלים על ביקור רופא?

אלי כהן: אתם יודעים, קול המון כקול שדיי.

אלי כהן: שמעתי את הזעקה על אותה מצוקה; ראיתי אותה הרבה פעמים כשביקרתי.

אלי כהן: לכן, אמרתי שאני חייב להעלות את ההצעה הזאת על מנת לעשות תיקון.

אלי כהן: מדינת ישראל היא חזקה כלכלית; מדינת ישראל היא איתנה.

אלי כהן: ומה שאני רוצה ומצפה הוא שכל אחד ואחת מכם יחשבו על השכן שלהם בשכונה, על מישהו במשפחה, על מישהו שהם מכירים, והם יודעים שעבורם, אותם עשרות שקלים שצריך לשלם – זה יכול להיות עולם ומלואו.

אלי כהן: אני קורא לכם היום לתת לאותם אנשים את היכולת להזדקן בכבוד, בלי להזדקק לנדבות, בלי לזעוק לעזרה.

אלי כהן: לתת להם תקווה – תקווה לכך שיש מי שנמצא איתם, שיש מי שחושב עליהם.

אלי כהן: ושלא יגידו שאין כסף.

אלי כהן: במהלך השבועות האחרונים ראינו את שר התקשורת מחלק כספים לחברות הטלוויזיה, על חשבון חברות הסלולר, כאילו זה היה הכיס הפרטי שלו.

אלי כהן: בא ומאריך להם.

אלי כהן: במהלך השבועות האחרונים, אנחנו רואים מדי יום מוצרים שמתייקרים – החלב, החשמל.

אלי כהן: אגב, כולם נעלמו – שר האוצר נעלם, שרת הכלכלה נעלמה, שר הבינוי והשיכון נעלם.

אלי כהן: אגב, כולם שרים נורבגים.

אלי כהן: לא תשמעו אותם קוראים לאותן חברות לשימוע.

אלי כהן: מעלים את מחיר החשמל – למה מעלים את מחיר החשמל?

אלי כהן: רק שתדעו: חברת החשמל הרוויחה מתחילת השנה יותר מ-1.1 מיליארד שקלים, אז איזו הצדקה יש להעלאת המחיר?

אלי כהן: ההצדקה היחידה היא שהממשלה הזאת מנותקת ומדושנת.

אלי כהן: אני מקווה שיימצאו שני צדיקים, שני צדיקים, בממשלה הזאת, שיגידו: רגע, אנחנו מכירים את אותם אנשים, אנחנו מכירים אדם אחד או שניים מתוך אותם מאות אלפי קשישים שמקבלים את אותה הבטחת הכנסה, וצריך לעזור ולסייע להם.

אלי כהן: אם יש כסף לעבאס, אם יש כסף לנורבגים, אם יש כסף לחתולים, צריך שיהיה גם כסף לקשישים.

אלי כהן: אגב, ראינו את ועדת הכספים – בממשלה הזאת צריך לשנות לה את השם:

אלי כהן: במקום ועדת הכספים – ועדת המיסים.

אלי כהן: תראו את סדר-היום שלה של כל היום: העלאת אגרת גודש, העלאת מס על רכישת דירה, העלאת המס על כלים חד-פעמיים.

אלי כהן: כל הזמן מעלים מס ועוד מס ועוד מס.

אלי כהן: במקום בשורות, יש גזרות.

אלי כהן: ואני מקווה שהיום אנחנו נביא בשורה.

אלי כהן: לא יכול להיות שבתקציב של 452 מיליארד שקל לא יימצא אותו סכום פעוט, אותו סכום פעוט, שייתן לקשישים שלנו להזדקן בכבוד.

אלי כהן: אגב, אמר לפיד, שמדינה נמדדת ביחס שלה למבוגרים.

אלי כהן: אז אצלם לדבר, לתת סיסמאות – זה קל; למנות אנשים לשרים נורבגים – בזה מפירים הבטחה; אבל לעמוד בדבר הבסיסי ביותר – את זה הם לא עושים.

אלי כהן: הממשלה הזאת זנחה את העצמאים, זנחה את הזוגות הצעירים, הפקירה את הפריפריה.

אלי כהן: אני מקווה שהממשלה הזאת תתעשת עכשיו, ולא תזנח גם את הקשישים החלשים ביותר, שנדרשים לתרופות, ותיתן להם אפשרות להזדקן בכבוד.

אלי כהן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אלי כהן.

איתן גינזבורג: ישיב על הצעת החוק השר לביטחון הפנים עמר בר לב, בשם שר הבריאות, כמובן.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני רוצה להזכיר לכולנו את חוק בריאות ממלכתי, שחוקק בזמנו בתקופתו של ראש הממשלה יצחק רבין, זיכרונו לברכה, חוק שהפך את הנושא הבריאותי – כל אזרח זכאי לתמיכה, לטיפול רפואי בסיסי, ויותר מבסיסי, במדינת ישראל.

עמר בר-לב: עד אז, רק מי שהייתה לו יכולת תשלום, אפילו תשלום של חברות בקופת חולים, היה מכוסה מבחינת הביטוח הרפואי.

עמר בר-לב: החוק הזה עשה מהפכה מאוד מאוד גדולה.

עמר בר-לב: מה שקרה מאז, בעצם מסוף שנות התשעים, ואפשר לומר שכמעט עד היום, הוא שלצערי, המדינה משכה את ידיה במידה רבה מאחריות לביטחונם של אזרחי מדינת ישראל.

עמר בר-לב: היא משכה את ידיה – אני לא בטוח שאני זוכר במדויק את המספרים.

עמר בר-לב: אם בסוף שנות התשעים 86% מההוצאות הרפואיות והביטוח הרפואי נישאו על ידי המדינה, ורק סדר גודל של 15% נישאו על ידי האנשים הפרטיים עצמם – מאז, חלקה של המדינה ירד לסדר גודל של 54%, וכל היתר בעצם ממומן על ידי האנשים.

עמר בר-לב: מי שיש לו, משלם על ביטוח, אם זה ביטוח זהב או ביטוח פלטינום כזה או אחר, של קופת החולים, או אם אלה ביטוחים רפואיים של חברות ביטוח נוספות.

קריאה: השר בר לב - - -

עמר בר-לב: יש כל מיני דרכים, אבל בסופו של דבר, המשמעות הייתה שהמדינה משכה את אחריותה.

עמר בר-לב: אתה מדבר על הגדלת האחריות של המדינה בהקשר של תרופות – נכון.

עמר בר-לב: תכף אני אגיע לזה.

עמר בר-לב: זה קרה בפרט בממשלות שלכם, ב-15-12 השנים האחרונות, שחלקה של המדינה במתן כיסוי ביטוחי ובריאותי לאזרחים הלך והצטמצם והצטמצם, עד שהגיע ל-54% מאותם 85% שהיו אז.

עמר בר-לב: אז לכן, שוב, לבוא היום, אחרי שישה חודשים שבהם סוף-סוף אתם באופוזיציה, לבוא בציפייה שהממשלה שלנו תיתן מענה לכל הקשיים והתחלואים שאתם גרמתם בשנים באחרונות, זה באמת לא מתקבל על הדעת.

עמר בר-לב: לכן בעיקרון, בעיקרון, כמובן שאנחנו כולנו בעד הגדלת סל התרופות בכלל, לכל אזרחי מדינת ישראל, ואנחנו, בוודאי המבוגרים יותר, הקשישים – כן, אני חלק מהקבוצה הזו, דרך אגב, יש לי כבוד גדול להיות חלק מהקבוצה הזאת.

עמר בר-לב: אז בוודאי שצריך לתמוך בקבוצה הזאת, ויש כל מיני דרכים לתמוך בקבוצה הזאת.

עמר בר-לב: אבל שוב, בשישה חודשים, בתקציב – סוף-סוף אחרי שלוש שנים, שנתיים וחצי, שבהן לא היה תקציב, סוף-סוף יש לנו תקציב – אי-אפשר בתקציב הראשון הזה להשיג את כל המטרות, ואנחנו חייבים לעשות סדרי עדיפויות.

עמר בר-לב: וכפי שאתם יודעים, חלק מסדרי העדיפויות שהממשלה הזאת קבעה לעצמה – היא קבעה - -

קריאה: מנסור עבאס – זה מה שהיא קבעה לעצמה.

עמר בר-לב: - - לצמצם את הפערים בין אזרחי ישראל, ובפרט בין אזרחי ישראל הערבים לבין יתר אזרחי ישראל.

עמר בר-לב: ובנוסף, להתמקד במאבק כנגד הפשיעה ברחוב הערבי.

עמר בר-לב: ושוב, אני תמיד אומר "ברחוב הערבי", ואני לא אומר "בחברה הערבית", כי כולנו יודעים שמדובר בקומץ, קומץ קטן.

עמר בר-לב: מדובר בקומץ קטן, באמת משולי ערביי ישראל, שהם אלה שפוגעים בראש ובראשונה באזרחי ישראל הערבים, ואחרי זה באזרחי ישראל כולם.

איתמר בן גביר: - - - מתנחלים.

איתמר בן גביר: בשוליים.

עמר בר-לב: לכן קל מאוד, קל מאוד, לבוא ולצפות מממשלה - - -

איתמר בן גביר: אם היה מדובר במתנחלים היית אומר שכולם אשמים.

עמר בר-לב: קל מאוד לבוא ולצפות מממשלה שבאה לתקן כל כך הרבה עוולות, כל כך הרבה אי-שוויון, כל כך הרבה פערים בחברה הישראלית, לצפות שבשישה חודשים, בהוקוס-פוקוס, אנחנו נצליח לעשות מה שאתם הצלחתם להרוס ב-12 שנים.

עמר בר-לב: איך אומרים?

עמר בר-לב: טיפש אחד זורק אבן לבאר - -

אוריאל בוסו: איך היד שלך לא רועדת.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת בוסו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בוסו, תודה.

עמר בר-לב: - - ו-200 חכמים לא יצליחו להוציא אותה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת דיסטל, בטוח שלא בעמידה.

עמר בר-לב: אז אני חושב שזה - - -

איתן גינזבורג: בטוח שלא בעמידה.

איתן גינזבורג: גברתי, אני לא אאפשר לך לדבר בעמידה.

איתן גינזבורג: אני מצטער.

איתן גינזבורג: לא בעמידה.

עמר בר-לב: זה סיכום ראוי, סיכום ראוי להצעה שלכם.

גלית דיסטל אטבריאן: - - - פורסמו נתונים - - -

עמר בר-לב: תודה רבה, ואנחנו נמשיך לתקן - - -

גלית דיסטל אטבריאן: הפערים הם - - -

עמר בר-לב: אנחנו נמשיך לתקן, אנחנו נמשיך לתקן את מה שאתם חוללתם והרסתם בהרבה מאוד שנים שבהן הובלתם את מדינת ישראל.

עמר בר-לב: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: ישיב חבר הכנסת כהן, בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: השר בר לב, אתה לא יכול לשקר ככה.

גלית דיסטל אטבריאן: הבוקר ביטוח לאומי הראה: בחצי שנה הפערים בין עניים לעשירים גדלו.

איתמר בן גביר: - - - תחשוב שזה מתנחלים.

איתמר בן גביר: אתה רק שונא אותנו.

איתמר בן גביר: אתה רק שונא אותנו.

איתמר בן גביר: גזען שכמוך, שונא אדם.

איתמר בן גביר: תתבייש.

איתן גינזבורג: בבקשה.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראינו לפני בדיוק דקה נאום מנותק של שר מממשלה מדושנת.

אלי כהן: אגב, השר עמר בר לב אומר מה אנחנו צריכים לעשות.

אלי כהן: מדבר על סוגיית הפשיעה, ואומר מה הם עשו בחצי השנה האחרונה.

אלי כהן: אז אני רוצה לומר לכם מה הם עשו בחצי שנה האחרונה, למה כן היה להם כסף:

אלי כהן: 53 מיליארד שקלים – אני רוצה לומר לכם למה כן היה לכם כסף:

אלי כהן: 53 מיליארד שקלים למנסור עבאס היה להם; 2 מיליארד שקלים לכספים קואליציוניים – היה להם כסף; ל-22 שרים נורבגים – גם היה להם כסף; 500 מיליון שקל לאבו מאזן – גם לזה היה כסף; תקציב לחתולים – כמובן שהיה.

אלי כהן: אבל לקשישים – מה פתאום?

אלי כהן: אבל הינה, ראינו את השר בר לב, שנהנה מפנסיה צבאית, נהנה ממשכורת של שר, משלמים לו עוד 9 מיליון שקל בנושא של הנורבגי, אבל מהקשישים לא מעניין אותם.

אלי כהן: אנחנו רואים ממשלה מנותקת, ממשלה מדושנת; במקום ועדת כספים יש לנו ועדת מיסים; ממשלה שבאה לדאוג אך ורק לעצמה, שלא רואה את הציבור, שלא רואה את החלשים, שלא רואה את האנשים, ממטר.

אלי כהן: אגב, אם יהיו רק שני צדיקים בסדום, שני צדיקים כאן, שיבואו ויגידו: לא, אנחנו נסייע לקשישים; אנחנו יודעים מה זה בשביל אותו קשיש לבוא ולהוציא את ה-24 שקלים שהוא כל כך צריך לטובת הביקור רופא.

אלי כהן: אבל לא אכפת להם.

אלי כהן: הם לא נמצאים.

אלי כהן: זאת היא ממשלת תל אביב-רעננה, מדושנת, מנותקת, שבאה אך ורק לבוא ולפעול עבור - -

יוסף טייב: מה יש לך נגד רעננה?

אלי כהן: - - עצמה; כי זה האופי של הממשלה שלכם, שנמצאת.

אלי כהן: שים לב שאתה הצבעת על 50 מיליארד שקלים למנסור עבאס; הצבעת על 2 מיליארד שקלים לכספים קואליציוניים; הצבעת על 22 שרים נורבגים; הלכתם לתת 500 מיליון לאבו מאזן; אבל לטובת הקשישים, את אותו כסף קטן – פתאום לזה לא מוצאים.

ולדימיר בליאק: 12 שנה - - -

אלי כהן: פתאום לזה אין.

אלי כהן: אבל אומר לנו השר בר לב, עולה לכאן ולוחש לנו, בקול חלש - -

גלעד קריב: - - -

אלי כהן: - - יש סדר עדיפויות.

קריאה: היית שר הכלכלה, לא?

קריאה: לא היית שר הכלכלה?

אלי כהן: אז מה הם סדרי העדיפויות?

אלי כהן: סדרי העדיפויות – רואים אותם סביב השולחן הזה.

קריאה: אני לא מבין איך שר הכלכלה מטיף - - -

אלי כהן: שימו לב כמה שרים יש כאן.

אלי כהן: יש כאן, אגב, במליאה הזאת - - -

איתן גינזבורג: נא לסיים.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

אלי כהן: אם לא יפריעו לי, אני אסיים.

איתן גינזבורג: מה זה קשור?

אלי כהן: מה זה קשור?

אלי כהן: שימו לב, אגב, ותראו את הניתוק של הממשלה הזאת.

אלי כהן: יש כאן 22 שרים נורבגים, שאם רק היו לוקחים את הכסף המיותר - -

איתן גינזבורג: תודה.

אלי כהן: - - שלהם, יכולנו לבוא ולתת אותו לקשישים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אלי כהן: ולכן, בממשלה הזאת - - -

גלעד קריב: - - -

אלי כהן: אפילו שני צדיקים בסוף.

אלי כהן: ואתה, שמענו אותך, ועכשיו אתה תצביע - -

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אלי כהן.

אלי כהן: - - נגד הקשישים.

גלעד קריב: למה לא עשית את זה?

גלעד קריב: למה?

אלי כהן: אבל כשאתה תהיה במרפאה, תתבייש להסתכל להם בעיניים.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כהן, תודה רבה.

אלי כהן: תתבייש לך.

אלי כהן: זאת הממשלה המושחתת והמנותקת ביותר שהייתה במדינת ישראל, ממשלה שרק דואגת לעצמה, עם הכי הרבה שרים נורבגים, עם הכי הרבה כסף קואליציוני - -

גלעד קריב: כמה שרים היו אצלכם?

אלי כהן: - - עם הכי הרבה כסף לעבאס - -

גלעד קריב: כמה שרים היו אצלכם?

אלי כהן: - - עם הכי כסף שנתנה בנושא הזה לאבו מאזן.

גלעד קריב: תזכיר איזה שר היית?

גלעד קריב: כמה שרים היו אצלכם?

אלי כהן: אבל סדרי העדיפויות שלכם הם שרים נורבגים.

אלי כהן: זו ממשלה מושחתת וממשלה מנותקת.

איתן גינזבורג: תודה.

אלי כהן: לכן, אני מקווה שאולי יקומו שני צדיקים בסדום ויצביעו בעד.

אלי כהן: תודה.

שלמה קרעי: אתם בעצמכם קשישים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת במקום.

איתן גינזבורג: הצבעה אלקטרונית.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

איתן גינזבורג: מה קרה?

איתן גינזבורג: אה, לא עובד.

איתן גינזבורג: אנחנו נוסיף את קולך, בסדר.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 50, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: בתוספת אבי מעוז – 48 בעד, 50 נגד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק המפלגות (תיקון – הגבלת מימון עצמי של נבחרי ציבור), התשפ"ב–2021, של חבר הכנסת דוד אמסלם.

איתן גינזבורג: בבקשה, נא לעלות לנימוק החוק.

איתן גינזבורג: סליחה, סליחה, לפני – הודעה אישית לחבר הכנסת בליאק.

איתן גינזבורג: בבקשה.

ולדימיר בליאק: תודה, אדוני.

ולדימיר בליאק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשית, השר לשעבר כהן, היית שר הכלכלה, לא?

ולדימיר בליאק: היית יו"ר ועדת הרפורמות.

ולדימיר בליאק: לא הספיקו לך השנים כדי לדאוג לקשישים?

אלי כהן: ואנחנו דאגנו.

אלי כהן: 85 סעיפים עשינו.

ולדימיר בליאק: לא עשית דבר וחצי דבר.

ולדימיר בליאק: עכשיו נזכרת?

ולדימיר בליאק: עכשיו נזכרת?

אלי כהן: עכשיו נזכרנו?

אלי כהן: עשינו - - -

ולדימיר בליאק: אבל מול המחזה המביש שהיה כאן לפני כחצי שעה.

ולדימיר בליאק: אני רוצה לומר לאותו בריון, שקרא ליוליה מלינובסקי פעם אחר פעם שיכורה.

משה ארבל: היא אמרה לנו להיכנס לגטאות - - - אמרה לנו להיכנס לגטאות.

משה ארבל: מה זה הדבר הזה?

משה ארבל: בושה וחרפה.

ולדימיר בליאק: ולאותו גפני שקרא לה "תסתמי את הפה, אנטישמית".

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

אוריאל בוסו: אתם הגזענים הגדולים.

אוריאל בוסו: תתבייש לך.

אוריאל בוסו: תתבייש לך.

משה אבוטבול: - - -

ולדימיר בליאק: ולשלמה קרעי, שכהרגלו בא לבלבל את המוח - -

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא תירגעו.

איתן גינזבורג: בבקשה.

ולדימיר בליאק: - - ולהפוך אותנו לאויבי האומה.

שלמה קרעי: אתם נלחמים ביהדות.

שלמה קרעי: תתביישו לכם.

ולדימיר בליאק: יש לי חדשות בשבילכם: מדינת ישראל הפסיקה לקבל הוראות מהעסקונה חרדית.

ולדימיר בליאק: הפסיקה לקבל הוראות מהעסקונה חרדית.

אוריאל בוסו: אתם רוצים את כל המסורתיים במכלאות.

משה אבוטבול: לא שכחנו מה כתבת במודיעין, הלו.

ולדימיר בליאק: אתם לא מייצגים את היהדות.

ולדימיר בליאק: אין לכם מונופול על היהדות.

שלמה קרעי: תתביישו לכם, לא השארתם רגל אחת שלמה.

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת קרעי.

ולדימיר בליאק: מול הקללות שלכם, מול הצרחות שלכם, מול השנאה שלכם, אנחנו נמשיך להיאבק על מדינת ישראל יהודית ודמוקרטית; על יהדות מחבקת ומאירת פנים.

ולדימיר בליאק: תודה רבה.

שלמה קרעי: לא השארתם לא יהודית ולא דמוקרטית.

דוד אמסלם: תספר לנו מה זה יהודית.

שלמה קרעי: מיהו יהודי בשבילך, חבר הכנסת בליאק?

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/2204/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת חוק המפלגות, הצעת החוק של חבר הכנסת דודי אמסלם.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

בליאק - - - תתבייש.

פחדן.

לגטו היא שלחה אותנו.

תהיה אמיץ.

ולדימיר בליאק: לא שומע.

לא שומע - - - אתה לא שומע - - -

מאיר פרוש: ברוסיה נהגו - - -

איתן גינזבורג: בבקשה, עד עשר דקות.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: פרוש, תן לי רק להתקדם.

דוד אמסלם: לפי הצעת החוק – שתי נקודות שאני רוצה להגדיר.

דוד אמסלם: רציתי לשאול: 1.

דוד אמסלם: הייתי שמח לשמוע ממלינובסקי מה הגדרתה ליהודי.

דוד אמסלם: עד עכשיו לא שמעתי.

דוד אמסלם: מדברים יהודים, יהודים, לא הבנו מה זה יהודי.

דוד אמסלם: אז היינו שמחים לקבל מבית מדרשו של ליברמן הגדרה מה זה יהודי.

בגטו.

בגטו, יהודי.

מאיר פרוש: מי שהאבא היה יהודי.

דוד אמסלם: דבר שני, אני רוצה רק לומר לעם ישראל שצופה בנו:

דוד אמסלם: לפי כלי התקשורת אני הבנתי – פרוש, אתה מפריע לי – לפי כלי התקשורת הבנתי שרע"מ הגיעו לאיזושהי הסכמה עם קק"ל לא לבצע נטיעות בט"ו בשבט.

דוד אמסלם: רבותיי, תבינו מה עשינו, לאן הגענו עם ההזויים, עם המפלצת שהקמנו פה, הממשלה הזאת.

דוד אמסלם: עוד מעט גם נטיעות ט"ו בשבט לא יהיו.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מנסור עבאס רוצה שהשטחים האלה יישארו לבדואים.

דוד אמסלם: למה לעשות נטיעות על מנת להחזיק בקרקע?

דוד אמסלם: חבר'ה, תתביישו.

דוד אמסלם: כל יום אתם מפילים עוד חומה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: עוד יום, ואתם מפרקים עוד רצועה.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לעבור להצעת החוק.

דוד אמסלם: רבותיי, בזמנו – אתם מכירים את השופטת מרים בן פורת?

דוד אמסלם: היא אמרה ששלטון לא קונים בכסף, אדון הנגבי, לא קונים בכסף.

דוד אמסלם: כשאתה רוצה להיבחר לכנסת, אתה בא, מציע את מרכולתך, את היכולות, את האידיאולוגיה שלך, את העבודה, לא את חשבון הבנק שלך.

דוד אמסלם: זה לא פרמטר.

דוד אמסלם: זה לא חשוב.

דוד אמסלם: זה אסור.

דוד אמסלם: בגלל שלקנות אפשר הכול.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם ארגוני פשיעה קונים הרבה דברים בכסף, הרבה חיילים.

דוד אמסלם: כסף לא במשחק, בפוליטיקה.

דוד אמסלם: מי שבאמת איש הגון וישר, לא יכול להצביע נגד החוק הזה.

דוד אמסלם: מי שמצביע נגדו הוא איש מושחת בבסיס – לא משנה כרגע מה הסיפור שהוא מספר.

דוד אמסלם: בגלל שמה אני מבקש?

דוד אמסלם: שהכול יהיה בהגינות, ביושר; שהאנשים יבואו ויצביעו וירוצו מול קהל בוחריהם, וישכנעו אותו למה מגיע להם להיבחר לכנסת.

דוד אמסלם: בוודאי לא לקנות אנשים בכסף.

דוד אמסלם: זאת לא המשימה.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לכם יותר מזה: גם המחוקק הישראלי יודע שזה כך.

אביר קארה: לקנות אנשים בכסף זה שוחד.

אביר קארה: לקנות אנשים בכסף זה שוחד.

דוד אמסלם: רק שנייה.

אביר קארה: לקנות אנשים בכסף זה אסור.

דוד אמסלם: נכון.

אביר קארה: זה כבר אסור היום.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: אתם, אין לכם פריימריז, אז לכן עזוב, עזוב.

דוד אמסלם: תתעסק בסוסים.

אביר קארה: אז החוק שלך הוא טוב?

אביר קארה: תגיד את האמת.

אביר קארה: תגיד את האמת.

אביר קארה: אל תשקר.

אביר קארה: החוק שלך נגד בן אדם אחד.

אביר קארה: נגד בן אדם אחד.

איתן גינזבורג: תודה, סגן השר.

איתן גינזבורג: תודה, סגן השר.

איתן גינזבורג: סגן השר קארה, תודה.

דוד אמסלם: תן לי לדבר.

דוד אמסלם: דרך אגב, אין לי מושג למה ברקת ניכס את החוק לעצמו, כאילו, לכאורה, אין אנשים אחרים שאין להם כסף.

דוד אמסלם: מישהו דיבר על מיליארדים?

דוד אמסלם: 100,000 שקל זה לא כסף?

דוד אמסלם: 200,000 שקל זה לא כסף?

דוד אמסלם: אין לי מושג איך הבן אדם ניכס לעצמו את האירוע, כאילו הוא הבן אדם היחיד במדינת ישראל שיש לו מזומנים.

אביר קארה: - - -

דוד אמסלם: הרי אני לא טענתי כמה תשקיע.

דוד אמסלם: יש אחד – הוא מפריע לי, אני מבקש.

אביר קארה: תטיף למישהו אחר - - -

איתן גינזבורג: תודה, סגן השר.

יום טוב חי כלפון: - - -

דוד אמסלם: אני מבקש מהגאון מווילנה, זה לא נוגע אליך.

דוד אמסלם: מר אורווה, לא נוגע אליך.

דוד אמסלם: אתה קודם כול תצביע פעם אחת, אחרי זה נדבר.

אביר קארה: כל הזמן לדאוג לחברים שלך לפנסיה.

אביר קארה: לחברים שלך לפנסיה על חשבון הציבור.

אביר קארה: תגיד את האמת.

אביר קארה: עומד, צועק - - -

איתן גינזבורג: סגן השר קארה, סגן השר קארה, סגן השר קארה.

דוד אמסלם: אני יכול להסביר?

איתן גינזבורג: סגן השר קארה.

דוד אמסלם: - - - את השעון.

קריאה: תעצור את השעון.

איתן גינזבורג: אל תיתן לי הוראות.

יום טוב חי כלפון: - - -

איתן גינזבורג: סגן השר קארה, חבר הכנסת כלפון, תודה רבה.

איתן גינזבורג: קריאת ביניים אחת זה בסדר, לא נאום מהמקום.

דוד אמסלם: עכשיו, אני רוצה לומר: רבותיי, עם ישראל, העיקרון הזה גם היום הוא בחוק.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שאם אין משמעות לכסף, אז למה יש מגבלת כסף?

דוד אמסלם: למה יש בשלושה חודשים מגבלת כסף?

דוד אמסלם: הרי לכאורה אם הכול מותר, אז בואו נעשה את הכול מותר.

דוד אמסלם: לא הבנתי למה יש מגבלה כלשהי.

דוד אמסלם: סימן שהאנשים מבינים שהכסף הוא לא פקטור במערכת הפוליטית.

דוד אמסלם: לכן, אני הגשתי את חוק הפריימריז בכנסת הקודמת, והיו אנשים שהתנגדו לחוק, מסיבותיהם שלהם, בוודאי לא בגלל הגינות.

דוד אמסלם: זאת לא הייתה הסיבה.

דוד אמסלם: ומה עשינו?

דוד אמסלם: אני טענתי: אני לא רוצה תרומה מאף אחד.

דוד אמסלם: שהמדינה תממן את זה.

דוד אמסלם: אנחנו לא רוצים לגעת בכסף חיצוני – לא שלנו ולא של מישהו אחר.

דוד אמסלם: כולנו כאן שווים בהתמודדות.

דוד אמסלם: הקול שלנו, דרך אגב, גם הוא שווה.

דוד אמסלם: לכן באה המדינה ואמרה: רבותיי, יש מגבלה, גם בהוצאה בפריימריז.

דוד אמסלם: 320,000 שקל זה אצלנו בליכוד – חבר הכנסת שטייניץ, אתה מפריע לי, יובל, תקשיב.

דוד אמסלם: עכשיו, הרי מי שלא מבין עניין, כמו מנדלבליט, חושב שהפריימריז מתחילים בשלושה חודשים האחרונים.

דוד אמסלם: מי שהגיע לשלושה חודשים האחרונים ולא עשה עבודה, כבר לא ייבחר.

דוד אמסלם: הפריימריז מתחילים מהיום הראשון שלך בכנסת.

דוד אמסלם: ואם אתה מפזר עשרות מיליוני שקלים, ועוד מעט מיליוני – אתה קונה מדינה.

דוד אמסלם: אתם יודעים שבעוד חמש, שבע, עשר שנים יישבו כאן 100 מיליארדרים.

דוד אמסלם: למה לא? או הם או בניהם או נשותיהם, והם יחוקקו חוקים לטובתם, כדי שהפערים והעבדים ימשיכו לעבוד עם שכר מינימום ופחות מכך.

דוד אמסלם: אז לכן, כשאני הבאתי את הצעת החוק הזו, אני חשבתי שמיותר להסביר בכלל.

דוד אמסלם: לא דיברתי עם אף אחד.

דוד אמסלם: היה נראה לי הגיוני וברור לכל מי שיש טיפ טיפה, יש לו קצת היגיון במוחו וקצת יושר – לא צריך להיות צדיק, קצת ישר.

דוד אמסלם: אתם יודעים מה?

דוד אמסלם: אתה לא צריך אפילו להיות ישר, רק לא עקום.

דוד אמסלם: לא רציתי לדבר עם אף בן אדם בכלל.

דוד אמסלם: למה שאני אדבר?

דוד אמסלם: פתאום הסתבר לי שיש פה בן אדם, שכבר ארבעה חודשים עוסק רק בזה.

דוד אמסלם: בשום דבר אחר.

דוד אמסלם: מדבר עם כל אחד, משגע אותו, משקר לו, אומר לו: תשמע, אם מחר אתה תזמין כוס קפה, תצטרך לדווח למבקר המדינה, כל מיני בלופים טיפשיים, שטותיים, שאפילו ילד בכיתה ג' לא אוכל אותם.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שזה חשוב לו.

דוד אמסלם: חשוב לו הפרמטר של הכסף, חשובה הנוסחה.

דוד אמסלם: אם אתה תוציא את הכסף מהנוסחה, כנראה הבן-אדם גם לא יהיה פה.

דוד אמסלם: לכן אני חושב, רבותיי, אין חוק יותר צודק מהחוק הזה.

דוד אמסלם: אין דבר יותר הגון מהחוק הזה.

דוד אמסלם: כולכם יודעים את זה.

דוד אמסלם: כולם פה יודעים את זה, כולל אלה שיצביעו נגד החוק.

דוד אמסלם: הם יודעים את האמת.

דוד אמסלם: אבל לא מתאים להם, כל אחד מסיבתו.

דוד אמסלם: בוודאי לא יושר והגינות.

דוד אמסלם: זה בוודאי לא.

דוד אמסלם: כל אחד יטען משהו אחר: תראה, זה לא הזמן, אני לא רוצה, לא נעים.

דוד אמסלם: לא נעים ממי?

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על כנסת ישראל.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על עם ישראל.

דוד אמסלם: על מי אנחנו מדברים, על פלוני או אלמוני?

דוד אמסלם: מניין הוא בכלל נטל לעצמו את הסיפור שזה הוא, כפי שאמרתי?

דוד אמסלם: הרי אנחנו מדברים על תקרת הוצאה, היא לא קשורה כרגע.

דוד אמסלם: יש אחד שיכול להוציא מעל התקרה חצי מיליון שקל.

דוד אמסלם: יש לו בבית.

דוד אמסלם: יש אחד 200,000, ויש אחד 100 מיליון.

דוד אמסלם: אז מה?

דוד אמסלם: רק ההוא של ה-100 מיליון זה נגדו?

דוד אמסלם: פתאום הוא החליט שזה נגדו?

דוד אמסלם: למה זה לא נגדי?

דוד אמסלם: למה זה לא נגדך, צחי?

דוד אמסלם: למה זה לא נגדך, יובל?

דוד אמסלם: כל אחד יכול לקושש עוד כמה עשרות אלפי שקלים מכיסו הפרטי, ולהביא אותם לפריימריז.

דוד אמסלם: אבל יש תקרה.

דוד אמסלם: וההגינות שלנו אומרת שכולנו נמצאים באותו מסלול, ואנחנו מתחילים ביריית פתיחה יחד.

דוד אמסלם: אני שומע איזו דמגוגיה ממאן דהוא שאומר: תראו, אבל ממילא אנשים לא שווים, ויש כאלה שלא יודעים – רבותיי, הרי לפי שיטתכם למה שלא נחלק צ'קים עכשיו לאזרחי מדינת ישראל?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: יש חוק כזה, שאוסר על מישהו לקום בבוקר ולהתחיל עכשיו לשלוח צ'קים, לכל אחד 2,000 שקל, למה לא? קח, אחי, מחלקים כסף.

דוד אמסלם: זה לא בשביל הפריימריז, חס ושלום.

דוד אמסלם: אני לא אעשה את זה בשלושה חודשים האחרונים, אני אעשה את זה בארבע שנים.

דוד אמסלם: ואחרי זה יש לי עוד ארבע שנים.

דוד אמסלם: אני אחלק 200 מיליון שקל, כל אזרח יקבל פתאום הפתעה, לא מאראלה של מפעל הפיס, ממישהו שהוא מיליארדר.

דוד אמסלם: רבותיי, זו בושה וחרפה לכל אחד פה שלא מצביע.

דוד אמסלם: החוק הזה לא בשבילי.

דוד אמסלם: אני לא הגשתי אותו בשבילי.

דוד אמסלם: אין לי אספירציות להיות פעם ראש ממשלה או משהו.

דוד אמסלם: זה לא זה.

דוד אמסלם: אני מבין שיש פה אנשים לא הגונים בפוליטיקה, ופה בכנסת.

דוד אמסלם: אנשים לא ישרים, שמה שמעניין אותם הוא הכול חוץ מהיושר.

דוד אמסלם: ולכן אני התפוצצתי והחלטתי: חבר'ה, הגיע הזמן לעצור את זה.

דוד אמסלם: הגיע הזמן להביא את הפוליטיקה הישראלית למקום הרבה יותר ישר, הרבה יותר הגון.

אביר קארה: - - -

דוד אמסלם: הרבה יותר הגון.

אביר קארה: - - -

דוד אמסלם: קארה, אני מרשה לך לפצח גרעינים.

דוד אמסלם: אני מרשה לך לפצח גרעינים, וגם לשקול כמה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: בין כה וכה זה לא עוזר, מה תעשה?

דוד אמסלם: ותביא גם את הסוס שלך לפה, בסדר?

קרן ברק: תשאל מי משלם לו, מי משלם לו.

דוד אמסלם: אל תדאג.

דוד אמסלם: אנחנו עוד נבחר את הסוס שלך לסנאט, כן?

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת קארה.

איתן גינזבורג: תודה, תודה רבה.

דוד אמסלם: לכן, אני רוצה – אנחנו, מבחינתנו יש לנו תקרת הוצאה של 300 - - -

שלמה קרעי: יום טוב, גם אתה מהמיליונרים?

דוד אמסלם: ג'וב טוב, קיבלת 40,000 שקל על חשבון מדינת ישראל סתם, אז אל תפריע.

דוד אמסלם: לא בשביל זה הביאו אותך לפה.

דוד אמסלם: אתה לא נבחרת, אבל אל תפריע לי לדבר.

אביר קארה: - - -

איתן גינזבורג: נא לסיים, בבקשה.

איתן גינזבורג: סגן השר קארה.

איתן גינזבורג: סגן השר קארה, די.

קרן ברק: די, זה מפריע לנו.

קרן ברק: איתן תוציא אותו, באמת.

דוד אמסלם: אני מבין, הכול בסדר.

דוד אמסלם: רק תראו, הינה.

דוד אמסלם: קארה, אתה הרי מפריע פה בערך 20 דקות.

דוד אמסלם: אני מקווה שבהצבעה הזאת לא תצביע פעמיים.

דוד אמסלם: תזכור, מצביעים באצבע אחת וישר, לא ככה.

דוד אמסלם: בסדר?

אביר קארה: - - -

דוד אמסלם: לכן אני רוצה לסכם.

דוד אמסלם: דרך אגב, תאכל גם בוטנים.

דוד אמסלם: נביא לך גם קצת בוטנים לפה, כדי שתאכל.

דוד אמסלם: ואת הסוס שלך נשים בפרסה.

דוד אמסלם: לגופו של עניין אני רוצה לדבר עם החברים שלי.

דוד אמסלם: רבותיי, יש לנו 320,000 שקל שהמדינה מעמידה לרשותנו.

קריאות: - - -

דוד אמסלם: מר לוי, תסתכל רגע מהצד איך זה קורה פה.

דוד אמסלם: לא, אני רק עונה לו.

דוד אמסלם: שים את המשקפיים כי בלי המשקפיים לא רואים את הצד הזה.

אביר קארה: - - -

איתן גינזבורג: אביר קארה, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

איתן גינזבורג: אתה בקריאה השנייה.

קרן ברק: - - -

קרן ברק: די.

קרן ברק: איתן, אנחנו לא יכולים, באמת.

אופיר כץ: - - -

קריאה: תוציא אותו כבר.

איתן גינזבורג: אל תיתן לי הוראות.

איתן גינזבורג: אל תיתנו לי הוראות.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר יותר מזה.

גלית דיסטל אטבריאן: - - - לא שומעים.

איתן גינזבורג: פתאום את לא שומעת?

גלית דיסטל אטבריאן: לא.

גלית דיסטל אטבריאן: לא שומעים.

גלית דיסטל אטבריאן: לא שומעים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר: לנו, המדינה מעמידה לרשותנו 320 אלף שקל.

דוד אמסלם: דרך אגב, היא מעמידה את זה לרשותנו בשלושה חודשים האחרונים.

דוד אמסלם: גם אם נרצה לפני כן – אין.

דוד אמסלם: לכן, כפי שאמרתי: מי שאיש הגון וישר וחרד למדינת ישראל ולפרלמנט הישראלי – שלא יישבו כאן 100 אוליגרכים שזה בערך מה שקורה בברית המועצות או ברוסיה היום – ואין לו איזה תחנת טלוויזיה שלו, אז זה הזמן לבוא ולקדם את החוק הזה.

דוד אמסלם: אני לא עשיתי לבית אבי בעניין הזה.

דוד אמסלם: לא מעניין אותי אני.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: אני עושה את זה בשביל כל עם ישראל וכולכם ביחד.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/2608/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: הצעת חוק נוספת שהוצמדה להצעת חוק זו – של חברת הכנסת שרן השכל, שמספרה 2608.

איתן גינזבורג: בבקשה, אני מזמין את חברת הכנסת השכל להציג את הצעת החוק.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שרן השכל.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

שרן השכל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת.

שרן השכל: חוק המפלגות, בין שאר הדברים שהוא נועד להסדיר, מבקש להבטיח שוויון, יושרה ומניעת קניית שלטון בכסף, בכל הנוגע לשימוש בכספים במערכת הפוליטית.

שרן השכל: בפן האחד, המטרה של החוק היא למנוע השפעת כספים על שיקול הדעת של נבחרי הציבור, ולמנוע יצירת תלות פוליטית מוגזמת בהון – מה שזכה אצלנו לצירוף המילים הפופולרי "הון-שלטון".

שרן השכל: בפן השני, החוק נועד להבטיח שלא תהייה השפעה של כספים על תהליכים פוליטיים, ושהמעורבות של הון בתהליכים פוליטיים לא תקנה לבעלי הון יתרון מובנה במערכת הפוליטית.

שרן השכל: תאר לך מצב, אדוני היושב-ראש, שרק אנשים עשירים היו יכולים להיבחר לכנסת.

שרן השכל: אנחנו רואים את המצב כרגע בארצות הברית.

שרן השכל: מי היה משמיע את קולם של העניים?

שרן השכל: תאר לך, שככל שיש למועמד יותר כסף, יש לו יותר סיכוי ואפשרות להיבחר – האם זה יאפשר ייצוג אמיתי?

שרן השכל: דמוקרטי?

שרן השכל: התוצאה של זה תהיה שבפועל לא תתקיים זכות שווה להשתתפות במשחק הפוליטי.

שרן השכל: החוק המוגש לאישור הכנסת הוגש גם בעבר, בכנסת ה-23, וגם אז אני הייתי חתומה עליו, ביחד עם חבר הכנסת מיקי לוי וחברת הכנסת לשעבר אסנת מארק מהליכוד.

שרן השכל: ראשית, נחיצותו של החוק נובעת משום שעד היום אין הסדרה ממצה ורצינית למקרים שבהם מועמד יכול להשתלט על מערכת פוליטית, על מפלגה, על תהליכים פוליטיים בזכות הונו האישי, או הון של מקרוביו.

שרן השכל: שנית, לצד עיקרון השוויון, החוק המוצע הוא גם צעד חשוב בהגברת האמון של הציבור במערכת הפוליטית, צעד חשוב במניעת שחיתות, וצעד מתבקש של שקיפות.

שרן השכל: הצעת החוק הזאת מבקשת לקבוע תקרת הוצאות של 100,000 שקלים חדשים בשנה, שנבחר הציבור ובני משפחתו, יחד, יוכלו לתרום מכיסם לצורך פעילות פוליטית שגרתית, בנוסף לסכום הניתן לכל חבר כנסת לצורך הקשר עם הציבור.

שרן השכל: עוד מבקשת הצעת החוק לקבוע, שנבחר ציבור יהיה חייב לדווח על סכום התרומה ומטרת התרומה לחשב הכנסת.

שרן השכל: החוק מבקש גם לקבוע סנקציות פליליות לנבחר ציבור שיפר את החוק, כדי להוות תמרור אזהרה, להגביר את השקיפות ולמנוע שחיתות.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

שרן השכל: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הדמוקרטיה הישראלית היום בנויה על הסדרים וחוקים שחלקם בני למעלה מ-70 שנה.

שרן השכל: ההתנהלות הפוליטית של חברי הכנסת היום אינה דומה לזו של שנות התשעים של המאה הקודמת.

שרן השכל: תפקידנו כחברות וחברי כנסת הוא לראות את מה שצריך לתקן, ולהציב אדנים, שעליהם תמשיך הדמוקרטיה הישראלית לבנות את עצמה, בשקיפות, בהגינות, במינהל תקין ובשוויון של זכות הציבור לבחור ולהיבחר.

שרן השכל: החוק הזה הוא צעד חשוב בנושא, ואני מבקשת מהכנסת לאשר אותו.

שרן השכל: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת שרן השכל.

איתן גינזבורג: ישיב בשם הממשלה שר המשפטים.

איתן גינזבורג: אתה מוותר?

איתן גינזבורג: ביקש להתנגד להצעת החוק, חבר הכנסת אוריאל בוסו.

איתן גינזבורג: אוריאל בוסו – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: אם כך אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת נא לשבת.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית – מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16

איתן גינזבורג: נמנעים – 1

איתן גינזבורג: 16 בעד, 58 נגד, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק המפלגות (תיקון – הגבלת מימון עצמי של נבחרי ציבור), התשפ"ב–2021 של חבר הכנסת דוד אמסלם לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק המפלגות (תיקון – הגבלת מימון עצמי של נבחרי ציבור), התשפ"ב–2021 של חברת הכנסת שרן השכל.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 64

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 64, נגד – 17, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק התקבלה ותעבור להמשך דיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קריאה: ועדת הכספים.

איתן גינזבורג: כספים?

איתן גינזבורג: זה יעבור לוועדת הכנסת לקביעת ועדה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/820/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון – גביית תשלום בעד חוב שטרם חלף המועד לתשלומו), התשפ"א–2021, של חברי הכנסת משה ארבל וינון אזולאי.

איתן גינזבורג: ינמק את הצעת החוק חבר הכנסת משה ארבל, בבקשה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא שמרו על השקט, תאפשרו לדובר להציג את הצעת החוק שלו בצורה מכובדת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אורבך, קושניר.

איתן גינזבורג: סדרנים, נא לפזר שם את ההתקהלות.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברים חברי הכנסת, לפני שאציג את הצעת החוק, אני מזועזע ואני פונה אליך, חבר הכנסת מיכאל ביטון: אתה כיליד הנגב, כתושב הנגב, יודע על בשרך מה המשמעות של הילולה דצדיקיא, רבי ישראל אבוחצירא הבאבא סאלי, זכר צדיק וקדוש לברכה, אתה, שישבת על הברכיים שלו כשהיית ילד וקיבלת את ברכתו של באבא סאלי.

משה ארבל: הממשלה הזו, מתוך אטימות ומתוך רוע, לא מסיבה אחרת, מחליטה למחוק זהויות – למחוק זהויות של רבבות עמך בית ישראל, מסורתיים, חובשי כיפות שקופות, דתיים, אברכים, שרוצים להגיע להתפלל וההילולה של הצדיק - - -

מירב בן ארי: יהיה פתרון.

מירב בן ארי: חייב להיות.

מירב בן ארי: אנחנו ננסה לעזור.

מיכאל ביטון: כבר עוד הלילה נטפל בזה.

משה ארבל: איזה פתרון?

מיכאל ביטון: נפעל הלילה.

מיכאל ביטון: הלילה עוד צעיר.

משה ארבל: בפרוטוקול יירשם שיושבת-ראש הוועדה לביטחון הפנים מתחייבת למצוא עוד הלילה פתרון לעניין הילולת הבאבא סאלי.

משה ארבל: אני מזועזע, כי הדברים הללו לא נעשו בשום מקום אחר.

משה ארבל: יש קבוצת אוכלוסייה ספציפית, שקל לתפוס אותה, קל למחוק לה את הזהות וקל למחוק לה את הסיפור, והיא קבוצה בדרך כלל מוחלשת ופריפריאלית.

משה ארבל: ההילולה הזאת לא כזאת חשובה.

משה ארבל: בטיחות הציבור היא ערך עליון – ונשמרתם מאוד לנפשותיכם – ולא נוותר על בטיחות.

משה ארבל: אבל יחד עם זאת, גם לספר את הסיפור, להעביר את המורשת מדור לדור, מאב לבן.

משה ארבל: זכותו של הצדיק תגן בעד כל יושבי הבית הזה.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

משה ארבל: הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון – גביית תשלום בעד חוב שטרם חלף המועד לתשלומו).

משה ארבל: הצעת החוק הזו הייתה עוד בזמן הממשלה הקודמת וממשלת המעבר, על פי פנייתו של ראש ההוצאה לפועל הקודם, שביקש ממני לקדם אותה, מכיוון שהוא ראה בעיניו תופעה, שלפיה אזרחים רבים נכסים להיות חייבי הוצאה לפועל מסיבה פשוטה, טכנית.

משה ארבל: מגיע חוב לתשלום, מדביקים אותו עם מגנט למקרר במקרה הטוב, ושוכחים.

משה ארבל: לא מטפלים בו, ואז הוא צובר ריביות, וריביות נשך.

משה ארבל: התופעה הקשה הזאת היא לא בגלל חוסר רצון לשלם או חוסר יכולת – חוסר תשומת לב.

משה ארבל: מטרת הצעת החוק היא לקדם בדיוק את הנושא הזה, ולבוא לעזרתם של אזרחים ישראלים רבים, שמקבלים דוח, או תשלום חוב אחר, ולא משלמים אותו בזמן בגלל מגוון סיבות, הרבה פעמים בשל סיבות שקשורות בהתנהגות, כפי שאמרתי.

משה ארבל: הצורך בבחינת נסיבות היווצרות החוב, בשל קשיים כספיים לשלם, משום ששכחו, ולעיתים – ואת זה כולנו מכירים – חלק מן האשמה נופלת גם על כתפי הרשות, שלא וידאה שהעבירה את הודעת התשלום לכתובת הנכונה, שאיחרה בהגשתה, שלא קלטה תשלום שהועבר בזמן.

משה ארבל: בסופו של דבר התוצאה היא זהה: תוספת ריבית פיגורים, שמקשה מאוד על החייב עוד יותר בתשלום החוב, גדלה ומתנפחת עם הזמן, ועלולה לסבך אותו ואת משפחתו תסבוכת כלכלית.

משה ארבל: אני מציע דבר פשוט: לתת למרכז לגביית קנסות אגרות והוצאות לעשות בדיוק את הדבר הזה – לבצע את גביית התשלום בעד החוב בצורה אקטיבית.

משה ארבל: לא רק להמתין לחייב שיתעורר, אלא בנסיבות מסוימות מאוד, ובסייגים שנקבעו בהצעת החוק – אפשר גם לקבוע אותם בתקנות – לגבות את התשלום ישירות מחשבון הבנק של החייב, אם כבר הגיע המועד האחרון לתשלום וטרם שולם ולא התקבלה כל הודעת סירוב מצד החייב, שהוא לא מעוניין בכך.

משה ארבל: גם אם תהיה ביקורת שהחוק הוא פטרנליסטי במידה מסוימת – אני מסכים.

משה ארבל: חובת הפרשה לפנסיה היא גם כזאת; ביטוח חובה לרכב הוא גם כזה.

משה ארבל: גם בחוק הזה יש מידה מסוימת של פטרנליסטיות.

משה ארבל: תפקידה של המדינה הוא לשקול את השיקולים המתאימים, ובמידת הצורך לקבל החלטות למען אזרחיה, שמגבילות במידת מה את האוטונומיה שלהם לטובת הטוב הכללי, האינטרסים של הציבור הכללי, וגם למען אותו אדם, אותו פרט, שבשל פערי ידע והבנה עלול לקבל החלטות שיצטער עליהן אחר כך.

משה ארבל: חייבים שמצויים במצב כלכלי קשה נכנסים לבורות פיננסיים יותר ויותר, ללא סיבה, רק משום שלא שילמו בזמן את החוב.

משה ארבל: לא מדובר בבחירה ערכית; מדובר בשגיאה שנובעת מחוסר תשומת לב, מחוסר הבנה ומתמימות.

משה ארבל: אם הגישו ערעור או הגישו בקשה להישפט, המצב שונה כמובן.

משה ארבל: אבל כאשר החוב עומד בעינו, המדינה צריכה ללכת לקראת החייבים, ולמנוע מהם את ההתדרדרות של ריבית פיגורים וריבית נשך.

משה ארבל: כדי שלא לרדת יתר על המידה ולהיכנס לכיסו של האזרח ולחשבון הבנק שלו, ולא לפגוע בזכות הקניין להחליט כיצד להוציא את כספו, הצעת החוק מבקשת שההסדר יחול רק על תשלומים עד גובה 2,000 ש"ח, מתוך מטרה לאזן בין תכליות החוק, בין האוטונומיה של הפרט והזכות לקניין.

משה ארבל: יחד עם זאת, גם אז המדינה תבצע את הגבייה בפריסת תשלומים, תאפשר לו לא לשלם את החוב הקטן הזה בבת אחת אלא תפרוס לו לארבעה תשלומים בלי ריבית והצמדה.

משה ארבל: הכול – מתוך מטרה אחת: להכניס כמה שפחות אזרחים לשערי ההוצאה לפועל.

משה ארבל: החוויה האישית שלי, כמי שהיה מתמחה ברשות האכיפה והגבייה, עוד בהקמת הרשות בבית המשפט השלום ברמלה – לראות את אותם אנשים, שהעוני אצלם לא היה גזרת גורל, העוני אצלם היה כישלון של המערכת, לראות את האבא ואת הבן ואת הנכד מאותה משפחה מגיעים עם צו הבאה בפני רשם ההוצאה לפועל.

משה ארבל: לא מדובר בגזרת שמיים.

משה ארבל: מדובר בכלים שהמערכות לא השכילו לקדם ולהשתנות ולצאת מאזור הנוחות כדי לצמצם פערים ולמנוע מכמה שיותר אנשים להיכנס למעגל העוני.

משה ארבל: אני מאוד מקווה שחברי הכנסת כולם, קואליציה ואופוזיציה, יתמכו בחוק החשוב הזה ויניחו לשיקולים של מחויבות כזאת או אחרת, או של אגו וקרדיט, ויעדיפו את האינטרסים של חייבי ההוצאה לפועל והחלשים ביותר בחברה, שמשוועים לפתרון לבעיה הזו.

משה ארבל: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שר המשפטים ישיב, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, על הצעת החוק הזאת שהציג חבר הכנסת ארבל אפשר לומר שכוונותיה רצויות, אבל היא עצמה אינה רצויה ואינה נכונה.

גדעון סער: אסביר מדוע: הצעת החוק כוללת מנגנון גבייה פוגעני, חסר תקדים, שמעורר קשיים משפטיים משמעותיים אם חלילה תאושר.

גדעון סער: מוצע בהצעת החוק להסמיך את המרכז לגביית קנסות לשלוח את ידו ישירות לחשבון הבנק של אדם שיש לו חוב שהוא בסך הכול לא חוב גדול, חוב של עד 2,000 שקלים, עוד לפני שחלף המועד לתשלום החוב, כדי לקחת את כספו ולשלם קנסות, אגרות והוצאות.

גדעון סער: עוד מוצע שהסמכות הזאת תהיה על בסיס הסכמה שבשתיקה של החייב.

גדעון סער: כלומר, די שנשלחה הודעה לאדם שמיידעת אותו כי בכוונת המדינה לעשות כן, ואם הוא לא סירב באופן פוזיטיבי, די בכך כדי לראות בזה הסכמה.

גדעון סער: אני מניח – אני גם מכיר את תפיסת העולם החברתית של המציע – אני מניח שהכוונה הייתה לחסוך את ריבית הפיגורים מחייבים שנמנעים מלשלם את החוב שהוטל עליהם בשל קשיים כספיים, או הצורך בבחינת היווצרות החוב, או סיבות אחרות, ולסייע, אולי, לחייבים שהם שכחנים.

גדעון סער: אבל ההצעה הזאת בעצם פוגעת באוטונומיה הקניינית של הפרט, כי למעשה, מה מוצע פה?

גדעון סער: לאפשר למדינה לגבות חובות לפני שניתנה לחייב מלוא ההזדמנות לשלם אותם בעצמו.

גדעון סער: נכון, חובה על אדם לשלם קנס במועד שנקבע לו, אבל התוצאה על בחירתו שלא לשלמו במועד צריכה להיות מידתית, וצריך להפעיל אותה רק לאחר חלוף המועד.

גדעון סער: יש מצבים שבהם הקשיים הכלכליים של החייבים כל כך משמעותיים, שבחירתם לדחות את התשלום עשויה להיות רציונלית, גם כשמדובר בתשלום קנסות.

גדעון סער: למשל, אדם שנדרש לו כסף זמין לטובת צרכיו היום-יומיים, ולכן אינו מסוגל באותה העת לשלם את החוב במועד.

גדעון סער: גם אם יש מקרים מסוימים שבהם התשלום המאוחר נובע משכחה או מדחיינות, התכלית של הגברת היקפי הגבייה במקרים הללו מקשה להצדיק את מתן הסמכות למדינה לשלוח ידה ישירות לכיסו של החייב.

גדעון סער: למעלה מכך, קיימים אמצעים אחרים שאינם פוגעניים, שביכולתם לתת מענה, כמו קידום אמצעים של הגברת מודעות והסברה בכל הנוגע לתשלום החוב.

גדעון סער: דבר נוסף – בהצעת החוק יש גם פגיעה בפרטיותו של החייב.

גדעון סער: מוצע להסמיך את המרכז לגביית קנסות לדרוש מידע מתאגיד בנקאי על פרטי חשבון הבנק של חייב שטרם חלף המועד לתשלום חובו, וספק אם תכלית החוק מצדיקה את השימוש בסמכות הזאת, וספק אם אין אמצעים שפגיעתם פחותה לעניין זה.

גדעון סער: אני הייתי מציע לחבר הכנסת ארבל לוותר על ההצעה הזאת.

גדעון סער: אנחנו הולכים לטפל בכל נושא ריבית הפיגורים ולהפחית את כל ריבית הפיגורים.

גדעון סער: יצא בנושא הזה תזכיר חוק משותף שלי ושל שר האוצר.

גדעון סער: אני חושב שאני מזהה את הכוונה.

גדעון סער: הכוונה טובה, אבל הכוחות שהצעת החוק נותנת למדינה מול החייבים הם, לפי דעתי, מופרזים ולא נכונים.

גדעון סער: לכן, אני מציע לכנסת לדחות את הצעת החוק בקריאה הטרומית.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, אתה אחד המציעים?

ינון אזולאי: כן.

מיקי לוי: בבקשה.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח – קיבלנו עכשיו זימון לוועדת הכספים על חשבון הצעות לסדר-היום לצורך הצבעה על רוויזיות.

ינון אזולאי: אתמול היושב-ראש התלונן, ובצדק – הוא אמר שלא יכול להיות שנחזיק פה את כולם על שמית בשעת בוקר כשאף אחד לא היה.

ינון אזולאי: עכשיו הולכים להחזיק את הצוות של ועדת הכספים עד 22:00 בשביל כמה רוויזיות, כשאפשר לעשות את זה מחר, כשמתחילים את הדיונים, ולסיים את הכול, רוויזיות אחדות – אפשר לעשות את זה ב-09:00.

ינון אזולאי: אין שום סיבה להחזיק את עובדי ועדת הכספים, שהכנסת תשלם על כך ותעשה הכול, בשביל כמה רביזיות.

ינון אזולאי: זה כל הסיפור.

מיקי לוי: זה במקום לבוא מחר.

ינון אזולאי: מגיעים מחר.

ינון אזולאי: יש פניות מחר.

משה ארבל: - - -

ינון אזולאי: יש גם הצעות לסדר-היום של חבר ועדת הכספים אופיר כץ.

מיקי לוי: מייד יפסיקו את הדיון.

ינון אזולאי: אוקיי, תבדקו את העניין הזה, כי חבל סתם.

קריאה: תגיד עוד פעם.

קריאה: זה לא מעניין, העובדות לא מעניינות.

ינון אזולאי: אני הסברתי לכולם שלהחזיק את כל צוות ועדת הכספים בשביל כמה רביזיות עד 22:00, כשמחר גם כך הוועדה מתכנסת בשביל פניות – אין שום סיבה להחזיק את האנשים הללו, עובדי הכנסת, שצריכים לעשות את זה.

ינון אזולאי: לגבי הצעות החוק של משה ארבל ושלי, יישר כוח למשה ארבל על הצעת החוק, שהיא הצעה טובה, אבל מה אתה מצפה, שישמעו פה את קולם של החלשים?

ינון אזולאי: את הזעקה שלהם?

ינון אזולאי: את מה, את המדינה היהודית שלנו הם הורסים.

ינון אזולאי: תסתכל מה שעושים בשבוע הבא, בבאבא סאלי, שאנחנו שנים נלחמים – גם בתקופות קשות היו מביאים תקציבים בשביל זה.

ינון אזולאי: השר אריה דרעי היה הופך את העולם בשביל לעשות את ההילולה הזאת.

ינון אזולאי: מה קורה עכשיו?

ינון אזולאי: את הסילבסטר יעשו לך בחוצות בלי הגבלות ובלי כלום.

ינון אזולאי: מגיע הבאבא סאלי – פתאום הגבלות, פתאום יש קורונה, פתאום בנט יודע מה זה, הקורונה פתאום קיימת.

ינון אזולאי: מה קרה?

ינון אזולאי: בסילבסטר אין נדבקים, אין חולים, אבל כשיש לך באבא סאלי, פתאום יש חולים, יש נדבקים.

ינון אזולאי: אם הייתה לכם טיפת אמונה במדינה היהודית הייתם יודעים שבמקומות האלה באים להתפלל.

ינון אזולאי: עם ישראל חי בזכות האמונה התמימה.

ינון אזולאי: הוא לא חי בזכות כל מיני אנשים שחושבים שהם מנהיגים את העולם; לא בזכות השר שרוצה לגייר במאסות ולא בזכות אותם אלו שחושבים שהם כל אחד ראש ממשלה בפני עצמו.

ינון אזולאי: עם ישראל חי וקיים בזכות האמונה היהודית.

ינון אזולאי: ובממשלה הזאת יש ראש ממשלה שכביכול קורא לעצמו יהודי, שומר תורה ומצוות, והוא שרומס את התורה והמצוות.

ינון אזולאי: השר לשירותי דת – במקום שהוא יעמוד על המשמר, הוא שרומס את היהדות.

ינון אזולאי: אבל אל תדאגו, אנחנו נתפלל בקברו של באבא סאלי, ובעזרת השם זכותו תגן על כל עם ישראל, ותגן עלינו כך שבעזרת השם הממשלה הרעה הזאת תעבור מן העולם, וסוף-סוף נחזור למקום שהיהדות צריכה להיות בו.

ינון אזולאי: היהדות – אין לה זרמים.

ינון אזולאי: יש יהדות אחת, היא תורה מסיני.

ינון אזולאי: עליה נילחם ועליה נמסור את נפשנו.

מיקי לוי: תודה רבה

מיכל רוזין: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, בבקשה.

מיקי לוי: האופוזיציה הגישה בקשה להצבעה שמית.

מיקי לוי: סגנית מזכירת הכנסת, בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

אלינור ימין: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: נא לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד דוד ביטן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח ניר ברקת – בעד מאי גולן – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד בועז טופורובסקי – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – בעד עופר כסיף – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת אביר קארה – אינו נוכח שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת שנוכח במליאה ולא קראו בשמו?

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה.

מיקי לוי: בבקשה לסכם.

מיקי לוי: בעד – 49, נגד – 53.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות לא עברה.

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מיקי לוי: החוק הבא – הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת איתמר בן גביר, בבקשה.

מיקי לוי: הודעה לסגנית מזכירת הכנסת, בבקשה.

אלינור ימין: תודה.

אלינור ימין: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

אלינור ימין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 229 – הוראת שעה) (דמי אבטלה למי שנמצא בהכשרה מקצועית), התשפ"ב–2021, של חברי הכנסת חוה אתי עטייה, איתן גינזבורג, אפרת רייטן מרום וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 145) (השחתת פני מקרקעין במטרה להדיר נשים), התשפ"ב–2021, של חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, יבגני סובה ואלכס קושניר.

אלינור ימין: עוד הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 136), התשפ"ב–2021, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

אלינור ימין: כמו כן הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החוקה, חוק ומשפט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יריב לוין, שמחה רוטמן וגבי לסקי בנושא: תחקיר התוכנית "זמן אמת" בכאן 11 בנושא הנהלת בתי המשפט.

אלינור ימין: עוד אודיע

אלינור ימין: כם כי בהתאם לסעיף 96 לתקנון הכנסת, חבר הכנסת אלי כהן הודיע כי הוא חוזר בו מהצעת חוק התחרות הכלכלית (תיקון – הכרזה על קיום מונופולין ואיסור על מחיר מופרז וטורפני), התשפ"ב–2021, שמספרה פ/2760/24.

אלינור ימין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/1294/24; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת איתמר בן גביר, עשר דקות.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, את ההצעה הזאת הגשתי ממש בחודש הראשון שנכנסתי לכנסת, והיא באה לעשות צדק היסטורי, אבל אי-אפשר להתעלם מההקשר האקטואלי.

איתמר בן גביר: אנחנו הרי עוקבים אחרי משפטו של ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו, ורואים היטב – שומעים את הקולות, שומעים את העדויות, שומעים את אותו ניר חפץ שבא ואומר: שמו אותי בכלוב כמו של קופים; אסירים שנראו עזתים; צעקו: נתניהו; סחטו אותי, פגעו בי, דרכו לי על כל מיני יבלות – העיקר שאני אודה ואספר.

איתמר בן גביר: אגב, חשוב לי לומר לכם, חבריי חברי הכנסת, שזה לא מקרה ראשון.

איתמר בן גביר: זה לא מקרה ראשון.

איתמר בן גביר: אני עצמי ייצגתי נער קטין, ילד בן 16, שכדי שיודה בכל מיני עבירות, הכניסו אותו – ביימו לו איזשהו בית כלא, הפקה גדולה, הכניסו אותו לאותו בית כלא דמיוני והרעיבו אותו.

איתמר בן גביר: הרעיבו אותו.

איתמר בן גביר: זה היה יום צום, ובמוצאי הצום, הילד בא לאכול, ילד בן 16, ולוקחים ממנו את האוכל.

איתמר בן גביר: אני שואל את המדובב, שדובב אותו, שעשה את התרגילים האלה: למה?

איתמר בן גביר: למה לקחתם ממנו את האוכל, מילד בן 16?

איתמר בן גביר: אומר לי אותו מדובב: לא חשבתי על המשמעות; לא חשבתי על ההשלכות.

איתמר בן גביר: יום למוחרת הילד עוד פעם בא לאכול, ושוב פעם לוקחים ממנו את האוכל.

איתמר בן גביר: איך אפשר לעשות דבר כזה?

איתמר בן גביר: איך אפשר להפעיל לחץ על עצור, כדי שיודה במשהו שהוא לא עשה?

איתמר בן גביר: ואולי השיא באותו משפט היה כשהגיע מס' 3 בשירות הביטחון הכללי, ואני אומר לו: תגיד לי, נתתם לילד זכויות אזרח?

איתמר בן גביר: הוא אומר לי: בוודאי.

איתמר בן גביר: נתתם לו להניח תפילין?

איתמר בן גביר: הרב גפני, תשמע, זה חשוב.

איתמר בן גביר: אני אומר לו: נתתם לו להניח תפילין?

איתמר בן גביר: הוא אומר לי: בוודאי שנתנו לו להניח תפילין.

איתמר בן גביר: אני אומר לו: תסתכל שנייה על היום.

איתמר בן גביר: הוא מסתכל על היום, ואומר לי: מה הבעיה?

איתמר בן גביר: אני אומר לו: שבת.

איתמר בן גביר: הוא אומר לי, מס' 3 שם: מה הבעיה בשבת?

איתמר בן גביר: אומרת לו השופטת: אני חושבת שבשבת הם לא מניחים תפילין.

איתמר בן גביר: הוא אובר חוכם, אומר: עו"ד בן גביר – הייתי אז עורך דין – עכשיו נזכרתי, זה היה במוצאי שבת.

איתמר בן גביר: כמובן שהילד יצא זכאי.

איתמר בן גביר: אבל כשאני קורא מה עשו לניר חפץ, אני מבין שזו שיטה, זו התנהלות, ובמקרה הזה עשו את זה כדי להפיל ראש ממשלה מכהן; כדי לעשות סיכול ממוקד לראש ממשלה.

איתמר בן גביר: הגענו למצב שבו פקיד, פקיד בכיר, היועץ המשפטי לממשלה, מסמן מטרה, וככה מפילים ראש ממשלה.

איתמר בן גביר: ודווקא בגלל זה – כן, אדוני השר – דווקא בגלל זה, ההצעה שאני מביא, מביאה צדק היסטורי: להחזיר את המצב לקדמותו, אותו מצב שהיה לפני 2005, שהחסינות שלנו בתור חברי כנסת מוענקת אוטומטית.

איתמר בן גביר: אפשר לבקש להסיר, אפשר להגיש ועדה, אבל שהחסינות תהיה ברירת המחדל.

איתמר בן גביר: ועוד סעיף בחוק הזה: אם יש הליך פלילי נגד חבר ממשלה, ההליך הזה יעוכב עד שהוא יפסיק להיות חבר ממשלה.

איתמר בן גביר: וזה בא לתקן עיוותים, כי בדמוקרטיה פקידים לא יכולים להפיל ראש ממשלה; כי בדמוקרטיה פקידים לא יכולים להפיל ממשלה; כי הכוח שנותנים ליועץ המשפטי לממשלה הוא כוח בלתי מוגבל.

איתמר בן גביר: אדוני השר סער, לא רק אני אומר את זה.

איתמר בן גביר: גם אתה אמרת את זה.

איתמר בן גביר: לא אמרת את זה עכשיו, לא אמרת את זה בשנים האחרונות – תפסת עמדה נגד החסינות – אבל ב-2003, כשדיברו על חסינות חברי הכנסת, אתה בכלל הצעת שהחסינות הזאת תעבור לוועדה שתורכב מאנשי ציבור.

איתמר בן גביר: אמרת: אנחנו צריכים לשמור על דיון חף מאינטרסים, ושאתה רוצה – ככה אמרת – להחזיר את אמון הציבור בכנסת.

איתמר בן גביר: אז לצערי, ועדה של אנשי ציבור לא קמה, אבל יש לנו הזדמנות כאן לתקן את העוול.

איתמר בן גביר: אני אגיד לכם, חבריי בקואליציה, אתם היום במקום הזה.

איתמר בן גביר: אתם אומרים: לי זה לא יקרה.

איתמר בן גביר: אנחנו בקואליציה, היועץ המשפטי איתנו, הפרקליטות איתנו, כל מערכת המשפט איתנו, אבל אני שואל אתכם שאלה אחת – וחבר הכנסת בגין, אתה יכול להנהן כמה שאתה רוצה, הם איתכם.

איתמר בן גביר: הם איתכם – זו האמת.

איתמר בן גביר: אבל אני שואל אותך שאלה אחת:

איתמר בן גביר: מה היה קורה - - -

זאב בנימין בגין: איש מאיתנו לא מעלה בדעתו לחשוב ולומר שהפרקליטות איתנו.

איתמר בן גביר: היא איתכם, היא איתכם.

זאב בנימין בגין: בית המשפט - - -

איתמר בן גביר: היא איתכם, חבר הכנסת בגין.

זאב בנימין בגין: לא, לא.

איתמר בן גביר: ואתה יודע את זה היטב, שהיא איתכם, והיועץ המשפטי לממשלה איתכם.

איתמר בן גביר: איפה הוא, היועץ המשפטי לממשלה, בכל החודשים האחרונים?

איתמר בן גביר: לאן הוא נעלם?

איתמר בן גביר: למה לא שמענו אותו כשמעבירים כאן חוק חשמל, שהוא לא חוקי, שהוא הולך לתת פרס, פרס למי שמפר חוק?

איתמר בן גביר: איפה הוא בכל הדיונים החוקתיים?

איתמר בן גביר: איפה הוא היה כשאיימן עודה תקף אותי?

איתמר בן גביר: איפה היועץ המשפטי לממשלה?

איתמר בן גביר: למה הוא נעלם – הוא יצא לפנסיה?

איתמר בן גביר: הוא איתכם.

איתמר בן גביר: אבל אני אומר לך, חבר הכנסת בגין, אתה היום בפוזיציה הזאת, אבל תזכור דבר אחד: לא לעולם חוסן, והגלגל יכול להתהפך.

איתמר בן גביר: ולכן, אני בעד דמוקרטיה.

איתמר בן גביר: בדמוקרטיה פקיד לא יכול לעשות סיכול ממוקד לא לשר, לא לחבר כנסת ולא לראש ממשלה.

איתמר בן גביר: ב-2005 - - -

זאב בנימין בגין: אני הייתי באופוזיציה ולא שיניתי את דעתי כלל.

זאב בנימין בגין: כלל.

איתמר בן גביר: אז יש בעיה בהשקפת עולמך - - -

זאב בנימין בגין: מעולם לא עלה בדעתי לקרוא לפרקליטות - - -

איתמר בן גביר: אז יש בעיה בהשקפת עולמך, שהיא לא דמוקרטית.

איתמר בן גביר: כי בתקופה של אבא שלך, זיכרונו לברכה, ובתקופה עד 2005, הכלל הנוהג היה כלל ברור: חסינות היא ברירת מחדל.

איתמר בן גביר: ולמה?

איתמר בן גביר: כדי למנוע מצב שבו יבוא איזשהו פקיד עם אג'נדה, שבו יגיע איזשהו פקיד ויחליט שהוא מפיל ראש ממשלה מכהן.

איתמר בן גביר: אז אתם נהניתם מהפקיד הזה – זה בסדר, אבל בוא נודה על האמת:

איתמר בן גביר: למי - - -

זאב בנימין בגין: הוא לא פקיד, הוא לא פקיד.

איתמר בן גביר: אה, היועץ המשפטי לממשלה הוא לא פקיד?

איתמר בן גביר: אז מה הוא בדיוק?

זאב בנימין בגין: הוא לא פקיד - - -

איתמר בן גביר: אז מה הוא בדיוק, היועץ המשפטי לממשלה, אם הוא לא פקיד?

איתמר בן גביר: מה הוא בדיוק אם הוא לא פקיד, אדוני חבר הכנסת בגין?

איתמר בן גביר: מה הוא בדיוק אם הוא לא פקיד?

איתמר בן גביר: הוא פקיד בכיר, אבל הוא פקיד.

איתמר בן גביר: ופקיד לא יכול להחליט שמחר בבוקר ראש הממשלה לא יהיה פלוני, אלא אלמוני.

זאב בנימין בגין: הוא לא פקיד, הוא לא פקיד.

איתמר בן גביר: ואם הייתם דמוקרטים אמיתיים, הייתם תומכים בהצעה הזאת.

איתמר בן גביר: אבל הבעיה היא שהדמוקרטיה רחוקה מכם.

איתמר בן גביר: היא לא מעניינת אתכם.

איתמר בן גביר: לא באמת אכפת לכם.

רון כץ: אני לא מאמין מי מטיף לי על דמוקרטיה.

איתמר בן גביר: זו האמת, חבר הכנסת בגין.

איתמר בן גביר: זו האמת לאמיתה.

איתמר בן גביר: אתם לא דמוקרטים, כי בהשקפה דמוקרטית צריך להגן על חברי הכנסת.

איתמר בן גביר: אני מסכים, חברי כנסת לא חסינים מכל דבר, ולכן יש סעיפים – אפשר לבקש לשלול, אפשר לעשות דיון, אבל החסינות צריכה להיות אוטומטית.

איתמר בן גביר: ככה זה היה, זאת ברירת המחדל שהייתה תמיד, ושינוי של זה הוא פגיעה קשה בדמוקרטיה.

איתמר בן גביר: אני אומר דבר אחד: בסופו של דבר זה הצליח.

איתמר בן גביר: זה הצליח – הוגש כתב אישום נגד ראש הממשלה ופגעו בראש הממשלה.

איתמר בן גביר: אגב, ראש הממשלה לא חף מטעויות.

איתמר בן גביר: הייתה לי ביקורת לא פעם ולא פעמיים על בנימין נתניהו.

איתמר בן גביר: אבל בנושא הזה יש רדיפה, יש אפליה, יש קיפוח, יש התנכלות.

איתמר בן גביר: וכשאתם שומעים את העדויות של ניר חפץ, לא צריך להיות תומך של בנימין נתניהו כדי להגיד שעשו לבן אדם עוול.

איתמר בן גביר: עשו לבן אדם עוול.

איתמר בן גביר: ואני יודע ששר המשפטים היום – אנחנו יודעים מה הוא חושב על בנימין נתניהו; אנחנו יודעים איפה הוא נמצא.

איתמר בן גביר: וזה בסדר לחשוב, חילוקי דעות זה גם בסדר, אבל הבעיה היא שההשקפה הזאת של לא לתת חסינות כברירת מחדל היא השקפה שפוגעת בדמוקרטיה; היא השקפה שפוגעת ברשות המחוקקת; היא השקפה שפוגעת בחברי הכנסת; היא השקפה שפוגעת בחברי ממשלה.

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

איתמר בן גביר: כל כך הרבה פעמים הפריעו לי, ואתה רק משפט לסיום נותן לי?

מיקי לוי: משפט לסיום.

אמיר אוחנה: איתמר, מהמוצדקות שבהצעות החוק.

איתמר בן גביר: גם זו דוגמה לחוסר דמוקרטיה.

מיקי לוי: תודה רבה.

איתמר בן גביר: רגע, שנייה.

איתמר בן גביר: גם זו דוגמה.

איתמר בן גביר: זה לא בסדר, יושב-ראש הכנסת.

איתמר בן גביר: אבל משפט לסיום: מי שבעד דמוקרטיה, שירים את ידו.

איתמר בן גביר: אתה בעד, חבר הכנסת בגין?

איתמר בן גביר: בוא נראה אותך.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת בן גביר.

מיקי לוי: שר המשפטים, בבקשה.

אמיר אוחנה: מהמוצדקות ביותר שבהצעות החוק.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נדיר שיש כל כך הרבה פגמים בהצעת חוק אחת.

איתמר בן גביר: תודה רבה.

גדעון סער: על לא דבר.

איתמר בן גביר: זאת מחמאה כשזה בא ממך.

גדעון סער: תיהנה מהמחמאות, חבר הכנסת בן גביר, רק אל תוציא אקדח.

איתמר בן גביר: - - -

דוד אמסלם: גם לי הוא אמר את זה - - -

שלמה קרעי: האם בוועדת החוץ והביטחון - - -

קרן ברק: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, חבר הכנסת קרעי, חברת הכנסת ברק, בבקשה.

קרן ברק: שר המשפטים, כשוועדת שרים קובעת תמיכה, זה לא מחייב אחרי זה במליאה?

קרן ברק: זה עוד נוהל חדש שהמצאתם היום?

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, תודה.

שלמה קרעי: ראינו כמה הם ענייניים כשגנבו לדודי את החוק והצטרפו - - -

קרן ברק: רק מיקי לוי יכול - - -

גדעון סער: חברת הכנסת קרן ברק, אני אסביר לך, אבל מאחר שאני עונה על נושא אחר, אני מבקש שזה לא ייגרע מהתשובה.

גדעון סער: על פי תקנון עבודת הממשלה, כאשר מוגש ערר על החלטה של הוועדה, עמדת הממשלה - - -

קרן ברק: זה הוגש עכשיו, הרגע?

קרן ברק: באיזה שעה זה הוגש?

גדעון סער: הוגש היום לפני הדיון.

קרן ברק: מתי, דקה לפני הדיון?

יעקב מרגי: כן - - -

גדעון סער: יש תקנון, גברתי - - -

יצחק פינדרוס: אלה שתי הצעות - - -

יעקב מרגי: אבל למה רק החוק הזה - - -

גדעון סער: גברתי, אלה כללים שעל פיהם הממשלה עובדת.

קרן ברק: לא - - - אחרי ועדת השרים, דקה לפני כן, כחלק מטקטיקה?

יצחק פינדרוס: אמרנו מכאן - - - נכון, אדוני השר?

קרן ברק: אתם - - - תמיכה או התנגדות?

קרן ברק: זה סתם במסגרת הפגמים שהם עושים, כמו כל מה שקורה פה.

קרן ברק: בושה איך שאתם מתנהלים.

קרן ברק: אפס כבוד לבניין הזה.

קרן ברק: אפס.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, תודה.

גדעון סער: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני אסביר מה הפגמים - -

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, מספיק.

גדעון סער: - - שבהצעת החוק.

גדעון סער: ראשית, עצם ההצעה - - -

קרן ברק: המקום הזה יותר חשוב לי מאשר להם.

גדעון סער: זה מעניין.

גדעון סער: כאשר היה רצון – וכולנו יודעים על ידי מי, אתה הזכרת אותו בנאומך – לשנות את חוק החסינות אחרי הבחירות לכנסת העשרים-ואחת, חבר הכנסת סמוטריץ' העלה את זה במסגרת המשא ומתן הקואליציוני עם הליכוד, במאי 2019.

גדעון סער: עכשיו, כשרוצים לשנות את החסינות - -

דוד אמסלם: הם רוצים את השליטה, הם רוצים את השליטה, הבנת?

גדעון סער: - - ובמקביל, באופן רטרואקטיבי, להפסיק את המשפט, אז חבר הכנסת בן גביר נשלח לעשות את העבודה.

גדעון סער: היה הרבה יותר מכובד אם זה היה מגיע מספסלי הליכוד, כי כולנו מבינים מה קורה פה.

איתמר בן גביר: הקונספירציות שלך.

איתמר בן גביר: אתה חי בעולם של קונספירציות.

גדעון סער: עד כאן זה עובדות.

דוד אמסלם: הוא גם משקר - - -

גדעון סער: עכשיו, דבר ראשון, בא המציע, או המציעים - - -

דוד אמסלם: - - -

גדעון סער: אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תודה.

דוד אמסלם: - - - רק לפני כמה שנים זה מה שהיה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, אני לא זוכר ששר המשפטים הפריע לך.

איתמר בן גביר: כשבני בגין הפריע לי - - -

מיקי לוי: לא, אתה ניהלת איתו שיחה - - -

איתמר בן גביר: לא הוצאת מילה כשהוא הפריע לי.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, מכאן ראיתי כי אתה מנהל איתו שיחה.

מיקי לוי: בבקשה תהיה בשקט.

מיקי לוי: תודה.

גדעון סער: פעם אחת ההסדר בנושא החסינות שונה, בכנסת השש-עשרה, בשנת 2005, על ידינו, על ידי חברי הכנסת, משום שהגענו למסקנה שברירת המחדל שהייתה נהוגה עד אז איננה נכונה.

גדעון סער: אגב, אני אסביר לך, חבר הכנסת בן גביר.

גדעון סער: מאחר שעניתי גם אז, אני אתן לך את ההסבר של מה שקרה.

גדעון סער: הוקמה ועדה ציבורית.

גדעון סער: הוועדה הציבורית, בראשות השר לשעבר משה נסים, הציעה להוציא מהכנסת את כל נושא החסינות ולהעביר את זה לוועדה ציבורית.

גדעון סער: זאת הייתה דעת הרוב בוועדה.

גדעון סער: דעת המיעוט הייתה ללכת לכיוון הזה של שינוי ברירת המחדל.

גדעון סער: דהיינו, חבר כנסת שמבקש ליהנות מהחסינות הפרלמנטרית יוכל לבקש את זה בתוך 30 יום מההודעה על כתב האישום, אבל זה לא דבר אוטומטי.

גדעון סער: והכנסת דווקא קיבלה את דעת המיעוט של אותה ועדה, כדי לא להוציא לחלוטין את נושא החסינות מהכנסת.

גדעון סער: עכשיו, אני חושב שזה דבר נכון; אני חושב שהכנסת – הינה, אני אתן אפילו דוגמה.

גדעון סער: הכנסת דנה בבקשה של היועץ המשפטי לממשלה להסיר את חסינותו של חבר הכנסת חיים כץ, ולא קיבלה את בקשתו של היועץ המשפטי לממשלה.

גדעון סער: היה רוב בוועדת הכנסת, ואחר כך היה רוב במליאת הכנסת, והחליטו לעמוד מאחורי החסינות.

גדעון סער: הפלא ופלא, זה הגיע לבג"ץ – העתירה בבג"ץ נדחתה.

איתמר בן גביר: נו, אז מה אתה רוצה?

גדעון סער: זאת אומרת, יש מקרים שהדבר הזה הוא נכון, וניתן להשתמש בו על פי הדין הקיים.

גדעון סער: הדבר השני שפגום בהצעה – אתה מבקש לשנות את הדין רק לגבי השרים – לא לגבי חברי הכנסת.

גדעון סער: מה הטעם ההגיוני לזה?

גדעון סער: הרי בסופו של דבר, החסינות הפרלמנטרית ניתנה בראש ובראשונה לחברי הכנסת.

גדעון סער: נכון שהשרים, על פי דין, נהנים מאותן זכויות שחברי הכנסת נהנים מהן, אבל למה אתה מחיל דין אחד על השרים ודין שונה על חברי הכנסת?

גדעון סער: מה ההצדקה לזה?

גדעון סער: מה הסיבה העקרונית לזה?

איתמר בן גביר: זאת הייתה העמדה - - -

דוד אמסלם: כדי שלא תהיה נורבגי.

דוד אמסלם: כדי שלא תהיה לך מוטיבציה להיות נורבגי.

גדעון סער: יש חסינות פרלמנטרית.

גדעון סער: אנחנו מציעים לשמור על החסינות הפרלמנטרית.

גדעון סער: אנחנו מאמינים שיש חשיבות לחסינות הפרלמנטרית.

גדעון סער: כאשר היו מקרים – והזכרתי מקרה שהיה לא מזמן – באנו, גם אני בין חבריי, מול עמדת היועץ המשפטי לממשלה, ואמרנו לו: אדוני היועץ, אנחנו חלוקים עליך בנושא הזה, והרוב בכנסת הכריע, ובג"ץ גם דחה את העתירות שהוגשו.

גדעון סער: אבל למה דין אחד לשרים ודין אחד לחברי הכנסת?

גדעון סער: אין לזה שום הצדקה.

גדעון סער: זאת אומרת, גם אם מבחינה תיאורטית אומרים: אני רוצה להפוך את ברירת המחדל שחוקקה בשנת 2005 – שאני חושב שהיא הסדר יותר נכון מההסדר שהיה קיים קודם, ואני ישבתי בבקשות האלה גם לפני 2005 – אז לפחות יהיה דין אחיד לשרים ולחברי הכנסת.

גדעון סער: והדבר השלישי המוזר – ומוזר, אני אומר, ככה, בהלך רוח מפרגן, חבר הכנסת בן גביר: לבוא לעכב – בעצם ההצעה נועדה בשביל זה – לעכב הליכים של מי שהוגש נגדו כתב אישום בהיותו – זה חידון, חידת חמיצר – לעכב הליכים של מי שהוגש נגדו כתב אישום בהיותו חבר ממשלה או ראש ממשלה, אלא אם כן הוסרה חסינותו באופן רטרואקטיבי.

גדעון סער: למי הכוונה, חבר הכנסת בן גביר?

יצחק פינדרוס: לך, כי אתה מתנגד.

גדעון סער: זאת אומרת, אתה רוצה באמצעות חקיקה של הכנסת לבוא ולהתערב בהליך תלוי ועומד בבית המשפט, וזה בעיניך נקרא דמוקרטי, ואתה עושה את זה – והדבר הכי משעשע – אתה עושה את זה למען מישהו שוויתר על הסרת החסינות שלו.

גדעון סער: אם לא היה ויתור על הסרת החסינות – אז אחרי שהוא ויתר על חסינות והתייצב בבית המשפט, אתה מבקש באופן רטרואקטיבי לבוא ולחוקק חוק שיעצור את המשפט?

יצחק פינדרוס: - - - זה לא אישי.

גדעון סער: רבותיי, הסברתי את הרקע שבעקבותיו תוקן התיקון בשנת 2005 על ידי הכנסת עצמה.

גדעון סער: אז חברי הכנסת – אני עדיין זוכר את זה – מיקי איתן ורוני בר און, האחד יושב-ראש ועדת החוקה, השני יושב-ראש ועדת הכנסת, שניהם הובילו את התיקון, ותאמינו או לא, תאמינו או לא, אדוני היושב-ראש, סיעת הליכוד, שהייתה אז סיעה יותר גדולה, תמכה בתיקון 33, תמכה בשינוי ברירת המחדל.

גדעון סער: מה קרה שהעמדה בנושא החסינות פתאום השתנתה?

גדעון סער: אני חייב לומר שמ-2005 ועד 2019 לא נשמעו קולות בליכוד לשנות את דיני החסינות.

גדעון סער: פתאום בשנת 2019 התחילו - - -

שלמה קרעי: כשמנדלבליט החליט לעבוד אצלך, אז צריך לשנות - - -

גדעון סער: אדוני חבר הכנסת קרעי, תן לי לגלות לך סוד; יכול להיות שאתה לא יודע את זה.

שלמה קרעי: כשאתה מאתרג את שי ניצן ותופר לו ג'וב בספרייה הלאומית, אז אנחנו צריכים להתגונן.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה, תודה.

מיקי לוי: מה הקשר?

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: צריך לדייק.

דוד אמסלם: אתה לא היית כאן.

דוד אמסלם: אנחנו – אתה לא היית חבר כנסת.

גדעון סער: אני לא הייתי חבר הממשלה בראשות נתניהו שמינתה את היועץ המשפטי לממשלה הנוכחי ד"ר אביחי מנדלבליט.

גדעון סער: לא הייתי חבר בממשלה.

גדעון סער: אני חושב שהממשלה ומר נתניהו החליטו נכון.

גדעון סער: אני חושב שהוא יועץ משפטי לממשלה מצוין, אבל אני לא הייתי חבר.

גדעון סער: מי שהביא את המינוי של ד"ר מנדלבליט, כמו מי שהביא את המינוי של שי ניצן לפרקליט המדינה, היה מר נתניהו.

שלמה קרעי: שקד.

שלמה קרעי: שקד.

שלמה קרעי: שקד.

שלמה קרעי: אתה משקר.

גדעון סער: זאת לא הייתה ממשלה בראשותי.

גדעון סער: זו הייתה ממשלה בראשותו, ובראשונה, במקרה של מנדלבליט, גם לא הייתי חבר.

גדעון סער: ואני רוצה לומר - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רק רוצה לתקן אותך: אנחנו התחלנו למחות כבר ב-2015, כשלא היית כאן, בנושא של הפסיקה, גם בחוק הצרפתי, גם בהגבלה, גם בחסינות - -

קרן ברק: איפה הוא היה?

דוד אמסלם: - - אז לכן אל תגיד לנו 2019.

קרן ברק: איפה הוא היה?

דוד אמסלם: היה חלון זמנים שגידלת את דוד.

דוד אמסלם: גם שם עבדנו.

גדעון סער: כשבאים ומציעים: "התנהל הליך פלילי נגד חבר ממשלה כהגדרתו בסעיף 1" – כולל ראש ממשלה – "ערב תחילתו של חוק זה, יעוכב ההליך בתוך שלושים ימים מיום מתחילה, ולא יחודש - - - אלא אם כן ניטלה החסינות כאמור באותו סעיף", אז אנחנו מדברים על ניסיון להתערב תוך כדי תנועה בהליכים משפטיים תלויים ועומדים.

איתמר בן גביר: - - - ראש ממשלה.

גדעון סער: זאת אומרת, זה ניסיון לשנות כללי משחק כדי למנוע את קיומו, ואני חושב שהוא לא נכון.

גדעון סער: הנקודה האחרונה שחשוב לומר אותה – מבחינת הדיוק ההיסטורי, חבר הכנסת בן גביר, אמרת, אתם מצאתם את הכינוי המעליב הזה, "פקיד".

גדעון סער: טוב.

איתמר בן גביר: לא מעליב.

איתמר בן גביר: למה מעליב?

גדעון סער: אבל - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, אם הוא לא "פקיד" אז מה הוא?

גדעון סער: לא.

גדעון סער: נוהגים לגמד.

גדעון סער: הוא לא נבחר ציבור, הוא עובד ציבור.

דוד אמסלם: דרך אגב, "פקיד" זה מלשון "מופקד".

גדעון סער: זה דבר, זה דבר - - -

דוד אמסלם: הרי ממה נובעת המילה "פקיד"?

דוד אמסלם: זה אדם שמופקד על נושא.

גדעון סער: אני טוען, אני טוען - - -

דוד אמסלם: יש פקיד בכיר ויש פקיד זוטר.

גדעון סער: חבר הכנסת אמסלם, ברשותך, אני טוען לעניין המהותי.

דוד אמסלם: או-הו, בן אדם, דייקת - - -

גדעון סער: אוהבים למזער, לגמד, לגמד.

דוד אמסלם: ממה באה המילה "פקיד"?

דוד אמסלם: מלשון "מופקד", לא באה מלשון העדפה למישהו.

גדעון סער: נכון.

גדעון סער: נכון, חבר הכנסת אמסלם.

גדעון סער: והיועץ המשפטי לממשלה – לא, אני חייב לסיים את הטיעון, חברת הכנסת סילמן – היועץ המשפטי לממשלה מופקד על הגשת כתבי אישום.

איתמר בן גביר: הוא לא פקיד.

גדעון סער: הוא מופקד, והוא עושה את תפקידו במסגרת סמכותו החוקית.

גדעון סער: עכשיו, ההחלטה של היועץ המשפטי לממשלה בסוף 2019 להגיש כתב אישום נגד ראש הממשלה לא הזיזה את נתניהו מראשות הממשלה.

גדעון סער: הוא נותר לכהן כראש הממשלה.

גדעון סער: גם היו עתירות לבג"ץ, ובג"ץ קבע פה אחד שהוא יכול להישאר ראש ממשלה, והוא כיהן עם כתב אישום תקופה לא קצרה, זאת אומרת, הוא לא הודח בשל הגשת כתב האישום.

גדעון סער: כתב האישום הוגש לפני הבחירות לכנסת העשרים-ושלוש, והשלטון התחלף על ידי רוב פרלמנטרי שהתגבש בבית הזה אחרי הבחירות לכנסת העשרים-וארבע, והרוב הזה שריר וקיים, ומכוחו לא מכהן ראש האופוזיציה היום כראש ממשלה, לא מכוח כתב האישום שהוגש או לא הוגש.

גדעון סער: חייבים לומר את זה למען הדיוק ההיסטורי כשמנסים לסלף את השתלשלות הדברים.

גדעון סער: פה הייתה החלטה של הרוב הפרלמנטרי ששינתה את השלטון, וכאשר הוגש כתב אישום שנה וחצי קודם לכן, השלטון נותר על כנו.

מיקי לוי: תודה רבה.

גדעון סער: אני קורא לכנסת להצביע נגד ההצעה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, בבקשה.

שלמה קרעי: אתם מסודרים - - - אתם ממנים את היועמ"ש הבא שידאג לסדר אתכם - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, הוא כבר ירד.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: בבקשה.

איתמר בן גביר: אדוני השר, אני שמעתי את דבריך ברוב קשב, ואני חייב להגיד שאתה ואני, אני חושב, יודעים את האמת.

איתמר בן גביר: ואני מעריך אותך הרבה יותר ממה שאמרת כאן, כי אתה באת ואמרת: מה פתאום מצא לו חבר הכנסת בן גביר להפריד בין חברי כנסת לבין שרים?

איתמר בן גביר: למה זה לא מדבר על כל חברי הכנסת אלא רק על שרים?

איתמר בן גביר: היות שאני יודע שאתה היית עוזר משפטי, מתמחה בבית משפט עליון, משפטן - -

גדעון סער: לא התמחיתי.

איתמר בן גביר: לא התמחית?

גדעון סער: לא.

איתמר בן גביר: עוזר משפטי.

גדעון סער: כן.

גדעון סער: כן.

איתמר בן גביר: עוזר משפטי.

איתמר בן גביר: - - אז אני יודע שאתה מכיר את הלכת פנחסי, ואני יודע היטב שאתה יודע מה המשמעות של כתב אישום כלפי שר.

איתמר בן גביר: בואו נגיד את האמת: חבר כנסת יכול לכהן עם כתב אישום.

איתמר בן גביר: ולעומת זאת, שר לא, וזו בדיוק הבעיה.

איתמר בן גביר: ולכן, כשאתה שואל אותי את השאלה הזאת, באמת, אתה הרי יודע את התשובה.

איתמר בן גביר: חבל שאתה מתעלם ממנה.

איתמר בן גביר: אבל אני חייב להגיד לך עוד משהו, כי אותי הכי הדהימה חידת חמיצר שלך.

איתמר בן גביר: ואתה שאלת ביחידת חמיצר: בעצם למה בן גביר מציע את ההצעה?

איתמר בן גביר: כלפי מי הוא מציע את ההצעה?

איתמר בן גביר: אז בוא אני אאתגר אותך ואתן חידת חמיצר משלי.

איתמר בן גביר: שר המשפטים שהגיש הצעת חוק שנאשם בפלילים לא יוכל לכהן כראש ממשלה – למי אתה התכוונת, כבוד השר?

איתמר בן גביר: על מי אתה דיברת?

איתמר בן גביר: הרי אני אגיד לך מה ההבדל ביני לבינך.

איתמר בן גביר: אני דמוקרט אמיתי, ואני חושב שאם היו גם מגישים, חס ושלום, חס ושלום, נגד מישהו מכם, מהקואליציה, איזשהו כתב אישום כשהוא מכהן כראש ממשלה או כשר בממשלה, כן – אלא אם כן זה כתב אישום שאני חושב שחייב להיות – מול טיבי, מול ווליד טאהא, מול המחבלים האלה – אבל אם היו גם מגישים כתב אישום - - -

וליד טאהא: - - -

איתמר בן גביר: אתה מחבל, אתה מחבל, מה אתה רוצה?

איתמר בן גביר: מה אתה קופץ?

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת, חבר הכנסת בן גביר.

מיקי לוי: בבקשה.

איתמר בן גביר: אתה מחבל, אתה מחבל, זו האמת.

מיקי לוי: בבקשה.

וליד טאהא: - - -

איתמר בן גביר: אבל אם היו מגישים כתב אישום - - -

וליד טאהא: - - -

איתמר בן גביר: לך, לך.

איתמר בן גביר: אתה הרי בעד רצח של חיילי צה"ל.

איתמר בן גביר: אתה בעד רצח של חיילים, אתה.

איתמר בן גביר: לך לסוריה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר - - -

איתמר בן גביר: למה אתה לא מפריע לו?

איתמר בן גביר: למה אתה לא מפסיק אותו?

מיקי לוי: תמשיך.

מיקי לוי: אתה מנהל איתם שיח.

איתמר בן גביר: אז אני לא מנהל שיח.

איתמר בן גביר: תוציא אותו, נראה אותך.

עאידה תומא סלימאן: - - -

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אתה תסיים את דבריך.

מיקי לוי: בבקשה לא להפריע.

איתמר בן גביר: מחבלים אתם.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת טאהא, אני מבין את זה.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

איתמר בן גביר: אז אני אומר, אם היו מגישים כתב אישום על רקע כזה כמו שעשו לבנימין נתניהו, אני הייתי מתנגד והייתי מגן עליכם, כי אני באמת מאמין בדמוקרטיה, ואתם, אתם מאמינים, גלעד קריב, בשלטון החושך, בדיקטטורה, באפליה, ברדיפה, בהתנכלות – זה אתם ואלה החברים המחבלים שלכם.

איתמר בן גביר: זה אתם, זו הקואליציה הזאת, ולכן הצביעות נשקפת מכם, הצביעות זועקת, זועקת לשמיים.

איתמר בן גביר: אתם צבועים ודו-פרצופיים ואתם נגד הדמוקרטיה.

איתמר בן גביר: אם הייתם בעד הדמוקרטיה, הייתם מצביעים בעד ההצעה הזאת, שמחזקת את הרשות המחוקקת, אבל אתם לא כאלה.

איתמר בן גביר: אתם פשוט לא דמוקרטים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש – איפה הוא?

קריאה: ממשיך דרכו של כהנא.

מיקי לוי: טוב.

מיקי לוי: אני רואה שחבר הכנסת קיש איננו.

מיקי לוי: ניסינו להגיע לאיזה סיכום לגבי הצבעות שמיות.

מיקי לוי: אני לא רואה פה לא את חבר הכנסת קיש ולא את חבר הכנסת - - -

קריאות: - - - שמית - - -

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: היה פה סיכום אחר, אבל בסדר.

מיקי לוי: הייתי צד לסיכום.

מיקי לוי: מה?

מיקי לוי: שמית.

מיקי לוי: בבקשה, סגנית מזכירת הכנסת.

מיקי לוי: הצבעה שמית.

מיקי לוי: בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – נגד אחמד טיבי – נגד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

אלינור ימין: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד

מיקי לוי: בבקשה לקרוא שנית בשמות חברי הכנסת.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת)

אלינור ימין: ישראל אייכלר – אינו נוכח משה ארבל – בעד דוד ביטן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד יעקב מרגי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח אוסאמה סעדי – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת שנמצא באולם המליאה ולא קראו בשמו?

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה.

מיקי לוי: נא לספור, בבקשה.

מיקי לוי: תוצאות ההצבעה: 43 בעד, 56 נגד, לפיכך הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם, לא עברה.

מיקי לוי: הוגשה בקשה מאת חבר הכנסת אחמד טיבי.

מיקי לוי: בבקשה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: רבותיי חברי הכנסת, בכנסת הזאת יש רק חבר כנסת אחד שהורשע בתמיכה בארגון טרור והסתה לגזענות.

אחמד טיבי: האיש הזה עלה כאן לדוכן וכינה את חבר הכנסת ווליד טאהא ואותי - - -

איתמר בן גביר: השופט סולברג אמר עליך שאתה שקרן.

אחמד טיבי: סתום את הפה.

אחמד טיבי: סתום את הפה שלך.

מיקי לוי: לא, חבר הכנסת טיבי, תנקוט לשון - - -

איתמר בן גביר: יא מחבל.

איתמר בן גביר: אל תגיד לי "סתום את הפה".

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר.

מיקי לוי: תן לי.

אחמד טיבי: תראו מה קרה: אמר עליי מחבל ועל ווליד – לא הערת לו.

אחמד טיבי: אני אומר לו: תסתום את הפה – אתה מעיר לי.

איתמר בן גביר: אתה מחבל.

איתמר בן גביר: אתה מחבל.

אחמד טיבי: אתה מעיר לי.

אחמד טיבי: אז תן לי להמשיך.

אחמד טיבי: תן לי להמשיך.

מיקי לוי: לא.

אחמד טיבי: אני לא רוצה לדבר עליו.

אחמד טיבי: אני רוצה לפנות אליך.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, שנייה.

איתמר בן גביר: טרוריסט.

איתמר בן גביר: מחבל אתה.

מיקי לוי: אמרתי לו - - -

איתמר בן גביר: טרוריסט.

איתמר בן גביר: מחבל אתה.

מיקי לוי: תפסיק עם הדיבור הזה.

מיקי לוי: אתה לא מדייק כלל וכלל.

מיקי לוי: לך תבדוק בצילומים.

אחמד טיבי: לא מדייק?

מיקי לוי: כן.

אחמד טיבי: מה, אנחנו כמעט מחבלים?

אחמד טיבי: מה זה לא מדייק?

איתמר בן גביר: מחבל.

מיקי לוי: לא, לא מדייק במה שאני הגבתי.

איתמר בן גביר: מחבל.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, שמור על השקט, בבקשה.

איתמר בן גביר: מחבל.

מיקי לוי: שמור על השקט.

מיקי לוי: הוא עלה להגיב על הדברים שלך.

מיקי לוי: בבקשה.

איתמר בן גביר: אתה נתת לו להשתלח בי.

מיקי לוי: בבקשה תשמור על השקט, חבר הכנסת בן גביר.

מיקי לוי: בבקשה.

אחמד טיבי: יש החלטה של ועדת האתיקה על הביטויים האלה.

איתמר בן גביר: שקרן.

איתמר בן גביר: שקרן.

אחמד טיבי: מצופה מיושב-ראש הכנסת שכאשר חבר כנסת פונה אל חברי כנסת ערבים ואומר להם "מחבלים" – יושב-ראש הכנסת צריך להתערב.

איתמר בן גביר: שקרן.

איתמר בן גביר: שקרן.

אחמד טיבי: לא להתחנן, לא להתחנחן.

אחמד טיבי: להתערב.

איתמר בן גביר: מחבל.

אחמד טיבי: עד כדי כך שאם הוא לא חוזר בו מהדברים, צריך להוריד אותו מהדוכן - -

איתמר בן גביר: למה כשאתה מקלל, הוא לא מתערב?

אחמד טיבי: - - אחת ולתמיד.

אחמד טיבי: לצערי הרב, מאז תחילת הקדנציה הזאת, אתה, מיקי לוי, יושב-ראש הכנסת, מרשה פעם אחר פעם אחר פעם לפרחח הזה, לטרוריסט המורשע הזה, להשתלח - -

איתמר בן גביר: אתה מחבל.

אחמד טיבי: - - בחברי כנסת ערבים, כפי שעשה עכשיו נגד ווליד טאהא - -

איתמר בן גביר: אתה מחבל.

אחמד טיבי: - - ונגדי.

איתמר בן גביר: אתה מחבל.

אחמד טיבי: אני גאה שאני אדם הומני.

איתמר בן גביר: מחבל.

אחמד טיבי: כך גם כל חברי הכנסת הערבים - -

איתמר בן גביר: אתה מחבל.

אחמד טיבי: - - מהמשותפת ומרע"מ.

איתמר בן גביר: אתה מחבל.

אחמד טיבי: מחבל.

אחמד טיבי: אתה הורשעת בתמיכה בארגון טרור.

איתמר בן גביר: שקרן.

איתמר בן גביר: שקרן.

אחמד טיבי: לעיתים אתה שולף אקדח ומאיים על אנשים.

איתמר בן גביר: שקרן.

איתמר בן גביר: שקרן.

אחמד טיבי: צריך לבדוק אותך כל פעם שאתה נכנס כאן למליאה, שמא יש לך אקדח ואתה תאיים על חברי כנסת ערבים.

אחמד טיבי: אתה לא הבעיה.

איתמר בן גביר: צריך להוציא אותך.

אחמד טיבי: הבעיה – האיש הזה שהיה פה והכניס אותך לכנסת כדי שתשתלח בחברי הכנסת הערבים.

איתמר בן גביר: שקרן.

איתמר בן גביר: שקרן - - -

אחמד טיבי: כל פרלמנט בעולם היה צריך להתבייש שטיפוס נאלח כמוך, שמתעב אנשים על רקע גזעני - - -

איתמר בן גביר: - - - להוציא אותך.

אחמד טיבי: - - - שהם טרוריסטים.

אחמד טיבי: אתה חבר בארגן טרור.

אחמד טיבי: גם הורשעת.

איתמר בן גביר: אתה טרוריסט.

אחמד טיבי: אתה הורשעת בהסתה לגזענות כי אתה גזען.

איתמר בן גביר: טרוריסט.

מיקי לוי: תודה.

אחמד טיבי: לא תודה, כי יש לי עוד שתי דקות.

אחמד טיבי: של נעליך.

אחמד טיבי: תחזור – אל תתקרב לפה.

אחמד טיבי: למה הוא מתקרב לפה?

מיקי לוי: תחזור, בבקשה.

אחמד טיבי: תבדוק אם יש לו נשק.

קריאות: - - -

מיקי לוי: תחזור.

מיקי לוי: כל הסגנון הזה הוא לא לרוחי.

קריאות: - - -

מיקי לוי: כל האירועים האלה, כל המילים האלה.

מיקי לוי: כולנו צריכים להתבייש.

מיקי לוי: בבקשה.

אחמד טיבי: אביגדור, תבדוק אם יש לו נשק.

אחמד טיבי: שלא יתקרב.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת טיבי, תסיים.

יוסף טייב: כבוד היושב-ראש, לא כולם צריכים להתבייש.

יוסף טייב: מי שצריך להתבייש, שיתבייש.

יוסף טייב: אל תפיל את הבושה על כל חברי הכנסת.

קריאה: יוסי, שב, שב.

מיקי לוי: הייתי רוצה מאוד שוועדת האתיקה הייתה קמה כדי שתברר את כל העניינים האלה.

אחמד טיבי: בינתיים, כאשר אין ועדת האתיקה, הסמכות הראשונה והעליונה בבית הזה היא יושב-ראש הכנסת.

אחמד טיבי: עד היום מעולם לא נקטת פעולה נגד חבר כנסת יהודי שמתאר חברי כנסת ערבים כמחבלים, לא נגד בן גביר ולא נגד חברי כנסת אחרים.

אחמד טיבי: די כבר.

אחמד טיבי: תעשה מעשה.

אחמד טיבי: אל תיתן לאנשים האלה להשתולל רק בגלל שחברי כנסת הם ערבים.

אחמד טיבי: אין חבר כנסת ערבי שלא זכה לתיאור "מחבל" מהטיפוס הזה - -

קריאות: - - -

אחמד טיבי: - - אף לא חבר כנסת ערבי אחד.

אחמד טיבי: לא בקדנציה שלך.

אחמד טיבי: אל תרשה במשמרת שלך שימשיכו להשתולל.

אחמד טיבי: כשאני סגן יושב-ראש, אף חבר כנסת לא יגיד על חבר כנסת שהוא מחבל.

אחמד טיבי: אם הוא לא מתנצל וחוזר בו, הוא מורד מן האולם או מוצא מהאולם או מורד מהדוכן.

אחמד טיבי: כך גם אתה צריך לעשות; כך צריכים לעשות כל סגני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תמיד תזכור: האיש הזה מסוכן לשלומם של חברי הכנסת, לא רק של מאבטחים.

מיקי לוי: תודה רבה.

איתמר בן גביר: אני רוצה להגיב.

איתמר בן גביר: אני רוצה להגיב.

מיקי לוי: שב, בבקשה.

מיקי לוי: אני לא ממשיך בחגיגה הזאת.

איתמר בן גביר: אבל הוא אמר עליי טרוריסט.

איתמר בן גביר: למה אתה לא נותן לי להגיב?

מיקי לוי: הבנתי את שניכם.

איתמר בן גביר: למה אתה לא נותן לי להגיב?

איתמר בן גביר: לו אתה נותן.

מיקי לוי: אני הבנתי את שניכם.

מיקי לוי: גם אתה וגם הוא באמירות האלה, תסתכלו מול הראי, ותבדקו את עצמכם לאן אתם מביאים את המליאה.

איתמר בן גביר: הוא אמר לי טרוריסט, אני רוצה להגיב.

איתמר בן גביר: אני רוצה להגיב.

איתמר בן גביר: תן לי להגיב.

מיקי לוי: שב.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, שב, בבקשה.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת תומא סלימאן, הבנתי אותך.

מיקי לוי: יש תרומה של שני הצדדים.

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: לא.

מיקי לוי: אל תתווכחי איתי.

קריאות: - - -

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים.

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בהמשך סדר-היום.

קריאות: - - -

איתמר בן גביר: אתה לא הגון.

איתמר בן גביר: אתה לא הגון.

איתמר בן גביר: אתה לא הגון.

מיקי לוי: שב, בבקשה.

מיקי לוי: שב.

מיקי לוי: שב, בבקשה.

איתמר בן גביר: הוא קרא לי טרוריסט - - -

אחמד טיבי: - - - ואל תחזור על זה עוד פעם - - -

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: הבנתי גם אותך.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, שב, שב.

מיקי לוי: הבנתי אותך.

אחמד טיבי: - - -

איתמר בן גביר: למה אתה לא נותן לי להגיב?

איתמר בן גביר: למה אתה לא נותן לי להגיב?

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר – החוצה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי – החוצה.

מיקי לוי: אתם מפריעים להתנהלות המליאה, בבקשה.

איתמר בן גביר: תתבייש.

איתמר בן גביר: תתבייש לך - - - להגיב ואני לא.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר – החוצה עכשיו.

מיקי לוי: אתם מפריעים להתנהלות המליאה.

מיקי לוי: החוצה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, בבקשה, החוצה.

מיקי לוי: (חבר הכנסת איתמר בן גביר יוצא מאולם המליאה.

מיקי לוי: )

אחמד טיבי: אתה יכול להגיד לי למה אתה מוציא אותי?

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי – החוצה.

אחמד טיבי: למה אתה מוציא את הקורבן?

אחמד טיבי: למה?

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, בבקשה, החוצה.

אחמד טיבי: למה אתה לא תגיד - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, החוצה, בבקשה.

אחמד טיבי: מיקי, אתה מבייש את התפקיד שלך כיושב-ראש הכנסת בהקשר הזה.

אחמד טיבי: די כבר.

אחמד טיבי: די כבר.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, אני לא חבר שלך.

מיקי לוי: אני בשבילך יושב-ראש הכנסת.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי – החוצה.

מיקי לוי: אני לא מיקי בשבילך כל זמן שאני יושב פה.

אחמד טיבי: אתה צריך להתבייש, איך שאתה נוהג בחברי כנסת ערבים - - -

מיקי לוי: תצא, בבקשה.

מיקי לוי: הבנתי.

אחמד טיבי: אתה מוציא אותי?

מיקי לוי: תודה רבה על כל האמירות שלך.

מיקי לוי: ממש נהדר.

מיקי לוי: לכבודך – ממש לא.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: (חבר הכנסת אחמד טיבי יוצא מאולם המליאה.

מיקי לוי: )

קריאה: עכשיו מה יקרה אם הם ימשיכו לריב בחוץ?

קריאה: [הצעת חוק פ/1614/24; נספחות.

קריאה: ]

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום –הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – הגבלת מרווחי שיווק של ירקות), של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

מיקי לוי: אחד לצד הזה, אחד לצד הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מסכימה עם הרבה מאוד מהחברים פה בבית, מהחברים בתקשורת, מהאקטיביסטים החברתיים, מאלו שמדי יום ביומו צועקים על יוקר המחיה, על האבסורד שבו ירקות ופירות יוצאים מהחקלאי במחיר x ומגיעים לצרכן הסופי בצורה שאיננה מתקבלת על הדעת – בין מאות אחוזים לפעמים לאלפי אחוזים.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתה שואל מה גורם לדבר הזה, אתה מבין שיש הרבה מאוד אנשים, חלקם בעלי אינטרסים, חלקם בעלי הון ששותפים עם חברים פה בתוך הקואליציה, כי אחרת אי-אפשר להבין את האבסורד שבו הקואליציה מנסה להגן על אותם אנשים שנהנים – והם יחידים – מפערי התיווך, מהעסקנות.

אורלי לוי אבקסיס: במקום זה, קואליציה שמדברת על החקלאים, רוצה לעשות רפורמה בחקלאות, ובמי לפגוע?

אורלי לוי אבקסיס: נכון, במגדלים, בחקלאים, באותם אנשים שעובדים קשה מאוד כדי להוציא את התוצרת הזו.

אורלי לוי אבקסיס: אז תסבירו לי את ההיגיון של קואליציה שמדברת על להוריד את יוקר המחיה ורוצה לעשות רפורמה בחקלאות, בפירות ובירקות, אבל מה שהיא מציעה זה לרמוס את החקלאי, את החוליה החלשה ביותר בשרשרת.

אורלי לוי אבקסיס: כשהם מציעים לפתוח את הגבולות, להוריד את המכסים, להכניס לנו תוצרת, שלא עומדת אפילו באיכות הבסיסית שאנחנו דורשים מהחקלאים, בטענה שאנחנו רוצים להוריד את יוקר המחיה.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתם רוצים להוריד את יוקר המחיה, קודם כול תורידו את הקורה מבין עיניכם.

אורלי לוי אבקסיס: קודם כול תפסיקו לשקר לעצמכם ולמצביעים שלכם, תפסיקו לשקר לציבור, כי מי שרוצה לטפל במחירים של הפירות והירקות שמרקיעים שחקים, צריכים לעשות את הדבר הראשון המתבקש – לא לחסל את התוצרת החקלאית במדינת ישראל, אלא לטפל במי שגורם ליוקר המחיה, במי שנהנה מהפערים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הכי קל ללכת להכי חלש, לבן אדם שעובד מאוד מאוד קשה, והרבה פעמים בלי לדעת אם זו תהיה שנת בצורת, אם השמיים ימטירו את הגשם בעיתו, אם תהיה לנו תוצרת, ומי שזורע בדמעה, ברינה אמור לקצור את התוצרת.

אורלי לוי אבקסיס: לצערנו הרב – ויושב פה אלון שוסטר.

אורלי לוי אבקסיס: הממשלה שלך, כשאתה בא להגן על החקלאים, בחלקם חברים שלך.

אורלי לוי אבקסיס: עזוב, אני שמה בצד, כי אני רוצה להבטיח גם את הביטחון התזונתי של מדינת ישראל וגם את היכולת של כל התושבים במדינת ישראל לסל ירקות בסיסי.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הבריאות מצד אחד מבטיח ומבקש מאנשים, וממליץ להם לתת לילדים פירות וירקות.

אורלי לוי אבקסיס: הוא גם אומר איזה ובכמה צבעים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה?

אורלי לוי אבקסיס: זה הפך להיות מותרות.

אורלי לוי אבקסיס: היום, דוח העוני – הדוח של הביטוח הלאומי, דוח העוני – מציג כשני מיליון תושבים במדינת ישראל, שחיים מתחת לקו העוני.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מראה את אי-היכולת של אוכלוסיות גדולות להבטיח את הביטחון התזונתי של הילדים שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מראה שדווקא כאשר הממשלה הייתה רגישה בתקופת הקורונה, ונתנה מענקים וחל"תים, ותקציבים, הצליחו האנשים לשמור את הראש מעל המים – שאם לא כן, יוקר המחיה היה עולה ל-10% – מה שהצלחנו לבלום.

אורלי לוי אבקסיס: אבל היום, אומר שר האוצר: אנחנו לא באים לחלק כספים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, הם באים לחלק כספים לחברים שהם רוצים את האינטרס שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: ואתם, החברים בקואליציה, מרצ, העבודה, רם שפע, מוכנים שידפקו את החקלאים, את החוליה הכי חלשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אתן לכם דוגמה.

אורלי לוי אבקסיס: חקלאי מוכר כרוב לבן ב-80 אגורות.

אורלי לוי אבקסיס: 80 אגורות.

אורלי לוי אבקסיס: לכמה אנחנו מגיעים ברשתות?

אורלי לוי אבקסיס: כמעט 10 שקלים לקילו.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אם תפתחו את השמיים ותכניסו תוצרת חוץ שלא בדקתם את האיכות שלה, אני שואלת אתכם – אני מבקשת שקט.

אורלי לוי אבקסיס: אתם תורידו את המחיר?

אורלי לוי אבקסיס: זה אבסורד.

אורלי לוי אבקסיס: אתם תוותרו על ההכנסות של המדינה, אתם תמחקו את הרציונל הכלכלי של אותם חקלאים להמשיך ולעבוד את האדמה ולהוציא את הפירות כדי שנוכל ליהנות מהם.

מאיר פרוש: - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל עדיין לא טיפלתם ביוקר המחיה.

מנסור עבאס: מה קרה, חבר הכנסת מאיר פרוש?

אורלי לוי אבקסיס: אז תעצור את השעון, בבקשה.

מאיר פרוש: מה?

מנסור עבאס: מה קרה?

מאיר פרוש: מה, רק לאחמד טיבי ולבן גביר מותר?

אורלי לוי אבקסיס: פרוש, אתה יודע מה הצעת החוק הזו באה לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: היא באה להבטיח - -

מאיר פרוש: - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - שיהיה סל ירקות בסיסי, מצרך אלמנטרי ובריאותי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים להבטיח שפערי התיווך יהיו מפוקחים.

אורלי לוי אבקסיס: הם יאפשרו, אם נעשה זאת, לרבים מאזרחי המדינה, גם חיסכון בסל הקניות השבועי וגם גישה לאותם דברים שהם הבריאות של הילדים שלנו, של המבוגרים שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לכם, יש 900,000 ילדים מתחת לקו העוני; יש 150,000 קשישים שמתלבטים אם להדליק חימום בחורף הקר או לקנות מזון, שרק הולך ומתייקר.

אורלי לוי אבקסיס: משפחות רבות חיות מתחת לקו העוני, ומצבן הסוציו-אקונומי מונע מהן לקנות את המוצרים הבסיסיים ביותר.

גלעד קריב: איך הגענו - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתה, אל תגיד "איך הגענו".

אורלי לוי אבקסיס: זה הולך להיות יותר גבוה עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: תבדוק מה קורה עם הביטוח הלאומי – הוא מזהיר מהמדיניות של הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: דוח הביטוח הלאומי מזהיר מהמדיניות של הממשלה.

גלעד קריב: - - - מיליון עניים.

יעקב מרגי: - - - ממשלות המערך.

אורלי לוי אבקסיס: הדלק הולך לעלות; הארנונה הולכת לעלות בכלל בלי שיקול דעת של ראש העיר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מרגי, בבקשה תירגע.

יעקב מרגי: - - - על הממשלה - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת מרגי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מרגי.

אורלי לוי אבקסיס: מרגי.

אורלי לוי אבקסיס: הם צבועים, שאם לא כן, היינו רואים אתכם לפחות מנסים להגיע לאיזשהו דין ודברים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב מרגי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל שידעו כל החקלאים במדינת ישראל.

יעקב מרגי: - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב מרגי.

אורלי לוי אבקסיס: מרגי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב, בבקשה תעזור לי.

יעקב מרגי: מפלגת העבודה - - - היא שלחה אותנו לעבודות דחק.

אורלי לוי אבקסיס: הם הצבועים הגדולים ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: שידעו המצביעים שלכם, שידעו המגדלים – כמו שעשיתם עם המכסות של הביצים – שאנחנו נלחמים כדי להציל את הביטחון התזונתי שלנו, כי אתם לא מטפלים בפערי התיווך.

אורלי לוי אבקסיס: אתם הולכים להפוך את החקלאים לא רק להיות העניים החדשים, אתם הופכים אותם להיות לא רלוונטיים, כי בסוף לא תישאר לנו חקלאות במדינה.

אורלי לוי אבקסיס: בסוף, אתם תייבאו מחו"ל, והמחירים יהיו עדיין גבוהים.

אורלי לוי אבקסיס: היבואנים יחגגו, אלה שעושים את ההסעות יחגגו, המחסנאים יחגגו – כולם יחגגו.

אורלי לוי אבקסיס: גמרתם את החקלאות במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: את פערי התיווך צריך לעצור, צריך להגביל.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לאפשר לאותו חקלאי לקבל תמורה נורמלית, הגיונית, ולשמר את היכולת שלנו להאכיל את הפיות של הילדים שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: למה הממשלה שלך מתנגדת?

אורלי לוי אבקסיס: מדוע אתה תצביע נגד החקלאים?

ולדימיר בליאק: כי זה חוק לא כלכלי.

אורלי לוי אבקסיס: מדוע תצביע נגד העניים שרוצים להביא אוכל לילדים שלהם?

אורלי לוי אבקסיס: כי אתם צבועים.

ולדימיר בליאק: כי זה חוק לא כלכלי.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מדברים משהו ואתם עושים משהו אחר.

ולדימיר בליאק: זה חוק לא כלכלי.

אורלי לוי אבקסיס: אה, הוא אומר שזה חוק לא כלכלי, החבר שלך לקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא חושב שצריך - -

ולדימיר בליאק: לא, אני לא חושב, אני יודע.

אורלי לוי אבקסיס: - - לפגוע בחקלאים כדי להוריד את המחיר.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא מוריד את המחיר.

אורלי לוי אבקסיס: המתווכים חותכים קופונים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם משרתים את המתווכים; אתם משרתים את החזירות הקפיטליסטית, שבאה ואומרת: בכל נקודת זמן נעשה עוד רווח.

אורלי לוי אבקסיס: כשנוציא את זה ונסיע לפה, נעשה רווח; כשנשמור במחסן, נעשה רווח; כשיגיע לרשת, נעשה רווח; כשנשים את זה על המדפים, נעשה רווח.

אורלי לוי אבקסיס: כי אחרת אי-אפשר להסביר את האבוקדו שיוצא ב-2.90 מהחקלאי ומגיע אלינו ב-19 שקלים, לצרכן הסופי.

אורלי לוי אבקסיס: אז אם זה לא החקלאי, אתה מסכים שזה פערי התיווך?

ולדימיר בליאק: לא.

אורלי לוי אבקסיס: אין תשובה אחרת, פערי התיווך הם הבעיה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם תורידו את המכסים.

אורלי לוי אבקסיס: לא יהיו הכנסות למדינה.

מנסור עבאס: משפט אחרון, חברת הכנסת אורלי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: מוסי, מוסי, אתה יכול להצביע בלב שלם כנגד חוק כזה, שבא ואומר: בוא נבדוק מי האחראי האמיתי ליוקר המחיה, בלי לסכן את - - -

מוסי רז: אין דבר יותר שלם מלב שבור.

אורלי לוי אבקסיס: אז בלב שבור תצביעו כנראה נגד המצפון שלכם.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אני אגיד לכם למה, כי אנחנו למדנו – טוב שהממשלה הזאת קמה, כי היא חושפת אתכם פעם אחר פעם אחר פעם, לצביעות שלכם בנושא הפמיניזם, לצביעות שלכם בנושא - - -

מנסור עבאס: טוב, תודה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

מנסור עבאס: תודה רבה לך.

מנסור עבאס: ישיב שר החקלאות ופיתוח הכפר.

אורלי לוי אבקסיס: אתם צבועים.

אורלי לוי אבקסיס: אם הייתם רוצים לדאוג לתוצרת החקלאית ולעניים במדינה, הייתם מטפלים בפערי התיווך - -

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורלי לוי, בבקשה לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: - - ואתה אחד הצבועים הגדולים ביותר.

מנסור עבאס: בבקשה לסיים.

מנסור עבאס: תודה רבה לך.

מנסור עבאס: תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: הרוחות – אז אני מריחה רוחות של צביעות באוויר.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

מנסור עבאס: תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שתתעלו טיפה מעל השיקולים הפוליטיים ותעשו את מה שמתבקש לעשות כדי שמשפחות תוכלנה להגיש לילדים שלהן ירקות, שכל כך חשובים להתפתחות השלד.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

או שיגידו להם להחליף מקצוע.

גם זה פתרון.

מנסור עבאס: ישיב, בשם שר החקלאות, השר יואל רזבוזוב.

מנסור עבאס: פעם ראשונה שאני מציג אותך.

יואל רזבוזוב: הצגת מצוין.

מנסור עבאס: עשר דקות, אדוני.

יואל רזבוזוב: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש להקריא בפניכם את תשובת השר, שר החקלאות, חברי עודד פורר, על הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – הגבלת מרווחי שיווק על ירקות), של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, כפי שהובאה לידי.

יואל רזבוזוב: יוזמות לפיקוח על מרווחי שיווק בפירות או ירקות עלו פעמים רבות בעבר.

יואל רזבוזוב: לצורך צו מרווחים יש סעיף בחוק, ולא צריך תיקון חוק.

יואל רזבוזוב: ניתן לקבוע צו של השרים בנדון.

יואל רזבוזוב: על מנת לקבוע צו שכזה, צריך קודם כול להוכיח שיש ריכוזיות ובעיה במרווחים.

יואל רזבוזוב: לשם כך הוקמה ועדה לבחינת פערי תיווך.

יואל רזבוזוב: הוועדה לבחינת פערי תיווך הינה ועדה בין-משרדית, שתבחן את כלל החוליות בשרשרת, לרבות פערי תיווך, ובהתאמה תגבש את המלצותיה בנושא.

יואל רזבוזוב: הכוונה היא שבסיום עבודת הוועדה נבין, בין השאר, מי אחראי לפערים, ונגבש תוכנית סדורה לטיפול בסוגיה הזאת, בהתאמה.

יואל רזבוזוב: לכן, יש להמתין להמלצות הוועדה, הצפויות להתקבל בינואר.

יואל רזבוזוב: אני מסכים שיש בעיה.

יואל רזבוזוב: כולנו שומעים על המחירים הגבוהים, ואפילו ראיתי השבוע מחירים מהשדה עד מחיר המדף – המחירים הם גבוהים.

יואל רזבוזוב: כפי ששר החקלאות מכוון כאן, הוא הקים ועדה שבוחנת את זה לפרטי-פרטים.

יואל רזבוזוב: היא לא מתייחסת לזה בקלות ראש, לא בחובבנות.

יואל רזבוזוב: היא באמת מחפשת את הריכוזיות, את הבעיות, והיא תטפל.

יואל רזבוזוב: אנחנו ממליצים לעשות את זה לא בחוק אלא שהוועדה תמליץ לשר, לשרים הממונים.

יואל רזבוזוב: הוועדה היא בין-משרדית, מנכ"לים של משרדים שונים יושבים בה, ואנחנו נפתור את זה.

יואל רזבוזוב: אני חושב שהיום כולם מדברים על זה ורואים את זה.

יואל רזבוזוב: יש סיכוי לפתור, כי יש פה שר שבא לעבוד, שר ששם לעצמו יעד.

יואל רזבוזוב: ראיתי את היעדים.

יואל רזבוזוב: היעדים הם במספרים.

יואל רזבוזוב: כמובן, בלי לפגוע באף אחד מהצדדים, צריך למצוא פשרה נכונה בין כל הגורמים המעורבים, גם בממשלה ובקואליציה ובכלל בכנסת.

יואל רזבוזוב: אני בטוח שיגיעו לעמק השווה וכל הצדדים יצאו מרוצים, אבל הצד החשוב זה הציבור.

יואל רזבוזוב: ברגע שהציבור יראה ירידה במחירים, אני חושב שזה מדבר בעד עצמו.

יואל רזבוזוב: שמעתי שדיברו על פתיחת גבולות.

יואל רזבוזוב: הכוונה הייתה אולי בנושא החקלאי, אבל אני מאוד בעד פתיחת גבולות בנושא התיירותי.

יואל רזבוזוב: אנחנו נמצאים במצב לא פשוט.

יואל רזבוזוב: המטרה שלנו היא להגן על בריאותם של אזרחי ישראל, אבל אנחנו גם צריכים לשמור על הכלכלה.

יואל רזבוזוב: העורף של כל המלחמה הזאת במגפה, הוא תעשיית התיירות, שעליה אני אמון.

יואל רזבוזוב: באמת, אנחנו נמצאים במצב לא פשוט, אבל יחד עם שר האוצר, שרת הכלכלה וחברי הכנסת מהקואליציה שתמכו במהלך, הבאנו מתווה כלכלי.

יואל רזבוזוב: אני יודע שהמתווה הזה לא מספיק לתעשייה.

יואל רזבוזוב: הוא נותן אורך נשימה, אבל הוא לא נותן לתעשייה את הרווחים שהתעשייה הייתה רגילה אליהם.

יואל רזבוזוב: אבל עדיין זה משהו, איזשהו בסיס, שהמדינה נותנת.

יואל רזבוזוב: הגענו יחד, בממשלה, בקבינט, לכך שברגע שהתחלואה – כביכול מאומתי חו"ל יהיו בפחות מ-5%, אז – זו ההנחיה של ראש הממשלה – להרים דגל אדום ולפתוח, כי אז לא יהיה שום רווח אפידמיולוגי מסגירת נתב"ג.

יואל רזבוזוב: לצערנו, אנחנו לא רוצים להגיע למספרים - - -

ינון אזולאי: איזה ראש ממשלה?

ינון אזולאי: איזה ראש ממשלה?

יואל רזבוזוב: ראש הממשלה בנט.

יואל רזבוזוב: זה ראש הממשלה.

ינון אזולאי: לא.

ינון אזולאי: יש ראש ממשלה - - -

יואל רזבוזוב: ראש הממשלה בנט.

יואל רזבוזוב: זה ראש הממשלה בנט שאני מכיר.

יואל רזבוזוב: אנחנו הצבענו כאן, והוא זה שנבחר.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי, ברגע שלצערנו נגיע למספר מאומתים גבוה כאן, בקהילה, וההתפשטות הולכת ומתפשטת, לצערנו, כאן, אז סגירת השמיים כבר לא תהיה רלוונטית, ואז נוכל לפתוח ולעזור לתעשיית התיירות, שבאמת זקוקה היום לכל תייר שיגיע.

יואל רזבוזוב: כמובן שיש לנו גם את היהודים בתפוצות, שרוצים לבוא ולבקר את המשפחות שלהם.

יואל רזבוזוב: שנתיים אנשים לא ראו את המשפחות שלהם, ואנחנו באמת מקווים מאוד שבקרוב זה יקרה.

יואל רזבוזוב: מסמנים לי פה שאני צריך להפסיק לדבר.

יואל רזבוזוב: אז, בהמשך להחלטת ועדת השרים מיום ה-27 בדצמבר הוחלט להתנגד להצעת החוק.

יואל רזבוזוב: אבקש מחברות וחברי הכנסת להתנגד להצעה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, השר.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורלי לוי, את רוצה?

מנסור עבאס: היא יכולה?

מנסור עבאס: כן, ביקש להתנגד.

מנסור עבאס: שלוש דקות, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, יש פה כמה דברים שצריך לשים אותם על סדר-היום ולהסביר לאנשים.

אורלי לוי אבקסיס: הממשלה הרעה הזו והמדיניות האנטי-חברתית שלה מורגשות על כל צעד ושעל.

אורלי לוי אבקסיס: בכל קנייה של כל משפחה בסופר, בחנויות וברשתות אנחנו מרגישים היטב את המדיניות הכלכלית הדורסנית של הממשלה הזו.

אורלי לוי אבקסיס: יוקר המחיה שהולך ועולה הולך לעלות יותר ויותר, הוא יורגש יותר בתקופה הקרובה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רואים את זאת מעליית מחירי החשמל, מוצרי החלב, הדלק, הכלים החד-פעמיים, המשקאות הממותקים, המוצרים הבסיסיים והארנונה – שלראש העיר אפילו לא יהיה שיקול דעת והוא יהיה מחויב להעלות אותה, כי ככה שרת הפנים ביקשה ממנו.

אורלי לוי אבקסיס: ובפתח יש לנו גל התייקרויות נוסף.

אורלי לוי אבקסיס: אתמול הודיעה חברת אסם שהיא הולכת להעלות את מחיר הפסטה, הפתיתים ועוד עשרות מוצרים.

אורלי לוי אבקסיס: כנראה, כפי שאנחנו מכירים, כמו בגל צונאמי, יבואו בעקבותיה חברות נוספות.

אורלי לוי אבקסיס: לא שמענו את שר האוצר; לא שמענו את ראש הממשלה ולא שמענו את שרת הכלכלה.

אורלי לוי אבקסיס: רינו צרור אמר היום, ודי בצדק: כאשר יש אירוע שכזה, נעמדים השרים ואומרים להם: נו, נו, נו, לא ניתן לכם לעשות זאת.

אורלי לוי אבקסיס: והפלא ופלא – בדרך כלל, זה עובד.

אורלי לוי אבקסיס: בימים האלו אנחנו שומעים שתיקה כהסכמה, כאישור, כחותמת.

אורלי לוי אבקסיס: אורבך, ילדים, שאתה מונע מהם פירות וירקות רק בגלל שלהורים שלהם אין להם את הכסף לקנות להם אבוקדו ב-19 שקל – אתה ישן טוב בלילה?

אורלי לוי אבקסיס: ההתיישבות שלנו, החקלאות שלנו שבימים שבהם מדינת ישראל תהיה בחרם בגלל סיבה כזו או אחרת, כשהשמיים ייסגרו, כשהנמלים ייסגרו, בין אם זה מסיבות מדיניות ובין אם זה מסיבות אחרות, איך נוכל להבטיח שאנחנו נוכל לספק את המוצרים הבסיסיים האלו?

אורלי לוי אבקסיס: גם פתיתים ופסטה הולכים לעלות.

אורלי לוי אבקסיס: מה ההורים ייתנו לילדים האלה?

אורלי לוי אבקסיס: מה יהיה עם אותן משפחות, שכבר היום נמצאות בסכנה של אי-יכולת לספק להם ולמשפחה שלהם את המוצרים הבסיסיים ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: אי-ביטחון תזונתי קוראים לזה.

אורלי לוי אבקסיס: את הצעת החוק הזאת העברתי כבר בקריאה טרומית בממשלה הקודמת.

אורלי לוי אבקסיס: שם, כשלא הייתה מפלגת העבודה, כשלא הייתה מרצ, שם, כשלא היו אלה שמשחקים אותה מגינים – אני יכולה להקריא לכם מה אמרה השרה מרב מיכאלי, מה אמר רם שפע ומה אמרו האחרים, אבל מהפה לחוץ, ובמעשים – אין.

אורלי לוי אבקסיס: שקט.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אורלי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו פה דואג לרשתות - -

מנסור עבאס: תודה לך.

אורלי לוי אבקסיס: - - דואג ליבואנים – לא דואג לחקלאים ולא דואג לעניים.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אורלי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: תתביישו לכם.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת, אדוני היושב-ראש - -

מנסור עבאס: תודה לך.

אורלי לוי אבקסיס: - - את הבושה הזאת אנחנו נחשוף.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה הצבעה שמית, כדי שנוכל לראות את הפרצוף של כל אחד ואחד מכם.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע, אביר קארה, מתחת לקו העוני - - -

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק - -

אורלי לוי אבקסיס: - - - 19.5% מהעצמאים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה תגיד להם - - -

אביר קארה: - - -

מנסור עבאס: - - הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – הגבלת מרווחי שיווק על ירקות) - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - - המסעדנים משלמים פערי תיווך - -

אביר קארה: - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - כולם משלמים פערי תיווך.

אורלי לוי אבקסיס: כולם - - -

אביר קארה: - - -

מנסור עבאס: ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתם רעים וקשי לב.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: גברתי, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – בעד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד

גילה גמליאל: אני פה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מנסור עבאס: המזכירה תקרא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

מנסור עבאס: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת נפתלי בנט – אינו נוכח ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד גילה גמליאל – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – בעד צחי הנגבי – בעד בועז טופורובסקי – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יבגני סובה – נגד עלי סלאלחה – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת שמחה רוטמן - אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – בעד

מנסור עבאס: האם יש חברי כנסת שלא הצביעו ומעוניינים להצביע; גם חברות כנסת?

מנסור עבאס: לא? אז תמה ההצבעה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי, תוצאות.

מנסור עבאס: 46 חברי כנסת בעד, 50 חברי כנסת נגד.

מנסור עבאס: הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – הגבלת מרווחי שיווק על ירקות) לא התקבלה.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/2033/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא – הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – בן זוג לומד), התשפ"א–2021, של חבר הכנסת אורי מקלב וקבוצת חברי הכנסת.

מנסור עבאס: בבקשה, אדוני.

מנסור עבאס: עשר דקות, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת – מה אתה צועק "נגד"?

אורי מקלב: תן לי קודם כול להסביר, לפני שאתה צועק "נגד" בהתחלה.

אורי מקלב: זה באמת מראה על ההתייחסות שלכם לחוק.

אורי מקלב: אני מבקש להציג הצעת חוק שלי עם שותפיי חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת אשר וחבר הכנסת פינדרוס – הצעת החוק שבאה להגן ובאה לעזור לאישה עובדת, כשהילד חולה בבית והיא צריכה להישאר בבית והיא מבקשת לנצל את ימי המחלה שמוקנים לה אישית עבור הילד.

אורי מקלב: ועולם הפוך ראיתי: הממשלה מתנגדת.

אורי מקלב: הממשלה מתנגדת.

אורי מקלב: אני עומד כאן על הדוכן הזה, כשמצד אחד הממשלה מתנגדת, וכמה חוקים לפניי – הצעת חוק שבאה לפלג את העם, לקטב את העם, של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, שכל-כולה איך אנחנו מנתקים ואנחנו מפוררים ומכרסמים ביסוד של העם היהודי, בחוסן של העם היהודי.

אורי מקלב: באים עם הצעת חוק שיודעים מראש, שאומרים מראש למה הכוונה – הכוונה לא לגיור אמיתי של רבנים, זה רק האפשרות איך לגייר חצי מיליון אנשים שחיים כאן בארץ.

אורי מקלב: ויכול להיות שהם עושים דברים טובים פה – תיתן להם אזרחות טובה, שיוכלו להיות אזרחים ישראלים.

אורי מקלב: להכניס אותם תחת העם היהודי בקלות הזאת, בזה שהם גם לא רוצים להיות בעם היהודי.

אורי מקלב: יש להם אפשרות, רשות הגיור נותנת מענה היום לאנשים האלה.

אורי מקלב: אין שם תורים.

אורי מקלב: הם מחכים לאנשים שיגיעו, לצערי; לא, לצערי שהם מחכים, לא לצערי שלא באים.

אורי מקלב: מה מבקשים מהם?

אורי מקלב: מה הם רוצים?

אורי מקלב: הם לא רוצים את המהות, הם לא רוצים את התהליך.

אורי מקלב: הם נגד התהליך.

אורי מקלב: אלה אנשים שרוצים להמשיך להיות כגויים, לחגוג את הכריסטמס, לחגוג את הסילבסטר – זה מה שהם.

אורי מקלב: לא מעניין אותם המהות, הם לא רוצים להזדהות, הם לא רוצים להיות חלק, הם לא רוצים את השורשים.

אורי מקלב: הם רוצים לקבל את הזכויות.

אורי מקלב: הם לא רוצים שיהיה להם איזה משהו שמעכב בעתיד בעדם.

אורי מקלב: הם רוצים להיות חלק מהיהודים.

אורי מקלב: אני מציע: תיתנו להם להיות ישראלים, אין שום בעיה.

אורי מקלב: תעודה, הוא שירת, הוא תורם, הוא חי פה – הוא יכול ישראלי, אף אחד לא מפריע.

אורי מקלב: למה אתה צריך להיות יהודי?

אורי מקלב: יהודי הוא מי שנולד למישהו יהודי.

אורי מקלב: אצל הדרוזים, לא נולדת דרוזי – לא תוכל להיות אף פעם דרוזי.

אורי מקלב: יהודי – מי שנולד לאם יהודייה הוא יהודי.

אורי מקלב: יש אפשרות – אחד, שהוא עובר את התהליך, הוא מאוד מזדהה עם העם היהודי, הוא רוצה להיות חלק, הוא מתחבר לשורשים, הוא מתחבר לתרבות היהודית והוא רוצה להיות יהודי.

אורי מקלב: יש תהליך כשהוא רוצה: הוא מראה את כוונותיו הרצויות, את התחייבותו.

אורי מקלב: יש תהליך שהוא לא פשוט, מורכב.

אורי מקלב: אבל לכאלה שלא רוצים, גם להם רוצים לתת?

אורי מקלב: מה המשמעות של הדבר הזה?

אורי מקלב: לכרסם ולחתוך באדני היסוד שלנו, בעתיד שלנו.

אורי מקלב: אם זה היה המצב לא היינו מחזיקים, לא היינו כאן בכנסת, לא היינו כאן מדינה יהודית, אם התהליך הזה היה קורה לפני שנים.

אורי מקלב: רק בגלל ששמרנו, העם היחיד ששמר באמת את טהרת הייחוס שלו בצורה כזאת שלא נתן; רק לאחד שהוא באמת יהודי, הוא מתנהג כמו יהודי.

אורי מקלב: זה היה החוסן שלנו.

אורי מקלב: שום דבר אחר.

אורי מקלב: עמים שלמים התפוררו והתפוגגו; עם אחד נשאר רק מהסיבות האלה.

אורי מקלב: ואתם – בכוח.

אורי מקלב: אנחנו רואים גם את השפה.

אורי מקלב: אנחנו רואים איך הדיבור – מדברת כאן המציעה בניתוק מהעם היהודי.

אורי מקלב: לא בני עם אחד אנחנו.

אורי מקלב: איך שהיא מדברת על הציבור החרדי והציבור היהודי – לא בני עם אחד, לא מתנהגים, לא מתנהלים.

אורי מקלב: אישה שאוכלת – בפתיחת הוועדה, כשהיא באה לאשר את חוק הכשרות, היא אומרת: אני אוכלת בטיב טעם.

אורי מקלב: אני, לא מעניינת אותי כל הכשרות.

אורי מקלב: אני אוכלת טריפות ונבלות, ואני זאת שעכשיו מחוקקת חוק על כשרות.

אורי מקלב: ועכשיו זאת גם רוצה לחוקק חוק על גרות; גם גרות היא רוצה לקחת על עצמה, במומחיות הגדולה שלה.

אורי מקלב: אדם שלא מזדהה עם זה, לא חי את התרבות הזאת, דוחה את הדברים, מדבר על השני באופן הזה, שהוא לא במהות שלנו, לא בתרבות שלנו, גם לא מישהו ששומר – איך אחת כזאת רוצה באמת להעביר חוקים כאלה?

אורי מקלב: מה הפלא אחר כך שבאים בימים האלה, ימים שהם מיוחדים, ימי זיכרון לצדיקים כמו הבאבא סאלי, זכר צדיק וקדוש לברכה.

אורי מקלב: במשך עשרות שנים אנשים באים, ומונעים מהם?

אורי מקלב: אוסרים להגיע למקום הזה?

אורי מקלב: סילבסטר זו חגיגה דביקה ופרועה.

גלעד קריב: כבר שינו את ההחלטה.

גלעד קריב: תבדקו.

אורי מקלב: שינו את ההחלטה?

אורי מקלב: אז בוא נראה.

גלעד קריב: טיפלו בזה.

אורי מקלב: עם דרישות שאי-אפשר לעמוד בהן.

גלעד קריב: עלתה הזעקה - - -

אורי מקלב: איפה ההווה אמינא הזאת לעשות דבר כזה בקלות שכזאת?

אורי מקלב: זה אסור וזה מותר – עולם הפוך ראיתי.

גלעד קריב: טיפלו בזה.

גלעד קריב: גם על זה אתם - - -

אורי מקלב: זה אפשרי וזה לא אפשרי.

אורי מקלב: בדיוק כאן, איפה שצריך, איפה שאנשים באים להתפלל ולבכות, לא באים להתהולל ולהשתולל ולעשות מסיבות דביקות כאלה והוללות.

אורי מקלב: באים להתפלל.

אורי מקלב: מה יכול לצאת מדבר כזה?

אורי מקלב: עכשיו, אני רוצה להציג בפניכם את הצעת החוק.

אורי מקלב: בקצרה, הצעת החוק מדברת על חופשת מחלה, שיש זכות לאבא ולאימא, בעיקר לאם עובדת, שאחד מילדיה חולה והיא צריכה להישאר איתו בביתה, יש את הזכות להשתמש בחופשת המחלה שלה.

אורי מקלב: אבל יש בה תנאי אחד: בתנאי שבן הזוג השני עובד.

אורי מקלב: התנאי סביר.

אורי מקלב: אם בן הזוג השני לא עובד – שהוא אולי ישמור על הילד.

אורי מקלב: אבל מה קורה אם בן הזוג השני לומד?

אורי מקלב: הוא סטודנט והוא לומד.

אורי מקלב: מה מצפים ממנו – שהוא ישמור על הילד?

אורי מקלב: הוא יכול?

אורי מקלב: יש לו לימודים, יש לו הכנה ללימודים, יש לו קורסים שהוא חייב להיות נוכח במקום, הוא צריך להכין את עצמו למבחנים.

אורי מקלב: הוא לומד.

אורי מקלב: זו לא קייטנה, זו לא חופשה.

אורי מקלב: הוא לא יכול.

אורי מקלב: יש לו היום מבחן, איך הוא יכול היום להישאר בבית?

אורי מקלב: מדברים על חשבון ההורה – במקרה כזה אתה לא תקבל.

אורי מקלב: זה סביר?

אורי מקלב: הרי תכלית החוק היא אותו דבר: לאפשר לאימא לעבוד.

אורי מקלב: אז מה זה משנה עכשיו אם בן הזוג עובד או בן הזוג לומד, כשאנחנו כולנו יודעים את האמת – שיכולים להיות הרבה מצבים שהוא לא יכול?

אורי מקלב: אם הוא יכול, היא בטח הייתה עושה את זה.

אורי מקלב: למה לה לנצל את ימי החופשה שלה?

אורי מקלב: זה גם ימי חופשה שלה.

אורי מקלב: הרי רובם עושים את זה.

אורי מקלב: היא יכולה לנצל את זה.

אורי מקלב: היא פשוט לא רוצה לשקר, היא רוצה להגיד את האמת.

אורי מקלב: מעבר לזה, יכול להיות שיש איזו הטבה מסוימת, שבן זוג לא צריך יומיים, שלושה, ואם הבעל יושב ולומד, ודאי וודאי הוא מחויב למסגרת.

אורי מקלב: לשבת וללמוד זה לא ללמוד בבית.

אורי מקלב: יש מסגרות לימוד שמחייבות לבוא וללמוד כמעט שמונה שעות ביום.

אורי מקלב: חייבים להיות.

אורי מקלב: איך אפשר להגיד לאותו בעל שלומד: תישאר בבית?

אורי מקלב: ולא זו אף זו, האבסורד הגדול מאוד – שהממשלה עצמה, חשבות האוצר, עושים פיקוח, ביקורת, שלא קיים בשום במקום, ובאים לראות במקום הלימודים אם לומד התורה והאברך נמצא שמונה שעות.

אורי מקלב: באים עשר דקות, באים כמה דקות אחרי השעה שנפתחים הלימודים, ואם במקום הלימודים יש 85%, או אם חסרים 15% – פוסלים את מקום הלימוד.

אורי מקלב: על 15% מקפידים.

אורי מקלב: אז איך אפשר להגיד לו להישאר בבית?

אורי מקלב: לא קיים דבר כזה.

אורי מקלב: אני אבוא לחשבות באוצר ואני אראה כמה נמצאים בשעה 10:00, האם 85% מהאנשים נמצאים; אם יהיו 60% זה כבר יהיה הישג.

אורי מקלב: אנחנו יודעים איך זה נראה בכנסת, איך זה נראה בכל מקום.

אורי מקלב: המקומות היחידים – ועל זה צריכים לבוא ולהגיד: אנחנו לא מסכימים?

אורי מקלב: בשירות הציבורי, דרך אגב, אני רוצה להגיד לכם, חבריי חברי הכנסת, הכירו בזה.

אורי מקלב: המגזר הפרטי לא הכיר בזה – על חשבון העובד, לא משהו אחר.

אורי מקלב: הדבר הזה עוד יותר בולט בתקופת הקורונה.

אורי מקלב: בתקופת הקורונה הרבה יותר אימהות צריכות להישאר בבית.

אורי מקלב: קורה.

אורי מקלב: גם בידודים, גם לא מרגישים טוב, חששות.

אורי מקלב: על חשבון מי?

אורי מקלב: על חשבון העובד.

אורי מקלב: אז אם הוא רוצה לנצל עבור הילד, הוא לא יכול לעשות את זה?

אורי מקלב: הרבה יותר מכך – פעם היו יכולים לתת לסבתא, לתת לדודה.

אורי מקלב: בתקופות האחרונות אנשים נמנעים מלהחזיק ילדים אחרים, לא תמיד יכולים להחזיק ילדים אחרים.

אורי מקלב: פעם היו נותנים לסבתות, היום ברוך השם הסבתות עובדות, וגם הסבתא-רבתא עובדת היום.

אורי מקלב: ולכן, מה אפשר לעשות?

אורי מקלב: הדרך הפשוטה והברורה בעניין הזה היא שנותנים לאישה את האפשרות לנצל על חשבונה.

אורי מקלב: למה ההתנגדות?

אורי מקלב: למה הממשלה מתנגדת להצעת החוק הזאת?

אורי מקלב: אין שום היגיון.

אורי מקלב: ההיגיון הבריא הוא לתת עוד עזרה ועוד עידוד לאותן אימהות שיכולות להמשיך את העבודה שלהן, למנוע חיכוך עם המעביד, ומה שהן יקבלו תמורת זה, בכל אופן – את ימי המחלה שלהם.

אורי מקלב: לא רק זה, זה גם נותן להן את הגיבוי המוסרי שיש להן חופשת מחלה.

אורי מקלב: כשלעובד אין זכות לקחת, זה באמת גורם לכך שיש חיכוך עם המעביד.

אורי מקלב: לא רק זה, אנחנו צריכים לדעת שלא מדובר בחופשות גדולות.

אורי מקלב: בכמה מדובר, רבותיי?

אורי מקלב: בכמה ימים, שמונה ימים בשנה מתוך ימי המחלה שלך.

אורי מקלב: שמונה ימים בשנה, וזה אותו דבר לילד אחד וגם אם את אימא לשלושה וארבעה וגם לחמישה ילדים.

אורי מקלב: זה מה שיש – שמונה ימים.

אורי מקלב: בימים האלה שלא נוכל לעשות את זה?

אורי מקלב: למה אנחנו צריכים להגיע למצב שאנחנו צריכים להיאבק על זה?

אורי מקלב: אלה חוקים שהממשלה לא תומכת.

אורי מקלב: אני כבר יודע מה תהיה התוצאה – למה ולמה.

אורי מקלב: אבל חוקים אחרים, כפי שאנחנו רואים, זה בקלות, בזה הממשלה תומכת.

אורי מקלב: עולם הפוך ראיתי.

אורי מקלב: אנחנו לא רואים את ההיגיון, לא רואים את החמלה, לא רואים את הרחמנות, לא רואים את העידוד האמיתי, התחשבות.

אורי מקלב: יש ניכור, ניכור מלא שלכם מנשים עובדות, מאנשים שצריכים להתפרנס, שקשה להם.

אורי מקלב: אתם לא מכירים בזה, לא יודעים, לא מרגישים את זה.

אורי מקלב: העשיר לא מרגיש את העני, השבע לא מרגיש את הרעב – זאת התפיסה שיש לכם.

אורי מקלב: אני יודע מה הייתי עושה.

אורי מקלב: אם הייתי אומר רק הצעת חוק - - -

מנסור עבאס: כן, חבר הכנסת אורי מקלב, אנחנו עברנו, סיימנו.

אורי מקלב: אם הייתי מביא הצעת חוק של סטודנטים – את זה הייתם מאשרים.

אורי מקלב: אבל כשזה מגיע לעוד מישהו, גם ללומדי תורה – שם אתם מנוכרים, שם לא אכפת לכם שום דבר, לא מכירים בשום דבר.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אורי מקלב.

מנסור עבאס: ישיב סגן שר הכלכלה יאיר גולן, בבקשה.

מנסור עבאס: עשר דקות, אדוני.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברשותך, אני אתייחס להצעת החוק ולעוד איזה נושא, ובשני הנושאים האלה אני גם אשלב איזה סיפור קצר.

יאיר גולן: לגבי ההצעה של חבר הכנסת מקלב – שאני חייב לומר שהוא מקפיד להעלות פה על הדוכן הצעות רציניות, ששוות התייחסות רצינית, וההצעה הזאת אינה חורגת, ותבוא על הברכה בעניין הזה, אבל אני רוצה כן לומר משהו בנושא הזה של החוק המוצע.

יאיר גולן: חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד), התשנ"ג–1993, קובע כי עובד שעימו ילד מתחת לגיל 16 זכאי לזקוף עד שמונה ימי מחלה בשל מחלת ילדו על חשבון ימי מחלה צבורים, בתנאי שבן הזוג עובד ולא נעדר מהעבודה בימי המחלה או שבן הזוג עוסק עצמאי ועסק במשלח ידו בימי המחלה.

יאיר גולן: זה חוק סוציאלי מאין כמותו, שנחקק בימי ממשלת רבין, והוא באמת חוק מצוין.

יאיר גולן: חוץ מזה, החוק הקיים קובע שהורה שילדו עם מגבלות כאלה ואחרות ועבד שנה לפחות אצל אותו מעסיק או באותו מקום עבודה, זכאי לזקוף עד 18 ימים בשנה בשל היעדרות על חשבון תקופת המחלה הצבורה שלו או על חשבון ימי החופשה המגיעים לו, לפי בחירת העובד, לצורך מתן סיוע אישי לאדם עם המוגבלות שמחייב בהיעדרות.

יאיר גולן: כלומר, יש פה אבחנה נוספת, גם היא סוציאלית מאין כמותה, על מנת לאפשר להורים העובדים את תנאי הטיפול המיטביים בילד החולה או בילד עם המוגבלות.

יאיר גולן: אבל כאן, חבר הכנסת מקלב, אתה מבקש להרחיב את זה גם לתנאים שבהם אחד מבני הזוג לומד.

יאיר גולן: אני רוצה לומר לך, בני הגדול, שהפך אותי לסבא לפני שנה, לומד כסטודנט באוניברסיטת תל אביב, ואשתו עובדת עיריית תל אביב.

יאיר גולן: כשהילדה חולה, או עכשיו, בימי קורונה, כשסוגרים את מוסד החינוך – אז כן, הוא מסתדר, הם מסתדרים כזוג, ואחד, בדרך כלל הוא, מבטל את לימודיו ולומד בבית, לומד בזום, ומוצאים את הדרך הנכונה איך - -

משה ארבל: יש לך את הפנסיה התקציבית של אלוף בצה"ל.

משה ארבל: תחשוב על העניים.

יאיר גולן: - - יודעים איך לעשות את זה, ויש מי שמטפל בילדה.

משה ארבל: אלוף בצה"ל.

משה ארבל: פנסיה תקציבית.

משה ארבל: אלוף בצה"ל.

משה ארבל: תעזור לו.

יאיר גולן: עלתה פה הצעה רצינית – תנו לי לענות תשובה רצינית.

יאיר גולן: עכשיו, מה אני רוצה להגיד לך בעניין הזה?

יאיר גולן: זה לא שזאת הצעה מופרכת, אבל יש גבול כמה אנחנו יכולים להעמיס על קופת המדינה ומה אנחנו דורשים בעצם מהאזרחים, על בסיס - -

אורי מקלב: זה על החשבון שלו, על חשבון ימי המחלה שלו.

יאיר גולן: - - עצמאותם, יוזמתם, יכולותיהם, לעשות בכוחות עצמם.

יאיר גולן: אני חושב שהמצב הנוכחי הוא מאוזן, הוא נכון, הוא סביר.

יאיר גולן: אני חושב שהצעת החוק מביאה אותנו למחוזות שבהם המדינה לא צריכה להתערב ולא צריכה לממן.

יאיר גולן: אני חושב שנכון להישאר במצב הקיים.

אורי מקלב: זה על חשבון ימי המחלה שלו.

יאיר גולן: אני יודע, אני יודע הכול.

יאיר גולן: לכל דבר גם יש עלות.

יאיר גולן: ולכן, אני רוצה לומר לך שאנחנו דוחים את הצעת החוק הזאת ולא נסכים להצביע בעדה.

יאיר גולן: זה הנושא הראשון.

יאיר גולן: הנושא השני – אדוני היושב-ראש, היום הזה לווה בסערת בוקר סביב המפגש בין שר הביטחון לבין אבו מאזן.

יאיר גולן: ואני שואל: מה הרבותא?

יאיר גולן: אני רוצה לספר לכם סיפור.

יאיר גולן: פיקדתי על אוגדת יהודה ושומרון בשנים 2005–2007.

יאיר גולן: היו אלה שנים של טרור בלתי נסבל.

יאיר גולן: בשנת 2006 לבדה עצרנו, או פגענו ב-130 מחבלים מתאבדים.

יאיר גולן: בכל התקופה הזאת המשכנו לדבר עם הפלסטינים.

יאיר גולן: למה?

יאיר גולן: כי כשזה בא לעניין של חיי אדם ובא לעניין של היכולת להרגיע את השטח, תמיד נכון לדבר.

יאיר גולן: ממה אנחנו נבהלים?

יאיר גולן: אנחנו אומה חזקה, אומה גאה, אומה רצינית.

יאיר גולן: ממה אנחנו חוששים?

יאיר גולן: אם השיח גורם לכך שאתה יכול להביא את הפלסטינים לטפל בעצמם בהפרות סדר, לעצור בעצמם מחבלים, לסייע בתיאום של פעילות כוחותינו בתוך המרחב הפלסטיני בשטחי A, מה רע בזה?

יאיר גולן: שיתוף הפעולה הזה, גם לאלה שרואים בכל הפלסטינים מחבלים נוראים – מה הבעיה איתו?

יאיר גולן: הוא טוב לנו, הוא חיובי לנו, הוא תורם להצלת חיים שלנו, של אזרחי ישראל, לאלה שגרים ביהודה ושומרון, של אלה שעוברים ביהודה ושומרון, הוא מסייע לשמור על חייהם של שוטרי משטרת ישראל ושל חיילי צבא ההגנה לישראל.

יאיר גולן: ולכן אני רוצה לומר באופן ברור וחד-משמעי: אני מברך את שר הביטחון על המפגש שהיה אתמול ואני מעודד אותו להמשיך בשיח מול הפלסטינים, ואנחנו בתוך משרד הכלכלה נתמוך בזה בלב שלם.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יאיר גולן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מקלב, אתה רוצה?

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות.

אורי מקלב: אני לא רוצה להיכנס לעניינים המשפחתיים שלך, כי יכול להיות שאתה יכול להסתדר כשיש כלה שעובדת בעיריית תל אביב.

אורי מקלב: אני אומר שהדוגמה האישית שאתה הבאת על הכלה שעובדת בעיריית תל אביב והבן שלך שהוא סטודנט והם מסתדרים – באמת יכול להיות שיש ציבור שנמצא בעשירון העליון ויכול להסתדר, גם כשיש ילד אחד, אבל מה לעשות שיש נשים שעובדות שיש להן כמה וכמה ילדים, וצריכים להתמודד עם ילדים חולים, עם בידודים או בכלל באופן כללי – פעם זה חולה, ופעם זה קופת חולים, וזה טיפת חלב, והוא צריך ללכת לבדיקות ולמעבדה; ויש מעביד פרטי, זה לא עירית תל אביב.

אורי מקלב: אני אמרתי מראש: במגזר הציבורי כן מחשיבים את זה.

אורי מקלב: אתה יודע למה היא מסתדרת?

אורי מקלב: בגלל שבמגזר הציבורי מקבלים את זה.

אורי מקלב: במגזר הממשלתי נציבות שירות המדינה קיבלה את זה והבינה שגם אם בן הזוג לומד צריך לתת את זה.

אורי מקלב: במגזר הפרטי, היום, בגלל דקדוקי עניות שיש כל מיני חשבי שכר, התחילו לפרשן.

אורי מקלב: זאת לקונה בחוק, זה לא שזה אמיתי, ככה, זה לא מובנה מראש.

אורי מקלב: זה לקונה.

אורי מקלב: אם שני בני זוג עובדים – מה היה צריך להבין?

אורי מקלב: אם הוא לא עובד, זה כן, אבל אם הוא לומד?

אורי מקלב: זה לא שהוא מתבטל, זה לא בטלן, זה לא אחד שלא עושה שום דבר.

אורי מקלב: מי שיש לו בן זוג שעובד, אומרים: שהשני ישמור.

אורי מקלב: אבל כשיש לו משימות, יש לו יעדים – הבאתי את הדוגמה מאלה שלומדים בכוללים.

אורי מקלב: יש להם מחויבות להיות שמונה שעות.

אורי מקלב: איך אתה יכול להגיד לא?

אורי מקלב: מי בודק אותו?

אורי מקלב: מי מפסיק תמיכה?

אורי מקלב: אם חסר אחד, חסרים שניים, הם יכולים לסגור את כל התמיכה, הוא לא מקבל.

אורי מקלב: ולא יעזור, דרך אגב, חבריי חברי הכנסת: מה שמועיל זה רק אשפוז בבית חולים.

אורי מקלב: אם לומד לומד בכולל והוא היה חולה ומביא פתק מרופא, לא מתחשבים בזה; דורשים מהם להיות.

אורי מקלב: אז איך אתה יכול מצד אחד לדרוש מהם להיות ומצד שני אתה אומר: אני לא אתחשב, אני לא אתן לאישה?

אורי מקלב: זאת לקונה מובנית, היא לא הגיונית, היא לא סבירה.

אורי מקלב: זה גם לא שום דבר על המעבידים.

משה ארבל: מקלב, לא שומעים.

אורי מקלב: זה גם לא על המעבידים, מדובר פה על חשבון העובדת, על חשבון ימי המחלה או שלה או של בעלה.

אורי מקלב: לא מבקשים מהם משהו עכשיו על חשבון המעביד, ניצול.

אורי מקלב: הרי היא גם יכולה לקחת את ימי המחלה האלה גם בשביל עצמה.

אורי מקלב: קודם כול, אנשים לא רוצים לשקר.

אורי מקלב: חוץ מזה, יכול להיות שזה מהיום הראשון.

אורי מקלב: יש סוג הטבה מסוימת שהיא מחלת ילד.

אורי מקלב: לכן לבוא ולהגיד שהממשלה חושבת שזה יותר מדי – אין לי.

אורי מקלב: מסיבה אחרת.

אורי מקלב: ההיגיון נלקח מכם.

אורי מקלב: החמלה נלקחה מכם.

אורי מקלב: אתם לא חיים במציאות.

אורי מקלב: אתם לא מרגישים את העניים, אתם לא מרגישים את המשפחות.

אורי מקלב: אתם חיים בעולם אחר – בעולם מנוכר, לפי אורח החיים שלכם, לפי רמת החיים שלכם.

אורי מקלב: אנחנו רואים את זה בהתייחסות, אנחנו רואים את זה בכל התהליכים שלכם, בגזרות, במיסוי.

אורי מקלב: אתם נמצאים במקום אחר.

אורי מקלב: אתם לא מרגישים את החלשים.

אורי מקלב: אתם גם חייבים לאזרחים האלה.

אורי מקלב: הם אזרחים פה, הם אנשים שעובדים קשה.

אורי מקלב: הם אנשים שלא מבקשים שום תמיכה.

אורי מקלב: הם עושים את זה לעצמם, ואתם מכבידים עליהם באופן קשה באופן שהם לא יכולים לעמוד בזה, ואתם מנוכרים ולא אכפת לכם שום דבר.

אורי מקלב: אתם גם לא מרגישים חובה להסביר את זה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: התשובה שלכם היא תשובה דלה מאוד, שטחית מאוד ולא אמיתית.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אורי מקלב.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – בן זוג לומד).

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 43

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: חבר הכנסת אבי מעוז, בעד?

מנסור עבאס: חבר הכנסת – נגד; חבר הכנסת מיקי לוי – נגד; חבר הכנסת אחמד טיבי – בעד.

מנסור עבאס: שניים בעד.

מנסור עבאס: 45 בעד, 49 נגד.

מנסור עבאס: הצעת החוק לא התקבלה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: נגמר פרק החקיקה, רבותיי.

מנסור עבאס: << הלסי >> הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הפרטת משאבי הטבע לחברת כי"ל << הלסי >>

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום.

מנסור עבאס: הצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הפרטת משאבי הטבע לחברת כי"ל.

מנסור עבאס: הצעה מס' 1356, של חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

מנסור עבאס: עשר דקות, אדוני.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברת כימיקלים לישראל, כי"ל, הייתה חברה ממשלתית גדולה, משגשגת ורווחית מאוד - - -

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

עופר כסיף: חברת כימיקלים לישראל, כי"ל, הייתה חברה ממשלתית גדולה, משגשגת ורווחית מאוד עד שנות התשעים, ובהן היא הופרטה במכירת החיסול הגדולה, לבעלי הון המקורבים לצלחת.

עופר כסיף: על פי דוח של מרכז אדוה, העוסק בין השאר בהפרטת כי"ל, ניתן ללמוד כי עד 1995 הזרימה החברה לתקציב המדינה רווחים בסדר גודל של כ-120 מיליון ש"ח מדי שנה.

עופר כסיף: רווחים אשר אם היו ממשיכים לזרום לקופת המדינה ובשימוש מושכל, היו יכולים לסייע לתוספות תקציבים, לחינוך, בריאות ורווחה.

עופר כסיף: משמעות היותה של כי"ל חברה ממשלתית נבעה מתוקף ההבנה כי משאבי הטבע שייכים לציבור הישראלי, הווי אומר, לכולנו, וכך ממילא גם רווחי החברה.

עופר כסיף: אך מאז אמצע שנות השמונים של המאה שעברה, סביב מה שנקרא "קונסנזוס וושינגטון" הנורא, מוסדות המדינה החלו להיכנס לאמוק של הפרטה.

עופר כסיף: תנו ליד הנעלמה לנצח – פמפמו לכל עבר.

עופר כסיף: ואכן, האמוק של חלוקת משאבי המדינה לכל דכפין החל קורם עור וגידים במהירות שיא.

עופר כסיף: המדינה הפכה אנשים בינוניים לעשירים כקורח, טייקונים, בחלקה את מה שמלכתחילה שייך לכולנו, לידי מיעוט מקורבים.

עופר כסיף: זה בלתי אפשרי ככה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, גם צוות המנהלים, חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

מנסור עבאס: מנהלי הסיעות, בבקשה.

עופר כסיף: ידה של המדינה עשתה זאת, לא שום יד נעלמה.

עופר כסיף: כך הגיע גם תורה של כי"ל להיות מועברת מהמדינה לידיים פרטיות במחיר נזיד עדשים.

עופר כסיף: הליך ההפרטה של כי"ל החל בפברואר 1992, עם מכירת 20% ממניותיה בשוק ההון בישראל.

עופר כסיף: 9.4% נוספים נמכרו בפברואר 1995 לחברה לישראל, שנשלטה אז על ידי משפחת אייזנברג, ובכמה גרושים מכרה היד הלא-נעלמה-כל-כך של המדינה את כי"ל למשפחת אייזנברג.

עופר כסיף: בסך הכול שילמה החברה לישראל 930 מיליון דולר בעבור נכסי כי"ל, בשעה ששוויה מוערך בכ-2 מיליארד דולר.

עופר כסיף: הינה לכם שוק חופשי בהתגלמותו.

עופר כסיף: לאחר ההעברה הראשונית, החלו אלו אשר המדינה הפכה לטייקונים, לשחק במשאבי הטבע כבצעצוע.

עופר כסיף: ב-1999 קנתה קבוצת האחים עופר מידי אייזנברג את השליטה בחברה לישראל במחיר מציאה של 330 מיליון דולר בלבד, וכיאה לעידן של הפרטות – או העידן של עידן, אם אתם רוצים – המרקם החברתי כולו מידרדר; לא סולידריות חברתית כי אם דרוויניזם חברתי, הוא המושל בכיפה.

עופר כסיף: העובדים הופכים מנוצלים יותר בידי מי שהמדינה הכתירה כבעלי הון.

עופר כסיף: שכרם הולך ונשחק והניכור כלפי מקום עבודתם אך גובר.

עופר כסיף: הפרטת חברת כי"ל אינה שונה במאום, אלא שאצל משפחת עופר הפך הניצול והלעג לנו, האזרחים, לאומנות של ממש.

עופר כסיף: החברה מעסיקה בישראל מעל 9,000 עובדים, רובם תושבי הנגב, שם נמצאים משאבי הטבע: ברום, מגנזיום, אשלג ומלח מים המלח.

עופר כסיף: בבעלותה של כי"ל כמה חברות-בת: קבוצת ברום, פריקלאס ים המלח, דשנים וחומרים כימיים, כי"ל רותם ומפעלי ים המלח.

עופר כסיף: ב-2004 עלה שמה של כי"ל לכותרות עקב ניצול מחפיר של העובדים בחברותיה ועל רקע מאבקם של עובדי הקבלן במפעלי ים המלח, כי מדוע להעסיק בכבוד בהעסקה ישירה אם אפשר גם להפריט את העובדים ולגרוף עוד אגורה על גבם השחוק?

עופר כסיף: בסרטה של טלי שמש "זהב לבן עבודה שחורה" ניתן לראשונה פתחון פה לאותם עובדים ונחשפנו לשיטה במלוא כיעורה: עובדים אלה הופלו לרעה בכל הנוגע לתנאי העבודה, שכר ותנאים אחרים ובהם פיצויי פיטורין והסעות למפעל.

עופר כסיף: כאן המקום להדגיש: לא המדובר במקרה בודד או בגחמה של מאן דהו אלא בשיטה כולה, בתפיסת עולם שבה רווח בא לפני רווחה, האדם הוא אמצעי ולא תכלית, כזה הנתפס כצרכן או כיצרן, ללא מאוויים ותשוקות, כלי קיבול שמוצמדת לו תווית של דולר מהלך על שתיים.

עופר כסיף: בסרטם של מארק אצ'בר וג'ניפר אבוט "התאגיד" – The Corporation – המבוסס על ספרו של ג'ואל באקאן מאוניברסיטת בריטיש קולומביה, עומדים הבמאים על הפיכת מעמדם המשפטי של התאגידים לישות עצמאית הכוללת זכויות רבות, משל היו בני אדם ממש.

עופר כסיף: ואכן, תוך שימוש בניתוח אישיות של התנהלות תאגידית מצויה, ובהסתמכות על קריטריוני ה-DSM – ספר האבחנות הפסיכיאטרי – רוברט הייר, פרופסור לפסיכולוגיה פלילית מאוניברסיטת קולומביה, משווה את התאגיד המודרני מכוון הרווח לאדם שאובחן כפסיכופת קליני.

עופר כסיף: וכך קם הדבר ונהיה, והסכם אחר הסכם, חברת כי"ל היטיבה ומיטיבה עד עצם היום הזה לנצל את המשאבים הניתנים לאחזקתה ללא כל אחריות תאגידית, ללא כל אחריות בריאותית כלפי תושבי האזור, ללא אחריות סביבתית ותוך התנערות מכל אחריות שהיא לנזקיה המתמשכים למשאבים המתכלים.

עופר כסיף: היא עושה זאת משום שהיא יודעת שלא יאונה לה כל רע, והזיכיונות מטעם המדינה ימשיכו להינתן, לאחר צקצוק או שניים.

עופר כסיף: הלוא ככלות הכול, גם את הרגולציה מציעים לנו להפריט, אותם חסידי שוק.

עופר כסיף: כי"ל אינה מסתפקת רק בניצול משאבים גרידא, אלא אף מגדילה לעשות בהתנערות ובהתחמקות מתשלומי מיסים כחוק – מיסים המגיעים לכולנו ואמורים לשרת את האוכלוסייה כולה, ראשי החברה עושים זאת תוך צפצוף על הרגולטור ותחמונים חשבונאיים ואחרים המנוגדים לשכל הישר, לצדק הטבעי ולעיתים אף לחוק הישראלי.

עופר כסיף: כך למשל עשו במפעלי ים המלח כאשר רק לאחרונה הרגולטור – במקרה הזה משרד המשפטים, בחוות דעת חסויה – פטר את החברה מחוב של 65 מיליון שקלים בעבור שימוש במימיו של ים מלח.

עופר כסיף: למעשה, עד 2030 מפעלי ים המלח יהיו זכאים לפטור מתשלום על המים שהם שואבים בגובה של 1.5 מיליארדי שקלים, שאילו היו מגיעים לקופת המדינה ולמשק המים כראוי, היו מובילים, בין השאר, להוזלה משמעותית של חשבון המים של כולנו.

עופר כסיף: לפי חישוב שביצעה חברת כימיקלים לישראל בעצמה, עליה לשלם מס של 180 מיליון דולרים לשנים 2016–2019 על פעילותה בים המלח.

עופר כסיף: ועדיין, כי"ל דורשת להאריך את הזיכיון לכריית פוספטים באפס תשלום למדינה, בהיותה שיאנית הזיהום הסביבתי בישראל ובאפס אחריות לתיקון נזקיה.

עופר כסיף: משתמשים וזורקים – התנהלות המקדשת את שורת הרווח, ושיישרפו כולם.

עופר כסיף: פסיכופת קליני פר-אקסלנס.

עופר כסיף: דוגמה לנזקים הסביבתיים של כי"ל ניתן לראות במדד ההשפעה הסביבתית של המשרד להגנת הסביבה לשנת 2019, שם מככבים שלושה ממפעליה במדד עשרת המפעלים המזהמים, יחד עם עוד מפעלים בבעלות עידן עופר, בעל השליטה בכי"ל.

עופר כסיף: כך נכתב ב-ynet על מפעל כי"ל רותם, הממוקם במקום השני במדד המפעלים המזהמים: "

עופר כסיף: בשנת 2019 נקבע למפעל ניקוד שלילי על הפרות תפעוליות במפעל ואיחור בהגשת מסמכים ודיווחים.

עופר כסיף: נוסף על כך הניקוד משנת 2018 בשל הפרות של חריגה בפליטה לאוויר, ומשנת 2017 על קריסת קיר בבריכה במפעל שהובילה לשפך מסיבי של חומר חומצי ומסוכן לנחל אשלים.

עופר כסיף: למפעל ניקוד גבוה הנובע מכמות פליטות.

עופר כסיף: כמו כן, המדינה נמצאת בהליך של תביעה ייצוגית נגד החברה בשל אירוע הדליפה לנחל אשלים, בשם הציבור כולו, על הנזק הסביבתי".

מנסור עבאס: כן.

עופר כסיף: אך עם כל הכבוד - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת עופר כסיף.

עופר כסיף: תן לי עוד דקה, כי הפריעו לי, אני מבקש.

מנסור עבאס: משפט אחד.

מנסור עבאס: מי הפריע לך?

עופר כסיף: כולם.

איתן גינזבורג: מי הפריע לך?

מנסור עבאס: אף אחד לא הפריע לך.

עופר כסיף: אלה שהפריעו יצאו להפריע בחוץ.

מנסור עבאס: טוב, בסדר, עופר, משפט אחרון.

עופר כסיף: אך עם כל הכבוד לכי"ל – ואין לי כבוד – ההצעה העומדת לפניכם היא הצעה על דמותה של החברה שלנו: חברה סולידרית, אמפתית לחלש, חברה הרואה באדם כאדם, או חברה הבזה לאדם ורודפת בצע בלבד.

מנסור עבאס: תודה.

עופר כסיף: אני מבקש, בהסכמה עם הממשלה – ואני מודה ליושב-ראש ועדת הכספים ולאחרים – אני מבקש להעביר את זה לדיון בוועדת הכספים.

עופר כסיף: תודה רבה.

מנסור עבאס: כן, אחרי שהופכים אותה להצעה רגילה לסדר-היום.

מנסור עבאס: אתה רוצה להשיב?

מנסור עבאס: בהסכמה?

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על העברה לוועדת הכספים.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, מי שמעוניין להצביע, נא לשבת.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על העברה לסדר-היום, כבר אין צורך בוועדת חקירה.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 18

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: 18 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ונמנעים.

מנסור עבאס: ההצעה לסדר-היום בנושא הפרטת משאבי הטבע – לא נקלטה?

מנסור עבאס: אז עאידה תומא בעד.

מנסור עבאס: 19 חברי כנסת בעד.

מנסור עבאס: << הלסי >> פגיעה במסדרון האקולוגי בעמק הצבאים << הלסי >>

מנסור עבאס: הצעה לסדר-היום בנושא: תוכנית הענק למחצבות ביהודה ושומרון, של כמה חברי כנסת.

מנסור עבאס: מתחילים עם חברת הכנסת גילה גמליאל – אינה נוכחת; חבר הכנסת עמיחי שיקלי – אינו נוכח; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – כן?

מנסור עבאס: ההצעה ירדה?

מנסור עבאס: אז אנחנו מדלגים.

מנסור עבאס: הצעות לסדר-היום בנושא: פגיעה במסדרון האקולוגי בעמק הצבאים, מס' 1352, 1353 ו-1371.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, סעיד אל ראיס.

מנסור עבאס: (אומר בערבית:)

מוסי רז: מה?

מנסור עבאס: (אומר בערבית: שלוש דקות.

מנסור עבאס: )

מוסי רז: (אומר בערבית: שלוש דקות,) בסדר.

מוסי רז: חברות הכנסת, חברי הכנסת, גברתי השרה, אני רוצה לספר לכם על בוז'י, תמר וגילה.

מוסי רז: אתם אולי מכירים אותם.

מוסי רז: לא אלה שישבו על הכיסאות האלה כאן, אלא אלה שנקראו על שמם.

מוסי רז: אלה שחבריהם הם בין היתר פייזר, עצמאותה, ירושלים, תל אביב וזום – כל אלה הם עופרים שנולדו בשנים האחרונות בפארק הצבאים שבירושלים.

מוסי רז: יש לנו פה מתנדב בפארק הצבאים שבירושלים.

מוסי רז: מכיר אותם?

מוסי רז: הצבאים האלה הגיעו לעולם בגלל מאבק ציבורי עיקש, שהצליח להגן על פארק הצבאים בירושלים – מאבק שתוצאתו היא אחת מפנינות הטבע העירוני הנפלאות שיש לנו בארץ, ששומר על המגוון הביולוגי, השטחים הפתוחים, ועל חיות הבר.

מוסי רז: אבל לא על פארק הזה באתי לספר היום.

מוסי רז: לא על פארק הצבאים בירושלים, אלא על עמק הצבאים שבמודיעין.

מוסי רז: הייתי שם בסיור לפני כמה שבועות עם חבריי, חברי הכנסת יוראי להב הרצנו וחבר הכנסת פרופסור אלון טל.

מוסי רז: מקום שהוא לא רק ביתם של עדר ענק של צבאים (בין 70 ל-100 פריטים) כמו גם של אוכלוסיית צבועים ומגוון בעלי חיים נוספים, אלא גם מקום בו עובר מסדרון אקולוגי ארצי, שיכול להשפיע על שמירת הטבע ואוכלוסיית חיות הבר בכל הארץ.

מוסי רז: מדובר באזור בעל ייחודיות זואולוגית, נופית, אקולוגית וארכיאולוגיה נדירה ביותר, והוא מאוים על ידי כמה תכניות פיתוח שכל אחת מהן בנפרד יכולה להביא לסופו של מקום מיוחד במינו זה.

מוסי רז: אני רוצה להגיד לכם, חברי וחברות הכנסת, שהאזור הזה תחום בחומת ההפרדה.

מוסי רז: חלקו נמצא בשטחים הכבושים וחלקו בתוך מדינת ישראל.

מוסי רז: לפני כחודש הופקדה תוכנית להקמת תחנת חשמל – תחנת משנה – מודיעין-רעות באזור זה, בשטח שבתוך ישראל, אשר לפי התכנון תיפגע באופן משמעותי ובלתי הפיך במסדרון האקולוגי, ותכלול גם כריתת עצים, לצורך הקמת התחנה ועמודי החשמל.

מוסי רז: כמו כן, לאחרונה מקדם משרד התחבורה תכנית לסלילת כביש חדש, כביש 4431, ממודיעין עילית לכביש 443 דרך עמק הצבאים.

מוסי רז: גם כאן, חלק מהכביש הזה עובר בשטחים הכבושים.

מוסי רז: משמעותם של מהלכים אלו היא חורבן העמק, פגיעה אנושה במגוון הביולוגי האדיר ויוצא הדופן המצוי במקום זה וניתוק המסדרון האקולוגי הארצי העובר באזור, מסדרון בעל חשיבות ארצית ראשונה במעלה.

מוסי רז: בעידן של משבר האקלים, של אוכלוסייה הולכת וגדלה, של תנופת בנייה מסיבית – ואנחנו יודעים שאנחנו מדינה של יותר מתשעה מיליון איש שגדלה ב-2% בשנה – אדוני היושב-ראש, כ-180,000 איש בשנה, רמת גן חדשה כל שנה – עלינו לשמור על כל פיסה של שטח פתוח שנוכל, בפרט אם מדובר בשטח בעל חשיבות נופית חשובה כל כך.

מוסי רז: כולי תקווה שכמו במקרה של עמק הצבאים הירושלמי, גם התושבים שנאבקים על עמק הצבאים במודיעין יצליחו במאבקם, וכולנו, אנשים ובעלי חיים, נרוויח מכך.

מנסור עבאס: תודה.

מוסי רז: אני בטוח, גברתי השרה, שתוכלי לעזור בנושא זה.

מוסי רז: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מוסי רז.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אלון טל, בבקשה.

אלון טל: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, חבריי חברי הכנסת, הסופר אדוארד אלבי פתח את הספר הקלאסי Desert Solitaire במשפט מאוד חשוב: הוא כתב שהוא חי ליד המקום הכי יפה בעולם, וישנם הרבה מקומות כאלה.

אלון טל: אני נחשפתי לעמק הצבאים לפני שנתיים כתושב אזור מודיעין, ופשוט נדהמתי.

אלון טל: ולכן, כבוד השרה, כשדיברתי עם הצוות של משרד התחבורה והערתי ש-4431 עלול לחסל את אחת הפינות הכי יפות וחשובות בארץ, קיבלתי תשובה מפתיעה: הטענה הייתה שמדובר בנמב"י, איזשהו מאבק של אנשים פריבילגיים מהאזור, ובעצם אין לזה חשיבות.

אלון טל: אני רוצה שתשמעי, ואני רוצה להזמין אותך לבוא איתי לסיור.

אלון טל: מה תמצאי שם?

אלון טל: בשנת 2005, זמן הקמת גדר ההפרדה, נמצאו, להפתעתם של העובדים, ממצאים ארכיאולוגיים מדהימים: מגדל רומי, כפר ביזנטי, וב-2018 גילו בכלל כפר שוקק חיים עד המרד של שנת 90, כפר יהודי שבעצם ששופך אור על אורח החיים שלהם.

אלון טל: אבל אנחנו לא מציינים רק את הארכיאולוגיה אלא את האקולוגיה.

אלון טל: הארגון הבין-לאומי לשמירת הטבע IUCN הגדיר לפני שנתיים את הצבי הארץ ישראלי כמין על סף הכחדה.

אלון טל: זה במשמרת שלנו.

אלון טל: אנחנו לא עושים מספיק לשמור על צבי שהוא הסמל של ארץ ישראל.

אלון טל: מסתבר שהריכוז הגדול ביותר של צבאים במרכז הארץ נמצא בעמק הצבאים שם, ליד כפר רות, וכביש 4431 הולך פשוט לחסל להם את בית הגידול.

אלון טל: אני רוצה לומר שמי שמגיע לשם בעונה כזאת ימצא שם גיאופיטים, ימצא שם את העירית המצויה, את החצב המצוי, רקפות, כלניות בקרוב.

אלון טל: זה מקום שאסור לחסל אותו.

אלון טל: אוכלוסיית ישראל הולכת להכפיל את עצמה ב-30 השנים הבאות.

אלון טל: איפה הילדים ילכו לשחק?

אלון טל: איפה הציבור הישראלי שמחפש מפלט מהעיר הסואנת ילך כדי להתאוורר?

אלון טל: קצת להתחבר לארץ ישראל היפה.

אלון טל: אני מקווה שהם ילכו לארץ הצבאים.

אלון טל: לכן, אנחנו חייבים לשקול מחדש את הכביש, או לפחות להבטיח שהכביש הזה יהיה במנהור ויציל את אחת הפינות היפות שעוד נותרו במרכז הארץ.

אלון טל: לכן, כבוד השרה, ראינו את האומץ שלך כשאת שקלת את כל השיקולים בעניין הרכבל בירושלים, ואני מבקש שבדרכך מתל אביב לירושלים תקפצי, נדאג לך לחמש דקות סיור, ואז תקבלי את ההחלטה בקשר לכביש.

אלון טל: בינתיים, אני מקווה שהכנסת תמשיך להעלות את מודעות הציבור.

אלון טל: תודה רבה.

מנסור עבאס: אלון טל.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, שלוש דקות, אדוני.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, אדוני השר, לפני כמה שבועות הגעתי לעמק הצבאים שבאזור מודיעין כדי לראות בעיניים – לראות בעיניים את פנינת הטבע המיוחדת הזאת שעכשיו מאיימים להחריב; לראות בעיניים את אוכלוסיית הצבאים שזהו בית הגידול שלה ושעכשיו עומדת בפני הכחדה; לראות בעיניים את משאב הטבע הירוק והיפה הזה רגע לפני שהולכים להחריבו.

יוראי להב-הרצנו: ראיתי בעיניים, ואני אומר בצורה הכי ברורה שיש: אסור לנו לשבת בחיבוק ידיים ולתת למשאב הטבע הזה להיעלם כלא היה.

יוראי להב-הרצנו: בימים האלה, תוכנית לסלילת כביש חדש, 4431, כביש גדול ורב-מסלולים, עומד לקום בין מודיעין עילית לכביש 443 ומאיימת להחריב את עמק הצבאים, שהוא אחד הגדולים בארץ.

יוראי להב-הרצנו: התוכנית כפי שהיא כתובה היום תפגע בצורה משמעותית במגוון הביולוגי האדיר ויוצא הדופן שיש בעמק ותביא לניתוק המסדרון האקולוגי הארצי העובר באזור, שהוא בין המסדרונות האקולוגיים השלמים הבודדים שנותרו בישראל.

יוראי להב-הרצנו: לא צריך לסלול כבישים?

יוראי להב-הרצנו: צריך.

יוראי להב-הרצנו: אוכלוסיית ישראל גדלה באופן משמעותי, ויש לדאוג לתשתיות מתאימות שייתנו מענים מתאימים לצרכים הגדלים של אזרחי ישראל.

יוראי להב-הרצנו: אבל השאלה – באיזה מחיר.

יוראי להב-הרצנו: שקלול המחיר עובר וחייב לעבור בסדרה של שאלות: האם נבחנו כל החלופות?

יוראי להב-הרצנו: האם מיצינו את הדרכים הפחות-הרסניות?

יוראי להב-הרצנו: האם התוכניות מביאות בחשבון שבעתיד התנועה שלנו תתבסס יותר על תחבורה ציבורית ופחות על מכוניות פרטיות?

יוראי להב-הרצנו: כי המחיר הזה הוא ברור: הרס משאב טבע יקר ערך ושלילה של היכולת ליהנות ממנו מאיתנו ומהדורות הבאים.

יוראי להב-הרצנו: קריטי בעיני לאזן בין הצורך לפתח ולבנות ובין הצורך לשמור על ערכי הטבע, בין שמדובר בלבנות כביש חדש ובין שמדובר בלבנות יחידות דיור.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו מוכרחים להביא בחשבון את השיקולים הסביבתיים ולבחון את החלופות האפשריות במטרה לצמצם את הנזק שנגרם לטבע.

יוראי להב-הרצנו: לשמחתי, גברתי השרה, בניגוד לממשלות הקודמות, אני יודע שאת מחויבת ושמת לנגד עינייך את נושא הסביבה בראש סדר העדיפויות ופועלת במרץ רב למעבר לתחבורה ציבורית על פני הנסיעה הפרטית.

יוראי להב-הרצנו: מאחר שזו המדיניות שלך וזו גם המדיניות של ממשלת ישראל, אני משוכנע שיימצא פתרון ראוי שיצמצם את הפגיעה במסדרון האקולוגי בעמק הצבאים ויציל את משאב הטבע היקר הזה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אלון טל ומוסי רז, הצורך להגן על עמק הצבאים הוא נכון, הוא צודק, הוא הכרחי כדי להגן על הסביבה, כי אנחנו חווים שינויים דרמטיים במשבר האקלים, ולא לטובה, כדי לשמור על זכויותיהם של הדורות הבאים, כי הטבע שייך להם לא פחות משהו שייך לנו.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה לחבר הכנסת יוראי להב הרצנו.

מנסור עבאס: תשיב שרת התחבורה והבטיחות בדרכים מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי המציעים, אני מאוד מאוד מודה לכם על הדברים שאמרתם כאן.

מרב מיכאלי: ניכר שהדברים בוערים בכם, ובאמת דיברתם מתוך מסירות ומחויבות מאוד מאוד גדולה לנושא הכל-כך חשוב הזה.

מרב מיכאלי: צריך להגיד, הנזקים האלה שנגרמים בעקבות פיתוח לאזורים פתוחים, לשטחים פתוחים, למקומות שבהם קורים דברים מופלאים של הטבע – הנזקים האלה הם בלתי הפיכים: מינים שנכחדים ולא חוזרים, אחר כך אנחנו מגלות בדיעבד על דברים שנפגעו שלא ידענו עליהם אפילו בזמן אמת, על המשמעות האקולוגית שיש להכחדה של מין או מינים, על המשמעות של איכות האוויר שאנחנו נושמות ונושמים לא רק במקום עצמו אלא בכל מקום אחר.

מרב מיכאלי: אין שום ספק שהחשיבות של האטה, ממש האטה, של תנופת – לא תנופת הפיתוח, כן צריך פיתוח, אבל הפיתוח על חשבון שטחים פתוחים ואתרי טבע – התנופה הזאת חייבת להיבלם, ואנחנו חייבות וחייבים לחשוב פעמיים.

מרב מיכאלי: במדינת ישראל נשארו לנו מעט מאוד שטחים פתוחים.

מרב מיכאלי: הנזק הסביבתי שנגרם כבר מתוך חוסר מודעות או חוסר אכפתיות או תיעדוף לא נכון של דברים – הנזק הסביבתי שכבר נגרם הוא עצום, ואסור לנו בשום אופן להמשיך אותו.

מרב מיכאלי: כמו שציינתם, אכן אני רואה את הדברים ככה באופן חד-משמעי, ואני אומרת את זה כשרת תחבורה, לא כשרת הגנת הסביבה או משהו שהוא כאילו, אלא אני חושבת ומאמינה באמת שאת כל הפיתוח שאנחנו עושות ועושים היום אנחנו חייבות לעשות מתוך הסתכלות סביבתית, שכן זה פשוט האינטרס שלנו כאן ועכשיו – לא רק לדורות הבאים אלא באמת כאן ועכשיו – לאיכות החיים שלנו ולקיימותה של מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: אם אנחנו נחריב את המקומות הפתוחים שלנו, יהיה מאוד מאוד קשה לחיות כאן ממש בזמן הקרוב.

מרב מיכאלי: לכן, כמו שאתם יודעות ויודעים, אני ביטלתי את כביש עמק האלה; לכן אני מאיצה באופן ניכר את חשמול התחבורה הציבורית וחשמול הרכבת; לכן העברתי יחד עם חברתי השרה להגנת הסביבה ושרת האנרגיה את החלטת הממשלה לתחבורה נקייה, שלראשונה שמה מדדים מאוד משמעותיים לעבור לתחבורה נקייה, ובאמת המעבר המסיבי לתחבורה ציבורית; וגם צריך להגיד, המאבק שלי ושל מפלגת העבודה למען החקלאות בימים אלה הוא בין השאר מפני שגם העיבוד החקלאי של שטחים במדינת ישראל הוא חלק מהשמירה על הקשר שלנו עם האדמה ועל השטחים הפתוחים שלנו.

מרב מיכאלי: לגבי הכביש הנדון, 4311 המתוכנן, אז קודם כול עוד אין לו תכנון סטטוטורי.

מרב מיכאלי: זה בשלב התחלתי במוסדות התכנון.

מרב מיכאלי: למרות זאת, למרות שהוא עדיין בעצם פורמלית לא הגיע לפתחי, הנחיתי ואני מנחה את כל גופי התכנון במשרד לחשוב ולהשקיע מאמץ גדול במציאת אלטרנטיבות שישרתו את מי שבכל זאת זקוקים וזקוקות לפתרונות.

מרב מיכאלי: אנחנו מדברות גם על מודיעין וגם על מודיעין עלית, שבאמת מוצאים ומוצאות את עצמם כבר באיזה סד, ואנחנו צריכות וצריכים למצוא להם פתרון תחבורתי.

מרב מיכאלי: נכון שהמסה של הפתרון הזה, לשיטתי, צריכה להיות במעבר לתחבורה ציבורית, ובכל זאת גם התחבורה הציבורית - - -

מוסי רז: במודיעין עילית גם ככה משתמשים בתחבורה ציבורית.

מרב מיכאלי: אבל לא במודיעין, ולכן מעבר להשקעה האדירה במעבר לתחבורה ציבורית, צריך יהיה למצוא פתרון.

מרב מיכאלי: אני לא רוצה להתעלם מהצרכים התחבורתיים שהביאו למחשבה על הכביש הזה מלכתחילה, ולכן כאמור אני הנחיתי ומנחה את כל הגורמים במשרד שלי לחפש פתרונות אלטרנטיביים.

מרב מיכאלי: זה מורכב מאוד, הסיפור שם, אני לא איכנס כאן לבעייתיות בצומת שילת, למה קשה לעשות שם מחלף, לא בטוח שבכלל יהיה אפשרי, אבל אנחנו נחפש כל דרך כדי למצוא פתרונות למה שדורש פתרון ולשמור על המקום היקר הזה בלי באמת להזיק לו.

מרב מיכאלי: אז אנחנו עוד נדבר בהמשך.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה לשרה מרב מיכאלי.

מנסור עבאס: אתם מציעים להעביר את זה ל-?

מרב מיכאלי: לוועדת הפנים.

מנסור עבאס: לוועדת הפנים ואיכות הסביבה?

מנסור עבאס: השרה מסכימה.

מנסור עבאס: אז אנחנו מצביעים על ההעברה של ההצעה לסדר-היום לוועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: הפגיעה במסדרון האקולוגי בעמק הצבאים.

מנסור עבאס: נא להצביע.

יוראי להב-הרצנו: - - - הפיתוח של הכביש זה הפיתוח הכלכלי של האזור.

יוראי להב-הרצנו: איזה שינוי.

מנסור עבאס: נא להצביע, חברים.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: שמונה חברי כנסת בעד ההצעה לסדר-היום בנושא פגיעה במסדרון האקולוגי בעמק הצבאים, והיא עוברת לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

מנסור עבאס: << הלסי >> התנהלות המכון הרפואי לבטיחות בדרכים במשרד הבריאות (מרב"ד) << הלסי >>

מנסור עבאס: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: התנהלות המכון הרפואי לבטיחות בדרכים במשרד הבריאות, מרב"ד, שמספרן 1357, 1365, 1366, 1367 ו-1373, של חבר הכנסת אורי מקלב וחברי כנסת נוספים.

מנסור עבאס: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מי השר שעונה?

יואל רזבוזוב: אני - - -

אורי מקלב: אתה עונה בשם שר הבריאות?

אורי מקלב: במקום שר הבריאות.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים להעלות הצעה דחופה לסדר-היום על התנהלות המרב"ד.

אורי מקלב: מרב"ד זה ראשי תיבות של מכון רפואי מוסמך לבדוק בדיקות בריאותיות וכשירות לנהיגה, שנקרא המכון הרפואי לבטיחות בדרכים.

אורי מקלב: זה נמצא תחת האחריות של משרד הבריאות, אבל הוא נותן את השירותים עבור משרד התחבורה לכמה סקטורים שמבקשים רישיון נהיגה.

אורי מקלב: התהליך לקבלת רישיון נהיגה, תחילת לימוד הנהיגה או חידוש רישיון נהיגה, צריך לעבור דרך המכון.

אורי מקלב: המכון מטפל בטח במעל ל-50,000 פונים – זה היה כבר לפני כמה שנים – מתוכם יש 30,000 או 20,000, 25,000 נהגים שאמורים להיות נהגים ציבוריים, נהגי טנדרים, נהגי אוטובוסים, משאיות.

אורי מקלב: מי שרוצה ללמוד נהיגה על אוטובוס, על משאית, צריך לעבור ולקבל כשירות מהמרב"ד, ומי עוד?

אורי מקלב: נהגים שיש להם מוגבלות גופנית שמאפשרת או שלא מאפשרת, נהגים מקצועיים מעל גיל 70 וחולים, אנשים עם מגבלה פיזית, צריכים לעבור דרך המרב"ד, כך שיש עשרות אלפים שכל שנה צריכים להגיע למרב"ד.

אורי מקלב: חבריי חברי כנסת, אני רוצה להגיד לכם שאני לא מכיר שירות ממשלתי לקוי כמו המרב"ד.

אורי מקלב: פשוט מתעללים באנשים, תורים ארוכים לאין-ערוך, חודשים לתור, חודשים לתשובה.

אורי מקלב: תשובות מקבלים לא במייל – בדואר, וזה עוד יותר מסרבל את הדברים.

אורי מקלב: אין עם מי לדבר ואין מי שיענה.

אורי מקלב: אם אתה רוצה לברר – שעות וימים רבים שצריך לחכות כדי לקבל את התשובה.

אורי מקלב: הסבל של אותם אנשים הוא סבל רב.

אורי מקלב: אדוני השר, יש לנו מחסור בנהגי אוטובוסים, נהגים ציבוריים, מחסור.

אורי מקלב: תדבר עם כל חברת תחבורה ציבורית, היא תגיד לך: תביא לי 1,000 נהגים, 2,000 נהגים.

אורי מקלב: חלק מהסיבה שאין להן זה תהליך לימוד הנהיגה.

אורי מקלב: כשאדם צריך לחכות לדבר שהוא רוצה, הוא צריך ללמוד שנה את הנהיגה, וזה בסדר, סביר, אולי אפילו פחות משנה.

אורי מקלב: אבל לחכות שנה רק לאישורים?

אורי מקלב: גם העלות מאוד יקרה.

אורי מקלב: 1,000 שקל לפגישה עם המרב"ד זה הרבה כסף.

אורי מקלב: זה הרבה כסף.

אורי מקלב: זה לא רק הרבה כסף, אלא גם כדי להתייעל, הם לקחו חברה חיצונית שנותנת להם חלק מהשירותים.

אורי מקלב: אבל החברה הציבורית הפרטית הזאת כנראה מוגבלת בדברים שהיא יכולה לתת להם שירות.

אורי מקלב: אז מגיע להם לקוח או אזרח, שמתברר להם שהם לא יכולים לאשר אותו וזה קצת יותר מסובך, אז שולחים אותו חזרה למרב"ד, ואז הוא נדרש לשלם עוד פעם 1,000 שקל.

אורי מקלב: ואם הוא מתווכח ולא נענה ועומד על הזכויות שלו, זה תהליך ארוך אם הוא כן מקבל או לא מקבל.

אורי מקלב: אנחנו כבר דנו בכנסת, אני לא יודע אם גם בתקופה שלך כחבר כנסת; ועדות שונות דנו בזה.

אורי מקלב: היו הבטחות שהעניין הזה ישתנה.

אורי מקלב: אמרו: קורונה, הקורונה לא נותנת לשנות, אין תקציב.

אורי מקלב: אנחנו כבר חצי שנה – התירוץ הזה של קורונה כבר לא יכול לשמש אותנו.

אורי מקלב: יגיד לך היושב-ראש שהינה הוא אחרי הקורונה ויש תקציב והוא מקבל כספים רבים.

אורי מקלב: בכל אופן, אדוני השר - - -

מנסור עבאס: משפט סיום.

אורי מקלב: לא, אתה ניחשת שזה שלוש דקות, לא הפעלת שעון, אני ראיתי.

אורי מקלב: מד הזמן שלך לא אובייקטיבי בעניין הזה.

אורי מקלב: כשאני לא רואה שגם אחריי יש מישהו בתור, אולי אחריי עוד מישהו יספיק לבוא, אז מבחינת קיצור סדר-היום, זה בסדר.

אורי מקלב: אדוני השר, יש עוד בעיה אחת חמורה.

אורי מקלב: אדוני השר – כשיש קושי כזה, למה זה גורם לאנשים?

אורי מקלב: להימנע ולהסתיר את החולי.

אורי מקלב: כשאדם יודע שיש לו משהו רפואי, הוא יכול לא לדווח על זה.

אורי מקלב: אם זה הולך בסדר הרגיל, הוא יעשה את זה, אבל אנחנו גם גורמים לאנשים לחטוא ולהטות ובעצם לעשות שקר בנפשם.

אורי מקלב: אני אומר את זה במאמר מוסגר.

אורי מקלב: יותר מזה, בסך הכול יש שני מקומות בארץ, בתל אביב ובחיפה, שנותנים את השירות הזה, וכמה זמן הם פתוחים?

אורי מקלב: שעות מעטות בשבוע.

אורי מקלב: אני לא אגזים, יכול להיות שאפילו שעה.

אורי מקלב: שעות מעטות לשירותים שצריכים לתת לכל כך הרבה אנשים אחרי תאונות דרכים, אנשים שנהיו מוגבלים, אנשים שחוששים לכשירות שלהם.

אורי מקלב: אבל בעיקר, הרוב זה אנשים שהם נהגים ציבוריים.

אורי מקלב: יש מחסום, אין מה לעשות.

אורי מקלב: אם אתה תשאל במגזר שלך יגידו כמה עוול.

אורי מקלב: אני גם קיבלתי פניות מהמגזר הערבי, שם הרבה הרבה לומדים להיות נהגי משאיות ומחכים לזה, ואדם צריך לחכות שנה רק לקבל אם הוא יכול ללמוד או לא יכול ללמוד.

אורי מקלב: מה הוא יעשה בינתיים?

אורי מקלב: הוא גם לא יודע מה – אם הוא לא כשיר אז הוא לא יודע מה לעשות, ואז הוא מתייאש והוא לוקח דברים אחרים.

אורי מקלב: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה רבה, חבר הכנסת אורי מקלב.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב בן צור – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; חבר הכנסת אבי מעוז – אינו נוכח; חבר הכנסת פטין מולא – אינו נוכח.

מנסור עבאס: ישיב, בשם שר הבריאות, השר יואל רזבוזוב, שר התיירות.

יואל רזבוזוב: אתה משתפר מפעם לפעם.

יואל רזבוזוב: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להקריא בפניכם את תשובת שר הבריאות כפי שהיא נמסרה לידי.

יואל רזבוזוב: המכון הרפואי לבטיחות בדרכים, המרב"ד, מוסמך לערוך בדיקות רפואיות עבור רשות הרישוי מכוח תקנות התעבורה ולתת המלצה בדבר כשירותם הרפואית לנהיגה של אזרחים המופנים אליו לבדיקות.

יואל רזבוזוב: כפועל יוצא מכך, מטרתו העיקרית של המרב"ד היא לצמצם היקפי תאונות דרכים הנובעות בשל אי-כשירות רפואית ואישיותית של אזרח, העלולות לגרום להיפגעות ואף למוות הן של הנהגים עצמם והן של משתמשי הדרך השונים.

יואל רזבוזוב: ככלל, לא נדרשת בדיקה במרב"ד אלא אם ישנה בעיה רפואית מוצהרת, למעט מקרים של בקשה לרכב ציבורי וכבד, כפי שציין כאן חבר כנסת מקלב.

יואל רזבוזוב: כאשר אזרחים מבקשים להוציא רישיון לאוטובוס, מונית, משאית וכו' כמנוי בחוק, הם נדרשים להגיע לבדיקות כשירות נהיגה רפואית ואישיותית לפני הוצאת הרישיון, זאת בשל הסיכון האפשרי שלהם על הכביש בשל מאפייני הרכב והיקף הנהיגה ומאפייני הדרך.

יואל רזבוזוב: במציאות הנוכחית ולנוכח העומס הקיים, לא ניתן לתעדף מבקשי רישיון לנהיגה ציבורית על פני חולים, נכים וקשישים המדווחים למרב"ד.

יואל רזבוזוב: יש לזכור כי אדם המבקש רישיון מהווה סכנה עתידית ולא עכשווית, כלומר מהווה סכנה פוטנציאלית, לעומת האזרח שנוהג כרגע על הכביש ועלול לסכן את חייהם של האחרים וגם שלו.

יואל רזבוזוב: הדבר דורש התייחסות מהירה הרבה יותר לאור המסוכנות שלו לתאונה אפשרית.

יואל רזבוזוב: יש מקרים שבהם המרב"ד, לנוכח הסיכון הרב, כאמור, נדרש להתלות רפואית את הרישיון עד גמר הבדיקות.

יואל רזבוזוב: במשרד הבריאות מודעים למצב הקיים של זמני מענה ארוכים, והנהלת המשרד פועלת במסגרת הכלים והאמצעים הקיימים לרשותה כלהלן: הותאמה מערכת מחשוב חדשה משותפת למשרדי הבריאות והרישוי, הכוללת מעל 30 סניפים ברחבי הארץ, לרבות יועצים וספקים.

יואל רזבוזוב: הרופאים ממלאים פרוטוקול ממוחשב וחותמים על ההליך כולו בטרנספורמציה לעבודה ללא נייר.

יואל רזבוזוב: בתחום השירות – הועלה אתר אינטרנט חדש, עודכנו מסמכים, הועלו מכתבים, כך שהאזרח יכול להוריד אותם בקלות.

יואל רזבוזוב: מכשירי הפקס עברו למיילים, נפתחה תיבת פניות למרב"ד, פותח לינק למילוי טפסים והצהרות בריאות, לקיצור הליך הטיפול.

יואל רזבוזוב: במטרה לקצר את זמני המענה הוכשרו שלושה ספקים בשנתיים האחרונות לביצוע בדיקות: פמי פרימיום, שהוא ספק של משרד התחבורה, המיועד לביצוע בדיקות כשירות רפואיות לנהיגה למבקשי רישיון לרכב ציבורי וכבד, ושני מכונים – קינן שפי, הפועל בתל אביב, ומדיטון, הפועל בבאר שבע.

יואל רזבוזוב: בתוכנית העבודה השנתית הוגשו תוכנית עבודה מפורטת, כולל התייחסות לתקינה, הרחבת מיקור חוץ כשירות רפואית לנהיגה, תקציב ופיתוח תשתיות הכשרה, בקרה ומחשוב, בדגש על פיתוח אזור אישי, אוטומציה ולוגיקה במערכת לקיצור תורים.

יואל רזבוזוב: המטרה העומדת בפני משרד הבריאות היא לתת מענה מקצועי וראוי, שיבטיח את בטיחותו וחייו של כלל הציבור הנדרש לשירותי תחבורה, אם בעצמו, אם באמצעות תחבורה ציבורית, ובו בזמן לשפר את השירות לכל הנדרשים לקבלת שירותי מרב"ד.

יואל רזבוזוב: האם אתה, חבר הכנסת מקלב – אתה זה שהצעת – מסתפק בתשובה או רוצה להעביר את הנושא הזה לדיון בוועדה?

אורי מקלב: למעקב.

יואל רזבוזוב: איזו ועדה?

אורי מקלב: כלכלה.

יואל רזבוזוב: ועדת כלכלה?

יואל רזבוזוב: אז אני מבקש שנצביע על להעביר את זה לוועדת כלכלה.

יואל רזבוזוב: זה נושא מאוד חשוב.

יואל רזבוזוב: אני, אגב, נחשפתי – אני רואה את התשובות של משרד הבריאות, אבל תמיד טוב לקבל נתונים מהשטח, יכול להיות שזה לא תואם.

אורי מקלב: - - - עשרות עשרות פניות של אנשים - - -

יואל רזבוזוב: כן, חשוב להזהיר, חשוב שיהיה דיון על זה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, השר.

מנסור עבאס: אנחנו נצביע על העברת ההצעה לסדר-היום לוועדת הכלכלה.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: ארבעה חברי כנסת בעד.

מנסור עבאס: אני קובע שההצעה לסדר-היום בנושא: התנהלות המכון הרפואי לבטיחות בדרכים במשרד הבטיחות (מרב"ד), עוברת לדיון בוועדת הכלכלה.

מנסור עבאס: << הלסי >> בחינת השפעת חוק המצלמות במעונות היום << הלסי >>

מנסור עבאס: הצעה לסדר-היום בנושא: בחינת השפעת חוק המצלמות במעונות היום, מס' 1317, של חבר הכנסת אופיר כץ.

מנסור עבאס: בבקשה, אדוני.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש מיקי לוי - - -

מנסור עבאס: כן, אדוני, בבקשה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, אני עכשיו באתי מוועדת כספים בריצה.

אופיר כץ: זה באמת לא בסדר - - -

מיקי לוי: היו מחכים לך.

אופיר כץ: לא, מלחיצים אותי שמגיע השר, מסכם.

אופיר כץ: אני בוועדת כספים, מצביע, ואז אני צריך לרוץ לפה.

מיקי לוי: ההוראה ליושב-ראש ועדת כספים - - -

אופיר כץ: לא, הוא הפסיק, אבל זה לא תקין שאני יושב בוועדת כספים - - -

ינון אזולאי: אופיר, למה הביאו אותנו?

ינון אזולאי: רבע שעה - - -

אופיר כץ: שתי הצבעות, מיקי, שתי הצבעות היינו.

ינון אזולאי: שידעו כמה שעות בשביל רבע שעה שעכשיו היינו.

ינון אזולאי: מה יצא מזה?

מיקי לוי: - - - העובדים פה.

מיקי לוי: יש הוראה חד-משמעית להפסיק את זה ברגע שאתם צריכים - - -

אורי מקלב: מי עונה לך?

אופיר כץ: מי עונה לי?

ינון אזולאי: היושב-ראש אמר כמו שהוא אמר.

ינון אזולאי: זה קרה בדיוק כמו שהוא אמר.

ינון אזולאי: מה שהוא אמר – זה קרה.

אופיר כץ: למה שלוש דקות?

אופיר כץ: התכוננתי ליותר.

אופיר כץ: לא הרבה יותר.

מנסור עבאס: בבקשה.

אופיר כץ: רגע, אבל אנחנו מחכים לו או שאני מתחיל?

מנסור עבאס: אתה יכול להתחיל.

אופיר כץ: לחכות, מיקי?

מיכאל ביטון: אני פה.

אופיר כץ: אה, הינה.

אופיר כץ: טוב, תיתן לי רק דקה, בסדר?

אופיר כץ: תודה.

אופיר כץ: ראשית אני רוצה להודות ליושב-ראש הכנסת מר מיקי לוי, שאישר את העלאת הנושא החשוב הזה.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות נכנס לתוקף באופן מלא בספטמבר 2020.

אופיר כץ: החוק קובע שבכל מעון יום פרטי שנמצאים בו מעל שבעה פעוטות יותקנו מצלמות לשם הגנה על הפעוטות.

אופיר כץ: מטרת הצעת החוק היא מבורכת וחשובה – הפיקוח והבטיחות על הקטנטנים שלנו.

אופיר כץ: במשך כשנתיים וחצי אני עוסק בנושא של ההתעללות בפעוטות, מאז ההתפוצצות של פרשת כרמל מעודה.

אופיר כץ: אני מקדם את הצעת החוק שלי להחמרת ענישה למתעללות, שיקבע כי כל מי שתתקוף או תתעלל בפעוט תשב בכלא, זאת לאור העונשים המגוחכים והביזיוניים שניתנים היום בבתי המשפט.

אופיר כץ: בנוסף, אני מקיים דיונים בוועדות הכנסת על נושאים נוספים בתחום התנהלות המשטרה והפרקליטות, הפיקוח הכולל, מעטפת שיקומית ועוד.

אופיר כץ: בכל יום שעובר אני מקבל פניות מהורים; מקרים חדשים של אלימות וכאב מגיעים אליי.

אופיר כץ: לפחות פעמיים בשבוע אני מקבל תמונה או סרטון שבאמת קורעים את הלב על איך שפוגעים בילדים שלנו.

אופיר כץ: כל שבוע משפחה חדשה מצטרפת למעגל הכואב הזה של נפגעי עבירה.

אופיר כץ: כל שבוע אני רואה איך התופעה הזו הולכת ומתרחבת – פשוט מכת מדינה.

אופיר כץ: לצערי, חוק המצלמות כיום אינו ממלא נאמנה את מטרתו.

אופיר כץ: יש בו חורים רבים וליקויים.

אופיר כץ: הטלת האחריות לצפייה במצלמות בחוק היא על המשטרה.

אופיר כץ: כבר בדיונים של החוק המשטרה התריעה כי אין ברשותה את כוח האדם המספיק לטיפול בנושא.

אופיר כץ: ואכן אנחנו רואים את זה בשטח.

אופיר כץ: לפני חודש הגיע אליי מקרה של גן בראש העין.

אופיר כץ: תלונה שנסגרה 24 שעות אחרי הגשתה, בלי שצפו בכלל במצלמות.

אופיר כץ: רק אחרי שהצילומים התפרסמו גילו שם אלימות מזעזעת, והחקירה נפתחה מחדש.

אופיר כץ: מקרה נוסף שהגיע אלי הוא על גן בכפר יונה.

אופיר כץ: המשטרה עדיין לא צפתה צילומים.

אופיר כץ: היא אומרת להורים שאין לה את כוח האדם המספיק.

אופיר כץ: לצערי, אלו לא דברים נקודתיים בלבד.

אופיר כץ: אני נחשף פעם אחר פעם להשלכות של זה שהמשטרה פשוט לא צופה במצלמות: חקירות שמתעכבות, מתעללות שממשיכות לעבוד בגנים, תיקים שנסגרים, נשות צוות בגן שמשחיתות ומשבשות ראיות.

אופיר כץ: זה פוגע בילדים של כולנו.

אופיר כץ: בנוסף, בחוק ישנה אפשרות למפקחים של משרד העבודה והרווחה דאז – כיום משרד הכלכלה, ובעתיד משרד החינוך, בתקווה – לצפות במצלמות.

אופיר כץ: אך יש תנאי: חובת הגשת תלונה במשטרה כדי שהמפקחים יצפו בהן.

אופיר כץ: זה מבטל את שגרת הפיקוח, לא מאפשר למפקחים לצפות באופן שוטף כדי לזהות אלימות במידה שההורים לא יכולים לזהות.

אופיר כץ: אין פה פיקוח אמיתי, אלא רק בדיעבד.

אופיר כץ: אין אכיפה, אין השגחה, המצלמות לא נבדקות בשוטף.

אופיר כץ: בנוסף, יש איסור על הצבת מצלמות און-ליין לגננות שמעוניינות בכך, וחסימת האפשרות הזו להורים שגם הם מעוניינים לשלוח את ילדיהם לגן כזה.

אופיר כץ: והדבר החמור ביותר הוא שאין באמת אכיפה על התקנת המצלמות.

אופיר כץ: מספר המפקחים זעום; אף אחד לא יודע באיזה גן יש מצלמות או אין מצלמות כי אף אחד לא בודק.

אופיר כץ: התחום הזה מופקר.

אופיר כץ: אני פועל יחד עם עמותה של מלאכים, שנקראת מטה המאבק נגד התעללות בגיל הרך.

אופיר כץ: הם מוצפים בפניות על גנים שלא שמים בהם מצלמות, שאין יכולת אמיתית לפקח.

אופיר כץ: תבינו, הדבר הזה גורם ישר לסגירת תיקים.

אופיר כץ: מתוך 248 תיקים שנפתחו בארבע השנים האחרונות, כ-70% מהתיקים נסגרו בגלל חוסר ראיות.

אופיר כץ: זה מטורף.

אופיר כץ: יש פה יותר אלימות ממה שאתם חושבים.

אופיר כץ: זה נמצא לידכם, בעיר שלכם, בשכונה שלכם; זה לא משהו שרואים רק בכותרות או במהדורות, זו תופעה שקורית לנו מאחורי הבית, ואנחנו חייבים לעקור אותה מהשורש.

אופיר כץ: זו החובה שלנו להגן על הילדים האלו ולמנוע את המקרים הבאים באמצעות הרתעה ואכיפה.

אופיר כץ: אני מבקש מכם להצביע בעד העברת ההצעה לסדר-היום לדיון בוועדה זכויות הילד, אשר לה הסמכויות לדון ולשנות את חוק המצלמות במידת הצורך.

אופיר כץ: שם גם חוקקנו את חוק המצלמות.

אופיר כץ: תודה רבה.

אופיר כץ: ותודה, אדוני היושב-ראש, שאפשרת לי מעבר לזמן.

אופיר כץ: תודה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אופיר כץ.

מנסור עבאס: ישיב סגן שרת הכלכלה יאיר גולן, בבקשה.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כידוע, חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום מטיל חובה על כל מסגרת שבה שוהים שבעה פעוטות ומעלה בהתאם לסטנדרט הקבוע בחוק.

יאיר גולן: יישום החוק, שהחל אך לפני כשנה, מהווה צעד נוסף שהוביל משרד הכלכלה – למעשה, היום משרד הכלכלה והעבודה – לשיפור איכות הטיפול בגיל הרך בישראל.

יאיר גולן: לצד זאת, אושרו תקנות חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות – תנאים לפעילות של מעון יום לפעוטות – שנת התשפ"א, 2021.

יאיר גולן: מהלכים אלה נותנים ביטוי לחשיבות שרואה המשרד בהבטחת שלומם, בטיחותם והתפתחותם התקינה של תינוקות ופעוטות בישראל.

יאיר גולן: נכון להיום, השפעות החוק כבר ניכרות בשטח, ואלפי מצלמות כבר הותקנו הן במעונות סמל – כמובן, אלה שמפוקחים ישירות על ידי המשרד – והן במעונות פרטיים.

יאיר גולן: זאת, וחשוב לציין זאת, לצד פטורים שניתנו בהתאם לסעיפי החוק, לאור התנגדות הורים או מקום מגורים, וגם מקרים כאלה חווינו.

יאיר גולן: בהתאם לחוק, וכפי שציינת בפנייתך, חבר הכנסת כץ, מי שרשאי לחזות בתוצרי המצלמות הם משטרת ישראל, רשויות התביעה וגורמי הפיקוח במשרד.

יאיר גולן: לצד זאת, רשאית משטרת ישראל לאפשר להורה של פעוט לצפות בצילומים ככל שאין בכך להביא לידי שיבוש הליכי חקירה ומשפט.

יאיר גולן: בהתאמה, לאחר שמתקבל דיווח חריג ממעון, גורמי המקצוע באגף בוחנים, בהתאם לנסיבות, את הצפייה במצלמות ומקבלים החלטות בהתאם.

אופיר כץ: זה לא קורה.

יאיר גולן: לאור האמור, ולאור שיתוף הפעולה ההדוק הקיים בין משטרת ישראל למשרדנו בהיבט זה, אכן קיימת העדפה שפניות המעלות חשד להתעללות ייבדקו בשיתוף משטרת ישראל על מנת לייעל ולזרז את תהליכי הבדיקה בהמשך.

אופיר כץ: אדוני סגן השר, אדוני סגן השר, אני חייב לעצור אותך בקטע הזה.

אופיר כץ: זה ממש לא נכון.

אופיר כץ: יש לי המון המון מקרים שמגשים תלונה, והם לא בודקים את המצלמות.

אופיר כץ: הם סוגרים את התיק אחרי 24 שעות.

אופיר כץ: אי-אפשר לבדוק שום מצלמה ב-24 שעות.

אופיר כץ: מה שרשמו לך פה, אני אומר לך מהשטח, הוא לא קורה, ועשיתי על זה הרבה דיונים.

יאיר גולן: חבר הכנסת כץ, אתה יודע, אני לא מפקפק בזווית, במה שאתה אומר.

אופיר כץ: אני מההורים - - - מההורים.

יאיר גולן: אני חושב – תראה, אני בעיקר מתייחס למציאות כפי שהיא מוכרת במשרד.

אופיר כץ: לא.

אופיר כץ: אני סיפרתי לכם שהמשטרה, שהוא לא נכון.

יאיר גולן: בסדר.

יאיר גולן: אני אומר, אני יכול להתייחס למה שמוכר אצלנו במשרדנו.

ינון אזולאי: - - -

יאיר גולן: יכול להיות שיש באמת חריגות.

יאיר גולן: אני אשמח ללבן את זה בהמשך.

יאיר גולן: אבקש להדגיש כי טיפול בפניות המעלות חשד להתעללות בפעוטות מצוי בראש סדר העדיפויות של המשרד, וכי אין בהעברת סמכות הבדיקה למשטרה כדי לאיין את סמכויות המשרד בנושא, שיופעלו בשים לב ובהתחשב בבדיקה המתבצעת על ידי המשטרה.

יאיר גולן: כידוע, בימים הקרובים צפויה לעבור האחריות על אגף מעונות היום לאחריות משרד החינוך.

יאיר גולן: אני יודע שהנושא הזה עדיין נדון – כן, לא, כן, לא.

יאיר גולן: אני מתייחס לזה כרגע בהתאם להחלטה הקודמת של הממשלה, ההחלטה שהתקבלה ב-19 ביולי שנת 2021, החלטת ממשלה 133.

יאיר גולן: האגף ישמח כמובן לקחת חלק בדיון המעקב שיעסוק בנושא, בנושא יישום החוק, כאשר לדיון זה יש לזמן כמובן את משרד החינוך.

יאיר גולן: בימים אלו נוקט המשרד מאמצים רבים לקידום מעבר תחום הגיל הרך למשרד החינוך, מהלך שיש בו הובלה לשינוי מהותי בתפיסת החינוך לגיל הרך ולטיפול בפעוטות בישראל.

יאיר גולן: חבר הכנסת כץ, כל שאני יכול להוסיף במעמד זה הוא שאני אשמח לקבל תלונות שמעידות על כך שמה שאמרתי עכשיו הוא לא מדויק.

יאיר גולן: נדון בזה בכובד ראש.

יאיר גולן: ואם צריך לקבל החלטות אחרות, אז נקבל החלטות אחרות.

אופיר כץ: אני אעביר לכם.

אופיר כץ: יש לי הרבה לשנות.

יאיר גולן: אין שום בעיה.

יאיר גולן: אין שום בעיה.

יאיר גולן: אני, אתה יודע, אני חושב שתינוקות ישראל יקרים לכולנו.

יאיר גולן: אף אחד לא מזלזל בנושא הזה.

יאיר גולן: אם הנתונים שמצויים בידי המשרד אינם מדויקים, אני אשמח ללמוד על טעותי ולטפל בעניין הזה.

אופיר כץ: לא.

אופיר כץ: החלק של המשטרה.

יאיר גולן: אני מברך על הדיון בכנסת.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר כץ, רוצה להעביר את זה לוועדה?

אופיר כץ: לזכויות הילד, שם חוקק החוק.

מנסור עבאס: לזכויות הילד?

אופיר כץ: כן.

יאיר גולן: בסדר גמור.

יאיר גולן: אני חושב שזה דבר הגיוני ונכון.

אופיר כץ: שם חוקק החוק.

אופיר כץ: נכון להמשיך, מכוון שהנושא - - -

אופיר כץ: בעקבות הצעה של חבר הכנסת ג'בארין.

אופיר כץ: חבר הכנסת כץ, כיוון שהנושא הזה הוא נושא שבאמת בנפשנו וילדי ישראל יקרים לכולנו, ואני חושב שבנושא הזה, אפשר לומר, אין פה הבדלי דת, גזע ומין במשכן המכובד הזה, וגם לא בקרב אזרחי ישראל, אז אני חושב שנכון להמשיך לדון בנושא הזה, להעביר אותו לוועדה ככל שתמצא לנכון ולהמשיך ולברר את הנושא לאשורו.

אופיר כץ: וכאמור, אני מבין שכרגע הנושא נמצא עדיין באיזשהו חוסר יציבות, נושא המעבר למשרד החינוך.

אופיר כץ: ואני אשמח לעדכן בימים הקרובים בנושא הזה.

אופיר כץ: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, סגן השר יאיר גולן.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על העברץ ההצעה לסדר-היום: בחינת השפעת חוק המצלמות במעונות היום, לוועדת - -

אופיר כץ: הוועדה לזכויות הילד.

מנסור עבאס: - - זכויות הילד.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: ארבעה חברי כנסת בעד.

מנסור עבאס: ההצעה לסדר-היום עוברת לוועדה לזכויות הילד.

מנסור עבאס: [מס' מ/1470; דברי הכנסת, חוב' י"א, ישיבה 85; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו נכנסים לישורת האחרונה של סדר-היום.

מנסור עבאס: הישורת האחרונה.

יצחק פינדרוס: מה עכשיו?

מנסור עבאס: הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018) (תיקון מס' 6), התשפ"ב–2021, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מנסור עבאס: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת מיכאל מרדכי ביטון.

יצחק פינדרוס: הצעת חוק ישראל היום של הקואליציה.

ועדת הכלכלה): זכות אבותיך בבית הזה.

ועדת הכלכלה): בטרם אתחיל עם החוק, אדוני היושב-ראש - - -

יצחק פינדרוס: - - - לתת כסף לערוץ 12, לערוץ 13, סתם – זו הצעת החוק.

יצחק פינדרוס: זו הצעת החוק.

ועדת הכלכלה): לא, לא נכון.

ועדת הכלכלה): לא נכון.

מנסור עבאס: טוב, אתה ראשון הדוברים, חבר הכנסת פינדרוס.

ועדת הכלכלה): חבר הכנסת פינדרוס, אתה תהיה כבית הלל, שהקדימו דברי חבריהם לדבריהם.

ועדת הכלכלה): אופיר כץ, אני רוצה לשבח אותך, גם על השעה שאתה נמצא פה ומטפל בנושא כנגד אולם ריק בלילה, מטפל בביטחונם של התינוקות ועתידם, ולשבח אותך גם שידעת לייצר שפה משותפת עם היושב-ראש.

ועדת הכלכלה): גם כשיש אופוזיציה וקואליציה, אפשר לעשות עבודה, עבודת תוכן אמיתית למען האזרחים, ואתה עושה את העבודה הזאת.

ועדת הכלכלה): אתה עושה את העבודה הזאת.

ועדת הכלכלה): אני רוצה לשבח אותך.

ועדת הכלכלה): בחדר אצלי, חבר הכנסת גפני, יושבים עכשיו שר החקלאות, המנכ"לית והארגונים של מגדלי העופות.

ועדת הכלכלה): אנחנו כבר יומיים בתהליך של הסכמות.

ועדת הכלכלה): אנחנו הבאנו כבר 70% מההסכמות לוועדת כלכלה והצבענו על הסעיפים המוסכמים בתקנת ההטלה.

ועדת הכלכלה): אני רוצה לקרוא גם לשר החקלאות ושר האוצר, גם למגדלים וגם לארגונים: שתהא השעה הזאת שעת רצון.

ועדת הכלכלה): קבעתי להם מחר מועד מיוחד בוועדה, יום חמישי.

ועדת הכלכלה): אני פה מיום ראשון – דיוני ועדות.

ועדת הכלכלה): מחר הבן שלי ברגילה – בגולני – רציתי להיות איתו.

ועדת הכלכלה): אמרתי לו: אני הולך לחקלאים.

ועדת הכלכלה): הוא אומר לי: אבא, תעשה מה שצריך.

קריאה: - - -

ועדת הכלכלה): כן, הוא אמר: אבא, תעשה מה שצריך.

ועדת הכלכלה): אם יש שליחות לחקלאות, אתה יכול.

ועדת הכלכלה): למה אני מספר את זה?

ועדת הכלכלה): שנעלה ברכה בידינו, שנשב הלילה בכבוד, שכל צד יתגמש, יהיה יצירתי, ירגיש את הכאב של האחר, את החששות, את הדאגות.

ועדת הכלכלה): כולם רוצים לולים בעתיד – לולים של מרחבים, לולים ללא כלובים, לולים שמקטינים את הסכנה לשפעת ומחלות, מורחקים מתוך מרכזי היישוב.

ועדת הכלכלה): כולנו רוצים את זה.

ינון אזולאי: כולם רוצים שתהיה פרנסה.

ועדת הכלכלה): יפה.

ועדת הכלכלה): אנחנו לא רוצים לפגוע בעולים מצפון אפריקה שיישבו את גבול הלבנון, לא רוצים לפגוע בדור המייסדים והחלוצים ששלחנו אותם בשנות החמישים והשישים לאדמת טרשים שקשה לגדל בה ירקות, ואמרנו להם: בואו נגדל ביצים וניתן לכם גב.

ועדת הכלכלה): אני ראיתי עשרות חברי כנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה שמתגייסים למאבק גם למען החקלאים.

ועדת הכלכלה): אבל עכשיו אנחנו צריכים להיות כולנו דוחפים של ההסכמות, שנביא את ההסכמות על תקנת ההטלה.

ועדת הכלכלה): זה רק בסיס להגדרה של תוכנית אסטרטגית משותפת – איך הענף הזה משתנה ומאמץ את הטכנולוגיות ואת התשתיות ואת הרגולציה ואת הנורמות הכי טובות שיש בעולם, שזה טובת האזרחים והחקלאים וזה טובת המדינה.

ועדת הכלכלה): אם נעשה את זה הלילה ונביא את ההסכמות, נוכל לנוע גם אל הצומח ולגבש הסכמות, ובא לציון גואל, והסרנו נושא שקצת יוצר מורכבות ומתיחות גם בתוך הבית הזה.

ועדת הכלכלה): אז זאת התפילה שלי והברכה שלי לצדדים שיושבים על המדוכה.

אופיר כץ: המזל של החקלאים, באמת אני אומר, זה שאתה יושב על הכיסא הזה.

אופיר כץ: אם היה מישהו אחר, אני חושב שהם לא היו מקבלים גם 5% ממה שהם קיבלו עכשיו.

אופיר כץ: הגיעו ל-70%.

אופיר כץ: באמת, המזל שלהם שאתה יושב-ראש ועדת הכלכלה.

ועדת הכלכלה): תודה רבה, חבר הכנסת אופיר כץ.

ינון אזולאי: אני מצטרף לדברים שלו.

ינון אזולאי: אני לא רוצה להגיד, אבל אני מצטרף לדברים שלו.

ועדת הכלכלה): תודה רבה, חברי ינון אזולאי.

יעל רון בן משה: גם אני מצטרפת.

ועדת הכלכלה): תודה רבה, חברתי יעל רון.

ועדת הכלכלה): תודה לכולם.

ועדת הכלכלה): אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

ועדת הכלכלה): בהצעת החוק מוצע להאריך בשנה את תוקפה של הוראת המעבר שנקבעה בחוק ההסדרים לשנים 2017 ו-2018 במסגרת תיקון חוק הפצת שידורים באמצעות תחנות שידור ספרתיות התשע"ו–2012.

ועדת הכלכלה): בתמצית, התיקון לחוק הפצת שידורים קבע כי ספקי תוכן שהם פלטפורמות להפצת שידורים באינטרנט דוגמת סלקום טי.וי.

ועדת הכלכלה): או פרטנר טי.

ועדת הכלכלה): וי, יוכלו לקבל ללא תשלום את שידוריהם של ערוצי טלוויזיה מסוימים המופצים במערך עידן פלוס – אנחנו פה לא משנים את המחיר לצרכן אלא את התחשבנות בין חברות – שאנו מעוניינים לשדר, למעט תשלום בשל זכויות יוצרים ומשדרים.

ועדת הכלכלה): הסדר זה מותנה ברישומם של ספק שתי ספקי התוכן במרשם, כפי שציינתי.

ועדת הכלכלה): במסגרת תיקון זה נקבעה הוראת מעבר, והיא אמורה לפקוע ב-1 בינואר 2022, ואנחנו בדדליין לסיים אותה בדצמבר, אשר קבעה כי בתקופת המעבר חלק מהגופים המשדרים במערך עידן פלוס – שהם ערוצי טלוויזיה רשת, קשת ותאגיד השידור הציבורי – רשאים לגבות תשלום מספקי תוכן באינטרנט המעבירים את שידוריהם נוסף על התשלום שמשולם לבעלי זכויות היוצרים והמשדרים, וזאת, בהתאם להסכמים שנחתמו לפני כניסתו לתוקף של התיקון.

ועדת הכלכלה): הערה אחת כללית: באמת יש בעיה של האמרת מחירים, של הגדלת העלויות של ערוצי ספורט.

ועדת הכלכלה): הנושא הזה, אנחנו נדון בו בוועדה ונעמיק בו.

ועדת הכלכלה): פה מדובר בהתחשבנות בין חברות ולא במחיר לצרכן.

ועדת הכלכלה): לצד הארכת הוראת המעבר, ועדת הכלכלה מצפה לקידום ההסדרה הרוחבית בנושא השידורים על ידי משרד התקשורת, ובכלל זה לגיבוש הסדר קבוע לעניין הפצת שידורים באינטרנט.

ועדת הכלכלה): חברות וחברי הכנסת, להצעת החוק הוגשו כמה הסתייגויות.

ועדת הכלכלה): אני מבקש מכם לדחות את כל ההסתייגויות ולהצביע בעד הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

ועדת הכלכלה): תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מנסור עבאס: ראשון הדוברים – חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

מנסור עבאס: אני חושב ששר יהיה.

מנסור עבאס: הינה, שם.

מנסור עבאס: רשום אצלי פה 20 דקות, אדוני.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, האמת שלא כל כך הבנתי.

משה גפני: תמיד אני מבין את מה שאתה אומר; הפעם לא כל כך הבנתי.

משה גפני: למה אתה מבקש להאריך את זה בעוד שנה?

משה גפני: מישהו ירוויח מזה?

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: מבין, לא מבין – לא רלוונטי בעניין הזה.

ינון אזולאי: אני לא הבנתי את מה שאמרת.

משה גפני: אמרתי: מי מרוויח מהארכה הזאת של השנה?

ינון אזולאי: מי אמור להרוויח?

יצחק פינדרוס: יש בנווה אילן שני משרדים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: שאלתי.

משה גפני: לא הבנתי כל כך מי מרוויח מהארכה הזאת, שמביאים אותנו כאן באמצע הלילה, ביום רביעי – שלא מביאים כך הצעות חוק ממשלתיות.

משה גפני: מה הדחיפות הזאת?

ינון אזולאי: - - על זה לא תהיה חקירה.

משה גפני: מותר לי לא להבין.

משה גפני: אמרתי.

משה גפני: אני, את יושב-ראש ועדת הכלכלה, את מיכאל ביטון, תמיד אני מבין.

משה גפני: אני מבין.

משה גפני: אנחנו יושבים, מדברים – מבין.

משה גפני: פה לא כל כך הבנתי, אבל אני רוצה להגיד לך משהו אחר שאמרת לגבי הנושא שאתה מופקד עליו כיושב-ראש ועדה, לגבי הנושא של החקלאות.

משה גפני: תדע שעומדים לסגור את מפעל פרי הגליל – בתהליך, לא ביום אחד.

משה גפני: זה תהליך שאני הייתי מעורב בו בעבר.

משה גפני: במציאות הזאת של מפעל פרי הגליל, אז אמרו לפני כמה שנים, אמרו שהמפעל, אין לו זכות קיום, הוא צריך להיסגר.

משה גפני: ואני עשיתי ישיבה של ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו היינו למעלה מ-20 חברי כנסת.

משה גפני: עשיתי את הישיבה במפעל, בחצור הגלילית.

משה גפני: פרי גליל, הוא מפעל עוגן, ואתה מכיר את זה, אתה איש הפריפריה, הוא מפעל עוגן של חצור הגלילית.

משה גפני: סגירה של פרי הגליל זו סגירה של חצור הגלילית.

משה גפני: זה הופך להיות משהו אחר, כל האזור ההוא הופך להיות משהו אחר.

משה גפני: היה צריך להביא כסף.

משה גפני: הבאתי כסף.

משה גפני: הייתה לי מלחמה עם שרי הממשלה – הייתי בקואליציה, זה לא שאני הייתי באופוזיציה – עשינו ישיבה, והמפעל ניצל, ניצל, התרחב, גדל, הקימו אגפים נוספים.

משה גפני: אמרו שאין לו זכות קיום והייתה לו, והמציאות היא שאנחנו חיים עם מפעל – שעובדים בו, אגב, יהודים וערבים - -

ועדת הכלכלה): גפני, גם על נגב קרמיקה, אמרו שאין לו זכות קיום, ובזבזו 400 מיליון, ואין קרמיקה במדינה, וזה ביוקר.

משה גפני: נכון, אבל אני מדבר עכשיו על החקלאות.

מיכאל ביטון: אתה צודק.

מיכאל ביטון: אתה מגיע לחקלאות.

משה גפני: ואז פתאום באים ואומרים: אנחנו מורידים את המכסים – נגד החקלאים, נגד החקלאות, אבל בעיקר הולכים לסגור את פי גליל.

משה גפני: הרי התוצאה תהיה ברורה: אם אפשר לייבא, למה צריך לייצר את השימורים ואת כל הדברים שנוגעים לירקות?

משה גפני: למה צריך לייצר את זה בחצור הגלילית?

משה גפני: אפשר להביא את זה מטורקיה או מיוון או מכל מקום אחר.

משה גפני: הרי זו המגמה של הורדת המחירים, שזה שקר.

משה גפני: אין הורדת מחירים.

משה גפני: אמר חבר הכנסת ינון אזולאי – ינון, אני מצטט אותך, וזה נכון: אנחנו בשמיטה, שזאת שנה שאנחנו לא אוכלים מהתוצרת החקלאית המקומית אלא אנחנו מייבאים, יבול נוכרי והכול, ואנחנו משלמים הון תועפות.

משה גפני: המחירים לא נהיים יותר נמוכים בגלל שאנחנו מייבאים את זה ממקומות אחרים, המחירים נהיים יותר גבוהים.

משה גפני: אנחנו עושים את זה בגלל שאנחנו מאמינים בעניין, עם שמיטה ומה שהתורה אומרת.

משה גפני: איך משקרים אותנו ואומרים שאם יהיה ייבוא, המחיר ירד?

משה גפני: אני אביא לך המון דוגמאות:

משה גפני: מה שהיה עם הטונה, מה שהיה עם דגים, מה שהיה עם הרבה דברים – המחירים עלו.

משה גפני: המחירים לא ירדו.

משה גפני: המציאות הזאת שממציאים כאילו יש תחרות, זה שקר.

משה גפני: לא מתחיל ולא נגמר.

משה גפני: אבל בעיקר – אנחנו הולכים לסגור את חצור הגלילית.

משה גפני: כנראה שלאנשים לא אכפת.

משה גפני: זו ממשלה כזאת שיש לה שר אוצר מאוד אכזרי, מאוד לא אכפת לו מהאנשים, לא אכפת לו מהאזרחים.

משה גפני: אני יכול להביא הרבה דוגמאות של מה שהיה בחצי השנה הזאת, אבל זו דוגמה נוראה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני עכשיו עובר למה שחווינו היום עם הנושא של הגיור, עם הנושא של יוליה מלינובסקי, חברת הכנסת שהביאה הצעת חוק.

משה גפני: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לספר על היהדות.

משה גפני: אני שמח שאתה היושב-ראש של הישיבה.

משה גפני: היהדות איננה דת מיסיונרית.

משה גפני: אנחנו לא מבקשים שהאנשים בדתות אחרות ואומות אחרות יהפכו להיות יהודים.

משה גפני: אין לנו שום מצווה כזאת.

משה גפני: אנחנו לא מבקשים שמוסלמי שנולד מוסלמי יהפוך להיות יהודי.

משה גפני: לא.

משה גפני: אנחנו מחויבים, כאשר הוא מיעוט בארץ שבה אנחנו שולטים, לתת לו את מלוא הזכויות – זו המצווה שכתובה בתורה – אבל אנחנו לא מבקשים שיהיה יהודי; שישמור את המצוות שהוא צריך לשמור, את הדברים שהוא מחויב להם.

משה גפני: הדרוזים – אין דבר כזה שאתה הופך להיות דרוזי.

משה גפני: נולדת דרוזי – כזה תישאר.

משה גפני: אתה לא יכול לבוא מדת אחרת ופתאום להתגייר, להיות דרוזי.

משה גפני: יש סוגים שונים בעולם.

משה גפני: אנחנו לא זה ולא זה.

משה גפני: הנוצרים הם מיסיונרים – מצוות דתם זה לנסות ולהפוך את כולם לנוצרים.

משה גפני: יש לנו לפעמים בעיות עם זה, בגלל שיש מיסיון ויש דברים כאלה, אבל אנחנו חיים בשלום עם כולם.

משה גפני: אנחנו אומרים: איש באמונתו יחיה.

משה גפני: ואז הגיעו לפה אנשים – כאשר מישהו באמת רוצה להתגייר, אנחנו בודקים שבאמת כוונתו היא אמיתית, שאין לו פה אינטרסים אחרים, שהוא רוצה להיות יהודי.

משה גפני: הוא צריך להסביר לבית הדין למה הוא רוצה להיות יהודי.

משה גפני: יש מבחן שהוא צריך לעמוד בו.

משה גפני: הגיעה לפה חברת כנסת שלא מבינה כנראה מהעניין הזה בכלל, והיא אומרת כך – היא אומרת: קודם כול, לא צריך את הרבנות.

משה גפני: למחוק.

משה גפני: יש רבנות ממלכתית במדינת ישראל – למחוק את הרבנות.

משה גפני: אחרי זה היא אומרת שמי שיכול לגייר זה רב עיר או רב אזור או רב אני-לא-יודע-מה, אבל מה שהוא חידוש – ראש ישיבה.

משה גפני: אני למדתי בישיבה ואני יודע מה זה ראש ישיבה.

משה גפני: ראש ישיבה – זה לא המקצוע שלו.

משה גפני: ראש ישיבה, המקצוע שלו זה לימודים אחרים לחלוטין.

משה גפני: הסתכלתי, אני קורא את החוקים שמגיעים לכנסת.

משה גפני: אני מסתכל, אני רואה: ראש ישיבה.

משה גפני: מה ראש ישיבה שייך לגרות?

משה גפני: מצאתי: זה ראש ישיבה ששירת בצבא או ראש ישיבה שהוא ראש ישיבה ציונית.

משה גפני: אבל אם הוא ראש ישיבת פונביץ' או ראש ישיבת פורת יוסף או ראש ישיבת חברון – לא.

משה גפני: רק מי שמוצא חן בעיני יוליה.

משה גפני: ראש ישיבה כזה שהוא ראש ישיבה שחור, מה שנקרא, הוא לא יוכל לגייר.

משה גפני: יוכל לגייר רק ראש ישיבה לבן, ציוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני לא יודע אם אתה יודע מה זה ציוני ומה זה ראש ישיבה.

מנסור עבאס: כן, כן , אני יודע.

משה גפני: אני יודע שאתה יודע.

משה גפני: אז הוא לא יכול לגייר, בגלל שהוא שחור.

משה גפני: הוא יכול להיות תלמיד חכם גדול, הוא יכול להיות מי שכן מבין בזה, אבל זה לא רלוונטי – הוא לא נמצא בחוק.

משה גפני: בחוק נמצאים רק כאלה שכן מבינים, לא מבינים, אבל העיקר שהם יהיו בצבא.

משה גפני: מה קשור הצבא לגרות?

משה גפני: מה קשור הצבא לראש ישיבה?

משה גפני: מה קשור הצבא לנושא הזה שצריך להיות תלמיד חכם?

משה גפני: יכול להיות מישהו בצבא והוא לא יודע ללמוד תורה; יכול להיות מישהו שהוא לא בצבא אבל הוא יודע ללמוד תורה.

משה גפני: הרי אנחנו מחפשים פה איש מקצוע.

משה גפני: עד כאן הסתדרתי.

משה גפני: מה שלא הסתדרתי – אני ראיתי הודעה של שר האוצר, ושר האוצר מאיים על הרב הראשי לישראל, נשיא בית הדין הרבני הגדול.

משה גפני: נשיא בית הדין הרבני הגדול, הרב הראשי לישראל – על פי החוק הקיים במדינת ישראל, אם מישהו מתגייר והוא רוצה להיות יהודי, הוא צריך שהרב הראשי יחתום.

מנסור עבאס: - - -

משה גפני: על כל גיור.

משה גפני: הרב הראשי הוא ראש העדה הדתית.

משה גפני: כמו בדתות אחרות – צריך חתימה של ראש העדה.

משה גפני: כך החוק אומר: ראש העדה היהודית במדינת ישראל הוא הרב הראשי, נשיא בית הדין הרבני הגדול.

משה גפני: אמר נשיא בית הדין הרבני הגדול הרב לאו על מי שעומד בראש מערך הגיור הממשלתי שכשהוא מביא לו את הגרים והוא צריך לחתום, הוא יכול לסמוך עליו.

משה גפני: הוא מכיר את ראש מערך הגרות, קוראים לו הרב משה ולר.

משה גפני: אני לא כל כך מכיר אותו, לא נפגשתי איתו אף פעם, אבל הוא איש מקצוע, הוא איש שיודע.

משה גפני: כולם מודים בזה.

משה גפני: אמר הרב לאו: אם אתם מפטרים אותו – ורוצים לפטר אותו עכשיו; הוא גם שחור, כנראה – אם אתם מפטרים אותו ועושים בכלל שכל אחד יוכל לעשות גרות, אני לא אוכל לחתום כראש העדה הדתית.

משה גפני: אין עדיין מתווה, אין עדיין חוק, אין עדיין הוראות שונות ממה שהיה עד היום במהלך החקיקה.

משה גפני: אומר הרב הראשי, שהוא הנוגע הגדול ביותר לעניין הזה, הקרוב ביותר לזה: אני לא יכול בצורה הזאת.

משה גפני: אם אתם תעשו לי פתאום מתווה כזה, אני לא אוכל לחתום על זה.

משה גפני: אומר לו זה מהסחיטה והאיומים, שר האוצר, שחברי המפלגה שלו, שנמצאים בסחיטה ואיומים – אני יודע איפה הם נמצאים?

משה גפני: אני לא בטוח שהם חופשיים; אני לא יודע מה איתו – הוא אומר שהרב הראשי יעמוד לדין משמעתי על מנת לפטר אותו ולהדיח אותו מהתפקיד.

משה גפני: והתקשורת שותקת.

משה גפני: לא מדברים מילה.

משה גפני: הוא מאיים על הרב הראשי, הפושע הזה שקוראים לו איווט ליברמן.

משה גפני: למנות את כל הפשעים שלו?

משה גפני: אין לי זמן.

משה גפני: איפה החברים שלו במפלגה נמצאים?

משה גפני: להגיד את זה?

משה גפני: הוא מאיים על הרב הראשי ואומר: אם אתה לא תעשה את מה שאני אומר לך, אני, שר האוצר.

משה גפני: הוא בכלל לא קשור לעניין הזה.

משה גפני: אם לא תעשה את מה שאני אומר לך, אתה תודח.

משה גפני: אני אגרום לכך.

משה גפני: אני אנקוט הליכים שאתה לא תהיה רב ראשי, שלא תהיה נשיא בית הדין הרבני הגדול.

משה גפני: אני הבנתי שבמדינה דמוקרטית, אמירה כזאת של סחיטה ואיומים תתפוס את הכותרות הראשיות בכל העיתונים.

משה גפני: ערוצי הטלוויזיה יתחילו בה, לבדוק מה המשמעות של העניין – איך יכול שר בממשלה לאיים על איש ציבור שהוא רב ראשי, שזה החוק הקנה לו, זה התפקיד שלו.

משה גפני: הוא אומר – עוד לפני שהכנסת בכלל דיברה על זה – הוא אומר:

משה גפני: אני מתנגד למתווה כזה לפי מה שהתפרסם.

משה גפני: עדיין לא הוחלט על המתווה, ואני מקווה שגם לא יוחלט.

משה גפני: רצו להביא היום את החוק של יוליה ולא הביאו בגלל שאין להם רוב.

משה גפני: לרב לאו יש רוב בכנסת.

משה גפני: לאיווט ליברמן אין רוב בעניין הזה.

משה גפני: הוא מאיים עליו, על רב ראשי?

משה גפני: מה, אנחנו מדינה טוטליטרית שהיא נגד היהדות?

משה גפני: נגד רבנים?

משה גפני: אנחנו בהיסטוריה מכירים את התהליך הזה, שמאיימים על רבנים ואומרים להם: אם לא תעשו מה שאנחנו אומרים, תלכו לבית סוהר.

משה גפני: פשוט לא ייאמן.

משה גפני: והשקט הזה – לא מדברים על העניין, לא מדברים על זה.

משה גפני: התקשורת החילונית – שקט, דממה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, יש פה תהליך, והתהליך הזה מפחיד.

משה גפני: היינו קודם בוועדת הכספים, ואמרתי: מסתיימת השנה האזרחית.

משה גפני: יש מאות עובדים שב-1 בינואר מפוטרים, עוזבים את מקום עבודתם בגלל שהאוצר לא מעביר כסף.

משה גפני: היה סיכום שיעבירו קצת כסף ויוכלו להחזיק את העובדים, היה סיכום עם יושב-ראש ועדת הכספים, סיכום של חבר הכנסת ינון אזולאי, שלי, אופיר כץ, חברי האופוזיציה בוועדת הכספים.

משה גפני: ובסדר, כמו שמקובל, כמו שהיה בתקופתי, הגענו להסכמים עם האופוזיציה על מנת שלא יהיה משבר בין הקבוצות השונות בחברה הישראלית.

משה גפני: והיה לנו סיכום מאוד קל, מאוד פשוט.

משה גפני: הודיע לנו יושב-ראש ועדת הכספים אתמול – היום – שההסכם הזה מבוטל, הוא קיבל הוראה לבטל אותו.

משה גפני: מדובר על סכומים קטנים, אני מתבייש להגיד אפילו.

משה גפני: מבוטל.

משה גפני: לא מעבירים.

משה גפני: ויכולים לשבת לי פה אנשים יפי נפש, נחמדים, באמת חברים שלי, מהקואליציה, והם אומרים: צריך לעשות סדר, שלא יהיו צעקות ושנחיה אחד עם השני – זה קואליציה, זה אופוזיציה, אבל שנחיה ביחד ונעשה שלא יהיו צעקות ושלא יהיו מילים לא יפות.

משה גפני: עכשיו אני שואל אותך: יבואו ויגידו – יבוא יושב-ראש הכנסת ותבוא אתה, ויבואו חברים אחרים – אתה באמת מחזיק את הממשלה הזאת.

משה גפני: אני לא אומר את זה בשלילה.

משה גפני: אני אומר את זה בחיוב.

משה גפני: אתה תבוא ואתה תגיד: אני לא רוצה את המלחמות האלה, אלה מלחמות מיותרות.

משה גפני: צריך לחיות.

משה גפני: יש ציבורים שונים בחברה הישראלית.

משה גפני: אתה מכיר את זה.

משה גפני: תגיעו להסדר.

משה גפני: למה אין הסדר פה?

משה גפני: למה בא הרשע הזה ואמר לא?

משה גפני: מאותה סיבה שהוא מביא את הנושא הזה של הכלים החד-פעמיים, אולי גם בערבים – הוא מעלה את זה, הוא מעלה דברים שאנחנו יודעים בוודאות שהוא עושה את זה נגד ציבורים שונים במדינת ישראל, הוא עושה את זה בגלל שהוא איש רע, הוא איש שלא אכפת לו שחברים שלו יושבים בבתי סוהר.

משה גפני: העיקר שהוא חופשי.

משה גפני: העיקר שהוא יכול להיות שר האוצר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, הרבה מהאחריות, הרבה מאחריות, היא על השותפים הקואליציוניים.

משה גפני: גם עליך.

משה גפני: אתה לא לבד.

משה גפני: יש שמונה כמוך שלא מסכימים עם המהלכים האלה, לפי דעתי.

משה גפני: אני חושב שאני אומר אמת.

משה גפני: לא אומר בוודאות, לא חותם על כולם, אבל אני מעריך.

משה גפני: אף אחד לא רוצה את המאבקים האלה, שהם מאבקים מיותרים.

משה גפני: לכל אחד יש את האידיאולוגיה שלו.

משה גפני: הוא רוצה לממש אותה, הוא לא רוצה מלחמות ומאבקים מיותרים.

משה גפני: ואמרתי את זה מהתחלה, אנחנו לא דת מיסיונרית.

משה גפני: על זה חונכנו.

משה גפני: צריך לכבד את כולם – "ואהבתם את הגר כי גרים הייתם בארץ מצרים" – יש חובה הלכתית.

משה גפני: במציאות שאנחנו חיים אנחנו לא במדינת הלכה.

משה גפני: אם היינו במדינת הלכה, הציבור הערבי היה חי באושר, בגלל שההלכה הייתה מחייבת את ראשי השלטון – "ואהבתם את הגר כי גרים הייתם בארץ מצרים".

משה גפני: אבל זאת מדינה חילונית, אז מפלים לרעה את מי שחלש.

משה גפני: מפלים לרעה את הערבים, מפלים לרעה את החרדים, מפלים לרעה נשים, מפלים לרעה הרבה מאוד קבוצות באוכלוסייה בגלל שככה נוח.

משה גפני: אני כיושב-ראש ועדת הכספים, אחרי שהממשלה הביאה, הבאתי מיליארדים כדי לעזור לבעלי העסקים שנפגעו מהקורונה.

משה גפני: אנשים רעבו ללחם.

משה גפני: ואז היה צריך לעשות סגרים, בגלל שאז לא היו חיסונים, לא ידעו בכלל מה זו המגפה הזאת.

משה גפני: לא ידעו.

משה גפני: היום, ברוך השם, יודעים; היום אפשר להתמודד; היום יש חיסונים.

משה גפני: אנחנו קוראים לכולם להתחסן.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הוא אומר: לא, אני לא אפצה.

משה גפני: זה שוחד.

משה גפני: זה שוחד בחירות.

משה גפני: הוא כבר יודע, אגב, שאנחנו מתקרבים לבחירות.

משה גפני: גם אני יודע.

משה גפני: שוחד בחירות.

משה גפני: מה "שוחד בחירות"?

משה גפני: אנשים רעבים ללחם.

משה גפני: אין להם פרנסה.

משה גפני: אנחנו החלטנו, אנחנו המדינה, אנחנו הממשלה, אתם הממשלה, החלטתם שאין תעופה.

משה גפני: השמיים סגורים.

משה גפני: יש שם משפחות שצריכות להביא פרנסה הביתה, ואין להן עבודה.

משה גפני: יש מורי דרך.

מנסור עבאס: כן.

משה גפני: אני צריך לסיים.

משה גפני: בסדר, אני מסיים, אני שומע לך, אני מסיים, אבל תדע, אדוני היושב-ראש, ההתנהגות הזאת – ואני אומר לך את זה מניסיון – היא תעלה לו ביוקר.

משה גפני: היא תעלה לו ביוקר מפני שהעם בישראל, יהודים וערבים, כולם, לא יסלחו לו על מה שהוא עושה ופוגע בציבורים הרבים שנמצאים בתוך החברה הישראלית על לא עוול בכפם, רק בגלל שנוח לו ככה עכשיו פוליטית.

משה גפני: ותדע – היות שאנחנו מדברים עכשיו – תדע שבעבר היינו חברים.

משה גפני: זאת אומרת, הוא הלך איתנו בהרבה מאוד מקומות.

משה גפני: עכשיו, מסיבותיו הוא – אצלו הכול פוליטיקה – אין שום דבר שהוא משהו אחר.

משה גפני: אין לו ערכים, אין לו מוסר, אין לו שום דרך, שאנחנו יכולים להגיד שזאת הדרך שלו.

משה גפני: אין לו דרך.

משה גפני: איש רע מעללים.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה גפני.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: ידידי היושב-ראש, אדוני השר, ידידי יושב-ראש התנועה שלנו הרב משה גפני, אני רוצה לומר לך, אדוני, אמר גפני שהוא לא רוצה לדבר על מהות החוק, אז אני לא אדבר על מהות החוק כל הזמן, אבל אני כן רוצה לומר בשני משפטים.

יצחק פינדרוס: מדינת ישראל סערה באיזשהו לילה, כשעבר פה חוק ישראל היום.

יצחק פינדרוס: אני זוכר – לא הייתי חבר כנסת, אבל כאזרח – אני זוכר את מדינת ישראל סוערת, וברדק עולמי.

יצחק פינדרוס: מתנהל משפט בבית המשפט מול יושב-ראש האופוזיציה וראש הממשלה לשעבר על התערבות בתקשורת וניסיון לקנות תקשורת ושוחד לתקשורת.

יצחק פינדרוס: אנחנו נמצאים כאן היום, אולי 120 חברי הכנסת – לא כולם יודעים למה הם מבלים פה ביום רביעי בלילה, כשעל פי רוב ב-18:00-17:00 ביום רביעי הולכים הביתה.

יצחק פינדרוס: מה הדחיפות ומה קרה שכולנו נמצאים כאן היום?

יצחק פינדרוס: אני מתחייב לכם שעל זה לא תיפתח חקירת משטרה, לא ועדת חקירה, לא כותרות בשום מקום.

יצחק פינדרוס: לא יקרה כלום, זה יעבור מתחת לרדאר.

יצחק פינדרוס: יקראו לזה: הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת 2018-2017).

יצחק פינדרוס: איזה שם תמים, איזה שם נחמד, איזה שם יפה לקניית שני ערוצי תקשורת: לאחד קוראים ערוץ 12, לשני קוראים ערוץ 13 – איך מעבירים להם כסף.

יצחק פינדרוס: מעניין למי יש אינטרס.

יצחק פינדרוס: למי יש אינטרס להוציא כסף מפה ולהעביר לשם?

יצחק פינדרוס: איפה ההוא שדיבר על העגלה המלאה ועל ערכים ועל – שר התקשורת המהולל, איפה הוא?

יצחק פינדרוס: הוא אפילו לא בא לקדם את החוק המדהים הזה, שידאג איך ערוצי התקשורת יקבלו כסף.

יצחק פינדרוס: עכשיו אני רוצה לספר לך, יגידו לך: זה היה עד היום; זה היה בעבר.

יצחק פינדרוס: לפני חמש שנים, כשעל פי החוק היה צריך להעביר את ערוצי התקשורת באינטרנט חינם, הם באו וצעקו: חמס, אנחנו לא יכולים, זאת התערבות בחוזים שלנו.

יצחק פינדרוס: לצערנו הרב – אתה יודע את זה – הימין בישראל יש לו קצת פחות אומץ מאשר לשמאל בישראל.

יצחק פינדרוס: אפשר להתווכח על הסיבות, אבל זאת המציאות.

יצחק פינדרוס: נבהלו.

יצחק פינדרוס: אמרו להם: חבר'ה, יש לכם חוזים לכמה זמן?

יצחק פינדרוס: חמש שנים?

יצחק פינדרוס: נעשה הוראת שעה לחמש שנים.

יצחק פינדרוס: ראה זה פלא, נגמרו חמש השנים, ומסבירים לך בסעיף 98, במליאת הכנסת, באמצע הלילה ביום רביעי.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים מה הבעיה?

יצחק פינדרוס: ערוץ 13 וערוץ 12 צריכים כסף.

יצחק פינדרוס: למה?

יצחק פינדרוס: כובע.

יצחק פינדרוס: למה לא?

יצחק פינדרוס: אם אפשר, כולם מטומטמים, נשארים בלילה, קוראים להם, אומרים להם: תבואו, הם באים, ואפילו לא יודעים על מה.

אורלי לוי אבקסיס: זה ערוץ מסחרי.

יצחק פינדרוס: באו לתת שירות, כסף לערוץ 12 וערוץ 13.

יצחק פינדרוס: אז קודם כול, שנדע את העובדות.

יצחק פינדרוס: השמאל בישראל, ההרגל הכי חזק שלו הוא לשקר.

יצחק פינדרוס: למה לשקר?

יצחק פינדרוס: כשהוא רוצה להגיד משהו, לגנוב, אז הוא אומר: אני ממלכתי; כשהוא רוצה להרוג מישהו, הוא אומר לו: אני פלורליסט.

יצחק פינדרוס: יש כל מיני מילים כאלה.

יצחק פינדרוס: אלה מילות קוד, איך לדפוק את השני, איך לעשות רע לשני, איך לגנוב מתחת לשולחן וזה ייראה יפה, כי תחייך, תדבר יפה, תהיה ממלכתי, תהיה פלורליסטי.

יצחק פינדרוס: כל מיני מילים כאלה של בית מרקחת.

יצחק פינדרוס: אז איך נהיים פלורליסטים?

יצחק פינדרוס: גונבים כסף מהאזרחים, מעבירים לערוצים שמשדרים את מה שהם רוצים.

יצחק פינדרוס: איך נהיים פלורליסטים?

יצחק פינדרוס: אתם יודעים איך נהיים פלורליסטים?

יצחק פינדרוס: נכנסים לתוך הכותל, איפה שמתפללים אנשים אלפי שנים, ומנסים לשנות בכוח.

יצחק פינדרוס: ואז צועקים עליהם: מה האלימות הזאת?

יצחק פינדרוס: מה ההתנהגות הזאת?

יצחק פינדרוס: תתנהגו בממלכתיות.

יצחק פינדרוס: ההוא נכנס לתוכו, נגד החוק, מפריע להוא להתפלל.

יצחק פינדרוס: לא מפריע לו להפגין, מפריע לו להתפלל.

יצחק פינדרוס: כולו בא להתפלל.

יצחק פינדרוס: לא, אבל הוא פלורליסט.

יצחק פינדרוס: למה אתה צועק עליו?

יצחק פינדרוס: אתה לא מתבייש?

יצחק פינדרוס: תהיה נחמד.

יצחק פינדרוס: אלה מילות קוד של בלוף ושקר.

אורלי לוי אבקסיס: - - - בתהליך שהיום אנחנו נמצאים פה בלילה, לאפשר לערוצים המסחריים לקבל - - -

יצחק פינדרוס: כן, לערוץ 12, ערוץ 13, נווה אילן, להכניס כסף.

יצחק פינדרוס: שרינה מצליח תוכל לשדר.

יצחק פינדרוס: מי עוד שם?

יצחק פינדרוס: יש שם כל מיני – יונית לוי, רינה מצליח.

יצחק פינדרוס: כולם, שיוכלו לשדר.

יצחק פינדרוס: שהכול יהיה בסדר.

יצחק פינדרוס: אני רוצה ללכת עכשיו לעוד חלק.

יצחק פינדרוס: חברת הכנסת אורלי, אני רוצה ללכת לעוד חלק.

יצחק פינדרוס: היה פה היום מופע וכולם התפלאו.

יצחק פינדרוס: עמדה פה יוליה מלינובסקי – בכנות, אני לא יכול להגיד שאני מסכים עם כל הביטויים שנצעקו פה, אבל אני רוצה להסביר את הכאב.

יצחק פינדרוס: יש פה משהו חצוף ומחוצף ולא הוגן.

יצחק פינדרוס: ואתה, אדוני היושב-ראש, כאיש דת, יכול להבין למה זה.

יצחק פינדרוס: אם אני, לצורך העניין, כבוגר תלמוד תורה, הייתי בא ומנהל ויכוח איך צריך לנתח ניתוח לב, מנהל ויכוח איך צריך לעשות צנתור, היו אומרים לי: אדוני, לך לאשפוז, אתה השתגעת?

יצחק פינדרוס: אתה מנהל ויכוח עם פרופסורים?

יצחק פינדרוס: מגיעה יוליה, ומגיע אפילו מתן כהנא, שהיה טייס בצה"ל – אתה יודע, טייס – ומסביר לרבנים מה זאת יהדות.

יצחק פינדרוס: למה זה מבלבל אותם?

יצחק פינדרוס: כי הם מתבלבלים בין אזרחות ליהדות.

יצחק פינדרוס: הם מתבלבלים לגמרי.

יצחק פינדרוס: אני אמרתי, אני מציע הצעת פשרה: כל חוקי הגיור שלהם יהיו לצורך חוק האזרחות.

יצחק פינדרוס: אם זה לצורך חוק האזרחות – מקובל עליי, אין בעיה.

יצחק פינדרוס: אל תתבלבלו בין הליך דתי לבין הליך אזרחי.

יצחק פינדרוס: הבלבול הזה מטריף אותי.

יצחק פינדרוס: עומדת פה בת אדם והיא צועקת עליי: מה אתה יודע?

יצחק פינדרוס: מה את מבינה?

יצחק פינדרוס: אני לא מבין.

יצחק פינדרוס: בשביל זה יש רבנים.

יצחק פינדרוס: מה את מבינה בזה?

יצחק פינדרוס: מתן כהנא, אז היית טייס, היית בשוחות, למה זה רלוונטי לדיון?

יצחק פינדרוס: אם היית טייס אז אתה גם מנתח?

יצחק פינדרוס: אם היית בשוחות אז אתה גם משפטן?

יצחק פינדרוס: אם היית טנקיסט, אתה רואה חשבון?

יצחק פינדרוס: לא הבנתי מה הקשר בין שני הדברים.

יצחק פינדרוס: אני שמח שיועז הנדל הודיע היום שכל מי ששירת בצה"ל הוא יהודי, והודיע שכל הדרוזים הם יהודים לצורך חוק האזרחות.

יצחק פינדרוס: אני בעד, אני לא נגד.

דוד אמסלם: זאת ההגדרה של הנדל?

יצחק פינדרוס: אני לא נגד.

דוד אמסלם: זה מה שהוא למד בישיבה?

יצחק פינדרוס: אני לא נגד, אני בעד.

דוד אמסלם: אתה מבין למה, מנסור עבאס? - - -

יצחק פינדרוס: מותר ליוליה מלינובסקי לחוקק כל חוק שהיא רוצה, היא ומתן כהנא, אבל תאר לעצמך שאני הייתי מתערב לך בקוראן.

יצחק פינדרוס: אני עוד לא ראיתי אף פעם את הספר, אני לא יודע איך הוא נראה.

יצחק פינדרוס: באיזו זכות?

יצחק פינדרוס: אני אומר: שמע, אני גר במזרח התיכון, יש לי שכנים מוסלמים ואני מבין בקוראן.

יצחק פינדרוס: אני אתערב בהסבר מה בקוראן.

יצחק פינדרוס: אתה תגיד לי: תגיד לי, אתה נפלת על הראש?

יצחק פינדרוס: אתה תשלח אותי להסתכלות פסיכיאטרית.

יצחק פינדרוס: והיא עומדת ומסבירה שהיא מבינה.

יצחק פינדרוס: מה את מבינה בזה?

יצחק פינדרוס: אני לא מבין בזה.

יצחק פינדרוס: מתן כהנא, מה אתה מבין בזה?

יצחק פינדרוס: אתה טייס.

יצחק פינדרוס: מה לך ולעניין הזה?

יצחק פינדרוס: אתה נהיית מומחה לעניין בגלל שנבחרת לכנסת?

יצחק פינדרוס: נבחרת להיות ראש ממשלה?

יצחק פינדרוס: נבחרת להיות שר?

יצחק פינדרוס: מה לך ולעניין הזה?

יצחק פינדרוס: החוצפה הזאת.

יצחק פינדרוס: תפסיקו לערבב בין נושאים אזרחיים, שבזה זכותכם להביע את דעתכם.

יצחק פינדרוס: אנחנו מדינה דמוקרטית, תעשו מה שבא לכם.

יצחק פינדרוס: תביעו את דעתכם, אבל איך אתם מתערבים בנושא כזה?

יצחק פינדרוס: אני רוצה לסיים עם דבר אחד.

יצחק פינדרוס: יש לי פה ספר שנכתב לפני הרבה מאוד שנים, תלמוד בבלי – עם זה אני אסיים, אל תדאג.

יצחק פינדרוס: אני לא הולך למשוך את הזמן – והספר הזה, להבדיל אלף אלפי הבדלות, ספר התלמוד הבבלי – דודי, יש פה ספר תלמוד בבלי.

יצחק פינדרוס: זה ספר שנכתב לפני הרבה שנים, ולהבדיל אלף אלפי הבדלות, זה נראה כאילו – דיברנו קודם על ערוצי התקשורת – זה נראה כאילו הוא נכתב היום בידיעות אחרונות, להבדיל.

דוד אמסלם: קודם כול, הוא נחתם לפני כ-1,520 שנה.

יצחק פינדרוס: 1,500 שנה.

יצחק פינדרוס: נכון, אתה צודק.

יצחק פינדרוס: אתה צודק.

יצחק פינדרוס: אבל הסיפור הוא הסיפור של מה שהמן ניהל דיאלוג עם אחשוורוש.

יצחק פינדרוס: שימו לב לדיאלוג המאוד-מאוד מעניין פה.

יצחק פינדרוס: הוא בא לאחשוורוש ואומר לו, כמו שאיווט מגיע לראש הממשלה, לשר החוץ ולשר הזה ואומר לו: תקשיב, מה אתה מפחד מהדוסים האלה?

יצחק פינדרוס: ישנו עם אחד מפוזר ומפורד.

יצחק פינדרוס: תשמע, אבל אני מפחד, הם דתיים, אני מפחד שאלוקים יעזור להם.

יצחק פינדרוס: הוא אומר לו: "ישנו מן המצוות" – הם כבר לא בדיוק מקיימים.

יצחק פינדרוס: יש שם התקדמות.

יצחק פינדרוס: הם התקדמו, זו לא הדת שהייתה פעם, זה משהו מתקדם.

יצחק פינדרוס: אמר לו: אולי יוצא משהו למדינה מהם.

יצחק פינדרוס: אומר לו: לא יוצא מהם שום דבר, הם לא פרודוקטיביים, הם לא מביאים כסף למדינה, הם לא מכניסים לכלכלה.

יצחק פינדרוס: עזוב אותך, אל תפחד מהם.

יצחק פינדרוס: אולי יש להם מדינה, נשק?

יצחק פינדרוס: עזוב, הם מפוזרים, ולא רק זה, הם בגטו.

יצחק פינדרוס: איך אמרה היום יוליה?

יצחק פינדרוס: הם בגטו.

יצחק פינדרוס: "דתיהם שונות מכל עם – דלא אכלי מינן ולא נסבי מינן" – הם לא מתחתנים איתנו, לא אוכלים איתנו ארוחות, לא עושים איתנו חאפלות.

יצחק פינדרוס: עזוב אותם.

יצחק פינדרוס: והם צוחקים על המלכות, הם לא מאמינים במדינת ישראל.

יצחק פינדרוס: איך ההוא אמר?

יצחק פינדרוס: אצלם בבתי הכנסת לא אומרים מי שבירך למדינה – הוא פסק לי פה.

יצחק פינדרוס: הם, לא מעניינת אותם המלכות, לא מעניינת אותם הציונות.

יצחק פינדרוס: הם צבועים.

מנסור עבאס: טוב.

מנסור עבאס: הבטחת לי שתעמוד בלוח הזמנים.

יצחק פינדרוס: אני מסיים.

יצחק פינדרוס: אומר לו: אולם הם עושים משהו לכלכלה?

יצחק פינדרוס: אומר לו: לא, יש להם כל יום חופש, חגים, שבת, פסח וכל מה שיש להם, והם מבזים את המלכות, לכן אתה יכול לחסל אותם.

יצחק פינדרוס: הסוף שלו ידוע.

יצחק פינדרוס: לא היה מזה שום דבר.

יצחק פינדרוס: הוא נגמר והוא נעלם.

יצחק פינדרוס: זה יהיה הסוף של כל הליצנים שנמצאים כאן מאותו כומר – הוא לא גוי, כי הוא יהודי והוא נולד יהודי ,אבל מאותו כומר ועד כל הפרחחים שמסתובבים כאן וחושבים שאת הקבוצה הלא-פרודוקטיבית ואת הדת הלא-פרודוקטיבית הם יצליחו לחסל.

יצחק פינדרוס: הגמרא הזאת תעיד כאלף עדים: אחרי אלף חמש מאות שנה לא יצליחו לחסל.

יצחק פינדרוס: תודה רבה לך, אדוני.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא ויגיע חבר הכנסת דודי אמסלם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, לפני שאני נכנס להצעת החוק להסביר לעם ישראל במה מדובר, חברת הכנסת אורלי לוי, אני רוצה להתייחס לשני דברים.

דוד אמסלם: דבר אחד – לך, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: קראתי איזה ציוץ לפני כמה שעות – אתה שומע, אדוני השר?

דוד אמסלם: תראה לאיזה שפל המדרגה הגענו – שהוא ביקש מקק"ל לא לבצע נטיעות בנגב, ונענו לו בינתיים.

דוד אמסלם: מזכיר הממשלה הרי רועד ממנו.

דוד אמסלם: קראתי באיזה ציוץ, עם ישראל, שהם החליטו כנראה להחזיר להם הרבה מאוד מבנים מאז, מה שנקרא "נכסי נפקדים", עוד מעט שכונות שלמות בירושלים ובכל הארץ.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל ששלום שלמה, מזכיר הממשלה, חושש שלא תהיה לו ממשלה.

דוד אמסלם: ועכשיו, יש לנו ט"ו בשבט בעוד שבועיים, ומנסור עבאס מבטל את ט"ו בשבט לילדי ישראל.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אין נטיעות בארץ ישראל.

דוד אמסלם: לא משנה שזו באמת שנת שמיטה, אבל אתה בא מזווית אחרת.

מנסור עבאס: לא, משנה.

מנסור עבאס: לא, משנה.

דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי שאתה לא הרב הראשי לישראל.

דוד אמסלם: אתה לא בא מהזווית הזאת.

דוד אמסלם: אבל תבין, כבוד שר התיירות, לאיזה שפל מדרגה הגענו – שיושב-ראש התנועה האסלאמית במדינת ישראל מחליט אם אנחנו ניטע נטיעות בט"ו בשבט.

דוד אמסלם: כמובן שאתם הקמתם ממשלה מפלצתית בפחד שבה – לא יאומן, לא יאומן – ממשלה שכבר הפכה להיות כמעט אנטי-ציונית בגלל הבן אדם שיושב פה.

דוד אמסלם: לכל גחמה שלו אתם נענים, בוודאי בכל מה שקשור – דרך אגב, כשהוא מאיים עליכם, אין לכם כבוד לאומי.

דוד אמסלם: אתם שמים את הכול בצד – לא מורשת ישראל, לא דת ישראל, לא לומדי התורה, לא הנטיעות, לא החגים.

דוד אמסלם: אני אומר לכם שאם הוא רוצה מחר שתבטלו את פורים, גם את פורים אתם מבטלים, בגלל שאין לכם אלוהים.

דוד אמסלם: כבוד שר התיירות, אין לכם עקרונות, כלום.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לך, יואל רזבוזוב, שכשאני הייתי יושב-ראש הקואליציה, הרב הרפורמי רצה להעביר את מתווה הכותל.

דוד אמסלם: אני לא ידעתי מה זה.

דוד אמסלם: התקשר אליי הרב הראשון לציון, מורי ורבי הרב עמאר, ואמר לי: דודי, תבוא.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא קראתי לו לבוא אליי, בוודאי.

דוד אמסלם: אמרתי לו: כבוד הרב, מתי אני בא?

דוד אמסלם: אמר לי: מחר בבוקר, ב-09:00.

דוד אמסלם: הלכתי אליו הביתה.

אורלי לוי אבקסיס: לא הקלטת אותו, נכון?

דוד אמסלם: הוא מספר לי על מתווה הכותל.

דוד אמסלם: אני אומר לו: מה זה?

דוד אמסלם: הוא אומר לי: הרפורמים רוצים את הכותל, דודי, ואל תסכים.

דוד אמסלם: בתוך יומיים, כבוד השר, לא היה מתווה ולא היה כותל, ולקחתי את ועדת הפנים והחלטתי – אמרתי לראש הממשלה נתניהו: לא תהיה ממשלה.

דוד אמסלם: הינה, אני פה כולה שבוע וחצי בכנסת, אמסלם דוד, הולך הביתה.

דוד אמסלם: לא תהיה ממשלה שתפקיר את הכותל ותבזה את עם ישראל במשמרת שאני נמצא פה, ואני כולה שבועיים, ולא ראש ממשלה ולא כלום, בכנסת, מוותר על תפקידי, לא רוצה להיות חבר כנסת, כדי לא לפגוע במורשת ישראל.

דוד אמסלם: הרי למה?

דוד אמסלם: בגלל שאני יודע שמיליוני יהודים על פחות מזה בהיסטוריה היהודית נכנסו לכבשן האש ומתו על קידוש השם, ואני, אמסלם דוד, לא אעשה פעולה הכי קטנה לקודשי ישראל בגלל הכנסת?

דוד אמסלם: מה זה הכנסת?

דוד אמסלם: מה זה תפקיד?

דוד אמסלם: אבל תראה מה אתם עושים.

דוד אמסלם: בשביל תפקידים, אתם מוכרים את המדינה לפלג האסלאמי.

דוד אמסלם: הוא מתעתע בכם, משחק בכם כאילו אתם כדורים בקרקס.

דוד אמסלם: אני מצפה ממך יואל ומאנשים כמוך – אני לא מצפה מלפיד לכלום וגם לא מבנט, אני אומר לך את האמת.

דוד אמסלם: אלה אנשים אופורטוניסטים, רואים רק את עצמם, הם והם בלבד.

דוד אמסלם: אבל אני מצפה מאנשים פה שהם יהודים עם מצפון יהודי, שחשובה להם ההיסטוריה היהודית ומורשת ישראל.

דוד אמסלם: איך הראית לי את אבא שלך בתמונה?

דוד אמסלם: אמרתי שאני אגדיל אותה ואשים אותה בחדר שלי יחד עם סבא שלי.

דוד אמסלם: שניהם אנשים עם זקן עד פה ועם כובעים.

דוד אמסלם: כך היו, דרך אגב, שלושת אלפים וחמש מאות שנה כל הסבים שלנו אחורה, עד אברהם אבינו, עד משה רבנו ועד בני ישראל כשקיבלו את התורה.

דוד אמסלם: כך הם היו.

דוד אמסלם: אז אנחנו חותכים את השרשרת?

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בשביל תפקיד פה?

דוד אמסלם: זה מה שמעניין?

דוד אמסלם: הרי הם מבזים אותנו על בסיס יומי – את הדת שלנו, את המורשת שלנו, את זה שאנחנו פה.

דוד אמסלם: תסתכל טוב – ווליד טאהא, הם הולכים לתת להם את כל הנגב, מיליון דונם – דרך אגב, תושבי מדינת ישראל, מיליון דונם זה מנתניה עד אשדוד, תבינו שזה כל מדינת ישראל בליבה, ארבעה מיליון איש גרים שם היום – למדינה שבעצם בסוף תתחבר לעזה וליהודה ושומרון, ואנחנו הופכים להיות איזה אי קטן פה באירוע.

דוד אמסלם: דרך אגב, היום תנסו לנסוע לאילת דרך היישובים הערביים בנגב, הבדואיים, בבקשה, ותראו.

דוד אמסלם: אם בא להם – אתם לא נוסעים.

דוד אמסלם: מפוצצים אוטובוסים שם על בסיס יומי, גונבים, סחר בסמים, פרוטקשן ומה שאתם רוצים.

דוד אמסלם: יש שם פשוט מדינה בפני עצמה.

דוד אמסלם: האינטרס שלהם, דרך אגב – זה לא שיש שם חוק וסדר מול היהודי, זה לא הנושא – הוא שאת האדמות יחזירו.

דוד אמסלם: איך הוא אמר בנאום שלו הראשון, אחרי הממשלה, בערבית?

דוד אמסלם: שהם רוצים להחזיר את האדמות למי שגזלו ממנו את האדמות.

דוד אמסלם: יענו, אנחנו גזלנים, גזלנו את האדמות, חברת הכנסת לוי.

דוד אמסלם: אנחנו.

דוד אמסלם: אז בוא ואני אפנה אותך, אדוני היושב-ראש, לרש"י הראשון: למה פתחנו ב"בראשית"?

דוד אמסלם: שאם יבואו אומות העולם ויגידו "גזלנים אתם, גזלתם את הארץ", אז אנחנו אומרים: הקדוש ברוך הוא הבטיח אותה לעם ישראל.

דוד אמסלם: אני מפנה אותך לאותו רש"י כדי שתראה.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא היה לפני הקוראן, ובוודאי חמשת חומשי התורה שקיבלנו.

דוד אמסלם: אז לכן, אדוני כבוד השר, אני אומר לך, בושה וחרפה.

דוד אמסלם: לפחות, אני אומר, שכל אחד יציל את נפשו.

דוד אמסלם: אני, בתוך המפלגה שלי, עם ראש ממשלה עם 30 מנדטים – הממשלה הייתה יציבה, החרדים הסכימו – אני לא הסכמתי לזה, ואני הייתי משוכנע, דרך אגב, שאחרי יומיים אני הולך הביתה, יואל רזבוזוב.

דוד אמסלם: זו גם הייתה תוכנית שלי, הבנתי, אבל בסוף הקדוש ברוך הוא סובב את הכול לטובה ובסופו של דבר מתווה הכותל קרס לו.

דוד אמסלם: אבל "וישמן ישורון ויבעט" – את זה אומר הקדוש ברוך הוא.

דוד אמסלם: היום במדינת ישראל, לאחר שהיה נס גדול וקמה המדינה הזו, לאחר השואה האיומה יהודים התקבצו מכל קצוות תבל לארץ ישראל, ומה עושים היהודים היום, השמאלנים, בחסות התנועה האסלאמית?

דוד אמסלם: עוקרים את כל מסורת ישראל, ותראה באיזה התלהבות.

דוד אמסלם: אני שומע היום את היושבת-ראש לענייני דת וכשרות הגב' יוליה מלינובסקי, חברת הכנסת מלינובסקי, מגדירה לנו מי זה יהודי.

דוד אמסלם: שאלתי אותה: תגידי, גברת, הרי את יושבת-ראש ועדת הכשרות.

דוד אמסלם: אין לי מושג אם את יודעת מה זה כשר או את יודעת מה זה שולחן ערוך, אין לי מושג אם פתחת, ראית פעם, אבל גברת מלינובסקי, שלושת אלפים וחמש מאות שנה יהודים ידעו מה ההגדרה של יהודי.

דוד אמסלם: בואי תגדירי לנו את.

דוד אמסלם: הרי את ביקשת עכשיו, היום, לפטר את הרב הראשי לישראל, וגם את ביקשת בעצם להגדיר מיהו יהודי.

דוד אמסלם: אז אני מניח שאם מי ששירת בצה"ל הוא יהודי, אז כל הדרוזים יהודים.

דוד אמסלם: הם לא רוצים להיות יהודים, דרך אגב.

דוד אמסלם: הם דרוזים.

דוד אמסלם: ולכן, בגלל שהפתיים האלה הם אנשים כמעט ללא שורשים, הם אנשים שהחליטו - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז אתה מאשים אותו או אותם?

אורלי לוי אבקסיס: תאשים אותם.

דוד אמסלם: את החיבור.

דוד אמסלם: אותם אני לא, בגלל שהם אנשים שאני - - -

אורלי לוי אבקסיס: הם עושים את זה בחדווה.

דוד אמסלם: אני בז להם וגם לא מעריך את האנשים.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי, אנשים שמוכרים את נשמתם לכל דבר, לתפקיד – גם את הדת, גם את המורשת, גם הכול – אתה עצמך בז להם.

דוד אמסלם: אתה יודע שמדובר בחבורת אפסים, אנשים שאין להם עקרונות.

דוד אמסלם: צא וחשב: אם אנחנו היינו מפטרים – מציעים – אחד מחברי הכנסת שלנו היה מציע לפטר איזשהו קאדי גדול אצלכם סתם – למה?

דוד אמסלם: סתם.

אורלי לוי אבקסיס: ראש מועצת השורא.

דוד אמסלם: ראש מועצת השורא.

דוד אמסלם: הרי אם היינו מפטרים אותו הלכה למעשה, אני מניח שכולם היו: חס ושלום – השמאלנים.

דוד אמסלם: פגעתם בערבים?

דוד אמסלם: פגעתם בדת שלהם?

דוד אמסלם: האם אתה מעלה בדעתך שיש שופט במדינת ישראל שיבוא ויגיד: רבותיי, אני מרשה ברמדאן לעלות להר הבית ולאכול לאפה?

דוד אמסלם: נראה לך סביר?

דוד אמסלם: הגיוני?

דוד אמסלם: חלום, אפילו לא במדע בדיוני.

דוד אמסלם: אבל אותו שופט אומר לבית החולים בפסח להכניס חמץ, מי שרוצה.

דוד אמסלם: דרך אגב, מי שעתר לא ערבי, אני משוכנע, בגלל שערבי, הוא מכבד גם את המורשת שלך; בגלל שהוא מכבד את שלו, הוא מכבד גם אותך.

דוד אמסלם: זה אחד מהחבורה הזאת שיושבת כאן והאנשים שבצבע שלהם ובאידיאולוגיה שלהם – שהוא הלך.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: ככל שאנחנו הורסים את מסורת ישראל, את דת ישראל, מוחקים אותה, אנחנו עושים, רוצים להיות אנשים – הם רוצים להיות אנשים, מה שנקרא, ככל האומות.

דוד אמסלם: אנחנו לא רוצים דת, זה פרימיטיבי.

דוד אמסלם: לכן אני אומר לך, מר מנסור עבאס: תמתין עוד קצת והחבורה הזאת תחסל את מדינת ישראל הלכה למעשה.

דוד אמסלם: היא יושבת פה, לידך.

דוד אמסלם: היא גם משלמת לך וגם בסוף חותכת ופוגעת בכל ערך יהודי שיכול להיות, כל ערך יהודי, משנאה.

דוד אמסלם: יש להם שנאת יהודים.

דוד אמסלם: לא תאמין, אלה יהודים שמבע

דוד אמסלם: בעת בהם שנאת יהודים בעוצמה בלתי נתפסת.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שהם אוהבים מסורת.

דוד אמסלם: יהודים שאוהבים אסור או יהודים שלומדים תורה – הס מלהזכיר.

דוד אמסלם: אלה אנשים שצריך לפגוע בהם, הם פרימיטיביים, טפילים, לא עובדים.

דוד אמסלם: אלה האנשים שכאן.

דוד אמסלם: אני מניח שאצלכם, כשיש אצלכם איזה מישהו שלומד במדרסה במסגד, אז האנשים ברחוב, בכפר, מעריכים אותו, מנשקים לו גם את היד, מבקשים ממנו שיברך אותם.

דוד אמסלם: החבורה הזאת – לא; ככל שתלמד יותר תורה, תהיה יותר צדיק, ככה ישנאו אותך יותר, וזאת ההלכה.

דוד אמסלם: לכן הם לוקחים להם את האוכל של הילדים מהפה.

דוד אמסלם: ואני אמרתי לך, אתה הרי לא מנעת את זה, ואני אומר לך שאני עוד אגיש הצעת חוק – אל תדאג, היא תהיה, בגללך – שאני אחזיר את הכול.

דוד אמסלם: אנחנו נעביר אותה בכנסת, והיא תיתן מעונות רק למי ששירת בצה"ל או שתורתו אומנותו.

דוד אמסלם: מי שלא – לא יקבל.

דוד אמסלם: ולכם, גם אתם, הערבים, לא תקבלו, בגלל שאתה נתת יד לפשע שקורה פה.

דוד אמסלם: אתה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שכאילו אתה לא מתערב להם.

דוד אמסלם: אדוני, כל מה שאתה עושה נגד היהודים, בוודאי הדתיים.

דוד אמסלם: אנחנו נחזיר לכם.

דוד אמסלם: אני אישית, כל עוד אני אהיה כאן – זו תהיה ההצעה שאני אכניס, אתעקש שהממשלה תקדם, ולא – אני לא אצביע בשבילה.

דוד אמסלם: ואתה לא מכיר אותי כשאני נכנס ראש בקיר, בגלל שלא יכול להיות שאתה נותן יד לפגוע בילדים יהודים בני אברכים בגלל שהם לומדים תורה, אתה, כאיש דת; אתה, שקורא לעצמך מוסלמי דתי.

דוד אמסלם: אל תדאג, עזוב את החבורה הזאת, הם לא מאמינים באלוהים, הם לא מאמינים בכלום, אבל אתה, אל תתייפייף ותגיד אחר כך: איך אתם פוגעים בנו?

דוד אמסלם: אתם גזענים.

דוד אמסלם: אז אני מבין שאתה לא גזעני.

דוד אמסלם: אתה קיבלת את הכסף, אתה כאילו חושב שאתה מהאו"ם, לכן אני אומר לך שאני רואה אותך בעסק הזה.

דוד אמסלם: הפגיעה, בוודאי, בכלים החד-פעמיים, במעונות היום, בחרדים – יש לך פה, אתה, זכויות יסוד בעניין, ואל תיתמם כשבעתיד אנחנו נחזיר לכם מנה אחת אפיים.

מנסור עבאס: טוב, תודה לך, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

מנסור עבאס: עשר דקות, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבר הכנסת דודי אמסלם, הכנסת הריקה, אני, בניגוד לחברי אמסלם, שהרבה פעמים אנחנו רואים עין בעין – אני חושבת שברוב הנושאים – בנושא הזה, דודי, אני חולקת עליך.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מפחיתה לרגע מהקואליציה הזאת את האשם שלה.

אורלי לוי אבקסיס: אני לרגע לא באה להאשים את מנסור עבאס, שעושה את עבודתו למען הציבור שלו, על חשבון הערכים שלנו, שמישהו מוכן למכור אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מאשימה את מי שממקסם את היכולת שלו לסחוט את מי שרוצה להיסחט.

אורלי לוי אבקסיס: אני עוד לא ראיתי את מנסור עבאס דורך נשק ומצמיד אותו לבנט, אני לא ראיתי אותו עושה את זה למתן כהנא, ואני לא ראיתי אותו עושה את זה לאורבך או לשקד.

אורלי לוי אבקסיס: הם עושים את זה בחדווה.

אורלי לוי אבקסיס: נדמה שהם רק מחכים למי שרק יבקש מהם, כי אם היו בעלי ערכים, אם היו באמת מאמינים באג'נדות שמכרו לנו, אם היו מאמינים ביהדות ובכיפה שיש להם על הראש, הם לא היו נותנים יד לביזיון שכזה.

אורלי לוי אבקסיס: ושלא תטעו, אני לא חרדית, אני לא נראית חרדית.

אורלי לוי אבקסיס: אני בן אדם מאמין, אני בן אדם מסורתי, וכבן אדם מאמין, שגדל בבית כזה, יש לי כבוד למסורת – אני בטוחה שכמו שלך, מנסור, יש כבוד למסורת, לדת, ואם מישהו מתוככם היה מנסה לפגוע באנשי הדת שלכם, באמונה שלכם, הייתם יוצאים חוצץ, הייתם תוקפים והייתם מתנגדים.

אורלי לוי אבקסיס: פה יש אנשים, עבדים נרצעים, שכל מה שאתה צריך לעשות עכשיו, מנסור עבאס, זה לקחת להם את האוזן למשקוף ולחורר להם את האוזן, שידעו כולם שהם עושים את זה מתוך רצון להיות עבדים של התנועה האסלאמית.

אורלי לוי אבקסיס: הם עושים את זה מתוך מקום של להבטיח את המנעמים של השלטון.

אורלי לוי אבקסיס: ותאמין לי, אני עמדתי בניסיון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: הם מוכנים לשלם הכול.

אורלי לוי אבקסיס: הכול.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מי שבא מבית מאמין, לא יכול ללכת הביתה עם מצפון נקי, וזה לא משנה איזה כיסא יש סביב שולחן הממשלה, וזה לא משנה איזה מנעמים ייתנו לך.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני מסתכלת על הימים האלה, כואב לי בלב וצובט לי בלב, כי מה ששמר עלינו במשך אלפיים שנות גלות זה האמונה, זה השורשים, זה היכולת שלנו להסתכל על האבות שלנו, על מייסדי האומה, להסתכל על הדת שלנו כמשהו יפה, כמשהו שמקשר אותנו לאדמה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני אגיד לך משהו: לדעתי הבעיה הגדולה ביותר של השמאל היא חוסר האמונה שלהם בתנ"ך, בהיסטוריה של העם היהודי, כי בן אדם שלא מאמין שיש לו חזקה על חבל הארץ הזה, ירגיש תמיד תחושה שהוא גזל ממישהו משהו שלא שייך לו.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אנשי השמאל מחפשים כל הזמן לפצות ולתת, לפעמים על ידי פגיעה באחים שלהם, באמונה, כי מבחינתם, אם אין להם אחיזה – אם אנחנו, אין לנו זכות על הארץ – אז לקחנו משהו שהוא לא שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: לכן הם כל הזמן יהיו עסוקים בלהשתיק את המצפון שלהם בנוגע לכך שהם מרגישים שהארץ הזו לא באמת מדינת העם היהודי, כי אין לנו את החזקה של הבטחת השם לעם הזה.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני אומרת את זה, לא נותר לי אלא להיות עצובה על הימים הנוראים הללו, כי יושב פה באמת שר התיירות, שאני יודעת כמה חשוב לו הנובי גוד, ואני יודעת כמה הוא רוצה את החגיגות האלה וכמה האוכלוסייה הזו חוגגת באירועים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר לקרוא לזה "הילולת הנובי גוד".

אורלי לוי אבקסיס: אז את זה מאשרים; את הסילבסטר מאשרים.

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא בודק כמה אנשים יהיו במועדונים.

אורלי לוי אבקסיס: אני ביקשתי מהעוזרות שלי, שהן צעירות, לשלוח לי כמה הזמנות יש להן לסילבסטר.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיב לי, אדוני היושב-ראש:

אורלי לוי אבקסיס: עם מי תרצו להתנשק בחצות?

אורלי לוי אבקסיס: בואו למועדונים.

אורלי לוי אבקסיס: אלפים.

אורלי לוי אבקסיס: תיהנו מההופעות.

אורלי לוי אבקסיס: ואת זה הממשלה מאשרת.

אורלי לוי אבקסיס: את מה, אדוני היושב-ראש, הם רוצים למנוע?

אורלי לוי אבקסיס: דווקא את המקום שבו אנשים מתחברים לסמלים, אפילו של היהדות הליברלית.

אורלי לוי אבקסיס: הבאבא סאלי הוא דמות מופת בעיני המאמינים, ובעיקר המאמינים מעדות המזרח.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאתה רואה את הממשלה הזאת בהחלטה אחת מאשרת את הילולת הנובי גוד ומבטלת את הילולת הבאבא סאלי, לא נותר לך אלא להגיד: אחים אנחנו?

אורלי לוי אבקסיס: תסבירו לי את ההיגיון, את הרציונל.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו חושב שה-COVID עכשיו עבר גם הוא דרך הוועדה של יוליה מלינובסקי לשירותי דת?

אורלי לוי אבקסיס: שהוא עבר את הרפורמה של הגיור של יוליה את מתן כהנא?

אורלי לוי אבקסיס: מי היה מאמין?

אורלי לוי אבקסיס: מה הקשר בין השניים האלה פרט להיותם חברים באותה קואליציה?

אורלי לוי אבקסיס: מתן כהנא את יוליה מלינובסקי רוצים להחליט ש כל מה שהיה קשור עד היום למיהו יהודי לא קיים יותר.

אורלי לוי אבקסיס: יש להם קריטריונים אחרים, והקריטריונים שלהם לא קשורים בכלל למה שקשור - - -

דוד אמסלם: אורלי, קיבלתי איזה הודעה מאחד הצופים – והוא צודק – שהרבה אנשים מאמינים אשכנזים הולכים לבאבא סאלי.

אורלי לוי אבקסיס: גם.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי.

דוד אמסלם: לא רק ספרדים.

דוד אמסלם: הרבה אשכנזים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל הוא התחיל, כי הכירו אותו מבני העדה, והפך להיות שם גדול בישראל.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: בכל העדות.

אורלי לוי אבקסיס: בכל בעדות, שלא תהיה טעות, ותודה רבה שחידדת את זה, שחלילה וחס אני לא אפול פה ומישהו יבין אותי לא נכון.

אורלי לוי אבקסיס: ושאלתי: מה מתכננים שם שזה כל כך נורא?

אורלי לוי אבקסיס: אז מסתבר שהכול מתוכנן, שהכול מסודר.

אורלי לוי אבקסיס: אין שם ירידות ולא באים בקבוצה אחת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל למישהו זה מפריע; האמונה שלנו מפריעה למישהו.

אורלי לוי אבקסיס: כבן אדם מאמין אתה יכול, אני חושבת, להתחבר לרגשות האלה, לתחושה שמזלזלים בשורשים שלנו, כי בן אדם בלי שורשים, אמר חברי דודי אמסלם – כעלה נידף ברוח.

אורלי לוי אבקסיס: זה הרבה יותר עצוב מזה – זה כמישהו שעקרו אותו והוא מחפש כל הזמן להעמיק את השורשים ואין לו לאן.

אורלי לוי אבקסיס: אין לו קרקע, כי אין לו יסודות ואין לו אמונה בבסיס שהביא אותנו, ובן אדם שאין לו אמונה – אני מרחמת עליו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני שמעתי פה חברים בקואליציה שמדברים: מה זה היהדות?

אורלי לוי אבקסיס: היא מיושנת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו היהדות המתחדשת.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו לי, מה זה, מדברים פה על טרנדים?

אורלי לוי אבקסיס: הפייסבוק כבר לא in, נעבור לטיקטוק?

אורלי לוי אבקסיס: היהדות כפי שאנחנו מכירים אותה כבר לא in; בוא נעשה היה איזה מישמש כזה שנוכל להתחבר אליו, שנוכל לחגוג את הילולת הנובי גוד והסילבסטר, כי זה יותר כיף, יש שם יותר אורות נוצצים, עץ אשוח?

אורלי לוי אבקסיס: תשמע, זה מלהיב ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להגיד לך שהבן שלי בא ואמר לי: אימא, למה אנחנו לא חוגגים את הסילבסטר?

אורלי לוי אבקסיס: גם אני רוצה שיגיע אלינו - - -

יואל רזבוזוב: סבא כפור?

אורלי לוי אבקסיס: כן, סבא כפור.

אורלי לוי אבקסיס: אמרתי לו: תשמע, לנו יש את אליהו הנביא.

אורלי לוי אבקסיס: לנו יש את אליהו הנביא.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני מסתכלת על הדברים האלה, מה שמלהיב ילד בכיתה ג' – ואני מזכירה לו שלנו יש את פורים ויש לנו את דברים, וכל אחד והמסורת שלו, וראוי לכבד, אבל יש לנו המסורת שלנו, יש לנו את הדברים שאנחנו מתחברים אליהם.

אורלי לוי אבקסיס: יש גם את דברים היפים ויש גם דברים יפים בדתות אחרות, אבל בן אדם שמתבייש בדת שלו, איזו מין זכות קיום יש לו?

אורלי לוי אבקסיס: הבאבא סאלי הפך להיות out, מיושן?

אורלי לוי אבקסיס: איך אמרה מרב מיכאלי?

אורלי לוי אבקסיס: אני היהדות המתחדשת.

אורלי לוי אבקסיס: אוי ויי.

אורלי לוי אבקסיס: להסתכל על מרב מיכאלי ולהגיד שזו היהדות המתחדשת?

אורלי לוי אבקסיס: לא רוצה להיות חלק מיהדות שכזאת.

אורלי לוי אבקסיס: היהדות היא מספיק חזקה, אלפי שנים שומרת עלינו, מלכדת אותנו.

אורלי לוי אבקסיס: בגולה, תסתכלו מה קורה: חוגגים את החגים במועדם, בתקופות שלא היו טלפונים ולא הייתה יכולת לתקשר.

אורלי לוי אבקסיס: ראית איך כל הקהילות בעולם, בכל מקום שאתה מגיע – היכולת להיכנס לבית כנסת.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מגיע לבית כנסת במרוקו, לא מכירים אותך, לא יודעים מי אתה, יודעים שאתה בא להתפלל – כולם מזמינים אותך, פותחים את הדלתות באהבה גדולה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל היום באים להגיד לנו איזה יהדות כן ואיזה יהדות לא.

אורלי לוי אבקסיס: ומי תחליט על זה?

אורלי לוי אבקסיס: יוליה מליקובסקי, יושבת-ראש הוועדה לשירותי דת.

אורלי לוי אבקסיס: זה בדיוק כמו לשים את אייכלר בתור יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

קריאה: יוליה מלינובסקי.

אורלי לוי אבקסיס: מלינובסקי.

אורלי לוי אבקסיס: זה עדיין לא משנה.

מנסור עבאס: טוב - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל אדוני, אני רוצה לתת לך מחמאה.

אורלי לוי אבקסיס: עם כל אלה ששכחו את הדת שלהם, אתה באת והזכרת להם שיש שנת שמיטה, ומנעת מהם לשתול אפילו עכשיו ולנטוע עצים בדרום.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אגיד לך משהו, לפעמים האבסורד עולה על כל דמיון.

מנסור עבאס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: והמציאות ההזויה הזאת – באמת הזויה, כי הבאבא סאלי היה מנהיג גדול של ציבור מאמין ביהדות, והוא היה מקרב, הוא היה ליברל, כפי שאנחנו רואים את הדברים, כפי שראינו, איך היה נותן לאנשים להרגיש שגם אם הם אולי נסעו טיפה בשבת, הם עדיין בני הדת הזאת והיהדות, והם מאוהבים ומחובקים.

מנסור עבאס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: והיום אומרים כן להילולת הסילבסטר, כן להילולת הנובי גוד ולא להילולת הבאבא סאלי.

אורלי לוי אבקסיס: בושה וחרפה לממשלה שכזאת.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לדוברת הבאה, חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק.

מנסור עבאס: 20 דקות, גברתי.

אורית סטרוק: ערב טוב, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: ערב טוב, חבריי חברי הכנסת.

אורית סטרוק: מכובדי השר, ערב טוב לך.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, יכול להיות, יש מצב שאנחנו מתקרבים לנקודת השבר.

אורית סטרוק: זה מאוד יכול להיות.

אורית סטרוק: אני אגיד לך מה, אתם הלכתם ביממה, שתיים האחרונות על הנקודה המרכזית של הציונות, שבשבילה היא קמה, הנקודה המרכזית – על הקרן הקיימת לישראל.

אורית סטרוק: עליה אתם הלכתם.

אורית סטרוק: זאת אומרת, זה לא השאלה של טילים מעזה ומטוסים מעל עזה, זו השאלה של מי האדמה הזאת והאם יש ערך, ערך עליון למדינת ישראל, לתנועה הציונית, בגאולת הקרקע.

אורית סטרוק: ויש.

אורית סטרוק: יש.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אני אגלה לך: זה ערך עליון אצלנו.

אורית סטרוק: לא, לא רק אצלי, גם אצל החברים שלך לקואליציה, אפילו לא רק אלה שקוראים לעצמם "ימנים", גם היותר-שמאלנים.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורית, אין לאזרחים הערבים זכויות על הקרקע הזאת?

אורית סטרוק: בדיוק על זה אנחנו באים לדבר.

מנסור עבאס: אנחנו פליטים?

מנסור עבאס: אנחנו זרים?

מנסור עבאס: אנחנו לא נולדנו כאן?

מנסור עבאס: אין לנו קרקע?

אורית סטרוק: בדיוק על זה אנחנו באים לדבר.

אורית סטרוק: אז זה הולך ככה: לפני 120 שנה בדיוק, בטבת תרשס"ב, דצמבר 1901, 120 שנה, בדיוק עכשיו 120 שנה, בקונגרס הציוני החמישי הוקמה הקרן הקיימת לישראל.

אורית סטרוק: היא הוקמה מתוך מגמה ומטרה מוצהרת וברורה לגאול את אדמות ארץ ישראל עבור עם ישראל ששב הביתה, כי עם ישראל חי בארץ הזאת עד שהוא הוגלה ממנה בכוח הזרוע.

אורית סטרוק: חגגנו לא מזמן את חנוכה, אז אנחנו יודעים ששמעון החשמונאי – מה הוא אמר כשטענו נגדו שהוא כבש שטחים גדולים בארץ ישראל בכוח הזרוע, ואיך זה יכול להיות שהוא כובש וכובש וכובש.

אורית סטרוק: אז מה אמר שמעון החשמונאי?

אורית סטרוק: הוא אמר: לא ארץ נוכרייה לקחנו ולא ברכוש זרים משלנו, כי אם ארץ אבותינו, אדמת אבותינו, שביום מן הימים נלקחה מאיתנו בכוח הזרוע, וכאשר היה לנו הכוח, החזרנו אותה לעצמנו.

אורית סטרוק: לא ציטטתי עכשיו במדויק, כי לא לקחתי לעצמי את הדף, אבל זה הרציונל, זה הרציונל, ואנחנו כמו שמעון החשמונאי.

אורית סטרוק: אנחנו גורשנו מכאן.

אורית סטרוק: כל אבן ואבן בארץ הזאת, כל מקום ומקום, כולל היישובים הערביים, משמרים את השמות היהודיים העתיקים של עם ישראל כשהוא היה פה.

אורית סטרוק: הקדוש ברוך הוא הבטיח לנו שנחזור לכאן.

אורית סטרוק: זה לקח המון זמן, אבל לאורך כל הזמן הזה, אלפיים שנה, אנחנו ידענו, והאמנו, והתפללנו, וקיווינו, והיינו בטוחים שנחזור, וחזרנו.

אורית סטרוק: לא קרה דבר כזה לשום עם בהיסטוריה.

אורית סטרוק: אין סיפור כזה בשום מקום בעולם.

אורית סטרוק: בשום מקום על הגלובוס אין עם שגלה מארצו וחזר אליה אחרי אלפיים שנה, בדיוק לארץ הזאת, ששימרה עבורו את השמות של כל המקומות שכתובים בספר שלו, בספר הספרים, בתנ"ך.

אורית סטרוק: אנחנו חזרנו, וחזרנו בזכות התקווה, והאמונה, והתפילה, אבל בעיקר בעיקר בזכות ההבטחה.

אורית סטרוק: הקדוש ברוך הוא הבטיח, והקדוש ברוך הוא זה לא סתם מישהו שמבטיח.

אורית סטרוק: אתה יודע, בנט מבטיח, אז היום הוא הבטיח – מחר הוא אומר שזאת לא הבטחה ליבתית.

אורית סטרוק: אבל הקדוש ברוך הוא, שהוא בורא עולם, וכל העולם כולו שלו – אנחנו קוראים לקדוש ברוך הוא "ריבונו של עולם", זאת אומרת, הריבונות של העולם היא שלו, וכשהוא מבטיח הוא מקיים, ולכן הוא אסף אותנו מכל קצווי תבל והביא אותנו לפה, לארץ הזאת, בחזרה לבית שלנו.

אורית סטרוק: והיהודים שהתכנסו לפני 120 שנה בדיוק בקונגרס הציוני החמישי החליטו שזאת חובתם ומשימתם לגאול את אדמת הארץ, והתחילו לאסוף כסף בשביל הדבר הזה, בשביל לקנות אדמות בארץ ישראל, בשביל לרכוש אותן.

אורית סטרוק: למה הם הלכו על הכיוון הזה של רכישת אדמות?

אורית סטרוק: ממי הם למדו את הדבר הזה?

אורית סטרוק: הם למדו את זה מאברהם אבינו.

אורית סטרוק: כשאברהם אבינו נשלח על ידי הקדוש ברוך הוא מאור כשדים, הקדוש ברוך הוא אמר לו: לך לך מארצך וממולדתך אל הארץ אשר אראך, אז אברהם גם היה יכול להגיד: הינה, הקדוש ברוך הוא אמר שהוא ייתן לי את כל הארץ, לא צריך כלום.

אורית סטרוק: השם ייתן לי, אני לא צריך לעשות שום דבר.

אורית סטרוק: אבל לא, זה לא מה שאברהם אבינו עשה.

אורית סטרוק: הוא הלך וקנה את מערת המכפלה ב-400 שקל כסף עובר לסוחר.

אורית סטרוק: שילם, כי הוא הבין שמה שהוא קונה זה ברזל, זה שלו.

אורית סטרוק: ואבות הציונות למדו מאברהם אבינו וגם מיעקב אבינו, שקנה את חלקת השדה בשכם, וגם מדוד המלך, שקנה את גורן ארונה, שגורם ארונה היבוסי זה בעצם הר הבית, הר המוריה.

אורית סטרוק: הם למדו משלושת הגדולים האלה של העם שלנו והם התחילו לרכוש קרקעות.

אורית סטרוק: איך אוספים את הכסף?

אורית סטרוק: אז קודם כול היו יהודים עשירים בכל העולם שתרמו, אבל זה לא נגמר ביהודים עשירים, אלא גם כל ילד וילד.

אורית סטרוק: כשהייתי ילדה הייתה לנו בכיתה קופסה, קופסת הקרן הקיימת, הקופסה הכחולה, וכל יום כל ילד היה שם פרוטה בקופסה הזאת.

אורית סטרוק: עודד, לך יצא?

עודד פורר: - - -

אורית סטרוק: אני שואלת אותך רגע.

אורית סטרוק: כשאתה היית ילד – אתה קצת יותר צעיר ממני – עדיין היו שמים פרוטה בקופסה של הקרן הקיימת?

עודד פורר: לא פרוטה, היו שמים שקלים.

אורית סטרוק: שקלים.

אורית סטרוק: אתה רואה, גם עודד, אפילו שהוא יותר צעיר ממני.

אורית סטרוק: ילד יהודי נכנס לכיתה – חלק מיום הלימודים שאתה שם פרוטה, שקל, לירה, לא משנה מה שזה יהיה, בקופה של הקרן הקיימת, כי זה ערך מקודש לגאול את אדמת הארץ.

אורית סטרוק: זהו.

אורית סטרוק: עכשיו, מה עוד?

אורית סטרוק: על גבי העניין הזה של גאולת הקרקע, מכיוון שלא בכל מקום אפשר היה להקים יישובים, איך אתה שומר על הקרקע שקנית?

אורית סטרוק: אז חלק משימור הקרקעות זה הנטיעות.

אורית סטרוק: הנטיעות שימשו לא רק – אומנם אנחנו עוד מעט מגיעים לחודש שבט, שזה החודש של האילנות, וט"ו בשבט זה ראש השנה לאילנות, אבל הנטיעות שימשו לא רק בשביל שיהיו עצי מאכל או שיהיה אפילו צל וכדומה, חורשות שאפשר לבלות בהן.

אורית סטרוק: הנטיעות שימשו קודם כול כדי לשמור על הקרקע.

אורית סטרוק: לשמור.

אורית סטרוק: נטעת – זהו.

אורית סטרוק: במקום הזה שנטעת כבר לא יהיו לך פולשים.

אורית סטרוק: זה שלך, החזקת את זה.

אורית סטרוק: זה חזקה בקרקע.

אורית סטרוק: ואני, כשהייתי ילדה בת שלוש – כל ילד בגיל שלוש נכנס לגן, וחלק מהכניסה לגן זה שאבא ואימא נוטעים עץ לכבוד הילד הזה.

אורית סטרוק: נכנסת לגן – נטעו עץ על שמך.

אורית סטרוק: יש לי בבית את הכרטיס היפה שקיבלתי כשנכנסתי לגן.

אורית סטרוק: כתוב שניטע עץ על שמי, וככה כל ילד.

אורית סטרוק: תבין, הדבר הזה של רכישת הקרקעות – אנחנו לא קוראים לזה סתם "רכישה" אלא "גאולה", כי העניין של הגאולה זה שאנחנו מחזירים את הקשר בינינו לבין הארץ.

אורית סטרוק: זה דבר מקודש.

אורית סטרוק: העניין הזה של הנטיעות זה משהו שהוא בלב האתוס, "הנרטיב הציוני", כמו שקראת לזה.

אורית סטרוק: כשאתם באים להתנגש בדבר הזה זו התנגשות לא פחות חמורה מאשר ההתנגשות הצבאית.

אורית סטרוק: תמיד מדברים על זה שאם תהיה מלחמה בעזה, בלבנון או אני לא יודעת מה, אתם לא תוכלו לשבת בממשלה באותו זמן.

אורית סטרוק: אז אני אומרת לך שהעניין של הקרקע הוא לא פחות מהעניין של הנשק.

אורית סטרוק: הוא לא פחות.

אורית סטרוק: באנו לפה כי זאת הארץ שלנו.

אורית סטרוק: ועכשיו אתה שואל אותי ואתה אומר לי: אבל ערבי פלוני – נניח מנסור עבאס, או ווליד טאהא, או לא משנה, אחד – אין לו קרקע משלו?

אורית סטרוק: אתה שואל אותי ברמה הפרטית – אז ודאי שערבי פלוני, יש לו קרקע משלו.

אורית סטרוק: אנחנו לא באים לנשל אנשים מהקרקע שלהם, הפרטית.

אורית סטרוק: אבל לא כלאום.

אורית סטרוק: אדמת הלאום, מה שמכונה – אגב, בחוק הטורקי ובחוק הבריטי שהיה פה ועכשיו גם בחוק הישראלי – כאדמות המדינה.

אורית סטרוק: המדינה זו מדינת ישראל.

אורית סטרוק: הלאום זה עם ישראל.

אורית סטרוק: העם שחזר הביתה, העם שזו הארץ שלו בהיבט הלאומי – לא בהיבט הפרטי, שלאדם יש בית, יש גינה, הוא נטע כמה עצים, זה בסדר גמור.

אורית סטרוק: לא באנו לנשל אותך מביתך, מחלקת הקרקע הפרטית שלך.

אורית סטרוק: אבל העם, הלאום שהארץ הזאת שייכת לו, הוא הלאום היהודי.

אורית סטרוק: העם היהודי חזר הביתה.

אורית סטרוק: אתם צריכים להבין את זה.

אורית סטרוק: אתם צריכים להבין את זה.

אורית סטרוק: אי-אפשר שיהיו פה שני הנרטיבים זה יחד עם זה.

אורית סטרוק: זה לא עובד.

אורית סטרוק: זה לא עובד.

אורית סטרוק: אני אגיד לך יותר מזה: גם על פי הדין הבין-לאומי זה ככה, כי על פי הדין הבין-לאומי, מבחינת העולם הרחב, מה אנחנו בכלל עושים פה בארץ הזאת?

אורית סטרוק: מה פתאום אני הגעתי?

אורית סטרוק: אתה יודע, ההורים שלי – הסבים שלי מצד אחד הגיעו מהונגריה, מצד שני הגיעו מפולין, וההורים של בעלי הגיעו מאלג'יר, וכל אחד ממקום אחר.

אורית סטרוק: מה יש לנו לעשות בארץ הזאת?

אורית סטרוק: אז מה שאמרו אומות העולם בוועידת סן רמו, ועוד לפני כן בהצהרת בלפור, ואחר כך זה גם נכנס ועוגן בחוקת האו"ם, באמנה, באמנת היסוד של האו"ם – אמרו שהשטח הזה של ארץ ישראל, הוא צריך להיות הבית הלאומי של העם היהודי, וציינו כמובן שזה בלי לפגוע בזכויות של פרטים כאלה ואחרים שהם לא שייכים לעם היהודי.

אורית סטרוק: אף אחד לא רוצה לפגוע בזכויות שלהם כפרטים, אבל אדמת המדינה, והעניין הזה של אדמת המדינה מוזכר גם בהחלטת סן רמו וגם בהצהרת בלפור, וזה נכנס אחר כך כשהקימו את האו"ם יותר מאוחר, אז עיגנו בסעיף 80 של אמנת האו"ם – עיגנו בתוכו את כל האמנות שקדמו לו, כלומר, גם את העיקרון הזה שאדמת המדינה בארץ ישראל שייכת לנו, לעם היהודי, כעם.

אורית סטרוק: לא אני, לא לי, אורית סטרוק, כבן אדם פרטי; לעם הזה.

אורית סטרוק: זה משהו מאוד בסיסי, מאוד בסיסי, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: אם אתם תבואו להתנגש עם הדבר הזה, מישהו פה ישבור את הראש, מישהו פה לא יחזיק מעמד.

אורית סטרוק: אתה יודע מה?

אורית סטרוק: יכול להיות – אני כבר לא יודעת מה לחשוב על חבריי שהקימו ממשלה יחד איתך, אני לא יודעת לאיזה תהומות הם יכולים להידרדר.

אורית סטרוק: קשה לי מאוד להאמין שזאב אלקין, למשל, יהודי ציוני, שעלה לארץ בגלל ציונות, למד המון היסטוריה, באמת איש ספר, איש עם ידע עצום; אני הכרתי אותו כאידיאולוג, והוא היום אחראי לרשות מקרקעי ישראל – קשה לי להאמין שהוא יכול להגיד שהתנועה הציונית תתקפל מהערך הזה של אדמות הלאום ומהערך הזה של נטיעות שבאות לשמר את אדמות הלאום מפני פולשים.

אורית סטרוק: קשה לי להאמין שהוא יידרדר למקום כזה.

אורית סטרוק: אם הוא יידרדר למקום כזה, אז באמת איבדנו אותו.

אורית סטרוק: באמת איבדנו אותו.

אורית סטרוק: ולא רק אותו – איבדנו בכלל את הזהות של המדינה הזאת כמדינת הלאום של העם היהודי.

אורית סטרוק: כי בסוף הרי זאת השאלה.

אורית סטרוק: בסוף בסוף זאת השאלה.

אורית סטרוק: זו לא רק שאלה של כוח הזרוע, של הנשק; זו השאלה מה זו המדינה הזאת.

אורית סטרוק: מה היא?

אורית סטרוק: האם היא מדינת שני לאומיה או שהיא מדינת הלאום של העם היהודי?

אורית סטרוק: והעבירו פה בכנסת חוק, חוק הלאום.

אורית סטרוק: חוק הלאום לא בא לומר על שום אדם פרטי שאיננו יהודי שהוא שווה פחות כאדם.

אורית סטרוק: לעולם לא.

אורית סטרוק: אני לעולם לא אגיד דבר כזה.

אורית סטרוק: כל אחד מהאנשים שחיים כאן בארץ ביחד איתנו, מגיעות לו כל הזכויות שלו כאדם פרטי, אבל לא מגיעות לו, לא מגיעות לו זכויות לאום בארץ הזאת.

אורית סטרוק: זה לב העניין, זה לב האירוע.

אורית סטרוק: וכשאתם באים לדבר על הקרקע, על האדמה, על הקרן הקיימת לישראל, אתם מתנגשים בזה.

אורית סטרוק: זה לא יצליח.

אורית סטרוק: זה לא יצליח, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: אתם צריכים לעשות חושבים מחדש, כי זאת נקודה שהיא פשוט לא תעבור אצלנו.

אורית סטרוק: אני צודקת, חברי אבי מעוז?

אבי מעוז: ודאי.

אורית סטרוק: הסברתי לו שהקרן הקיימת לישראל זה מקום שהם לא יכולים להתנגש בו, זה משהו שאי-אפשר.

אורית סטרוק: אי-אפשר.

אורית סטרוק: זה יסוד מוסד שבלעדיו אין ציונות, אין כלום.

אורית סטרוק: רק לסיום השיח הזה אני אקרא את השיר שכולנו גדלנו עליו, שיר של הקרן הקיימת לישראל, והשיר נקרא "דונם פה ודונם שם".

אורית סטרוק: זה שיר שכל ילד במדינת ישראל גדל עליו, בעם היהודי, עוד לפני שקמה המדינה אפילו: "אספר לך הילדה, / וגם לך הילד, / איך בארץ ישראל / אדמה נגאלת:" – שים לב לביטוי הזה, "נגאלת".

אורית סטרוק: זה גאולה – "דונם פה ודונם שם, / רגב אחר רגב – / כך נפדה אדמת העם / מצפון עד נגב" – שים לב: "נגב" – "יש לה ספר הזהב, / לקרן הקיימת – / כל דבר גדול ורב / היא מייד רושמת.

אורית סטרוק: // דונם פה ודונם שם / רגב אחר רגב – / כך נפדה אדמת העם / מצפון עד נגב.

אורית סטרוק: // על הקיר תלויה קופסה, / זאת קופסת התכלת – / כל פרוטה שנכנסה / אדמה נגאלת.

אורית סטרוק: // דונם פה ודונם שם, / רגב אחר רגב – / כך נפדה אדמת העם / מצפון עד נגב.

אורית סטרוק: // כי ידביקו בול אל בול / נערה ונער / יתמלאו שדה יבול / ויצמיחו יער" – אתה רואה שוב, היער פה זה חלק מהעניין הציוני.

אורית סטרוק: תבין, הקופסה הכחולה, היער, הדונמים – "דונם פה ודונם שם, / רגב אחר רגב – / כך נפדה אדמת העם / מצפון עד נגב.

אורית סטרוק: // חכי, חכי עוד מעט, / ציון השוממת, / גאול תגאלך לעד / קרן הקיימת.

אורית סטרוק: // דונם פה ודונם שם, / רגב אחר רגב – / כך נפדה אדמת העם / מצפון עד נגב.

אורית סטרוק: // ככה, ככה, הילדה, / ככה, ככה, ילד – / במסירות ועבודה / ארצנו נגאלת" – שים לב לביטוי הזה "ארצנו".

אורית סטרוק: שוב, כמובן, אף אחד לא רוצה לומר שאדם שאיננו יהודי והוא חי בארץ, הוא לא יכול לחיות כאן ולקבל זכויות פרט, אבל זו לא ארצו, זו ארצנו, של העם היהודי.

אורית סטרוק: "דונם פה ודונם שם, / רגב אחר רגב – / כך נפדה אדמת העם / מצפון עד נגב.

אורית סטרוק: " אדוני היושב-ראש, גם העניין של הנגב זה יסוד מאוד חזק באתוס הציוני, ושוב, גם זה מתחיל באברהם אבינו.

אורית סטרוק: כשאתה קורא בתורה, אתה רואה שכתוב על אברהם אבינו שהוא הלך כל הזמן "הלוך ונסוע הנגבה", זאת אומרת, העניין הזה של ההליכה אל הנגב, הגאולה של הנגב, הקישור של הנגב.

אורית סטרוק: לא במקרה גם דוד בן-גוריון, שהיה ראש הממשלה הראשון ואחד המנהיגים הכי חשובים של הציונות, הוא הלך לנגב, וזה לא במקרה, משום שהנגב זה דבר מאוד מרכזי אצלנו; אני לא אגיד שזה מרכזי כמו הר הבית, אבל זה דבר מרכזי.

אורית סטרוק: אני כל הזמן מסתכלת עליך ככה ואומרת: איפה הבן אדם הזה מונח?

אורית סטרוק: לא יודעת אם אתה עובד עלינו, אתה לא עובד עלינו, אבל אם אתה באמת רוצה להשתלב פה, תרפה מהעניין הזה של הקרן הקיימת, תרפא מהעניין הזה של המלחמה על הנגב, כי אנחנו לא נרפה.

אורית סטרוק: אנחנו לא נרפה.

אורית סטרוק: אתה יודע שאני יחד עם חברי יואב קיש – אנחנו ראשי שדולת ארץ ישראל פה בכנסת.

אורית סטרוק: אנחנו כבר מתכננים לקחת הרבה מאוד חברי כנסת למקום הזה בנגב שבו הקרן הקיימת לישראל נוטעת נטיעות, כי אנחנו לא נסכים בשום פנים ואופן שהנטיעות האלה ייפסקו.

אורית סטרוק: מבחינתנו זה להיות או לחדול.

אורית סטרוק: אנחנו לא ניתן לזאב אלקין להיכנע לכם בעניין הזה.

אורית סטרוק: לא ניתן לו ולא נרפה ממנו, משום שאנחנו נעמוד על העיקרון הציוני הזה שאנחנו גואלים את הארץ, שהקרן הקיימת לישראל היא אחד הדברים הכי חשובים בציונות, והנטיעות שהקרן הקיימת לישראל נוטעת הם דבר קדוש שאסור לוותר בו.

אורית סטרוק: תודה רבה וערב טוב.

מנסור עבאס: תודה רבה, חברת הכנסת אורית סטרוק.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, האמת היא שבהזדמנות זו אני רוצה להגיד תודה רבה לעובדי הכנסת ולסדרנים, שדואגים, א.

מיכל מרים וולדיגר: להדפיס את הדברים שלנו, וב.

מיכל מרים וולדיגר: להחליף לנו בכל פעם את הלבוש הזה על הרמקולים.

מיכל מרים וולדיגר: תודה לכם.

מיכל מרים וולדיגר: ממש תודה.

מיכל מרים וולדיגר: אלכס לא הרגיש טוב, הוא חש בליבו.

מיכל מרים וולדיגר: הזמין אמבולנס וביקש שיביאו אותו לתל השומר, כי אלכס גר בפתח תקווה, אבל חשוב לו להגיע לתל השומר, כי שם נמצא הרופא שהוא מכיר.

מיכל מרים וולדיגר: יפי כרעה ללדת.

מיכל מרים וולדיגר: היא גרה בירושלים, אבל הרופא המיילד שלה גר בנתניה, ולכן היא ובעלה נסעו ללדת בלניאדו.

מיכל מרים וולדיגר: חולה סרטן בוחר היכן לקבל את הטיפול, כך גם חולה דיאליזה וכך גם כל אחד מאיתנו הנזקק לטיפול רפואי ועקב כך זקוק לאשפוז.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו כולנו בוחרים, בוחרים היכן לקבל את הטיפול הרפואי שאנחנו זכאים לו, בוחרים באיזה בית חולים שאנחנו רוצים.

מיכל מרים וולדיגר: אני מניחה שרבים מכם – אני מקווה שכולכם – ראו פעם איך נראית, יותר מפעם אחת, מחלקת יולדות: נקי, מסודר, יפה, מזמין, ממש פותח את הלב.

מיכל מרים וולדיגר: עכשיו תסבירו לי כולכם, כל אחד מכם:

מיכל מרים וולדיגר: למה לאדם המתמודד עם התקף פסיכוטי או עם דיכאון מז'ורי או עם מניה דפרסיה – למה, למה, למה, אדוני היושב-ראש, למה אותו אדם לא זכאי לבחור באיזה בית חולים להתאשפז?

מיכל מרים וולדיגר: יש לך השערה למה?

מנסור עבאס: לא.

מיכל מרים וולדיגר: גם לי לא.

מיכל מרים וולדיגר: חבר הכנסת אבי מעוז, יש לך איזה השערה למה אדם שמתמודד עם מחלה נפשית לא יכול לבחור לאיזה בית חולים ללכת?

מיכל מרים וולדיגר: אורית, יש לך איזו הצעה?

אורית סטרוק: הוא - - - אז איזו רמה יש לו?

מיכל מרים וולדיגר: לא משנה, אבל עדיין - - -

אורית סטרוק: צודקת, אבל - - -

מיכל מרים וולדיגר: אולי כבוד השר יכול לענות לי.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא יודעת למה - - -

אבי מעוז: אדם רגיל יכול לבחור?

מיכל מרים וולדיגר: בוודאי, אמרתי.

מיכל מרים וולדיגר: עכשיו יש לך, לא עלינו, איזה בעיה רפואית – אמרו לך שאתה לא יכול ללכת לתל השומר כי אתה גר בירושלים?

מיכל מרים וולדיגר: מישהו אמר לך את זה?

מיכל מרים וולדיגר: אין.

מיכל מרים וולדיגר: יש כמובן כל מיני הגבלות של קופת החולים, אבל הן הגבלות שהן לגיטימיות, מינהליות, לא מהותיות.

מיכל מרים וולדיגר: לא יגידו לך: סליחה, יש לך התקף לב – לא, אתה לא יכול אצלנו, לא מוכנים לקבל, כי אתה גר בבאר שבע.

מיכל מרים וולדיגר: תלך רק לבאר שבע.

מיכל מרים וולדיגר: זה מה שקורה עם מתמודדי הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: הם אינם רשאים לבחור היכן להתאשפז.

מיכל מרים וולדיגר: יהיו כאלה שיגידו: לא נורא, לא נורא, זה בסדר.

מיכל מרים וולדיגר: אני אגיד לכם למה זה כן נורא.

מיכל מרים וולדיגר: מעבר לזה שהופכים אותם לקהל שבוי – ואתם יודעים מה קורה עם קהל שבוי.

מיכל מרים וולדיגר: כשיש קהל שבוי, אז המחלקות מוזנחות, ולאף אחד לא אכפת, ולאף אחד לא משנה, ואפשר לעשות איתם מה שרוצים, ולא צריך להשקיע, ולא צריך לטפל, כי הם קהל שבוי.

מיכל מרים וולדיגר: ואנחנו בעולם שלנו מבינים שתחרות זה דבר בריא.

מיכל מרים וולדיגר: בלי תחרות הכול קמל.

מיכל מרים וולדיגר: צריך תחרות, ותחרות בריאה, כדי לפתח, כדי להתקדם, כדי להמריץ, כדי לתמרץ.

מיכל מרים וולדיגר: שם אין תחרות.

מיכל מרים וולדיגר: אבל זו עוד הבעיה הקטנה, כי פונות אליי, או יותר נכון פנו אליי, לא מעט נשים שעברו הטרדות מיניות בתוך בית החולים הפסיכיאטרי.

מיכל מרים וולדיגר: ההטרדות הן לפעמים גם מהמתמודדים עצמם, בגלל מצבם, או לא משנה כרגע מאיזה סיבה.

מיכל מרים וולדיגר: כשאתה מתאשפז בבית החולים לבריאות הנפש, זה אומר שהמצב הבריאותי שלך, המצב הנפשי שלך, החוסן שלך הוא מאוד מאוד נמוך, אחרת לא היית מתאשפז, אם מרצון ובוודאי אם בכפייה.

מיכל מרים וולדיגר: ואז אתה נתקל באיזה הטרדה – ברור לך שאותה אישה מרוסקת לגמרי, לגמרי.

מיכל מרים וולדיגר: הקירות, כל דבר בבית חולים מזכיר לה את אותה הטרדה מינית.

מיכל מרים וולדיגר: אבל ברוך השם היא השתחררה וחזרה לביתה אבל מה לעשות שכעבור חצי שנה או שנה – תלוי מי האישה שפנתה אליי – שוב היא נתקפה באיזה התקף פסיכוטי, באיזה חרדה כזאת או אחרת, והיא הייתה חייבת אשפוז.

מיכל מרים וולדיגר: אבל אתם יודעים מה קרה?

מיכל מרים וולדיגר: היא לא יכלה לבחור בית חולים אחר.

מיכל מרים וולדיגר: היא הייתה צריכה להתאשפז באותו בית חולים ששם היא עברה את ההטרדה המינית.

מיכל מרים וולדיגר: אבל היא לא יכולה להגיע לשם.

מיכל מרים וולדיגר: תקשיבו לי.

מיכל מרים וולדיגר: אתם שומעים מה אני אומרת?

מיכל מרים וולדיגר: אומרים לה: גברתי, את לא יכולה לבחור.

מיכל מרים וולדיגר: את חייבת ללכת לבית החולים הזה, ששם עברת הטרדה מינית, שבו כל כיסא, שכל קיר, שכל מזרן מזכיר לך את הדבר הזה, אבל אין לך ברירה.

מיכל מרים וולדיגר: למה?

מיכל מרים וולדיגר: ככה, כי ככה קבעו המחוקקים במדינת ישראל – אי-אפשר לבחור בבריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: אם לא הייתי במקום מכובד כמו הכנסת, הייתי צורחת עכשיו, פשוט צורחת, כי כמה אפשר להעליב, וכמה אפשר לפגוע, וכמה אפשר להגיד לאנשים שמתמודדים עם הפרעות נפשיות: אף אחד לא סופר אתכם.

מיכל מרים וולדיגר: אין לכם לובי, אתם לא מעניינים אף אחד.

מיכל מרים וולדיגר: ההפך, לא רק שאתם לא מעניינים אף אחד – אנחנו רוצים לקבור אתכם ולשים אתכם מאחורי הבמה, שאף אחד לא ידע.

מיכל מרים וולדיגר: איך אמרת קודם?

מיכל מרים וולדיגר: עשית הצגות, אז אני מנסה ללמוד ולחקות אותך, חברתי אורית – בואו נסתיר אותם, כי אם נסתיר אותם זה לא יהיה קיים.

מיכל מרים וולדיגר: בואו נחביא אותם, לא נטפח אותם, יקרה להם מה שיקרה, זה לא משנה לנו, כי הם מציקים לנו בעיניים, לא מגיע להם, הם תת-אדם, לא מגיעות להם זכויות.

מיכל מרים וולדיגר: ככה בדיוק המדינה, מדינת ישראל, 2021, או-טו-טו 2022, מתייחסת למתמודדי הנפש.

אבי מעוז: למה את לא מציעה הצעת חוק?

מיכל מרים וולדיגר: וואי, תודה, אתה משתף איתי פעולה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה, אבי.

אבי מעוז: אני מניח שהיושב-ראש ודאי יתמוך בזה ויגייס את המפלגה שלו לתמוך בזה.

מיכל מרים וולדיגר: אז לצערי הרב, אתה ממש מתפרץ לדלת פתוחה, כי הגשתי הצעת חוק – שהיא ממש לא תקציבית, אגב; אני לא יודעת אם שר האוצר רואה אותנו, אבל היא לא תקציבית, לא צריך להוסיף כסף, כלום, שום דבר – לתת לאנשים האלה את הזכות האלמנטרית ביותר.

מיכל מרים וולדיגר: אגב, בהצעת החוק שלי, שהגשתי לוועדת שרים ביום ראשון – אבל הם לא דנו בזה ביום ראשון, הם דחו את זה ליום שני.

מיכל מרים וולדיגר: תכף אני אספר לכם מה ועדת השרים קבעה לגבי החוק שלי, אם אתם לא יודעים, אבל בהצעת החוק - -

אבי מעוז: - - -

מיכל מרים וולדיגר: חכה לסוף.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא רוצה לעשות לך פרומו.

מיכל מרים וולדיגר: חכה.

אורית סטרוק: אבי חושב שכולם שם כמוהו, אז אם הוא היה מקבל, גם הם בטח - - -

מיכל מרים וולדיגר: בעזרת השם עוד נחזור לשם, אבל בכל מקרה, כתבתי בהצעת החוק והפניתי את השרים ואת כולכם לאמנה הבין-לאומית שמדינת ישראל אשררה אותה, אמנה בדבר זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות.

מיכל מרים וולדיגר: האמנה הזאת קובעת בצורה מפורשת את זכאותם של אנשים עם מוגבלות לקבל החלטות בעצמם.

מיכל מרים וולדיגר: הפניתי גם לסעיף י"ד למבוא, ולחובה לנהוג בשוויון כלפי אנשים עם מוגבלות ולמנוע אפליה בסעיף 5, אבל בסדר, אז יש אמנות בין-לאומיות.

מיכל מרים וולדיגר: מי אמר שצריך לקיים אותן?

מיכל מרים וולדיגר: מדינת ישראל חתומה עליהן, אבל מי אמר שצריך לקיים אותן?

מיכל מרים וולדיגר: בוודאי, מי אמר שצריך לקיים אותם כלפי מתמודדי נפש?

מיכל מרים וולדיגר: לא צריך, כי אין להם לובי.

מיכל מרים וולדיגר: אף אחד לא יצעק את הצעקה שלהם.

מיכל מרים וולדיגר: אז הגשתי את הצעת החוק הזאת, הצעה ללא תקציב, הצעה שתאפשר לכל מתמודד נפש – כמו שאתה, כבוד היושב-ראש, כמו שאני, כמו שאתה, חבר הכנסת אבי, כמו שכבוד השר וכמו שחברת הכנסת אורית יכולים לבחור באיזה בית חולים להתאשפז – כאילו מדובר בסוכריה – אנחנו אנשים חולים, אנחנו צריכים עזרה – ככה גם להם תהיה הזכאות לבחור באיזה בית חולים להתאשפז.

מיכל מרים וולדיגר: נכון, יכול להיות מצב שבו כולם יעוטו על גהה, לצורך העניין, כי גהה זה בית חולים טוב –אני סתם אומרת שמות, לא מתכוונת דווקא אליהם – אבל לשם הדוגמה, למעלה הכרמל, נניח, אף אחד לא ירצה, כי זה בית חולים פחות טוב.

מיכל מרים וולדיגר: אוקיי.

מיכל מרים וולדיגר: אז שר הבריאות או מנהלי בתי החולים צריכים להגיד: רגע, אם לא רוצים אותנו, סימן שיש פה משהו לא בסדר.

מיכל מרים וולדיגר: נתקן, נשפר, נסגור בית חולים אחד ונעביר את כל המיטות לאחר.

מיכל מרים וולדיגר: נעשה משהו.

מיכל מרים וולדיגר: אבל ברגע שאין אפשרות בחירה, הכול קפוא, שום דבר לא משתנה.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו יכולים לצעוק פה מאה שנה שצריך לשנות וצריך לשפר, אבל כל עוד לא תהיה יכולת בחירה, שום דבר לא ישתנה.

מיכל מרים וולדיגר: אז נכון שיש כמה מנהלי בתי חולים שמתנגדים.

מיכל מרים וולדיגר: חבל שכבוד שר הבריאות לא נמצא פה.

מיכל מרים וולדיגר: נכון שיש כמה שמתנגדים – ברור שהם יתנגדו, כי הם נמצאים במקום נורא נוח להם - - -

אורית סטרוק: למה, למה הם מתנגדים?

מיכל מרים וולדיגר: אני מסבירה למה: כי ברגע שבית החולים פחות מתפקד והוא לא טוב, חולים לא ירצו להתאשפז שם.

מיכל מרים וולדיגר: הם ילכו להתאשפז בבית חולים טוב יותר, ואז יצטרכו לסגור את בית החולים.

אורית סטרוק: למה?

אורית סטרוק: הם פשוט יצטרכו להשתפר.

מיכל מרים וולדיגר: נכון, יפה מאוד.

מיכל מרים וולדיגר: זה מה שאני אומרת לשר.

מיכל מרים וולדיגר: אגב, זה שכמה מנהלי בתי חולים – אני מאוד מכבדת אותם.

מיכל מרים וולדיגר: אני מכירה כמעט את מרביתם ואני מאוד מכבדת אותם.

מיכל מרים וולדיגר: הם עושים עבודה נפלאה.

מיכל מרים וולדיגר: הם אומרים לי: באידיאל אנחנו רוצים את מה שאת אומרת - -

מנסור עבאס: כן.

מיכל מרים וולדיגר: אני מסיימת.

מיכל מרים וולדיגר: - - אנחנו רוצים שיעמידו את בתי החולים לבחירה, בהחלט, זה חשוב.

מיכל מרים וולדיגר: אבל לא עכשיו.

אורית סטרוק: למה בחדרי לידה כל אחד משתדל להיות הכי טוב?

מנסור עבאס: טוב.

מיכל מרים וולדיגר: אני מסיימת.

מיכל מרים וולדיגר: נכון, צודקת, זה בדיוק המקור להשוואה.

מיכל מרים וולדיגר: אני מסכמת, כבוד היושב-ראש: לצערי הרב, העליתי לוועדת שרים, והפלא ופלא – ועדת השרים החליטה לדחות את הדיון בחוק שלי בחצי שנה.

אופיר סופר: לא יכול להיות.

מיכל מרים וולדיגר: כן, כן.

מיכל מרים וולדיגר: נכון מפתיע?

מיכל מרים וולדיגר: כך המציאו, ולכן הקואליציה, כמו כבוד היושב-ראש, החליטה להצביע נגד הצעת החוק שלי.

מיכל מרים וולדיגר: מאחר שהיא כל כך חשובה ולא רציתי שהיא תיפול – לא בגללי, אני לא חשובה בסיפור הזה, אלא בגלל אותם חברים שלי מתמודדי הנפש, למעלה מ-150,000 מתמודדי נפש כרוניים, ובני המשפחות שלהם, שזה עוד איזה 250,000 אנשים.

מיכל מרים וולדיגר: הם ירגישו השפלה, כי הם יודעים שהגשתי את הצעת החוק הזאת, ואם יצביעו נגדה יישבר הלב שלהם.

מיכל מרים וולדיגר: גם ככה הם כל כך למטה.

מיכל מרים וולדיגר: החלטתי למשוך את הצעת החוק שלי ולנסות לשכנע גם את היושב-ראש הנכבד ואת חבריו לקואליציה שאולי בכל זאת.

מיכל מרים וולדיגר: אם הייתי יכולה לשבת ולהתחנן ולהגיד להם: בכל זאת תתחשבו באותם אנשים שרוצים לבחור את הדבר הכי אלמנטרי – איפה להתאשפז.

מיכל מרים וולדיגר: כולם יסכימו ונעלה את זה מוקדם יותר.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר סופר, בבקשה.

מנסור עבאס: חמש דקות, אדוני.

אבי מעוז: - - - אולי אם היית מעלה - - - אז בשבוע הבא הייתה עולה ההצעה הזאת מחדש בידי חברת כנסת מהקואליציה - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת אבי מעוז, עוד מעט תעלה ותוכל לדבר.

אבי מעוז: תודה רבה, אדוני.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: בואו נקשיב.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר פורר, ראיתי שהסוגיה הזאת מטרידה אותך אז אני רוצה שתקשיב.

אופיר סופר: בשבועיים האחרונים, בעקבות האירוע הקשה בחומש, הרהרתי לא מעט כמה כאן במשכן הזה בכנסת ישראל, אולי כמו בהרבה מקומות אחרים, קל להרוס וקשה לבנות.

אופיר סופר: קל להרוס כי כולנו יודעים עד כמה זאת הייתה איוולת – תוכנית הגירוש, תוכנית ההתנתקות – ועד כמה עוד יותר איוולת שבאיוולת היה לוותר ולהפקיר כך את צפון השומרון ואת היישובים היקרים שהיו לנו שם.

אופיר סופר: היום, לאחר שנים לא מעטות – וגם צריך לומר ביושר ובכנות: של ממשלות ימין או שהמרכיב המרכזי שלהן היה ימין – לא הצלחנו לתקן את האיוולת הזאת.

אופיר סופר: את הדברים האלה אני דווקא רוצה להפנות לידידיי – הייתי אומר, במיוחד לשר הדתות מתן כהנא, שכרגע מקדם סוגיה שהיא בנשמת אפו של העם היהודי, שהיא כל כך מהותית, כל כך קריטית, סוגיית הגיור.

אופיר סופר: אנחנו כנראה כולנו מבינים עד כמה היא קריטית וחשובה, גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה.

אופיר סופר: אנחנו מבינים עד כמה קיבוץ נידחי ישראל יצר לנו אתגרים, כי אנחנו חיים במציאות ישראלית מאוד מאוד מורכבת, ועד כמה חשוב לטפל בסוגיית הגיור וכל השלכותיה.

אופיר סופר: אבל מכאן ועד לנהל את זה בהפקרות כפי שראינו את ההתנהלות היום אחר הצוהריים וכפי שאנחנו עדים לה מדי שבוע ומדי יום – כי מי שמוביל ומכתיב את הקצב, במיוחד בסוגיה הזאת, שהיא בנשמת אפו של העם היהודי ובנשמת אפה של הזהות היהודית, זה שני אנשים שהדגל המרכזי והראשון שלהם הוא מחיקתה של הזהות היהודית.

אופיר סופר: אני מדבר על שר החוץ יאיר לפיד ועל שר האוצר אביגדור ליברמן.

אופיר סופר: הם שניהם נושאי הדגל של מחיקתה של הזהות היהודית של עם ישראל.

אופיר סופר: הם יכולים לספר לנו כל מיני סיפורים אחרים, אבל אצל לפיד, בוודאי, זה מהיום הראשון.

אופיר סופר: הרי כל הקמפיין הפוליטי שלו כולו נבנה עד היום על שנאת הדת היהודית והזהות היהודית.

אופיר סופר: אני אומר לשר כהנא: כלל נקוט בידינו שאחר רבים להטות, ואתה רואה איפה נמצאות עמדותיהם של רוב רובם של רבני ישראל.

אופיר סופר: זו כנראה לא עמדתו של ליברמן ולא עמדתו של לפיד וגם לא של קריב.

אופיר סופר: ותסלח לי, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאתם, התנועה האסלאמית, צריכים להדיר את עצמכם מכל החלטה בעניין הזה.

אופיר סופר: אני לא מנהל את דת האסלאם.

אופיר סופר: אני חושב שתעשו עם עצמכם יושר אם תחליטו שאתם לא מצביעים בסיפור הזה.

אופיר סופר: וכן, הסוגיה הזאת היא כואבת, היא קריטית, אבל היא בעיקר מסוכנת.

אופיר סופר: כי אנחנו לא נוכל בקלות להחזיר את הגלגל לאחור, כמו שלא היה אפשר להחזיר אחורה, או שקשה להחזיר את הגלגל אחורה, בנקודות הרבה הרבה יותר פשוטות.

אופיר סופר: אני רוצה להגיד משהו טיפה אופטימי, חברי חבר הכנסת מעוז, שאף על פי שאני באמת נטול ציפיות מכל האנשים שקראו לעצמם או היו פעם במחנה הלאומי, במחנה האמוני, והלכו ומכרו את נשמתם לשטן כשחברו לאותה ממשלה, ממשלת המיעוט הזאת, שעושה את הדברים הכל-כך רעים – בין זה בשמירה על ארץ ישראל ובין בשמירה על זהותה היהודית של מדינת ישראל – אבל אולי, אולי, אולי דווקא בגלל שמדובר פה בסוגיה כל כך מהותית עם השלכות לדורות – אולי יהיה איזה ניצוץ קטן שיעמיד את החברים, או מעט מן החברים, למבחן אמת.

אופיר סופר: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

מנסור עבאס: עד 35 דקות, בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני אדבר על כמה נושאים, אבל הם כולם שזורים זה בזה.

אבי מעוז: היום שהיה – לפי הדת היהודית, לפי הלוח העברי, אנחנו כבר ביום שלמוחרת.

אבי מעוז: היום שהיה, כ"ה בטבת, היה יום השנה השלישי לפטירתו של הרב אלישע וישליצקי זכר צדיק וקדוש לברכה.

אבי מעוז: את הרב אלישע הכרתי מילדותי.

אבי מעוז: הוא גדל איתי באותה שכונה, הוא היה שנתיים מעליי מבחינת הגיל – ואני אגיד אחרי זה כמה דברים אישיים עליו.

אבי מעוז: הרב אלישע, שהיה תלמידו ונאמן רוחו של רבנו הרב צבי יהודה הכהן קוק זצ"ל, היה אחד מגדולי הדור בענווה.

אבי מעוז: אדוני, הם מפריעים לי.

מנסור עבאס: כן, סליחה, חבר הכנסת משה ארבל.

משה ארבל: אני מתנצל.

משה ארבל: לא מתנצר, מתנצל.

משה ארבל: אני לא יודע מה קורה פה עם חוק הגיור.

מנסור עבאס: בוא נקשיב לחבר הכנסת אבי מעוז.

אבי מעוז: הרב ,אלישע זכר צדיק וקדוש לברכה, היה גדול ועצום בתורתו, ביראתו ובמידותיו, אבל לא החזיק מעצמו כלום.

אבי מעוז: כל-כולו היה מסור בענווה לכל משימה ולכל שליחות.

אבי מעוז: "איש פשוט מירושלים", היה מכנה את עצמו.

אבי מעוז: כששאלו אותו "מי אתה?

אבי מעוז: " היה מגדיר את עצמו "אני איש פשוט מירושלים".

אבי מעוז: הרב אלישע היה גם מגדולי הדור במסירות נפש על הרבצת תורה בישראל כאשר היה מכתת רגליו וסובב והולך בקהילות ישראל השונות, ובמיוחד בגרעינים התורניים, במה שמכונה עיירות הפיתוח ובמה שהוא כינה – לא עיירות הפיתוח, אלא "העיירות הטבעיות".

אבי מעוז: כל תורתו שלמד ולימד ינקה מתוך בית המדרש של התורה הגואלת וכל כולו היה מחובר בכל נימי נפשו לגילויי הגאולה שבדורנו, גם ביחס לתורה המיוחדת המתגלה בדורות אלו; גם ביחס להתיישבות בכל מרחבי ארצנו בדגש על חיבורו המיוחד לקהילות גוש קטיף, שבעזרת השם ישובו במהרה למקומם שנעקרו ממנו; וגם ביחסו למדינת ישראל, ראשית צמיחת גאולתנו, ולעם ישראל שנמצא בתהליך תשובה לאומית, ולכל אחד ואחד ממנו באהבה גמורה.

אבי מעוז: מידת האמת הייתה המצפן המוחלט שלו, ולא הפסיק לדבר על המחויבות לברוח מכל זיוף ושקר – בתורה, ביראת השם, במידות ובכל תחום בחיים.

אבי מעוז: את הרב אלישע הכרתי מילדותי, גדלנו באותה שכונה.

אבי מעוז: פגשתי אותו מאוחר יותר כשהגעתי ללמוד בישיבת מרכז הרב, ואני בן 24, נשוי, ושם הוא קיבל אותי וקלט אותי בישיבה.

אבי מעוז: עד כאן מי היה הרב אלישע וישליצקי שאתמול, כלומר ביום שסיימנו, היה יום השנה השלישי לפטירתו.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, בשלהי שנת תשמ"ד ובתחילת שנת תשמ"ה, השנה הלועזית היא שנת 1984, בעת קיומה של ממשלת האחדות הראשונה במדינת ישראל, כששמעון פרס היה ראש הממשלה, יצחק שמיר היה שר החוץ, יצחק רבין היה שר הביטחון ויצחק מודעי היה שר האוצר, באותה שנה, באותו זמן, אני נרתמתי לפעילות למען שחרורו של נתן שרנסקי שישב אז עמוק עמוק בסיביר בכלא הסובייטי כשמסך הברזל חוצץ בין מדינת ישראל והמערב לבין תושביה היהודים של ברית המועצות.

אבי מעוז: שמעון פרס היה ראש הממשלה, ושמעון פרס, באחד מגילויי הלב, אמר: רבותיי, אנחנו נאבקים על פתיחת שערי ברית המועצות, אתם יודעים למה?

אבי מעוז: גם בגלל שעם ישראל צריך לשוב לארצו, גם בגלל שאנחנו ציונים, אבל בעיקר כדי להתמודד מול העלייה המזרחית, מול ההתרבות של המזרחיים שמשתלטים לנו על המדינה.

אבי מעוז: כך אמר שמעון פרס.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אלה דברים חמורים שמי שרצה האזין להם, ואני הייתי אחד מאלה שהאזינו להם.

אבי מעוז: המניע לפתוח את שערי ברית המועצות ולהירתם כול כולו לעניין היה כדי לאזן פה טיפה את ההתרבות העודפת של העולים החדשים מצפון אפריקה ומארצות המזרח.

אבי מעוז: לצערי, אדוני היושב-ראש, השר ליברמן - -

איתן גינזבורג: מישהו אמר לי, ברשותך – אני יודע שאתה חובב העברית – שאומרים לא היושב-ראש אלא יושב-הראש, אבל אני לא בטוח שזה נכון.

אבי מעוז: - - אני מוכן לתקן, על תנאי - - -

איתן גינזבורג: אני לא יודע.

איתן גינזבורג: צריך עיון, מה שנקרא.

אבי מעוז: בסדר גמור.

אבי מעוז: יכול להיות שאני טועה, ויכול להיות שאני רגיל כך.

איתן גינזבורג: כולם רגילים כך, גם אני אומר את זה.

איתן גינזבורג: מישהו העיר לי היום, אבל אני לא יודע אם זה נכון.

אבי מעוז: אדוני יושב-הראש, תודה על התיקון, אני אבדוק את זה ואשתדל לתקן.

איתן גינזבורג: תבדוק אם זה נכון.

אבי מעוז: בסדר.

אבי מעוז: אבל בינתיים אפשר להשתמש בזה.

אבי מעוז: אנחנו מבינים את הכוונה.

משה ארבל: זה דיון שהתקיים באקדמיה ב-1994: "ההתנגדות לביטוי כמו 'יושב-הראש' היא חומרה יתרה, שהרי מגוון יחסי המשמעות בין נסמך לסומך רחב מאוד".

איתן גינזבורג: ועל כן?

משה ארבל: אתה מהמחמירים, אתה מבית שמאי.

מיכל מרים וולדיגר: אפשר גם וגם.

איתן גינזבורג: אז יש לומר יושב-הראש אך אפשר להגיד היושב-ראש.

משה ארבל: בסופו של דיון הותרו שתי הדרכים.

איתן גינזבורג: יושב-ראש.

משה ארבל: גם היושב-ראש וגם יושב-הראש.

איתן גינזבורג: השאלה אם אפשר לכתוב ה"א הידיעה לפני יושב-ראש.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש.

מיכל מרים וולדיגר: החלטת לסבך אותנו בשעה 23:00.

איתן גינזבורג: אתה מבין מה אני שואל?

איתן גינזבורג: האם יש ה"א הידיעה לפני כן.

איתן גינזבורג: אני עוצר לך את השעון.

אבי מעוז: בסדר, בסדר.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אדוני יושב-הראש, אנחנו הולכים על שני הצדדים לחומרה בשביל לצאת ידי חובה.

איתן גינזבורג: עד סוף הנאום חברנו חבר הכנסת ארבל יבדוק את הסוגיה.

אבי מעוז: בסדר גמור.

איתן גינזבורג: תודה.

אבי מעוז: אני חוזר לסוגיה שלנו – השר ליברמן.

אבי מעוז: אני אתחיל עם השר כהנא.

אבי מעוז: השר כהנא בנימוקיו לקידומו של מתווה הגיור שהוא עמל על קידומו – היום ראינו את הפרומו למה הולך להיות פה – השר כהנא התייחס לבעיה שהיא בעיה, ואני לא מקל בה ראש.

אבי מעוז: הבעיה היא שיש פה במדינה כ-450,000 עולים שהם לא יהודים על פי ההלכה.

אבי מעוז: הוא מגדיר אותם כזרע ישראל אבל הם לא יהודים על פי ההלכה.

אבי מעוז: וצריך להתמודד עם הבעיה.

אבי מעוז: אני מסכים.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אדוני יושב-הראש, אני למדתי שכשיש בעיה, קודם כול, תעשה סטופ.

אבי מעוז: אל תחמיר את הבעיה, אל תצרף עוד אנשים שהם מאותו סוג.

אבי מעוז: אבל אצל השר ליברמן – ואני אומר אחרי זה בסוף למה אצלו זה הפוך – השר ליברמן התעקש במשא ומתן הקואליציוני והשאיר תחת אחריותו את נתיב.

אבי מעוז: נתיב, מה שהיה בעבר כשדיברתי על שנת 1984 היה קרוי "לשכת הקשר".

אבי מעוז: כולנו יודעים שזה היה הארגון החשאי שעבד לייצר קשר עם היהודים בברית המועצות לשעבר.

אבי מעוז: דרך אגב, לשכת הקשר שמה לנו רגליים בכל מאבקנו דאז למען אנטולי שרנסקי, הפריעה לנו בפעילותנו והכשילה כל מיני מהלכים שעשינו באופן עצמאי, כי היא לא יכלה לסבול את זה שאנשים פרטיים – בראש ובראשונה אשתו אביטל במאבקה ההירואי, יודעת טוב יותר איך מפילים את מסך הברזל.

אבי מעוז: אבל נחזור לענייננו.

אבי מעוז: השר ליברמן בהסכם הקואליציוני לקח תחת אחריותו את נתיב.

אבי מעוז: בשביל מה הוא צריך את נתיב?

אבי מעוז: הוא צריך את נתיב כדי שנתיב ימשיכו להעלות לפה לארץ לא יהודים על פי ההלכה, אלא עולים שהם אינם יהודים על פי ההלכה.

אבי מעוז: ילקטו אותם אחד לאחד וימשיכו לייצר אותה בעיה שהשר כהנא מתריע עליה, ולכן הוא הולך להביא לנו את מתווה הגיור.

אבי מעוז: אז, השר כהנא, טול קורה מבין עיניך.

אבי מעוז: תעצור.

אבי מעוז: תגיד לשר ליברמן: אין יותר כניסה לארץ של אינם יהודים על פי ההלכה.

אבי מעוז: קודם כול תקפיא את המצב.

אבי מעוז: אבל ליברמן לא חושב ככה.

אבי מעוז: למה ליברמן עושה את זה?

אבי מעוז: הוא ממשיך את מורשתו של שמעון פרס.

אבי מעוז: אז בשנת 1984–1985 הבעיה של שמעון פרס הייתה – אתה שומע, חבר הכנסת משה ארבל – שמעון פרס אמר:

אבי מעוז: אני רוצה שיהודי ברית המועצות יבואו לארץ בהמוניהם, למה?

אבי מעוז: כדי להתמודד עם הריבוי של יוצאי ארצות המזרח.

אבי מעוז: לא טוב לנו.

אבי מעוז: אנחנו רוצים שליטה בלעדית על מדינת ישראל.

אבי מעוז: לא טוב לנו שהם יבואו בהמוניהם, יוצאי יהדות המזרח.

אבי מעוז: והשר ליברמן ממשיך את מורשתו של השר פרס שהיה אז ראש ממשלה, והוא אומר: אני צריך את אותם אלה שאינם יהודים על פי ההלכה כדי להתמודד עם הריבוי של החרדים ושל החרד"לים.

אבי מעוז: לכן הוא עושה את זה.

אבי מעוז: יש פה מתווה מתוכנן: קודם נביא את אותם שאינם יהודים על פי ההלכה, ולאחר מכן נעשה מתווה גיור.

אבי מעוז: ומי יקדם את מתווה הגיור?

אבי מעוז: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, שעמדה פה והסבירה: צריך רגש.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אדוני יושב-הראש, אני רוצה להסביר בקצרה למה ומדוע אנחנו מתנגדים להצעות החוק ולמתווה הגיור שהציעה היום חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

אבי מעוז: לשמחתי, התנחמתי היום שזה נדחה בשבועיים.

אבי מעוז: ואני מקווה שיתקיימו דברי חז"ל: "כיוון דאידחי, אידחי".

אבי מעוז: הצטרפות הגרים לעם ישראל מלווה את עם ישראל מאז ימי אברהם אבינו ויציאת מצרים.

אבי מעוז: הקמת מדינת ישראל הציבה בפנינו אתגרים חדשים בתחום הגיור – עלייה המונית הכוללת בתוכה משפחות של נישואי תערובת.

אבי מעוז: יש בעיה ואתגר של גיור לשם אישות או התאזרחות וגיור לשם רווחה כלכלית; עוד אתגר – לסוגיית הגיור נוספו משמעויות חדשות ומהותיות בקנה מידה לאומי ביחס להשפעתה על מרקם האוכלוסייה במדינת ישראל ועל משמעותה כמדינה יהודית.

אבי מעוז: למרות זאת, בבסיס הדברים לא חל שום שינוי, והגישה היסודית עומדת בעינה, והיא – גיור מוגדר רק על פי הגדרים הכתובים בתורה ומבוארים בחז"ל וכפי המקובל בעם ישראל לאורך הדורות.

אבי מעוז: שאלת הגיור היא שאלה הלכתית-דתית מובהקת בעלת משמעות לאומית, ומשכך לא ניתן לדון בה אלא בכלים הלכתיים ברורים ומקובלים.

אבי מעוז: כל עיסוק בסוגיית הגיור בכלים שאינם הלכתיים הוא מנותק מהמשמעות האותנטית של הגיור.

אבי מעוז: אדוני, בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל נערך דיון ציבורי נוקב בשאלה מיהו יהודי ואם ניתן להפריד בין הלאום לבין הדת.

אבי מעוז: מדינת ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי, ולכן ברור שלשאלה מיהו יהודי יש משמעות כפולה ומכופלת ביחס לאופייה של המדינה.

אבי מעוז: היהדות היא, למעשה, הדת היחידה שהגדרתה היא גם הגדרה לאומית, ובה קיימת חפיפה בין הגדרת העם היהודי לבין ההלכה היהודית.

אבי מעוז: בעוד נוצרי או מוסלמי יכול להיות חלק מכל לאום שיבחר, היהודי יוכל אומנם להיות אזרח בכל מדינה שיבחר אך הגדרתו כשייך לעם היהודי לעולם תישאר.

אבי מעוז: ההגדרה ההלכתית של העם היהודי היא קבוצה שבה כל פרטיה נולדו לאם יהודייה או קיבלו על עצמם עול תורה ומצוות ועברו את התהליך שהוגדר על ידי ההלכה לצורך הצטרפות לעם היהודי, וזהו תהליך הגיור.

אבי מעוז: חיבור זה בין ההלכתי-דתי לבין הלאומי ליווה את עם ישראל לאורך כל הדורות, וגם היום זו הנוסחה הבסיסית שעומדת ביסוד הזהות של מדינת ישראל כמדינת הלאום היהודי.

אבי מעוז: זו הסיבה לכך שנחקק חוק השבות, גם אם פרטיו אינם תואמים מספיק את ההלכה, שבמהותו מתייחס לזכותו של כל יהודי להיות חלק ממדינת ישראל, בתוקף היותה מדינת העם היהודי.

אבי מעוז: גיור שאינו מפוקח ושאינו מרוכז בידי גוף ממלכתי מרכזי, המוסמך ומחויב לגיור על פי ההלכה, עלול לגרום לנזקים רבים ברמה האישית וברמה הלאומית.

אבי מעוז: אמנה אותם אחד לאחד: א.

אבי מעוז: פגיעה קשה באחדות האם – כלומר, כאשר חלק מהעם לא יכיר ביהדותם של מגזרים מסוימים יביא הדבר בהכרח להימנעות מנישואים עם חלקים מהעם; לחשדנות כלפי אוכלוסיות מסוימות ואולי אף להתנשאות – תופעות שיגרמו בהכרח לקיטוב ולפילוג בעם; ב.

אבי מעוז: הדבר השני הוא התפוררות הקולקטיב היהודי.

אבי מעוז: אם ייפרץ סכר הגיור לגיורים שאינם תקפים הלכתית, ייאלצו הרבנות הראשית וקהילות שונות בארץ ובעולם לנהל פנקסים ורשימות, כדי להימנע מנישואי תערובת; ג.

אבי מעוז: אכיפת מדיניות ההגירה, כלומר, חוסר פיקוח על נוהלי הגיור יאפשר לכל טרמפיסט המעוניין בכך – מטעמי רווחה כלכלית או כל אינטרס אחר – "להתגייר", במירכאות, ללא קושי, ובכך לקבל כרטיס כניסה למדינת ישראל; ד.

אבי מעוז: הדבר הרביעי והוא חמור לא פחות מהאחרים הוא הונאת הגר.

אבי מעוז: למרות שלכאורה פתיחת אפשרויות הגיור נראות כמקלות על הבא להתגייר, למעשה, התמונה היא הפוכה.

אבי מעוז: המתגייר, זה המעוניין באמת בהשתייכות לעם היהודי, שיעבור הליך גיור לא מפוקח הלכתית, ימצא עצמו לאחר התהליך בפני שוקת שבורה, שכן גיורו לא יוכר על ידי הגורמים האורתודוכסיים המוסמכים, ולמעשה, על-ידי רוב הציבור בישראל, המסתמך עליהם.

אבי מעוז: האינטרס המובהק של המתגייר, בהנחה שהוא מתגייר באמת, הוא לעבור הליך גיור שמוכר על כלל גווני האוכלוסייה בחברה היהודית; ה.

אבי מעוז: הדבר האחרון – התבוללות העם היהודי.

אבי מעוז: גיורים סיטונאיים המנוגדים להלכה יטעו את הציבור ויגרמו לרבים להתחתן בנישואי תערובת עם כאלו שאינם יהודים.

אבי מעוז: בנוסף, פריצת גדרי הגיור מוזילה את היחס לנישואי תערובת, וההתרחקות הטבעית שיש ליהודים רבים מנישואים כאלה תיחלש, וכתוצאה מכך לאורך זמן, תיווצר התבוללות המונית שקשה יהיה לעוצרה.

אבי מעוז: מעמד הגיור במדינת ישראל נשען על הסדרים שנבנו בשלבי טרום הקמת המדינה, אז נקבע שראש העדה הדתית הוא בעל הסמכות לעניין המרה מדת לדת.

אבי מעוז: כראש העדה הדתית היהודית נקבע הרב הראשי לישראל.

אבי מעוז: הרבנים הראשיים לישראל, אני מצטט: "בהיותם ראשי העדה הדתית היהודית לענין פקודת העדה הדתית (המרה)".

אבי מעוז: סדרים אלה נמשכו עם הקמת המדינה ובהמשך – בהקמת מערך הגיור הממלכתי שפועל תחת סמכות הרבנות הראשית.

אבי מעוז: הערת אגב – מה ששמענו היום מחברת הכנסת יוליה מלינובסקי אלה דברי בלע נגד הרב הראשי.

אבי מעוז: אני רוצה מכאן לחזק את הרב הראשי, לחזק את כבוד הרבנים הראשיים, בעומדם איתנים על כל חיי הקודש של המדינה.

אבי מעוז: מובן לכול שמכיוון שהגיור הוא פעולה דתית, אין אפשרות למתן הכרה לגיורים רפורמיים וקונסרבטיביים, היות שהם אינם משקפים את גישת ההלכה היהודית – הן בפן המעשי והן בפן המהותי – שכן קבוצות אלו אינן מקבלות את ההלכה היהודית כמקור הסמכות של פעילותן.

אבי מעוז: נוסף על כך, כחלק מהשיקולים הרחבים של השפעת מעמד הגרות על כלל מדינת ישראל, לעניין חוקי המדינה, לא נכון שהמדינה תכיר, בגיור כלשהו, כולל של רב פרטי זה או אחר מלבד זה של הסמכות הדתית הרשמית של המדינה, והיא הרבנות הראשית.

אבי מעוז: עד כאן דבריי בעניין תהליכי הגיור והמתווים השונים והמשונים שעומדים לפתחנו בעניין הגיור.

אבי מעוז: אני רוצה מכאן – שמעתי שאנשי רע"ם היו חלק מהסיבות, שהביאו לכך שלא הצבענו היום על הצעת החוק של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, ותכף אני אתייחס גם לחלקו של חברי, ניר אורבך, בעניין זה.

אבי מעוז: יישר כוחכם.

אבי מעוז: אני חוזר ואומר: "כיון דאידחי – אידחי".

אבי מעוז: כלומר כיוון שנדחה אנחנו מקווים שיידחה.

אבי מעוז: אדוני יושב-הראש, אדוני היושב-ראש, היום, במסגרת לימוד הדף היומי, אני עובר לדבר קצת על הממשלה הזאת, על נזקיה, מעבר לנזקים החמורים של מתווי הגיור השונים והמשונים.

אבי מעוז: היום, במסגרת לימוד הדף היומי, עסקו הלומדים במסכת מגילה.

אבי מעוז: בדברי הגמרא על סדר הברכות שחז"ל תקנו בתפילת עמידה, בין השאר, נאמר שם שהסיבה לכך שברכת השנים נקבעה כברכה התשיעית היא כנגד מפקיעי שערים.

אבי מעוז: מה זה מפקיעי שערים?

אבי מעוז: מפקיעי שערים הם אלו שגורמים ליוקר המחיה.

אבי מעוז: כל זה, בגלל הפסוק בתהלים: "שבֹר זרוע רָשע".

אבי מעוז: מסביר שם רש"י: שבר זרוע רשע – אלו המייקרים את התבואה ומפקיעין את השער.

אבי מעוז: שואל רש"י: מניין שבמפקיעי שערים מדבר הפסוק?

אבי מעוז: מי אמר לך שכשכתוב "שבר זרוע רשע", זה מדבר על מפקיעי השערים, אלו המתווכים, כפי שאמרה היום חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס?

אבי מעוז: מי אמר שמדובר על אלו שגורמים להעלאת יוקר המחיה?

אבי מעוז: עונה רש"י: שכתוב באותו מזמור של תהלים: "יֶאֱרֹב בַמִסְתָר כאריה בְסֻכֹּה יארֹב לחטוף עני".

אבי מעוז: שואל רש"י: וכי הלסטים – מישהו, מלסטם את הבריות – הוא אורב את העני?

אבי מעוז: בשביל מה לו לארוב את העני?

אבי מעוז: בשביל מה לו ללסטם את העני?

אבי מעוז: מה ייצא לו מזה, "ולא את העשיר הוא אורב"?

אבי מעוז: אלא מי מלסטם את העניים?

אבי מעוז: – "במפקיעי שערים הכתוב מדבר שרוב דעתם לעניים הוא".

אבי מעוז: כל עניינם של מפקיעי השערים, כל עניינה של הממשלה, שגורמת ליוקר המחיה, הוא כנגד העניים, כנגד פשוטי העם.

אבי מעוז: אתם שומעים, חברי הקואליציה, מי הוא זה שאורב לעניים דווקא?

אבי מעוז: מי הוא זה שגורם להפקעת השערים ולהעלאת המחירים, שנופלת דווקא על השכבות המכונות חלשות?

אבי מעוז: אתם, הממשלה האטומה הזאת.

אבי מעוז: צאו מהאטימות ומהאדישות שלכם.

אבי מעוז: תסתכלו מה אתם עושים לעם; מה אתם גורמים לשכבות החלשות: מס גודש, מס ממותקים, מס כלים חד-פעמיים, העלאת מחירים לכל רוחב החזית.

אבי מעוז: אתם מתעלקים על השכבות החלשות.

אבי מעוז: אז כשאנחנו מדברים על הממשלה הזאת, אדוני היושב-ראש – אדוני יושב-הראש, אתה חלק מהקואליציה.

אבי מעוז: אני רוצה לנתח קצת את הממשלה, את הרכבה ולתת לכם נקודת מבט למחשבה, ותגידו לי, בבקשה, אם אני טועה.

איתן גינזבורג: ברור שאני חבר הקואליציה – אני גאה בה.

אבי מעוז: כן, כן, כן, אני יודע, ועל כן אני מדבר.

אבי מעוז: תחשוב שוב.

אבי מעוז: אדוני, הממשלה הזאת, יש בה ראשי ממשלה רבים, כי הרי אנחנו ראינו, בפגישה שקיים שר הביטחון.

אבי מעוז: ראש הממשלה הודיע שהוא – אתם יודעים מה, חבריי חברי האופוזיציה?

אבי מעוז: – ראש הממשלה הודיע שהוא מסתייג.

אבי מעוז: אני לא יודע אם הוא מסתייג.

אבי מעוז: הוא כן מסתייג, הוא לא מסתייג, אבל שר הביטחון מנהל מדיניות משלו.

אבי מעוז: אז נפתלי בנט הוא ראש הממשלה.

אבי מעוז: תכף אנחנו נשאל: ראש הממשלה לענייני מה?, מכיוון שאין לו – כל ראשי הממשלה האחרים מנהלים את המדינה בלעדיו.

מנסור עבאס: - - -

אבי מעוז: אני שמח, חבר הכנסת מנסור עבאס, כי אני אגיע אליך.

אבי מעוז: תכף אציין למה אתה ראש ממשלה, אבל, גדעון סער כרגע הוא ראש הממשלה לענייני חיזוק וביסוס הדיקטטורה השופטת, והגנתה מפני האיום הגדול של מדינת ישראל, שהוא מר בנימין נתניהו; ניצן הורוביץ הוא ראש הממשלה לענייני חיזוק וביסוס הטרלול הפרוגרסיבי; מרב מיכאלי היא ראש הממשלה, ראשת הממשלה, החליפית לענייני חיזוק וביסוס הטרלול הפרוגרסיבי.

אבי מעוז: כעת הגעתי לחבר הכנסת, סגן היושב-ראש, מנסור עבאס – יצא?

אבי מעוז: לא רצה להמתין למה הוא ראש הממשלה.

אבי מעוז: ובכן, מנסור עבאס הוא ראש הממשלה לענייני חיזוק וביסוס ההתיישבות הערבית בכל מרחבי ארץ ישראל ומניעת ההשתלטות היהודית על ארץ לא להם.

אבי מעוז: אדוני, אם כן, כל כך הרבה ראשי ממשלה – לא נשאר לראש הממשלה, מר בנט, לענייני מה הוא ראש הממשלה.

אבי מעוז: אני לא הצלחתי להבין לענייני מה הוא ראש הממשלה.

אבי מעוז: לכן, גם יאיר לפיד, שהוא ראש הממשלה החליפי, הוא ראש הממשלה לענייני אותם עניינים – שאני לא יודע מהם – שראש הממשלה הוא ראש הממשלה לגביהם.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת מעוז, להיות ראש ממשלה לענייני ימין, זה כמו להיות אחראי על האחריות?

אבי מעוז: זה מה?

אמילי חיה מואטי: זה כמו להיות אחראי לאחריות?

אבי מעוז: לא, לא.

אבי מעוז: את שמעת - - -

אמילי חיה מואטי: - - - ראש הממשלה לענייני כל מיני עניינים?

אמילי חיה מואטי: זה עוד לא שמעתי.

אבי מעוז: למה?

אבי מעוז: לא שמעת?

אבי מעוז: בסדר, יש חידוש.

אבי מעוז: זו נקודת מבט.

קטי קטרין שטרית: אמילי, גם לא שמעת שיש ראש ממשלה עם שישה מנדטים.

קטי קטרין שטרית: יש הרבה הפתעות.

אבי מעוז: זו נקודת מבט.

אמילי חיה מואטי: - - -

אבי מעוז: חברת הכנסת אמילי מואטי - - -

קטי קטרין שטרית: לא, לא.

קטי קטרין שטרית: כל מה שלא נורמלי נמצא פה.

קטי קטרין שטרית: זה לא נגמר.

אבי מעוז: חברת הכנסת אמילי מואטי, ערב טוב.

אבי מעוז: אני ניסיתי לתת נקודת מבט.

אבי מעוז: קבלי אותה.

אבי מעוז: לא רוצה – אל תקבלי אותה.

אבי מעוז: זו נקודת מבטי.

אבי מעוז: אני רואה שאני כבר מתקרב לסיום נאומי.

אבי מעוז: אני רוצה לחזור מכאן לדבר שאני מקפיד לעשות בימים האחרונים ובשבועות האחרונים: לפנות בפנייה אישית לחבר הכנסת ניר אורבך.

אבי מעוז: בתחילת דבריי הזכרתי את זכרו של הרב אלישע וישליצקי, זכר צדיק וקדוש לברכה, שאתמול היה יום השנה השלישי לפטירתו.

אבי מעוז: חברי, שייבדל לחיים ארוכים, ניר אורבך, היה ממעריציו ומנאמני ביתו של הרב אלישע וישליצקי, זכר צדיק וקדוש לברכה.

אבי מעוז: ניר ידידי, אנחנו גדלנו יחד באותה קריה עם הרב אלישע, שהיית כל כך מחובר לדמותו ולאישיותו.

אבי מעוז: אומנם אנחנו, גם הרב אלישע וגם אנוכי, קצת גדולים ממך, אבל גדלנו יחד באותה אווירה.

אבי מעוז: יישר כוחך, שכנראה גם בזכותך לא הצבענו היום על הצעת החוק הנוראית, שבאה להטיל מום במערך הגיור, ולאפשר את סדיקת החומה של בית ישראל, ואת ההתבוללות – שיש מי שכל כך חפצים שתתרחש כאן במדינתנו האהובה.

אבי מעוז: אתה חבר איתם באותה קואליציה.

אבי מעוז: אני קורא לך: אל תעצור בכך.

אבי מעוז: לך בדרך האמת של הרב אלישע.

אבי מעוז: לך בדרכו של מי שעשה עצמו שיריים לכנסת ישראל ולגאולת ישראל.

אבי מעוז: זה אכן קשה, ובטח לא קל, אבל יש קונה עולמו בשעה אחת.

אבי מעוז: אם כתפיך אינן רחבות מספיק להפיל את הממשלה הרעה הזאת, אז לפחות תמשיך למנוע כל הרס היהדות וכל הרס פניה היהודיים של המדינה.

אבי מעוז: חזור לדרכו של הציבור הדתי לאומי.

אבי מעוז: חזור לתורתם של רבותינו, מרן הרב קוק זצ"ל והרב צבי יהודה זצ"ל, שמסרו נפשם על קידום גאולתם של ישראל – זו שחבריך לקואליציה עושים כל שביכולתם כדי לעכבה ולהסיגה לאחור, חלילה.

אבי מעוז: אדוני יושב-הראש אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על ההקשבה.

אבי מעוז: מודה לך על תיקון הטעות.

אבי מעוז: אשתדל לברר ולתקן אם אומרים "אדוני היושב-ראש" או "אדוני יושב-הראש".

אמילי חיה מואטי: יושב-הראש.

אמילי חיה מואטי: יושב הראש, ולא היושב-ראש.

אבי מעוז: בינתיים, ערב טוב.

אבי מעוז: כל טוב.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

אבי מעוז: ביררנו את זה קודם.

אבי מעוז: לא יודע.

אבי מעוז: לא - - -

איתן גינזבורג: אנחנו נברר את הסוגיה הזאת עד תום.

אמילי חיה מואטי: אז, בשביל זה אני פה - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ארבל כבר החל בבדיקה ובחקר האמת, ואנחנו בהחלט נבחן את זה.

איתן גינזבורג: אני מודה לך מאוד, חבר הכנסת מעוז.

אמילי חיה מואטי: אין לך מה לבחון, אדוני יושב-הראש.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת ינון אזולאי.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

קטי קטרין שטרית: - - -

איתן גינזבורג: משפיע על הקול, גבירתי, הוא - -

קריאה: להביא לך כוס תה?

איתן גינזבורג: - - שקראתי היום כמה פעמים בשמך ולא הקשבת לי.

איתן גינזבורג: לא שמעת לי.

קטי קטרין שטרית: למה אתה מפיל עליי את זה עכשיו?

איתן גינזבורג: לא מפיל את זה עלייך.

קטי קטרין שטרית: איך יש לכם את התכונה הזאת בשמאל תמיד להפיל על הימין?

קטי קטרין שטרית: למה?

קריאה: את תתחילי - - -

איתן גינזבורג: לא שמעת את כל הסיפור.

קטי קטרין שטרית: למה?

איתן גינזבורג: לא שמעת את כל הסיפור.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: קולי אבד.

איתן גינזבורג: קולי אבד מהרגע שבו ישבתי כאן למעלה.

קטי קטרין שטרית: - - -

אמילי חיה מואטי: חברת הכנסת שטרית - - -

איתן גינזבורג: רצית לשמוע?

איתן גינזבורג: רצית לשמוע?

קטי קטרין שטרית: מעניין.

קטי קטרין שטרית: רק בריאות, קודם כול.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: בלילה, כשישבתי כאן זה היה למעלה משש וחצי שעות ברציפות עם המזגן וכל זה וכל מה שקרה.

איתן גינזבורג: כנראה שהמעמסה משפיעה גם על הגוף, וזה הלך והחמיר.

איתן גינזבורג: היום ניהלתי את המליאה.

איתן גינזבורג: ניסיתי בכוחותיי, בקולי הדל, לנהל אותה – ואת היית חלק בתוך באירוע, מכיוון שקראתי לך כמה וכמה וכמה וכמה פעמים - - -

קטי קטרין שטרית: זה - - - לסיעה.

משה ארבל: אני יכול להגיד לך בתור עורך דין שזה נראה לי תאונת עבודה.

משה ארבל: לך על זה.

איתן גינזבורג: אמרתי לך שזה קרה כמה וכמה וכמה וכמה פעמים.

קטי קטרין שטרית: זה לא היה ביני לבינך, זה היה ביני לבין הסיעה שלי.

איתן גינזבורג: כן, אבל את לא שמעת לי – מה שאילץ אותי לאמץ את מיתרי קולי.

קטי קטרין שטרית: אני - - -

קריאה: לאמץ – בא'.

קריאה: להביא לך כוס תה עם לימון?

איתן גינזבורג: הינה – עם דבש ולימון.

איתן גינזבורג: מה שכן אני רוצה להגיד לכם:

איתן גינזבורג: כמות העצות לתה עם לימון או מים עם נענע ודבש או חלב עם דבש או עם קינמון – כמות תרופות הסבתא שקיבלתי, ההצעות הן בלתי נגמרות - -

קטי קטרין שטרית: זה היה מטוב לב.

קטי קטרין שטרית: זה היה מטוב לב.

איתן גינזבורג: - - לרבות הכדורים השונים שדחפו לי מכל עבר.

איתן גינזבורג: אראה לכם כמה דוגמאות קיבלתי.

קטי קטרין שטרית: יש פרסומת של הילד שקורא בתורה והוא צרוד, ואז אומרים לו – זורקים עליו את הסוכריות מלמעלה - - -

איתן גינזבורג: יש לי פה כמה כדורים או סוכריות שכל אחד נתן לי והמליץ לי שזו התרופה הטובה ביותר.

איתן גינזבורג: אני מנסה.

איתן גינזבורג: בינתיים, עד עכשיו - - -

משה ארבל: אני מציע לך לקחת את מה שחבריך באופוזיציה ייתנו לך, כי חברים מהקואליציה לא ייתנו.

איתן גינזבורג: עד כה בדקתי ארבעה כדורים ראשונים.

איתן גינזבורג: אני אעדכן אתכם מה משפיע הכי טוב.

ינון אזולאי: יש מי שימליץ לו לקחת את הכול ביחד.

חיים ביטון: לדעתי, לשרן השכל יש את הדבר הכי טוב.

איתן גינזבורג: חבר, את זה עוד לא ניסיתי, אני חייב לומר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ביטון, את זה עוד לא ניסיתי.

איתן גינזבורג: חמש דקות, אדוני, לרשותך.

איתן גינזבורג: בבקשה.

יואב קיש: - - - אין קיזוז.

יואב קיש: אמרת: אין קיזוז.

יואב קיש: אני לא מבין אתכם - - -

ינון אזולאי: לילה טוב לכל הצופים.

יואב קיש: מי מכחיש את זה?

יואב קיש: מי מכחיש?

יואב קיש: פשוט ביזיון.

יואב קיש: אני לא מבין אתכם.

איתן גינזבורג: אתה גם רוצה כדור?

ינון אזולאי: לא, תודה רבה.

ינון אזולאי: אומנם אני אחרי שבועיים בוועדת הכספים, אבל הגרון עדיין עובד והכול בסדר, ברוך השם.

איתן גינזבורג: אשריך.

יואב קיש: אני לא מבין למה לא אומרים לי.

יואב קיש: אומרים שאין קיזוז בלעדיי – אני בא וקורא פה: קיזוז.

יואב קיש: באמת - -

ינון אזולאי: יואב, אני יכול לתת לך במקום היושב-ראש.

יואב קיש: - - מה זה?

יואב קיש: אני מביא אותו עכשיו.

יואב קיש: אין דבר כזה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש - -

יואב קיש: אין דבר כזה.

איתן גינזבורג: - - אנא חוס על מיתרי קולי.

ינון אזולאי: ברשות אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת - -

יואב קיש: - - - אין דבר כזה.

יואב קיש: למה לא אמרו לי?

יואב קיש: מי אישר לו את זה בכלל?

יואב קיש: פשוט בושה.

יואב קיש: הוא מראה פה את הדוגמה הכי גרועה לכל הסיעות.

קטי קטרין שטרית: יואב, מיקי זוהר.

יואב קיש: מיקי זוהר, איפה הוא?

קטי קטרין שטרית: אני - - - מיקי פה.

יואב קיש: למה כתוב לי שהוא מקוזז עם - - -

ינון אזולאי: - - קודם כול, אני רוצה מעל במה זו לאחל מזל טוב לבן של ידידי, פיני וסרמן, מאשדוד, על כך שהתארס – שיהיה לו במזל טוב.

ינון אזולאי: הוא בטח גם צופה, אז אנחנו גם שולחים לו – הוא אדם בעל עשייה, וזה בראש ובראשונה.

יואב קיש: אין קיזוזים - - - אין.

קטי קטרין שטרית: - - -

יואב קיש: זה מה שכתוב.

קטי קטרין שטרית: אני מודיעה לך שמיקי פה – הבאתי אותו באוטו שלי.

קריאה: מי כתב את זה?

ינון אזולאי: יואב, אתה מפריע לי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: כן, אדוני.

קריאה: איך הוא נלחץ.

יואב קיש: - - -

קטי קטרין שטרית: מיקי פה.

קטי קטרין שטרית: הוא יושב בכנסת היום.

קטי קטרין שטרית: מחר הוא נוסע.

קטי קטרין שטרית: הוא צריך - - -

ינון אזולאי: אני רוצה באמת רק לעבור לאחד הדברים הקשים שקורים בתקופה האחרונה, וזה דוח העוני.

ינון אזולאי: פורסם - - -

יואב קיש: התקשרו למאיר כהן עכשיו - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש, את זה כבר לא אני מבקש – את זה חבר הכנסת אזולאי מבקש.

איתן גינזבורג: מילא עליי – ויתרתי, אבל לפחות כבודו.

ינון אזולאי: אני חס על גרונו של היושב-ראש.

ינון אזולאי: דוח העוני: הסרת רשתות הביטחון של ממשלת בנט-לפיד הגדילה את העוני והאי-שוויון.

ינון אזולאי: לפי נתוני המוסד לביטחון לאומי, 22.7% מהישראלים חיים בעוני בשנת 2021.

ינון אזולאי: רק תשימו לב: כולם זעקו וצעקו שאולי ממשלת נתניהו הייתה מפזרת, אז בקורונה, כסף מהמסוקים, אבל אנחנו רואים שהכסף, שכביכול פוזר מהמסוקים, בעצם הוריד את העוני.

ינון אזולאי: העוני שהיה, ירד – לא ירד לגמרי, אבל ירד.

ינון אזולאי: הוא גם לא עלה, וזה ודאי.

ינון אזולאי: בממשלת בנט-לפיד, לפי הפרסומים, העוני רק גובר ומגיע לממדים חסרי תקדים.

ינון אזולאי: אנחנו נמצאים בעיצומם של יוקר המחיה, התייקרות מחירים; מחירי החשמל בתחילת 2022 כבר יעלו ב-5%, ואסם הודיעה שהיא מעלה את המחירים.

ינון אזולאי: אנחנו יודעים על תכשירי היגיינה שבהם מעלים את המחירים.

ינון אזולאי: ואם תהיו חברים בוועדת הכספים – תבואו כל יום ותראו את המיסים שמעלים.

ינון אזולאי: ראינו את זה בחד-פעמי, במתוקים ובממיסים.

ינון אזולאי: בכל מה שרק אפשר מעלים.

ינון אזולאי: בסופו של דבר, למי זה חוזר?

ינון אזולאי: אליכם, האזרחים, שיושבים וצופים בנו עכשיו.

ינון אזולאי: אתם האזרחים – ואנחנו חלק מכם – תשלמו את המחיר של הממשלה הזאת.

ינון אזולאי: שלא תחשבו שחד-פעמי זה של חרדים, שמתוקים של חרדים ושממיסים זה של חרדים.

ינון אזולאי: זה של כל עם ישראל.

ינון אזולאי: כשאני אומר לכם שבתחילת 2022 כבר תתחילו להרגיש את זה כולכם, כולנו נרגיש את זה, והחלשים יותר בינינו ירגישו את זה יותר; ירגישו את זה בחלב ובלחם, באטריות ובספגטי; ירגישו את זה בדלק, וירגישו את במוסך כשלוקחים את הרכב.

ינון אזולאי: ההתייקרות – יוקר המחיה יפגע, ויהיו יותר עניים בישראל, יותר ילדים רעבים בישראל, יהיו יותר מפוטרים בישראל.

ינון אזולאי: אם אנחנו מדברים על מפוטרים, ב-1 בינואר כ-5,000 איש אמורים להיות מפוטרים בגלל אטימות הממשלה, שהורידה לתרבות החרדית – תבינו, תרבות חרדית זה לא איזה אירועים.

ינון אזולאי: זה לא שום אירוע – זה עובדים שבאים בתוך תנועות נוער למיניהן, מוסרים שיעורים, ולוקחים את הנוער מהרחוב ונותנים לו תעסוקה אחר-הצוהריים.

ינון אזולאי: כ-5,000 כאלה, שמועסקים היום – בכמה?

ינון אזולאי: בכמה מאות שקלים, אולי ב-450 שקל בנטו – שעושים את זה כהשלמת הכנסה שלהם, על חשבון הבית שלהם; לכולם אומרים: צאו לעבוד; עובדים בגרושים – הממשלה הזאת קיצצה להם את זה.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כ-5,000 איש הולכים הביתה ב-1 בינואר, ועל זה זעקנו כאן כל היום, והבלגן שהיה פה כל היום, והשבועיים שאני וחבריי בוועדת הכספים עושים פיליבסטר – זה בשביל להציל אותם מפיטורי עובדים, 5,000 עובדים.

ינון אזולאי: על זה אנחנו זועקים: תצילו אותם.

ינון אזולאי: כשאנחנו מסתכלים על הממשלה – ודיברנו על ההילולה, שהם לא רוצים לעשות, על הגיורים, שהם רוצים לגייר במסות – ומה?

ינון אזולאי: ראש מערך הגיור – פיטרו אותו.

ינון אזולאי: כהנא, לא התאים לו.

ינון אזולאי: למה?

ינון אזולאי: הוא לא מתאים לאג'נדה שלו.

ינון אזולאי: הרב משה ולר, איש מיוחד, איש עם יראת שמיים - -

איתן גינזבורג: נא לסיים.

ינון אזולאי: - - אז מה הוא מקבל?

ינון אזולאי: כשבא הרב דוד לאו, הרב הראשי לישראל, שאנחנו מחזקים את ידיו, ורוצה לחזק אותו, ולא רוצה לפטר אותו, הוא מקבל איומים כנגד.

ינון אזולאי: על מה?

ינון אזולאי: שהוא רוצה לשמור על המדינה היהודית?

ינון אזולאי: אז, אתם, הצופים בבית, תדעו לכם: זו המדינה, זו הממשלה הכושלת.

ינון אזולאי: אנחנו נעשה את הכול על מנת להעביר אותה מן הארץ.

ינון אזולאי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת ינון אזולאי.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת משה ארבל לשאת דברים.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: חמש דקות לרשותך.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, כבוד שר החקלאות, חבריי חברי הכנסת, היום, ביום הזה ממש, בכ"ו בטבת, אנחנו מזכירים את תאריך פטירתו של חבר יקר שנרצח על ידי בני עוולה, סמל ראשון יוסף יוסי עטייה, חבר ילדות שלי.

משה ארבל: נולדנו בהפרש של יומיים, אני – בכ"א בטבת, והוא בכ"ג בטבת.

משה ארבל: בגיל 21 ושלושה ימים, בשעה שנסע למכינה הקדם-צבאית במעלה אפרים, בנסיעה ביום שישי, מחבלים ארבו לו בדרך, מעט אחרי צומת תפוח, ורצחו אותו.

משה ארבל: יוסי היה צנחן ואוהב אדם, והוא בנם של רחל ודוד.

משה ארבל: הוא למד בבתי הספר: בחינוך הממלכתי-דתי בפתח תקווה, ולאחר מכן – בישיבת נחלים.

משה ארבל: לפני גיוסו לצבא למד בישיבה, במכינה במעלה אפרים.

משה ארבל: יוסי היה חבר ומדריך בבני עקיבא, ספורטאי מצטיין, בעל מידת ענווה, אוהב אדם בכל נשמתו, ובלט כמנהיג כבר מילדותו המוקדמת.

משה ארבל: המשפט השגור בפיו היה: חברים, זה לנצח.

משה ארבל: יוסי אומנם הוכיח כי פיו וליבו שווים.

משה ארבל: הוא השקיע בחברים ובחבריו מעל ומעבר – אהב, טיפח, דאג להם וטייל איתם.

משה ארבל: תמיד מצא זמן להעניק תשומת לב לכולם.

משה ארבל: לא דילג על אף אחד, ומעולם לא הפסיק קשרים עם חברים – גם איתי, באופן אישי, כשעברתי ללמוד במוסדות חינוך אחרים.

משה ארבל: תמיד, תמיד, תמיד הוא שמר על קשר עם חברים גם מהעבר הרחוק.

משה ארבל: יוסי אהב את ארץ ישראל בכל מאודו, אהב לטייל בשביליה ובדרכיה של הארץ הזו, ובכל הזדמנות היה נוטל אוהל ויוצא למסע בטבע ובנופים.

משה ארבל: באהבתו זו, סחף אחריו גם אחרים.

משה ארבל: יוסי ארגן ויזם טיולים עם חברים ומשפחה.

משה ארבל: הוא התחיל לטייל בחוצה ישראל, והספיק להגיע מאילת עד למצפה משואה.

משה ארבל: הוא תכנן לסיים את המסלול צפונה, לאחר שירותו הצבאי עם חבריו לסיירת, אבל לא הספיק.

משה ארבל: בסוף יולי 2003 הוא התגייס לצה"ל, כשהוא נכון לתת את כל כולו לצבא, והחל מסלול הכשרה כלוחם בחטיבת הצנחנים, עבר קורס חובשים והוצב כחובש בפלוגת הסיור של הצנחנים.

משה ארבל: הצטיין לכל אורך המסלול, גם בחטיבה וגם בקורס החובשים.

משה ארבל: יוסי, בפטירתו ורציחתו על ידי בני עוולה, היה בן 21.

משה ארבל: הוא הותיר אחריו את הוריו היקרים ואת האחים – שלוש אחיות ואח, ויקטור.

משה ארבל: אני אבקש בסיום דבריי לצטט את שירו של רבי דוד בוזגלו, שנותן כאן הרבה מאוד, גם תקווה וגם תחושות מורכבות שיש לנו ביחס למלחמה ולשלום.

משה ארבל: כך הוא למעשה מגיב על שירו של חיים גורי, "באב אל וואד".

משה ארבל: כותב רבי דוד בוזגלו: "בינו נא מורדים רודפי קרב ורצח / לא לתת בקול על עם שופך שיחו / מול שוכן שמיו, כל יכול לנצח / כי בצל סוכו שם שם לו מבטחו // זכרו נא יום בן חלוף הוכן ליצירה / כת שלום נתנה בקול מר למריו / הלוא הוא יציר נפשו לריב נמהרה / זכרו נא אפוא, קראו לכם שלום //".

משה ארבל: ובשירו הנוסף הוא מתאר את היחסים שלנו, של בני העם הזה, הארץ הזאת, לשכול ולכאב ולאובדן הזה.

משה ארבל: וכך הוא כותב: "כאן שפכו בניי את דמם וכאן קנו את עולמם, להם ולחולמי חלומם, / בני עמם, אשר עימם, דורשי טובתם ושלומם.

משה ארבל: / יום נדרשתי, שם ניגשתי, שם הקדשתי נפשי לריב יריבך.

משה ארבל: / זאת תפארתי, כי נשמרתי גם נזהרתי, בל יפת ליבי לעזבך.

משה ארבל: / יימתק מוות בקרבך, ינעם הרג יום ריבך, ולוואי כי תאכל חרבך // ראש פרעות פורעים, הבוקעים תוך עם עולם, תוך עם עולם רודפי רעים, ולצדק הם זורעים, ולו המה נשמעים, / את מפריעיו מוקיעים ואת עלבונו תובעים.

משה ארבל: / לך מולדתי כבר ייעדתי, מיום על סף דעתי עמדתי, / לאסור חג יום הולדתי, יום בו על חוף ימך הורדתי הורדתי //".

משה ארבל: יהי זכרו של סמל ראשון יוסף עטייה ברוך.

איתן גינזבורג: אמן ואמן.

איתן גינזבורג: תודה רבה על הדברים המרגשים של חבר הכנסת משה ארבל.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת חיים ביטון לשאת דברים, בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה לרוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברי הטוב משה ארבל, גילית לנו שמגיע לך מזל טוב, ככה בדרך אגב?

חיים ביטון: לפני כשבוע היה לך יום הולדת.

משה ארבל: אני קיוויתי שיזכרו את זה בזמן.

חיים ביטון: לא ידענו.

חיים ביטון: טוב, יותר טוב מאוחר מאשר אף פעם לא.

איתן גינזבורג: אז ברכות, ברכות ואיחולים.

חיים ביטון: מאחלים לך מזל טוב.

קריאה: מי פה רכז הסיעה - - -

חיים ביטון: תעשה לי טובה, תמשיך רק איך שאתה.

חיים ביטון: גבי, מה מטריד אותך?

גבי לסקי: - - -

איתן גינזבורג: איך מנהל סיעה לא מנהל את הזמן.

גבי לסקי: - - -

חיים ביטון: טוב, נגיד שמגיע לי.

חיים ביטון: חברים, היום זה כבר נהיה אופנה, אז גם אני רוצה לאחל מזל טוב נוסף.

חיים ביטון: בבית הכנסת המרוקאי שבשכונתי גדל לו ילד מתוק וחמוד - -

איתן גינזבורג: איזו שכונה?

חיים ביטון: שכונת הר שמואל בגבעת זאב, צמוד לירושלים, לרמות.

חיים ביטון: - - ילד מתוק וחמוד, כבר נהיה בחור, וקוראים לו אריה מכלוף דרעי.

חיים ביטון: זה הנכד של הרב אריה דרעי.

חיים ביטון: יש לו בר מצווה השבוע.

חיים ביטון: הוא הבן של ינקי המפורסם.

חיים ביטון: הינה, הזדמנות גם להגיד לו מזל טוב.

חיים ביטון: ילד מתוק, שאני זוכה לראות אותו בשבתות גדל וצומח לתפארת המשפחה.

חיים ביטון: שיהיה לך הרבה מזל טוב לבר המצווה.

חיים ביטון: תזכה, בעזרת השם, לעשות הרבה חיל למען עם ישראל, כמו שמשפחתך הידועה עושה.

איתן גינזבורג: אז כולנו שולחים מכאן לאריה מכלוף דרעי הרבה מזל טוב בהגיעך למצוות.

חיים ביטון: הינה, יפה, הצלחתי להוציא אפילו מהיושב-ראש – טוב, בנימה אופטימית זו - - -

איתן גינזבורג: אבל אנחנו אומרים עכשיו - - -

משה ארבל: האקדמיה הכריעה שאפשר את שתיהן.

איתן גינזבורג: גם עם ה' הידיעה לפני?

איתן גינזבורג: פטור.

משה ארבל: רק לגבי היושב-ראש, לא לגבי העורך דין.

איתן גינזבורג: העורך דין – אסור; היושב-ראש – מותר.

קריאה: אם העורך דין יושב-ראש - - - עורך הדין.

חיים ביטון: בנימה אופטימית זו נעבור לעניינים יותר מעניינים שיש בימינו.

חיים ביטון: לצערנו, על הממשלה שלנו, שקיימת בימים אלה, נאמר, כמו הפסוק החותם את ספר שופטים: "בימים ההם אין מלך בישראל איש הישר בעיניו יעשה".

חיים ביטון: בקונוטציה לממשלה הזאת אפשר לומר, ויותר נכון לומר: שר הישר בעיניו יעשה.

חיים ביטון: אתם בוודאי מבינים למה אני מתכוון, כי לצערנו כל שר נהיה למלך.

חיים ביטון: כל פתיחה של מהדורת חדשות – לא בכל ערוצי החדשות – בחלק מהמקומות שבהם מפורסמים החדשות היותר מאוזנות שומעים ורואים שיש פה בוקה ומבולקה, אווירה של כאוס, לצערי, חוסר משילות, אובדן דרך.

חיים ביטון: בבוקר ראש הממשלה בנט רוצה להטיל הגבלות על הסופרים, על הקניונים.

חיים ביטון: בערב הוא מגלה שהשרים שלו לא מסכימים; בבוקר למוחרת הוא מבקש לחסן את ילדי ישראל, ואז הוא מגלה ששרת החינוך לא בדיוק מתכוונת, או שהיא רוצה לעשות את זה בדרכים שלה; הוא אפילו רוצה לקבל נתונים בישיבות ממשלה על מצב התחלואה, ואז הוא מקבל את שר הבריאות, שמגיב לו, באיזשהו זלזול, אפילו בנונשלנטיות כזאת, שהנתונים שהוא מבקש הם לא רציניים.

חיים ביטון: האמינו לי, חברים, אפילו במפעל לקרטונים, אם מנהל אגף או ראש אגף היה מגיב ככה למנכ"ל המפעל, היינו מבינים שהמפעל הזה בדרך לקריסה.

חיים ביטון: זה אפילו עצוב – תראו, אנחנו אופוזיציה.

חיים ביטון: אנחנו רוצים – וזה דבר לגיטימי שאנחנו רוצים – שהממשלה הזאת תיפול, אבל אנחנו גם דואגים למדינה.

חיים ביטון: גם בזמן שהממשלה הזאת עוד קיימת, אתה רוצה לדעת שלפחות המדינה שלך, הציבור שלך, עם ישראל, לא נפגעים, כי יש פה לפחות ניהול.

חיים ביטון: אבל, לצערנו, אנחנו רואים מיום ליום שאין פה לא ניהול וגם – אתם יודעים מה – זה הפך את הממשלה זאת לבדיחה.

חיים ביטון: אני יודע שהמילים קצת קשות, אבל הן גם נכונות.

חיים ביטון: אי-אפשר להתווכח עם זה.

חיים ביטון: זה כישלון.

חיים ביטון: חברים, הממשלה הזאת, לצערנו, הפכה להיות כישלון: זה כישלון בקורונה, זה כישלון בניהול ממשלה, זה ממש כישלון מפואר.

חיים ביטון: אבל, אתם יודעים מה?

חיים ביטון: מה שמפתיע זה שבמשהו אחד אין לממשלה הזאת כישלונות, היא מוצלחת מאוד.

חיים ביטון: היא מוצלחת, אדוני היושב-ראש, בכל דבר שצריך לפגוע בדת.

חיים ביטון: שמה זה מצליח.

חיים ביטון: יש כאילו ויכוחים כאלה ואחרים – אני מגלה לך.

חיים ביטון: אם אתה מוטרד, בתור חבר קואליציה, המלחמות שבין גברת יוליה לבין אדון כהנא – תהיה רגוע, אין שם שום מלחמה.

חיים ביטון: זה רק מס שפתיים, כדי להראות לציבור שאנחנו – אתה יודע, בשבועיים הקרובים לא הזכרנו; תגיעו להצעה לסדר-היום – אנחנו נעלה, נוריד.

חיים ביטון: זאת תוכנית מוסדרת, שיושבים שם בחדרים החשוכים והשקטים ומתכננים איך להרגיע את הציבור.

חיים ביטון: לצערי הרב, זה פשוט חוצה את כל הנושאים.

חיים ביטון: אני לא אלאה את הציבור במה שכולם מכירים.

חיים ביטון: בכל נושא שיש בו נגיעה בדת – כפי שאמרו היום חבריי, אני חושב שזה לא רק בדיוק דת; זה התחיל להיות אפילו – יש חרדי, יש דתי ויש מסורתי.

חיים ביטון: נכון, אדוני היושב-ראש?

חיים ביטון: חרדי, דתי, מסורתי, ויש חילונים.

חיים ביטון: חשבנו שזה בחרדי – התחילו לפגוע בכל מיני דברים שיכולים לפגוע דווקא בדת, בישיבות, בכל הדברים האלה.

חיים ביטון: אחר כך התחילו לפגוע בדברים שגם מפריעים לדתי – אתה יודע, כשרות, גיור.

חיים ביטון: היום הגיעו כבר למסורתי.

חיים ביטון: אפילו הדבר האלמנטרי, הבסיסי הזה, של לתת לאנשים – באמת, כל אחד והקשיים שלו וכל אחד והצרכים שלו – ללכת ולשפוך את מר שיחו בקברו של הבאבא סאלי.

חיים ביטון: אני יודע, לא כולם מאמינים בללכת להתפלל בקברי צדיקים.

חיים ביטון: נכון, זה יותר שייך לפריפריה, שייך יותר לאנשים המסורתיים, אותם אנשים עממיים בהגדרה, מנשקי המזוזות, ולא נכניס פה עוד כל מיני כותרות מיותרות; כאלה שבאמת – בוא, מדובר פה באחוז גדול מאוד מהאוכלוסייה, אבל זה עדיין אחוז מהאוכלוסייה ששייך לפריפריה.

חיים ביטון: ופתאום יש פה קורונה.

חיים ביטון: אי-אפשר להגיד שיש קורונה, כי בסילבסטר נותנים לכולם לעשות מה שהם רוצים.

חיים ביטון: אין לי בעיה, כל אחד שיהיה איפה שהוא רוצה.

חיים ביטון: אם יש מדיניות – ואני תמכתי במדיניות של הממשלה הקודמת לחסום ולסגור, אבל אם המדיניות היא פתיחות וזה פתוח לכולם, אז זה שווה לכולם.

חיים ביטון: אז מתרצים את זה בתירוצים כאלה ואחרים – של הפקה, של אבטחה, לא עומדים בכללי האבטחה.

חיים ביטון: הכול חד-משמעית, לצערנו הרב, חלק מאותה ממשלה, ממשלה כושלת, ממשלה שלא מצליחה לנהל לא חיסונים לילדים, לא תו ירוק, כלום, שום דבר, ופתאום תופסים קבוצה חרדית.

חיים ביטון: אתם יודעים מה, חבר'ה, תתעוררו, זה לא חרדים, אלה מסורתיים.

חיים ביטון: רוב האנשים שמגיעים לשם הם מסורתיים.

חיים ביטון: אתה יודע מה, בנט, אולי חלק הצביעו לך.

חיים ביטון: נו, תעשה קצת חשבון.

חיים ביטון: אני לא מבין את העניין הזה.

חיים ביטון: אתה לא רוצה לתת – תסתכל על פוליטיקה, אל תסתכל על דת.

חיים ביטון: אני בטוח שהרבה כאלה שהצביעו לך כנראה כבר לא יצביעו לך, והם מתכוונים להגיע לשם, רוצים לעשות דבר אלמנטרי.

חיים ביטון: אז אנחנו מאמינים בלשמור על הבריאות של עם ישראל – זה צו תורה – אבל אין דבר כזה במדינה הזאת שהדברים יתנהלו באיפה ואיפה.

חיים ביטון: זה איפה ואיפה יום-יומית, בכל התחומים, ובתחום הזה זה עוד יותר זועק ומקומם.

חיים ביטון: אני אומר לך, רבותיי – אמרו פה חבריי – זה ייהפך להיות הפגנה רשמית שאף אחד לא יוכל להתנגד לה, כי אנחנו מרגישים לאט-לאט ששמים אותנו במקום, במצוק, שלא נוכל לעמוד בו.

חיים ביטון: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ביטון.

איתן גינזבורג: זאת הפעם הראשונה שאתה חורג מהזמן.

חיים ביטון: אתה דיברת.

חיים ביטון: לקחתי את הזמן שלך.

איתן גינזבורג: צודק.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: אתה רואה מה שעות מליאה עושות לאדם?

קריאה: - - - יש לו הכול.

איתן גינזבורג: אמרו לי שחוויאג' זה טוב.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני מוכרח לומר שהשאלה העיקרית שמרחפת בחלל האולם הזה הערב, או הלילה, היא אם המסר שחקיקה ממשלתית ביום רביעי זה לא רעיון כל כך טוב, אם המסר הזה הופנם.

יריב לוין: ככל שכן, אולי לא נגיע ל-06:00; אם לא יכול להיות שנמשיך לבלות פה עוד כמה שעות.

איתן גינזבורג: אני חושב שיש הפנמה של העניין.

יריב לוין: אז אם יש הפנמה של העניין, התקדמנו כבר צעד חשוב.

יריב לוין: מאחר שבכל אופן מהדיון הזה אנחנו כבר לא יכולים להתחמק - - -

מאיר פרוש: חבר הכנסת לוין - - - הוא למד את הלקח?

יריב לוין: היושב-ראש אמר שהוא חש שיש הפנמה של העניין.

איתן גינזבורג: והתחושות שלי, בוא נאמר, מבוססות.

מאיר פרוש: יש שכר לפעולתנו.

איתן גינזבורג: מבוססות, מבוססות.

מאיר פרוש: יש שכר לפעולתנו.

יריב לוין: אגב, אני מוכרח לומר שחבר הכנסת פרוש הוא הדוגמה לכך שוותק וניסיון של הרבה שנים רק מחדדים את היכולת להתמיד הרבה שעות.

איתן גינזבורג: אין ספק.

איתן גינזבורג: ביום שני הוא היה מהבודדים שהיו - - -

יריב לוין: הוא דוגמה ומופת, באמת דוגמה ומופת.

מאיר פרוש: נתראה בהצבעות עוד מעט.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אבל מאחר שבכל אופן מצווים אנחנו בדיון הנוכחי להשלים את השעות שהקציתם לנו, אני מוכרח לומר שקשה שלא להרגיש דקירה בלב – הייתי מגדיר את זה כך – למקרא הפגישה שקיים שר הביטחון בני גנץ עם יושב-ראש הרשות הפלסטינית אבו מאזן.

יריב לוין: אני אולי אתחיל מהאופי הידידותי המופגן של האירוע הזה, שבעיניי הוא לא ראוי והוא לא מכבד לא את מדינת ישראל ולא את חיילי צה"ל שנאבקים יום-יום בטרור הפלסטיני.

אמילי חיה מואטי: - - -

יריב לוין: אגב, עדיף, בהחלט עדיף.

קריאה: - - -

יריב לוין: לא הזמין, אז לא חייבים להיפגש.

יריב לוין: יש הרבה דברים אחרים שאפשר לעשות.

יריב לוין: אבל אני אגיד לך, חברת הכנסת מואטי, אני לא יודע איזה מסר זה מעביר לחיילים שלנו שנאבקים בגל הטרור הנוכחי.

קריאה: - - -

יריב לוין: אני לא חושד, אני תכף אגיד לך.

יריב לוין: אני לא חושד, אני רק אומר לך שלו אני חייל שנשלח עכשיו למשימות וצריך להתמודד עם הטרור, אני מתקשה להבין איך הגורם שמסית ומדרבן ומעודד את הטרור, שזו הרשות הפלסטינית – מי שעומד בראשה מתקבל ככה בידידות ובחברות אצל שר הביטחון כאילו הכול בסדר.

יריב לוין: אני חושב שזה מעביר מסר רע מאוד, מסר הפוך ממה שצריך להעביר.

יריב לוין: אם אבו מאזן רוצה להתקבל בידידות אצל שר הביטחון הישראלי, כדאי קודם כול שימלא את חלקו כפי שהתחייבה הרשות הפלסטינית לעשות בהסכמי אוסלו - -

אמילי חיה מואטי: אז הוא ממלא.

אמילי חיה מואטי: הסכמי אוסלו הם הסכמי חברון - - -

יריב לוין: - - וקודם כול ולפני כל דבר ידאג להיאבק בטרור.

יריב לוין: תראי, חברת הכנסת מואטי, בואי לא ניתמם, הטרור הזה לא צומח מהאוויר.

יריב לוין: הוא מתחיל בחינוך במוסדות החינוך, ועל הדבר הזה הרשות הפלסטינית אחראית באופן מלא.

יריב לוין: אני חושב שמי שביד אחת בא ואומר:

יריב לוין: אנחנו לא מסכימים ולא נקבל לעולם מצב שבו מחנכים את ילדי השכנים שלנו, לצורך העניין, לשנוא אותנו, ממש חינוך אנטישמי, שמהלל את מי שרוצח יהודים באשר הם יהודים – אגב, בלי שום הבחנה – והאנשים האלה אחר כך באים ומתקבלים אצלנו בכבוד מלכים, הדבר הזה הוא אבסורדי.

יריב לוין: אגיד לך גם יותר מזה.

יריב לוין: בשיחה הידידותית הזאת בעיצומו של גל טרור – אמרתי, שוב אבסורד – בא שר הביטחון וגם מחלק ועושה מחוות לאבו מאזן.

יריב לוין: על מה מגיע לאבו מאזן מחוות, על מה שקורה בבתי הספר שלו?

יריב לוין: על מה שקורה בשטח?

יריב לוין: על התביעה שהוא מגיש כנגד החיילים שלנו בבית הדין בהאג?

יריב לוין: על מה זה מגיע לו כל הדבר הזה?

גבי לסקי: אני אגיד לך.

גבי לסקי: אתה רוצה לשמוע?

יריב לוין: כן.

גבי לסקי: אתה יודע ששיתוף הפעולה שיש לישראל עם כוחות הביטחון של הרשות הפלסטינית זה חלק אינטגרלי מהביטחון של מדינת ישראל.

גבי לסקי: רק על שיתוף הפעולה הזה מגיע שיהיה שיח, שיהיה דיבור.

גבי לסקי: אתה לא יכול להגיד שזה לא קיים, כי זה היה קיים גם בממשלה - - -

יריב לוין: אז אני אומר לך, חברת הכנסת לסקי, את יודעת, הבעיה היא שאני רוחש לך הערכה גדולה, ואני רואה שלא במקרה, כי את הצלחת להגיע בדיוק לנקודה שבה רציתי לסיים, אבל אני לא רוצה לקצר את הדרך כל כך.

יריב לוין: את הקדמת במחשבה את קו הטיעון שלי בכמה צעדים.

יריב לוין: אני אגיע לשם, אבל אני אגיע לשם בסוף, אני רוצה בכל זאת לצייר את כל הדרך.

יריב לוין: אז אני אומר כאן בצורה ברורה ומפורשת שכאשר אבו מאזן שמממן את התשלומים למשפחות הטרוריסטים שיושבים אצלנו בבתי הכלא והתשלום נקבע על פי זה שמי שרצח יותר ופגע יותר – מקבל יותר - - -

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת לוין, ברשותך, תשמע, כשבגין עשה שלום עם המצרים אחרי שהם רצחו לנו הרבה יותר חיילים ממה שהפלסטינים רצחו, הוא לא בדק מה הם לומדים בבתי הספר, הוא לא שלח לינקים ליוטיוב, לא כי לא היה יוטיוב, אלא כי הייתה הנהגה.

אמילי חיה מואטי: כשאתה מנהיג וכשאתה הצד החזק בסכסוך, אתה הופך כל אבן כדי להגיע להסדר, וכי חיי בנים חשובים יותר מקברי אבות.

אמילי חיה מואטי: זה למה.

אמילי חיה מואטי: וזה למה – אני מניחה, אני מקווה – הם נפגשים.

אמילי חיה מואטי: כי יש בינינו מחרחרי שלום.

יריב לוין: קודם כול, אני חייב לומר שסלוגנים וסיסמאות זה מצוין.

אמילי חיה מואטי: לא, לא, זה לא סלוגנים - - -

יריב לוין: זה כמו "שלום עכשיו" או כמו סיסמת הכזב הנוראה הזאת - - -

אמילי חיה מואטי: - - - רק אתה מדבר לעומק ואני מדברת בסיסמאות?

יריב לוין: או כמו סיסמת הכזב הנוראה הזאת, "שטחים תמורת שלום", כאילו שיש בכלל עסקה כזאת שבה אתה רוצה שלום והם רוצים שטחים - -

אמילי חיה מואטי: אתה מדבר על ההתנתקות, שכולכם הצבעתם פה בעד?

יריב לוין: - - אז אתה משלם בשטחים - -

אמילי חיה מואטי: אתה מדבר על ההתנתקות, שכולכם הצבעתם פה בעד?

יריב לוין: - - הם נותנים לך שלום, ומישהו באמת מאמין שמזה יכול לצאת שלום כשאין אינטרס הדדי של שני הצדדים.

איתן גינזבורג: עצרתי את השעון ואני מחדש אותו עכשיו.

יריב לוין: לא, זה בסדר, אדוני, אנחנו לא נתחשבן.

אמילי חיה מואטי: למה?

אמילי חיה מואטי: יש כאן דיאלוג.

יריב לוין: באמת, אני אומר בצורה חדה וברורה, חברת הכנסת מואטי, עזבי את הציניות הזאת בצד.

אמילי חיה מואטי: אני צינית?

יריב לוין: כאשר ראש הרשות הפלסטינית מחנך את ילדיו לטרור, משלם לטרוריסטים תעריף עולה ככל שהם גורמים פגיעה יותר קשה ביהודים, עושה הכול כדי לחבל בכל סיכוי - -

אמילי חיה מואטי: מה אתה מנסה להגיד, שיש אנשים שחושבים שזה בסדר?

יריב לוין: - - שנגיע אי פעם לאיזשהו הסדר – אני חושב שלקבל אותו לפגישה ידידותית ובחמימות כזאת זה פשוט אבסורד מוחלט - -

אמילי חיה מואטי: למה נתניהו קיבל את ערפאת לפגישה ידידותית וחמה?

יריב לוין: - - ולתת לו כסף כדי שהוא יוכל להמשיך בקו הזה זה מעשה טירוף שאף מדינה לא הייתה עושה.

אמילי חיה מואטי: למה נתניהו העביר מיליונים לחמאס נגד עמדת המל"ל?

אמילי חיה מואטי: מיליונים במזומן.

יריב לוין: אבל את יודעת מה הדבר הכי מדהים בסיפור הזה?

יריב לוין: שהרשות הפלסטינית הנהדרת הזאת, הרי מה היא באמת עושה?

יריב לוין: במה היא באמת מתאמצת?

יריב לוין: במה היא באמת יעילה?

יריב לוין: בלפעול כדי לעודד חרמות על מדינת ישראל, בלהגיש תביעה בבית הדין בהאג – אגב, כולל בני גנץ עצמו.

יריב לוין: זה בכלל דבר מטורף.

אמילי חיה מואטי: הבעיה היא שכשהם - - - יהיה לנו הרבה יותר קל לנצח אותם בזירה המשפטית - - -

יריב לוין: הרי הם רוצים להעמיד את בני גנץ עצמו לדין על פשעי מלחמה.

יריב לוין: ומה עושה בני גנץ?

יריב לוין: במקום לבוא ולהגיד להם: רבותיי, עד שאתם לא תרדו מהתביעה הזאת - - -

אמילי חיה מואטי: אתה מטיל ספק ברמטכ"ל לשעבר - - -

יריב לוין: טוב, חברת הכנסת מואטי, אני לא יכול כך.

יריב לוין: עד שלא תרדו מהתביעה הזאת, תשכחו מלהיפגש איתנו, תשכחו מלקבל מאיתנו הטבות, תשכחו מלקבל מאיתנו כספים – הוא עושה בדיוק להפך.

יריב לוין: דבר פשוט מטורף.

יריב לוין: ברגע שהוא עושה את זה, מה נגיד לעולם?

יריב לוין: הרי אנחנו, מדיניות הליכוד, מדיניות שהוביל בנימין נתניהו בשנים האחרונות הצליחה לבודד את הרשות הפלסטינית, הצליחה ליצור משוואה ברורה - -

אמילי חיה מואטי: אתם עשיתם בדיוק ההפך, חיזקתם את החמאס.

יריב לוין: - - שאין משא ומתן ואין שיחות ואין דיונים כל עוד הם מנהלים נגדנו את תיקי השקר האלה בהאג.

יריב לוין: אתם רוצים לבוא לדבר?

יריב לוין: תפסיקו שם את התביעות, ובא בני גנץ ומנפץ את כל הדבר הזה במכה אחת - -

קריאה: - - -

יריב לוין: - - משדר לכל העולם שאין שום בעיה לנהל נגד ישראל הליכי שקר, לפעול להחריב אותה - -

אמילי חיה מואטי: למה הוא עושה את זה?

יריב לוין: - - והיא תקבל בחמימות ובידידות את מי שמוביל את הדבר הזה.

יריב לוין: איזה טירוף, איפה נשמע דבר כזה?

יריב לוין: איזו מדיניות הזויה וחסרת אחריות.

יריב לוין: ואני אומר לך כאן – ופה אני נותן לך את התשובה, חברת הכנסת לסקי, לסיום – הטעות הגדולה ביותר והשקר הגדול ביותר הוא שביטחון ישראל הוא במצב יותר טוב בזכות הרשות הפלסטינית.

יריב לוין: אני אומר לך, בדיוק ההפך.

קריאה: למה לא ביטלתם את הסכמי אוסלו?

יריב לוין: הרשות הפלסטינית היא הגורם הכי בעייתי, זה שמערער את כל היציבות כאן, בחינוך, במה שהיא עושה בהאג, במה שהיא עושה בתמיכה בטרוריסטים בבתי הכלא.

יריב לוין: יותר טוב למדינת ישראל בלי הרשות, בלי הסיוע הזה שלה כביכול - -

גבי לסקי: יותר טוב למדינת ישראל בלי הכיבוש.

יריב לוין: - - בלי הגיבוי שהיא נותנת לטרור.

יריב לוין: האמיני לי שבלעדיה מצבנו כאן היה הרבה יותר טוב מכל הבחינות, ובוודאי מהבחינה הביטחונית.

יריב לוין: ולשר הביטחון של מדינת ישראל אני אומר: תסתכל בעיניים של משפחות השכול, של נפגעי הטרור, תסתכל על העיניים של חיילי צה"ל שנשלחים לשם בפקודתך ובאחריותך.

יריב לוין: בושה וחרפה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יריב לוין.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

יואב קיש: הם מנקים את המיקרופון?

איתן גינזבורג: כן, אתה יכול לבוא, זה נעשה בצורה - - - בבקשה, עשר דקות לרשותך.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, השר, חברות וחברי הכנסת, אני מכיר את מנהל הישיבה, סגן היושב-ראש איתן גינזבורג, סיעת כחול לבן, שבראשה עומד שר הביטחון בני גנץ.

יואב קיש: עכשיו, אתם יודעים, אני לא משלה פה אף אחד, אני אומר את דעתי.

יואב קיש: לאור זה שראיתי איך בני גנץ מתנהל, דעתי היא שהוא אינו מתאים להיות ראש ממשלה.

יואב קיש: אני רואה אותו כאיש שמאל, מסוכן, מנסה לייצר מציאות של מדינה פלסטינית, ובוודאי כל השמועות שהיו - - -

אמילי חיה מואטי: - - - ראש ממשלה.

יואב קיש: אני לא מכיר אותן, אבל אני מניח שכנראה היו הצעות לגנץ, אולי אפילו מראש הממשלה לשעבר נתניהו.

יואב קיש: יכול להיות שהיו, אני לא יודע.

יואב קיש: אני אומר, כן, בוא תהיה ראש ממשלה, רק להפיל את ממשלת הזדון הזאת – אני אומר שזו טעות.

יואב קיש: אסור לתת לו להיות ראש ממשלה.

יואב קיש: אין הבדל.

יואב קיש: בשום פנים ואופן לא.

יואב קיש: קודם כול, זה הזוי שאנחנו ניתן למישהו שיש לו שמונה מנדטים.

יואב קיש: זו טעות אחת.

יואב קיש: טעות שנייה, גנץ הוכיח בצורה הכי ברורה שהוא איש שמאל.

יואב קיש: אין לי בעיה עם זה, רק זה הפוך לחלוטין מהדעות שלי.

יואב קיש: אני לא רוצה איש שמאל בראשות הממשלה.

יואב קיש: נקודה.

יואב קיש: ולכן, אני אומר את זה לכל מי שלא הבין – היה לי איזה ציוץ.

יואב קיש: אמרו לי: כן, אבל נתתם לגנץ.

יואב קיש: אני אומר את דעתי האישית.

קריאה: - - -

יואב קיש: חבר הכנסת יואב קיש אומר פה בצורה הכי ברורה: גנץ – אני מכבד אותו, הוא איש מכובד, הכול בסדר – איש שמאל, אג'נדות שמאל, מתנגד לו, ואני מתנגד לזה שמישהו יציע לי אותו להיות ראש ממשלה.

יואב קיש: לא, אסור שיהיה.

יואב קיש: עכשיו אני רוצה לומר על משהו שראיתי היום כשישבתי פה.

יואב קיש: פתאום ראיתי למעלה, היו שני מבודדים.

יואב קיש: גבי, את יודעת מי היו המבודדים?

גבי לסקי: לא.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: בצד אחד היה אדם שהצטלם עם תומך טרור, אסיר משוחרר.

יואב קיש: זה היה בצד אחד.

יואב קיש: בצד השני היה אדם שהוא תלוי באותו תומך טרור, שהתחבק עם תומך טרור, אסיר משוחרר.

יואב קיש: בצד אחד מאזן גנאים, בשני בנט.

יואב קיש: זה מה שהיה.

יואב קיש: בצד אחד אדם שהצטלם מחבק אסיר מורשע, תומך טרור, איש של הסתה, ובצד השני מי שהיום הוא ראש הממשלה, שתלוי באותה אצבע.

יואב קיש: זה היה המצב הפתטי המסוכן שהכנסתם את מדינת ישראל אליו.

יואב קיש: אני חייב לומר עוד דבר אחד לשר הורוביץ ממרצ.

יואב קיש: השר הורוביץ – שמענו אותו לא מזמן בציטוטים מאיזה זום, לא יודע, בטלוויזיה, מתלונן על בנט.

יואב קיש: אומר לו: בנט, לא יכול להיות שמשרד הבריאות נאבק לבד בתקציב ובקורונה.

יואב קיש: אז אני אומר לו: שמע, הורוביץ, קודם כול, אתה לא מדבר עם הבן אדם הנכון.

יואב קיש: בנט לא רלוונטי, אתה צריך לדבר עם ליברמן, ולהגיד לליברמן: אני צריך כסף, אתם לא נותנים לי.

יואב קיש: שם הכתובת שלו.

יואב קיש: הרי כל אחד פה בממשלה, יש לו את הכתובת שלו – ליברמן בכסף, גנץ במשרד הביטחון, הורוביץ בקורונה, ויש איזה ליצן חצר שיש לו שישה מנדטים והוא מנסה לתאם, לא לתאם, פעם מצליח, לא מצליח.

יואב קיש: אני אומר לכם דבר אחד, ואני חושב שפה אני הולך לנושא מאוד מהותי, וזה ההתמודדות מול הקורונה.

יואב קיש: אין לי ספק שהממשלה הזאת הרימה את הידיים בהתמודדות מול הקורונה.

יואב קיש: עצוב לומר את זה.

יואב קיש: עם ישראל מבין את זה, רואה את זה, אני לא צריך לשכנע.

יואב קיש: כשעושים פעם איכון שב"כ, פעם אין איכון שב"כ; פעם חיסונים בבית ספר, יעד 50%, נכשלים, לא מחסנים; מפטרים מנכ"ל שהוא בעד החיסונים בבית ספר, השרה שלו לא רוצה; כשאומרים צמידים על הידיים בקניונים – לא שמים צמידים.

יום טוב חי כלפון: עושים מה שצריך - - -

יואב קיש: כל פעם עושים ריקוד תאילנדי, תימני, לא יודע, תבחר מה שאתה רוצה.

יואב קיש: יש פה סירה כבדה, נושאת מטוסים - -

גבי לסקי: - - - יותר מ-6,000 איש.

יואב קיש: - - כבדה של עם ישראל, שנמצא בסירה שאין לה קפטן.

גילה גמליאל: לא היו חיסונים.

יום טוב חי כלפון: - - -

יואב קיש: אין לה קברניט.

יואב קיש: כל שר, בואו נגיד, כל מלח – יש לו אסטרטגיה אחרת.

יואב קיש: יש סערה, ואחד אומר: בוא נזרוק עוגן; אחד אומר: בוא נשים מפרש, שנברח.

יואב קיש: אז ההוא זורק את העוגן, זה שם את המפרש, ובינתיים הסירה שלנו מיטלטלת.

יואב קיש: אתם הבנתם שאתם לא מסוגלים לעשות דבר, ובגלל זה אתם לוקחים החלטה.

יואב קיש: החלטה של כניעה – לקצר בידוד בגלל שאתם לא מסוגלים לבוא לציבור ולהגיד לו שצריך בידוד.

יואב קיש: אז מה יקרה?

יואב קיש: אנחנו הולכים לקטסטרופה של הדבקות.

יואב קיש: אתם לא מבטלים הגבלות על התקהלות – כן, סליחה, את הבאבא סאלי אפשר להגביל, אבל בסילבסטר הכול בסדר.

יואב קיש: שם זה מדבק, ושם זה לא מדבק.

יואב קיש: אתם צבועים בהתנהגות שלכם.

יואב קיש: העם רואה את זה ולא מאמין לכם.

יואב קיש: אתם, בעצמכם – כל שר לא יודע מה הוא עושה.

יואב קיש: אז החלטתם לשחרר את הכול, מסיבת הדבקות המונית, ולמדינת ישראל נשאר רק להתפלל לאלוהים.

יואב קיש: הלוואי שהאומיקרון לא יהיה קטלני.

יואב קיש: אבל אתם הולכים להגיע לכזאת כמות של - - -

בצלאל סמוטריץ': יואב, יואב, להתפלל תמיד צריך - - - גם - - -

יואב קיש: זה כל מה שנשאר.

יואב קיש: בצלאל, אתה לא שמעת – אמרתי שזה כל מה שנשאר: להתפלל לאלוהים.

בצלאל סמוטריץ': - - -

יואב קיש: זה הדבר היחידי שיכול לעזור.

יואב קיש: כי אתם איבדתם כל טיפת אסטרטגיה.

יואב קיש: אין לכם יכולת.

יואב קיש: הכרעיים האלה – התרנגולת הזו, שנקראת ממשלת ישראל, לא מסוגלת לתת מענה לאתגר הקורונה.

יואב קיש: אין לכם את אמון הציבור, אין לכם תוכניות, אין לכם אסטרטגיה.

יואב קיש: גם כשיש החלטה על צעד, אז שר אחד תומך, שר אחד מתנגד, ואיש הישר בעיניו יעשה.

יואב קיש: ואנחנו מוצאים את עצמנו בסיטואציה בלתי נסבלת של אובדן המשילות, אובדן שליטה ואובדן הביטחון האישי של אזרחי ישראל.

יואב קיש: האירוע הזה – אני לא יודע איך הוא יסתיים.

יואב קיש: אני באמת לא יודע, כי זה כבר לא תלוי בנו.

יואב קיש: מדינה שהיא מחוסנת, שקיבלה את כל האמצעים – אתם קיבלתם מגש כסף בעניין הזה.

יואב קיש: פשוט הרמתם ידיים ונכנעתם לקורונה.

יואב קיש: אתם לא מסוגלים לתפקד.

יואב קיש: אנחנו רואים את זה לא רק בקורונה – אנחנו רואים את זה בכל מהלך ומהלך שלכם.

יואב קיש: איך יכול להיות שהממשלה הזו הורסת בניינים בחומש?

יואב קיש: איך יכול להיות שאתם לא – אחרי הרצח המתועב של יהודה, השם ייקום דמו, איך יכול להיות שאתם הולכים לחומש והורסים בניינים?

יואב קיש: מבנים?

יואב קיש: איך יכול להיות?

יואב קיש: הדם עוד צועק מהאדמה, ואין לכם את הבושה ללכת למהלך שכזה.

יואב קיש: אני חושב שכולם רואים את הצביעות שלכם.

יואב קיש: בצד אחד, אתם הורסים בחומש, ובצד השני מכשירים בנייה בלתי חוקית שאין שום סיכוי שתהיה אי-פעם רלוונטית.

יואב קיש: בעשרות אלפי מבנים, בחתימה, בהינף יד פה, בוועדת הפנים, בראשות ווליד טאהא.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי אם ווליד טאהא לא יהיה מרוצה, אתם יודעים מה יקרה?

יואב קיש: אמילי, אם ווליד טאהא לא יהיה מרוצה, מה יקרה לממשלה הזו?

גלית דיסטל אטבריאן: מה יקרה, יואב?

יואב קיש: מה יקרה?

גלית דיסטל אטבריאן: יואב, מה יקרה?

איתן גינזבורג: השר עודד פורר, אם ווליד טאהא לא יהיה מרוצה, מה יקרה לממשלה שלכם?

רון כץ: היא לא תהיה.

יואב קיש: אהה, רון, ענית לי: לא תהיה.

יואב קיש: זה מה שיהיה.

יואב קיש: ענית אתה, למה - - -

קריאה: - - -

מיכאל מלכיאלי: - - - הזמנתם את מנסור לבלפור.

רון כץ: - - - תיקון.

יואב קיש: אנחנו – ואני חוזר על זה בפעם המיליון – מעולם לא הצענו לרע"מ להיות שותפים בקואליציה של הליכוד ושל הימין.

יואב קיש: לא היה ולא נברא.

אמילי חיה מואטי: - - -

יואב קיש: ולכן, מי שמוכר את ארץ ישראל, מי שמוכר את יהודה ושומרון, ומי שמוכר – כואב לומר – אפילו את הנגב, זה ממשלת הזדון הזו שפשוט נכנעת לכל גחמה של רע"מ.

יואב קיש: לא משנה מה הם אומרים, לא משנה מה יהיה – אתם נכנעים להם.

יואב קיש: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יואב קיש.

איתן גינזבורג: אחרון הדוברים – חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: קודם הלינו על כך.

מיכאל מלכיאלי: מה?

איתן גינזבורג: הלינו.

מיכאל מלכיאלי: הלינו?

איתן גינזבורג: הלינו על כך.

מיכאל מלכיאלי: מה שלום הקול?

מיכאל מלכיאלי: שמעתי על הקול שלך.

איתן גינזבורג: קודם סיפרתי.

איתן גינזבורג: תשאל את קטי שטרית – היא תענה לך.

מיכאל מלכיאלי: אני אשאל, אוקיי, מה אתה אומר?

איתן גינזבורג: הלינו קודם על איך יכול להיות שיושב-ראש סיעת ש"ס לא ידע מה תאריך הלידה, יום ההולדת, של חבר הכנסת משה ארבל, שהתברר שהוא חגג יום הולדת בשבוע שעבר ולא ידענו.

איתן גינזבורג: ואיש לא ידע.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו נאחל לחבר הכנסת ארבל מזל טוב ליום הולדתו שחל בשבוע שעבר, בעברי.

משה ארבל: לא, עזוב - - -

מיכאל מלכיאלי: - - -

איתן גינזבורג: בעברי.

מיכאל מלכיאלי: לא.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו חוגגים בעברי ולא בלועזי.

מיכאל מלכיאלי: אבל כבר נדבר גם על זה, בסדר?

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שיש דבר כזה ביהדות שנקרא גזל שינה.

מיכאל מלכיאלי: מה זה גזל שינה?

מיכאל מלכיאלי: אם אני בא אליך - - -

איתן גינזבורג: לי אתה מספר את זה?

איתן גינזבורג: לי אתה מספר את זה?

מיכאל מלכיאלי: רגע, תשמע, תשמע.

איתן גינזבורג: שישבתי פה שש וחצי שעות ביום שני.

מיכאל מלכיאלי: תשמע - - -

איתן גינזבורג: בין 02:00 ל-08:30.

מיכאל מלכיאלי: כן, אבל צריך לדעת, הרי באתי לשאול עכשיו – הרי לנו, באופוזיציה, יש לנו איזושהי זעקה שאנחנו באים לומר אותה, באים להתבטא בה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: וכאילו מה, אתה שואל כאילו, ואני אומר לך: מה זה גזל שינה?

מיכאל מלכיאלי: אם אני בא ולוקח לך משהו, כן – זה גזל.

מיכאל מלכיאלי: ואם אני מפריע לך סתם לישון, זה גם סוג גזל שינה.

מיכאל מלכיאלי: באופוזיציה, הרבה אנשים שואלים אותנו – כמו שאתה בעצם משמיע את הזעקה, אדוני היושב-ראש – על מה המהומה?

מיכאל מלכיאלי: 01:00, בלילה, אתם כולכם נמצאים כאן וערניים, ומשאירים גם את הקואליציה בהתאם – על מה?

מיכאל מלכיאלי: על מה ולמה?

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אתה יודע, אנחנו באופוזיציה – להיות באופוזיציה זה לא משאת נפשנו, לא הלכנו לבחירות לאופוזיציה, אבל זה חלק מהחיים.

מיכאל מלכיאלי: ואנחנו יודעים שלפעמים באופוזיציה אתה מסתכל על חברי הקואליציה ואתה אומר: גם להם מותר לומר מה שרואים מכאן, לא רואים משם.

רון כץ: - - - תספר להם כמה פעמים אתה אומר - - -

מיכאל מלכיאלי: קודם כול, יש דברים אחרים שאתה יכול לספור.

חיים ביטון: - - -

מיכאל מלכיאלי: קודם כול, פתחנו בזה שהיושב-ראש העיר לי שלא יכול להיות שלא ידענו שבשבוע שעבר היה למשה ארבל יום הולדת.

מיכאל מלכיאלי: אז אני עונה שהיה לו יום הולדת בלועזי – אני משער.

חיים ביטון: לא, השאלה שהייתה, 38 - - - בלועזי.

מיכאל מלכיאלי: ביחד?

מיכאל מלכיאלי: אוקיי, תראה, היושב-ראש מתכוון לומר שהוא לא הזמין אותנו למסיבת יום ההולדת.

איתן גינזבורג: לא, אני ציפיתי - -

מיכאל מלכיאלי: זה מה שבעצם התכוונת להגיד.

איתן גינזבורג: - - מיושב-ראש הסיעה, שירים את ארבל על ראש שמחתו באותו - - -

משה ארבל: שינהל רישום - - -

איתן גינזבורג: שיקבל מתנה או שוקולד מכל אחד מחברי הכנסת ביום הולדתו.

גבי לסקי: תעשה לו שולחן.

גבי לסקי: תזמין את כולם - - -

מיכאל מלכיאלי: אני מעדכן שאני – היושב-ראש – חבר הכנסת ביטון, שאנחנו דנו פה על איסור גזל שינה.

איתן גינזבורג: אני רק רוצה להגיד לכם, שתדע, שגם אריה מכלוף דרעי חוגג בר מצווה בימים אלו.

איתן גינזבורג: וגם לו – כדאי שתדע.

מיכאל מלכיאלי: בר מצווה לנכד?

איתן גינזבורג: אריה מכלוף דרעי.

מיכאל מלכיאלי: אז אנחנו - - -

גבי לסקי: - - -

מיכאל מלכיאלי: איתן בא להגיד לנו שכשהוא מכהן כיושב-ראש, הוא גם מאזין לדברים.

מיכאל מלכיאלי: מאזין וזוכר.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש - - -

איתן גינזבורג: ארבל אמר שאפשר לומר "אדוני היושב-ראש" וגם "אדוני יושב הראש".

מיכאל מלכיאלי: אדוני יושב הראש.

איתן גינזבורג: ונכון יותר לומר לפי האקדמיה: אדוני יושב הראש.

מיכאל מלכיאלי: היות שחבר הכנסת ביטון היה בחוץ, אחזור על מה שפתחתי.

איתן גינזבורג: גזל שינה.

מיכאל מלכיאלי: או, אתה רואה, אנחנו דיברנו על איסור גזל שינה.

מיכאל מלכיאלי: מה, אנחנו נמצאים כאן, מעכבים אנשים, ואותנו, מה בעצם אנחנו רוצים?

מיכאל מלכיאלי: אני הסברתי שהאופוזיציה באה לזעוק פה זעקה.

מיכאל מלכיאלי: ושאלנו על מה?

מיכאל מלכיאלי: מה יש היום?

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שבמשך עשר שנים, עשר שנים, אבו מאזן היה לא רלוונטי.

מיכאל מלכיאלי: אף אחד לא דיבר עליו, שכחנו שהוא קיים – אדם לא רלוונטי.

מיכאל מלכיאלי: ראש הממשלה לשעבר, נתניהו, הפך אותו פשוט לעציץ.

מיכאל מלכיאלי: פתאום ביום בהיר, שר הביטחון מארח את אבו מאזן.

מיכאל מלכיאלי: איפה?

מיכאל מלכיאלי: בבית שלו.

מיכאל מלכיאלי: בבית שלו.

מיכאל מלכיאלי: אז צריך להבין את האירוע.

מיכאל מלכיאלי: בנט, מסכן, יש לו בעיה: מצד אחד הוא הבטיח ממשלה עשר מעלות ימינה.

מיכאל מלכיאלי: אז מה הוא יגיד?

מיכאל מלכיאלי: אני עשר מעלות ימינה.

מיכאל מלכיאלי: אז מה, האם הפגישה עם אבו מאזן היא בתוך המעלות של הימינה?

מיכאל מלכיאלי: אז המתדרך מצד בנט בבוקר מוציא הודעה לתקשורת שהוא מגלה מורת רוח.

קריאה: דוגמה?

קריאה: תכף אתן דוגמה.

קריאה: יש פה את עודד פורר, כבוד השר לפיתוח הגליל והנגב.

קריאה: אם הייתי אומר לעודד פורר - -

איתן גינזבורג: שר החקלאות ופיתוח הכפר והנגב והגליל.

מיכאל מלכיאלי: החקלאות, גם נכון.

משה ארבל: גם הפריפריה.

איתן גינזבורג: והפריפריה.

מיכאל מלכיאלי: - - הייתי אומר לעודד לפני חמש שנים: יבוא היום עודד, אתה תהיה שר, בממשלה שלך ישב אדם שיפגוש את אבו מאזן, בלי הנאמנות והאזרחות והמוות למחבלים וכל זה.

מיכאל מלכיאלי: הרי עודד היה אומר לי: אתה לא נורמלי.

מיכאל מלכיאלי: ואנחנו באנו – נכון, עודד?

מיכאל מלכיאלי: היית אומר לי: מלכיאלי, אתה לא בעניין.

מיכאל מלכיאלי: נאמנות ואזרחות?

מיכאל מלכיאלי: ושר ביטחון יפגוש את אבו מאזן.

מיכאל מלכיאלי: איפה?

מיכאל מלכיאלי: בבית שלו.

מיכאל מלכיאלי: היה אומר לי אז שר החקלאות: מלכיאלי - - -

חיים ביטון: זה 500 מטר - - -

מיכאל מלכיאלי: ממירי רגב, אתה מבין.

מיכאל מלכיאלי: היה אומר לי עודד: אתה לא נורמלי.

מיכאל מלכיאלי: וזה קרה.

מיכאל מלכיאלי: אבל מה הכי מצחיק?

מיכאל מלכיאלי: שראש הממשלה שלנו, שהבטיח עשר מעלות ימינה, מתדרך בבוקר עיתונאים, שהפגישה הייתה למורת רוחו.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, לפיד לפחות לא דיבר.

מיכאל מלכיאלי: תשתוק.

מיכאל מלכיאלי: אתה פשוט מספר לכולם, שדיברו איתך ולא אהבת את זה, ולא התייחסו אליך.

מאיר פרוש: אתה יודע מתי ראש הממשלה ידע על זה?

מיכאל מלכיאלי: כמה, חמש דקות - - -

מאיר פרוש: - - -

מיכאל מלכיאלי: הוא עדכן אותו.

משה ארבל: יש שמועות, לא מבוססות, שאשתו של בנט הביאה את הקינוחים ושר הביטחון הגיש אותם.

מיכאל מלכיאלי: עד כדי כך?

מיכאל מלכיאלי: איפה הדברים עומדים: כשראש הממשלה מספר שזה למורת רוחו, ומה?

מיכאל מלכיאלי: לא, אני לא יודע, הינה בא שר הביטחון שלנו.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו צריך להבין שהאירוע הזה מתחבר לאירוע של כמה שעות קודם.

מיכאל מלכיאלי: הדלפות מתוך ישיבת הקבינט.

מיכאל מלכיאלי: מי ששמע את ההדלפות, פשוט מעורר רחמים.

מיכאל מלכיאלי: שר הבריאות, פשוט לא סופר אותו, לועג לו.

מיכאל מלכיאלי: אני מאוד מקווה בשביל בנט שלא היו עוד אנשים בשיחה, רק ביניהם, כי אחרת – פשוט עלב בו.

מיכאל מלכיאלי: תחשבו, אני אין לי ספק שבין נתניהו לשרי הבריאות, אם זה ליצמן, אם זה יולי אדלשטיין, היו חילוקי דעות.

מיכאל מלכיאלי: הוא מעולם לא התייחס אליהם בצורה כזאת.

מיכאל מלכיאלי: עלב בו כאילו, תתעסק לך במשרדים אחרים, תתעסק.

מיכאל מלכיאלי: כמה עליבות יכול ראש ממשלה לספוג.

מיכאל מלכיאלי: עוד ועוד ועוד.

מיכאל מלכיאלי: שר הביטחון שלו לא מתייחס אליו; שר הבריאות שלו לא מתייחס אליו.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אני באמת אומר שזאת ממשלת פולישוק.

מיכאל מלכיאלי: ממשלת פולישוק זה אומר שזאת ממשלה, שכל מה שאתה תספר עליה עוד יכול לקרות, שיש וקיים שמה – עכשיו, אני רוצה ברשותך להבין, ולדבר על נושא נוסף.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אתה יודע – אני לא יודע אם אתה יודע, אבל בסוף השבוע הזה מתוכננות בארץ בהרבה מקומות, מסיבות סוף שנה אזרחית.

מיכאל מלכיאלי: מדובר על מסיבות של אלפי אנשים, ביחד, קופצים אחד על השני, רוקדים, שרים, כן, בהדבקה המונית כזאת, וזו לא הפגנה.

איתן גינזבורג: פרשת השבוע תהיה: בא.

מיכאל מלכיאלי: איך?

איתן גינזבורג: פרשת השבוע תהיה: בא.

מיכאל מלכיאלי: היא תהיה וארא.

מיכאל מלכיאלי: הפרשה שאחרי זה תהיה בוא.

מיכאל מלכיאלי: אבל זה נכון, וירא ובוא זה הולך ביחד.

איתן גינזבורג: עשר המכות.

מיכאל מלכיאלי: עשר המכות, יפה.

מיכאל מלכיאלי: עשר המכות זה כשבע

מיכאל מלכיאלי: צם הקדוש ברוך הוא הראה את השליטה שלו על כל הטבע.

מיכאל מלכיאלי: ועם ישראל היה תחת ממשלה ששעבדה אותו במיסים, בילדים – ועם ישראל חי וקיים.

מיכאל מלכיאלי: "כל הבן הַיִלוד היְאֹורה תשליכֻהו".

מיכאל מלכיאלי: כל בן שמגיע למעון, תזרקו אותו, אל תקבלו אותו.

מיכאל מלכיאלי: מיסים והכול, זה היה הממשל, נכון.

איתן גינזבורג: אתה יודע מה קיבלתי עכשיו בהודעה.

מיכאל מלכיאלי: נו?

איתן גינזבורג: הודעה מאת הבאבא סאלי.

מיכאל מלכיאלי: לא, הוא לא שלח אליך הודעה, אולי ממוסדות קשורים.

איתן גינזבורג: באבא סאלי כתוב.

מיכאל מלכיאלי: נו, מה ההודעה?

איתן גינזבורג: הילולת הבאבא הסאלי הקדוש, זכר צדיק לברכה, תתקיים על אפם וחמתם.

איתן גינזבורג: המסורת היהודית זועקת.

מיכאל מלכיאלי: אתה תענה למי ששלח לך את ההודעה הזאת, שלצערנו הרב, ממשלת ישראל, את חגיגות הסילבסטר של סוף השנה, יעשו המונים, המונים – ואני עיני אינה צרה באף אחד.

מיכאל מלכיאלי: מי שרוצה שיעשה מה שהוא רוצה – אבל, כשיהודים טובים ירצו לחגוג את הילולת הבאבא סאלי כבר מעל 30 שנה, מדי שנה בשנה, פתאום קופצת המשטרה בדרישות מוזרות מאוד.

מיכאל מלכיאלי: בדרישות כספיות שאף אחד לא חלם שאפשר לעמוד בהן.

מיכאל מלכיאלי: אז מגיע איזה פקיד ומודיע: אני סוגר את ההילולה, לא תהיה הילולה.

מיכאל מלכיאלי: אף אחד לא מנסה להקל בפיקוח נפש.

מיכאל מלכיאלי: אנשים צריכים ללכת להילולה בשלום ולחזור בשלום.

מיכאל מלכיאלי: אף אחד לא חושב שאנחנו לא רוצים להיות במצב הזה.

מיכאל מלכיאלי: אבל כשמדינת ישראל אומרת מעל כל במה – ותראה את הפרויקטור של הקורונה ממשרד הבריאות, איזה אובססיבי – הילולת הבאבא סאלי, ריבונו של עולם.

מיכאל מלכיאלי: תראה איזה חגיגות המוניות יש לך.

מיכאל מלכיאלי: זה בכלל לא מעסיק אותו.

מיכאל מלכיאלי: בכלל לא – כאילו, זה לא בלוח השנה שלו.

מיכאל מלכיאלי: באים לדבר על ההילולה, וכולם קופצים.

מיכאל מלכיאלי: משהו פה לא הגיוני.

מיכאל מלכיאלי: משהו לא נתפס.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, אנחנו, היה לנו ביקורת מאוד קשה, גם בממשלה הקודמת, שכל מיני פקידים בגלל איזה אמוציות אישיות נגד דת, עשו מה שהם רוצים.

מיכאל מלכיאלי: הדבר הזה לא ייתכן.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר לך שמה שחבר הכנסת מרגי אמר כאן אתמול – היום, לפני כמה שעות – שעם ישראל לא יוותר על ההילולה.

מיכאל מלכיאלי: במשך אלפי שנים – עשרות שנים – מאז פטירת הצדיק, סידנא באבא סאלי, הלכו מדי שנה בשנה.

מיכאל מלכיאלי: נמצא כאן חבר הכנסת בוסו, שהוא מהמשפחה של הבאבא סאלי.

מיכאל מלכיאלי: אלפי יהודים עולים בכל שנה, והם יעלו גם השנה.

מיכאל מלכיאלי: אף אחד לא יוכל לחסום אותם.

מיכאל מלכיאלי: האהבה – אנחנו אנשים שומרי חוק – הגדולה שיש לעם להילולה של הבאבא סאלי לא יעצור אותם.

מיכאל מלכיאלי: המשטרה יכולה לתגבר כמה כוחות שהיא רוצה.

מיכאל מלכיאלי: עם ישראל בהמוניו יגיע לשמה.

מיכאל מלכיאלי: ואני מצפה שבימים המועטים שנשארו עד אז, גם חברי הקואליציה שיש להם אהבה למסורת, ושאכפת להם – נמצא פה חבר הכנסת מיכאל ביטון, שאין לי ספק שהוא היה לא מעט בחייו על ציונו של הבאבא סאלי, וגם שר הביטחון גנץ – אני חושב שגם הוא היה במקום הזה.

מיכאל מלכיאלי: אתם, אל תתנו יד לסגירת האתר הזה ביום ההילולה, כי עם ישראל לא יקבל את ההנחיות.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו שומרי חוק ואנחנו קוראים לשמור חוק.

מיכאל מלכיאלי: אבל עם ישראל לא יעשה – יצביע ברגליים ויגיע לשם וחבל.

מיכאל מלכיאלי: צריכים לפעול בשום שכל, על מנת שעד ההילולה יימצא המתווה הטוב בשביל לקיים את ההילולה הזאת בזמנה.

מיכאל מלכיאלי: ודבר אחרון, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר, לצערי הרב, על מה שקרה כאן היום בהצעת חוק אומללה שהעלתה כאן חברת הכנסת מישראל ביתנו.

מיכאל מלכיאלי: מנסים להציע חוק, שחלילה יפגע במושג של מיהו יהודי.

מיכאל מלכיאלי: יושבים פה חברי קואליציה שיש להם קירבה למסורת ישראל, קירבה ליהדות, וחלילה רוצים להביא את החוק הזה בעוד שבועיים.

מיכאל מלכיאלי: ורוצים להביא את זה להצבעה.

מיכאל מלכיאלי: ואני מקווה - - -

יוראי להב-הרצנו: - - - דברים מאוד קשים, אבל בבקשה ממך, תגנה את הדברים שנאמרו כלפיה.

מיכאל מלכיאלי: אני מגנה את הדברים שנאמרו להחזיר אותנו לגטאות.

מיכאל מלכיאלי: וגם אתה תגנה אותם.

יוראי להב-הרצנו: אני מגנה אותם מכל וכל.

יוראי להב-הרצנו: אני מגנה את השפה הזאת, גם כשהיא נאמרת כלפי חברי קואליציה.

מיכאל מלכיאלי: אני מגנה את מי שרצה לשלוח אותי לגטאות; ואני מגנה את מי שרוצה לפטר רב ראשי; ואני מגנה מי שחושב שמותר לסתום פה לרב ראשי; ואני מגנה מי שרוצה לקחת את כל הסודנים בדרום תל אביב ולהפוך אותם ליהודים בשנייה אחת.

רון כץ: מה עם המתקפה על בני בגין, תגנה - - - אז תגנה מי?

מיכאל מלכיאלי: כן, כן, דיברתי גם בתקשורת דיברתי על זה.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו יש לנו כבוד לאיש, וגם לאנשים מבוגרים, ודאי, ודאי, אין זה דיון.

יוראי להב-הרצנו: - - - נאמרו כאן הערות גזעניות.

יוראי להב-הרצנו: למה אתה לא מגנה את זה?

מיכאל מלכיאלי: אני מגנה - - -

יוראי להב-הרצנו: - - - מותר לחלוק.

מיכאל מלכיאלי: אז אני אומר לך: אני לא מתחבר לאף אמירה גזענית.

מיכאל מלכיאלי: אומר לך, מיסטר יוראי, אני לא אוהב אף אמירה גזענית, אנחנו לא מתחברים לזה.

מיכאל מלכיאלי: אבל כשמגיעה חברת כנסת ממפלגה של אדם שרצה לקחת אותנו במריצות למזבלה, ואומרת להחזיר אותנו לגטאות, לך ולמרב אסור להשלים עם זה.

מיכאל מלכיאלי: יואב אומר שהצלחתי לשכנע.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה על דבריך, על ההקשבה שלך.

איתן גינזבורג: מודה לך.

מיכאל מלכיאלי: ואני מסיים.

מיכאל מלכיאלי: בהצלחה לכולם.

איתן גינזבורג: ואני מקווה שלא תשכח את ימי ההולדת של חברי סיעתך.

מיכאל מלכיאלי: מתי שלך?

איתן גינזבורג: עוד מעט.

מיכאל מלכיאלי: - - -

איתן גינזבורג: פרשת בר מצווה שלי היא בא.

מיכאל מלכיאלי: - - -

איתן גינזבורג: פעמיים.

איתן גינזבורג: פעם בכותל, פרשת בר מצווה בא, עכשיו תזכור.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, יסכם את הדיון, יושב-ראש ועדת הכלכלה של הכנסת, חבר הכנסת מיכאל ביטון, שכבר ניצב כאן.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, יסכם את הדיון יושב-ראש ועדת הכלכלה של הכנסת חבר הכנסת מיכאל ביטון, שכבר ניצב כאן.

משה ארבל: הוא בא עם החליפה של האיומים.

ועדת הכלכלה): חבר הכנסת משה ארבל, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ועדת הכלכלה): אה, אני לא בוועדה.

ועדת הכלכלה): סליחה.

איתן גינזבורג: פה אתה לא מוסמך, אדוני.

איתן גינזבורג: פה מתחילים כל נאום ב"אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה", או "אדוני יושב הראש, כנסת נכבדה".

ועדת הכלכלה): אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, שעות הלילה של הכנסת הן שעות טובות.

ועדת הכלכלה): משהו נח על הבית הזה – חבר הכנסת ינון ישי, מה, אתה בקורס פנטומימה?

ינון אזולאי: לא, אני עושה לך עם הראש: מספיק, תרד, רוצים ללכת - - -

ועדת הכלכלה): חבר הכנסת ינון ישי, רק התחלנו את הלילה, לבקשתכם.

ועדת הכלכלה): לכבודכם אנחנו עושים את זה.

ועדת הכלכלה): מצד הקואליציה היינו יכולים לסיים קודם.

ינון אזולאי: למה אתם לא מקימים ועדת חקירה על מה שקיים פה, על מה שאתם הולכים לתקצב עכשיו?

ינון אזולאי: למה שלא - - -

ועדת הכלכלה): אנחנו רצינו - - -

קריאה: דבר על הבאבא סאלי, דבר על הבאבא סאלי.

ועדת הכלכלה): חבר הכנסת משה ארבל, חבר הכנסת משה ארבל פנה אליי קודם במליאה וכאב את הכאב של קיום הילולת הבאבא סאלי.

קריאה: אי-קיום.

ועדת הכלכלה): חכה, אמרתי: קיום.

אוריאל בוסו: תן בשורה, תן בשורה.

ועדת הכלכלה): ואני רוצה לומר לכם שההילולה הזאת חשובה לעם ישראל; וההילולה הזאת מתרחשת בכל העולם.

ועדת הכלכלה): אם יסכמו את מספר המשתתפים בהילולות של בבא סאלי בעולם, יגיעו למיליוני יהודים.

ועדת הכלכלה): למה הדמות הזאת כל כך מיוחדת?

ועדת הכלכלה): למה הדמות הזאת היא כל כך משמעותית עבורנו?

ועדת הכלכלה): אז, כמובן, היא יונקת משורשי משפחת אבוחצירא, היא יונקת משורשי רבי יעקב אבוחצירא, מייסד השושלת.

יעקב מרגי: הזכרת אותו בכלל?

יעקב מרגי: הוא איים עליך?

יעקב מרגי: פגע בך?

ועדת הכלכלה): יעקב מרגי הראשון שפנה אליי על ההילולה.

ועדת הכלכלה): בשקט, לא בפנייה.

קריאה: הודעה אישית.

ועדת הכלכלה): אין הודעות אישיות, זה ברשות הדואר אתה יכול לעשות.

ינון אזולאי: אתה מבריק בשעות הלילה המאוחרות.

ועדת הכלכלה): הבאבא סאלי, ובשמו המלא רבי ישראל אבוחצירא, הוא נכדו של מייסד השושלת, ואנחנו זכינו, בכנסת ישראל, שנמצא אתנו חבר הכנסת אוריאל בוסו, שהוא הנכד של בבא חאקי, נכון?

ועדת הכלכלה): רבי יצחק אבוחצירא, שהוא אחיו של הבאבא סאלי.

קריאה: והחתן של השר שטרן גם אבוחצירא.

ועדת הכלכלה): אז אתם לא היחידים, אדוני.

ועדת הכלכלה): יש ביסודות משפחת אבוחצירא את רבי דוד הגדול, עטרת ראשנו.

אוריאל בוסו: אח של הבאבא סאלי.

ועדת הכלכלה): אח של הבאבא סאלי, שנהרג על קידוש השם במרוקו.

ועדת הכלכלה): האדם הזה הוא קרוב משפחה שלי, דרך סבתא רבא שלי – שקראו לה רחל – שקבורה בקברו של רבי דוד ומשה באגואים.

ועדת הכלכלה): הכינוי שלה היה "אימא ניני".

ועדת הכלכלה): אוריאל, אתה מכיר את ללה – איך קראו לה?

ועדת הכלכלה): ללה מוחה?

ועדת הכלכלה): ללה מוחה הייתה גרה באיזה מושב, היא הבת של רבי דוד, נכון?

ועדת הכלכלה): והם קרובים של אימא ניני, הסבתא-רבתא שלי.

ועדת הכלכלה): אז ההילולה הזאת חשובה, ואני פונה מכאן לשר לביטחון הפנים, שיפעל בכל הדרכים והיכולות שלו להעמיד את ההילולה על הרגליים, באופן בטוח ובריא.

ועדת הכלכלה): בסך הכול זה קורה בחוץ, בשטח הפתוח, ואנשים גם עכשיו הולכים לשטח הפתוח באזור הלא-מידבק.

ועדת הכלכלה): זה לא בתוך אולם, זה לא עשוי כמו במירון, עם כל הפרגולות והמדרגות והעניינים.

ועדת הכלכלה): זה מישורי.

ועדת הכלכלה): קק"ל עשו שם פארק גדול, יש לו יכולת להכניס הרבה אנשים – ושנזכה באמת לזכות של הבאבא סאלי.

ועדת הכלכלה): אבל חבר הכנסת ארבל אמר שזכיתי לפגוש את הבאבא סאלי בשידור חי.

ועדת הכלכלה): אתה יודע את זה, אוריאל?

ועדת הכלכלה): שמעת את זה?

אוריאל בוסו: כן, שמעתי.

ועדת הכלכלה): כשהייתי בסביבות גיל 10, 11, הייתי חולה, ואימא שלי דאגה לי, ונסענו לנתיבות באוטובוסים.

ועדת הכלכלה): והבאבא סאלי גר בדירת עמידר, בדירת בלוק; קומה ראשונה בבלוק, כניסה ראשונה מימין.

ועדת הכלכלה): ארבע מדרגות הובילו לבית שלו.

ועדת הכלכלה): אני זוכר את זה מאז.

ועדת הכלכלה): דירה של 48 מטר רבוע בנתיבות.

ועדת הכלכלה): בענווה ובצניעות קיבל אותנו, בירך אותי והברכה הזאת עבדה.

ועדת הכלכלה): הברכה הזאת עבדה.

ועדת הכלכלה): ויש עוד אדם אחד שאני מקושר אליו בשושלת, רבי דוד אבוחצירא של נהריה, שהפעם הראשונה שהגעתי אליו הייתה בשנת 2010 – שזה לא היה מזמן.

ועדת הכלכלה): לא ידעתי.

ועדת הכלכלה): היה איזה סגן ראש עיר צעיר בפתח תקווה, וביקשתי להגיע אליו, והוא סידר לי את הפגישה.

ועדת הכלכלה): הוא בירך אותי, שאני אצליח כראש עירייה.

ועדת הכלכלה): הברכה שלו עבדה.

ועדת הכלכלה): פעמיים.

ועדת הכלכלה): אז הזכות הזאת תעמוד לכולנו ביום הזה, ובשעה הזאת, וזה גם יאחד אותנו, שלא נהיה כל כך סוערים.

ועדת הכלכלה): הבאבא סאלי רצה את אחדות עם ישראל, נכון?

ועדת הכלכלה): מה כתוב בפיוט של הבאבא סאלי?

ועדת הכלכלה): איך זה מתחיל?

ועדת הכלכלה): "אערוך מהלל ניבי לאל גדול ונורא / לכבוד הקדוש רבי יעקב אבוחצירא" – "ישר הלך בתומו, בדרכו, במעשיו / ציווה קהל עדתו".

ועדת הכלכלה): ימשיך כבודו, בוסו.

קריאה: בוסו, בשירה.

ועדת הכלכלה): מה הבא בתור?

ועדת הכלכלה): זה יו"ד שי"ן, זה אקרוסטיכון – רי"ש.

ועדת הכלכלה): מה זה ברי"ש?

קריאה: רצה גבר.

ועדת הכלכלה): רצה גבר חברו.

מיכאל מלכיאלי: אבל הילולה אין לו, מסכן.

מיכאל מלכיאלי: הילולה אין.

ועדת הכלכלה): אנחנו עובדים על זה.

ועדת הכלכלה): אדם מאמין לא מאבד את האמונה.

ועדת הכלכלה): אנחנו עובדים על ההילולה.

איתן גינזבורג: אתה רואה, חבר הכנסת מלכיאלי?

איתן גינזבורג: שים לב, חבר הכנסת מלכיאלי, אתה לא שמעת את נאומו של חבר הכנסת ביטון.

איתן גינזבורג: א.

איתן גינזבורג: הוא קרא לשר לביטחון פנים לאפשר את קיומה של ההילולה בצורה כזו או אחרת; ויותר מכך, הוא אמר שזו הילולה חשובה.

איתן גינזבורג: תאזין לדבריו, תאזין לדבריו.

מיכאל מלכיאלי: שמעתי, שמעתי.

ועדת הכלכלה): אולי הוא לא מהעדה שלנו, אז הוא לא מתואם איתנו.

ועדת הכלכלה): אולי זה בעיה, מלכיאלי.

ועדת הכלכלה): יש בעיה בש"ס.

ועדת הכלכלה): חשבנו כולם מרוקאים, יש אחידות, אבל הנושא הזה ייבדק.

חיים ביטון: מסוכן אתה, גם החבר שלך לא משלנו.

ועדת הכלכלה): גם הנושא שם דרוש עיון.

ועדת הכלכלה): צריך עיון.

קריאה: - - -

ועדת הכלכלה): עם ישראל.

ועדת הכלכלה): אגב, הבאבא סאלי ורבי דוד מנהריה, מגיעים אליו חסדים וליטאים, מסורתיים וחילונים.

ועדת הכלכלה): יש לו את הענווה ואת הפשטות, בדרך שהוא מקבל את האנשים.

ועדת הכלכלה): זה משהו מיוחד מאוד.

ועדת הכלכלה): באמצע הלילה אני מסתכל על המליאה שהולכת ומתמלאת, ובאמת "ברב עם הדרת מלך" – ברוב עם הדרת חוק.

ועדת הכלכלה): אנחנו נחכה שהיא תהיה מלאה, ועד אז ניתן שיעור באסטרטגיה של שינוי עיר, איך משנים קהילה.

איתן גינזבורג: אני חושב שזה מרתק.

חיים ביטון: איך משנים קהילה, השר גלנט, שר השיכון מירוחם.

יואב גלנט: לשעבר.

ועדת הכלכלה): לשעבר, אבל עדיין יש לך זכויות בירוחם על המעשים - - -

קריאה: הוא היה שר השיכון של ירוחם?

ועדת הכלכלה): מה?

קריאה: שר השיכון של ירוחם?

ועדת הכלכלה): לא, בירוחם.

קריאה: בממשלתך?

ועדת הכלכלה): לא.

ועדת הכלכלה): והשאלה הגדולה: איך משנים קהילה בישראל?

ועדת הכלכלה): מה הדבר שיגרום לקהילה בפריפריה לעבור שינוי?

ועדת הכלכלה): ולכל אחד יש את התשובה.

ועדת הכלכלה): הטעות הכי גדולה בשאלה: איך עושים שינוי בקהילה, זה שיש אחד גאון הדור, הוא אומר לך: רק דבר אחד; תתמקד רק בדבר אחד וזהו.

ועדת הכלכלה): קח אסטרטגיה אחת והקהילה תשתנה.

ועדת הכלכלה): זה המשפט הכי מוטעה שיש.

ועדת הכלכלה): יש אתגרים ושינויים שלא יכולים להיות במעשה אחד.

ועדת הכלכלה): אני גיליתי שיש חמישה דברים שחייבים לעשות כדי לחולל שינוי בקהילה – לא משנה איזה קהילה.

ועדת הכלכלה): דבר ראשון, אומרים לך: תעשה שינוי בחינוך.

ועדת הכלכלה): אם תגרום לילדים ביישוב שלך להיות עם בגרות מלאה – זהו, עשית את העבודה.

ועדת הכלכלה): התשובה היא: לא נכון.

ועדת הכלכלה): לא מספיק שתהיה בגרות מלאה בקהילה.

קריאה: יש לך עוד שעה.

ועדת הכלכלה): יש לי?

קריאה: מלא זמן.

ועדת הכלכלה): מלא.

קריאה: מלא.

ועדת הכלכלה): האסטרטגיה לוקחת זמן.

ועדת הכלכלה): הקהילות שסובלות מהגירה שלילית ומגירעונות ומהלוואות ומהיעדר הכנסות ומבעיות תפקודיות – לא מספיק שתעשה שינוי חינוכי.

ועדת הכלכלה): אתה היית אצלנו, שר הביטחון, ותרמת לחינוך בירוחם ולחינוך מדעי.

ועדת הכלכלה): ואז אומרים: זהו, תעשה חינוך, נגמרה לך העבודה.

ועדת הכלכלה): מאיר הלוי הוא ראש עיר, והוא עשה חינוך, והוא איש חינוך קהילתי גם.

ועדת הכלכלה): הוא התחיל כמנכ"ל רשת מתנ"סים, אבל הוא ידע שחינוך זה לא מספיק, למה?

ועדת הכלכלה): כי הילדים המבריקים של אילת גדלים ועוזבים.

ועדת הכלכלה): זה שאנחנו עושים חינוך טוב לא יגרום לקהילה שלנו להיות במצב טוב, כי אנחנו הופכים למנוע ליצור הון אנושי.

ועדת הכלכלה): אם היינו אוספים 10% – אתה יודע מי גדל באילת, אדוני ראש העיר?

מאיר יצחק הלוי: רמטכ"ל.

ועדת הכלכלה): שני רמטכ"לים, למה אתה מקטין?

ועדת הכלכלה): גם מופז היה באילת.

ועדת הכלכלה): מופז נסע לנהלל באוטובוס עם אבא שלו, עולה מפרס, ונקלט כילד חוץ בנהלל, וככה הוא נהיה רמטכ"ל, בזכות אבא שלו שהאמין בו; ואיזנקוט גדל באילת.

ועדת הכלכלה): אז די אם היינו משאירים 5%, 10% מהילדים שגידלנו בקהילות שלנו, הייתה מהפכה.

ועדת הכלכלה): ונתנו להם חינוך טוב.

ועדת הכלכלה): חינוך לבד לא יחולל שינוי בקהילה; חינוך לבד לא יעשה את העבודה.

ועדת הכלכלה): אבל גם התשובה השנייה היא נכונה, מאיר, אם אין חינוך בעיר אין כלום.

ועדת הכלכלה): אם אין חינוך טוב בעיר מי יגור בעיר?

ועדת הכלכלה): איזה הורים יגדלו ילדים?

ועדת הכלכלה): אז אנחנו צריכים לעשות חינוך, כי זה תנאי, אבל זה תנאי לא מספיק.

ועדת הכלכלה): ואז אנחנו צריכים אסטרטגיה נוספת.

ועדת הכלכלה): מה האסטרטגיה השנייה?

ועדת הכלכלה): אנחנו קוראים לה "הצעירים".

ועדת הכלכלה): מה זה אסטרטגיית צעירים?

ועדת הכלכלה): זה מה שמאיר הלך ולקח את המכללה של אוניברסיטת בן-גוריון, ואמר: תתחילו לקרוא לזה "קמפוס אקדמי", ו"אוניברסיטה באילת", ותביאו תארים שניים, ותביאו מחקר.

ועדת הכלכלה): פרופ' שיין, אני משעמם אותך בהרצאה הזאת?

יוסף טייב: אני מקשיב לך.

מיכאל ביטון: אתה נשמה גבוהה, תודה רבה.

יוסף טייב: אני מקשיב לך קשב רב, אתה יודע.

ועדת הכלכלה): תודה רבה.

ועדת הכלכלה): האמת שהיום יש פטור, יש פטור מהקשבה.

ועדת הכלכלה): אבל למעוניינים, למי שרוצה.

יוסף טייב: גם למי שיש הפרעת קשב.

ועדת הכלכלה): מי שרוצה יכול.

ועדת הכלכלה): אז האסטרטגיה השנייה שמחוללת שינוי בקהילה זה צעירים.

ועדת הכלכלה): ומאיר אמר: בוא ניתן מלגות, בוא נביא סטודנטים, בוא נשאיר אותם כאן.

ועדת הכלכלה): ואני גם אמרתי: איך נביא את הצעירים?

ועדת הכלכלה): נעשה סטודנטים.

ועדת הכלכלה): היו 40 סטודנטים בירוחם, נהיו 400.

ועדת הכלכלה): אבל מה יעזור אם נביא 400 סטודנטים?

ועדת הכלכלה): מה נשאר להם?

ועדת הכלכלה): שאלת הפרנסה.

ועדת הכלכלה): עשית חינוך טוב, חינוך פורמלי, בלתי פורמלי, הבאת את הצעירים, והם עדיין לא יישארו בעיר.

ועדת הכלכלה): אתה צריך אסטרטגיה שלישית.

רון כץ: אז מה עושים?

ועדת הכלכלה): אנחנו חייבים – אתה גם הולך להיות ראש העיר פתח תקווה יום אחד.

רון כץ: טוב לי פה.

ועדת הכלכלה): אתה תקשיב טוב, כי כתוב "אין חכם כבעל ניסיון", וכתוב ש"אל יתהלל חוגר כמפתח", רון.

ועדת הכלכלה): "אל יתהלל חוגר כמפתח", כתוב ביהדות.

ועדת הכלכלה): אל יתהלל האדם שרק חוגר את האפוד לקרב כמו זה שפורס, שמוריד את האפוד כי הוא כבר היה בקרב, וזה עוד לא הלך.

ועדת הכלכלה): אתה, יש לך עוד את הקרב של עיריית - - -

רון כץ: טוב לי פה, לאן אתה רוצה שאני אלך?

ועדת הכלכלה): אני לא יודע אם אני רוצה שתלך, כי אני אוהב אותך פה, אבל אחת מפסגות השירות הציבורי זה להוביל עיר בשינוי.

רון כץ: כיף לי פה.

ועדת הכלכלה): ופתח תקווה זאת עיר שהיא אם המושבות, והיא צריכה לחזור לתהילתה, והיא צריכה מנהיג, והיא צריכה מנהיג שיעשה את זה, דרוש.

רון כץ: יש לה מנהיג טוב.

ועדת הכלכלה): יש לה.

רון כץ: אני מפרגן לו.

ועדת הכלכלה): צריך ללמד עליו זכות.

קריאה: למה הוא לא מפסיק?

ועדת הכלכלה): אנחנו ממשיכים באסטרטגיה, פרופ' שיין.

ועדת הכלכלה): אז גם אם עשינו חינוך טוב, וגם אם נתנו להם מלגות והבאנו סטודנטים, עדיין אנחנו נהיה בהגירה שלילית, עדיין אין שינוי קהילתי.

ועדת הכלכלה): אנחנו רוצים לייצר פיתוח כלכלי.

ועדת הכלכלה): אבל אז יש שאלה: מה זה פיתוח כלכלי?

ועדת הכלכלה): ודאי שהמפעלים של פעם לא מספיקים, ודאי שהתיירות באילת לא יכולה לספק.

ועדת הכלכלה): צריך מקצועות עם הכנסה גבוהה, צריך לייצר את הדור הבא של ההשכלה והמקצועות.

ועדת הכלכלה): מצד שני, אתה לא אומר לזה שבא לגור אצלנו: אתה חייב לגור באילת ולעבוד באילת.

ועדת הכלכלה): אתה יכול לגור באילת כי אתה אוהב את אילת, ולדעת להתפרנס גם במרחב, לנסוע לאילות, לנסוע לערבה התיכונה.

ועדת הכלכלה): פעם היית יכול לטוס לתל אביב.

ועדת הכלכלה): מאיר, אם היית בכנסת – אם מאיר יצחק הלוי היה חבר כנסת, שדה דב לא היה נסגר.

ועדת הכלכלה): ואתה נאבקת, ונאבקנו איתך, אבל עכשיו צריך לתקן את מה שאפשר.

ועדת הכלכלה): בכל מקרה, צריך לעשות פיתוח כלכלי.

ועדת הכלכלה): אז האם מספיק שנעשה חינוך וצעירים ופיתוח כלכלי כדי לחולל שינוי בקהילה?

ועדת הכלכלה): מאיר, זה מספיק, רק שלושת אלה?

ועדת הכלכלה): יש עוד שניים.

ועדת הכלכלה): אני צריך עוד שנים.

ועדת הכלכלה): עוד שניים באסטרטגיה.

מאיר יצחק הלוי: חינוך וצעירים.

ועדת הכלכלה): חינוך, צעירים, פיתוח כלכלי, יישוב ירוק ואסתטי.

ועדת הכלכלה): מי יגור במקום מוזנח שאין בו פארקים?

ועדת הכלכלה): ובחינוך יש את התרבות.

איתן גינזבורג: נגישות צריך.

איתן גינזבורג: תחבורה.

ועדת הכלכלה): נגישות זה בעיקרון חמישי, שנקרא צמצום פערים.

ועדת הכלכלה): מה הבעיה בעיר?

ועדת הכלכלה): שמתחילה להיות לך שכונה יוקרתית, ומתחילים להיות לך בלוקים מוזנחים, מתחיל להיות לך בית ספר מצוין, ובית ספר פחות טוב, מתחילה לעבור אוכלוסייה חזקה עם הכנסה גבוהה.

ועדת הכלכלה): מה עם האנשים בבלוקים?

ועדת הכלכלה): אתה חייב לייצר לכידות קהילתית וצמצום פערים בעיר.

ועדת הכלכלה): ובאמת, חמש האסטרטגיות האלה, אם כל ראש קהילה עושה אותן הוא מעיף את העיר שלו.

ועדת הכלכלה): אבל אם הוא עושה רק חינוך, הוא מייצר הון אנושי; אם הוא עשה צעירים ופיתוח כלכלי, הוא הופך את ההון האנושי להון חברתי.

ועדת הכלכלה): מה ההבדל בין הון אנושי להון חברתי?

ועדת הכלכלה): דיבר על זה פרופ' פטנאם.

ועדת הכלכלה): רם בן ברק, מה ההבדל בין המושגים הון אנושי והון חברתי?

ועדת הכלכלה): אני אמשיל את זה בשבילך ליחידה הקטנה שהיית המשנה למנכ"ל שלה עד לא מזמן.

ועדת הכלכלה): יש לכם שם 12 חבר'ה, לא? ביחידה הזאת.

ועדת הכלכלה): שניים מבצעים, שניים משקיפים, שניים מודיעין ושני מנהלים.

ועדת הכלכלה): זאת כל היחידה שפיקדת עליה, נכון?

רם בן ברק: כולם מנהלים.

ועדת הכלכלה): כולם מנהלים.

ועדת הכלכלה): מה ההבדל בין הון אנושי להון חברתי?

ועדת הכלכלה): הון אנושי זה הכישורים של כל יחיד.

ועדת הכלכלה): אתה, רם בן ברק, לוחם מטכ"ל, משכיל, מנהל, מוכשר, למדת שפות, יש לך הון אנושי אישי, ואתה מוקף בעוד בעלי הון אנושי.

ועדת הכלכלה): ברגע שהם עובדים נכון ביחד הם הון חברתי.

ועדת הכלכלה): כל אחד יכול להיות דוקטור – לא יצא מזה כלום.

ועדת הכלכלה): אם הם ידעו להפוך לצוות או לקהילה שעובדת ביחד – זה הון חברתי.

ועדת הכלכלה): אז אם אתה בונה קהילה של צעירים בירוחם, והם מתחילים לרצות להיות ביחד, ויש להם שכונה, ובית יפה, ותרבות, ובית ספר, וקצת פנאי, אז מתחילה הסצנה של ההון החברתי.

ועדת הכלכלה): עכשיו, מה הבעיה?

ועדת הכלכלה): הרבה פעמים מסתכלים על הפריפריה בשפה מוטעית, אומרים: בוא נביא לפריפריה מתיישבים, בוא נשאיר את הסטודנטים של בן-גוריון בבאר שבע, בוא ניקח גרעיני התיישבות.

ועדת הכלכלה): אלה רעיונות טובים, אבל הם מפספסים.

ועדת הכלכלה): למה הדבר דומה?

ועדת הכלכלה): נניח שכל תנועות ההתיישבות – אור משימות, הסוכנות היהודית, עוד קבוצות – מביאים 3,000 מתיישבים לנגב, אבל את הקהילות עוזבים 10,000, למה הדבר דומה?

ועדת הכלכלה): לזה שאתה ממלא גיגית עם חור ענק עם קומקום מרוקאי עם הפייה הקטנה.

אמיר אוחנה: איך קוראים לקומקום המרוקאי?

ועדת הכלכלה): בררד.

ועדת הכלכלה): דלת היים.

קריאות: עכשיו סיבכת את הקלדנית עם האיות.

ועדת הכלכלה): בררד, בי"ת, רי"ש, רי"ש, דל"ת.

ועדת הכלכלה): בכל מקרה, בגלל שהקומקום המרוקאי בנוי באופן גאוני מאוד, אני רוצה להסביר למה.

ועדת הכלכלה): לקומקום המרוקאי יש פייה של קשת, אבל היא לא ניזונה מהחלק העליון שלו, היא ניזונה מהחלק התחתון.

ועדת הכלכלה): והוא בנוי רחב ומצר את עצמו.

ועדת הכלכלה): אתה שומע?

ועדת הכלכלה): ואז הפתח הצר מונע זליגה, והמזיגה הארוכה הזאת יוצרת אפשרות לעשות את זה מדויק.

ועדת הכלכלה): כשאתה מוזג כוס תה מרוקאי, אתה עולה חצי מטר לאוויר וחוזר, כי האוויר גם מקרר את התה.

ועדת הכלכלה): וכשהתה נוחת הוא מערבב את הטעמים.

ועדת הכלכלה): אתה עושה סערה בתה.

ועדת הכלכלה): סערה בכוס נענע.

ועדת הכלכלה): אתה צריך לראות, תעשה ביוטיוב איך מוזגים תה מרוקאי.

ועדת הכלכלה): אבל לקיצורו של דבר, הפייה הזאת של הגרעינים המתיישבים – הפייה הקטנה רוצה למלא את הגיגית של הנגב והגליל, אבל יש בה חור.

ועדת הכלכלה): מה זה החור?

ועדת הכלכלה): זה בני הנגב והגליל שעוזבים.

ועדת הכלכלה): אז זה לא יעזור שתביא גרעיני התיישבות, אתה חייב לטפל בבני המקום, באלה שעוזבים.

ועדת הכלכלה): אבל איך אתה תשאיר את בני המקום?

ועדת הכלכלה): אני קורא לזה עוצמה חיצונית ועוצמה פנימית.

ועדת הכלכלה): מה זה עוצמה חיצונית ועוצמה פנימית?

ועדת הכלכלה): אם הבאת משאבים ועמותות ותרומות והתיישבות מבחוץ, זאת עוצמה חיצונית; אם אתה חושב שקהילה יכולה להשתנות רק כשמישהו ינהל אותה מבחוץ ויתיישב מבחוץ ויביא כסף מבחוץ, אין לזה עתיד.

ועדת הכלכלה): העוצמה הפנימית לא נוצרת בקלות, כי לרוב האנשים אין תודעה שהם רוצים להישאר בקהילות, שיש להם אתגרים.

ועדת הכלכלה): ואז עוצמה פנימית חוברת לעוצמה חיצונית בגובה העיניים.

ועדת הכלכלה): נגיד, הלכת לגור בדימונה ואתה רוצה להקים עמותה, אתה לא מקים עמותה של גרעין התיישבות, אתה מחכה חצי שנה, פוגש צעירים מדימונה.

ועדת הכלכלה): ומן היסוד, כשאתה מקים את העמותה של הקהילה יש בה בני המקום וחדשים, יש בעוצמה הפנימית עוצמה החיצונית.

ועדת הכלכלה): רק המהלך הזה בונה קהילות, וזה קשור להון החברתי שדיברנו עליו.

ועדת הכלכלה): אני כבר צרוד, אתה יודע.

איתן גינזבורג: תספר לי על זה.

אלי כהן: מיכאל, מה עם הביצים?

אלי כהן: מה עם הביצים?

ועדת הכלכלה): המצב לא פשוט.

אלי כהן: מה עם הביצים?

ועדת הכלכלה): לא, עוד לא סיימנו.

ועדת הכלכלה): לא סיימנו.

אלי כהן: תעזור להם, מיכאל.

ועדת הכלכלה): אנחנו עובדים, לא סיימנו.

אלי כהן: תעזור.

ועדת הכלכלה): לא סיימנו.

קריאה: מיכאל.

ועדת הכלכלה): כן.

ועדת הכלכלה): זה יותר מדי בשבילי להסתכל אונליין.

איתן גינזבורג: אבל אתה צריך לברך - -

ועדת הכלכלה): את?

איתן גינזבורג: - - את אריה מכלוף דרעי.

ועדת הכלכלה): על?

איתן גינזבורג: אריה מכלוף דרעי, חבר הכנסת דרעי, אמרנו שאנחנו צריכים לברך אותך.

קריאה: מה?

איתן גינזבורג: לברך את אריה מכלוף דרעי.

קריאה: על מה?

איתן גינזבורג: על בר המצווה.

קריאה: אה.

איתן גינזבורג: הנכד.

ועדת הכלכלה): מזל טוב.

איתן גינזבורג: הנכד.

ועדת הכלכלה): היום?

איתן גינזבורג: ברכות.

ועדת הכלכלה): מזל טוב, הרב דרעי.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה.

ועדת הכלכלה): זה של הנכד.

אריה מכלוף דרעי: אריה מכלוף דרעי.

ועדת הכלכלה): שקוראים לו אריה מכלוף דרעי.

אריה מכלוף דרעי: כן, כן, בדיוק.

ועדת הכלכלה): רק מי שטרח כאבא זוכה לחדוות הסבא.

ועדת הכלכלה): אין ארוחות חינם בעולם.

ועדת הכלכלה): מזל טוב.

ועדת הכלכלה): בקיצור, חמש האסטרטגיות, דיברנו עליהן.

ועדת הכלכלה): דיברנו על איך עושים את זה, עוצמה פנימית, עוצמה חיצונית.

ועדת הכלכלה): עכשיו נשאר – מי יעשה את השינוי?

ועדת הכלכלה): מי יוביל את השינוי?

ועדת הכלכלה): יש לנו פה את מופיד מרעי, שהוא איתי והוא מהנהן.

ועדת הכלכלה): מי שמקשיב לי זה מי שעשה את זה.

ועדת הכלכלה): מי שאיכשהו עשה את זה.

ועדת הכלכלה): מי יעשה את השינוי?

קריאה: הוא עשה את זה.

ועדת הכלכלה): כן, עשה את זה בגדול.

ועדת הכלכלה): עשה את זה בגדול.

ועדת הכלכלה): מי יעשה את השינוי?

ועדת הכלכלה): מנהיגות מקומית שלוקחת אחריות על הקהילה.

ועדת הכלכלה): מי שחושב שממשלה יכולה לשנות עיר, אין סיכוי.

ועדת הכלכלה): מנהיגות מקומית.

ועדת הכלכלה): אלא מה?

ועדת הכלכלה): לפעמים המנהיגות המקומית באה, ויש לה גירעונות והלוואות, כמו שהתחלתי, בלי כסף.

ועדת הכלכלה): אז הלכתי לגייס מיליונים.

ועדת הכלכלה): אבל הגיוסים הראשונים היו מהפילנתרופיה.

ועדת הכלכלה): וברגע שהייתה לנו אסטרטגיה הלכנו לגייס מהממשלה, והממשלה מצטרפת להצלחה.

ועדת הכלכלה): אבל אין דבר שאי-אפשר לעשות בעיר, אין שינוי שלא ניתן לביצוע, אבל אתה חייב מנהיגות מקומית.

ועדת הכלכלה): מי זה מנהיג מקומי?

ועדת הכלכלה): ראש העיר, הקבוצה שהולכת איתו, בני המקום, העמותות המקומיות, אנשי החינוך, הפטריוטים של המקום, הם עושים את השינוי.

ועדת הכלכלה): אחרי אסטרטגיה של חמש שנים הבאנו את ירוחם לאיזון תקציבי.

ועדת הכלכלה): מאיפה הבאנו את הכסף?

ועדת הכלכלה): הבאנו את הכסף מעיר הבה"דים בהסכמות עם רמת נגב.

ועדת הכלכלה): אז עשינו את הפיתוח הכלכלי, עשינו את ההייטק, עשינו את התיירות, מ-40 סטודנטים לכ-400 סטודנטים שגרים בעיר.

ועדת הכלכלה): היינו לא כל כך טובים בתחומים רבים בחינוך.

ועדת הכלכלה): התנאי לשינוי קהילתי זה שלא תגיד לכולם כמה אתה טוב בהכול.

ועדת הכלכלה): תגיד: בזה אני טוב, בזה אני לא טוב.

ועדת הכלכלה): עשינו מפה בחינוך, למשל, ראינו שהמצב בגיל הרך הוא בושה וחרפה; ביסודי – בסדר.

ועדת הכלכלה): הגנים היו עם גננות מדהימות, עם סייעות שלא השקיעו בהן, והמבנה הפיזי של הגן לא היה יפה.

ועדת הכלכלה): וככה עברנו לתיכון, וככה בדקנו, והקטסטרופה הכי גדולה הייתה בגיל הרך.

ועדת הכלכלה): עכשיו הממשלה מכפיפה את הגיל הרך למשרד החינוך, זה מהלך גדול ומבורך שייתן לו סוף-סוף אבא, והילדים האלה לא ייפלו בין הכיסאות.

ועדת הכלכלה): והיום אופיר כץ – איפה אופיר כץ?

ועדת הכלכלה): אני חושב שהוא התקזז כבר.

ועדת הכלכלה): אה, אתה פה.

אופיר כץ: אני לא אעזוב אותך - - -

ועדת הכלכלה): רק איימת עליי שאתה הולך.

אופיר כץ: אמרו לי - - -

ועדת הכלכלה): אז אופיר כץ היום עסק בסיכון של ילדי הגיל הרך ואיך צריך לשמור עליהם, באיזה דרכים.

ועדת הכלכלה): וזה עכשיו בממשלה, היא עוסקת בנושא הזה של המעבר של הגיל הרך אל משרד החינוך.

ועדת הכלכלה): אבל יש ערים שעשו מהפכה בגיל הרך, לא חיכו לממשלה, הלכו ובנו מעונות, הלכו והקימו יחידות לגיל הרך.

ועדת הכלכלה): עשה את זה רון כץ בפתח תקווה, זה הפרויקט שלו.

אופיר כץ: ראש העיר זה רמי גרינברג.

ועדת הכלכלה): ראש העיר רמי גרינברג, שיהיה על ממלכתו הרבה שנים.

ועדת הכלכלה): רק הומור היה לנו פה, כי הוא ורון חברים.

אופיר כץ: חברים, ועבדו בשיתוף פעולה.

אופיר כץ: מי שדחף את זה והביא תקציבים זה ראש העיר.

ועדת הכלכלה): כן.

אופיר כץ: הם - - -

ועדת הכלכלה): אבל בנושא של הגיל הרך רון היה המנהיג.

אופיר כץ: רון עלה - - -

ועדת הכלכלה): אני לא יודע.

משה ארבל: מיכאל, מיכאל, תגיד את האמת, למה את המחכה?

משה ארבל: - - -

ועדת הכלכלה): כי זאת שעת רצון.

ועדת הכלכלה): הקדוש ברוך הוא - - -

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): היושב-ראש המשותף של השירות הלאומי, הגב' וולדיגר, אנחנו עוסקים פה בעניינים שברומו של עולם, ואני מודה לכם על ההקשבה.

איתמר בן גביר: אבל יש בעיה, איפה החבר'ה שלך?

ועדת הכלכלה): מי?

קריאות: - - -

משה ארבל: חבר הכנסת ביטון - - - יש בירוחם?

ועדת הכלכלה): לא שומע אותך.

משה ארבל: ישיבות יש בירוחם?

ועדת הכלכלה): יש.

קריאה: יש - - -

ועדת הכלכלה): יש.

אין מנהיגות - - - אין מנהיגות.

ועדת הכלכלה): ראש העיר של בני ברק, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ועדת הכלכלה): אני מבקש ממך.

ועדת הכלכלה): אנחנו צעקנו, אתם חושבים שרק בכנסת ישראל סיעות ומפלגות יכולות לשתף פעולה על נושאים מוסכמים?

ועדת הכלכלה): אנחנו ב-2013, 2014 זיהינו את המצב של אי-שוויון בחינוך.

אופיר כץ: מי נרדם?

אופיר כץ: מי נרדם?

ועדת הכלכלה): כתוב: "בן אדם מה לך נרדם".

ועדת הכלכלה): ישן אל תירדם.

קריאה: אתה יכול לתת לנו עדכון מה קורה עם הנושא של הלולים?

קריאה: של התרנגולים?

ועדת הכלכלה): לצערי, עדיין לא הגענו להסכמות.

קריאה: אבל זה לילה שני.

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): לא הגענו להסכמות, אבל אנחנו כנראה נפתח את הדיון מחר שוב לעוד משאים ומתנים.

יצחק פינדרוס: היושב-ראש, אני מכיר את זה, תדאג לו לקפה.

יצחק פינדרוס: תשמע לי, זה יעזור לו, תדאג לו.

איתן גינזבורג: אנחנו מודים לך על הדאגה.

ועדת הכלכלה): תודה רבה.

ועדת הכלכלה): תודה רבה לך.

איתן גינזבורג: אנחנו מודים לך על הדאגה.

ועדת הכלכלה): בקי.

ועדת הכלכלה): עוד לא.

ועדת הכלכלה): בקי, בקי.

ועדת הכלכלה): זה בקיא או בקי, זה לא אותו דבר.

אופיר כץ: תן לנו רמז, מיכאל, מאיזו מפלגה?

אופיר כץ: מאיזו מפלגה זה שנרדם?

ועדת הכלכלה): מה?

קריאה: באיזו אותו?

קריאה: האות של השם הפרטי.

קריאה: השם הפרטי, האות הראשונה.

ועדת הכלכלה): מה?

אופיר כץ: מאיזו מפלגה זה שנרדם?

אופיר כץ: תן לנו רמז - - -

ועדת הכלכלה): אני רוצה להגיד לכם משהו נוסף בגלל שהשעה הזאת – השעה הזאת היא לא סתם שעת רצון.

ועדת הכלכלה): אומרים על דוד – אשריך, פה התחלנו.

ועדת הכלכלה): אומרים על דוד המלך, כתוב בתהילים, תתקנו אותי אם אני טועה: "חצות לילה אקום להודות לך".

ועדת הכלכלה): נכון?

ועדת הכלכלה): כתוב.

קריאה: "על משפטי צדקך".

מיכל מרים וולדיגר: חצות עבר.

מיכל מרים וולדיגר: כבר עבר חצות.

ועדת הכלכלה): וולדיגר, את קוראת לי קריאות ביניים באמצע פסוק מתהילים?

מיכל מרים וולדיגר: חלילה וחס.

ועדת הכלכלה): את רוצה להתנצל על זה?

ועדת הכלכלה): אה?

אוריאל בוסו: יש פה חברי כנסת שמחר - - - ואתה משאיר אותם במליאה.

ועדת הכלכלה): אנחנו – מצידנו לסגור את המליאה.

ועדת הכלכלה): זה אתם רוצים אותה פתוחה.

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): זה אתם הבאתם אותנו פה בלילה - - -

אוריאל בוסו: - - -

קריאה: מיכאל, תספר על הרפורמה.

ועדת הכלכלה): אני עסוק עכשיו.

מאיר פרוש: - - -

ועדת הכלכלה): דיברנו, חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: - - - תתחיל מהתחלה.

איתן גינזבורג: אין שידור חוזר.

איתן גינזבורג: אין שידור חוזר.

ועדת הכלכלה): אבל חבר הכנסת פרוש, אנחנו כן אמרנו – אתה שומע?

מאיר פרוש: - - -

ועדת הכלכלה): זה, צריך לחפש כיפה בכיס.

ועדת הכלכלה): מסורתי, יש לו כיפה בכיס.

קריאה: מה עם החקלאים?

קריאה: מיכאל, מה עם החקלאים?

ועדת הכלכלה): מה?

קריאה: מיכאל, מה עם החקלאים?

ועדת הכלכלה): ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

קריאות: אמן.

ועדת הכלכלה): דוד המלך אמר - - -

משה אבוטבול: מיכאל, שלא יפטרו אותך.

משה אבוטבול: שים לב, מתוק.

משה אבוטבול: שים לב, שלא יפטרו אותך.

ועדת הכלכלה): ראש העיר בית שמש, אני גם קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ועדת הכלכלה): אבל אצלנו בוועדת הכלכלה יש 2.1, 2.3 – מצבים קיצוניים.

קריאה: עשר, עשרים, שלושים, ארבעים.

ועדת הכלכלה): מרגי היה יושב-ראש והפריע לי.

ועדת הכלכלה): הוא לא עזר לי בניהול ענייני הוועדה.

ועדת הכלכלה): אבל הנושא היה קרוב לליבו, אז אני מחלתי לו על הדבר.

ועדת הכלכלה): אנחנו נחזור לנושא שלנו.

קריאה: מה עם החקלאים?

ועדת הכלכלה): יש לנו לילה ארוך.

ועדת הכלכלה): דברי תורה לפני הכול.

אופיר כץ: מיכאל, אבל מסכימים לך מפה דברי תורה?

אופיר כץ: שיוליה לא תתעצבן.

ועדת הכלכלה): הציבור בישראל, בערך שליש אנשים דתיים, שליש ויותר מסורתיים ושליש לא דתיים.

ועדת הכלכלה): למה אני אומר לא דתיים?

ועדת הכלכלה): אני לא רוצה לקרוא למישהו חילוני.

ועדת הכלכלה): לפעמים הוא לא דתי.

ועדת הכלכלה): אבל הוא לא רוצה, הוא – יש לו כיוון.

ועדת הכלכלה): לפעמים אם מישהו עושה מצוות שבין אדם לחברו והוא מקפיד בהן, אני נותן לו מעלת צדיק.

ועדת הכלכלה): הוא מקיים הרבה מהתורה.

ועדת הכלכלה): הוא לא צדיק?

ועדת הכלכלה): "ואהבת לרעך כמוך", ו"לא תתעלם", והרבה דברים.

ועדת הכלכלה): הוא צדיק.

ועדת הכלכלה): יש לו עוד כמה מצוות לעשות, אבל בינתיים הוא בדרך.

ועדת הכלכלה): אזולאי, אני מבקש ממך.

קריאה: - - -

ועדת הכלכלה): לא, שתהיה ערני.

ועדת הכלכלה): כתוב: "חצות לילה אקום להודות לך", דוד המלך.

ועדת הכלכלה): ובמסורת היהודית אומרים שהשעה הזאת של אחרי חצות - - -

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): מה?

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): יריב לוין.

קריאה: - - - נעבור להצבעה - - -

ועדת הכלכלה): לאן אתה רוצה לעבור?

קריאה: להצבעה.

ועדת הכלכלה): למה?

ועדת הכלכלה): אתם לא נהנים?

קריאות: לא.

ועדת הכלכלה): אתם הבאתם את זה על עצמכם.

ועדת הכלכלה): תתחילו ליהנות, חבר'ה.

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): בדיוק - - - אשריך.

ועדת הכלכלה): הינה יושב-ראש כנסת לשעבר שמבין אותי.

ועדת הכלכלה): יריב.

ועדת הכלכלה): אז כתוב: "חצות לילה אקום להודות לך".

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: מודיעים לי שהרייטינג של ערוץ הכנסת - - -

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): "חצות לילה אקום להודות לך" – דוד המלך אומר את זה לא סתם, אלא זה רגע של שעת רצון בעולם, שהצדיקים הטהורים קמים לפני עלות השחר ומתפללים על עם ישראל, ועושים תיקון רחל ותיקון לאה.

ועדת הכלכלה): או ההפך, מתחילים בלאה וגומרים בתיקון רחל.

קריאה: ושירת הבקשות.

ועדת הכלכלה): אני תכף מגיע, חבר הכנסת, אדוני.

קריאה: וטבילה?

קריאה: טבילה שכחת?

ועדת הכלכלה): לא, זה חכי, עוד לא.

קריאה: מה עם הטבילה במקווה?

קריאה: זה הצדיקים הגדולים - - -

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אתה יכול להגיד לנו למה?

מאיר פרוש: - - -

ועדת הכלכלה): חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: יושב פה שר הביטחון, יש לו דברים חשובים לעשות - - -

ועדת הכלכלה): אבל חבר הכנסת פרוש - - -

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): חבר הכנסת פרוש, אני יש לי רק - - -

מאיר פרוש: - - - איפה נשמע כזה צחוק משר ביטחון?

ועדת הכלכלה): לא.

ועדת הכלכלה): יש לי הצעת חוק אליך.

אל תתערב.

אל תתערב.

ועדת הכלכלה): לא.

ועדת הכלכלה): יש לי הצעת חוק.

ועדת הכלכלה): חבר הכנסת פרוש, אתה שומע?

קריאה: על איזה חוק מדברים עכשיו?

ועדת הכלכלה): חבר הכנסת פרוש, אתה שומע אותי?

מאיר פרוש: מה?

מאיר פרוש: מה אמרת?

ועדת הכלכלה): אתה מקשיב?

ועדת הכלכלה): אתה שומע?

ועדת הכלכלה): חבר הכנסת פרוש, אתה יודע ששר, כשהוא עולה במליאה לדבר, הוא לא מוגבל בזמן.

מאיר פרוש: כמה - - -

ועדת הכלכלה): עכשיו מה עם בן אדם שהיה שר?

ועדת הכלכלה): אין לו פנסיה שהוא לא יכול גם בפנסיה לדבר בלי הגבלה?

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): אנחנו רוצים תיקון חוק לנושא הזה.

איתן גינזבורג: אבל אני מציע, דבר ראשון, לכל החברי הכנסת שלא עוטים מסכה, שיעטו מסכה.

איתן גינזבורג: ואז תוכל לקרוא גם קריאות ביניים.

מאיר פרוש: אני רוצה שישמע מה שאני אומר.

איתן גינזבורג: אנחנו שומעים גם עם המסכה.

מאיר פרוש: - - - מדבר מעבר לזמן.

מאיר פרוש: מה זה הדבר הזה?

מאיר פרוש: איפה נשמע?

מאיר פרוש: - - -

איתן גינזבורג: זהו, ועכשיו אפשר לעטות מסכה.

איתן גינזבורג: שמענו את דבריך, ועכשיו מסכה.

מאיר פרוש: - - -

ועדת הכלכלה): בקיצור, אתה יודע, אני לא יכול להגיד נער הייתי וגם זקנתי.

קריאות: - - -

זה לא אישי.

זה לא אישי.

ועדת הכלכלה): לא.

ועדת הכלכלה): אני לא לוקח את זה אישי.

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): חבר כנסת פרוש, באמת.

ועדת הכלכלה): אתה עכשיו היה לך גילוי אליהו.

ועדת הכלכלה): פעם ראשונה - - -

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): אתה יודע, חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: מה, אתה רוצה לנסוע לירוחם ולחזור?

ועדת הכלכלה): אתה, אל תצחק על ירוחם.

ועדת הכלכלה): אל תצחק.

ועדת הכלכלה): כל הרוצה יגלה למקום תורה, כתוב.

ועדת הכלכלה): נכון?

קריאה: הרוצה להחכים - - -

ועדת הכלכלה): ידרים.

ועדת הכלכלה): ידרים.

מאיר פרוש: אז איך אתה מסכים לבטל את ההילולה?

מאיר פרוש: - - -

ועדת הכלכלה): אבל אתה לא היית פה.

ועדת הכלכלה): אנחנו אמרנו שאנחנו קוראים לקיים את ההילולה, קוראים לשר לקיים אותה.

מכלוף מיקי זוהר: מיכאל, למה הרמת את הפודיום כל כך גבוה?

ועדת הכלכלה): לא, זה היה ככה כשבאתי.

מכלוף מיקי זוהר: לא.

מכלוף מיקי זוהר: אתה יכול אבל טיפה להוריד אותו.

מכלוף מיקי זוהר: אתה נראה כמו יצחק שמיר ככה.

ועדת הכלכלה): זה ככה נוח לי.

ועדת הכלכלה): אז פרוש, אתה דיברת על ירוחם.

ועדת הכלכלה): ואומרים - - -

מאיר פרוש: - - -

ועדת הכלכלה): לא.

ועדת הכלכלה): רגע, אדוני.

ועדת הכלכלה): אתה שואל שאלה ולא מקשיב.

ועדת הכלכלה): כתוב, למה ניתנה תורה במדבר?

ועדת הכלכלה): למה ניתנה תורה במדבר?

ועדת הכלכלה): חבר הכנסת יעקב אשר.

ועדת הכלכלה): למה ניתנה תורה במקום הפקר?

ועדת הכלכלה): כן, תלמידי חכמים?

ועדת הכלכלה): מועמד לדיינות, ארבל.

יעקב מרגי: כל הרוצה יבוא וייטול.

ועדת הכלכלה): אשריך, מרגי.

ועדת הכלכלה): למה ניתנה תורה במקום הפקר במדבר?

ועדת הכלכלה): למה בהפקר?

ועדת הכלכלה): כל הרוצה יבוא וייטול.

מאיר פרוש: - - -

ועדת הכלכלה): תביא לי כיפה.

מאיר פרוש: יש לי כיפה אחת.

ועדת הכלכלה): אז תביא את המגבעת, תביא משהו.

מאיר פרוש: אבל זה לא מכובד.

מאיר פרוש: אתה אומר דברי תורה בלי כיפה.

מאיר פרוש: זה לא מכובד.

מירי רגב: אתה רוצה מטפחת ראש - - -

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): אתה, יש לך כיפה באוטו.

ועדת הכלכלה): תשים אותה בכיס לפחות.

מירי רגב: איך בנט - - - לשחק אותה ליאיר ולבני.

מירי רגב: נותן לבני לשבת פה אחרי - - - את אבו מאזן.

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): גב' רגב - - -

מירי רגב: - - - יושב שם - - -

ועדת הכלכלה): גב' רגב, אני לא אתן לך - - -

משה ארבל: אני רק אומר לך שאת עליזה לביא הדיחו מיש עתיד כי היא עשתה הדלקה.

משה ארבל: תיזהר.

ועדת הכלכלה): זאת כיפה מיוחדת.

ועדת הכלכלה): של הכנסת.

ועדת הכלכלה): זה כיפה של הכנסת.

איתן גינזבורג: אתה נראה כמו תלמיד בר מצווה עכשיו, משה ארבל.

איתן גינזבורג: ילד טוב פתח תקווה.

ועדת הכלכלה): אז כתוב בתהילים "חצות לילה אקום להודות לך", אמרנו שזאת שעת רצון בעולם, והצדיקים הטהורים באמת, כנראה המסורת של דוד המלך, שמתפללים על עם ישראל לפני עלות השחר, וחכמי צפון אפריקה וחכמי בבל וחכמי סוריה, קיבלו מהם ומהשד"רים שבאו מתחילת הקבלה בצפת – המקובלים היו נוהגים לצאת חבורות-חבורות בלילה ולתקן תיקונים.

ועדת הכלכלה): ושליחי דרבנן שיצאו למרוקו – חלקם אפילו לא זכו לחזור לארץ, נפטרו.

ועדת הכלכלה): חושבים שחלק מהצדיקים שאנחנו מזכירים, כמו רבי דוד ומשה, או רבי עמרם בן דיוואן ואחרים – חלקם הם שד"רים, שליחי דרבנן, שהלכו לגייס את המשאבים לקהילות בארץ ישראל ולא הצליחו לחזור.

יואב קיש: רגע, אולי בני נשאר - - -

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): אני לא אתן לכם לדבר דיבורים של מחלוקת, אני עכשיו רוצה דיבורים של אחדות.

ועדת הכלכלה): אני מתפלא עליך, אופיר כץ, יש לנו שעת רצון עכשיו לדבר על אחדות – ואתם הולכים למקומות הלא-טובים?

אופיר כץ: אנחנו רוצים אחדות שהיא לא - - -

ועדת הכלכלה): יש לכם עוד הרבה שעות פנויות למחלוקת ופילוג, יאללה, יש עכשיו זמן לאחדות קצת בלילה.

אופיר כץ: אני רוצה שתהיה פה אחדות, אבל יושב פה אחד - - -

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): בקיצור, דרך השד"רים, שליחי דרבנן, שהגיעו למרוקו - - -

קריאה: - - -

ועדת הכלכלה): מה, סימון?

קריאה: בקיצור.

ועדת הכלכלה): בקיצור נמרץ, דרך השד"רים שהגיעו ממרוקו התחילה לזלוג ליהדות מרוקו המסורת של לקום בלילה לפני עלות השחר חבורות-חבורות.

ועדת הכלכלה): ומכיוון שקם – מרגי, נראה לי שאתה - - -

מירי רגב: תגיד לי, אין קואליציה לדבר איתה?

ועדת הכלכלה): סרן מירי רגב - - -

מירי רגב: שם הם לא מבינים כלום ממה שאתה מדבר.

ועדת הכלכלה): סרן מירי רגב מדובר צה"ל - - -

מירי רגב: תראה מה זה, מיכאל, תראה לאן הגעת - - -

ועדת הכלכלה): בת 20 וכמה את היית כשעשו - - -

מירי רגב: הייתי קטנה - - -

ועדת הכלכלה): אני הייתי בן 19.

מירי רגב: אתה היית אחד המובילים בבה"ד 1.

מירי רגב: בגלל זה בחרנו בך.

ועדת הכלכלה): בן 19.

ועדת הכלכלה): אבל את היית בת 20 ומשהו, סרן.

מירי רגב: הייתי סרן.

מירי רגב: זה מה שצפוי - - -

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): אני אספר על סרן מירי רגב ולהיות קצין, ואחרי זה על שירות לאומי.

אופיר כץ: תספר, תספר, לגבי - - -

ועדת הכלכלה): ואחרי זה "חצות לילה אקום להודות".

ועדת הכלכלה): נסגור את הדרשה בסוף.

קריאה: - - -

ועדת הכלכלה): לא, יש לי מספיק.

ועדת הכלכלה): אז סרן מירי רגב הייתה דוברת צעירה ונמרצת בדובר צה"ל, והיא יזמה - - -

אלי כהן: סליחה, עכשיו היא לא צעירה?

ועדת הכלכלה): היא נשארה כזאת.

ועדת הכלכלה): היום החמאנו לה שלכבוד חתונת בתה – בתך?

מירי רגב: בני, רועי.

ועדת הכלכלה): בנה.

ועדת הכלכלה): לכבוד חתונת בנה היא - - -

אוריאל בוסו: מזל טוב.

ועדת הכלכלה): ברוך השם.

ינון אזולאי: מה כתוב שם?

ועדת הכלכלה): מה?

ינון אזולאי: מה כתוב שם?

ועדת הכלכלה): זה הודעה מסווגת, אני לא יכול לחלוק איתכם.

ינון אזולאי: אתה כבר לא סגן שר הביטחון, תגיד לנו מה זה.

ועדת הכלכלה): סרן מירי רגב הייתה דוברת צעירה בדובר צה"ל, והם באו עם הרעיון: בוא נלווה צוערים בבה"ד 1 ונראה מה זה להיות קצין.

ועדת הכלכלה): בהתחלה לא הסכימו, היא שכנעה אותם, והביאו במאי מדהים – הוא נפטר, איתן אורן - -

מירי רגב: איתן אורן, זיכרונו לברכה.

ועדת הכלכלה): - - והם באו כל שבוע עם מצלמה.

ועדת הכלכלה): שבוע-שבוע, חצי שנה.

מירי רגב: לקח לך זמן עד שעברת את מסלול המכשולים.

ועדת הכלכלה): עברתי אותו פעם ראשונה, אבל במקום לקלוע שש מתוך עשר קלעתי חמש, ואז הייתי צריך לעשות עוד פעם.

ועדת הכלכלה): אבל עברתי, עברתי.

ועדת הכלכלה): מירי, בהצטיינות.

מירי רגב: והיה איתך בחור מצנחנים, יהודה פוקס, והיה אמיר אשל, הוא היחיד - - -

ועדת הכלכלה): לא, ארז אשל.

ועדת הכלכלה): אמיר אשל זה מקצוע אחר.

מירי רגב: אמיר אשל זה נפוליאון הקטן והגדול.

ועדת הכלכלה): בקיצור, זה מירי רגב.

ועדת הכלכלה): עכשיו וולדיגר הלכה, אז לא נדבר על שירות לאומי.

ועדת הכלכלה): מישהו כתב לי בקהל: ספר לנו משהו במרוקאית.

ועדת הכלכלה): אבל אני לא באמת דובר מרוקאית.

ועדת הכלכלה): אבל אימא שלי דיברה איתי במרוקאית, ושפת הלידה שלי זה לשמוע מרוקאית.

מיכל מרים וולדיגר: רגע, מיכאל, חזרתי.

ועדת הכלכלה): אה, לשירות הלאומי אנחנו חוזרים?

אופיר כץ: תדבר על השירות הלאומי במרוקאית.

אוריאל בוסו: במרוקאית.

ועדת הכלכלה): במרוקאית: (נושא דברים במרוקאית.

ועדת הכלכלה): )

איתן גינזבורג: אני אגיד לך משהו, אדוני חבר הכנסת, אסור לדבר במרוקאית במליאת הכנסת.

ועדת הכלכלה): ערבית זו שפה רשמית.

ועדת הכלכלה): ערבית זו שפה רשמית בכנסת.

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): אני סולח לך, כי לא ישנת יומיים.

יבגני סובה: מיכאל, אני מזכיר לך שבסוף יהיה ספר שכל מה שאתה אומר רשום בו.

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: הייתי חייב להתערב בשיחה איכשהו.

ועדת הכלכלה): הוא עצר אותי בשוונג.

איתן גינזבורג: תמשיך.

איתן גינזבורג: ימשיך כבודו.

קריאות: - - -

יבגני סובה: מיכאל, אני אומר, תגיד שאתה - - -

ועדת הכלכלה): היינו שם.

יבגני סובה: נו, אז תספר - - -

ועדת הכלכלה): לא, הם היו דווקא – הקשיבו.

ועדת הכלכלה): אבל חוזרים עכשיו – מיכל וולדיגר היא יושבת-ראש השדולה לשירות לאומי בישראל, והיא הזמינה אותי להיות איתה היושב-ראש.

ועדת הכלכלה): ולמה אני הסכמתי להיות איתה?

ועדת הכלכלה): גם כי היא אישה רצינית ונחושה ומרשימה, וגם בגלל הכרת הטוב על מה שעשו בשבילי בנות השירות הלאומי.

ועדת הכלכלה): ואני רוצה לספר לכם - - -

מירי רגב: רגע, הפסקת לדבר במרוקאית בגלל איתן?

ועדת הכלכלה): לא, הייתי לא בשוונג.

ועדת הכלכלה): לא היה לי שוונג - - -

מירי רגב: לא, זה לא לעניין, אין דבר כזה, אתה חייב לשמור על הכבוד.

ועדת הכלכלה): אני אחזור לזה, אין בעיה.

ועדת הכלכלה): אז פרויקט השירות הלאומי - - -

יריב לוין: תדבר קצת על יפו, אולי יקבלו, אתה יודע - - -

משה ארבל: אתה יכול לדבר גם על זיכרון - - -

ועדת הכלכלה): ארבל, אני אדבר על זיכרון בשבילך, ואני גם אחבר את זיכרון לירוחם.

משה ארבל: - - -

יריב לוין: לא טוב, זה לא יקדם אותנו - - -

ועדת הכלכלה): מה?

יריב לוין: זה לא יקדם אותנו.

ועדת הכלכלה): בקיצור, בקיצור רב - - -

יריב לוין: - - - זה יכול לעזור לו - - -

ועדת הכלכלה): בקיצור רב, חברת הכנסת וולדיגר, הצטרפתי לשדולה לקידום השירות הלאומי בשל הכרת הטוב.

מיכל מרים וולדיגר: מעולה.

ועדת הכלכלה): אחת התופעות של העלייה לארץ ישראל וההגעה ליישובים רחוקים - - -

יריב לוין: אפשר לעשות ישיבה של השדולה עכשיו?

ועדת הכלכלה): יריב לוין, אתה ערני מדי בשביל 02:00.

איתן גינזבורג: יריב, אתה רוצה להצטרף לשדולה שלהם?

איתן גינזבורג: אולי תשכנע - - -

יריב לוין: אם הישיבה נפתחת עכשיו אני - - -

איתן גינזבורג: - - -

ינון אזולאי: מיכאל - - -

ועדת הכלכלה): זה לקראת סיום, שהרשם פותח בפסוק ומגיע אליו בסוף עוד פעם.

איתן גינזבורג: משה, חבר הכנסת ארבל, איך החלפת כיפה פתאום?

ועדת הכלכלה): וולדיגר, אני לא אדבר על שירות לאומי אם לא תקשיבי.

מיכל מרים וולדיגר: לא, אני מקשיבה - - -

איתן גינזבורג: מה, יש לך סדרה של כיפות?

משה ארבל: אם תצטרך כשתחזור בתשובה, תבוא אליי.

איתן גינזבורג: אז אולי הכיפות אצלך.

מיכל מרים וולדיגר: - - - בחדר שלי במלון, אבל זה כבר לא יצא, היא התייאשה מלחכות.

ועדת הכלכלה): בקיצור, חברת הכנסת וולדיגר, רק רקע על כמה משמעותי הסיפור של שירות לאומי.

ועדת הכלכלה): צריך ללכת דקה אחורה.

ועדת הכלכלה): מה הדקה?

ועדת הכלכלה): כשהקימו את עיירות הפיתוח - - -

יעקב מרגי: - - -

ועדת הכלכלה): יש על זה ויכוח, בסדר.

ועדת הכלכלה): הוויכוח הוא: הייתה ברירה או לא הייתה ברירה?

ועדת הכלכלה): אז ודאי שבשנים הראשונות – 1949, 1950, 1951, 1952 – קורה פה אירוע לא נורמלי:

ועדת הכלכלה): כ-600,000 יהודים פועלים לקלוט כ-1.2 מיליון יהודים.

ועדת הכלכלה): זה מה שקרה פעם בערך בארבע-חמש שנים.

ועדת הכלכלה): 600,000 קולטים 1.2 מיליון.

ועדת הכלכלה): אגב, אנחנו דור שלא ראוי למעלתם של הדורות הקודמים.

ועדת הכלכלה): זה כאילו שמדינת ישראל יכולה עכשיו מ-9 מיליון להיות 27 מיליון בחמש שנים.

ועדת הכלכלה): אתם רואים תוכנית חומש למדינה?

ועדת הכלכלה): בתוך חמש השנים הללו הקימו 400 יישובים; עכשיו אנחנו בקושי מצליחים להקים יישוב אחד בשנה.

יעקב מרגי: זה לא שחור ולבן.

יעקב מרגי: אותם עולים בנו את המדינה והפריחו את השממה, בשונה מעליות אחרות.

ועדת הכלכלה): לשם אני הולך.

ועדת הכלכלה): אני שואל את השאלה יותר מזה, מרגי.

ועדת הכלכלה): מרגי, בן-גוריון קרא - - -

יעקב מרגי: - - -

ועדת הכלכלה): בן-גוריון אמר:

ועדת הכלכלה): בואו ניישב את הנגב, נכון?

ועדת הכלכלה): זה היעד הלאומי.

יעקב מרגי: כן, אבל אני לא מבין למה הוא לקח לנגב רק את - - -

ינון אזולאי: את המרוקאים.

ועדת הכלכלה): מרוקאים ורומנים.

ועדת הכלכלה): הרומנים הקימו את ירוחם.

יעקב מרגי: הרומנים זה המרוקאים של האשכנזים.

ועדת הכלכלה): אם אתה בודק היום מי המסה הקריטית שיישבה את הנגב – 95% זה העולים האלה.

ועדת הכלכלה): לא הייתה התיישבות בנגב בלי העליות הגדולות.

ועדת הכלכלה): אתה יודע שבאר שבע הייתה במעמד של עיירת פיתוח?

ועדת הכלכלה): היא אומנם עיר ממשל טורקי, עיר ממשל של ההנהגה הבדואית לפני קום המדינה, אבל היא נקראה עיירת פיתוח בהקמתה.

ועדת הכלכלה): אם אתה בודק את עיירות הפיתוח בנגב ובגליל, בלעדיהן אין בכלל התיישבות יהודית.

ועדת הכלכלה): 90%.

ועדת הכלכלה): אבל הקימו מעברות ורצו להביא מורים.

ועדת הכלכלה): מורים עם השכלה ותעודת הוראה לא מצאו, ואז אמרו: מה נעשה?

ועדת הכלכלה): הביאו מורות חיילות לעבוד במעבורות.

ועדת הכלכלה): הן עשו עבודה מדהימה.

ועדת הכלכלה): המורות הללו הצילו נפשות.

ועדת הכלכלה): חלקן, נפשן נקשרה בנפש היישוב.

ועדת הכלכלה): בירוחם יש עד היום אישה, אמירה זהבי - - -

קטי קטרין שטרית: אני הייתי מורה חיילת בדימונה.

ועדת הכלכלה): קטי שטרית, הקדוש ברוך הוא יברך אותך בהצלחה.

קטי קטרין שטרית: אוי, נשמה, אתה כמו הבאבא סאלי.

ועדת הכלכלה): לא, אבל באיזו שנה היית מורה חיילת?

קטי קטרין שטרית: 1985.

ועדת הכלכלה): 1985, דווקא שנה מאוד מאתגרת בעיירות פיתוח.

ועדת הכלכלה): בגלל המשבר הכלכלי התחיל לדעוך פרויקט שיקום שכונות של בגין, שהביא הרבה שפע לעיירות פיתוח, מ-1978.

משה ארבל: אתה יכול לרדת - - - אל תדבר על זיכרון, עזוב - - -

ועדת הכלכלה): חבר הכנסת ארבל, אני לא מקבל ממך הוראות.

אוסאמה סעדי: - - - הגיעה, אתה יכול לרדת.

ועדת הכלכלה): הגיע זמן קריאת שמע של שחרית.

ועדת הכלכלה): עוד לא.

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): בקיצור נמרץ, היה מחסור בעובדי הוראה בעיירות פיתוח, והתחיל פרויקט השירות הלאומי בשנות השבעים.

ועדת הכלכלה): אחת מדמויות המופת בציונות הדתית, שלא רק דיברה על ההליכה לצפון ולדרום, זה הרב צפניה דרורי, בקריית שמונה.

ועדת הכלכלה): ולא רק שהוא הלך לקריית שמונה והקים ישיבת הסדר מצליחה והקדים את זמנו – הקדים את זמנו ב-30-20 שנה; עוד לפני שדיברו על קהילות וגרעינים תורניים הוא עשה את זה.

ועדת הכלכלה): הוא עשה את זה לפני כולם.

ועדת הכלכלה): וולדיגר, אומרים שהרב צפניה דרורי הוא המייסד הראשון של רעיון השירות הלאומי.

ועדת הכלכלה): נכון?

מיכל מרים וולדיגר: לגמרי.

ועדת הכלכלה): ובעצם הוא אמר: יש בנות שלא יכולות ולא רוצות לשרת בצבא, זה בסדר, אבל הן יכולות לתרום לעם ישראל ולעשות שירות לאומי, לעשות שנה או שנתיים.

ועדת הכלכלה): וככה הגיעו בנות השירות הלאומי והתחילו להשתלב בבתי הספר ובתנועת בני עקיבא.

ועדת הכלכלה): ואני יכול להגיד לכם על עצמי את הדברים הבאים.

ועדת הכלכלה): אני – אתם יודעים את זה – לא כל אחד יכול להגיד על עצמו שתקופת הנערות הייתה תקופה קלה וטובה.

ועדת הכלכלה): מבחינתי היא הייתה תקופה קשה.

ועדת הכלכלה): והדבר שהחזיק אותי ועזר לי ללמוד ולסיים וללכת לגולני זה אנשי החינוך האלה.

ועדת הכלכלה): הייתה בת שירות שראתה שאני נכשל במתמטיקה ואנגלית, לימדה אותי בקיץ, ובכיתה ח' הייתי מצטיין באנגלית ומתמטיקה.

ועדת הכלכלה): ואי-אפשר לשכוח את הכרת הטוב הזאת.

ועדת הכלכלה): בנות השירות הביאו אותי להיות מדריך בבני עקיבא ולהיות אפילו כמה חודשים קומונר, בצלאל.

ועדת הכלכלה): אתה הולך בטח לתנועת אריאל, נכון?

ועדת הכלכלה): אבל כשהיית ילד גדלת באריאל או בבני עקיבא?

בצלאל סמוטריץ': קודם באריאל ואחרי זה בבני עקיבא.

ועדת הכלכלה): באריאל ואז בני עקיבא?

ועדת הכלכלה): אשריך שראית את כל העולמות.

ועדת הכלכלה): ובאמת ההשפעה שלהם עליי הייתה דרמטית.

ועדת הכלכלה): ולכן אני מחויב לפרויקט השירות הלאומי.

ועדת הכלכלה): יש בנות שעושות שנתיים, רציניות.

ועדת הכלכלה): עכשיו יש בירוחם קומונרית בת שירות לאומי שנה שנייה.

ועדת הכלכלה): קומונרית של סניף של 300 ילדים.

ועדת הכלכלה): זה מנהלת בית ספר בגיל 18, עם טיולים, עם אוטובוסים, עם אחריות.

ועדת הכלכלה): זה לא ייאמן.

ועדת הכלכלה): ועכשיו אני חוזר, ינון, ל"חצות לילה אקום להודות לך".

ינון אזולאי: - - -

ועדת הכלכלה): לא, אנחנו באמצע.

ועדת הכלכלה): כיוון שהגיעו השד"רים מארץ ישראל וקיבלו את מסורת הקבלה שהחלה, של התיקונים הליליים, התחילו להתפתח במרוקו חבורות שהתחילו ללמוד בתיקון לאה ותיקון רחל גם.

ועדת הכלכלה): מצד אחד את הפרקים של התהילים, ופיוטים של ארץ ישראל.

ועדת הכלכלה): נכתבו בארץ ישראל אלפי אלפי פיוטים.

ועדת הכלכלה): אנחנו יודעים את "לכה דודי" של אלקבץ.

ינון אזולאי: איזה מנגינה אתה מכיר?

ועדת הכלכלה): איזה אחד?

ועדת הכלכלה): לכה דודי לקראת - - -

מיכל מרים וולדיגר: - - -

ועדת הכלכלה): מה את אומרת?

אוריאל בוסו: מיכאל - - -

קריאות: מיכאל - - -

איתן גינזבורג: לא, לא, מיכאל - - -

ועדת הכלכלה): - - - דודי - - -

איתן גינזבורג: לא, לא, חבר הכנסת ביטון, יש גבול.

ועדת הכלכלה): אסור לנו במליאה.

ועדת הכלכלה): אסור.

איתן גינזבורג: אתה יכול לשיר במרוקאית אם אתה רוצה.

שלמה קרעי: איתן, איתן, אין שום הגבלה כזאת.

איתן גינזבורג: תעבור למרוקאית.

דוד אמסלם: מיכאל, תמשיך, לנו זה לא מפריע, תמשיך.

דוד אמסלם: רק לשמאל מפריעים קצת הפיוטים.

דוד אמסלם: תמשיך, מיכאל.

שלמה קרעי: איתן, איתן כבל היה עושה את זה כל הזמן, אף אחד לא הגביל אותו.

קריאות: - - -

שלמה קרעי: איתן, אתה סותם פיות, עם כל הכבוד לך.

שלמה קרעי: אתה לא יכול להגביל חבר כנסת מלהגיד את הדברים שלו בנעימה.

שלמה קרעי: ביטון, ביטון, דבר חופשי.

רון כץ: - - - היושב-ראש - - -

ועדת הכלכלה): מה שבעצם אומר רון כץ זה שכל דבריו של חבר כנסת נכתבים בספר.

ועדת הכלכלה): אתם חוצים פה את המסדרון לספרייה, שנה הבאה הכול כתוב.

רון כץ: נשארים לעד.

שלמה קרעי: ביטון, תשיר חופשי, אין הגבלה לא סותמים פיות.

איתן גינזבורג: מה, אתה היועץ המשפטי לכנסת?

איתן גינזבורג: לא הבנתי.

שלמה קרעי: הינה, יש יועץ משפטי, תשאל אותו.

ינון אזולאי: הינה, יש שם יועץ משפטי, איל.

ועדת הכלכלה): איפה הייעוץ המשפטי של הכנסת?

שלמה קרעי: שם, יושב בפינה.

שלמה קרעי: איתן כבל היה קורא פה - - -

ועדת הכלכלה): אולי קורא שירה, אבל לא שר.

שלמה קרעי: היה שר.

שלמה קרעי: היה שר עם מנגינה.

איתן גינזבורג: אתה יכול לעבור למרוקאית אם אתה רוצה.

שלמה קרעי: נכון, איל?

ועדת הכלכלה): עכשיו, בגלל שהגיעו למרוקו השד"רים והביאו את פיוטי ארץ ישראל והביאו את המסורת הקבלית של תיקון חצות, התחילה להתפתח - - -

משה ארבל: - - - קואליציה ואופוזיציה, קונסנזוס.

משה ארבל: מה תעשה?

ועדת הכלכלה): אנחנו צריכים את עמדת הייעוץ המשפטי.

שלמה קרעי: איל, מה, אפשר להגביל חבר כנסת מלדבר עם מנגינה?

שלמה קרעי: הינה, איל אומר שאי-אפשר להגביל.

שלמה קרעי: איתן, היושב-ראש, היועץ המשפטי אומר שאי-אפשר להגביל חבר כנסת.

ועדת הכלכלה): טוב, אני לא יכול לשיר לכם את השירים, אבל אני רוצה לתת לכם שיעור בשירה - - -

משה ארבל: אתה רוצה את התיקון - - - כמה זמן אתה הולך לחכות?

משה ארבל: יש לכם כרגע פער של אחד לטובתכם, אבל אתם לא לוקחים סיכון בפינוקים ל-12 ו-13, אז אתם הולכים ומביאים את שירלי פינטו מהבית.

ועדת הכלכלה): מה זה 12 ו-13?

יואב קיש: זה החוק שאתה מצביע עליו.

יעקב מרגי: אבי וייס, אבי וייס.

אופיר כץ: ואחרי כל זה אתם תצעקו שבגלל זה הוא בא.

ינון אזולאי: מיכאל, רק אני אומר לך, בארבע שעות - - -

משה ארבל: בנט ברעננה ישן - - -

ינון אזולאי: מיכאל, הם מנצלים את התמימות שלך ולקחו אותך.

ינון אזולאי: התמימות שלך.

משה ארבל: מיכאל, במקום להעיר את בנט מרעננה - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ארבל, ספר לנו מאיפה כל מקור המודיעין שלך.

משה ארבל: - - -

איתן גינזבורג: אתה שומר סוד?

איתן גינזבורג: יש לך דיווח ישיר.

ועדת הכלכלה): אני רוצה להגיד לכם, משה, אתם צריכים לעזור לי.

ועדת הכלכלה): אתם צריכים לעזור לי.

ועדת הכלכלה): היה אחד, הרב דרעי, היה תלמיד אחד, תלמיד חכם, קראו לו אשר מזרחי.

ועדת הכלכלה): שמעתם על אשר מזרחי?

ועדת הכלכלה): אשר מזרחי הוא מתוניס, משורר, והוא בא לגור פה בישראל, ואחרי זה חזר קצת לשם וחזר לפה, ויש לו המון פיוטים שאנחנו שרים.

ועדת הכלכלה): לדעתי "חביבי" זה שלו.

ועדת הכלכלה): יש לו כמה פיוטים גדולים.

ועדת הכלכלה): "אל מאוד נעלה".

משה ארבל: ביטון, עכשיו לא צריך - - - תלמידי ישראל יראו את הנאום שלך, ובנט לא משקיע בזה שקל.

אופיר כץ: בוא נעשה דיון מעניין.

ועדת הכלכלה): אשר מזרחי באמת הוא אחד הגדולים.

קריאה: יש מנגינה שלו.

ועדת הכלכלה): הוא לא מרשה לי מנגינה.

ועדת הכלכלה): זה לא בתקנון.

ועדת הכלכלה): אנחנו לא יכולים.

קריאות: - - -

קריאה: הוא עלה מתוניס - - -

ועדת הכלכלה): אמרתי.

קריאה: לא אמרת.

ועדת הכלכלה): כן, אמרתי.

קריאה: אמרת שהוא עלה מתוניס?

ועדת הכלכלה): לא, שהוא נסע.

ועדת הכלכלה): לא ידעתי אם הוא עלה.

ועדת הכלכלה): אבל הוא דמות מדהימה, אשר מזרחי.

שלמה קרעי: מיכאל, היועץ המשפטי אמר שאי-אפשר להגביל.

ועדת הכלכלה): שאי-אפשר מה?

שלמה קרעי: שמותר לך לשיר.

ועדת הכלכלה): לא ראיתי תשובה כזאת.

שלמה קרעי: הינה, תשאל אותו.

שלמה קרעי: איל, מותר לו? מותר לו לשיר?

ועדת הכלכלה): זהו.

ועדת הכלכלה): אני צריך שהחבר'ה שלי יסמנו.

ועדת הכלכלה): אז מה שאני רוצה לסכם לכם זה ש"חצות לילה אקום להודות לך", אבל לא סיימנו, רק קמנו, את התודות נעשה בפעם הבאה.

איתן גינזבורג: חשבנו שנגיע לקריאת שמע של שחרית.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: - - - אעירה שחר.

ועדת הכלכלה): אעירה שחר.

ועדת הכלכלה): אגב, אעירה שחר זה ספר פיוטים, אבל הספר המשמעותי של הפיוט, ערך אותו דוד אלקיים, ספר שירי ידידות, ובעצם הוא קיבץ את כל הפיוטים שנאמרו בשירת הבקשות.

קריאה: - - -

ועדת הכלכלה): עכשיו, כשאתה מעצבן אותי עם רבי חנניה בן עקשיא, על זה אני אגיד לך דרוש, על רבי חנניה.

מאיר פרוש: אתה יודע על מה קדיש?

מאיר פרוש: רבי חנניה בן עקשיא - - -

ועדת הכלכלה): אני קדיש יתום, אבל אני יתום מזמן.

ועדת הכלכלה): רבי חנניה בן עקשיא אומר – אתה שומע?

ועדת הכלכלה): רצה הקדוש ברוך הוא לזכות את ישראל, לפיכך הרבה להם תורה ומצוות, שנאמר: ה' יגדיל תורה ויאדיר.

ועדת הכלכלה): "ה' חפץ למען צדקו יגדיל תורה ויאדיר".

ועדת הכלכלה): רבי חנניה, רבי חנניה הזה - - -

חיים ביטון: יוליה שואלת: מה אתה מקשקש?

ועדת הכלכלה): חיים ביטון, אתה יודע שיש הצעת חוק שרק ביטון אחד יכול להיות בכנסת, וזה סניוריטי, אז תיזהר.

ועדת הכלכלה): זה הולך על סניוריטי.

ועדת הכלכלה): תשמע על רבי חנניה, אתה תאהב את זה, רבי אריה, אבל אחרי זה תגידו את זה – האומר דבר בשם אומרו.

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): אז למה משתמשים ברבי חנניה?

ועדת הכלכלה): לגרום לדרשן לשתוק, נכון?

ועדת הכלכלה): הפכו את זה לדבר שאומר הבן אדם – שתוק.

ועדת הכלכלה): אתה הולך לאזכרה, ויש רבנים שאומרים:

ועדת הכלכלה): אנחנו נגיד לכם כמה דברים קצרים – חצי שעה מייבשים אותך.

ועדת הכלכלה): אתה בא לערבית של שבת, ביום שישי, בכניסת שבת, שעון קיץ, נגמרת ערבית ב-20:30 – "אני אגיד לכם כמה דברים" – 21:30 – אתה אוכל ארוחת ערב ב-23:00.

ועדת הכלכלה): בעיה.

ועדת הכלכלה): אלה, אתה אומר להם: "רבי חנניה בן עקשיא", יענו דוש – ומתחיל רחש בקהל: "רבי חנניה", "רבי חנניה".

ועדת הכלכלה): זה לא מכבודו של רבי חנניה, כי הוא היה תלמיד חכם רציני, ויש לו שלוש או ארבע אמירות בכל התלמוד, ואחת מהאמירות זו האמירה שלו.

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): אז רבי חנניה הזה, אומרים: מה זה דבר התורה הזה, "רצה הקדוש ברוך הוא להרבות תורה ומצוות"?

ועדת הכלכלה): הפשוט זה מצוות כרימון, תרי"ג.

ועדת הכלכלה): "ה' חפץ למען צדקו יגדיל תורה ויאדיר" – קיבלתם תרי"ג, זה להרבות תורה ומצוות.

ועדת הכלכלה): אבל זה לא התרגום.

ועדת הכלכלה): אמרתי את זה על אחד שנפטר, קראו לו חנניה.

ועדת הכלכלה): אמרו: "רבי חנניה", אמרתי להם: אני דורש עכשיו על רבי חנניה.

ועדת הכלכלה): רבי חנניה היה אב בית של כנסת, גבאי, ואב בית של בית ספר.

ועדת הכלכלה): רצה הקדוש ברוך הוא לזכות את ישראל במצוות – רצה הקדוש ברוך הוא לתת לאדם, מתוך 600 המצוות, אחת שהוא מגדיל תורה ומאדיר, את המצווה שלו – חסד, צדקה, תלמוד תורה – שהוא יגדיל תורה ויאדיר.

ועדת הכלכלה): הוא האדיר את קבלת הפנים.

ועדת הכלכלה): אב בית ואב בית כנסת.

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): הוא בן ירוחם אז הוא מספר שהרב של הקהילה, אמרו לו: רבי דוד, הפועל ירוחם עלתה לליגה ב', אז הוא אמר להם: בעזרת השם תעלה לליגה ג' וד' וה'.

ועדת הכלכלה): אני יכול?

איתן גינזבורג: זה תלוי בך.

קריאה: מיכאל, זה מעניין, למה להפסיק?

משה ארבל: קח עוד רבע שעה עליי.

משה ארבל: קח עוד רבע שעה.

ועדת הכלכלה): אם אנחנו באמת מסכמים את דבר התורה של רבי חנניה, שהאדם לא רק צריך לעשות מצוות, הוא צריך לעשות הידור מצווה, אבל ההידור צריך להיות במקום ובזמן.

ועדת הכלכלה): מספרים החסידים על אותו חסיד שרצה לשמח את האדמו"ר.

ועדת הכלכלה): חיים ביטון, אמרתי ש"יגדיל תורה ויאדיר" – אתה צריך להדר במצוות, לא רק לעשות מצוות, לעשות אותן בהדר, להדר, אבל לא כל הדר הוא לגיטימי, אתה צריך לבחור את המצוות הנכונות שאתה מהדר בהן.

ועדת הכלכלה): חסיד אחד רצה לשמח את האדמו"ר שלו ולקח את כל הכסף של המשפחה וקנה אתרוג מהודר לסוכות, אבל לא הניח על שולחן הבית את כל מה שרעייתו צריכה לחג סוכות.

ועדת הכלכלה): והאדמו"ר נתן לו תוכחה: אתה נותן לי אתרוג מהודר ואתה לא מקיים את הבית בהדר?

ועדת הכלכלה): זה לא הדר.

ועדת הכלכלה): ההדר שאנחנו מדברים עליו זה: אם אתה החלטת להיות איש חסד, אז להדר בכך; ואם אתה החלטת להיות תלמיד, שלא תלך רכיל בעמך, אז אתה שם סייג.

קריאות: - - -

ועדת הכלכלה): סיימתי?

ועדת הכלכלה): תודה רבה לכם.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, אנא תפסו את מקומותיכם.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא תפסו את מקומותיכם אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויות.

איתן גינזבורג: אני מקריא, חברי הכנסת, את שמות חברי הכנסת לפי קבוצות.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה היא של קבוצות חברי הכנסת כדלקמן: קבוצת יהדות התורה – חברי הכנסת גפני, ליצמן, מקלב, פרוש, אשר, אייכלר ופינדרוס; קבוצת הליכוד – חברי הכנסת נתניהו, אדלשטיין, ישראל כץ, רגב, לוין, גלנט, ברקת, גמליאל, דיכטר, דיסטל אטבריאן, חיים כץ, אלי כהן, הנגבי, אקוניס, שטייניץ, אמסלם, יברקן, אוחנה, אופיר כץ, עטיה, קיש, ביטן, ברק, קרעי, זוהר, לוי אבקסיס, שטרית, מולא ומאי גולן; קבוצת ש"ס – חברי הכנסת מכלוף דרעי, מרגי, בן צור, מלכיאלי, ביטון, ארבל, אזולאי, אבוטבול ובוסו; וקבוצת הציונות הדתית – חברי הכנסת סמוטריץ, וולדיגר, בן גביר, רוטמן, סטרוק, מעוז וסופר.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים הסתייגות-הסתייגות.

איתן גינזבורג: הצבעה ראשונה תהיה על הסתייגות לסעיף 1, ההצבעה תהיה הצבעה שמית לפי בקשת הממשלה.

איתן גינזבורג: הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: הסתייגות 1, לסעיף 1.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – נגד משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – אינה נוכחת שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת אלכס קושניר – אינו נוכח מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – אינה נוכחת אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אין.

איתן גינזבורג: אם כך, תמה ההצבעה.

איתן גינזבורג: נא למנות את הקולות.

איתן גינזבורג: בעד – 45, נגד – 47.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות הבאה לחלופין של הסתייגות 1.

איתן גינזבורג: הצבעה אלקטרונית.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 44

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 45, בתוספת שמו של חבר הכנסת אבי מעוז, נגד – 47, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות לחלופין לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 2.

איתן גינזבורג: מי בעד? מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 44

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 45, בתוספת קולו של חבר הכנסת מעוז, נגד – 47, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

יואב קיש: אנחנו מושכים את כל ההסתייגויות, ומבקשים שמית לקריאה שלישית.

איתן גינזבורג: אם כך, כל ההסתייגויות נמשכו.

איתן גינזבורג: אנחנו נעבור להצבעה על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: הצבעה אלקטרונית, סעיף 1 כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 46, בתוספת קולו של חבר הכנסת מעוז.

איתן גינזבורג: אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי סעיף 1 אושר בקריאה השנייה, כנוסח הוועדה כמובן.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על נוסח החוק, קריאה שלישית.

איתן גינזבורג: הצבעה שמית לבקשת 20 מחברי הכנסת.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת, בבקשה.

יואב קיש: נגד.

יואב קיש: נגד.

יואב קיש: שמית – נגד, לא להתבלבל.

יואב קיש: נגד.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, שמעו מי בעד, מי נגד.

איתן גינזבורג: אנא הקשיבו למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – בעד משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – אינה נוכחת שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – נגד מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – נגד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – נגד עופר כסיף – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת אלכס קושניר – אינו נוכח מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – אינה נוכחת אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

אלכס קושניר: כן, איתן.

איתן גינזבורג: כן, אלכס קושניר.

קריאות: מה זה?

קריאות: הוא מקוזז.

איתן גינזבורג: כן, בבקשה, מזכירת הכנסת.

משה ארבל: גם עופר כסיף.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) אלכס קושניר – בעד

איתן גינזבורג: עופר כסיף.

קריאות: בושה לכם.

קריאות: בושה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) עופר כסיף – נגד

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, לא למחוא כפיים, בבקשה.

קריאה: נוכלים.

קריאה: חבורה של שקרנים.

איתן גינזבורג: יש עוד מישהו שלא הצביע?

איתן גינזבורג: האם יש מישהו שלא הצביע?

איתן גינזבורג: תמה ההצבעה.

יצחק פינדרוס: התחננו לקזז את גדי - - - מושחתים.

יצחק פינדרוס: אני התחננתי.

יואב קיש: אין לכם בושה.

יצחק פינדרוס: מושחתים.

יצחק פינדרוס: מושחתים.

קריאות: - - -

יואב קיש: קושניר, אתה הפרת קיזוז.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תירגעו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש, חבר הכנסת קיש.

איתן גינזבורג: סדרנים.

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש, תירגע.

קריאות: - - -

יואב קיש: הפרתם קיזוז והפסדתם.

יואב קיש: גם נפלו, גם הפרו קיזוז.

איתן גינזבורג: זה לא אני סופר, שלא תגידו יש פה – אני במתח.

קריאות: - - -

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ספרנו.

אורלי לוי אבקסיס: אין לכם טעות, זה נפל.

אורלי לוי אבקסיס: זה נפל, אתם לא יכולים עשר פעמים.

יואב קיש: נפל.

יואב קיש: נפל.

יואב קיש: תיקו.

יואב קיש: תיקו.

קרן ברק: גם אם תספרו מאה פעם תישאר אותה תוצאה.

איתן גינזבורג: זה לא ראוי, ממש לא ראוי.

איתן גינזבורג: אני מבקש מכל הצדדים לא למחוא כפיים.

איתן גינזבורג: בעד – רוצה לשמוע?

איתן גינזבורג: אתם רוצים לשמוע או לא?

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 48, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום.

איתן גינזבורג: הנושא הבא שלנו – הצעת חוק לפינוי שדות מוקשים (תיקון – הוראת שעה) (תיקון), התשפ"ב–2021, לקריאה השנייה והשלישית.

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: לא הבנתי - - -

קריאות: - - -

אופיר כץ: היושב-ראש, מה החוק הבא?

אופיר כץ: מה על סדר-היום - - - היושב-ראש, המליאה בהפסקה?

אופיר כץ: מה סדר-היום?

אופיר כץ: מה הנושא הבא?

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע בזאת כי תם סדר-היום.

איתן גינזבורג: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, א' בשבט התשפ"ב, 3 בינואר 2022, בשעה 16:00.

איתן גינזבורג: ישיבה זו נעולה.