ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 91, 2021-12-27 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, היום יום שני, כ"ג בטבת התשפ"ב, 27 בדצמבר 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

מיקי לוי: אני מתנצל, עקב הנסיבות אני מכריז על חצי שעה הפסקה בשלב הזה, עד 16:30.

מיקי לוי: תודה.

בשעה 16: << נושא >> מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת << נושא >>

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: אני מחדש את הישיבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 130), התשפ"ב–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שירות ביטחון (הצבת יוצאי צבא במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר) (תיקוני חקיקה) (הוראת שעה), התשפ"ב–2021, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/2789/24 וכלה בהצעת חוק פ/2874/24: הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – חובת הגשת מצע ופרסומו), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – הזכות לשוויון), מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הנגשת הודעת תשלום לצרכנים שאינם דוברי עברית), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאלי ואוריאל בוסו; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – פטור מארנונה לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – שלוחה טלפונית ייעודית לביטול עסקה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת חוה אתי עטייה; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – חובת יידוע נפגעי עבירה בדבר זכויותיהם), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק העונשין (תיקון – אלימות במשפחה בנוכחות קטין או חסר ישע), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק כבילת עצורים ואסירים שלא כדין – עוולה אזרחית (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת גבי לסקי; הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – ביטול כלובים בתעשיית הביצים), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת נהג אוטובוס ציבורי), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מיכאל מרדכי ביטון; הצעת חוק ארוחת בוקר במוסדות חינוך, התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק כבילת עצורים ואסירים שלא כדין – עוולה אזרחית (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק הספורט (תיקון – זכויות ספורטאי בוגר), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת סימון דוידסון, גבי לסקי, נעמה לזימי, ווליד טאהא, עופר כסיף, אימאן ח'טיב יאסין, יעקב מרגי, ניר אורבך ועידית סילמן; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – ייעוץ אקדמי בערבית),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – ייצוג הולם לבני החברה הערבית, לרבות הדרוזית והצ'רקסית), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת תקופת כהונה של ראש הממשלה), מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד (תיקון – הרחבת תחולת החוק), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון – ביזוי אדם מחמת משקל), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הסדרים מיוחדים עבור זרים שאינם ברי הרחקה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (פסילת ראיה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – התאמות לאוכלוסייה הערבית – חגים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – ריבית על כספי קופות הגמל), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדלת שווי רכב המאפשר זכאות לגמלה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – ייצוג הולם לנשים ברשימת מועמדים לכנסת), מאת חברי הכנסת לימור מגן תלם, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, אלינה ברדץ' יאלוב, שרון רופא אופיר, מוסי רז ואלון טל; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – ביטול חובת דרישות מבחני כניסה וציון פסיכומטרי), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – הגדלת סכום הפיצוי בלא הוכחת נזק), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת גלעד קריב;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (הסרת חיסיון), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק העונשין (תיקון – הוספת עילות לעבירות הסתה ופשע שנאה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (קיצור תקופת הפטור מתשלום ארנונה לבניין שנהרס או ניזוק), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (צדק חלוקתי בכל הרשויות המתוקצבות במדינת ישראל), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאלי ואוריאל בוסו; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חובת התקנת גלאי עשן), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פטור מהיטל השבחה על בניית דירת מגורים חדשה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (חלוקת הכנסות ממתחם הגורם למפגעים סביבתיים בין רשויות מקומיות), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – זכות הגישה לערכאות), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק קביעת הזמן (תיקון – קיצור שעון חורף), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת עלי סלאלחה, מוסי רז, מיכל רוזין וגבי לסקי; הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון – ביצוע חקירה תוך 48 שעות), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – מנהל מוסד חינוך), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת משה טור פז; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – קיצור שבוע העבודה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מחלה נדירה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה; הצעת חוק הרשות לטיפול בנפגעי הלם קרב, התשפ"ב–2021,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק השוואת זכויות פנסיה לאלמן ולאלמנה, התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – העלאת קצבת הילדים), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מאזן גנאים; הצעת חוק העונשין (תיקון – בעילה אסורה בהסכמה ומעשה סדום בנוכחות אחר), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (שפות העלון לצרכן), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אלינה ברדץ' יאלוב, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, יוסף שיין, לימור מגן תלם ושרון רופא אופיר; הצעת חוק הקמת מאגר מידע פיננסי בענף הביטוח ושוק ההון, התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת אלי כהן; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – טיפולים וניתוחים אסתטיים בקטין), התשפ"ב–2021, מאת חברות הכנסת אלינה ברדץ' יאלוב ולימור מגן תלם; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – ביטול תנאי דת זהה לאימוץ), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – התקנת מעלית מטעמים מיוחדים), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת ינון אזולאי; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – התקנת מעלית מטעמים מיוחדים), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת לימור מגן תלם; הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון – נגישות לתחבורה ציבורית), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק בתי המשפט (תיקון – כשירות שופטים), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – חשיפת פרוטוקולים בעניין ניהול משבר הקורונה), מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת חירום (תיקון – אובדן ימי עבודה בשל מצב מיוחד בעורף), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר ויצחק פינדרוס; הצעת חוק-יסוד: הארכת תקופת הפסילה בשל עבירות שיש עימן קלון לנבחרי ציבור (תיקוני חקיקה), מאת חברת הכנסת מיכל שיר סגמן; הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – הגבלת הסכום הנקוב במפרט בשל שינוי מיקומו של פריט בדירה חדשה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת חיים כץ;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על מוצרי מזון לתינוקות), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת עידית סילמן; הצעת חוק טובות הנאה לראש ממשלה או ראש ממשלה חלופי שחדל לכהן, התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (שלילת רישיון לרופא שהורשע בעבירת מין), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הארכת תקופת לידה והורות בתשלום), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל שיר סגמן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (אישור ועדת הכספים בקביעת מוסד ציבורי), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת ולדימיר בליאק, אלכס קושניר ונירה שפק; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת תוצרת מקומית), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת רון כץ; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – היעדרות בשל חיסון ילד לנגיף הקורונה) (הוראת שעה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת צבי האוזר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת דמי חניה בחניוני בתי חולים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום דמי חניה במוסד רפואי), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – התקנת תשתית ועמדת טעינה לרכב חשמלי), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת לימור מגן תלם; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – הסמכת בית משפט למתן צו מניעה או צו עשה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת גלעד קריב; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – בחירת נשיא בית המשפט העליון בידי הכנסת), מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון – סיוע משפטי לנפגעי עבירות), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – טלפונים ניידים ומחשבים אישיים), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת גלעד קריב; הצעת חוק ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם, התשפ"ב–2021,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברת הכנסת גבי לסקי; הצעת חוק בתי המשפט (תיקון – פרסום פסיקה בענייני משפחה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת גלעד קריב; הצעת חוק הירושה (תיקון – פסלות לרשת ועסקאות בזכות יורש שהמית את המוריש), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת שרון רופא אופיר, יבגני סובה, אלכס קושניר, לימור מגן תלם ואלינה ברדץ' יאלוב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – חישוב דמי לידה לפי ממוצע שנת עבודה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – בטלות עסקה לרכישת מוצרי מזון לאחר חג הפסח), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת משה ארבל וינון אזולאי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (פיכחון בכבישים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת שרון רופא אופיר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלינה ברדץ' יאלוב, לימור מגן תלם ואלכס קושניר; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הגנה על עובדת מפני הליכי פיטורים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק רכזי ביטחון שוטפים צבאיים, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת שרון רופא אופיר, יבגני סובה, אלכס קושניר, לימור מגן תלם ואלינה ברדץ' יאלוב; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – מענה אנושי בשירותים מקוונים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אלינה ברדץ' יאלוב, לימור מגן תלם, גלעד קריב, טטיאנה מזרסקי, ניר אורבך, ענבר בזק, שמחה רוטמן, מיכל שיר סגמן ומיכל רוזין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – סיווג מאמנים כמבוטחים), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת סימון דוידסון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הוראות מיוחדות לעניין דמי אבטלה וכפל קצבאות) (הוראת שעה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת ינון אזולאי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הוראות מיוחדות לעניין דמי אבטלה וכפל קצבאות) (הוראת שעה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אפרת רייטן מרום, ניר אורבך, מיכל רוזין, מיכאל מרדכי ביטון, ולדימיר בליאק וגבי לסקי; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – הארכת תקופת הערעור על החלטת קצין התגמולים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת מוסי רז,

ירדנה מלר-הורוביץ: יעקב מרגי, אורית מלכה סטרוק, מירב בן ארי, אבתיסאם מראענה, ניר אורבך, שלמה קרעי, יריב לוין, אורי מקלב, מיכל רוזין, שרון רופא אופיר, אלון טל, מיכאל מלכיאלי, בצלאל סמוטריץ', יוראי להב הרצנו, גבי לסקי, אורלי לוי אבקסיס, מאי גולן, משה גפני, עידית סילמן, זאב בנימין בגין, לימור מגן תלם, מופיד מרעי, מאיר פרוש, עלי סלאלחה, פטין מולא, חוה אתי עטייה, צבי האוזר, יום טוב חי כלפון, ניר ברקת, מיכאל מרדכי ביטון, אמילי חיה מואטי, נעמה לזימי, ענבר בזק, שרן מרים השכל, יסמין פרידמן, גלעד קריב, אלינה ברדץ' יאלוב, רם בן ברק, רון כץ, מיכל וולדיגר, קטי קטרין שטרית, יואב קיש, מיכל שיר סגמן, קרן ברק, אלי כהן, אפרת רייטן מרום, גילה גמליאל, אלכס קושניר, סימון דוידסון, אריה מכלוף דרעי, אופיר סופר, משה טור פז, שירלי פינטו קדוש, טטיאנה מזרסקי, מירי מרים רגב, מכלוף מיקי זוהר, דוד ביטן, עמיחי שיקלי, שמחה רוטמן ורם שפע; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת קצבת נכות לשכר המינימום), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק ארוחה חמה לתלמיד בחופשה, התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק לאיחוד מוקדי החירום הרפואיים הטלפוניים, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת עידית סילמן, משה גפני, ינון אזולאי, עלי סלאלחה ואיתן גינזבורג.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת אלי כהן בנושא: מתווה הגרלות צ'אנס של מפעל הפיס.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת ביטחון הפנים בעקבות דיון בהצעתו של חבר הכנסת אופיר כץ בנושא: התנהלות המשטרה בתיקי פגיעה בפעוטות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: המליאה תצא להפסקה עד לשעה 18:00.

מיקי לוי: בשעה 18:00 יתחדשו דיוני המליאה כפי שתוכננו בסדר-היום: נאומים בני דקה, דיון 40 חתימות כפי שהוגשו על ידי האופוזיציה – סדר-יום כרגיל.

מיקי לוי: המליאה תתחדש בשעה 18:00.

מיקי לוי: הפסקה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: << הפסקה >> (הישיבה נפסקה בשעה 16:35 ונתחדשה בשעה 18:00.

מיקי לוי: ) << הפסקה >>

מיקי לוי: נאומים בני דקה, למי שמעוניין.

מיקי לוי: בבקשה, הצבעה, נאומים בני דקה.

מיקי לוי: עד שאני אקבל את הרשימה, בבקשה, חבר הכנסת לוין.

דוד אמסלם: רק שנייה, אני רשום שם?

מיקי לוי: אנחנו נוסיף אותך.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, ראשית, אדוני, אני מבקש להודות לך באמת על ההקפדה על כך שהדיונים במליאה לא יתחילו בדרך שלא יתקיים קודם דיון 40 חתימות בנוכחות ראש הממשלה, ואני בהחלט מודה על כך.

יריב לוין: אבל נדמה לי, אדוני – ואני חושב שהדבר הוא אולי פרוצדורלי, אבל בעיניי יש בו גם הרבה מן המהות – שנפל פגם בעצם חידוש הישיבה באופן הזה.

יריב לוין: הרי האיזון שנעשה בתקנון הכנסת, והוא לא מקרי, נעשה באופן כזה שבו הסמכויות לפתוח כמובן ולנהל את ישיבות המליאה הן בידי היושב-ראש, לרבות הסמכות להוציא את המליאה להפסקה; אבל הסמכות לשנות את שעות פתיחת המליאה היא טעונה אישור של ועדת הכנסת.

יריב לוין: נדמה לי שמה שקרה כאן דה פקטו, מאחר שהמליאה נפתחה אבל לא נעשה כלום, לא נדון שום דבר, כולל לא נושא נאומים בני דקה, והיא נדחתה בחצי שעה –יכול לקרות; אחר כך כבר דחייה נוספת בשעתיים – זה כבר שינוי מז'ורי ומשמעותי.

יריב לוין: אני חושב שהדבר הזה צריך וחייב לבוא לאישורה של ועדת הכנסת טרם שדיוני המליאה יחודשו.

יריב לוין: הדבר הזה, למיטב זכרוני, אין לו תקדים, ואני חושש גם שתקדים כזה – שבעצם יאיין את האיזון שנעשה, ולא במקרה, בתקנון בין סמכויות היושב-ראש לסמכויות ועדת הכנסת – הוא בוודאי לא דבר שמישהו מתכוון לעשות ושנכון לעשות אותו.

יריב לוין: ולכן, אדוני, אני חושב שהדבר הנכון לעשות הוא לפחות לברר את הסוגיה באמת עם הייעוץ המשפטי.

יריב לוין: בעיניי נכון היה לפנות לוועדת הכנסת, לבקש את אישורה לשעות פתיחת מליאה אחרות, ולאור העניין הזה גם לפתוח כאן את הדיון בהתאם להחלטה שתקבל ועדת הכנסת.

יריב לוין: תודה.

מיקי לוי: אני ממש לא רוצה לנהל איתך ויכוח, חבר הכנסת לוין, אבל הנושא נבדק, וזה כן בסמכותו של יושב-ראש הכנסת.

מיקי לוי: אין צורך להביא את זה חזרה לוועדת הכנסת.

מיקי לוי: היה על שולחני, הונחה הברירה אם להביא את ראש הממשלה ולהמשיך בסדר-היום הרגיל ולשמור על כבודה של הכנסת, כן או לא – וזה בעמל רב קרה.

מיקי לוי: לכן, לא נותר לי אלא להמשיך בסדר-היום הכללי, ולכן אני ממשיך בסדר-היום.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, גם אני רוצה להתייחס לסוגיה הזו.

דוד אמסלם: אתה גם אמרת משפט שהיינו צריכים להביא את ראש הממשלה בנט, וגם זה בעמל רב.

דוד אמסלם: אתה צריך להבין, מר בנט לא עושה לכנסת טובה; זה החוק, זה התקנון של הכנסת.

דוד אמסלם: זה החוק.

דוד אמסלם: לא ירצה – שלא ימלא את התפקיד.

דוד אמסלם: אף אחד לא הכריח אותו.

דוד אמסלם: הוא הרי חמד אותו.

דוד אמסלם: עכשיו לגופו של עניין.

דוד אמסלם: תראה מה עשית היום: אתה בעצם נעלת את ישיבת הכנסת, מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שלא היה לכם פה רוב ולא היה פה ראש ממשלה.

דוד אמסלם: רק צא וחשב – זה מתחבר עם מה שהאוזר אמר רק לפני כמה ימים:

דוד אמסלם: בואו נסגור את הכנסת לכמה חודשים עד שהגברת פינטו תחזור מחופשת הלידה.

דוד אמסלם: תבינו לאן הגעתם, רבותיי: הכנסת – תבין, הכנסת תתקיים גם אחריכם.

דוד אמסלם: אתם צריכים להבין מה קורה כאן.

דוד אמסלם: הרי ברור לך לחלוטין שראש הממשלה הבא שיהיה כאן, אם הוא ייסע לשבועיים הוא יבקש מיושב-ראש הכנסת: סגור את הכנסת לשבועיים.

דוד אמסלם: עכשיו, למה שהוא לא יסגור?

דוד אמסלם: הוא יגיד לו: אתה יודע – אבל למה אי-אפשר?

דוד אמסלם: הוא יגיד לו: אתה לא זוכר שמיקי לוי עשה את זה?

דוד אמסלם: אז הוא עשה את זה לחמש-שש שעות, אז אתה תסגור את זה לשלושה שבועות.

דוד אמסלם: ואם פתאום עכשיו אין פה רוב בהצבעה, סוגרים את הכנסת עד שאנשים באים.

דוד אמסלם: תבין מה אתה עשית פה.

דוד אמסלם: אני בטוח שלא עשית את זה בזדון, באמת, במקרה הזה.

דוד אמסלם: אבל תסתכל, אני מצפה ממך להסתכל לאופק ולהבין שכל פעולה שאתה מזיז אותה טיפה פה – לבא בתור יהיו 1,000 טיעונים לקחת אותה ולשבור אותה ימינה, את כל ההגה, וזאת לא הכוונה.

דוד אמסלם: לכן אני רואה את זה כדבר באמת חמור מאוד.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד.

דוד אמסלם: היום ישבנו בוועדת הכנסת – עכשיו באנו, רק לסבר את אוזניך.

דוד אמסלם: אני ביקשתי וקיבלתי מחקר של מחלקת המחקר בכנסת:

דוד אמסלם: מאז קום המדינה ועד היום היו רק 16 מקרים שהכנסת השתמשה בסעיף 98.

דוד אמסלם: 16 מקרים.

דוד אמסלם: רק אתם כמעט עשרה עכשיו.

דוד אמסלם: אני אשלח לך את הדוח, הינה הוא כאן.

דוד אמסלם: אני שולח לך אותו.

דוד אמסלם: הוא של מחלקת המחקר של הכנסת.

דוד אמסלם: מאז כמעט קום המדינה ועד היום 16 מקרים.

דוד אמסלם: אני גם אמרתי, דרך אגב, שכשאני הייתי יושב-ראש הקואליציה מעולם לא השתמשתי בסעיף הזה.

דוד אמסלם: אף פעם.

דוד אמסלם: נשברים פה שיאים.

דוד אמסלם: חלק מהאנשים גם לא יודעים את העניין.

דוד אמסלם: הם לא יודעים, הם חושבים שככה מתנהלת הכנסת.

דוד אמסלם: זו כאילו ההתנהלות השגרתית.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש ממך באמת בעניין הזה, קח בחשבון שיש אנשים שבפעם הבאה ייקחו את זה למקומות שבוודאי אתה לא התכוונת אליהם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני רק אומר שההגעה של ראש הממשלה אינה קשורה – וגם לא דנתי בכך – לרוב כזה או אחר, זה גם לא עניין אותי.

מיקי לוי: לגבי 98, רק בקדנציה הקודמת של חבר הכנסת לוין, אם אינני טועה, היו או שישה או שמונה מקרים.

מיקי לוי: אני צריך לבדוק.

דוד אמסלם: אני אשלח לך עכשיו את הדוח.

מיקי לוי: בדקתי.

דוד אמסלם: אני אשלח לך את הדוח.

מיקי לוי: מכיוון שבדקתי, חבר הכנסת לוין – אני מאחל לו עד 120 – יושב פה - -

דוד אמסלם: אני אשלח לך את הדוח.

מיקי לוי: - - ויכול להגיד לך שלפחות בין שישה לשמונה – הוא מניד בראשו – האמן לי, ידי לא קלה על ההדק, על העט, בעניין הזה.

דוד אמסלם: אני שולח לך את הדוח.

מיקי לוי: אני לא יודע מה הם כתבו, אני אומר לך, חבר - - -

דוד אמסלם: זה דוח.

מיקי לוי: הינה, בבקשה - - -

דוד אמסלם: זה דוח של מחלקת המחקר של הכנסת, לא שלי.

מיקי לוי: אז ייתכן שנפלה שגגה.

מיקי לוי: אני אומר לך - -

דוד אמסלם: נפלה שגגה?

דוד אמסלם: הם נותנים את הפירוט מתי.

מיקי לוי: - - בדוק שבקדנציה של השנה של חבר הכנסת יריב לוין או שישה או שמונה; אינני בטוח, אני חושב שמונה, אבל אני מוכן גם לבדוק את זה.

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת סלאלחה.

מיקי לוי: בבקשה.

עלי סלאלחה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, החודש ציינו את היום הבין-לאומי לזכויות אנשים עם מוגבלויות.

עלי סלאלחה: אני רוצה לשתף אתכם במחלה מטבולית נדירה וקטלנית - -

דוד אמסלם: שלחתי לך את הדוח.

עלי סלאלחה: - - בשם היפראוק

עלי סלאלחה: סילוריה, הפוגעת בתפקוד הכבד והכליות.

עלי סלאלחה: דיברתי עם איש יקר בשם נהיל, בתו התינוקת סובלת מהמחלה, ובנוסף, בנו הבכור נפטר מהמחלה בגיל צעיר.

עלי סלאלחה: לצערי, הילדים החולים במחלה לא זוכים להגיע לחיים בוגרים, מצבם מידרדר במהירות, והם נזקקים לטיפולי דיאליזה ממושכים.

עלי סלאלחה: החולים במחלה סובלים מעיכוב התפתחותי: רזון, פגיעה בתפקוד הלב ופגיעה באיברים הפנימיים.

עלי סלאלחה: עד כה לא היה לילדים האלו טיפול רפואי למעט המתנה ארוכה להשתלה משלבת של כבד וכליה.

עלי סלאלחה: שוחחתי עם פרופ' יעקב פרישברג מבית החולים שערי צדק, שמטפל בילדים החולים במחלה, וקיבלתי ממנו בשורה משמחת: תרופה בשם לומיסירן, שיכולה לתת מענה לילדים אלו, שנדונו לחיי ייסורים או למוות, לצערנו הרב.

עלי סלאלחה: אני חושב שחובה עלינו כנבחרי ציבור לסייע לנהיל ולעוד משפחות אחרות ולילדים האלה החולים ולהכניס את התרופה מצילת החיים לסל התרופות, ויפה שעה קודם.

עלי סלאלחה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, אני פונה אליך מכיוון שמה שקרה פה היום זה אירוע שלא קרה עוד בכנסת ישראל.

יואב קיש: ראש ממשלה שעושה דין לעצמו, מחליט לא להגיע, לא מתייצב פה בשעה של הדיון; אתה נאלץ לסגור את המליאה, לפתוח את המליאה, לסגור.

יואב קיש: במקביל, אתה נותן לוועדת הכנסת לעבוד על חשבון מליאה – אני עכשיו בא מוועדת הכנסת, אמרתי להם: תקראו לי לפני שיהיו סיכומים, לפני שתתקדמו.

יואב קיש: אתם מנהלים את הכנסת הזו כמו שלא היה מעולם.

יואב קיש: אם אין רוב – אז דוחים; אם אין רוב – אז לא מעלים.

יואב קיש: במקום זה אתם משחקים עם הדברים האלה ולא נותנים למעשה לכנסת לעבוד.

יואב קיש: אני אומר לך, אם הייתם אומרים: אין לנו רוב היום, בנט לא רוצה להגיע, בלי בנט אין רוב, אז בואו נעשה דברים אחרים, חקיקה פשוטה, נגמור את היום – זה היה קורה.

יואב קיש: אבל מה שקרה, ניסיתם בכוח ללכת ותחמנתם את המערכת – לפתוח, לסגור, לפתוח – בלי אישורים של ועדת הכנסת, כל זה בפרטץ' נוראי, כשהעסק עוד עכשיו מתנהל בוועדת הכנסת, הם אפילו לא יודעים איזה חוקים, איזה סעיף 98.

יואב קיש: חמישה חוקים שלחוצים נורא להביא עד סוף השבוע, לדרוס את הכנסת בסעיף 98.

יואב קיש: מה יקרה אם חוק דרכי התעמולה של תליית מודעות מוניציפליות ייפול ולא ייגמר עד סוף השנה?

יואב קיש: בשביל זה לדרוס ככה את הכנסת?

יואב קיש: בשביל זה סעיף 98 לחמישה חוקים שונים?

יואב קיש: אתם בשבוע שעבר לא העברתם בקריאה ראשונה את חוק המוקשים, ועכשיו רוצים להעביר במהלך שבוע את חוק המוקשים בראשונה, שנייה ושלישית כי זה נורא דחוף.

יואב קיש: בשבוע שעבר לא היה לכם רוב, השבוע לא יהיה לכם רוב.

יואב קיש: קואליציה חלשה שפוגעת בכנסת, וזה במשמרת שלך.

יואב קיש: ולסיכום, כל זה היה יכול להימנע אם הייתם אומרים לאביגדור ליברמן ואלקין, שהם שרים נורבגיים שלא נמצאים פה, שמי שאחראי לבית הזה זה אתה ולא הם, והדריסה בוועדות צריכה להיפסק והאופוזיציה לא יכולה להמשיך להתנהל בצורה שלא סופרים אותה ממטר, רק לדרוס אותה.

יואב קיש: אם הייתם נוהגים כלפינו בהגינות, נותנים לנו את המקום הראוי בוועדות, הכנסת הזו הייתה מתנהלת.

יואב קיש: ועם כל הכבוד לך, היושב-ראש, זו אחריות אישית שלך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: מכיוון שלא היית בפתיח שלי, אז אמרתי שאין כאן עניין רוב כזה או אחר אלא רק הגעתו של ראש הממשלה למליאה.

מיקי לוי: אבל נעזוב את זה.

מיקי לוי: תשאל את חבריך לגבי התשובה שלי.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: משהו חגיגי.

אבי מעוז: נאום הנדסת הודעה מס' 38, והפעם על יום הלשון העברית.

אבי מעוז: לפני תשע שנים החליטה ממשלת ישראל לציין בכל שנה בכ"א בטבת את יום הלשון העברית, שנועד לחזק את מעמדה.

אבי מעוז: לצערנו, בשנים האחרונות, וביתר שאת תחת הממשלה הנוכחית, לשון הקודש, זו שנבראו בה שמיים וארץ, מותקפת על ידי מי שמקדמים באמצעות שיבושה ועיוותה את תפיסת טשטוש הזהויות, ובעיקר את הזהויות המובחנות והמובדלות של האישה ושל האיש.

אבי מעוז: כך בשימוש בנקודה הא-מגדרית, שמציינת את מרחב הזהויות המדומיין שנמצא בין גברים לנשים, כך בשימוש בגופנים השבורים שאינם עברית ואין שום אפשרות לקוראם, וכך בשימוש המוטעה והמטעה בצורות הזכר והנקבה שלא על פי כללי הלשון.

אבי מעוז: אני ממליץ לאזרחי ישראל לדבוק בלשון הקודש האחת והיחידה, המונחלת לנו מדורי-דורות.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוחנה ביקש נאום בן דקה, אבל הוא יצא.

משה אבוטבול: הוא הציע שאני אגיד במקומו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, אבל משהו יותר רציני תגיד.

משה אבוטבול: לא, כי - - -

מיקי לוי: במקומו, ניחא.

מיקי לוי: תגיד שאתה רוצה, אני אתן לך.

משה אבוטבול: אתה יודע מה, אני מאוד רוצה.

מיקי לוי: בבקשה, בבקשה.

משה אבוטבול: כן.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, היות שאנחנו מתקרבים לתאריך של סוף השנה האזרחית, היה חשוב לי מאוד מאוד להזכיר מה שגם כן בעבר הזכרנו, וחשוב מאוד מאוד לדעת שכל החגיגות האלה שמתקיימות על שם סילבסטר וכל הדברים האלה – צריכים לדעת שזה בעצם לא לרוח היהדות, ואותו האיש שמזכירים את שמו בחגיגות הללו הוא לא היה אחד שהיה אוהב ישראל גדול, ובטח לא אחד שעל שמו אנחנו מתירים לחגוג ולעשות חגיגות מהסוג הזה.

משה אבוטבול: לכן באמת אנחנו מבקשים מהציבור היקר מאוד להתעורר בנושא הזה ולדעת שהחגיגות האלה הן לא מסוג החגים היהודיים שלנו.

משה אבוטבול: אין מה לציין את זה, בוודאי שגם חלק מהחגיגות האלה גובלות בחילולי שבת, בכל מיני דברים שמסביב, אבל בהחלט אין לנו חלק ונחלה בכל חגיגות הסילבסטר וסיום השנה האזרחית המצוינת בתורת הנצרות.

משה אבוטבול: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, בבקשה.

משה אבוטבול: תגידי ההפך עכשיו.

משה אבוטבול: תגידי ההפך.

משה אבוטבול: בואו בהמוניכם.

משה אבוטבול: כל אחד והדת שלו.

עאידה תומא סלימאן: אתה פשוט מקנא.

עאידה תומא סלימאן: אין שום הסבר, אתה מקנא.

משה אבוטבול: הינה, התחילה.

עאידה תומא סלימאן: מקנא שהחגיגות הן מאוד יפות.

מיקי לוי: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, את האמת, אני מאוד מתפתה לענות, אבל אני חושבת שאני אתמקד במשהו שבאמת חשוב לציבור לדעת עליו.

עאידה תומא סלימאן: היום קיימתי דיון בוועדה לקידום מעמד האישה על הנהלים שסוף-סוף נחתמו במשרד הבריאות ופורסמו, ניהול טיפול בנפגעות תקיפה מינית במהלך הטיפול במוסדות הטיפול.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אם מישהי נפגעת על ידי אחד המטפלים, אם זה רופאים, אם זה אחים, אחיות, אם זה צוות פארה-רפואי.

עאידה תומא סלימאן: שמחתי מאוד לארח את הדיון הזה, להציג את הנהלים, במיוחד לאחר שש שנים של מעקב אחרי הרעיון הזה שיהיו נהלים סדורים שמסדירים את העניין.

עאידה תומא סלימאן: אבל לצערי, האם ידעת, כבוד היושב-ראש, שעד הרגע הזה רופא במדינת ישראל יכול לפגוע ולהטריד מינית את המטופלות שלו ופשוט מאוד כאשר יתחילו להתלונן נגדו הוא יתפטר, יקום, יעזוב, יעבור לקופת חולים אחרת או לבית חולים אחר וימשיך בדרכו, גם לטפל מבחינה רפואית – וגם, בין סוגריים, לצערי הרב, לטפל, להטריד ולפגוע בנשים נוספות?

עאידה תומא סלימאן: הפרצה הזו בחקיקה וגם בנוהל, לצערי הרב, גילינו היום שלא נסתמה, שהנוהל לא באמת מתייחס אליה, והמטפלים ימשיכו בכיוון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נצטרך כנראה שהכנסת תעשה תהליך של חקיקה אשר יפתור את הבעיות האלה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת וולדיגר, בבקשה.

מיקי לוי: רשימת הדוברים סגורה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, אז אני רצתי מפה, מוועדת הכנסת, ולא רציתי לוותר על נאום בן דקה, כי לצערי הרב קרה מקרה מאוד מאוד חמור בוועדת הכנסת, וזה שממלא מקום יושב-ראש הכנסת השתמש בביטוי "חולה נפש" כלפי האופוזיציה כדי לתאר עד כמה היא הזויה, לגרסתו - -

מיקי לוי: מי אמר?

מיכל מרים וולדיגר: - - עד כמה היא שפלה, כנראה, לדעתו.

מיכל מרים וולדיגר: השתמש בביטוי: אתם, כל האופוזיציה, חולי נפש.

מיכל מרים וולדיגר: ואני חייבת לומר - - -

מיקי לוי: מי אמר את זה?

מיכל מרים וולדיגר: אני ישבתי, אני ישבתי בחדר שלי, אני ישבתי בחדר שלי יחד עם מתמודד נפש, לא עליתי למליאה שהייתה אמורה להתחיל, כי הוא חיכה הרבה זמן לשבת איתי, והוא דיבר איתי על תלאותיו ועל מה שעובר עליו, והשארתי את הטלוויזיה פתוחה על ערוץ הכנסת כדי לדעת מה קורה במליאה ומה קורה בוועדות.

מיכל מרים וולדיגר: כששמענו את זה הוא פשוט התחיל לבכות ואמר לי: את רואה?

מיכל מרים וולדיגר: אז אני באמת, באמת – מה שאמרתי בוועדת הכנסת אני רוצה להגיד פה עכשיו: נורא קל לכם, קואליציה, לצעוק עלינו כמה אנחנו אלימים ובריונים, ואיך אנחנו צועקים, וכל המדינה רואה אותנו.

מיכל מרים וולדיגר: אבל קשוט עצמך ואחר כך קשוט אחרים, ותבדקו טוב טוב איך אתם מתייחסים לכמעט 150,000 מתמודדי נפש כרוניים, עם בני המשפחות שלהם זה כמעט חצי מיליון אנשים, שכל כך, כל כך קשה להם, והינה אתם במחי יד גורמים לעוול כפול ומכופל.

מיכל מרים וולדיגר: כואב הלב.

מיכל מרים וולדיגר: אני מבקשת מחבר הכנסת טופורובסקי לבקש סליחה קבל עם ועדה ולומר: זה לא יקרה יותר, אני אשמור על פי, ואני לא אשתמש בביטויים כל כך בוטים.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיקי לוי: זאת אמירה לא ראויה, אמירה לא ראויה, אבל אם הייתה לנו ועדת אתיקה יכולנו לטפל בה.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה אבוטבול: אז עד אז אפשר לטנף?

מיקי לוי: לא, לא, לא ביקשתי ממך תגובה.

מיקי לוי: תודה.

משה אבוטבול: לא, עד אז אפשר לטנף?

משה אבוטבול: עד אז מותר הכול?

דוד אמסלם: רק מה שאני מבקש שהבוס שלך יעלה לכאן ויגיד: אמסלם, איך אתה מדבר?

דוד אמסלם: אמסלם, איך אתה מדבר?

משה אבוטבול: עד אז לטנף, אז תדעו שהקואליציה הזאת דפוקה בשכל.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, חבר הכנסת אמסלם, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, אנחנו רוצים - -

משה אבוטבול: הקואליציה דפוקה בשכל.

משה אבוטבול: נגיד ככה גם כן, כי אין ועדת אתיקה.

דוד אמסלם: - - - זה שאומר ג'ובים.

מיקי לוי: - - גם משהו חיובי שאמרתי לא טוב, חבר הכנסת אבוטבול?

משה אבוטבול: אבל לא, מה?

משה אבוטבול: ועדת אתיקה וזהו זה?

מיקי לוי: איך אפשר לטפל בזה?

משה אבוטבול: - - - תקרא לו לשימוע, תדבר איתו, תגיד לו: אדוני - -

דוד אמסלם: תגיד לרינה מצליח.

דוד אמסלם: תתקשר לרינה מצליח, תגיד לה שתפתח אולפנים.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה אבוטבול: - - יש גבול.

דוד אמסלם: תגיד לגיא פלג ודנה ויס.

של ישראל: [לפי סעיף 45 לתקנון הכנסת.

של ישראל: ]

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מיקי לוי: מדיניות הממשלה הפוגעת בריבונותה של ישראל - - -

משה אבוטבול: קואליציה מטורללת.

דוד אמסלם: תגיד לדנה ויס שתפתח אולפן.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, אתה מפריע לי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

משה אבוטבול: קואליציה מטורללת.

מיקי לוי: מדיניות הממשלה הפוגעת בריבונותה של ישראל, פתיחת קונסוליה פלסטינית בירושלים והלוואות ענק לפלסטינים בגובה חצי מיליארד שקלים.

מיקי לוי: דיון בהשתתפות ראש הממשלה על פי בקשתם של 40 חברי כנסת.

מיקי לוי: אני מבקש מאחד הסדרנים לגשת ולקרוא לראש הממשלה שיעלה למעלה ליציע המבודדים, בבקשה.

משה אבוטבול: יושב ליד הרב פרוש.

מיקי לוי: כולל גם, אם אפשר שמישהו ידאג שראש האופוזיציה גם כן יגיע.

מיקי לוי: יגיע?

מיקי לוי: אנחנו נמתין לשניהם.

משה אבוטבול: שישב ליד הרב פרוש שמה.

מיקי לוי: טיפלתם בקריאה של ראש הממשלה וראש האופוזיציה?

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: מאה אחוז.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת דיכטר, בבקשה.

מיקי לוי: סליחה, ברקת, בבקשה.

ניר ברקת: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, יושב-ראש האופוזיציה, שרי הממשלה, כנסת נכבדה, למרות ששמענו אמירות כאלה ואחרות, גם מפי ראש הממשלה וגם מפי שר החוץ על כך שהם מתנגדים להקמת הקונסוליה הפלסטינית בירושלים, אני רוצה לבשר כאן מעל בימת הכנסת: ירושלים עודנה בסכנה.

ניר ברקת: רק אתמול שמענו דיווח של גילי כהן, הכתבת המדינית של כאן 11, ולפיו היועץ לביטחון לאומי, סאליבן, הודיע בביקורו בשבוע שעבר בישראל שממשל ביידן עומד על תוכניתו המקורית, והם רוצים לפתוח את הקונסוליה הפלסטינית בירושלים.

ניר ברקת: ומי כמוני, שהיה ראש העיר ירושלים, שראה את נימי העיר, את הוורידים שמזרימים את הדם של העיר המקודשת, בירת מדינת ישראל, מי כמוני מבין שכל דיון על אבן מגבולותיה של ירושלים, או על מתן מעמד דיפלומטי עבור הפלסטינים בירושלים, הוא סכנה שיכולה להוביל לחורבן בית שלישי.

ניר ברקת: חברות וחברי הכנסת, בשיחה שקיימתי לאחרונה עם מספר חברי קונגרס נאמר לי בפירוש שטום ניידס, השגריר הנכנס של ארצות הברית, אמר להם, ואני מצטט: ישראל נתנה את הסכמתה לפתיחת הקונסוליה הפלסטינית בירושלים, וחזרה בה.

ניר ברקת: נאמר לאמריקאים שפתיחת הקונסוליה בשלב ההוא, שלפני העברת התקציב, יכולה לערער את היציבות של הממשלה ועל כן האמריקאים הסכימו להשהות את פתיחתה עד להעברת התקציב ולכאורה התייצבות השלטון.

ניר ברקת: על בסיס אותה הסכמה, האמריקאים הודיעו פומבית, אצלם בתקשורת, שיממשו את הבטחת הבחירות שלהם לפתוח את הקונסוליה, והם הנחו את השגריר ניידס להיערך לכך.

ניר ברקת: הם אפילו העבירו תקציב נדרש בתוך הקונגרס.

ניר ברקת: זו ההזדמנות להודות לשותפינו בוושינגטון, ל-36 סנטורים שהגישו הצעת חוק מקבילה לשלי בסנאט האמריקאי, וכן לכ-200 חברי בית המחוקקים האמריקאי ששלחו מכתב מיוחד לנשיא ביידן נגד פתיחת הקונסוליה הפלסטינית בירושלים.

ניר ברקת: אני רוצה להודות להם על עמידתם האיתנה למען עם ישראל ובירת ישראל.

ניר ברקת: אני גם רוצה להודות לארגונים הרבים שנרתמו כאן בישראל להשתתף בקמפיין שהובלתי נגד פתיחת הקונסוליה הפלסטינית, ובזכות כל אלה הבאנו לעצירת המהלך.

ניר ברקת: הממשלה הנוכחית עשתה שתי טעויות מאוד מהותיות.

ניר ברקת: הטעות הראשונה היא בעצם המחשבה שאפשר לסחור בירושלים.

ניר ברקת: אני שואל אתכם: איך העזתם להביא את האמריקאים לחשוב שהם יכולים לחלק את ירושלים, שירושלים בכלל נושא לדיון?

ניר ברקת: מאיפה התעוזה ואומץ הלב שלכם לחשוב בכלל על ויתורים בירושלים?

ניר ברקת: הטעות השנייה שיצרתם זה בעצם משבר דיפלומטי חמור עם ארצות הברית, ידידתנו הגדולה ביותר.

ניר ברקת: במקום לומר לאמריקאים את כל האמת ובצורה ישירה, שלא משתמעת לשתי פנים – שמדינת ישראל לא עושה ולא תעשה פשרות בעניין ירושלים – במקום זה ניהלתם דיון, ניהלתם משא ומתן.

ניר ברקת: פתחתם פתח מסוכן של תקווה ואשליה שאפשר בכלל לדון בחלוקת ירושלים.

ניר ברקת: הבכתם את הממשל האמריקאי.

ניר ברקת: מה חשבתם לעצמכם?

ניר ברקת: חוסר היכולת שלכם לומר "לא" מוחלט מביא עלינו לחץ מסיבי מצד האמריקאים ושאר תומכי הפלסטינים, שזיהו את החולשה של הממשלה זאת.

ניר ברקת: מבחינת משל ביידן, הם רוצים לממש את הבטחת הבחירות שלהם, הם רוצים להקים את הקונסוליה.

ניר ברקת: מהרגע שהאמריקאים זיהו את הפתח שנפתח, הם ימשיכו ללחוץ עד שיממשו את מטרתם.

ניר ברקת: הם ימשיכו לבחון את עוצמת המחויבות שלנו כאן בירושלים ויציעו הצעות מפתות.

ניר ברקת: הם יציעו אישורי בנייה לשכונה חדשה בירושלים או ינסו לפתות אותנו באמצעות ביטול הצורך בוויזה בתמורה, הכול כדי לפתות אותנו לבלוע את הגלולה המרה.

ניר ברקת: זו התוצאה של התמימות המדינית שלכם.

ניר ברקת: הרי הממשלה הנוכחית היא פסיק קטן בהיסטוריה של עם ישראל, אבל אתם משחקים משחק מסוכן מבלי להבין את גודל האחריות שניצבת על כתפיכם.

ניר ברקת: חבריי וחברותיי, יצירת סדק, ולו הקטן ביותר, עלולה להביא לפירוקה של ירושלים, בירת העם היהודי, ולאף ממשלה אין סמכות או רשות לדון – בעבר, בהווה ובעתיד – על חלוקתה של ירושלים.

ניר ברקת: אני רוצה להזכיר לכולנו שלאויבי ישראל יש מטרה אחת מודגשת ומוצהרת, מאוד פשוטה: להביא לפירוקה המוחלט של ירושלים כעיר מאוחדת של העם היהודי ובירת מדינת ישראל.

ניר ברקת: את זה, חבריי וחברותיי, אסור לתת להם.

ניר ברקת: הם יודעים שירושלים היא הלב הפועם של העם היהודי, והדרך שלהם לערער את יסודות העם היהודי ומדינת ישראל עוברת דרך ירושלים.

ניר ברקת: זו הסיבה שטילים נורו לעבר העיר בשומר החומות; זו הסיבה שהם שולחים מחבלים מתאבדים לאורך השנים להתפוצץ בעיקר בירושלים.

ניר ברקת: הקונסוליה הפלסטינית משולה, רבותיי, לסוס טרויאני.

ניר ברקת: ממש כמו בטרויה, מנסים באחיזת עיניים ועם חיוך להכניס ללב העיר ירושלים סוס טרויאני, שיפרק אותנו מבפנים, והדבר הזה יתפוצץ לנו בפנים.

ניר ברקת: אם יש, לכן, דבר אחד שאסור לנו בשום פנים ואופן להסכים לו, זה לגרום לסדק, ולו קטן, במשמעותה, בחשיבותה, בקדושתה ובאחדותה של ירושלים.

ניר ברקת: אם חלילה נאפשר להוציא לפועל את המהלך הזה של הקמת הקונסוליה הפלסטינית בירושלים, אני חושש ששם ייזרעו הזרעים, הזרעים הראשונים לחורבן בית שלישי.

ניר ברקת: חבריי וחברותיי, אני עומד פה נרגש מעל דוכן כנסת ישראל, לא כחבר אופוזיציה; אני עומד פה כיהודי שחרד לאחדותה של ירושלים, בירת ישראל הנצחית ועתידו של העם היהודי.

ניר ברקת: גם משיחות שקיימתי כאן

ניר ברקת: עם כמה חברים מהקואליציה אני יודע שאתם מבינים היטב עד כמה הצעת החוק ששמתי, שהנחתי כאן בפני הכנסת, שבאה למנוע פתיחת נציגות דיפלומטית זרה שתשרת מדינת אויב, היא מעל למחלוקת פוליטית.

ניר ברקת: אני קורא לכם להניח בצד את האגו, את משחקי הקואליציה והאופוזיציה ואת הטעויות מן העבר ולהצביע בעד ירושלים ולמען הדורות הבאים.

מיקי לוי: לסיכום.

ניר ברקת: מייד.

ניר ברקת: ובזאת נאמר יחד לכל ממשלה שתקום ולכל מי שיעמוד בראשה: של נעליך לפני שתחשוב לדון על חלוקת ירושלים, כי ירושלים השלמה אינה ניתנת לחלוקה והיא-היא בירת מדינת ישראל והעם היהודי לנצח נצחים.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: חבר הכנסת דיכטר, בבקשה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, השרים, ראש המשלה לשעבר יושב-ראש האופוזיציה, חבריי חברי הכנסת, כשאני מסתכל על התנהלות הממשלה בחודשים האחרונים אל מול הרשות הפלסטינית, בכל מה שקשור לכספי טרור, שישראל מקזזת על פי חוק שכאן בכנסת התקבל לפני שלוש שנים, אין לי אלא לחשוב במונחים של החד-גדיא מההגדה של פסח: ואתא רשותא פלסטינית, דמשלמת 1.3 מיליארדא למחבלימוס, דמקוזזת 600 מיליונוס על פי חוקא של כנסת.

אבי דיכטר: דמקבלת הלוואתוס – 500 מיליונוס משר הביטחון גנצוס, דמקפיא צו של בנטוס, לתפוס כספי טרוריסטוס בבנקים, כדי לעזור לפלסטינוס להתגברוס על גירעון שנתי של 1.25 מיליארד דולרוס, ששליש מהגירעון זה בגלל משכורותוס למחבלימוס.

אבי דיכטר: ואתא ממשלותא, הפכתם חוקא לצחוקא.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, הרשות הפלסטינית משלמת מדי שנה 1.3 מיליארד שקל משכורות למחבלים.

אבי דיכטר: קהילת המודיעין יודעת, ברמה של ראיות, להצביע על 600 מיליון.

אבי דיכטר: ולכן זה הסכום שהקבינט מאשר ומנחה את משרד האוצר לקזז מכספי הסילוקין שישראל גובה עבור הרשות הפלסטינית מדי שנה.

אבי דיכטר: שר הביטחון גנץ מעניק באוגוסט האחרון הלוואה או מענק לרשות הפלסטינית בגובה של חצי מיליארד שקל.

אבי דיכטר: וכאן נשאלת השאלה למי אנחנו צריכים להאמין.

אבי דיכטר: הרשות הפלסטינית, בדוח הרשמי שלהם באנגלית, בדוח התקציבי שהם מפרסמים כדי ליהנות מכספים בין-לאומיים, הם אומרים – אגב, זה פורסם חודש אחרי ביקורו של שר הביטחון גנץ ברמאללה עם אבו מאזן – הם אומרים שישראל העבירה לרשות 400 מיליון שקל, כספים שישראל חייבת לה.

אבי דיכטר: להבהיר את הנקודה, הם מבינים – אופיר, לא תדע אחר כך – הם מבינים, הרשות הפלסטינית מבינה שהכספים שישראל מקזזת על פי חוק אלה כספים שישראל חייבת לרשות הפלסטינית.

אבי דיכטר: מזכיר לכם, הקיזוז הוא בגלל תשלום משכורות למחבלים.

אבי דיכטר: ועוד 100 מיליון שקל ישראל נותנת לה כמקדמה על חשבון המיסים העתידיים.

אבי דיכטר: דוברות צה"ל, ליתר דיוק מתאם פעולות בשטחים, אומרת שכל 500 המיליון הם בעצם סכום שנלקח מגבייה עתידית.

אבי דיכטר: מה שאומר שאם זו הלוואה, אז אנחנו צריכים להבין מאיפה הם משלמים את ההלוואה הזו – ממשלם המיסים, כי זו גבייה עתידית.

אבי דיכטר: ואם זו לקיחה מהכספים שהוקפאו, אז דעו לכם ש-30% מהכספים שהוקפאו על פי חוק קיזוז משכורות מחבלים, 30% מזה הוחזר לרשות הפלסטינית בג'סטה של שר הביטחון באוגוסט האחרון.

אבי דיכטר: אני אומר לכם, אתם פשוט ממשלה עבריינית.

אבי דיכטר: לא מקיימים את החוק שהכנסת הזו קיבלה ברוב של 87 חברי כנסת.

אבי דיכטר: שר הביטחון בפברואר, ראש הממשלה דהיום בנט, הוציא צו שמאפשר לתפוס כספי טרור דרך הבנקים הפלסטיניים.

אבי דיכטר: מה עשו הבנקים?

אבי דיכטר: מייד ביקשו מהרשות הפלסטינית להפסיק לשלם דרכם, דרך הבנקים, משכורות למחבלים.

אבי דיכטר: בא שר הביטחון הנוכחי, גנץ, והוציא ההנחיה להקפיא את הצו.

אבי דיכטר: על ידי הקפאת הצו הוא בעצם מאפשר לבנקים ברשות הפלסטינית להמשיך לשלם משכורות למחבלים שיושבים בבתי הכלא בישראל או בבתי הקברות של הפלסטינים, קרי למשפחות שלהם.

אבי דיכטר: אני מזכיר לכם, מדובר ב-1.3 מיליארד שקל על פי ההבנה המודיעינית של מדינת ישראל, והאמינו לי, ההבנה הזו היא הבנה הכי קרובה לראיות.

אבי דיכטר: ואני מקווה שעם הזמן נצליח גם לקזז את מלוא הסכום מהרשות הפלסטינית.

אבי דיכטר: אבל כשאתה מקפיא את הצו של שר הביטחון הקודם, שבמקרה הוא גם ראש הממשלה הנוכחי, אתה שואל את עצמך: מה קורה פה?

אבי דיכטר: אתם פשוט ממשלה מבולבלת.

אבי דיכטר: הגירעון התקציבי של הרשות הפלסטינית הוא 1.25 מיליארד דולר – של שנת 2021, זה הצפי של הגירעון שלהם.

אבי דיכטר: 1.25 מיליארד דולר.

אבי דיכטר: שליש מהגירעון הזה נגרם מדוע?

אבי דיכטר: נגרם כתוצאה מתשלום משכורות למחבלים – או בכלא אצלנו או בקבר אצלם.

אבי דיכטר: זאת אומרת, אנחנו מול הרשות הפלסטינית עוזרים להם במענק, בהלוואות גישור או בכל מיני פטנטים אחרים, לממן טרוריסטים בבתי הכלא בישראל.

אבי דיכטר: האמינו לי שאם זה לא היה נתון קשיח, ברור, מובנה, אמיתי, היינו חושבים שאנחנו באיזושהי סדרה קומית.

אבי דיכטר: זו המציאות.

אבי דיכטר: ואני אומר לכם, ממשלת ישראל, אתם בסוגיה הזו לא תוכלו להסתכל לציבור בעיניים, שלא לומר לציבור נפגעי הטרור, שלצערי, הוא לא קטן במדינת ישראל.

אבי דיכטר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת יום טוב כלפון.

קריאה: לא.

קריאה: יואב בן צור.

מיקי לוי: אה, נכון.

מיקי לוי: דילגתי עליך.

מיקי לוי: בבקשה.

יואב בן צור: אדוני יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, יושב-ראש האופוזיציה, ראש הממשלה, אני רוצה לפתוח את דבריי בדברי חיזוק לידידי ואהובי, יושב-ראש תנועת ש"ס, הרב אריה דרעי, שלאחר עינוי דין מתמשך של יותר משש שנים, חתם בלית ברירה על הסדר טיעון כזה שיקנה לו ודאות אישית מסוימת של שקט.

יואב בן צור: איני מצליח לדמיין את אשר הוא עובר ונאלץ לעבור.

יואב בן צור: מה שכן ברור לי – כי לא היה פה מקום להעמיד אותו לדין, כי לאחר שנים של חקירות בעלויות נכבדות הולידו בקושי את העכברון הזה, כפי שכינה את התוצאה היועץ המשפטי לממשלה.

יואב בן צור: היה ראוי לו המקרה לו היה מסתיים בכופר כספי כמקובל בכל מקרה אחר.

יואב בן צור: אבל מה שלא יעשו למי שנמצא בצד אחד של המפה לא עושים למי שנמצא בצד השני של המפה.

יואב בן צור: ואל תגידו לי שאתם חושבים אחרת.

יואב בן צור: ברור בהחלט למה דווקא נעשה לו הדבר הזה, ודי לחכימא.

יואב בן צור: אני מצר על כך, כי עדיין המדינה פועלת ממניעים פסולים.

יואב בן צור: היה לנו להמשיך להיאבק על כך, אבל רק בשביל הוראתו, איננו פועלים בכך.

יואב בן צור: אבל את העוול שנעשה צריך לומר בקול ברור.

יואב בן צור: סיפרו לי שיש בעולם תוכנית בידור שנקראת "האח הגדול", שזה מעין ניסוי חברתי המבוצע באנשים שנכנסים מרצונם לבית אחד ועליהם מופעלים לחצים פסיכולוגיים שונים, ובהתאם לדעת הקהל, כך האנשים פועלים.

יואב בן צור: רבותיי, הניסוי הזה מתרחש בימים אלו עם המוני שחקנים – אזרחי ישראל שנקלעו למציאות זו בעל כורחם.

יואב בן צור: בחצי השנה האחרונה חברה לה הממשלה הרעה הזאת, שמבצעת ניסויים חברתיים, כלכליים וביטחוניים שונים באזרחי המדינה.

יואב בן צור: קבוצה של יפי נפש בממשלה הזו, שהדבר היחיד שמאחד אותם הוא שנאת הרוב הדומם, הרצון להיות בשלטון עם אפס הבנה שלטונית, ושלא מבינים את האחריות הנגזרת מהתפקיד שלהם.

יואב בן צור: אבל הם מבינים היטב בדעת הקהל ובזוויות הצילום הנדרשות לצאת טוב בתמונה, וזה הדבר היחיד שמעניין אותם.

יואב בן צור: לא מעניינת אותם אמת.

יואב בן צור: לא מעניינים אותם יושר ומקצועיות, כי זו ממשלה רופסת שמתנהלת לפי דעת הקהל, ולא להפך.

יואב בן צור: לא מובילה מהלכים, אלא ממשלה מובלת שפועלת לפי שיקולי רייטינג למעשיהם.

יואב בן צור: הינה, קחו לדוגמה – רק בהחלטות בעניין האומיקרון, תשאלו את הציבור מי מבין מה הממשלה אמרה, ואילו הנחיות ניתנו, וכיצד צריך לפעול.

יואב בן צור: כי בבוקר מונחתת החלטה אחת, לא פעם בלי שיקול דעת או הסברים, וכעבור כמה שעות מגיעה החלטה אחרת, סותרת את דבריה ומוציאה הנחיות אחרות.

יואב בן צור: בדרך כלל, הביטול או ההנחיה השונה מגיעים לאחר הדלפה, ואז העם מתקומם עליהם ברשתות החברתיות, ואז הם מוציאים הנחיה אחרת, מרוככת, ככה שכל אחד מדבר בשפה אחת.

יואב בן צור: מגדל בבל הזה מבלבל את הציבור, שלא יודע כיצד לפעול, וזה לאורך כל הדרך, כי זאת ממשלה מזגזגת, שמטילה גזרות כלכליות על הציבור השכם והערב, אבל עוטפת את זה במילים יפות, בשביל לא לקחת אחריות כלפי הציבור הישראלי, שאותו הם לקחו בשבי בניסיונות שלהם.

יואב בן צור: מדינה שבה שר האוצר הוא מכחיש קורונה וקורא לה שפעת, שר אוצר אטום, שעושה הכול בשביל לא לתת פיצויים לעסקים ולשאת בעול הנדרש מהם כממשלה מול הציבור כמו שעשתה הממשלה הקודמת, ששפכה מעל 150 מיליארד ש"ח על הציבור, להמשיך להניע את הקטר הכלכלי ולמנוע את הקריסה של עסקים קטנים ובינוניים.

יואב בן צור: כי הממשלה הזאת, לא אכפת לה מהמתים, לא אכפת לה מהכלכלה הקשה, זו שכל אזרח מרגיש בכיסו, ביוקר המחיה העולה ומטפס בימים אלו.

יואב בן צור: זה פשוט לא מעניין אותם.

יואב בן צור: אני מבקש להזכיר לחברי הקואליציה, ומציע להם אולי ללמוד מחבר הכנסת ארבל ולהתנצל על מעשיהם.

יואב בן צור: כי בסוף, כשאדם מתבונן בפני משפחתו, הוא צריך הצדקה למעשים שבשמם הוא פועל.

יואב בן צור: אני שואל את בנט, שקד, סילמן, אורבך – איך אתם לא מתפטרים?

יואב בן צור: הרי הבסיס שלכם, כל הערכים שעליהם חונכתם, איך אתם מעיזים לפעול כנגד הציבור היקר הזה ששלח אתכם, ולפנות את חומש לאחר הפיגוע הקשה שהיה שם?

יואב בן צור: הרי כל הממשלות עד כה פעלו אחרת מכם.

יואב בן צור: אז מה, אתם מכילים את הטרור?

יואב בן צור: הרי הרפיסות שלכם כלפי אויבינו היא פרס לטרור.

יואב בן צור: אתם השתגעתם?

יואב בן צור: כבר חברתם לתומכי טרור?

יואב בן צור: אין לכם גבולות כלל.

יואב בן צור: בושו לכם.

יואב בן צור: וההיסטוריה והעם הם אלו שישפטו אתכם.

יואב בן צור: אנו נמשיך לזעוק את זעקת העם נגדכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כלפון, בבקשה.

מיקי לוי: ארבע דקות, בבקשה.

יום טוב חי כלפון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, באתי לדבר כאן על צביעות - -

דוד אמסלם: אתה?

יום טוב חי כלפון: - - כי אין מילה אחרת - -

דוד אמסלם: אתה בטוח?

דוד אמסלם: אתה?

יום טוב חי כלפון: - - כי אין מילה אחרת שיכולה להגדיר טוב יותר - -

דוד אמסלם: שמעתי אותך בטלוויזיה אתמול, שאתה היית בחומש.

יום טוב חי כלפון: - - להגדיר טוב יותר את האופוזיציה, וגם אותך, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: דוקטור, אתמול ראינו אותך בטלוויזיה.

יום טוב חי כלפון: אני שומע - - -

דוד אמסלם: חשבתי שתישאר בבית איזה שבועיים.

יום טוב חי כלפון: אני שומע - -

דוד אמסלם: לפחות שבועיים לא תצא מהבושה.

יום טוב חי כלפון: - - אנשי ליכוד, או שהם לוקחים קרדיט על הקונסוליה בירושלים, עכשיו זה בזכות האופוזיציה כמובן, לא בזכות ראש ממשלת ישראל.

דוד אמסלם: ג'וב טוב, תספר לנו על חומש.

דוד אמסלם: אתמול ראינו אותך בטלוויזיה.

יום טוב חי כלפון: זה הדבר הקטן מבחינת הצביעות.

דוד אמסלם: דוקטור - - -

יום טוב חי כלפון: הצביעות הכי גדולה, חבר הכנסת אמסלם, זה לראות אנשי ליכוד מצייצים על חומש.

דוד אמסלם: הגענו.

יום טוב חי כלפון: מצייצים על חומש.

דוד אמסלם: אתה היית שם.

קרן ברק: אתה לא מתבייש?

יום טוב חי כלפון: חברים - - -

קרן ברק: הלכנו לשם - - -

דוד אמסלם: הצטלמת, ג'וב טוב.

יום טוב חי כלפון: היישוב חומש - - -

דוד אמסלם: ג'וב טוב, תראה לאיזו רצפה הגעת.

יום טוב חי כלפון: היישוב חומש פונה ב-2005, במעשה רשעות של הליכוד.

קרן ברק: אנחנו לא עשינו את זה, אתה היית בחומש יום לפני כן.

יום טוב חי כלפון: הוא עשה את זה.

יום טוב חי כלפון: הוא.

יום טוב חי כלפון: הוא.

יום טוב חי כלפון: הבוס שלך.

קרן ברק: - - -

דוד אמסלם: הוא לא עשה את זה.

דוד אמסלם: אני מזכיר לך, זה היה שרון.

קרן ברק: - - - זה אותו בן אדם.

יום טוב חי כלפון: היישוב חומש פונה - -

דוד אמסלם: אני מזכיר לך שמי שעשה את ההתנקות זה שרון.

יום טוב חי כלפון: - - בתוכנית ההתנתקות - -

דוד אמסלם: הגירוש זה שרון.

יום טוב חי כלפון: - - של מפלגת הליכוד.

דוד אמסלם: אתה משקר.

קרן ברק: אתה היית יום לפני.

יום טוב חי כלפון: מהאנשים שהיו חברי כנסת אז והצביעו בעד - -

קרן ברק: יום לפני.

קרן ברק: יום לפני - - -

יום טוב חי כלפון: - - הפינוי של חומש, יש כאלה שעד היום - -

דוד אמסלם: 15, דרך אגב.

דוד אמסלם: אנחנו הרסנו?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, חברת הכנסת ברק, תודה.

יום טוב חי כלפון: - - כנראה שיש להם שרידות ארוכה בכנסת.

יום טוב חי כלפון: יש כאלה שעד היום יושבים כאן - -

דוד אמסלם: הבן אדם מדבר שטויות.

יום טוב חי כלפון: - - וכן, זה אתה, אדוני ראש האופוזיציה בנימין נתניהו.

יום טוב חי כלפון: אתה ישבת כאן - - -

דוד אמסלם: אני רואה אותו ומת מצחוק.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, די.

מיקי לוי: מספיק להפריע.

יום טוב חי כלפון: אתה ישבת כאן לפני 16 שנים, והצבעת בעד - -

קרן ברק: הוא לא ישב כאן לפני 16 שנים.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק.

יום טוב חי כלפון: - - הפינוי של חומש.

יום טוב חי כלפון: אבל אני, כאיש יהודי מאמין, גם מאמין בחזרה בתשובה.

יום טוב חי כלפון: אז אחרי המעשה הנפשע הזה שלך, מר נתניהו, ושל הליכוד, אתה אז היית רק שר האוצר ורק מס' 2 של הממשלה, לא מישהו בעל השפעה יתרה בממשלה הזאת.

יום טוב חי כלפון: רק מס' 2 ושר האוצר דאז, זה שחתם על הצ'קים לבולדוזרים שהרסו את גוש קטיף ואת חומש.

יום טוב חי כלפון: אבל - - -

דוד אמסלם: כלפון, דבר תכלס.

יום טוב חי כלפון: אבל - - -

דוד אמסלם: אתה היית בחומש, בושה וחרפה.

יום טוב חי כלפון: אבל יש זכות, חבר הכנסת אבוטבול יסכים איתי - -

דוד אמסלם: אמרת להם, באו הרבנים - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אתה לא מאפשר לו - - -

יום טוב חי כלפון: - - היכן שבעלי תשובה עומדים, אתה מכיר את ההמשך.

דוד אמסלם: - - אנחנו בישיבה, אנחנו נתמוך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תפסיק להפריע.

יום טוב חי כלפון: הבעיה.

יום טוב חי כלפון: הבעיה שגם מחר - - -

דוד אמסלם: הינה, הבוס שלך.

דוד אמסלם: הינה הוא יושב שם, הלך לחומש, הוא אמר: אנחנו רוצים לחזק.

דוד אמסלם: חוצפה.

דוד אמסלם: צבוע.

יום טוב חי כלפון: גם לאחר שחזרת לשלטון, מר נתניהו, 12 שנים תמימות - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, קריאה ראשונה.

יום טוב חי כלפון: - - אתה לא תיקנת את מעשה הפשע למעשה של חומש.

דוד אמסלם: מקושש קולות בשקר מבוקר עד לילה.

יום טוב חי כלפון: 12 שנים.

יום טוב חי כלפון: גם עם קואליציית ימין על מלא - - -

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

יום טוב חי כלפון: גם עם קואליציית ימין על מלא לא עשית את זה.

יום טוב חי כלפון: לא עשית את זה.

דוד אמסלם: ג'וב טוב לנורבגי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם.

יום טוב חי כלפון: אתם באים בטענות ומדברים על פשע?

דוד אמסלם: אתם מקוששים קולות בשקר, אתה ובנט שיושב שם - -

יום טוב חי כלפון: חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: - - שעשה לנו טובה שבא היום.

יום טוב חי כלפון: חבר הכנסת אמסלם, אתה - - -

דוד אמסלם: ראיתי אותך ליד הרבנים, התביישתי שיש לך כיפה.

יום טוב חי כלפון: אתה לא מעז - - -

דוד אמסלם: התביישתי.

יום טוב חי כלפון: אתה לא מעז - - -

דוד אמסלם: הרי אתה סתם דמגוג בגרוש.

דוד אמסלם: איך יצאת מהבית?

יום טוב חי כלפון: אתה מדבר?

יום טוב חי כלפון: אתה מדבר?

יום טוב חי כלפון: אתה מדבר?

דוד אמסלם: איך יצאת מהבית?

יום טוב חי כלפון: אתה לא רוצה לתת לי לדבר, כי אתה יודע שאני אומר את האמת, ואת האמת בלבד.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, רק שנייה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כלפון, עוד רגע.

דוד אמסלם: אין לך אלוהים.

דוד אמסלם: ישבת שם.

דוד אמסלם: שמענו אותך באוזניים.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

יום טוב חי כלפון: אדוני היושב-ראש, רציתי לדבר על צביעות - - -

דוד אמסלם: אין לו אלוהים, זה.

דוד אמסלם: אין לו כלום.

מיקי לוי: אתה לא מפסיק להפריע.

דוד אמסלם: - - - תשמע, אני לא מאמין למה שאני שומע.

דוד אמסלם: הצבועים מתביישים מהבן אדם הזה וזה.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תודה.

יום טוב חי כלפון: הוא לא רוצה לתת לי לדבר, כי האמת שאני אומר קצת מפריעה לו.

דוד אמסלם: מה לדבר?

דוד אמסלם: אתה דיברת.

יום טוב חי כלפון: זה מפריע לך.

דוד אמסלם: בערוץ 12 אתה דיברת.

יום טוב חי כלפון: אז כן, הצביעות של אנשי ליכוד שהרסו - - -

דוד אמסלם: עם ישראל, שמע אותך.

דוד אמסלם: שמע את השקרים שלך.

יום טוב חי כלפון: שהרסו את גוש קטיף ואת חומש, אין לכם זכות לדבר בכלל - -

דוד אמסלם: בן אדם משקר בטלוויזיה, ליד הרבנים, נוסע לחומש, הוא ונפתלי בנט.

יום טוב חי כלפון: - - ודאי לא כשעומד עד היום בראש הליכוד מי שבפועל עשה את זה, ומעולם לא תיקן.

יום טוב חי כלפון: אבל הצביעות לא נעצרת כאן.

יום טוב חי כלפון: אני חייב להגיד, אדוני היושב-ראש, עם העמדות האידיאולוגיות שלי גם לי לא תמיד נוח בקואליציה הזאת.

דוד אמסלם: לאיזה תחתית ביוב אתה יכול להגיע?

דוד אמסלם: לאיזה תחתית ביב אתה יכול להגיע?

יום טוב חי כלפון: אבל כשאני רואה מה שקורה פה, כל דבר - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

יום טוב חי כלפון: כל דבר הוא עניין של אמות מידה.

דוד אמסלם: אני ציפיתי שהוא יפיל את הממשלה על זה.

יום טוב חי כלפון: אתה לא רוצה לתת לדבר?

בנימין נתניהו: דודי, הוא עם רע"מ, השותפים שלו.

יום טוב חי כלפון: כל דבר זה עניין של אמות מידה.

דוד אמסלם: אתה ורע"מ, מנסור עבאס - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם.

יום טוב חי כלפון: אתה מחייך, אדוני ראש האופוזיציה נתניהו, אני - - -

דוד אמסלם: עכשיו תיתנו להם, תיתנו להם, דרך אגב - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, קריאה שנייה.

מיקי לוי: בבקשה.

יום טוב חי כלפון: אני מעדיף, אדון נתניהו, אני מעדיף להיות בממשלה שמכפילה את אוכלוסיית - -

דוד אמסלם: מישהו שואל אותך?

דוד אמסלם: אתה מעדיף ג'וב טוב, לקבל ג'וב טוב.

דוד אמסלם: אתה מעדיף לקבל ג'וב.

קרן ברק: - - -

יום טוב חי כלפון: - - את אוכלוסיית הגולן, מאשר להיות עם ראש ממשלה שהציע לבשאר אסד ב-2010 - -

קרן ברק: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, תפסיקי להפריע.

יום טוב חי כלפון: - - שהציע לבשאר אסד ב-2010 את כל רמת הגולן.

יום טוב חי כלפון: הרי הדברים פורסמו.

יום טוב חי כלפון: נתניהו כראש ממשלה הציע לסגת מהגולן.

דוד אמסלם: כמה שטויות אתה יכול לדבר ב-30 שניות?

יום טוב חי כלפון: אז אני בממשלה לא מושלמת - -

דוד אמסלם: ג'וב טוב.

יום טוב חי כלפון: - - אבל לפחות שבונה ברמת הגולן - -

דוד אמסלם: קיבלת ג'וב.

יום טוב חי כלפון: - - שמכפילה את האוכלוסייה היהודית שם, כולל בתמיכת כמעט כל מפלגות הבית הזה - -

דוד אמסלם: מחקת את כל הערכים שלא היו לך.

דוד אמסלם: ג'וב טוב.

יום טוב חי כלפון: - - וזה דבר מבורך.

דוד אמסלם: אתה קיבלת ג'וב.

יום טוב חי כלפון: אתה תמשיך לצעוק, אמסלם, ואני אמשיך להגיד את האמת.

דוד אמסלם: ג'וב טוב.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: הרי אתה יודע שבכנסת הבאה אפילו במשקפת - - -

יום טוב חי כלפון: אתה משתמש בכינויים, בדברי גנאי, ואתה רק מבזה את עצמך - -

דוד אמסלם: לך בחוץ, לך לבית הכנסת שלך.

יום טוב חי כלפון: - - מבזה את המפלגה שלך, מבזה את המחנה שלך.

קרן ברק: הבוחרים שלך - - -

דוד אמסלם: ג'וב טוב.

דוד אמסלם: עם ישראל בוכה בחוץ.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, מספיק.

מיקי לוי: קריאה ראשונה.

יום טוב חי כלפון: מה שקורה פה, הסגנון שלך.

יום טוב חי כלפון: הסגנון שלך, אמסלם - -

דוד אמסלם: חשבתי שנרשמת כבר לישיבה.

יום טוב חי כלפון: - - גם משפיע על מה שקורה בחוץ.

יום טוב חי כלפון: מה שקרה היום לחבר הכנסת בני בגין זה אנשי אמסלם שהיו שם.

דוד אמסלם: חשבתי שנרשמת לישיבה.

יום טוב חי כלפון: מה שקרה היום לבני בגין - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כלפון, תודה.

יום טוב חי כלפון: לבני בגין.

יום טוב חי כלפון: להגיד על בני בגין, זקן חברי הכנסת, בוגד – זה אנשי אמסלם.

דוד אמסלם: אתה מבייש את הילדים שלך, אתה מבייש את ההורים שלך.

יום טוב חי כלפון: זה הסגנון שלך, שמחלחל לחברה הישראלית.

יום טוב חי כלפון: ובעזרת השם, בעזרת השם נקווה שהסגנון הזה - -

דוד אמסלם: אתה מדבר על הסגנון שלי.

דוד אמסלם: אתה נוכל בדיוק כמו הבוס שלך, נוכל ושקרן.

יום טוב חי כלפון: - - ההשפעה שלו תהיה מוגבלת, ואנחנו נמשיך להגיד את האמת - -

מיקי לוי: תודה רבה.

יום טוב חי כלפון: - - ולא ניתן לצביעות שלכם להמשיך ככה.

דוד אמסלם: אתה שקרן ונוכל כמו בנט.

יום טוב חי כלפון: - - אני אמשיך להגיד את האמת.

יום טוב חי כלפון: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת כלפון.

מיקי לוי: צר לי על ההפרעות.

משה ארבל: היית בחומש?

דוד אמסלם: ג'וב טוב כלפון.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

קרן ברק: - - -

דוד אמסלם: לך תקרא קצת חומש כשאתה בחומש, חשבתי נרשמת לישיבה.

משה אבוטבול: יום טוב - - -

דוד אמסלם: הינה, לוחצים לך את הידיים.

דוד אמסלם: כל השמאלנים לוחצים לך את הידיים.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, די.

מיקי לוי: מספיק.

יום טוב חי כלפון: הם יהודים.

יום טוב חי כלפון: אמסלם, הם יהודים.

מיקי לוי: חבר הכנסת כלפון.

דוד אמסלם: הם הרסו את חומש.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כלפון, שב, בבקשה.

דוד אמסלם: גם כסיף יהודי.

דוד אמסלם: גם כסיף יהודי.

קריאות: - - -

קרן ברק: כלפון, אתה שמאלן - - -

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק.

דוד אמסלם: תגיד שאתה שמאלן לפני הבחירות, לא אחרי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: די.

משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש, הוא קרא לי באמצע הנאום.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, שב, בבקשה.

משה אבוטבול: הוא קרא לי באמצע נאום.

משה אבוטבול: צחקתי באמצע, ראיתי את הסרטון שלך בחומש.

משה אבוטבול: אמרתי, איזה יופי, אתה גם פה וגם שם.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, נראה לי שאני לא קיים בשבילך.

מיקי לוי: קריאה ראשונה.

משה אבוטבול: לא.

משה אבוטבול: בסדר.

משה אבוטבול: רק שלא יקרא לי באמצע הנאום.

משה אבוטבול: אני הייתי עסוק בסרטון שלך בחומש.

קריאות: - - -

משה אבוטבול: מה עם הודעה אישית?

שלמה קרעי: מה לא עשית בשביל הג'וב.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, מכובדי ראש הממשלה, מכובדי ראש האופוזיציה, חבריי חברי הכנסת, ראשית, אדוני ראש הממשלה, אני רוצה לשלוח לבתך רפואה שלמה, שתעבור את זה בקלות.

אורי מקלב: לא שמעתי שאיחלו לך את זה פה, ואני ודאי אעשה את זה שוב, אם מישהו עשה את זה.

אורי מקלב: אני רוצה לאחל לך בידוד קל.

אורי מקלב: כפי שאמרת במסיבת עיתונאים, זה מאוד מאוד מידבק.

אורי מקלב: הפעם, אמרת, זה נגיף מסוכן.

אורי מקלב: אז זה לא קל, לא לעגל פינות.

אורי מקלב: צריך לשמש דוגמה אישית, אדוני ראש הממשלה.

אורי מקלב: אני מניח שכן הספקת, אבל אם לא הספקת, מעיסוקים דחופים, השבת התחלנו את חומש שמות עם פרשת שמות.

אורי מקלב: שם לראשונה צריך לבחור מנהיג לישראל, מי שינהיג את העם היהודי ויוציא אותם מהקשיים.

אורי מקלב: התורה אומרת לנו איזה כישורים, מה המנהיג צריך להיות כדי שהוא יוכל להנהיג, איזה טבע צריך להיות לו.

אורי מקלב: קודם כול, אני אתחיל עם מה שלא.

אורי מקלב: היא אומרת, דבר ראשון, לא צריך כושר רטורי, הוא יכול להיות כבד פה.

אורי מקלב: גם מסיבת עיתונאים לא מוצלחת עדיין לא שוללת את הזכות להיות מנהיג.

אורי מקלב: אבל דברים אחרים – אומרים לנו באמת דברים מיוחדים.

אורי מקלב: קודם כול, הדוגמה האישית: "וירא בסבלתם".

אורי מקלב: הוא הרגיש את העול, נשא בעול עם עמו.

אורי מקלב: הוא עבד איתם ביחד בעבודה הכי קשה שהייתה, בטיט.

אורי מקלב: ענווה: "והאיש משה ענו".

אורי מקלב: אמינות: "כי עבד נאמן קראת לו", "בכל ביתי נאמן", נאמן בכל ביתי.

אורי מקלב: והצעד הכי חשוב, הצעד המכריע, האופי והטבע שהכי הכריע בעניין הזה זו הייתה רחמנות.

אורי מקלב: כשהוא ראה את השה רצה לשתות מים – התנצל בפניה, ונשא אותה על הידיים בחזרה לעדר.

אורי מקלב: אמר הקדוש ברוך הוא: זה ראוי שיהיה מנהיג.

אורי מקלב: והדבר החשוב והמרכזי ביותר: הוא נלחם, והיה אכפת לו, עם אחריות, על שמירה על הזהות של העם היהודי, שלא ייטמעו בתוך מצרים.

אורי מקלב: ואני שואל אותך, אדוני ראש הממשלה, אם אתה, בממשלה שלך, מרגיש שהם עומדים בתבחינים האלה, אם עומדים בקריטריונים.

אורי מקלב: נתחיל בדבר הזה, "וירא בסבלתם".

אורי מקלב: שר אוצר שבא ואומר: תחליפו מקצוע.

אורי מקלב: לא רק שהוא לא מזדהה איתן, אלא הוא מכביד את העבודה על נשים שרוצות לעבוד, ומכריח אותן לעזוב את העבודה, עם חוקים קשים ומרים ואכזריים, ומשליך את ילדיהן לגלים ולים העוני.

אורי מקלב: זה נקרא "וירא בסבלתם"?

אורי מקלב: זאת מנהיגות שהיא רחמנית?

אורי מקלב: דוגמה אישית, אדוני ראש הממשלה.

אורי מקלב: האם הדוגמה השלילית על נסיעת משפחתך – וזה עוד לא הכול, השרים מכחישי הקורונה שנמצאים אצלך בממשלה, הרפיסות שהם משדרים, שר אוצר שמגיע במיוחד לקבינט קורונה כדי לא לקבל הגבלות כאלה ואחרות, שר אוצר, ועוד שרים, ושר חוץ, שמתחמקים מלשאת באחריות, ומתחמקים בקבינט הקורונה, לא רוצים – מה זה משדר לעם?

אורי מקלב: הדוגמה האישית הזאת מאוד משפיעה.

אורי מקלב: היא משפיעה על חוסר האמון של הציבור, לא בכדי הציבור לא מתחסן, לא בכדי הורים לא מחסנים את הילדים שלהם.

אורי מקלב: לא מעט אנשים שהתחסנו בפעם שנייה, מסרבים להתחסן.

אורי מקלב: הרבה, אחוזים גבוהים מאוד בעניין הזה.

אורי מקלב: ענווה – קשה לי לדבר על ענווה, אבל ענווה היא ממש לא השטח החזק של הממשלה הזאת:

אורי מקלב: אנחנו נמגר – אני אמגר, אני אנצח, בלי לשכה, בלי תפקידים, והצהרות כאלה, וספרים – ממש לא, החלק הזה.

אורי מקלב: כדאי, ענווה זה דבר חשוב מאוד.

אורי מקלב: והדבר החשוב זאת זהות יהודית, שורשית ומסורת.

אורי מקלב: האם פתיחת שערי היהדות לחצי מיליון אנשים שלא מעוניינים להיות יהודים, מעוניינים לקבל את הזכויות – לא מעוניינים; הם חוגגים היום, ומחרתיים את הסילבסטר.

אורי מקלב: הם אומרים שהם לא עשו את זה עד עכשיו, מפני שהם לא רוצים, לא מעוניינים.

אורי מקלב: הם לא מעוניינים בהגבלות שיש.

אורי מקלב: זה מה שהם רוצים.

אורי מקלב: זה נקרא החוסן של העם, החוזק של העם?

אורי מקלב: זה מה שנותן את הדברים המרכזיים שאנחנו צריכים?

מיקי לוי: משפט לסיכום, בבקשה.

אורי מקלב: והאם הנושא של כשרות, סטנדרטים של כשרות, שכול אחד יכול לתת תעודה בלי שעומדים מאחורי זה דברים שאנשים מקפידים עליהם, רוצים להחמיר - - -

מיקי לוי: תודה.

אורי מקלב: אני מסיים, אדוני.

אורי מקלב: אדוני ראש הממשלה, אין משילות וזה מדאיג.

אורי מקלב: אין לכם את הזכות המעשית והערכית, כשאתם בעצמכם חופרים בעצמכם, לא רואים.

אורי מקלב: והדבר האחרון, אדוני, התנצלות.

אורי מקלב: משה רבנו התנצל בפני השה.

אורי מקלב: אני רוצה להזכיר, ואני אזכיר לך את זה שוב ושוב: אתה שלחת את המשטרה לחקור את אלה שהגיעו מאומן.

אורי מקלב: מאות איש עברו חקירות והשפלות והגבלות.

אורי מקלב: מבקר המדינה לפני שבוע הוציא דוח.

אורי מקלב: הוא טען שזו הייתה חקירת שווא.

אורי מקלב: הם לא הביאו תעודות מזויפות.

אורי מקלב: אנא, התנצל בפניהם.

אורי מקלב: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה.

מיקי לוי: בבקשה.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, כבוד יושב-ראש האופוזיציה, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, תמיד, כשמדברים על דיון של 40 חתימות לפחות מן הראוי לראות 40 אנשים שחתמו על הדיון הזה.

יבגני סובה: אבל כנראה מזמן כבר שכחנו מהדברים שקורים בבית הזה.

יבגני סובה: אם חותמים, מבקשים שראש הממשלה יהיה נוכח בדיון, למרות שבתו חולה בקורונה - -

אורי מקלב: למה הקואליציה - - -

יבגני סובה: - - וזו ההזדמנות גם לאחל החלמה מהירה - - -

מאי גולן: אתה מדבר בתור מי שאין לו פה רוב כדי - - -

יבגני סובה: אני עוד לא הצלחתי לפתוח את הפה, כבר מפריעים.

יבגני סובה: תלמדו שנייה, סך הכול, אמרתי משהו שמותר לי להגיד.

מאי גולן: - - - את ראש הממשלה ושאשא ביטון.

מאי גולן: לא, זה מצחיק מה שאתה אומר, זה לא הגיוני.

מאי גולן: אתם צריכים להביא אנשים חולים בקורונה רק בכדי שיהיה פה רוב.

מאי גולן: אין רוב.

מיקי לוי: תראו, עלו כאן כמה חברי כנסת מהצד הזה ולא צפצפו אפילו, לא הפריעו.

מאי גולן: אנחנו רעשנים.

מאי גולן: אין מה לעשות, כל אחד והמתנה שלו.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אבל במידה מסוימת – חברת הכנסת גולן, זה בסדר קריאות ביניים, אבל לא נאום ארוך.

מאי גולן: לא.

מאי גולן: לא קשור למציאות מה שהוא אומר.

יבגני סובה: רגע.

יבגני סובה: מותר לפנות לראש הממשלה?

יבגני סובה: אני רוצה לפנות.

מיקי לוי: בבקשה.

יבגני סובה: קודם כול, גם בתי הגדולה חלתה בקורונה, ואני יודע מה זה התחושה שאתה מקבל הודעה שהיא חיובית.

יבגני סובה: אז א.

יבגני סובה: זו דאגה בתור אבא.

יבגני סובה: אני באמת מאחל שהיא תחלים ושהכול יעבור בשלום.

יבגני סובה: לגבי הדיון, ולא רק לגבי הדיון הזה, אני רוצה להגיד כמה דברים.

יבגני סובה: שישה חודשים – ואדוני היושב-ראש, אתה ער לזה היטב, מה שנקרא; שישה חודשים אנחנו לא רק שלא מצליחים לנהל דיאלוג בין האופוזיציה לקואליציה, גם יש חלק - - -

דוד אמסלם: יש מצב שהעברתם את החשמל לנגב - - -

קרן ברק: לא לנגב, לבדואים.

דוד אמסלם: לבדואים - - - והחשמל מדי פעם נכבה פה?

שלמה קרעי: ווליד טאהא - - -

דוד אמסלם: ווליד טאהא - - - לחשמל?

יבגני סובה: דודי, הבדיחה שלך בטוח תיכנס עכשיו לערוץ הכנסת, בסדר?

יבגני סובה: בדיחה על החשמל, תיכנס ללופ של ערוץ הכנסת, 99.

יבגני סובה: תנו לי רגע להיות רציני.

דוד אמסלם: אפשר שאלה רצינית, אני רוצה לשאול אותך שאלה רצינית עכשיו, אפשר?

יבגני סובה: לא.

יבגני סובה: תן לי להגיד, אחר כך תשאל.

יבגני סובה: מה זה פה, דיון שאלות ותשובות?

יבגני סובה: שנייה.

יבגני סובה: אני לא במעמד שאתה שואל ואני עונה.

יבגני סובה: תן לי שנייה.

דוד אמסלם: מכבד.

יבגני סובה: ארבע דקות אני אגיד.

יבגני סובה: ואז, אם היושב-ראש יוסיף עוד דקה, אז תשאל, ואני אענה.

יבגני סובה: מה שאני רוצה להגיד הוא שהיחסים בין האופוזיציה לקואליציה – דיברו הרבה על זה.

יבגני סובה: יושב-ראש האופוזיציה פשוט מדבר, רציתי דווקא לשאול אותו, אבל בסדר.

יבגני סובה: אם היה דיון רציני, ויושב-ראש האופוזיציה היה ניגש ומתיישב ומדבר, ולא שולח אנשים מטעמו, יכול להיות שהיינו היום מסכמים על חלק מהדברים.

יבגני סובה: יש ועדות שלא פועלות.

יבגני סובה: אתם יודעים שיש ועדות בכנסת שלא פועלות.

קטי קטרין שטרית: מעניין למה.

יבגני סובה: בתוך הכנסת יש גם דברים שצריך לקדם למען כלל הציבור.

יבגני סובה: יש גם דברים שצריך לחשוב עליהם לפני הפוליטיקה.

יבגני סובה: עכשיו, אני אגיד לכם משהו - - -

קטי קטרין שטרית: מה נסגר איתך - - -

קרן ברק: גם ככה זו אנרכיה, אין רוב, סוגרים את המליאה.

יבגני סובה: תנו לי לספר לכם סיפור קצר.

שלמה קרעי: הם לא רוצים - - - לכו הביתה, בשביל מה אתם פה.

יבגני סובה: רציתי דווקא להגיד משהו, אבל אדוני מדבר - - - -

שלמה קרעי: רוצים חופש?

שלמה קרעי: חופש, הכול בסדר - - -

קרן ברק: גם ככה פותחים, סוגרים מתי שרוצים את הכנסת – אנרכיה.

יבגני סובה: טוב.

יבגני סובה: אפשר להגיד משהו?

יבגני סובה: אפשר להגיד משהו רציני?

יבגני סובה: אז, תראו, היום - - -

קרן ברק: אין רוב, סוגרים את המליאה.

קרן ברק: למה צריך רוב, נסגור את המליאה.

מאי גולן: לא.

מאי גולן: נחכה מתי שנוח לבנט.

יבגני סובה: אני מבקש שלא יפריעו לי.

יבגני סובה: אני רוצה להגיד משהו.

מאי גולן: מתי שנוח לבנט נגיע.

קרן ברק: לא.

קרן ברק: זו האחריות של היושב-ראש מתי צריך להגיע.

קרן ברק: כל פעם שלא יהיה רוב, נסגור את המליאה עד - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת, נדמה לי שעניתי לך, אבל בסדר.

מיקי לוי: זה לא חשוב.

מיקי לוי: לחזור על אותה מנטרה לא נכונה, אבל בסדר.

קרן ברק: כל פעם שלא יהיה רוב, לסגור את המליאה – אחלה שיטה.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, מספיק להפריע.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת סובה.

יבגני סובה: היום, 27 בדצמבר, לפני 13 שנה, ישראל פתחה במבצע עופרת יצוקה.

יבגני סובה: זה יום חשוב.

יבגני סובה: אנחנו צריכים לציין את זה, לזכור את זה.

יבגני סובה: זה היה אירוע מאוד חשוב.

יבגני סובה: אז חבר הכנסת בנימין נתניהו היה יושב-ראש האופוזיציה, ואני זוכר את זה היטב, הוא הגיע אחרי כמה ימים לערוץ 9.

יבגני סובה: אז הייתי מנחה בערוץ 9.

מאי גולן: ראיינת גם אותי.

מאי גולן: אז הסכמת איתי על הכול.

יבגני סובה: ראיינתי אותו.

יבגני סובה: ראיינתי את כל השרים ואת כל ראשי הממשלה.

יבגני סובה: אני לא אשכח את השאלה ששאלתי את יושב-ראש האופוזיציה דאז מר בנימין נתניהו.

יבגני סובה: היה ויכוח בתוך הליכוד אם לראש הממשלה אהוד אולמרט יש סמכות מוסרית לשלוח את חיילינו לקרב כשיש תיקים משפטיים נגד ראש הממשלה המכהן.

יבגני סובה: והיו אנשים בתוך המפלגה שלכם שאמרו שלראש הממשלה אין סמכות מוסרית לשלוח חיילינו לקרב, ואז אדוני יושב-ראש האופוזיציה הגיע לאולפן, שאלתי אותו שאלה, והוא ענה לי: בהחלט שיש סמכות לשלוח חיילים לקרב.

מאי גולן: הלוואי שהיה לך קצת מהמוסר של בנימין נתניהו.

מאי גולן: הלוואי.

יבגני סובה: ואני אמרתי: כל הכבוד.

יבגני סובה: אמרתי: כל הכבוד שיש אחווה בין הקואליציה לאופוזיציה בזמן המלחמה.

יבגני סובה: באמת.

יבגני סובה: אמרתי: כל הכבוד.

ינון אזולאי: יבגני, תעבור לעוקץ.

יבגני סובה: לא, אין שום עוקץ.

יבגני סובה: אני רוצה שנחזור לימים שכשאנחנו מתמודדים עם דברים גדולים, מעבר לקואליציה–אופוזיציה - -

קטי קטרין שטרית: - -

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, תודה.

יבגני סובה: - - שאנחנו נוכל להתעלות על עצמנו - - -

מיקי לוי: תודה.

יבגני סובה: לא, הפריעו לי.

מיקי לוי: הוספתי לך דקה.

יבגני סובה: תן לי עוד חצי דקה.

קטי קטרין שטרית: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, היית חסרה פה.

יבגני סובה: לכן אני רוצה לחזור לאותם ימים.

יבגני סובה: אנחנו כרגע בקרב.

קטי קטרין שטרית: - - -

יבגני סובה: אנחנו כרגע מנהלים מלחמה - -

מאי גולן: העיקר שאתה ענייני - - -

יבגני סובה: - - ובמה אתם עוסקים?

יבגני סובה: במה אתם עוסקים?

מאי גולן: העיקר שאתה - - -

יבגני סובה: אתה עוסק בחשמל?

יבגני סובה: במה אתה עוסק, תגיד לי?

מאי גולן: חשמל זה כלום.

מאי גולן: - - - שיתנו להם - - -

יבגני סובה: אני מקווה מאוד שאנחנו נתעלה על עצמנו ונתחיל לדבר מעל הפוליטיקה, מעל ימין ושמאל, כשאנחנו במלחמה.

דוד אמסלם: אומיקרון זה מלחמה?

יבגני סובה: כן, אומיקרון זה מלחמה.

דוד אמסלם: הבוס שלך האשים את נתניהו.

דוד אמסלם: הבוס שלך.

יבגני סובה: חבר'ה, תלמדו את ההיסטוריה של המפלגה שלכם וגם של יושב-ראש המפלגה שלכם.

דוד אמסלם: - - -

יבגני סובה: תודה רבה.

דוד אמסלם: יש לי שאלה, סובה.

דוד אמסלם: רק שנייה, יש לי שאלה אליך.

מאי גולן: אבל אם חשמל זה כלום - - -

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה.

דוד אמסלם: - - - התלונן עכשיו - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, הוא ירד מהדוכן.

מיקי לוי: מספיק.

קריאה: - - - על השאלה.

דוד אמסלם: אז אני אשאל אותך שאלה.

דוד אמסלם: אני מבולבל.

דוד אמסלם: הרי היום - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תודה.

מיקי לוי: אני אוסר עליו לענות לך.

דוד אמסלם: - - - ועיכב אותנו שלוש שעות.

דוד אמסלם: למה?

מיקי לוי: אני אוסר עליו לענות לך.

קריאה: הוא אוסר עליך.

דוד אמסלם: דרך אגב, טען שמדובר בווירוס קטלני.

מיקי לוי: תודה רבה.

דוד אמסלם: הבוס שלך אמר: שפעת.

דוד אמסלם: למי להאמין – לבוס שלך או לבנט?

דוד אמסלם: תסביר לי אתה.

דוד אמסלם: זה שפעת או קורונה?

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אתה כבר בשתי קריאות.

דוד אמסלם: תשאל אותו, שיענה לנו.

מיקי לוי: הוא לא רוצה.

מיקי לוי: הוא לא יודע את התשובה.

דוד אמסלם: אני מבולבל.

דוד אמסלם: שפעת או קורונה?

דוד אמסלם: שיענה.

מיקי לוי: זו תשובה קשה.

דוד אמסלם: הבוס שלו אמר: שפעת.

קטי קטרין שטרית: - - - לא יודע.

קטי קטרין שטרית: גם הוא מבולבל.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

מיקי לוי: מההתחלה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מר בנט, אתה שם למעלה ביציע, יש משהו שכולם סביבך כבר מבינים, ורק אתה כנראה עוד לא מצליח להבין.

בצלאל סמוטריץ': כולם מבינים: התקשורת, השמאל הקיצוני שאליו חברת, התנועה האסלאמית שאתה וחבריך עמלים עכשיו להציג כחובבי ציון, וגם אנחנו באופוזיציה כבר מבינים – כולנו מבינים מהו הדיל שביסוד ממשלת השמאל-עבאס שהקמת, ורק אתה לא קולט.

בצלאל סמוטריץ': אז אני אסביר לך, זה הדיל דה-פקטו שעליו חתמת: אתה, בנט, מקבל עבור הפרת כל הבטחות הבחירות שלך והעריקה ממחנה הימין אל השמאל עם שישה מנדטים תואר – תואר של ראש ממשלה; אתה מקבל גם סידורי עבודה לחברי הכנסת של ימינה שהלכו אחריך כמו עיוורים, ועוד מלוא חופניים נורבגים, שיאפשרו לך לדאוג לנאמנות העסקנים שמקיפים אותך עד לעשירייה השנייה.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שאתה מקבל.

בצלאל סמוטריץ': ומה השמאל מקבל?

בצלאל סמוטריץ': השמאל מקבל את הנהגת המדינה דה-פקטו; תיקי החוץ, הביטחון, ביטחון הפנים, החינוך והבריאות – הכול בידי השמאל, ולא בכדי.

בצלאל סמוטריץ': כך הם מחזיקים את ההגה ומכוונים את פעולות הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': ובהיעדר סמכות והערכה אליך כראש הממשלה, מקסימום יושב-ראש דירקטוריון הממשלה – והאמת, אולי אפילו זה לא – לוביסט – אנחנו מקבלים מדיניות שמאל רופסת ומסוכנת שמיושמת באופן מלא בכל ענייני המדינה, מביטחון וחוץ ועד חינוך וניהול – או יותר נכון חוסר ניהול – של המגפה.

בצלאל סמוטריץ': זה הדיל הגאוני שאליו הובלת: אתה רצית כיסא של ראש ממשלה וקיבלת, ועכשיו תורם של השותפים שלך לתבוע את חלקם.

בצלאל סמוטריץ': נפתלי, באמת חשבת שעם שישה מנדטים מישהו מהשותפים שלך באמת יספור אותך, יעריך אותך או יסור למרותך?

בצלאל סמוטריץ': אף אחד בממשלה שלך לא סופר אותך, ואין לך שום יכולת למשול ולנהל – לא את המגפה, לא את ביטחון המדינה, לא את הכלכלה ולא אף נושא אחר.

בצלאל סמוטריץ': הממשלה שהקמת מתנהלת בהפקרות מוחלטת מעל הראש שלך.

בצלאל סמוטריץ': יש בה מכחישי קורונה ומתנגדי חיסונים שמחבלים במאמץ הלאומי לבלימת התפשטות המגפה, ואין לך יכולת לעשות עם זה דבר.

בצלאל סמוטריץ': אתה שהכרזת שאתה יודע איך לנצח את המגפה בשישה שבועות אם רק ייתנו לך, הבאת אותנו ל-1,800 הרוגים בגל הקודם; אתה שזעקת נגד הפקרת נתב"ג לים של וריאנטים הפקרת את נתב"ג לכניסת האומיקרון, פשוט כי מנהלי הממשלה האמיתיים לא נתנו לך לפעול בזמן; אתה שזעקת כאן מעל דוכן הכנסת הזה את זעקת הנפגעים כלכלית ובנית על הגב שלהם קמפיין בחירות שלם, זורק היום את נפגעי הקורונה לכלבים בלי שום פיצוי או שיפוי, פשוט כי ליברמן לא מרשה לך לתת להם פיצוי.

בצלאל סמוטריץ': מר בנט, ממשלת הטרלול שהקמת והדיל הגאוני שרקחת לא טובים למדינת ישראל; הם רעים מאוד לעם ישראל.

מיקי לוי: משפט לסיכום.

בצלאל סמוטריץ': אבל את זה אתה יודע, וזה לא גורם לך לחשב מסלול מחדש, ולמרבה הצער, מי שמכיר אותך מקרוב לא מופתע מכך.

בצלאל סמוטריץ': אני מסיים, אדוני היושב בראש.

בצלאל סמוטריץ': אז בוא נדבר, נפתלי, על מה שבאמת חשוב לך: בוא נדבר עליך, על נפתלי בנט.

מיקי לוי: אבל לא נאום ארוך.

בצלאל סמוטריץ': נפתלי, זה לא נראה טוב.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': אני מסיים, זה ממש משפט אחרון.

בצלאל סמוטריץ': נפתלי, זה לא נראה טוב.

בצלאל סמוטריץ': זה לא מוציא אותך טוב.

בצלאל סמוטריץ': אתה הופך לקוריוז ולבדיחה מהלכת בעיני כל יושבי המשכן הזה, אופוזיציה וקואליציה כאחד.

בצלאל סמוטריץ': אין אחד בתקשורת או בציבור שבאמת מתייחס אליך כאל ראש ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': צוחקים עליך מאחורי הגב.

מיקי לוי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': בשבילך, נפתלי, לא מאוחר עדיין, תניח את המפתחות ולך לעשות לביתך.

בצלאל סמוטריץ': בשבילך, נפתלי, לך.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני יושב-ראש הכנסת, כבוד ראש הממשלה, חבריי חברי הכנסת, שלשום, אדוני ראש הממשלה, קיימת ישיבה חגיגית ברמת הגולן ואמרת שקיבלת החלטה דרמטית על השקעה של מיליארד שקל, ואתה רוצה להכפיל את כמות המתיישבים המתנחלים ברמת הגולן.

אוסאמה סעדי: אני לא מתפלא ואני לא שותף לדובר שלפניי, שדיבר על ממשלת שמאל.

אוסאמה סעדי: זו ממשלת ימין-ימין שמקיימת יותר גרוע ממה שהיה בממשלה הקודמת מבחינת ההתנחלויות, ואתה הלכת והקדשת ועשית ישיבת ממשלה חגיגית והכרזת על הקמת יישובים חדשים.

אוסאמה סעדי: אתם האגף הימני, אבל אני שואל את האגף השמאלי, חברתי ג'ידא זועבי, שתכף תעלה אחריי – לא מספיק ששר ממרצ לא השתתף, אבל שני שרים ויושב-ראש המפלגה השתתפו.

אוסאמה סעדי: ואני קראתי מה שאמרת, אני מכיר את העמדה שלך, שאמרת שזו טעות, מה שהיה.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך בערבית: זה לא ח'טא, זו ח'טיא; זה לא ייסלח, מה שעשו אתמול.

אוסאמה סעדי: אבל זה לא רק ברמת הגולן.

אוסאמה סעדי: אנחנו רואים את זה, חברי סמי אבו שחאדה, גם בירושלים המזרחית.

אוסאמה סעדי: הכותרת היא: פתיחה – פגיעה בריבונות, פתיחת קונסוליה אמריקאית בירושלים הכבושה.

אוסאמה סעדי: מה שאנחנו רואים בגדה המערבית, הבושה, עם כל הרחבת ההתנחלויות, העמקת ההתנחלויות, מתקפות אלימות של מתנחלים – ראינו את זה בשבוע האחרון נגד בורקה ונגד ביתא וקריות.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, אתם ממשלה של מחרחרי מלחמה, לא רק בחזית הסורית ומה שקורה בגולן, לא רק מול הרשות הפלסטינית – ואפרופו, מדברים על הלוואות ענק; איזה הלוואות ענק?

אוסאמה סעדי: זה כסף של העם הפלסטיני, שאתם מקזזים אותו בגלל חוק של ממשלת ישראל.

אוסאמה סעדי: גם נגד איראן, בחזית האיראנית, רק אתמול העבירו 7.6 מיליארד, העברה סודית, אף אחד לא יודע מה זה, אף אחד לא יודע מה זה.

אוסאמה סעדי: אנחנו, העמדה שלנו ברורה, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: אנחנו נגד נשק גרעיני, בעד פירוז כל המזרח התיכון, אבל כולל גם ישראל.

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

אוסאמה סעדי: לסיום, אדוני היושב-ראש, כל ההתנחלויות האלה, הן ברמת הגולן, הן בירושלים המזרחית, הן בשטחים הכבושים, הן פשע - - -

שלמה קרעי: בכל מדינת ישראל.

שלמה קרעי: בכל מדינת ישראל - - -

אוסאמה סעדי: תשמע מה שאני אומר ואל תוסיף מילה.

מיקי לוי: משפט לסיום, חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: זה התנחלויות בלתי חוקיות, הן פשע לפי החוק הבין-לאומי.

אוסאמה סעדי: ואני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, התשובה של אנשי רמת הגולן ושל ירושלים המזרחית היא (אומר בערבית: ).

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת האוזר, בבקשה.

שלמה קרעי: למה הלכת עד רמת הגולן?

שלמה קרעי: מה עם ירושלים, תל אביב, נתיבות - - -

מאי גולן: שייח' מוניס, רמת אביב - - -

אוסאמה סעדי: אתה תמשיך לדבר.

מאי גולן: עכו, חיפה.

שלמה קרעי: האוזר, את מי בחרתם השבוע?

צבי האוזר: נדבר, נבוא חשבון מה היה השבוע.

שלמה קרעי: את ראש ישיבת חומש שחררתם מהמעצר?

שלמה קרעי: או שעדיין - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, הוא עוד לא התחיל לדבר, התחלת להפריע.

שלמה קרעי: שיהיה לו מה להגיד.

מיקי לוי: בבקשה, תהיה בשקט.

צבי האוזר: תן לו להרים.

צבי האוזר: לפני שנענה לקרעי - - -

דוד אמסלם: - - -

מיקי לוי: בבקשה.

צבי האוזר: אוסאמה, יש לי כמה דברים לספר לך על רמת הגולן.

צבי האוזר: הכנתי לך חוברת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תודה.

קריאות: - - -

צבי האוזר: אסור להראות?

צבי האוזר: אני אעביר לך אחרי זה.

מיקי לוי: בבקשה, להשאיר את החוברת בצד.

צבי האוזר: הגולן הישראלי.

דוד אמסלם: - - - אחרי חופשת הלידה - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תפסיק להפריע.

צבי האוזר: חברים, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי כאן מהליכוד - - -

דוד אמסלם: תסביר לנו מתי חברת הכנסת - - - מחופשת לידה.

צבי האוזר: אני רוצה להביע מחאה.

צבי האוזר: אדוני ראש הממשלה, אני מקווה שאתה שומע אותי שם.

צבי האוזר: אני רוצה להביע מחאה לפרוטוקול, שזה ייכנס לדברי הימים, שיירשם לדיראון עולם, על קטנותה וקטנוניותה של האופוזיציה, ש-24 שעות אחרי קבלת החלטה היסטורית חסרת תקדים להכפלת האוכלוסייה ברמת הגולן, לחיבור סופי של הגולן לישראל - -

קריאות: - - -

צבי האוזר: - - אתם בוחרים לעצום עיניים לרווחה אל מול משק כנפי ההיסטוריה - -

קריאות: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, בבקשה.

צבי האוזר: - - ועוסקים בהשמצות במקום לחזק את ידי הממשלה - -

מאי גולן: מי אתם?

מאי גולן: מה עשיתם בכלל?

מאי גולן: רק נזק.

צבי האוזר: - - לחזק את ידי הממשלה במקום שכל אדם שארץ ישראל יקרה לו - -

מאי גולן: - - - מועצת השורא - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת מאי גולן, קריאה ראשונה.

צבי האוזר: - - שביטחון ישראל יקר לו וחשוב לו - -

שלמה קרעי: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי.

צבי האוזר: - - שההתיישבות חשובה לו, היה קם ומריע ומוחא כפיים עכשיו.

שלמה קרעי: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, תאפשר לו להגיד את מה שהוא רוצה.

צבי האוזר: אתם הפכתם להערת שוליים ברגע היסטורי - -

מאי גולן: מי שמדבר.

מאי גולן: מי יזכור אותך?

צבי האוזר: - - של ישראל ושל רמת הגולן.

מאי גולן: את אחוז החסימה - - -

צבי האוזר: ככה תיזכרו בשבוע הזה.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, קריאה שנייה.

צבי האוזר: ככה האופוזיציה.

צבי האוזר: קטנים כאלה.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, קריאה שנייה.

מאי גולן: איך שנייה?

מאי גולן: הייתי בראשונה.

מיקי לוי: שנייה.

מיקי לוי: שנייה.

מיקי לוי: פספסת את הקריאה.

מאי גולן: ראשונה.

מיקי לוי: שנייה.

צבי האוזר: אני מבקש לתת לי להשלים את דבריי.

דוד אמסלם: - - -

צבי האוזר: אני מבקש שהאנשים הקטנים האלה, שלא חשים במשק כנפי ההיסטוריה – לתת לי להמשיך ולדבר על ההחלטה ההיסטורית שקיבלה ממשלת ישראל אתמול.

שלמה קרעי: - - - לא מקשיב לך בכלל.

דוד אמסלם: אתה הנורבגי - - -

צבי האוזר: ההחלטה שקיבלה הממשלה אתמול על רמת הגולן – ידידי דודי אמסלם, צא ולמד - -

דוד אמסלם: חופשת הלידה של פינטו - - -

צבי האוזר: - - זאת החלטה אסטרטגית משנת מציאות - -

דוד אמסלם: לא נבחרת לכנסת - - -

צבי האוזר: - - שקובעת סוף-סוף שהגולן הוא ישראלי, ולא פיקדון זמני - - - כפי שהיה עד עתה.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אתה בשתי קריאות.

צבי האוזר: הרי אתם יודעים.

צבי האוזר: דודי, אתה יודע שחמש ממשלות, וביניהן שתי ממשלות בראשות בנימין נתניהו, זו של 1996 וזו של 2011 - -

קריאות: - - -

צבי האוזר: - - ניהלו משא ומתן לירידה לכינרת, להבאת הסורים ואחריהם האיראנים.

צבי האוזר: בנימין נתניהו, 1996, 2011, עד שהקולות של מלחמת האזרחים בדמשק נשמעו, רצה להוריד את הסורים לכינרת.

צבי האוזר: אתה יודע.

צבי האוזר: תרכין ראשך עכשיו, תשפיל עיניך - -

שלמה קרעי: אתם רוצים - - -

צבי האוזר: - - כי אתם מבינים שאחרי ההחלטה אתמול, לא עוד משא ומתן על הגולן - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, מספיק.

צבי האוזר: - - לא עוד רעיונות עוועים להבאת הסורים או האיראנים לחוף הכינרת.

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, אתמול הגולן סיים עשור אבוד, עשור שבו היו צריכים לשנות את מציאות ההתיישבות בו, ולא נעשה דבר.

צבי האוזר: רק דיברו ולא עשו.

צבי האוזר: עכשיו הממשלה הזו עושה ולא מדברת.

צבי האוזר: ואני גאה על כך שתקווה חדשה הכניסה את תוכנית פיתוח הגולן להסכמים הקואליציוניים, ואני גאה שממשלת ישראל על כל חלקיה - -

דוד אמסלם: - - -

מיקי לוי: משפט לסיום.

מיקי לוי: תודה.

צבי האוזר: - - החליטה אתמול לנקוט צעד מעשי שלא נעשה מזה 50 שנה - -

מיקי לוי: תודה רבה.

צבי האוזר: - - גם כשהאופוזיציה פה יושבת ומייללת נגד רמת הגולן.

דוד אמסלם: - - -

צבי האוזר: ישפוט עם ישראל ויראה את קטנותה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת.

צבי האוזר: אני מסיים.

צבי האוזר: זה תיקון עוול לאוכלוסייה בירכתי הארץ שנזנחה והופקרה בעשור האחרון.

צבי האוזר: ואני מציע לכם ביום הזה לקלס ולא לקלל, לשבח ולא לטרלל.

דוד אמסלם: - - -

מיקי לוי: תודה רבה.

צבי האוזר: כן, דודי אמסלם, תשבח ואל תטרלל.

צבי האוזר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת זועבי, בבקשה.

דוד אמסלם: - - - שי ניצן.

דוד אמסלם: אני רוצה לבקש הודעה אישית, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אין צורך.

דוד אמסלם: אין צורך?

שלמה קרעי: בינתיים הדברים היחידים שאתם עושים זה לתפור ג'וב לשי ניצן לרקטור הספרייה הלאומית.

דוד אמסלם: הבאתם לו עוד 70 מיליון שקל.

דוד אמסלם: מעניין.

דוד אמסלם: מעניין איך התעוררתם בבוקר עם זה.

דוד אמסלם: מה קרה.

שלמה קרעי: ולהעביר חוקים אנטי-דמוקרטיים.

דוד אמסלם: מה בדיוק הוא סגר לכם?

מיקי לוי: בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני פחות מחודש נחשפה בחדשות 13, על ידי העיתונאי עמרי מניב, רשת טרור יהודי כהניסטית, רשת טרור יהודי כהניסטית - -

שלמה קרעי: חשבתי שאת רוצה להגיד משהו להאוזר - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - שפעלה בערים המעורבות ברחבי המדינה, רשת טרור יהודי כהניסטית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: התחקיר חשף כיצד מתחת לאף של משטרת ישראל פועלות קבוצות חמושות שממשיכות את דרכו הרצחנית, הגזענית והלאומנית של הרב כהנא.

שלמה קרעי: גמרתם לטפל בכנופיות אצלכם?

ג'ידא רינאוי-זועבי: הפעם הם השתדרגו, והם עושים זאת בהתאמה למאה ה-21 עם שימוש בדרכים טכנולוגיות.

שלמה קרעי: עברתם לטפל - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: בחודש מאי האחרון נחשפו על ידי מיזם fake reporter - -

דוד אמסלם: מה דעתך לגבי חומש?

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - הוכחות לקיומן של קבוצות בווטסאפ ובטלגרם - -

דוד אמסלם: תגידי לנו מה דעתך לגבי רמת הגולן.

מיקי לוי: רק שנייה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, מספיק להפריע.

מיקי לוי: אתה בקריאה שנייה.

דוד אמסלם: אני שואל אותה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אל תשאל.

מיקי לוי: אתה נואם.

מיקי לוי: תודה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - שהוקמו למטרה אחת בלבד, מטרה אחת בלבד - -

דוד אמסלם: תגידי לנו מה דעתך לגבי רמת הגולן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - הבערת השטח וביצוע פיגועי טרור יהודי נגד האזרחים הערבים, במיוחד בערים המעורבות.

קטי קטרין שטרית: איזה טרור יהודי, אדוני היושב-ראש?

קטי קטרין שטרית: איזה טרור יהודי, אדוני היושב-ראש?

קטי קטרין שטרית: מה זה?

ג'ידא רינאוי-זועבי: מיזם fake reporter, למי שלא יודע, הוא מיזם שקם במטרה להוביל את המאבק האזרחי נגד הפצה שיטתית - -

קטי קטרין שטרית: תראה איזה הנדסת תודעה – טרור יהודי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - של שקרים, של זיופים, של הסתה ברשתות החברתיות.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש - - -

מיקי לוי: טוב, אל תנאמי.

מיקי לוי: קריאה.

מיקי לוי: זהו.

דוד אמסלם: מה דעתך לגבי הממשלה – הממשלה שלך, לגבי רמת הגולן.

דוד אמסלם: מה דעתך?

ג'ידא רינאוי-זועבי: מתוך התחקיר, מתקיים קשר – אל תפריעו לי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אל תפריעו לי.

דוד אמסלם: מה דעתך - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: דודי, אל תפריע לי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, היא לא רוצה לנהל איתך דיאלוג.

דוד אמסלם: לא, אבל אני שואל אותה שאלה לא לגיטימית?

מיקי לוי: בבקשה, אבל אתה מפריע.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אל תפריע לי.

מיקי לוי: אבל אתה מפריע.

מיקי לוי: תן לה לדבר.

דוד אמסלם: נושא חשוב.

דוד אמסלם: הממשלה שלה אתמול - - -

מיקי לוי: הבנו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אל תפריע לי, אני מספרת לך על טרור יהודי, אז תקשיב.

דוד אמסלם: לא הבנתי מה היא רוצה - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת זועבי, תמשיכי.

מאי גולן: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני מספרת לכם על טרור יהודי, אז תקשיבו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תקשיבו.

קריאה: לא, אני לא אקשיב לך, אין טרור יהודי.

קריאות: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אין טרור יהודי בכלל, לא.

ג'ידא רינאוי-זועבי: מה שאיתמר בן גביר עושה הוא לא טרור יהודי?

דוד אמסלם: ראית אתמול מה היה בסילוואן?

ג'ידא רינאוי-זועבי: זה לא טרור יהודי?

דוד אמסלם: ראית מה היה אתמול בסילוואן?

מיקי לוי: חברת הכנסת זועבי, בבקשה לנאום, לא לנהל דיאלוג.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: ראית מה היה אתמול בסילוואן?

דוד אמסלם: ראית אתמול בטלוויזיה?

ג'ידא רינאוי-זועבי: מתקיים קשר בין שלוש זרועות לטובת מימוש האג'נדה הפשיסטית: הזרוע הכלכלית – הקרן להצלת עם ישראל, הזרוע הפוליטית – מפלגת עוצמה יהודית, וכמובן איך לא?

ג'ידא רינאוי-זועבי: יש לנו את תנועת השטח האלימה להב"ה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כל הזרועות קשורות זו בזו, מסוכנות, הרסניות וטרוריסטיות.

שלמה קרעי: איפה אורבך - - - תראו את מי הכנסתם לקואליציה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: נראה כי בו בזמן שחבר הכנסת איתמר בן גביר מסתובב וקורא כאן לחברי הכנסת מחבלים, דווקא תומכיו הקרובים ביותר הם אלה שפועלים ליצירת פעולות טרור ופיגועי טרור; נראה כי בו בזמן שחבר הכנסת - -

מאי גולן: גם במגזר שלכם.

מאי גולן: גם במגזר שלכם - - - בן גביר?

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - איתמר בן גביר טוען כי ישנן מפלגות תומכות טרור - -

מאי גולן: - - - בן גביר - - -

דוד אמסלם: אל תקריאי סתם.

דוד אמסלם: אל תקריאי קשקושים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - דווקא מפלגתו היא זו - -

דוד אמסלם: מה דעתך לגבי רמת הגולן?

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - שעומדת מאחורי תמיכה - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - בארגוני מחתרת אלימה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: החשיפה מוכיחה מעבר לכל צל של ספק - -

שלמה קרעי: לאיפה את רוצה לפנות את היהודים מרמת הגולן?

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - ארגון להב"ה – הכול מתועד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: קרעי, הכול מתועד בווטסאפים.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, ראשונה.

שלמה קרעי: היא אמרה שרמת הגולן זה שטח כבוש.

דוד אמסלם: רמת הגולן זה שטח כבוש, לשיטתך?

ג'ידא רינאוי-זועבי: ארגון להב"ה ופעיליו הם המשך ישיר של התנועה הכהניסטית - -

דוד אמסלם: נציגת הממשלה, רמת הגולן היא שטח כבוש?

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - זו שכזכור הוצאה מהחוק עוד באמצע שנות התשעים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בעבר התבטאו השר לביטחון פנים ויושב-ראש ועדת החוץ והביטחון והראו תמיכה בהצעה להוציא קבוצות כאלה מחוץ לחוק ולהכריז על להב"ה כארגון טרור.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אסור להסכים לטרור היהודי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי.

דוד אמסלם: נציגת הממשלה, מה קורה עם רמת הגולן, את תומכת בהתיישבות?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בסוף אני אצטרך להוציא אתכם ואתם תיכנסו רק להצבעה ותפספס - - -

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מה אנחנו עושים?

דוד אמסלם: מנסים לייצר דיאלוג.

מיקי לוי: כי אתה נואם ולא מפסיק להפריע.

מיקי לוי: יש לי בקשה ממך – תתאפק.

שלמה קרעי: - - - הטרור היהודי - - -

דוד אמסלם: היא אמרה משהו חמור היום, רציתי לברר את זה.

מיקי לוי: תעלה.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת ברק.

שלמה קרעי: חברת הכנסת זועבי - - -

דוד אמסלם: היא מפחדת להגיד את זה ברמקול, אתה מבין?

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, בבקשה.

דוד אמסלם: בני בגין, אתה מעודד אותה?

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - -

דוד אמסלם: תן לה חיזוקים.

דוד אמסלם: בני, תן לה חיזוקים.

דוד אמסלם: בני בגין, תן לה חיזוקים.

דוד אמסלם: תן לה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - -

דוד אמסלם: בני בגין, תן לה חיזוקים.

שלמה קרעי: מה, פתאום הפגנה הפכה להיות תקיפה?

שלמה קרעי: מה, הרביצו?

שלמה קרעי: מה עשו?

דוד אמסלם: תן לה.

דוד אמסלם: מה קרה, אי-אפשר לקרוא לו שהוא מבייש את ההיסטוריה?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תודה.

דוד אמסלם: אסור?

דוד אמסלם: מה, אתם חמש שנים - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, עכשיו אתה מפריע למישהי ממפלגתך.

מיקי לוי: בבקשה.

קרן ברק: לא נורא, אני מרשה לו.

קרן ברק: אני מרשה לאמסלם הכול.

קרן ברק: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, מה שקרה היום זו בושה וחרפה נוספת לכנסת ישראל.

קרן ברק: אנרכיה.

קרן ברק: כן, ראש הממשלה, אנרכיה.

קרן ברק: לא יכול להיות שפותח יושב-ראש הכנסת את ישיבת הכנסת היום, רואה שאין רוב – סוגר את הכנסת.

קרן ברק: אין רוב – סופר את האצבעות ואומר: סוגרים את הכנסת עד שיהיה רוב.

קרן ברק: אז חבר'ה, לאן הגענו?

קרן ברק: עכשיו ביום רביעי בכל הצבעה הוא יעשה לנו הפסקה, יסגור את המליאה, יפתח אותה כשיהיה לו רוב.

קרן ברק: עד לאיפה, יושב-ראש הכנסת, תדרדר עוד את הכנסת הזאת?

קרן ברק: אחרי שסגרת את הכנסת, המקום היחיד בארץ שלא מתכנסים בו כנסים, שסתמת לנו את הפיות, שעבודת – בן גביר, אתה מפריע לי.

איתמר בן גביר: - - -

קרן ברק: די, אתה מפריע לי.

איתמר בן גביר: - - -

קרן ברק: אבל אתה מפריע לי.

קרן ברק: אתה מפריע לי.

איתמר בן גביר: הוא לא רוצה לתת לי להגיב.

קרן ברק: אבל עכשיו אתה מפריע לי.

איתמר בן גביר: בסדר.

קרן ברק: אחרי שסגרת את העבודה שלנו כאופוזיציה, היחידה שיש לנו, שזה בשדולות ובכנסים ובאירועים, ואתה החלטת חד-צדדית שאת האירועים האלה אתה סוגר.

קרן ברק: לוועדות לא מגיעים יותר נציגי ממשלה – לא צריך נציגי ממשלה, הם יהיו בזום – יפתחו את הזום, יסגרו אותו מתי שהם רוצים.

קרן ברק: דיון היום בוועדת חינוך – דיון בוועדת חינוך – אם לסגור בתי ספר או לא – אין נציגה של משרד החינוך.

קרן ברק: למה?

קרן ברק: כי אפשר, כי יש קורונה.

קרן ברק: אז נציגת משרד החינוך, לדיונים אם תלמידי ישראל יהיו בזום, סגורים בבית, או בלימודים – לא מגיעה נציגת משרד החינוך; אנחנו מתנהלים מול נציגת משרד הבריאות.

קרן ברק: עד לאיפה תדרדר את הכנסת הזאת?

קרן ברק: כשאתה תסיים, יושב-ראש הכנסת, את התפקיד שלך, כבר לא יישאר מהכנסת הזו כלום.

קרן ברק: גמרת את כבוד הכנסת לחלוטין.

קרן ברק: אין יותר.

קרן ברק: הכול אפשרי פה – דיונים על הצבעות, הצבעות על דיונים, אין עבודת אופוזיציה, אנחנו לא בוועדות, לא מגיעים נציגי ממשלה לוועדות.

קרן ברק: כל מה שרק אפשר לעשות רע קורה פה רע.

קרן ברק: היום שברת את השיא גם בשביל עצמך כשסגרת את הכנסת כשאין רוב.

שלמה קרעי: עכשיו העבירו סעיף 98.

דוד אמסלם: בנט אכל, עשה סלט בבית לילדים, בגלל זה כל הכנסת ישבה פה.

דוד אמסלם: סלט ירקות.

קרן ברק: אחרי שהקדנציה הזאת תיגמר לא יישאר כלום מהכנסת, ולצערי הרב, מעמדה של הכנסת ילך רק בכיוון אחד – בירידה.

קרן ברק: המועד הזה, המושב הזה, ייזכר לדיראון עולם ביום שזה התחיל, וצר לי עליך שזה קרה דווקא כשאתה במשמרת.

קרן ברק: אבל לכל החלטה יש משמעות, אתה לא יכול לחשוב רק על עצמך ועל הנוחיות הרגעית.

קרן ברק: יש לזה משמעות לעתיד, ואתה לא חושב על זה.

קרן ברק: אחרי שממשלת ישראל התהדרה וקיימה ישיבת ממשלה ברמת הגולן – אתמול היא קיימה את הישיבה הזאת.

קרן ברק: כמו שהאוזר אמר, זה אירוע מכונן, אבל חלקים מתוך אותה ממשלה בכלל לא היו בה.

קרן ברק: השר עיסאווי פריג' לא הגיע לישיבת הממשלה ברמת הגולן.

קרן ברק: הוא בכלל לא מכיר ברמת הגולן.

קרן ברק: וחברת הכנסת זועבי, שהרגע דיברה, אמרה ככה: דין רמת הגולן כדין שטח כבוש.

קרן ברק: על רמת הגולן להיות חלק מכל הסכם ומשא ומתן עתידי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - -

קרן ברק: זה מה שאמרה חברת הכנסת בממשלה הזאת.

דוד אמסלם: - - -

קרן ברק: הבעיה, חברת הכנסת זועבי, שהעם לא חושב כמוך.

קרן ברק: עם ישראל הצביע ימין.

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת זועבי, בבקשה.

קרן ברק: עם ישראל הצביע ימין.

דוד אמסלם: קרן, תשאלי אותה – היא עצמה נציגת ממשלה פה.

קרן ברק: היא נציגת ממשלה - -

דוד אמסלם: - - - מה את עושה בממשלה?

קרן ברק: - - וגם השר שלא היה.

דוד אמסלם: מה את עושה בממשלה?

דוד אמסלם: לא הבנתי, מה את עושה בממשלה כרגע?

קרן ברק: אבל עם ישראל ימני והצביע ימין.

קרן ברק: ולצערי הרב, הצד השמאלי האנטי-ציוני חטף את הממשלה הזאת - -

דוד אמסלם: - - - קיבלתם ג'ובים?

דוד אמסלם: מה?

קרן ברק: - - והיא מקיימת מדיניות שמאל על מלא.

קרן ברק: ואם את כחברת ממשלה מסוגלת להגיד דבר כזה כשהם לא איתך – העם איתנו.

קרן ברק: העם ימני.

קרן ברק: אז אתם לא מייצגים את העם, וזה העצב הגדול, שהעם בחר וקיבל ממשלה הפוכה לחלוטין ממה שהוא בחר והפוכה לחלוטין מהאידיאולוגיה שלו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - -

קרן ברק: וזה מה שעצוב.

דוד אמסלם: אבל לא הבנתי, אם - - -

קרן ברק: כשאנחנו היינו בממשלה, דונלד טראמפ הגיע לכאן והכיר בריבונות ברמת הגולן.

קרן ברק: זה קרה במשמרת שלנו.

קרן ברק: אתם יכולים לעשות שם אלף ישיבות ממשלה, אבל זה לא קרה עדיין.

קרן ברק: ועוד ישיבת ממשלה שחלקים ממנה בכלל לא לוקחים בה חלק.

קרן ברק: לא הציבור – חלקי הממשלה לא מאמינים בזה.

קרן ברק: בושה וחרפה.

מיקי לוי: תודה רבה.

קרן ברק: רגע, לא סיימתי.

מיקי לוי: יש לך חמש שניות סיכום.

קרן ברק: אבל היו לי חמש דקות, לא?

מיקי לוי: נתתי לך חמש דקות.

קרן ברק: חמש דקות.

קרן ברק: אז יש לי רק לומר עוד משהו אחד.

קרן ברק: אני רוצה לומר עוד משהו אחד.

דוד אמסלם: - - - אם את בעד או לא?

דוד אמסלם: ואם את נגד, מה את עושה בממשלה?

קרן ברק: אבל דודי, אתה מפריע לי.

מיקי לוי: משפט לסיכום.

דוד אמסלם: - - - מה, רק את צורחת?

דוד אמסלם: מה, את באופוזיציה?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם.

קרן ברק: מה שקורה בממשלה הנוכחית - -

דוד אמסלם: את באופוזיציה?

דוד אמסלם: מה?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: היא באופוזיציה?

קרן ברק: מה שקורה היום – רק תכירו מה קורה היום - -

דוד אמסלם: תראו את הצביעות שלה.

קרן ברק: - - בוועדת הכספים, חודש שלם, מה שעושים - - -

מיקי לוי: משפט לסיכום.

מיקי לוי: משפט, לא יותר.

קרן ברק: בסדר, אז אני מקריאה.

דוד אמסלם: - - - הכול מסחרה.

מיקי לוי: משפט בבקשה.

קרן ברק: שנייה, דודי, תן לי לסיים.

קרן ברק: בוועדת כספים חודש שלם יושבים, מרימים את היד, מורידים – עוד מס, עוד מס, עוד מס, עוד מס.

קרן ברק: זה מה שעושים בוועדת כספים בכל חודש דצמבר, שחס וחלילה לא יתפלק איזה משהו שלא הצליחו להעביר אותו.

קרן ברק: רק מיסים אתם מעלים; מחירי החשמל עולים, העסקים הקטנים נאנחים, ותלמידי ישראל יושבים בבית - -

מיקי לוי: תודה רבה.

קרן ברק: - - וכל הבעיות הנפשיות והרגשיות שלהם הולכות ונערמות.

מיקי לוי: תודה.

קרן ברק: תודה רבה.

איתמר בן גביר: - - - תן לי לדבר.

איתמר בן גביר: תן לי לדבר.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, שב בבקשה.

איתמר בן גביר: אני לא מבין, אתה משנה את כל הכללים?

מיקי לוי: שב.

מיקי לוי: שב בבקשה.

איתמר בן גביר: אתה משנה את כל הכללים.

מיקי לוי: שב, בבקשה.

איתמר בן גביר: אתה עושה בכוונה, בכוונה, כדי שכולם יגידו שאתה יושב-ראש מוטה.

מיקי לוי: אני קורא לך פעם ראשונה.

מיקי לוי: אני קורא לך פעם שנייה.

מיקי לוי: שב בבקשה.

איתמר בן גביר: אתה עושה בכוונה שיגידו שאתה יושב-ראש מוטה.

מיקי לוי: שב, בבקשה.

מיקי לוי: פעם שלישית, בבקשה, החוצה.

איתמר בן גביר: יופי.

איתמר בן גביר: אתה עושה הכול שיגידו שאתה יושב-ראש מוטה.

מיקי לוי: החוצה.

מאי גולן: אבל היא קראה לו תומך טרור.

שלמה קרעי: אבל היא אמרה לו גם שהוא תומך טרור.

מאי גולן: תומך טרור – זה לא דבר פשוט.

איתמר בן גביר: היא קראה לי תומך טרור, והוא לא נותן לי.

איתמר בן גביר: הוא לא נותן לי.

מיקי לוי: חבר הכנסת – הבנתי.

מאי גולן: תומך טרור – זה לא איזה - - -

מיקי לוי: תודה רבה.

איתמר בן גביר: אתה עושה הכול כדי שיגידו שאתה יושב-ראש מוטה.

מאי גולן: זה לא בסדר.

מאי גולן: זה לא פייר.

מיקי לוי: תראו, זה מדהים, "אין רוב" זה אגדה, וזו לא אמת.

איתמר בן גביר: תתבייש לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, החוצה.

מיקי לוי: (חבר הכנסת איתמר בן גביר יוצא מאולם המליאה.

מיקי לוי: )

מיקי לוי: "אין רוב", חברת הכנסת ברק, זה אגדה, זה פשוט לא היה נכון.

מיקי לוי: ראש הממשלה היה בדרכו לכאן.

מיקי לוי: עכשיו, לא סגרתי - - -

קרן ברק: - - -

מיקי לוי: אל תעני לי, אני לא הפרעתי לך.

קרן ברק: מה, אתה מדבר אליי ואני לא אענה לך?

מיקי לוי: לא הפרעתי לך.

מיקי לוי: לא הפרעתי לך.

דוד אמסלם: - - - הוא הופתע מהדיון היום - - - ובשעה 17:00 פתאום התקשרו אליו?

מיקי לוי: לא סגרתי את הוועדות בפני נציגי הממשלה.

דוד אמסלם: הוא הוא יודע את זה חודש.

דוד אמסלם: חודש הוא יודע על זה.

מיקי לוי: מדהים איך חברי מפלגתך הבכירים ביקשו ממני להצר, להקטין את כל הנוכחות בכנסת כדי לעצור את ההדבקה; 150 איש היו מבודדים - -

קרן ברק: לא יעזור לך, אתה סתמת לנו את הפה.

מיקי לוי: - - 150.

מיקי לוי: בוועדות לא נמנעה הגעה של אף אחד.

קרן ברק: אתה סתמת לנו את הפה.

מיקי לוי: אז לפחות דברי אמת - - -

קרן ברק: אני יכולה לשבת פה בבנייני האומה בכל כנס שאני רוצה.

מיקי לוי: אני הייתי מסכים.

מיקי לוי: תודה רבה, הבנתי אותך.

קרן ברק: אתה רומס את הדמוקרטיה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני אענה לך.

דוד אמסלם: אם אתה היית אומר היום – אם אתה היית בא ואומר: רבותיי, יש אירוע מסוכן בכנסת, בואו נסגור את הכנסת להיום – זה משהו אחר.

דוד אמסלם: אתם רציתם לקדם חקיקה רגילה, העיקר שבנט לא יבוא לפה.

דוד אמסלם: זה מה שעשית.

מיקי לוי: ממש לא.

דוד אמסלם: ואם היית fair enough, אומר: יש בעיה, בואו נדבר - - -

מיקי לוי: ממש לא.

דוד אמסלם: בואו נחזור להיות - - -

מיקי לוי: ממש לא.

דוד אמסלם: אבל זה מה שהיה.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת גלנט.

שלמה קרעי: בישיבות ובכנסים סתמת לנו את הפה, ואני שולח כבר חמש פעמים שאילתות.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, קריאה ראשונה.

שלמה קרעי: שאילתה דחופה, אפילו אחת, לא אישרת לי במושב הזה.

מיקי לוי: שנייה, חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: מה קרה שאתה מאתרג את שי ניצן, אני לא מבין.

מיקי לוי: מה לעשות, כי אני מוגבל.

שלמה קרעי: - - - כל סוגי הדיונים.

שלמה קרעי: שאילתה אחת לא קיבלתי.

שלמה קרעי: אף אחת.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, תודה.

יואב גלנט: עוד לא התחלתי לדבר, אז אני מבקש שהזמן שלי יתאפס.

מיקי לוי: אני אעצור ואאפס.

מיקי לוי: בבקשה.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לתאר רגע את המציאות שאנחנו נמצאים בה בצד של ביטחון הפנים.

יואב גלנט: אני חושב שלא כולנו ערים למצב, כי האירועים מגיעים פינה-פינה, ואני מדבר בעיקר על פשיעה לאומנית.

יואב גלנט: כל יום, כל יום, כל לילה, יורים בירושלים, תוקפים שכונות – את מורד הזיתים, את סילוואן – בירי.

יואב גלנט: לא באבנים, לא בבקבוקי תבערה, בירי; בלוד יורים כל לילה, כל לילה.

יואב גלנט: היא עיר במדינת ישראל שסובלת מזה יום אחרי יום; ברחבי הנגב – יריות על תחנת משטרה, על ניידות, על אזרחים שעוברים לתומם, כולל מטרקטורונים שנוסעים נגד הכיוון.

יואב גלנט: הכול בשביל להסביר מי מנהל את העניינים.

יואב גלנט: תופעות של פשיעה לאומנית היו במדינת ישראל הרבה מאוד שנים, אבל מה שקרה מבחינת ההאצה שלהם בחצי השנה האחרונה הוא ללא תקדים.

יואב גלנט: אני אומר את זה באופן בדוק, אחרי שנכנסתי לכל הנתונים.

יואב גלנט: ומדוע הדברים האלה קורים?

יואב גלנט: מפני שהממשלה הזאת והקואליציה כבולה בידיה של תנועת רע"מ, שהיא תנועת האחים המוסלמים סניף ישראל.

יואב גלנט: אני רוצה להזכיר לכולם את מה שראיתם בוודאי בסרטונים, שאמר אותו מנכ"ל של תנועת רע"מ, מר חיג'אזי – מה הוא אומר?

יואב גלנט: הוא אומר: רבותיי, אנחנו קובעים את העניינים כאן.

יואב גלנט: אנחנו נחליט מה יהיה.

יואב גלנט: בלעדינו אין ממשלה, וזה לא משנה מה שרת הפנים רוצה.

יואב גלנט: זה לא משנה אם היא רוצה או לא רוצה, היא תעשה מה שאנחנו רוצים, אחרת אנחנו נפיל את הממשלה.

יואב גלנט: והם יודעים שלך, ראש הממשלה בנט, לא אכפת משום דבר, ובלבד שהממשלה הזאת תשרוד.

יואב גלנט: כנ"ל לשרת הפנים, כנ"ל לשר המשפטים.

יואב גלנט: ובכן, מה קורה בפועל?

יואב גלנט: עוד מעט – לדעתי הלילה – יובא לכאן חוק החשמל.

יואב גלנט: אני נכנסתי לתוך השורות הקטנות, אז ראיתי את המסרים לתקשורת, שכביכול אילת שקד ניצחה את רע"מ בנושא הזה בוועדת הפנים.

יואב גלנט: אתם יודעים מהי האמת?

יואב גלנט: האמת היא שההחרגה היא כזאת: כאשר יש מקום שעליו יש צווי הריסה מינהליים או משפטיים, לא יהרסו אותו אם הצווים האלה ניתנו ובמשך שנתיים לא הפעילו או לא הביאו לכדי הריסה.

יואב גלנט: אני רוצה לומר לכם משהו: רוב המבנים הם לא חוקיים, לרוב המבנים יש צווי הריסה, ומתוך אלה שיש להם צווי הריסה – רוב מכריע לוקח יותר משנתיים.

יואב גלנט: אני אגיד לכם עוד דבר: כל מה שייבנה היום, בימים אלה, הרי יחזיק שנתיים.

יואב גלנט: הרי אף אחד לא יהרוס פה בית, זאת אומרת שבעוד שנתיים כל הבתים האלה יקבלו לגיטימציה לחיבור לחשמל.

יואב גלנט: ואיפה הבעיה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת?

יואב גלנט: הבעיה החמורה היא שמדינת ישראל נבנתה על שלושה עקרונות: העיקרון הראשון הוא מדינה שוות זכויות לאזרחיה, יהודים וערבים.

יואב גלנט: אתם יודעים שיהודי יכול לעבוד אצל ערבי וערבים יכולים לעבוד אצל יהודים, וזה קורה בפועל; המדינה הזאת היא מדינה דמוקרטית.

יואב גלנט: כלומר, אזרח – יהודי או ערבי – יכול לגור איפה שהוא רוצה, יכול לעבור, יכול לצאת לחוץ לארץ, יכול לחזור בחזרה.

יואב גלנט: אבל יש עוד עיקרון, גם הוא מופיע – הוא מופיע בסעיף הראשון, האחרון ובכל אלה שביניהם – במגילת העצמאות: זו מדינה יהודית.

יואב גלנט: וחיג'אזי ורע"מ ואחרים לא מכירים בכך שמדינת ישראל היא מדינה יהודית.

יואב גלנט: עם הדבר הזה אסור להשלים.

יואב גלנט: הבעיה היא שהממשלה הזאת מוכרת את העיקרון המקודש הזה, שעליו חתומים כמעט 120 חברי כנסת משנת 48'.

יואב גלנט: על כל הדבר הזה היא מוותרת.

יואב גלנט: מדוע?

יואב גלנט: מפני שהיא צריכה את מי שחיג'אזי מייצג ואת מי שתנועת רע"מ מובילה.

יואב גלנט: ואנחנו עלולים לאבד לא רק את הנגב, אלא את האחיזה במדינת ישראל.

יואב גלנט: אני קורא לכם לא לאשר את ההצעה הזאת ולא לתמוך בשום אחד מהסעיפים שלה.

יואב גלנט: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי, בבקשה.

דוד אמסלם: דרך אגב, היום הוא קרא לנו חולי נפש.

דוד אמסלם: רק שתדע.

דוד אמסלם: זה שלפיד אמר לנו - - - זה קרא לנו היום חולי נפש בוועדה.

משה אבוטבול: מה, התכוונת לכולם או שרק חלק?

דוד אמסלם: לכולם.

משה אבוטבול: לא לכולם.

משה אבוטבול: לא, לא.

קריאה: - - - בוועדה.

משה אבוטבול: - - - קראת לכולם או רק לחלק?

מיקי לוי: בבקשה.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, חבריי, חברות וחברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה להתייחס, שמעתי מה אמרתם בוועדה.

בועז טופורובסקי: בוועדת הכנסת אמרתי על האופוזיציה, בעידנא דריתחא, שהאופוזיציה מטורללת וחולי נפש.

דוד אמסלם: לא התווכחנו - - -

בועז טופורובסקי: לא התכוונתי לפגוע חלילה בתשושי הנפש, באלה שיש להם מחלת נפש אמיתית - -

קרן ברק: אה, לא התכוונת - - -

בועז טופורובסקי: - - ולא התכוונתי להשוות אותם, חלילה - - -

קרן ברק: אה, אתה לא מתנצל בפנינו.

קרן ברק: תתבייש לך.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, חבר הכנסת קרעי.

קריאות: - - -

מיקי לוי: לא מתחילים לדבר ואתם פוצחים בשיר.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תפסיק להפריע.

קרן ברק: לא התכוונת - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, תפסיקי להפריע.

משה אבוטבול: ההתנצלות יותר קשה מהמעשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, אתה בשתי קריאות.

מיקי לוי: די.

משה אבוטבול: - - -

בועז טופורובסקי: אחרי שאמרתי את זה כלפי תשושי הנפש, אני גם חושב שזה סגנון שלא צריך להיאמר, לא בוועדת כנסת ולא במליאה.

קרן ברק: אז אתה מתנצל בפנינו?

בועז טופורובסקי: אני מתנצל על כל אמירה כזאת שאמרתי.

בועז טופורובסקי: זו לא דוגמה שאני רוצה להראות לאזרחי ישראל כשאני מדבר וכשאני מנסה להוכיח את טיעוניי.

בועז טופורובסקי: אני אשמח מאוד אם במליאה ואם בכנסת יהיה דיון שמכבד את האנשים, את החברים - - -

קרן ברק: אתה מתנצל - - -

בועז טופורובסקי: אמרתי, אמרתי.

בועז טופורובסקי: אני חושב שאנחנו צריכים בהתנהגותנו תוך כדי העבודה להראות דוגמה ומופת להתנהלות והתנהגות, לשיח, ליכולת לא להסכים, כן להסכים, להתווכח ולהוכיח את הטיעונים.

משה אבוטבול: למה אף אחד לא התנצל - - -

בועז טופורובסקי: אני לא יודע לדבר בשם אחרים.

משה אבוטבול: למה הוא לא התנצל?

משה אבוטבול: שיבוא להתנצל.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, הוא לא אחראי עליו.

מיקי לוי: מספיק.

משה אבוטבול: מה זה "לא אחראי" - - - למה הוא לא מתנצל?

משה אבוטבול: למה הוא אמר "מפלגה של מטומטמים"?

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, קריאה שנייה.

בועז טופורובסקי: אבל הדבר רק מוכיח לי, הרי אני, מתוקף תפקידי, מנסה כל הזמן להגיע להבנות ולשיח עם האופוזיציה; כל הזמן נאמר לי עד כמה אני לא מבין שהאופוזיציה לא רוצה להגיע לשום הבנה, לשום הסכמה, לא משנה, וכל פעם שנותנים לה יד היא תרצה את כל הגוף.

בועז טופורובסקי: כך נאמר לי כל הזמן.

שלמה קרעי: אין לך בושה - - -

בועז טופורובסקי: וכל הסכמה שמגיעים הם רואים את זה כחולשה.

בועז טופורובסקי: אני לא קיבלתי את זה, וכל הזמן ניסיתי להגיע לפשרות, להסכמות, להבנות; חלקן היו מקובלות יותר, חלקן היו מקובלות פחות.

שלמה קרעי: אתה תדרוס אותנו - - -

בועז טופורובסקי: אבל הזמן והניסיון הוכיחו, לצערי, לצערי הרב, שיכול להיות שטעיתי, וכל מי שאמר לי: אני מכיר אותם, תיתן להם יד, זה לא יספיק להם, הם ירצו את כל הגוף; תגיע איתם להבנה, תן להם אמון, הם יפרו אותו – זה מתגלה פעם אחר פעם.

בועז טופורובסקי: פעם אחר פעם.

שלמה קרעי: מה ההשלכות המעשיות של התובנה שלך?

שלמה קרעי: לדרוס אותנו עוד יותר?

בועז טופורובסקי: תנסה פעם אחת להקשיב.

בועז טופורובסקי: תנסה פעם אחת להקשיב.

בועז טופורובסקי: לא, זה פשוט שאני אלמד לא לסמוך עליכם, זה העניין.

בועז טופורובסקי: אני ניסיתי ואנחנו ניסינו בקואליציה בשבועות האחרונים להגיע להבנות עם האופוזיציה, ניסינו להגיע להסכמות, וכל פעם, פעם אחר פעם, נתנו אמון, וכתוצאה – ירקו לנו בפרצוף; נתנו יד, וכתוצאה – קיבלנו אגרוף.

בועז טופורובסקי: ניסינו פעם אחר פעם לתת אמון, אפילו יודעים חלק מחברי הקואליציה, הייתה בכוונתי להציע הצעות מרחיקות לכת לאופוזיציה בשביל להגיע להבנות, הם אמרו לי: בועז, הם ייקחו את ההצעות אבל ימצאו סיבה אחרת לשבור את כל הכלים.

בועז טופורובסקי: ואני רוצה לספר לכל אותם אנשים שמאזינים או צופים בנו עכשיו את מה שאני גיליתי.

בועז טופורובסקי: האופוזיציה הזאת והעומד בראש, יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת בנימין נתניהו, מזמן לא מעניין אותם לא טובת מדינת ישראל ולא טובת המקום הזה; מעניין אותם רק טובתם האישית.

בועז טופורובסקי: כאשר המשטרה קיבלה החלטה שלא התאימה להם – הם קראו לחקור את החוקרים; כאשר הפרקליטות קיבלה החלטה שלא מתאימה להם – הם אמרו שצריך להחליף את הפרקליטות וצריך להחליף ולחקור את הפרקליטים.

שלמה קרעי: אותי הורדת חמש שניות לפני הזמן.

קרן ברק: אותי עצרת לפני הזמן.

קרן ברק: למה?

בועז טופורובסקי: כאשר היועץ המשפטי - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, מספיק.

מיקי לוי: מספיק.

בועז טופורובסקי: כאשר היועץ המשפטי קיבל החלטה - - -

קרן ברק: אבל למה - - -

בועז טופורובסקי: כי הפרעתם לי.

בועז טופורובסקי: כאשר היועץ המשפטי קיבל החלטה שלא התקבלה עליהם, היועץ המשפטי שמינה - - -

קרן ברק: למה אתה לא - - -

מיקי לוי: אני לא רוצה להוציא אותך, לא נעים לי.

קרן ברק: אבל אני שואלת - - -

מיקי לוי: אל תשאלי ואל תפריעי.

בועז טופורובסקי: שמינה יושב-ראש האופוזיציה כשהוא היה ראש הממשלה, אז גם הוא הפך להיות לא לגיטימי.

בועז טופורובסקי: כאשר איבדתם את הרוב כאן בכנסת אז הכנסת הפכה להיות לא לגיטימית.

בועז טופורובסקי: אתם מחרימים את הוועדות - -

שלמה קרעי: אולי תספר לנו - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, מספיק להפריע.

בועז טופורובסקי: - - מחרימים את הישיבות.

בועז טופורובסקי: עכשיו - - -

קרן ברק: לא, הוא לא יפסיק - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, חברת הכנסת ברק, מספיק.

מיקי לוי: את בקריאה שנייה, מספיק, אני לא רוצה להוציא אותך.

בועז טופורובסקי: עכשיו אתם מחרימים את הנשיאות, ואחרי שלא הצלחתם להעביר את מה שאתם מסכימים אתם מחרימים את ועדות ההסכמות.

בועז טופורובסקי: פעם אחר פעם, בכל מקום שאתם לא מקבלים מה שאתם רוצים, אתם מחרימים והופכים אותו ללא לגיטימי.

קרן ברק: אנחנו - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, קריאה שנייה.

בועז טופורובסקי: עכשיו הדמוקרטיה הישראלית הפכה להיות לא לגיטימית אצלכם, ולכן יושב-ראש האופוזיציה יוצא באנגלית אל העולם ומספר עד כמה מדינת ישראל שהוא לא עומד בראשה היא מדינה לא לגיטימית.

בועז טופורובסקי: אף אחד כבר לא קונה את הטרלול הזה.

בועז טופורובסקי: אני לא אומר את מה שאמרתי קודם, הטרלול הזה.

בועז טופורובסקי: אף אחד לא קונה את זה שיש כאן בן אדם אחד שקוראים לו בנימין נתניהו - -

משה אבוטבול: מה שבנט דיבר באו"ם - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, להזכיר לך – אתה בקריאה שנייה.

בועז טופורובסקי: - - שהוא לוקח את כל מדינת ישראל כבת ערובה לשיגעונות שלו ולטרלול שלו, וגורם לכולכם לבוא ולהתנהל בצורה שלא מכבדת לא בני אדם - -

שלמה קרעי: הקיסר - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, אסור לך - - -

גלית דיסטל אטבריאן: מי אתה שתדבר ככה - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, תשבי, בבקשה.

בועז טופורובסקי: - - לא חברי כנסת ולא חברי אופוזיציה.

בועז טופורובסקי: אתם פעם אחר פעם הורסים כל מי שלא מסכים איתכם, אתם פעם אחר פעם דורסים את הדמוקרטיה הישראלית ומשאירים אדמה חרוכה רק כדי - -

קרן ברק: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, חברת הכנסת ברק, קריאה שלישית.

מיקי לוי: בבקשה, החוצה.

בועז טופורובסקי: - - רק כדי להשאיר את הנהנתנות של יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת בנימין נתניהו.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, חברת הכנסת ברק, החוצה.

מיקי לוי: (חברת הכנסת קרן ברק יוצאת מאולם המליאה.)

בועז טופורובסקי: אתם כולכם הפכתם להיות עבדים שלו - -

גלית דיסטל אטבריאן: מישהו עבד - - - על הקלישאות החלולות האלה?

בועז טופורובסקי: - - הולכים צייתנים לכל מה שהוא אומר.

בועז טופורובסקי: חיילים שלו, שביניכם - -

גלית דיסטל אטבריאן: מישהו עלה על - - - כל הקלישאות האלה?

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, מספיק.

בועז טופורובסקי: - - ובין אהבת המדינה ובין אהבת הדמוקרטיה ובין הדאגה למקום הזה, הופכת להיות תהום פעורה.

יצחק פינדרוס: - - -

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: מה שלום הדיקטטור?

גלית דיסטל אטבריאן: מה שלום הדיקטטור שלך?

גלית דיסטל אטבריאן: מה שלום הדיקטטור מיש עתיד?

בועז טופורובסקי: ואחרי שאמרתי את כל זה, אני אומר לכם: הקואליציה והנהלת הקואליציה - -

שלמה קרעי: הזמן שלו עבר לפני שלוש דקות.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: למה אף אחד לא רץ מול לפיד?

מיקי לוי: חבר הכנסת דיסטל, בבקשה, בבקשה.

בועז טופורובסקי: - - מוכנות כבר עכשיו לעשות כברת דרך בשביל להגיע להבנה עם כל הבית הזה, בשביל לנהוג באהבה ולא בשנאה.

יצחק פינדרוס: מעניין למה אתה רוצה להגיע - - -

יובל שטייניץ: - - - אצלכם אי-אפשר להתחרות בדמוקרטיה.

בועז טופורובסקי: כי האהבה, האור והאמת ינצחו.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

יובל שטייניץ: אי-אפשר להתחרות בדמוקרטיה של יש עתיד.

דוד אמסלם: רק שבוע שעבר התפרק לי המתח כשלפיד נבחר עוד הפעם.

דוד אמסלם: הייתי במתח עצום.

גלית דיסטל אטבריאן: טופורובסקי, איזה מתח היה, מי יעמוד בראש הרשימה שלכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, עוד כמה דקות ראש האופוזיציה ינאם, אני לא רוצה להוציא אתכם.

גלית דיסטל אטבריאן: וואי, וואי, איזה שוק שיאיר לפיד נבחר.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, שבי בבקשה, שבי.

קטי קטרין שטרית: הוא קרא לנו חולי נפש בוועדה.

מיקי לוי: שבי, שבי.

מיקי לוי: הוא התנצל.

מיקי לוי: שבי, שבי בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

שלמה קרעי: טופורובסקי, אולי תספר לנו - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, מספיק.

שלמה קרעי: רגע, מילה יש לי להגיד - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, מספיק להפריע.

שלמה קרעי: מה הוא אומר בחדרי חדרים - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, אל תגרום לי להוציא אותך.

מיקי לוי: אתה בשתי קריאות, ואני באמת מתון איתך היום.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מבקש להיות בשקט.

מיקי לוי: אני לא רוצה להפסיק את ראש הממשלה ולהוציא אנשים החוצה.

מיקי לוי: אני מבקש להזמין את ראש הממשלה.

מיקי לוי: בבקשה.

דוד אמסלם: קודם כול שיספר לנו אם זה שפעת או - - - תחליטו אתם בממשלה, זה שפעת או - - -

מיקי לוי: אני מבקש להתיישב משני צידי האולם.

מיקי לוי: בבקשה, חברי הכנסת, אופוזיציה, קואליציה, נא לתפוס מקומות ולשמור על שקט.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: קואליציה, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: נא לשמור על שקט.

מיקי לוי: בבקשה, ראש הממשלה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אלה ימים של מגפה עולמית, שבהם הממשלה בראשותי נמצאת עמוק במשימה של הצלת חיים ושימור הכלכלה, המשק, הרציפות התפקודית, שימור העסקים – בעלי העסקים בישראל, שחוו בשנה הקודמת כל כך הרבה ימי סגר וישבו והתרסקו; שימור מערכת החינוך, ככל האפשר.

דוד אמסלם: - - - הספר עם ההקדשה.

דוד אמסלם: אתה מצחיק אותנו.

דוד אמסלם: כאילו עכשיו התחילה הקורונה.

שלמה קרעי: מה כתוב בעמ' 122 בספר - - -

נפתלי בנט: את האופוזיציה - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, קריאה שלישית, החוצה.

נפתלי בנט: את האופוזיציה, למרבה הצער - - -

שלמה קרעי: מה כתוב בעמ' 122 - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, החוצה בבקשה.

שלמה קרעי: ספר לנו מה כתוב בעמ' 122.

שלמה קרעי: (חבר הכנסת שלמה קרעי יוצא מאולם המליאה.

שלמה קרעי: )

נפתלי בנט: את האופוזיציה, למרבה הצער, זה לא מעניין.

נפתלי בנט: הם עסוקים בדברים ברומו של עולם, בקרבות של הליכודניקים החדשים - -

דוד אמסלם: אף פעם לא היית עסוק - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, החוצה, בבקשה.

דוד אמסלם: - - -

מיקי לוי: החוצה.

נפתלי בנט: - - בחוקים – חוק ברקת - - -

דוד אמסלם: כל היום אתה היית - - - אתה לא מתבייש.

גלית דיסטל אטבריאן: נפתלי, איך מנצחים מגפה?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה החוצה.

מיקי לוי: סדרנים, בבקשה, החוצה.

מיקי לוי: (חבר הכנסת דוד אמסלם יוצא מאולם המליאה.)

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

נפתלי בנט: כאמור, העובדה שאנחנו נמצאים במגפה של וריאנט – אחד המהירים בתולדות האנושות בקצב ההידבקות – זה לא מעניין את האופוזיציה.

נפתלי בנט: הם עסוקים בחוקי ברקת, בעד, נגד; במריבות הפנימיות, בירושה, בישראל כץ, ביולי אדלשטיין - -

קריאות: - - -

נפתלי בנט: - - בליכודניקים האלה והאלה, והיום בהפעלת אלימות מילולית חריפה כלפי זקן חברי הכנסת, חבר הכנסת בני בגין.

גלית דיסטל אטבריאן: נפתלי, מה עם ח'אן אל-אחמר?

נפתלי בנט: הם עסוקים בהכול, הכול, חוץ מדבר אחד: שלומם ובריאותם של אזרחי ישראל.

מאי גולן: - - - כתבת את הספר שלך - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת מאי גולן, קריאה שלישית.

מיקי לוי: החוצה.

נפתלי בנט: אם מישהו היה צריך עוד הוכחה שהאופוזיציה התנתקה לגמרי מהמדינה, שלא נשאר שום שיקול לאומי או ממלכתי, שהכול הכול אצלם פוליטיקה קטנה – הוא קיבל אותה שוב היום.

נפתלי בנט: חברים, איבדתם את זה לגמרי.

נפתלי בנט: זה שאתם מביאים לפה מבודדי אומיקרון לכנסת כשאתם יודעים שהוורינאנט הזה מידבק הרבה יותר - -

אורלי לוי אבקסיס: אז למה - - -

יואב קיש: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש.

נפתלי בנט: - - והוא מחייב היערכות שלא קיימת עדיין בכנסת - -

מאי גולן: אני שואלת מתי אני יכולה לחזור.

מאי גולן: מתי?

מיקי לוי: החוצה.

מאי גולן: מתי אני יכולה לחזור?

מיקי לוי: החוצה.

מאי גולן: אבל אני נואמת.

מאי גולן: (חברת הכנסת מאי גולן יוצאת מאולם המליאה.

מאי גולן: )

נפתלי בנט: - - ושבע

נפתלי בנט: צם אתם פשוט מביאים הדבקה מסיבית לכנסת ישראל – שאגב, סביר שאתם תראו את התוצאות עוד שלושה-ארבעה ימים – זה מעשה חסר אחריות.

נפתלי בנט: פשוט חסר אחריות.

נפתלי בנט: הציבור צופה בכם ונבוך.

נפתלי בנט: ולא בכדי יו"ר האופוזיציה נתניהו לא נמצא פה, הוא מתחבא איפשהו - - -

קטי קטרין שטרית: הוא נמצא, הוא לא מקשיב לך.

מיקי לוי: לא, לא, הוא נמצא, אדוני ראש הממשלה, נמצא כאן.

נפתלי בנט: איפה הוא?

יואב קיש: - - -

קטי קטרין שטרית: הוא לא מקשיב לך - - -

מיקי לוי: שקט.

מיקי לוי: הוא נמצא, הוא נמצא.

נפתלי בנט: אוה, הינה, יפה מאוד, יפה מאוד.

יואב קיש: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, שב, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

נפתלי בנט: לא ייאמן.

נפתלי בנט: זה מעשה חסר אחריות, פשוט חסר אחריות.

משה אבוטבול: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, קריאה שלישית.

מיקי לוי: החוצה.

מיקי לוי: (חבר הכנסת משה אבוטבול יוצא מאולם המליאה.)

נפתלי בנט: אגב, אני אגיד לכם, כשאתם הייתם בממשלה אתם ביקשתם מהאופוזיציה שלא לקיים דיון כזה, כי אתם יודעים, בשיא המגפה זה חסר אחריות, והאופוזיציה אז, בראשות לפיד, הסכימה.

נפתלי בנט: אבל אותך זה לא מעניין.

נפתלי בנט: יידבקו עוד כמה ישראלים, יאבדו את מקום העבודה כי יהיה סגר, נדביק אנשים, נסכן את חייהם.

נפתלי בנט: מה לא נעשה, מה לא תעשה, ומה לא תעשו בשביל איזה רווח פוליטי קטנוני.

נפתלי בנט: חברים, הציבור צופה בכם ונבוך.

נפתלי בנט: הוצאתם את עצמכם מהכלל.

נפתלי בנט: הרי מה יקרה מחר או מוחרתיים או עוד עשרה ימים, כשפתאום יהיו מבודדים מהליכוד?

נפתלי בנט: מה יקרה?

נפתלי בנט: הלוא אתם סומכים על זה שאנחנו נהיה המבוגר האחראי.

נפתלי בנט: בסדר, אנחנו נמשיך להיות המבוגר האחראי ואתם תמשיכו במשחקים הילדותיים שלכם.

נפתלי בנט: חברי הכנסת, לעניין הקונסוליה, שהלוא זה נושא הדיון המופרך הזה, תראו, בימים רגילים אין לי דעה מיוחדת על המאבקים הפנימיים בתוך הליכוד, מה שנקרא: אני מאחל הצלחה לשני הצדדים.

נפתלי בנט: אבל חבר הכנסת ברקת שמנסה, אם אני מבין נכון, לאתגר את נתניהו, אז הוא קיבל עצה מאיזה יועץ.

נפתלי בנט: העצה היא כזאת: תעשה הרבה הרבה רעש סביב הקונסוליה בירושלים, סע לוושינגטון, תעשה רעש, תחזור מוושינגטון, תעשה רעש, תוציא הודעות מוושינגטון, תארגן עצומות כשלא צריך.

נפתלי בנט: זה נושא חזק.

אופיר כץ: - - -

נפתלי בנט: והאמת – זה נושא חזק.

נפתלי בנט: אבל תנוח דעתכם.

קריאה: - - -

קטי קטרין שטרית: שילם הרבה כסף.

נפתלי בנט: הממשלה בראשותי הבהירה פעם אחר פעם את עמדתה שלפיה אין מקום לקונסוליה פלסטינית בירושלים.

נפתלי בנט: ירושלים היא בירתה של מדינה אחת, מדינת ישראל.

נפתלי בנט: נקודה.

נפתלי בנט: זה שאנחנו לא עושים מזה קמפיין, אני אגיד לכם למה: כי זה פשוט לא טוב לישראל לעשות מזה קמפיין, ואנחנו לא רוצים להזיק לישראל.

נפתלי בנט: אנחנו רוצים להשיג את ההישג.

נפתלי בנט: המטרה שלנו היא להוריד את הנושא מהשולחן.

נפתלי בנט: אנחנו לא רוצים להביך אף אחד אלא פשוט למנוע את פתיחת הקונסוליה.

נפתלי בנט: אגב, זו אותה קונסוליה שעבדה במלוא המרץ, כממש בסיס לעבודה של הפלסטינים, כשנתניהו היה כאן ראש ממשלה, בעיקר בתקופה שהוא ניהל משא ומתן אינטנסיבי עם הפלסטינים.

נפתלי בנט: ובכלל, יש לכם איזה שהוא נוהג כזה – בבחירה בין לעשות רעש או להביא הישג לישראל, פעם אחר פעם אתם בוחרים לעשות רעש.

נפתלי בנט: כמו פה.

נפתלי בנט: אנחנו בשקט מביאים את ההישג, אתם עושים את הרעש.

נפתלי בנט: או כשביבי נתניהו, בשביל תמונה באינסטגרם אחרי האירוע בירדן עם אותו מאבטח, הוא העלה באינסטגרם פוסט, ובזכות האינסטגרם הזה שהיה נורא חשוב לו בשביל לקושש עוד כמה קולות, מדינת ישראל איבדה את נהריים ואת צופר, בשביל תמונת אינסטגרם.

נפתלי בנט: אז כרגיל, בין רעש ובין מהות אתם בוחרים פעם אחר פעם ברעש.

נפתלי בנט: אותו הדבר באיראן.

נפתלי בנט: כמה רעש, כמה רעש.

נפתלי בנט: אבל מה עשיתם?

נפתלי בנט: הותרת את מדינת ישראל במצב הקשה ביותר ועוד ימים ודברי הימים ייכתבו בעניין הזה.

נפתלי בנט: אבל אני יכול לעדכן אתכם שאנחנו סוגרים את הפערים שאתם יצרתם.

נפתלי בנט: הותרתם את איראן בנקודה המתקדמת ביותר מימיה בהעשרת אורניום.

נפתלי בנט: אבל רעש?

נפתלי בנט: הו, כמה רעש עשיתם.

נפתלי בנט: עכשיו ברקת, שכביכול רוצה להעמיד אלטרנטיבה לנתניהו – הוא מתנהג בדיוק כמו ביבי.

נפתלי בנט: תמיד הוא יעדיף לעשות סיבוב קטן בבייס על פני האינטרס של המדינה.

נפתלי בנט: זאת הדרך שלכם, זה הכלל.

אופיר כץ: אתה מדבר - - -

קטי קטרין שטרית: - - - חצוף.

נפתלי בנט: הליכוד והאופוזיציה, ואני אומר את זה באמת בצער, איבדתם כל שארית, כל שמץ של ממלכתיות.

נפתלי בנט: רק אתמול, אחרי עשרות שנים שלא הגדלתם את ההתיישבות בגולן, אבל כמה רעש עשיתם על זה – אנחנו הבאנו את ההחלטה הגדולה ביותר של מיליארד שקלים לחיזוק ההתיישבות בגולן.

נפתלי בנט: כרגיל, אנחנו עושים.

נפתלי בנט: אז חברים, הינה החלוקה: אנחנו נמשיך לדאוג לאינטרסים של מדינת ישראל, בשקט כשצריך.

נפתלי בנט: אגב, גם בפחות שקט כשהדבר מחייב את זה.

נפתלי בנט: אנחנו לא מורתעים מלעמוד על האינטרס הישראלי גם במחיר של עימות, אבל אנחנו לא עושים אף פעם כמוכם עימות לשם העימות ולשם הפוליטיקה.

נפתלי בנט: את הפריימריז בליכוד אני ממליץ שתנהלו מישראל, לא מוושינגטון.

גלית דיסטל אטבריאן: זה הנאום שלך כראש ממשלה - - -

נפתלי בנט: ונתניהו – כשאני הייתי באופוזיציה יצאתי להתראיין באנגלית, ולהגן – כשאני הייתי באופוזיציה, חבריי - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל.

גלית דיסטל אטבריאן: ראש הממשלה מתנהג כמו ילד - - -

מיקי לוי: תקשיבי.

מיקי לוי: תקשיבי לוותיקים.

מיקי לוי: מעבר לזכוכית לא שומעים את הצעקות.

גלית דיסטל אטבריאן: - - - ביבי, ביבי, הליכוד.

גלית דיסטל אטבריאן: יש מדינה על הכתפיים של הילדון הזה.

גלית דיסטל אטבריאן: ילד - - -

מיקי לוי: הבנתי אותך, חברת הכנסת דיסטל, שקט, בבקשה.

מיקי לוי: תפסיקי להפריע.

מיקי לוי: קריאה ראשונה.

גלית דיסטל אטבריאן: - - - מבזים אותי כאזרחית במדינת ישראל.

גלית דיסטל אטבריאן: ככה מדבר ראש ממשלה?

גלית דיסטל אטבריאן: מה זה הדבר הזה?

מיקי לוי: הבנתי אותך.

מיקי לוי: קריאה ראשונה.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, תשמרי על שקט.

אופיר כץ: - - -

נפתלי בנט: בואו, אם אתם רוצים – תמצית הסיפור כולו.

אופיר כץ: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: אופיר כץ.

נפתלי בנט: בכל המערכות, בכל המערכות – כשהייתי בקואליציה אבל גם באופוזיציה, בשומר החומות הייתי באופוזיציה, אבל אני יצאתי לתקשורת הבין-לאומית כדי להגן על מדינת ישראל.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, קריאה שנייה.

נפתלי בנט: לא יצאתי ללכלך על מדינת ישראל.

- - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, ראשונה.

נפתלי בנט: וחבר הכנסת נתניהו מפיץ סרטונים באנגלית לתקשורת הבין-לאומית נגד מדינת ישראל.

נפתלי בנט: זה כל ההבדל.

מירי רגב: אתה - - -

יובל שטייניץ: זה לא נגד מדינת ישראל, זה נגד הרמיסה של הכנסת.

מירי רגב: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב.

מיקי לוי: קריאה ראשונה, חברת הכנסת רגב.

מיקי לוי: בבקשה, ראש הממשלה.

גלית דיסטל אטבריאן: אם יש לו משהו להגיד חוץ מנתניהו – העם ממש ישמח לשמוע.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל.

יום טוב חי כלפון: - - -

מיקי לוי: אני ממש נמנע מלהוציא אותך.

מיקי לוי: את בשנייה, בבקשה.

יום טוב חי כלפון: - - -

קטי קטרין שטרית: שב בשקט, שב בשקט.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כלפון, הצד הזה – חבר הכנסת כלפון.

מיקי לוי: אתם לא מבינים שאתם לא עוזרים לי - - -

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, אני רוצה להגיד לכם משהו: אתם לא מבינים שאתם לא עוזרים לי?

מיקי לוי: אתם מפריעים לראש הממשלה.

מיקי לוי: מהצד הזה מצופה שתהיו בשקט.

מיקי לוי: חבר הכנסת – בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, פעם אחרונה שאני קורא לך, את בשנייה.

קטי קטרין שטרית: - - - כל הנאום – נתניהו-הליכוד-נתניהו.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

אופיר כץ: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, קריאה שלישית.

מיקי לוי: החוצה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ, החוצה, בבקשה.

אופיר כץ: מה?

קריאות: - - -

מיקי לוי: סליחה.

מיקי לוי: בשנייה.

בנימין נתניהו: משם יוצאים - - -

נפתלי בנט: כאמור, בזמן מערכה לאומית - - -

בנימין נתניהו: - - -

מיקי לוי: אותו זמן.

מיקי לוי: חבר הכנסת נתניהו, יושב-ראש האופוזיציה, אני לוקח זמן, ואותו זמן שראש הממשלה קיבל אני אתן גם לך, האמן לי.

בנימין נתניהו: לא דיברתי על הזמן.

בנימין נתניהו: אתה מוציא אנשים מהצד הזה - - -

מיקי לוי: כי מה לעשות, ששם לא מפריעים ולא צועקים?

קטי קטרין שטרית: צעקו, צעקו המון.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

אופיר כץ: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, מספיק.

מיקי לוי: ואני מבקש מהצד הזה להיות בשקט.

מיקי לוי: תגלו בגרות.

מיקי לוי: בבקשה, ראש הממשלה.

נפתלי בנט: כנסת ישראל לאורך השנים ולאורך הדורות – האופוזיציה ידעה לתת כתף לממשלה בזמן מערכה, בזמן משבר.

נפתלי בנט: אני עשיתי את זה בעצמי כשהייתי באופוזיציה.

נפתלי בנט: במערכת שומר החומות יצאתי וגיביתי – לא כי הסכמתי לכל מהלך.

נפתלי בנט: אני חושב שההתנהלות בערים המעורבות הייתה כושלת, הרבה דברים.

נפתלי בנט: אבל כשיצאתי לתקשורת הבין-לאומית יצאתי להגן על המדינה שלי, להגן על העם שלי, כי בחוץ אין ימין ואין שמאל.

נפתלי בנט: ואתה, אתה שברת את הכלל הזה.

נפתלי בנט: בזמן מערכה אתה יוצא לתקשורת הבין-לאומית באנגלית ותוקף את מדינת ישראל, המדינה של כולנו.

מירי רגב: תשאל את הורביץ למה הוא תוקף את חיילי צה"ל.

נפתלי בנט: אני עכשיו, ברשותכם - -

לפחות הוא לא - - -

נפתלי בנט: - - אחזור לעסוק במה שחשוב כעת - -

מירי רגב: תשאל את - - - חייל של עבאס - - -

נפתלי בנט: - - וזה הצלת חיים - -

מירי רגב: ראש הממשלה - - -

נפתלי בנט: - - וניהול מדינת ישראל.

מירי רגב: - - - תתבייש לך.

נפתלי בנט: אני רק יכול לקוות שהאופוזיציה תתעשת, תתחיל להתגייס למשימה, אולי אפילו - -

אורלי לוי אבקסיס: - - - האנשים - - -

נפתלי בנט: - - תקרא לאנשים להתחסן.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתם - - - אופוזיציה - - - איפה - - -

נפתלי בנט: פתאום נאלמתם דום, לא שומעים אתכם, כאילו שהמגפה היא בעיה של מישהו אחר.

אופיר כץ: אצלך - - -

נפתלי בנט: מעל לזה - - -

אופיר כץ: - - - הקואליציה נגד - - -

נפתלי בנט: ומעל לזה, אתם בכוונה, למרות שהפצרנו בכם, בעצם מביאים פה אותי ואחרים פה לכנסת כדי להדביק, כי מה אכפת לכם.

נפתלי בנט: אבל לנו אכפת, אנחנו אנשים אחראים - -

יובל שטייניץ: לתקוף את המליאה זה לא לתקוף את המדינה.

נפתלי בנט: - - ואנחנו נמשיך לנהל את המדינה, תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לראש הממשלה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת בנימין נתניהו, יושב-ראש האופוזיציה.

מיקי לוי: אני מבקש מהצד של הקואליציה לנהוג באיפוק ולא להגיב.

מיקי לוי: זה מה שאני מבקש מכם, תודה.

קטי קטרין שטרית: - - - מאוד כריזמטי.

אמיר אוחנה: על זה נאמר: איש ציבור ללא ציבור.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אוחנה.

פטין מולא: מה הבעיה - - - חמישה - - -

מיקי לוי: בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, מכובדיי, ממשלת ההונאה המבולבלת של בנט ולפיד לא מסוגלת לעשות שום דבר כמו שצריך.

בנימין נתניהו: היא נכשלת מול הקורונה, היא נכשלת מול הטרור, היא נכשלת מול הגרעין האיראני.

בנימין נתניהו: בנט ניסה לברוח מהדיון הזה כי הוא פחד לקבל ביקורת ולשמוע את האמת הקשה מאוד על ממשלתו, ממשלת ההונאה.

בנימין נתניהו: אין לו שום סיבה לא להיות פה.

בנימין נתניהו: על פי הנחיות משרד הבריאות אתה יכול להיות פה ועל פי תקנון הכנסת אתה חייב להיות פה, אז תפסיק להתבכיין, ובלי נהי ובלי בכי תשמע את האמת על כישלונות ממשלת ההונאה שלך.

בנימין נתניהו: ובכן, תחילה לכישלון בקורונה.

זאב בנימין בגין: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת בגין, תודה.

אמיר אוחנה: עוד שליח ציבור בלי ציבור.

בנימין נתניהו: אז תחילה לכישלון בקורונה: בנט, האיש והחוברת, העתיק ספרון שבו הוא הבטיח לחסל את הקורונה תוך ארבעה שבועות.

בנימין נתניהו: והיום, חצי שנה לאחר הקמת הממשלה הגרועה בתולדות ישראל, הוא יושב שם ביציע חסר אונים.

בנימין נתניהו: הוא נותן הרבה ציוצים, הרבה המלצות, הרבה פרשנויות, הרבה הרצאות.

בנימין נתניהו: הוא מטיף, בנט מטיף למוסר, בנט מטיף לאהבת הכלל, בנט מטיף לממלכתיות, אותו בנט שבזמן מלחמה, בזמן המלחמה בעזה יצא החוצה, תקף את הממשלה, תקף את העומד בראשה, תקף את זה בעברית, תקף באנגלית, תקף בלטינית, בטיבטית גם.

בנימין נתניהו: בנט נותן הרבה ציוצים, הרבה המלצות, הרבה פרשנויות ואפס החלטות, אפס מעשים.

בנימין נתניהו: בנט, יש לו הישג אחד גדול, אני חייב להגיד לכם.

בנימין נתניהו: לדעתי הוא אולי גדול גונבי הקרדיט בתקופה החדשה.

בנימין נתניהו: אני אמרתי את זה אז, והדבר הזה כל פעם מתממש מחדש.

בנימין נתניהו: בנט הוא כישלון מוחלט בעשייה ובקבלת החלטות.

בנימין נתניהו: בכל מהלך חיוני נגד הקורונה בנט מזגזג.

בנימין נתניהו: בנט מאשר איכוני שב"כ ובנט מבטל איכוני שב"כ.

בנימין נתניהו: בנט מחייב צמידים בכניסה לקניונים ובנט מבטל צמידים בכניסה לקניונים.

בנימין נתניהו: בנט קורא לאזרחי ישראל לא לטוס לחו"ל והשרים המעופפים של בנט לא מפסיקים לטוס לחו"ל.

בנימין נתניהו: אגב, לא רק הם.

בנימין נתניהו: בנט אומר שצריך לסגור את השמיים ובנט משאיר את השמיים פתוחים לרווחה במשך שבועות ארוכים.

בנימין נתניהו: בנט מבזבז זמן יקר בחוסר מעש ולא בפעם הראשונה.

בנימין נתניהו: לקח לו שבועות ארוכים להביא לארץ את מיליוני החיסונים של החיסון השלישי, שהממשלה בראשותי הזמינה ושילמה עליהם מראש כי אנחנו דאגנו לחיים של אזרחי ישראל, דאגנו ונלחמנו מול אלה בממשלה הזאת שמנעו מאיתנו, או ניסו למנוע מאיתנו, וכל מה שהיה צריך – אחרי שעשינו את זה מתוך דאגה לחיים של אזרחי ישראל, שלי ושל חבריי כאן – היה רק לשים אותם על המטוס ולהביא אותם הנה.

בנימין נתניהו: בנט לא עשה זאת, הוא בזבז חודש שלם.

בנימין נתניהו: הוא היה עסוק בציוצים, בפרשנויות, בהרצאות, אני לא יודע.

בנימין נתניהו: על החודש הזה שבנט בזבז לא להביא חיסונים למדינה שיש בה כבר יכולת לחסן, כ-2,000 ישראלים שילמו בחייהם.

בנימין נתניהו: זה כמעט מספר האנשים שנפלו במלחמת יום הכיפורים.

בנימין נתניהו: ואתה אומר עלינו – איזו חוצפה, איזו בושה, איזו צביעות ואיזה שקר רדוד – אתה אומר עלינו שאין לנו דאגה לחיים?

בנימין נתניהו: אתה לא שמת קצוץ על זה.

בנימין נתניהו: אחר כך, על ההישג של החיסון השלישי שאנחנו הבאנו אותו והוא איחר ליישם אותו, הוא גונב את הקרדיט לעצמו.

בנימין נתניהו: בדיוק כמו שהוא גונב את הקרדיט על ארבעה הסכמי שלום שאנחנו הבאנו ועשינו ולא היה לו שום חלק בהם.

בנימין נתניהו: בדיוק כמו שהוא גונב את הקרדיט על הצמיחה הכלכלית שאנחנו עשינו ולא היה לו שום חלק בה.

בנימין נתניהו: בחיסון השלישי, זה הכי מדהים, אתם חייבים לשמוע את זה: בחיסון השלישי הוא מתגאה בהישג שהוא אפילו לא הבין, בחיסון השלישי הוא מתגאה בהישג שהוא אפילו לא הבין את הצורך בו.

בנימין נתניהו: אני מזכיר לכם שבאותם ימים שבהם הפצרתי בו, אין לי מילה אחרת, הפצרתי בו, כן - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סעדי.

בנימין נתניהו: - - מחלתי על כבודי והפצרתי בראש הממשלה והפצרתי בשר הבריאות להביא את החיסונים השלישיים לארץ.

בנימין נתניהו: בנט אמר, ציטוט: "החיסון פחות יעיל נגד זן הדלתא".

בנימין נתניהו: אז הוא אמר, הוא גם אמר שהוא לא ישב עם רע"ם שהוא לא ישב עם מרצ, שהוא לא ישב עם לפיד, ושראש ממשלה לא יכול להיות עם פחות מעשרה מנדטים – עשרה מנדטים, סליחה.

בנימין נתניהו: עם שישה הוא יכול, עם עשרה לא.

קריאה: הוא לא יושב - - -

בנימין נתניהו: בממשלת ההונאה אפילו בנט לא מאמין לבנט.

בנימין נתניהו: שרת החינוך שלו היא מכחישת קורונה סדרתית, היא חיבלה במכוון במבצע החיסונים לילדים בבתי הספר.

בנימין נתניהו: עכשיו, טענו נגדה שהיא הסתירה נתונים גם בפני הממשלה וגם בפני הציבור.

בנימין נתניהו: אני לא יודע אם זה נכון - -

מירב בן ארי: - - -

בנימין נתניהו: - - אבל אני יודע דבר אחד בוודאות.

מירב בן ארי: - - - אם זה לא - - -

מיקי לוי: לא, לא, לא, מירב, חברת הכנסת, לא - - -

מירב בן ארי: למה?

מיקי לוי: לא.

מירב בן ארי: למה?

מיקי לוי: לא, לא.

בנימין נתניהו: דבר אחד אני יודע בוודאות.

בנימין נתניהו: אם הייתה מושמעת טענה חמורה כזאת נגד הממשלה שלנו, כבר הייתה נפתחת חקירה פלילית מזמן.

בנימין נתניהו: מה עשה היועץ המשפטי בעניין הזה?

בנימין נתניהו: כלום.

בנימין נתניהו: מה עשה בנט בעניין שרת החינוך שמחבלת בחיסון הילדים בבתי הספר?

בנימין נתניהו: כלום.

בנימין נתניהו: בנט התחייב, אתם זוכרים, שעד סוף דצמבר 50% מהילדים בגילים 5–11 יתחסנו.

בנימין נתניהו: כמה התחסנו עד עכשיו?

בנימין נתניהו: פחות מ-10%.

בנימין נתניהו: כלומר, מדברים, מכריזים, מקצים, מתקצבים, יושבים.

בנימין נתניהו: בהתרברבות – 1,000, בעשייה – אפס.

בנימין נתניהו: בנט, בהתרברבות, מקבל מעם ישראל ציון 100.

בנימין נתניהו: בנט, בלקיחת קרדיט, מקבל ציון 100.

בנימין נתניהו: בנט, בהישגים – אפס מוחלט.

בנימין נתניהו: בנט אומר: אין סגר.

בנימין נתניהו: אבל בפועל הוא מכניס מאות אלפי אזרחים לבידוד ועושה זאת בלי פיצויים, בלי סיוע כלכלי ובלי עזרה, בדיוק כמו שאתם פוגעים בחקלאים, במורי הדרך, בעסקי התיירות – במי לא.

בנימין נתניהו: אנחנו, לעומת זאת, גם נלחמנו בקורונה וגם הבאנו רשת ביטחון כלכלית ומענקים, הצלנו אזרחים רבים מחרפת רעב, הצלנו עסקים רבים מפשיטת רגל.

בנימין נתניהו: אני פוגש אותם, יש לי קצת יותר זמן היום, אני שומע אנשים, הם באים אליי.

מירב בן ארי: - - -

בנימין נתניהו: אתה הולך למסעדות - -

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, קריאה ראשונה.

בנימין נתניהו: - - אתה הולך לבתי הקפה, והם אומרים: תודה שהצלתם אותנו.

יום טוב חי כלפון: - - -

מיקי לוי: ששש, חבר הכנסת כלפון, קריאה ראשונה.

בנימין נתניהו: תודה לכם שהצלתם אותנו.

בנימין נתניהו: ומה אתם עושים?

קריאות: - - -

בנימין נתניהו: מה אתם עושים?

בנימין נתניהו: כלום.

בנימין נתניהו: כלום.

קריאות: - - -

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

מיקי לוי: אני מבקש שקט.

מירב בן ארי: סליחה, אני לא דיברתי בכלל.

מירב בן ארי: הוא אמר "קריאה ראשונה".

מיקי לוי: לא חשוב.

מיקי לוי: קריאה ראשונה.

מיקי לוי: מאה אחוז.

מירב בן ארי: מה, אנשים פה צועקים שעות.

בנימין נתניהו: בממשלת ההונאה המבולבלת הזאת אומרים לאזרחים שעומדים בפני פשיטת רגל – אומרים להם להחליף מקצוע.

בנימין נתניהו: אז אני אומר לכם, שרי ממשלת ההונאה והכישלון, אתם אלה שצריכים להחליף מקצוע.

בנימין נתניהו: אתם בתפקיד הלא-נכון, בזמן הלא-נכון, עם האנשים הלא-נכונים.

בנימין נתניהו: אתם עומדים המומים וחסרי ישע מול אתגרים אדירים שאין לכם מושג איך להתמודד איתם.

בנימין נתניהו: וזה נכון לא רק לגבי הקורונה שמתפרצת, זה נכון גם לגבי הטרור הפלסטיני שמתפרץ ביתר שאת מול אוזלת היד והחולשה שלכם.

בנימין נתניהו: גל טרור שוטף את הארץ, והממשלה הרופסת הזאת יושבת באפס מעשה.

בנימין נתניהו: היא לא מגיבה, היא לא יוזמת, היא לא עושה כלום.

בנימין נתניהו: היא לא עושה כלום כי לא מרשים לה לעשות.

בנימין נתניהו: רע"מ והתנועה האסלאמית אוסרות על בנט לפעול בתקיפות נגד הטרור, אחרת הן יפילו לו את הממשלה.

בנימין נתניהו: שמענו מה אמר השבוע – ואם לא שמעתם, תקשיבו טוב – שמענו מה אמר השבוע שותף בכיר של בנט, מזכ"ל רע"מ אבראהים חיג'אזי, מזכ"ל המפלגה ששולטת בפועל – מזכ"ל המפלגה ששולטת בפועל בממשלה הישראלית הפלסטינית הראשונה.

בנימין נתניהו: תקשיבו טוב למה שהוא אמר:

בנימין נתניהו: בלי רע"מ – אני מצטט – בלי רע"מ לא הייתה ממשלה.

בנימין נתניהו: אני יכול לפרק את הממשלה בכל בוקר.

בנימין נתניהו: אם לא יהיה איחוד משפחות לא תהיה ממשלה.

בנימין נתניהו: זה לא סוף ציטוט, כי הוא ממשיך: הכוח אצלנו.

בנימין נתניהו: הממשלה לא הייתה קמה בלי רע"מ.

בנימין נתניהו: אז או שייתנו לרע"מ מה שאנחנו רוצים או שנפרק את הממשלה.

קריאות: - - -

בנימין נתניהו: מזה אתם מבינים שעד עכשיו רע"מ מקבלת כל מה שהיא רוצה: חיבור בתים לא חוקיים לחשמל, חוק החשמל השערורייתי, העלמת עין מבנייה בלתי חוקית, פשיעה משתוללת.

בנימין נתניהו: ומה יש לרע"מ להגיד על המחבלים הפלסטינים שרצחו ישראלים?

וליד טאהא: - - -

בנימין נתניהו: מה יש להם להגיד - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת טאהא, שקט, בבקשה.

וליד טאהא: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת ווליד טאהא, תודה.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

וליד טאהא: - - -

מיקי לוי: ווליד טאהא, הבנתי.

וליד טאהא: - - -

מיקי לוי: בבקשה, שקט.

אופיר כץ: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ, די.

וליד טאהא: למה אתה לא מוציא אותו החוצה?

מיקי לוי: אני יודע את עבודתי.

בנימין נתניהו: מה יש לרע"מ להגיד על המחבלים הפלסטינים שרצחו ישראלים?

בנימין נתניהו: ומה יש להם להגיד על המתיישבים החלוצים שהמחבלים האלה תוקפים חדשות לבקרים?

בנימין נתניהו: על כך אמר מזכ"ל רע"מ חיג'אזי: האסירים הביטחוניים – כלומר המחבלים – למה הם בכלא הישראלי?

בנימין נתניהו: הם עשו מעשה, הם הגנו על הארץ שלנו – של רע"מ.

בנימין נתניהו: כל המתנחלים לא לגיטימיים, בלי יוצא מן הכלל.

בנימין נתניהו: ההתנחלויות במוקדם או במאוחר יימחקו.

בנימין נתניהו: זה מזכ"ל רע"מ, המפלגה שמחזיקה את הממשלה הזאת בגרון.

בנימין נתניהו: גם בגרון.

בנימין נתניהו: בנט מעדיף ממשלה עם תומכי טרור ששוללים את קיומה של מדינת ישראל על פני ביטחונם של אזרחי ישראל.

בנימין נתניהו: והוא בא ומטיף לנו על ציונות ועל אחריות.

בנימין נתניהו: זה אפילו לא מצחיק.

בנימין נתניהו: אני שואל אתכם, חברי הכנסת, כשהממשלה תלויה בשותפים תומכי טרור כאלה, אפשר באמת להילחם בטרור?

בנימין נתניהו: מה הפלא שהשר לביטחון פנים תוקף את המתיישבים במקום לתקוף את המחבלים.

בנימין נתניהו: ואותם סממני כישלון וחולשה ניכרים גם בטיפול הכושל שלכם בגרעין האיראני.

בנימין נתניהו: במקום להילחם באיראן הם מתקפלים מול איראן, גם מדינית וגם מבצעית.

בנימין נתניהו: במישור המדיני אף אחד לא סופר אתכם.

בנימין נתניהו: אתם פשוט לא מעניינים אף אחד.

בנימין נתניהו: אתם חלשים, אתם לא רלוונטיים.

בועז טופורובסקי: - - - בפנסיה.

בנימין נתניהו: אתם - - -

בועז טופורובסקי: אתה - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי, תודה.

בנימין נתניהו: זה לא רק שלא רוצים לדבר איתכם - -

בועז טופורובסקי: איזה פנסיה?

בנימין נתניהו: - - אין לכם שום מעמד בין-לאומי.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי.

בנימין נתניהו: ובמישור המבצעי אתם ממשיכים לקשור את הידיים של ישראל בהתחייבות שלכם לממשל האמריקני שלא יהיו הפתעות.

בנימין נתניהו: ובכן, בלי הפתעות אין הצלחות - -

בועז טופורובסקי: אתה חלש.

בנימין נתניהו: - - ובוודאי בוודאי שלא הצלחות משמעותיות.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי.

בועז טופורובסקי: אתה נחלשת.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי, קריאה ראשונה.

בנימין נתניהו: משום שהממשל האמריקני הזה לא רוצה סיכון משמעותי.

בועז טופורובסקי: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי.

בנימין נתניהו: וכדי להצדיק את הכישלון שלכם, את אוזלת היד שלכם מול איראן, וגם מול הממשל האמריקני, אתם עסוקים בתירוצים שקריים ובספינים.

בנימין נתניהו: כמובן, בנט - - -

בועז טופורובסקי: אתה המצאת את השקר.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי, שקט.

בנימין נתניהו: בנט אמר - - -

אופיר כץ: למה אתה לא מוציא אותו?

אופיר כץ: שש פעמים הוא צעק - - -

מיקי לוי: שקט.

אופיר כץ: שש פעמים.

מיקי לוי: שקט, אופיר.

קריאות: - - -

מיקי לוי: תאמין לי, פעמיים.

מיקי לוי: הוא כבר בקריאה ראשונה.

קריאות: - - -

מיקי לוי: אל תעזור לי, הוא בקריאה ראשונה.

אופיר כץ: - - -

מיקי לוי: אל תעזור לי.

מיקי לוי: אל תעזור לי.

יואב קיש: אתה לא מוציא אותם.

יואב קיש: אותם אתה לא מוציא.

בועז טופורובסקי: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי, קריאה שנייה.

מיקי לוי: בבקשה, ולהתכנס לסיום, חבר הכנסת נתניהו.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש - - -

מיקי לוי: תודה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני חושב שכולנו צריכים להתכנס לנורמות שוויוניות.

בנימין נתניהו: ומה שקורה פה כשאתה מוציא בסיטונות את חברי הצד הזה ומשאיר בסיטונות את חברי הצד הזה, זה לא דבר שוויוני ולא דבר נכון לעשות.

בנימין נתניהו: ואתה, אני יודע, מסוגל אחרת.

יואב קיש: - - -

מיקי לוי: לא, לא, נתתי לו בדיוק כמו לראש הממשלה.

מיקי לוי: בדיוק כמו לראש הממשלה.

בנימין נתניהו: לפני כמה שנים בנט אמר:

בנימין נתניהו: במשך כל כך הרבה שנים לגלגו וזלזלו במדיניות העקבית של נתניהו בעניין איראן.

בנימין נתניהו: היום העתיד של ילדינו ונכדינו בטוח הרבה יותר מאתמול, ואני חושב שאותם מלגלגים ומבקרים של נתניהו בעניין האיראני יגידו לו היום הרבה תודה.

בנימין נתניהו: ובכן, כדי להצדיק - - -

בועז טופורובסקי: - - -

מיקי לוי: שקט.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי, החוצה, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: צא, צא, צא.

מיקי לוי: שקט, שקט, חברת הכנסת שטרית.

אופיר כץ: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ.

אופיר כץ: תוציא אותו - - -

מיקי לוי: הוצאתי אותו.

מיקי לוי: בשקט.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ.

אופיר כץ: הוא אמר לנו חולי נפש.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, בבקשה, החוצה.

אופיר כץ: הוא אמר לנו "חולי נפש".

מיקי לוי: בבקשה החוצה.

אופיר כץ: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, החוצה.

אופיר כץ: מה אתה אומר על זה שהוא אמר עלינו "חולי נפש" היום - - -

מיקי לוי: הוא התנצל, אם לא שמת לב.

קטי קטרין שטרית: הוא לא התנצל.

קטי קטרין שטרית: לא נכון, הוא לא התנצל.

אופיר כץ: הוא לא התנצל.

מיקי לוי: אז לא היית פה.

אופיר כץ: הוא לא התנצל.

מיקי לוי: לא היית פה.

קטי קטרין שטרית: הוא לא הסכים להתנצל.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, נו, באמת.

קטי קטרין שטרית: הוא קרא לנו - - - התחרפנתם.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, כדי להצדיק - - -

מיקי לוי: את מפריעה לראש מפלגתך.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אני מוסיף לו עוד כמה שניות על ההפרעות.

מיקי לוי: בבקשה לסיים.

בנימין נתניהו: לא, לא שניות.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, כדי להצדיק את אוזלת היד של הממשלה - -

יואב קיש: מה זה "מוסיף"?

יואב קיש: הוא לא מוגבל בזמן.

מיקי לוי: מאוזן.

מיקי לוי: כתוב.

מיקי לוי: אני מחליט.

בנימין נתניהו: - - הם עסוקים כל הזמן בספינים ושקרים.

מיקי לוי: מכיוון שזה לא כתוב אני מחליט.

קריאה: עבר הזמן.

קטי קטרין שטרית: שלכם עבר הזמן.

קטי קטרין שטרית: שלכם, שלכם, או-טו-טו.

קריאה: שוחד, מרמה והפרת אמונים - - -

מיקי לוי: בבקשה.

בנימין נתניהו: כדי להצדיק – אני אחזור על זה עוד פעם כדי להבין את מה שקורה פה.

בנימין נתניהו: כדי ליצור אליבי לחוסר מעש - - -

יובל שטייניץ: ראש הממשלה ויו"ר האופוזיציה לא מוגבלים בזמן.

מיקי לוי: אל תפריע לי.

בנימין נתניהו: כדי לנסות להצדיק למה הם לא עושים שום דבר מול איראן הם עושים ספינים.

מיקי לוי: בבקשה להתכנס.

בנימין נתניהו: אתם הייתם – אנחנו היינו אלה - -

יואב קיש: זה בניגוד לתקנון, מיקי.

בנימין נתניהו: - - שדרשנו מצה"ל - - -

מיקי לוי: בבקשה להתכנס.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אני הוספתי לך הרבה מעבר - -

יואב קיש: מה זה "הוספת"?

יואב קיש: הוא לא מוגבל בזמן.

יואב קיש: לא ראש הממשלה - - -

מיקי לוי: - - עשיתי איזון בין שני הצדדים.

מיקי לוי: אני שואף לאיזון.

מיקי לוי: בבקשה, להתכנס לסיום.

יובל שטייניץ: ראש ממשלה וראש אופוזיציה אף פעם לא הוגבלו בזמן.

מיקי לוי: מכיוון - - -

יובל שטייניץ: גם לא ראש הממשלה וגם לא ראש האופוזיציה.

מיקי לוי: אתם מפריעים, תיתנו לסיים.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: לא כתוב בשום מקום.

קריאות: - - -

יואב קיש: לא, אבל זה לא נכון.

יואב קיש: אבל אתה לא מכיר את התקנון.

מיקי לוי: הבנתי אותך.

מיקי לוי: בבקשה.

יובל שטייניץ: אין דבר כזה להגביל ראש ממשלה או יושב-ראש אופוזיציה.

מיקי לוי: יש כאן שני – אני לא מגביל, אני פשוט עושה איזון.

מיקי לוי: בבקשה.

יובל שטייניץ: לא, זה לא איזון, זה להגביל.

יובל שטייניץ: אם הוא היה מדבר שנייה - - -

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

יובל שטייניץ: זה לא איזון.

יובל שטייניץ: כל אחד מהם יכול לדבר כמה שהוא רוצה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נתניהו, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: - - - בתקנון, הוא לא קיים ככה.

מיקי לוי: חברת הכנסת לוי, תודה.

יואב קיש: מיקי, אתה זוכר שבוז'י - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, מספיק.

יואב קיש: אל תמציא את התקנון.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, מספיק, אתה כל הזמן מפריע.

יואב קיש: אתה ממציא את התקנון.

מיקי לוי: אתה כל הזמן מפריע.

מיקי לוי: מספיק.

מירב בן ארי: אני מוציאה משפט ואני בקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת לוי, תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

יובל שטייניץ: אתם גם רומסים אותנו בוועדות, עכשיו גם במליאה?

מיקי לוי: זה לא מתאים לך.

יובל שטייניץ: זה לא מתאים להגביל ראש ממשלה ולא ראש אופוזיציה.

מיקי לוי: זה לא מתאים.

מיקי לוי: זה פשוט לא מתאים לך.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

בנימין נתניהו: מיקי, אני חייב להגיד לך, ואל תגרע את זה מהזמן, אני חייב להגיד לך שאני פה הרבה הרבה שנים בכנסת, ומעולם לא זכור לי מקרה אחד שמישהו הגביל יו"ר אופוזיציה בנאומים מהסוג הזה.

בנימין נתניהו: לא היה דבר כזה.

בנימין נתניהו: אני אומר לך, לא היה דבר כזה.

בנימין נתניהו: אני מציע לך לאפשר לי לסיים את דבריי, אין לי עוד הרבה מה להגיד, אבל דברים חשובים.

בנימין נתניהו: חשוב שאתה תשמע ושהבית הזה ישמע.

מיקי לוי: אני רק ביקשתי להתכנס, זה הכול.

בנימין נתניהו: זה מתכנס, אל תדאג.

בנימין נתניהו: זה מתכנס לאמת, זה הדבר החשוב.

מיקי לוי: אז בבקשה.

בנימין נתניהו: אבל האמת היא יחסית בהירה ואפילו קצרה: מחפשים כאן תירוצים למה לא לפעול מול איראן.

בנימין נתניהו: אומרים שלא הבאנו להם תקציב.

בנימין נתניהו: הבאנו גם הבאנו.

בנימין נתניהו: צה"ל התקשה לתת אותו.

בנימין נתניהו: הוא אמר שאין לו יכולת לפתוח תקציב קיים.

בנימין נתניהו: הבאתי את התקציב הנוסף.

בנימין נתניהו: אבל מה שיש פה זה איזושהי חשיפה של אליבי, כי זה לא שאלה של יכולת מבצעית, היא קיימת; זה קודם כול שאלה של רצון ומנהיגות.

בנימין נתניהו: וכמחפשים תירוצים לחוסר מעש, כנראה שאין רצון ואין מנהיגות ומוכנים להתקפל בפני התכתיב האמריקני.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, בזמן שהממשלה הזאת נכנעת לאיראן, היא מביאה את איראן לכאן.

בנימין נתניהו: בנט וסער מחוקקים חוקים איראניים לרמיסת הדמוקרטיה.

בנימין נתניהו: זה פרויקט אנטי-דמוקרטי מיוחד של הצמד הזה, שמגרדים את אחוז החסימה, אחד מלמטה ואחד מלמעלה.

בנימין נתניהו: לזה מצטרף הדמוקרט הדגול יאיר לפיד, שהמליך את עצמו לכהונה נוספת בדמוקרטיה התוססת שנקראת יש עתיד.

בנימין נתניהו: יחד, השלישייה האנטי-דמוקרטית הזאת מביאה שלושה חוקים איראניים.

בנימין נתניהו: חוק איראני ראשון, שימנע מאזרחי ישראל לבחור מי יהיה ראש הממשלה שלהם.

בנימין נתניהו: חוק כזה לא קיים בשום דמוקרטיה.

בנימין נתניהו: חוק איראני שני, שיאפשר לשוטרים להיכנס לבתים של אזרחי ישראל בלי צו שופט.

בנימין נתניהו: גם חוק כזה לא קיים בשום דמוקרטיה.

בנימין נתניהו: חוק איראני שלישי, שיטיל צנזורה על הרשתות החברתיות וימנע מאזרחים את חופש הביטוי.

בנימין נתניהו: גם חוק כזה אין בשום דמוקרטיה.

קריאות: - - -

בנימין נתניהו: המכון הישראלי לדמוקרטיה, לא בדיוק גוף שמזוהה עם הימין או הליכוד - - -

מיקי לוי: בבקשה, שקט במליאה.

מיקי לוי: תן לי, זה קצר עוד.

מיקי לוי: קצר, אדוני.

מיקי לוי: אדוני בוודאי ירצה לשמוע, כמו חבריי המכובדים, מה אומר המכון הישראלי לדמוקרטיה – ממש לא אורגן של הליכוד ושל הימין.

מיקי לוי: הוא אומר היום: החוק פותח פתח לצנזורה שלטונית.

מיקי לוי: הצעת החוק מאפשרת להסיר תכנים גם מאתרי תוכן ממוסדים כמו עיתונים ישראליים וזרים ברמת חודרנות שאינה קיימת באף מדינה אחרת בעולם הדמוקרטי.

מיקי לוי: אולי אני נותן לאיראן יותר מדי קרדיט ובלעדיות על החוקים האלה, כי הם קיימים גם בטורקיה, גם בסוריה וגם בצפון קוריאה.

מיקי לוי: אבל הם לא קיימים בשום מדינה דמוקרטית והם מטילים צל כבד על הדמוקרטיה בישראל.

מיקי לוי: חוקים שקיימים רק באיראן, בסוריה ובצפון קוריאה עכשיו יהיו קיימים גם בישראל.

מיקי לוי: בנט, סער ולפיד, ואתם, חברי הקואליציה, אתם אלה שפוגעים בדמוקרטיה, אתם אלה שמוציאים את דיבתה של ישראל, ולא אנחנו, שנלחמים נגד העריצות שלכם.

קריאות: - - -

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: סגן השר, חבר הכנסת קריב, בבקשה, שקט.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, בבקשה, שקט.

מיקי לוי: אתה גם עוזר לי?

מיקי לוי: תודה, הבנתי.

בנימין נתניהו: אתם מדברים שמדברים באנגלית – כאילו שאתם לא מדברים באנגלית, כאילו שהיום אין תרגומים מיידיים; אתם, יאיר לפיד, שכינה אותי ארדואן - -

קריאות: - - -

בנימין נתניהו: - - יאיר גולן, שאמר שהמדינה הזאת היא נאצית; רע"מ, שקורא לה "מדינת אפרטהייד"; מרב מיכאלי, שתומכת בשוברים שתיקה; מרצ, שאומרים אפשר להביא, להעמיד את חיילי צה"ל כפושעי מלחמה - -

קריאות: - - -

בנימין נתניהו: - - בעברית, באנגלית, בצרפתית, בכל השפות - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב.

בנימין נתניהו: - - צבועים שכמוכם.

בנימין נתניהו: אתם מוציאים את דיבתה של ישראל, ואנחנו נגן על הדמוקרטיה בישראל, כאן ובכל העולם.

קריאות: - - -

מיקי לוי: בבקשה, שקט.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוסי רז, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: שב, בבקשה.

אמיר אוחנה: יאיר גולן מגן עליך.

אמיר אוחנה: תראה איזה - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אוחנה.

קטי קטרין שטרית: לאיזה זמנים הגעתם, ימינה - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, מספיק.

מיקי לוי: מספיק.

קטי קטרין שטרית: גבי לסקי מגינה עליך.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת לסקי, בבקשה, שקט.

בנימין נתניהו: איפה כל – אני רוצה לסיים, אדוני - - -

קטי קטרין שטרית: איזה - - -

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת שטרית.

קטי קטרין שטרית: לא, מה - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כלפון.

מיקי לוי: אני מבקש מהצד הזה שקט.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: הם יהיו גם בשקט.

מיקי לוי: חברת הכנסת לוי, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נתניהו, בבקשה.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, איפה כל אנשי המוסר והתקשורת שתמיד מדברים על חופש הביטוי, חופש הבחירה והזכות לפרטיות?

בנימין נתניהו: איפה הם?

בנימין נתניהו: טוב, הם כולם מגויסים.

בנימין נתניהו: יש להם צו גיוס למען הממשלה הזאת.

בנימין נתניהו: כולם שותקים מול הצנזורה הזאת כדי להגן על בנט וסער, על מנת שיוכלו לגנוב גם את הבחירות הבאות כפי שהם גנבו את הבחירות האחרונות.

בנימין נתניהו: הכול כדי לאפשר לאביר הדמוקרטיה, הדמוקרטור יאיר לפיד, להגיע לראשות הממשלה.

בנימין נתניהו: ובכן, אני מבטיח לכם, אתם יכולים לצעוק כמה שאתם רוצים, אנחנו לא שותקים ואנחנו לא נשתוק.

בנימין נתניהו: אנחנו נמשיך להילחם על הדמוקרטיה, אנחנו נתנגד בכל תוקף לסתימת הפיות ברשתות החברתיות, אנחנו נמשיך להיאבק למען חופש הביטוי ואנחנו נמשיך להילחם למען זכותם של אזרחי ישראל לבחור את ראש הממשלה שלהם באופן דמוקרטי.

קריאות: - - -

בנימין נתניהו: ואל תחשבו שתנצחו אותנו בחוקים איראניים.

בנימין נתניהו: אזרחי ישראל יעיפו אתכם בהזדמנות הראשונה, ואנחנו נחזור להנהיג את המדינה שלנו בדרך שלנו, דרך של עוצמה, דרך של נחישות, דרך של אמונה בצדקת דרכנו, ומעל הכול, דרך של חירות ודרך של דמוקרטיה אמיתית.

בנימין נתניהו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: הי, הי.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, החוצה.

מיקי לוי: די, מספיק, מספיק.

מיקי לוי: החוצה, בבקשה.

מיקי לוי: החוצה.

מיקי לוי: עכשיו החוצה.

יואב קיש: שלוש קריאות, שלוש קריאות.

מיקי לוי: עכשיו החוצה.

מיקי לוי: קיש, מספיק עם זה.

יואב קיש: אתה לא יכול - - -

מיקי לוי: אני יכול הכול.

יואב קיש: אתה לא יכול.

מיקי לוי: אתה יכול – העברתי לך את זה.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, החוצה, החוצה, החוצה.

גלית דיסטל אטבריאן: למה?

גלית דיסטל אטבריאן: למה?

גלית דיסטל אטבריאן: רוצה להבין, למה - - -

מיקי לוי: החוצה, החוצה.

מיקי לוי: הבנתי אותך.

מיקי לוי: החוצה.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: כמה ביקשתי ממך.

מיקי לוי: החוצה.

גלית דיסטל אטבריאן: למה?

גלית דיסטל אטבריאן: למה?

גלית דיסטל אטבריאן: למה?

גלית דיסטל אטבריאן: 30 איש מחאו פה כפיים - - -

מיקי לוי: כי את היית מולי, מה אני יכול לעשות?

מיקי לוי: בבקשה, החוצה.

מיקי לוי: חבר הכנסת שמחה, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: כשמישהו מלבה ומוביל, חברת הכנסת דיסטל, אז על הראש שלו בוער הכובע.

מיקי לוי: (חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן יוצאת מאולם המליאה.)

קריאות: - - -

מיקי לוי: חברי הכנסת, נא לשבת.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה.

מיקי לוי: אלה שהורחקו יכולים להיכנס.

מיקי לוי: אלה שהורחקו יכולים להיכנס.

מיקי לוי: נא להכניס את כל אלה שהורחקו כדי להצביע.

מיקי לוי: נא לשבת, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

דוד אמסלם: אתה מרשה לנו להיכנס?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אני מכיר את זה.

מיקי לוי: שב.

דוד אמסלם: אתה מרשה או לא?

מיקי לוי: שב, שב.

מיקי לוי: תפסיק להפריע.

מיקי לוי: שב.

מיקי לוי: תפסיק להפריע, תפסיק להפריע.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אתה לא מפסיק להפריע, אין רגע דל.

מיקי לוי: שב, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: הממשלה ביקשה הצבעה שמית.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נעבור להצבעה על העמדה שהציג ראש הממשלה, חבר הכנסת נפתלי בנט.

מיקי לוי: יהיה בעד, נגד – כמובן נגד העמדה של ראש הממשלה.

מיקי לוי: בבקשה, מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – נגד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – נגד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – בעד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד מיכל רוזין –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – נגד מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

מיקי לוי: בבקשה לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד ביטן – אינו נוכח מאזן גנאים – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת שנוכח במליאה ולא קראו בשמו?

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה, בבקשה לסכם.

מיקי לוי: להלן תוצאות ההצבעה: 56 נגד, 58 בעד, עמדתו של ראש הממשלה התקבלה.

מיקי לוי: [נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום ועוברים לסעיף הבא.

משה אבוטבול: ראש הממשלה הזכיר את שמי, וביקשתי - - -

מיקי לוי: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום, החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 3), התשפ"ב–2021.

מיקי לוי: יציג את ההחלטה יושב-ראש ועדת הכספים אלכס קושניר, בבקשה.

משה אבוטבול: אמרת אחרי ההצבעה, אדוני.

משה אבוטבול: אתה לא מתייחס.

מיקי לוי: לא, אני לא מאפשר.

משה אבוטבול: ומה, אם מזכירים את שמי אני צריך להתעלם מזה?

משה אבוטבול: הוא הזכיר את שמי והוא דיבר כלפיי.

משה אבוטבול: אבל לא צריך לקלל, הוא הזכיר את שמי, אני צריך להגיב לו על מה שהוא הגיב.

משה אבוטבול: אבל הוא דיבר עליי, הוא הזכיר את השם שלי, יום טוב, מה?

משה אבוטבול: מה?

מיקי לוי: - - -

משה אבוטבול: זה משהו מהותי, הוא הזכיר את השם שלי בדברים שלו.

משה אבוטבול: אני לא חושב שזה פייר, אתה, זה לא מתאים לך.

משה אבוטבול: אתה יודע מה, לא משנה, אני אגיד את זה בנאום הבא, אני לא אוותר.

משה אבוטבול: אני לא אוותר, אני אומר את זה בנאום הבא.

משה אבוטבול: זה לא הולך לאיבוד.

משה אבוטבול: אבל זה לא פייר.

משה אבוטבול: זה לא התנהגות.

משה אבוטבול: בסדר, אין שום בעיות - - -

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת קושניר.

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להציג בפניכם כמה נתונים: צריכת הכלים החד-פעמיים בישראל בארבע שנים צמחה ב-50%.

ועדת הכספים): הישראלים, אנחנו, התמכרנו לשימוש בכלים האלה.

ועדת הכספים): אנחנו משתמשים ב-70,000 טונות של פלסטיק בשנה.

ועדת הכספים): מדינת ישראל היא הצרכנית השנייה בעולם של כלים חד-פעמיים לנפש.

ועדת הכספים): מדי יום מתות אלפי חיות בגלל הנזק של השימוש בכלים שאינם מתכלים.

ועדת הכספים): כלים שמגיעים לפארקים, לחופי הים, ונשארים שם לנצח.

ועדת הכספים): כמות הפסולת בחופים שלנו היא הגדולה בעולם למטר רבוע.

ועדת הכספים): כל אדם מבוגר מכניס לגופו כל שנה 50,000 חלקיקי מיקרו-פלסטיק.

ועדת הכספים): כל ילד מכניס לגופו 40,000 חלקיקים.

ועדת הכספים): כל זה בעת השימוש בכלים החד-פעמיים.

ועדת הכספים): כל חלקיק כזה הורס את התאים בגוף, הורס את כלי הדם והורס את הגוף שלנו.

ועדת הכספים): אני רוצה להסביר: ייצור של כלי פלסטיק חד-פעמיים כולל שאיבה, שינוע, זיקוק ועיבוד של מוצרי הנפט, הכול כחלק ממערכת מזהמת, שמחריפה את משבר האקלים ומסכנת את כולנו.

ועדת הכספים): כל זה לטובת מוצר שתשתמשו בו רק פעם אחת.

ועדת הכספים): יש לנו דור עתיד, ואנחנו צריכים לדאוג שיהיה לו מקום נקי לחיות בו, וכשמגיעים אליי לכנסת נערים ונערות בני 17 ואומרים לי שהם מודאגים מהמצב, אני לא יכול להישאר אדיש.

ועדת הכספים): אפשר להתעלם, לעצום עיניים, לטמון את הראש בחול ולהתמכר לנוחות הרגעית; אבל אפשר, וחייבים, לעשות מעשה.

ועדת הכספים): היום אנחנו עושים את המעשה.

ועדת הכספים): הצעד שאנחנו מובילים יוריד דרמטית את השימוש בכלים החד-פעמיים.

ועדת הכספים): וכאן אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולפנות לכולם.

ועדת הכספים): אני פונה אליכם: כל פעם שאתם חושבים להשתמש בכלי חד-פעמי, תיזכרו בערמות הפסולת ברחובות, בפארקים ובחופים.

ועדת הכספים): תדמיינו את בעלי החיים שמתים בייסורים בגלל הנוחות שלנו.

ועדת הכספים): תחשבו שאתם הולכים להכניס לגוף של הילדים שלכם מוצרי נפט.

ועדת הכספים): אני רוצה לפנות לחבריי בסיעות החרדיות.

ועדת הכספים): חברים, הצו הזה הוא לא נגדכם – הצו הזה הוא בעד כולנו.

אוריאל בוסו: - - - המריצות שלכם נגדנו.

ועדת הכספים): הנתונים מראים שהציבור החרדי, שמונה 9% מהאוכלוסייה, אחראי על 27% מהשימוש בפלסטיק מדי שנה.

ועדת הכספים): הנתון הזה אמור לזעזע אתכם קודם כול.

ועדת הכספים): תבינו שזה מזיק לילדים שלכם, ותוותרו על הנוחות לטובת הבריאות.

ועדת הכספים): מאוד שמחתי לראות את נתוני הירידה בצריכה כבר בחודש הראשון של כניסת הצו לתוקף, ואני בטוח שהמגמה הזאת תימשך.

אתה יודע שאנשים קנו.

ועדת הכספים): במקביל להטלת המס, אישרנו בוועדה את חבילת הסיוע.

ועדת הכספים): במהלך הדיונים התעקשנו על הקצאת תקציב לרכישת מדיחי כלים עבור גופים ציבוריים כמו בתי חולים, גני ילדים ופנימיות; הקדשנו תקציב ייחודי לקמפיינים שיעודדו את המעבר לכלים הרב-פעמיים; הקצינו 50 מיליון שקלים לצורך הניקיון במרחב הציבורי.

ועדת הכספים): במהלך הדיונים הכנסנו כמה שינויים בצו על מנת לדייק את גובה המס על כלי קרטון מצופים בפלסטיק, וכן הגדרנו נכון יותר את טווח העובי עבור כלים שנועדו לשימוש רב-פעמי.

ועדת הכספים): חברים, אפשר להמשיך לטמון את הראש בחול, אפשר לא להכיר במציאות, אפשר לזלזל בכמות הפלסטיק שאנחנו פוגשים ברחובות, בפארקים, בחופים; אפשר לדחוק מאיתנו את הנזק הבריאותי האדיר שאנחנו גורמים לילדים שלנו – אבל אפשר להסתכל למציאות בעיניים ולעשות מעשה.

ועדת הכספים): את המעשה הזה אנחנו עושים עכשיו.

ועדת הכספים): ולכן אני מבקש מחבריי, גם בקואליציה וגם באופוזיציה, לתמוך בצו הזה, לטובת הבריאות שלנו, לטובת איכות הסביבה ולטובת דורות העתיד.

ועדת הכספים): תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אלכס קושניר.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מנסור עבאס: ראשון הדוברים, חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

מנסור עבאס: כמובן שאנחנו סוגרים את רשימת הדוברים.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש להגיד לחברי הכנסת, למי שאיננו חבר בוועדת הכספים – אבל כולם מכירים את העניין הזה.

משה גפני: הממשלה הזאת היא פשוט הממשלה הכי רעה מבחינה חברתית, שמטילה מיסים על מעמד הביניים, על השכבות החלשות, והיא עושה את זה באופן לא צודק ולא מוסרי, ככה סתם.

משה גפני: והכול עם הצדקות כאלה, באים ומסבירים לנו שצריך לקחת מס גודש בגלל שיש תוכנית של משרד התחבורה לחמש שנים שיגדילו ויגבירו את התחבורה הציבורית, ובינתיים גובים כסף מתושבי טבריה ומתושבי אופקים שמגיעים למרכז הארץ לצרכים חיוניים.

משה גפני: אותו דבר עשו – וכמובן, הדיבורים זה שצריך להוריד את הפקקים.

משה גפני: מי לא רוצה להוריד את הפקקים?

משה גפני: לא מורידים את הפקקים, גובים כסף, מס לא צודק.

משה גפני: אותו דבר גם עם הנושא הזה של העלאת גיל הפרישה לנשים.

משה גפני: לא התחשבו בנשים עניות, לא התחשבו במקצועות שוחקים, לא התחשבו בשום דבר.

משה גפני: אותו דבר, מביאים עכשיו את הפיקדון.

משה גפני: אני רוצה לשאול אתכם, רבותיי חברי הכנסת:

משה גפני: האם מישהו מעלה בדעתו שהוא נכנס לבית חולים לבקר מישהו והוא הולך לשתות שם מים, אז הוא הולך לשתות בכוס רב-פעמית?

משה גפני: הוא הולך לשתות, בגלל ששם יגידו שנתנו תקציב למדיחי כלים?

משה גפני: הרי כשהיו הדיונים בוועדה באו מנהלי בתי החולים ונציגי בתי החולים ואמרו, אתם רוצים שאנחנו נשקיע הון תועפות שאין לנו על כל מיני דברים מהסוג הזה?

משה גפני: מישהו מעלה בדעתו שבפנימיות יהיו כלים רב-פעמיים ויהיו מדיחי כלים, מה שלא היה ולא נברא.

משה גפני: פשוט לא נכון.

משה גפני: מזכיר, יושב-ראש ועדת הכספים אלכס, מזכיר את העניין של הציבור החרדי.

משה גפני: הרי אם לא הציבור החרדי לא הייתם מביאים את זה בכלל.

משה גפני: מישהו אמר לשר האוצר, בין יתר הדברים, הוא אמר לו, תדע לך שזה יפגע בציבור החרדי בין היתר, יפגע בכולם אבל יפגע בעיקר בציבור החרדי, אז הוא הלך על זה.

משה גפני: עכשיו, הוא לא מתבייש, אלכס קושניר, לא מתבייש לעמוד כאן ולהגיד תדעו לכם, אתם החרדים, צריך לדאוג לילדים שלכם.

משה גפני: אתם מדברים על לדאוג לילדים שלכם, שאתם מונעים מהילדים החרדים את מעונות היום?

משה גפני: אתם, עם החלטה אכזרית של איש אכזר, שהוא שר האוצר.

משה גפני: עכשיו, אני רוצה לומר לך, ואני מסיים בזה.

מנסור עבאס: כן, משפט אחרון.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך – יש לנו כבר מסורת שאנחנו מדברים, אתה היושב-ראש ואני הנואם.

משה גפני: אז אני רוצה להגיד לך: אנחנו דומים לכם בזה שאנחנו מפלגה קטנה, לא גדולה, שלפעמים נמצאת בקואליציה.

משה גפני: אנחנו מעולם, מעולם, תבדוק אותי, לא ויתרנו על נושאים אידיאולוגיים שלנו, או נושאים שפוגעים בציבור החרדי שאנחנו מייצגים אותו, אפילו שהקואליציה הייתה אומרת חייבים את זה, בגלל שבלי התמיכה שלכם לא תקבלו דברים שאתם חושבים לקבל בקואליציה.

משה גפני: אני אומר לך גם כן, אתם דומים לנו בעניין הזה.

משה גפני: יש דברים שאסור לכם להיכנע לקואליציה.

משה גפני: הצו הזה, על הכלים החד-פעמיים, אתה יודע שזה יפגע בציבור הערבי.

משה גפני: זה פוגע בציבור החרדי וזה יפגע בציבור הערבי.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

משה גפני: אני אומר לך: תצביעו נגד – זה מה שאנחנו היינו עושים.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה גפני.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר.

מנסור עבאס: אחריו חבר הכנסת ינון אזולאי.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, יש פה חברי כנסת ותיקים – הרב גפני, אתה זוכר אי פעם את אביגדור ליברמן מדבר בדאגה על כדור הארץ ועל איכות הסביבה?

מישהו זוכר דבר כזה, אדוני היושב-ראש?

מאיפה בא לו הדבר הזה?

מתי זה הגיע?

המיחזור, זה מה שמעניין אותו?

אני הייתי מציע, אדוני היושב-ראש, שמישהו יבדוק מה קורה בחצי השנה האחרונה בלשכת שר האוצר.

כמה קופסאות מפלסטיק מגיעות מהטייק אווי שמגיע ללשכת שר האוצר.

כמה פלסטיק יש שם, טונות.

עומדים פה אנשים, מרמים.

עומד פה יושב-ראש ועדת כספים, כשהוא אוכל צוהריים ומזמין לפה, ממה הוא אוכל את זה?

מכלים רגילים?

אז הם מצאו את עניין הפלסטיק, הם מצאו נושא שאף פעם לא דיברו עליו, אף פעם לא עניין אותם.

לגופו של דבר, דיברנו בוועדה דברים שהממשלה יכולה לעשות כדי למחזר יותר טוב, כדי לגרום לכך שבאמת תהיה פחות בעיה בנושא של איכות הסביבה.

הם לא עושים, הם פשוט באים, הממשלה החד-פעמית הזאת, ממשלה של דמוקרטיה מפלסטיק, באים ומתלבשים, אדוני, על השכבות החלשות.

אלה שאין להם מדיח, אלה שלא מסוגלים – הרי משפחה ברוכת ילדים, אדוני היושב-ראש, לא נכנס כל הסכו"ם במדיח, צריך שלוש-ארבע נגלות.

אגב, אתה יודע, הם מרוויחים את הכסף הזה, הרי זה מה שהאוצר רצה.

הם מרוויחים את זה גם במים.

אתה יודע, יש הרי מע"מ על המים דרך – היום אלה האיגודים.

אז לא רק שהם יקבלו את הקנסות על אלה של החד-פעמי, אלא גם על המים הם ירוויחו.

אני רוצה לומר, מה הסיבה באמת שהם מתעסקים עם זה?

שתי סיבות: אחת, את ליברמן זה מעניין, א' בתור תפקידו כשר האוצר.

הוא רושם עוד 400 מיליון שקל, או 500 מיליון שקל שיבואו מהצו הזה, מהעלאת המיסוי הזו.

זה החלק המקצועי.

הסיבה השנייה שהוא רוצה את זה, זה לא מקצועי.

זה התחביב שלו.

הסיבה השנייה זה התחביב – זה פוגע בחרדים; זה פוגע במשפחות ברוכות ילדים; זה פוגע באנשים שמרשים לעצמם לחיות באורח חיים פשוט, לא אורח החיים הראוותני שהוא חי בו.

אז – א.

הוא רוצה כסף בשביל לרצות את פקידי האוצר שלו, ושתיים, הוא עושה את זה - - -

מנסור עבאס: תודה.

אני מסיים.

ב.

הוא עושה את זה, אדוני היושב-ראש, בשביל התחביב שלו.

התחביב שלו זה שנאה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב אשר.

פעם אתם הייתם התחביב שלו, היום אנחנו התחביב שלו - -

מנסור עבאס: כן, תודה, תודה.

- - מחר מי יודע מה יהיה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה.

מאי גולן: זו כפייה.

מאי גולן: זה לא התפקיד.

מאי גולן: זה כפייה - - -

ינון אזולאי: ברשות אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, הצו הזה, צו החד-פעמי, זו גזירה של הממשלה.

ינון אזולאי: זו גזירה, אטימות הממשלה, כי גם אם אתה רוצה להביא איזשהו צו, אל תביא אותו תוך כדי שאתה כבר מחיל אותו.

ינון אזולאי: תביא אותו ותדון עליו.

ינון אזולאי: כשאתה בא ומחיל אותו, אתה בעצם בא אחרי שגזרת, אחרי שלקחת את המשפחות החלשות ומכה בהם, ואתה אומר, אני אביא אותו לדיון בוועדת כספים.

ינון אזולאי: אז ראשית, הדרך היא פסולה.

ינון אזולאי: הדרך שבה התנהג שר האוצר זו דרך פסולה, שמשרד האוצר לא פעם עושה את זה, שמביא צו ואחר כך לך תדון עליו.

ינון אזולאי: זה קרה, כמעט, גם בצו על הממיסים.

ינון אזולאי: אבל לגבי החד-פעמי עצמו, אני רוצה להגיד לך, לכם חבריי – הממשלה אמרה שבעצם הצו הזה חשובים לה בעלי החיים יותר מאשר האנשים.

ינון אזולאי: חשוב לממשלה הזאת, יותר מהגנת הסביבה – איך מזהמים את בתי החולים.

ינון אזולאי: הייתה לנו שיחה עם בתי החולים, עם מנהלי בתי החולים, והם אמרו שהחד-פעמי עוזר להם במיוחד בתקופת הקורונה.

ינון אזולאי: באה הממשלה שרוצה כביכול, בשם הגנת הסביבה, ומזהמת את בתי החולים.

ינון אזולאי: באה הממשלה ואומרת: אני אתן לכם פיצוי.

ינון אזולאי: איזה פיצוי?

ינון אזולאי: מדיחי כלים.

ינון אזולאי: במדיח הכלים יש סבון, הממשלה הזאת מסבנת את העם.

ינון אזולאי: זו ממשלה אטומה שלא דואגת לחלשים, שרומסת את החלשים ואת המוחלשים ועושה אותם יותר חלשים.

ינון אזולאי: זו ממשלה שמסתכלת רק על מה אפשר לעשות רע לציבור אחד.

ינון אזולאי: זו ממשלה שההסכמות היחידות שהם מצליחים להגיע אליהן זה איך לפגוע בחלשים ואיך לפגוע ביהדות.

ינון אזולאי: זו ממשלה שאם אנחנו מסתכלים עליה אין לה שום תכלית.

ינון אזולאי: והכי חשוב, שהממשלה הזאת, בעזרת השם, ממשלה חד-פעמית.

ינון אזולאי: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שמחה רוטמן.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

שמחה רוטמן: תודה רבה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, האמת היא, אני רציתי לשתף אותך, היה פה איזשהו משבר קודם לכן, שאפילו טענו שאנחנו פועלים בחוסר אחריות על זה שאנחנו דורשים שבנט יגיע לדיון עם ראש הממשלה ב-40 חתימות.

שמחה רוטמן: אומנם מעמדי באופוזיציה איננו מאפשר לי לקבל החלטות מהסוג הזה, אבל אם היו מקשיבים לדעתי, כל זמן שאתה היית באולם, הייתי מוכן שינהלו את הדיון בתור ראש ממשלה.

שמחה רוטמן: זאת אומרת, מאחר שבנט בסופו של דבר לא מקבל את ההחלטות, ודיון בנוכחותו לא ממש תורם לנו דבר וחצי דבר, אז כל זמן שאתה היית באולם, מבחינתי, זה היה עומד בכללים.

שמחה רוטמן: אבל ההחלטות האלו מתקבלות במקום אחר, ויש תקנון.

שמחה רוטמן: ולא נשמעה דעתי.

שמחה רוטמן: הממשלה הזאת מספרת לנו סיפורי סבתא.

שמחה רוטמן: היא מספרת לנו שהיא מטילה מס על חד-פעמי כי היא דואגת לסביבה, והיא מטילה מס גודש בגלל שהיא דואגת לפקקים, והיא מטילה – האמת היא, אפשר כמעט על כל דבר שהוא - - -

קרן ברק: על הביצים.

שמחה רוטמן: הביצים.

שמחה רוטמן: אלף סוגיות.

שמחה רוטמן: בסופו של דבר, גם לא נשאר מזה שום דבר.

שמחה רוטמן: הם מקדמים רפורמה ברגולציה כדי לצמצם את הרגולציה, ורק מגבירים את הרגולציה.

שמחה רוטמן: ממשלת סיפורי סבתא, זה מה שיש לנו פה.

שמחה רוטמן: אין דבר אחד שהממשלה הזאת אומרת שמתגלה כנכון.

שמחה רוטמן: מס על חד-פעמי נועד למטרה אחת ויחידה: הוא נועד לכסות את ההתחייבויות.

שמחה רוטמן: יש כאלו שקראו לזה, אדוני היושב-ראש – יש כאלה שקראו לזה "מס עבאס".

שמחה רוטמן: אבל זה אפילו לא צריך להיות מס עבאס.

שמחה רוטמן: יש פה ממשלה שפוגעת באזרחים ולוקחת מהם מיסים, והיא לוקחת מהם מיסים בכמה דרכים.

שמחה רוטמן: דרך אחת היא באמת המיסים החדשים האלו, שלכל אחד מהם יש את התירוץ משלו, אבל השורה התחתונה היא שבמקום לעודד פעילות חיובית, מטילים מס על פעילות שהיא כביכול שלילית, כאשר המטרה היא בכלל לא לצמצם את הפעילות השלילית.

שמחה רוטמן: הדוגמה הקלאסית לזה, אדוני היושב-ראש, היא שבעבר הטילו מס על דלק כדי לצמצם נסיעה, ואז אנשים עברו למכוניות חשמליות, וגילו שהמדינה מקבלת פחות מס מהדלק, אז עכשיו הם רוצים להטיל מס על מכוניות חשמליות לפי קילומטר.

שמחה רוטמן: דור הולך ודור בא, והמס לעולם עומד.

שמחה רוטמן: אז עכשיו זה מס חד-פעמי.

שמחה רוטמן: היום התנהל דיון בוועדת חוקה על כך שרוצים עכשיו שאזרחים שמכניסים אותם למלוניות ישלמו על המלוניות.

מנסור עבאס: כן.

שמחה רוטמן: מה קרה?

מנסור עבאס: משפט אחרון.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הוא יכול עשות - - -

קרן ברק: למה?

קרן ברק: אין סיבה.

שמחה רוטמן: עוד לא סיימתי את שלוש הדקות שלי.

מנסור עבאס: הינה.

שמחה רוטמן: לא.

שמחה רוטמן: מה?

שמחה רוטמן: מה?

מנסור עבאס: עשר שניות.

שמחה רוטמן: לא.

שמחה רוטמן: אבל אדוני היושב-ראש, מה?

שמחה רוטמן: מה קרה?

דוד אמסלם: - - -

מנסור עבאס: מה קרה?

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שמחה רוטמן.

שמחה רוטמן: שנייה, אדוני היושב-ראש.

שמחה רוטמן: אבל זה לא בסדר.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

שמחה רוטמן: אבל למה קטעת אותי באמצע?

שמחה רוטמן: הפסקת אותי באמצע חוט המחשבה, מה קרה?

דוד אמסלם: - - -

מנסור עבאס: כן.

שמחה רוטמן: לא.

שמחה רוטמן: לא מתאים, אדוני היושב-ראש.

שמחה רוטמן: הטלת המס על החד-פעמי נובעת בדיוק מאותו ראש שמונע פיצוי על נזקי הקורונה לאנשים שנפגעים דבר יום ביומו מההחלטות החדשות של הממשלה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

שמחה רוטמן: יש פה ממשלה שמנסה לקחת כסף מהאזרחים בלי לתת תמורה, והמס החד-פעמי הוא רק דוגמה אחת לכך.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שמחה רוטמן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אבי מעוז, שלוש דקות, אדוני.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נאום "מדינת ישראל היא מדינה יהודית" מס' 6, והפעם על הכותל המערבי.

אבי מעוז: היחס למקומות הקדושים בכלל ולהר הבית ולכותל בפרט הוא מהנושאים שמביאים לידי ביטוי הכי משמעותי את היות מדינת ישראל מדינה בעלת זהות יהודית.

אבי מעוז: הר הבית הוא המקום המקודש ביותר לעם היהודי, והכניסה אליו נאסרה בפסיקת גדולי הדורות והרבנות הראשית לדורותיה.

אבי מעוז: הכותל המערבי הוא שריד בית מקדשנו, המקום הקרוב ביותר למקום המקדש שאנו יכולים לגשת אליו, שהתקדש מכוח היותו שריד בית המקדש ומכוחו של עם ישראל, שהפך אותו מאז החורבן למקום התפילה הציבורי החשוב ביותר שלו.

אבי מעוז: ככזה, מי שאמור לקבוע את סדריו ואת ההתנהלות בו זו הסמכות התורנית הציבורית הגבוהה ביותר של עם ישראל ב-100 השנים האחרונות, וביתר שאת מאז הקמת המדינה – הרבנות הראשית לישראל.

אבי מעוז: מאז מלחמת ששת הימים, ובמיוחד בשנים האחרונות, יש מי שעושים מהכותל קרדום לחפור בו במטרה לקדם אינטרסים ואג'נדות.

אבי מעוז: נציגי תנועות, שהיו מגנים בכל תוקף פגיעה כלשהי במנהגיהם של בני דתות אחרות, בבתי התפילה שלהם, מובילים את הניסיונות לשנות את סדרי ההתנהלות בכותל המערבי, ומשתמשים בו כדי לקבל לגיטימציה לדרכם.

אבי מעוז: מדובר מצד אחד בנשות הפרובוקציה, שבמקום להגיע לכותל בצורה מכובדת ולשפוך שיח לפני בורא עולם, הן באות במשך עשרות שנים בהפגנתיות ובקולניות, תוך ניסיון מתמיד לייצר פרובוקציות, ומצד שני, אלו נציגי התנועה הרפורמית, זו שמחקה מסידוריה כל מה שקשור לשיבת ציון, זו שמעודדת התבוללות, זו שגודלה בארץ הוא זניח ביותר, זו שאין לה שום שאיפה כלשהי לבניין בית המקדש, אבל משתמשת במאבק על הכותל כחלק מרצונה לבסס את אחיזתה בציבור הישראלי ולקבל לגיטימציה, כפי שמעידות דרישות נציגיה ביחס למתווה הכותל.

אבי מעוז: כאשר תיפול בקרוב, בעזרת השם, אדוני היושב-ראש, הממשלה הנוכחית, ממשלת מדינת כל אזרחיה, שיש לך הזכות להיות חבר מרכזי בה, ותקום כנגד זה ממשלה יהודית לאומית, הממשלה הזאת שתקום צריכה להסיר מסדר-היום כל זכר למתווה הכותל.

אבי מעוז: לאחינו מהתפוצות הממשלה שתקום, בעזרת השם, צריכה לשדר מסר של אהבה ואחווה, אך עם זאת הבהרה חד-משמעית: מי שיקבע וינהל את הסדרים בכותל המערבי זו הסמכות הרוחנית העליונה, הרבנות הראשית לישראל.

מנסור עבאס: תודה.

אבי מעוז: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אבי מעוז, תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוריאל בוסו.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בראשית דבריי אני חושב שצריך לגנות את הקואליציה, שלא מגלה שום חמלה כלפי יולדת – איך אמרו?

אוריאל בוסו: – שבוע-שבועיים אחרי לידה.

אוריאל בוסו: פעם שעברה הם הביאו אותה בגלל איומים של אביר קארה, ועכשיו התברר להם שמאזן גנאים נסע לחוץ לארץ בלי לעדכן אותם.

אוריאל בוסו: זו קואליציה שמתעללת באישה יולדת פעם אחר פעם.

קריאה: - - -

אוריאל בוסו: כן.

אוריאל בוסו: מאזן גנאים פתאום נסע לחוץ לארץ, לא עדכן אותם, חסר להם רוב – הביאו את שירלי פינטו, יולדת.

אוריאל בוסו: איפה כל הפייק-מיניסטיות שמדברות תמיד על להגן על הנשים.

אורלי לוי אבקסיס: תלוי על איזה נשים.

אוריאל בוסו: אבל כמובן שתמיד הצביעות זה חד-צדדי.

דוד אמסלם: תלוי על איזה נשים ובאיזה נושא.

אוריאל בוסו: חד וחלק.

אוריאל בוסו: תלוי מאיזה צד אתה נמצא.

דוד אמסלם: בדיוק.

אוריאל בוסו: אבל, אדוני היושב-ראש, מדובר, ברור לך, בממשלה בלי חמלה.

אוריאל בוסו: יורקים עליך, יורקים ויורקים.

אוריאל בוסו: והוא בא לפה לדוכן ואומר: לא, זה בשם הגנת הסביבה.

אוריאל בוסו: הציבור החרדי זה לא נגדכם.

אוריאל בוסו: גם המריצות לא נגדנו.

אוריאל בוסו: אתה יודע מה זה נקרא אטימות?

אוריאל בוסו: אתה יודע מה זה נקרא רשעות?

אוריאל בוסו: היום היה דיון בבית המשפט על המעונות.

אוריאל בוסו: בית המשפט בא ואומר למשרד האוצר: בואו, תדחו את ההחלטה, את יישום ההחלטה על המעונות בארבעה חודשים.

אוריאל בוסו: מתקשרים לשר האוצר, הוא אומר: לא מוכן לשום פשרה; עכשיו אני רוצה.

אוריאל בוסו: מה פתאום, זה לא נגד הציבור החרדי.

אוריאל בוסו: אז נגד מי זה?

אוריאל בוסו: כלים חד-פעמיים – ביררתם כמה זה עולה לבתי חולים?

אוריאל בוסו: ביררתם כמה זה יעלה למדינה מהכיס השני לצבא?

אוריאל בוסו: ביררתם כמה זה עולה למוסדות ציבור?

אוריאל בוסו: למוסדות של ילדים עם צרכים מיוחדים, כמה זה יעלה?

אוריאל בוסו: אנחנו מסתובבים פה בכנסת, יש כוסות חד-פעמיות לשתייה, דווקא בגלל הקורונה.

אוריאל בוסו: אכפת לכם?

אוריאל בוסו: והוא עומד ואומר: הציבור החרדי, לא, זה לא נגדכם.

אוריאל בוסו: מס אחרי מס.

אוריאל בוסו: החשמל מתייקר, דברי החלב מתייקרים, הדלק מתייקר, הכול מתייקר, אבל אנחנו ממשלת חמלה, התקציב הטוב ביותר שהיה במדינת ישראל.

אוריאל בוסו: איך אמר מר בנט?

אוריאל בוסו: העיקר שלא יהיו בחירות חמישיות.

אוריאל בוסו: גזרות אחר גזרות.

אוריאל בוסו: בפרשת השבוע קראנו: "ויקם מלך חדש על מצרים אשר לא ידע את יוסף - - - וישימו עליו שרי מסים למען ענֹתו בסבלֹתם".

אוריאל בוסו: תמשיכו לבנות.

אוריאל בוסו: אמר את זה שר האוצר: אל תדאגו, אני אדאג שכל החרדים יעבדו.

אוריאל בוסו: עוד מס ועוד מס, לענות אותם.

אוריאל בוסו: אני מבטיח לך, אין בן תורה אחד ובחור ישיבה אחד שיצא לעבוד בגלל הגזרות הללו.

אוריאל בוסו: אבל "כאשר יענו אֹתו כן ירבה וכן יפרֹץ".

אוריאל בוסו: לא יעזרו לכם כל הגזרות הללו.

אוריאל בוסו: זה רק מחזק את העם היהודי, מחזק אותנו.

אוריאל בוסו: הפגיעה שלכם לא רק בחלשים, הפגיעה שלכם בכל שכבות העם, יהודים ושאינם יהודים.

אוריאל בוסו: אתה, מנסור עבאס, הראשון שפוגע בכל הציבור שלך, תבדוק את זה.

אוריאל בוסו: תבדוק בחד-פעמי, תבדוק בהתייקרות שלכם.

אוריאל בוסו: אבל מה, אצלכם בכפרים אפשר לקנות חד-פעמי בזיל הזול.

אוריאל בוסו: אני אסע ואני אצלם את עצמי במקומות הללו, ואני אוכיח לכולם ששם קונים חד-פעמי, שלושה שרוולים בעשרה שקלים, כמו שהיה פעם, כי אצלכם אפשר להבריח.

אוריאל בוסו: בגלל זה אולי אתם לא מתנגדים, אבל זה בדיוק מה שעושים כאן.

אוריאל בוסו: הכול כאן ישראבלוף.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוריאל בוסו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כולנו היינו השבוע בצער על הצעד שנעשה על ידי יושב-ראש תנועתנו, שהסכים לקבל את אותו ההסכם, שאנחנו כולנו מצרים עליו וכואבים אותו.

משה אבוטבול: אבל אני רוצה ברשותכם לקרוא מאמר מאוד מעניין, שהכותרת שלו "אריה דרעי, סליחה – טעיתי", מאמרו של חגי סרי לוי מתוך אתר סרוגים: "יושב-ראש תנועת ש"ס אריה דרעי, מאמר זה הוא התנצלות בפניך, ובמידה רבה התנצלות גם בפני תנועת ש"ס ומי שעמד בראשה, מרן הרב עובדיה יוסף זצ"ל, והאנשים הטובים שתמכו בך בעקשנות.

משה אבוטבול: "בתקופת משפטך בסוף שנות התשעים הייתי עיתונאי וסיקרתי את המשפט, עד כניסתך למאסר.

משה אבוטבול: הייתי במחאות ועצרות, שוחחתי עם אנשים רבים שהשתתפו בהן, וגם עם אלה שליוו אותך לבית המשפט המחוזי בירושלים, אחוזי להט ורושפים מזעם, ונחשפתי לכאבם.

משה אבוטבול: האמנתי לזעקתם, ועם זאת סברתי בליבי פנימה שהם תמימים.

משה אבוטבול: "לא הייתי טיפש לחלוטין, כבר אז הבנתי שאם לא היית אריה מכלוף דרעי, החרדי ובעל העוצמה מש"ס, אלא ליבוביץ' או רבינוביץ' כלשהו ממפלגות העבודה או מרצ, ההתייחסות אליך הייתה שונה.

משה אבוטבול: אבל הייתי משוכנע שגם אם לא כצעקתה, וגם עם ניחוח האפליה והרדיפה שנישא למרחקים, הרי שאשמה ודאי יש בך והשיר הידוע הוא זכאי שהושר אז בפי תומכיך, רחוק מלהיות שיקוף של המציאות העובדתית.

משה אבוטבול: "כאשר באו לעולם הפרשיות הנוכחיות שבשלהן נחקרת שנים ארוכות, אני מתבייש לומר שלא התפלאתי כלל.

משה אבוטבול: אף שהייתי ער לשיטות החיסול המשפטי נוסח רפול, קהלני, נאמן ואחרים, הרי שבתוכי פנימה התרוצצה המחשבה כי ככל הנראה הקביעה: דרעי מושחת, יש בה יותר מגרעין של אמת, וכך, כל שצריך לעשות הוא להמתין לתוצאות המשפט ולראות אם אכן תורשע.

משה אבוטבול: "אלא שבמקביל התרחשו דברים שגרמו לי להיות הרבה פחות נחרץ בדעותיי לגביך.

משה אבוטבול: אי שם לפני למעלה משש שנים האמון המסויג שהיה לי במערכת התביעה והמשפט החל להיפרם במהירות מסחררת.

משה אבוטבול: במהלך השנים האחרונות נחשפנו לחוליים רעים של המערכת המשפטית בכלל ופרקליטות המדינה בפרט, כמו החשדות לכאורה נגד פרקליטת מחוז תל אביב, רות דוד, שעד היום לא הועמדה לדין, כבוד השופטת 'תיראי מופתעת' כץ, פרשיות אפי נווה והחשדות לכאורה לשוחד במינוי שופטים.

משה אבוטבול: "ההתנכלות לשופטת בדימוס הילה גרסטל, מי שהייתה ראש נציבות הביקורת על מערך התביעה, וסירוס פעולתה, היועץ המשפטי מנדלבליט שהיה פעיל כזאב טורף בימי נתניהו ושותק כמו דג ממעמקים נוכח מחדלי הממשלה הנוכחית - -

מנסור עבאס: כן, תודה.

משה אבוטבול: - - ומעל כולם תיקי נתניהו שאין דרך אחרת מלתאר אותם חוץ מהפיכה משפטית – ממש דקה.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: דקה לא.

משה אבוטבול: עוד דקה.

משה אבוטבול: עוד דקה.

מנסור עבאס: לא, לא, לא.

מנסור עבאס: סליחה.

משה אבוטבול: עוד דקה.

משה אבוטבול: עוד דקה.

מנסור עבאס: לא, לא.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה אבוטבול, תודה רבה.

משה אבוטבול: אז אני נאלץ לקצר - -

מנסור עבאס: משפט אחד.

משה אבוטבול: - - אבל את השורה האחרונה שלו – להתכנס: אריה, אומנם לא השמצתי אותך מעולם בדיווחיי, ודאי שלא רדפתי אותך.

משה אבוטבול: אבל הושפעתי מהתדמית התקשורתית שבנתה לך התקשורת בתחכום רב.

משה אבוטבול: חשדתי בך וחשבתי עליך רעה.

משה אבוטבול: הלב שלי לא היה נקי וזה מעיק על מצפוני.

מנסור עבאס: תודה.

משה אבוטבול: "על זה אני בא לבקש ולומר: סליחה אריה – טעיתי".

משה אבוטבול: ואני מוסיף: חגי סרי לוי, כל הכבוד שאתה אמיץ ואומר את האמת.

משה אבוטבול: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מנסור עבאס: אחריה – חבר הכנסת אורי מקלב.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-ראש הכנסת, כבוד השר, חברי כנסת נכבדים, שר החוץ וראש הממשלה החליפי יאיר לפיד דיבר על שחיקת מעמד הביניים.

מיכל מרים וולדיגר: בשנת 2013 היה אז שר האוצר, והוא כתב בפייסבוק שלו את הדברים שאמר בישיבת האוצר באותו בוקר.

מיכל מרים וולדיגר: וכך הוא אומר: אם לא נשמור על מעמד הביניים, הכלכלה תיעצר והאוברדרפט יגדל עוד יותר.

מיכל מרים וולדיגר: זה לא יקרה – כך אמר השר יאיר – במשמרת שלי.

מיכל מרים וולדיגר: והוא המשיך וכתב בפייסבוק שלו: קיימנו ישיבה שבה חשבנו על תוכניות ורפורמות שיעזרו לגברת כהן מחדרה לגמור את החודש.

מיכל מרים וולדיגר: חלפו להן שמונה שנים ורק היום סיפרה לי הגברת כהן ששכר הדירה שלה יעלה בחודש הבא ב-900 שקל, ממש החל מינואר.

מיכל מרים וולדיגר: עוד סיפרה לי, שהיא תצטרך לשלם כסף כשהיא מגיעה לתל אביב, לבקר את אימא שלה המבוגרת וגם ללכת לרופא שלה.

מיכל מרים וולדיגר: היא גם תצטרך לשלם יותר על שתייה מתוקה שהיא תקנה לנכדים שלה, וגם לעזור לבת שלה לשלם על המעונות של הנכדים, כי הסובסידיה כבר נעלמה, כי מה לעשות, היא חרדית, והיא לא יכולה לשלם על המעון כי בעלה לומד תורה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל רגע, לא רק זה, הגברת כהן מחדרה גם תצטרך לשלם על החד"פ, על הכלים החד-פעמיים שהיא הגדילה והשתמשה בהם יותר לאור הקורונה, כי היא מפחדת, היא מפחדת להידבק, ואמרו לה שקורונה וכלים חד-פעמיים, כך היא תוכל פחות להידבק.

מיכל מרים וולדיגר: אז בואו נודה על האמת, לא למעמד הביניים השר לפיד בא לעזור, וגם לא לאיכות הסביבה, לא הוא ולא כל חבריו בקואליציה.

מיכל מרים וולדיגר: תכליתו של החוק המוצע היא להכניס כסף לקופת המדינה.

מיכל מרים וולדיגר: דיברו על הכנסה של כ-600 מיליון שקל, היו גם שדיברו על מיליארד שקל, כי מישהו צריך לשלם כסף כדי שיהיה ממה לשלם את כל ה-53 מיליארד שקל שהבטיחו לכבוד היושב-ראש.

מיכל מרים וולדיגר: אין הרבה בין המס הזה לבין איכות הסביבה.

מיכל מרים וולדיגר: כי אם באמת הייתה חשובה להם איכות הסביבה, אז יש כל כך הרבה דברים שאפשר לעשות קודם לכן, עוד לפני שמטילים מס על מעמד הביניים או על המעמד הנמוך.

מיכל מרים וולדיגר: אפשר לחזק את נושא המחזור, להשקיע באמת באמת בחינוך, להשקיע בהפרדה של האשפה, לטפל בבתי החרושת והזיהום שהם יוצרים, לאפשר לתעשיינים להשקיע במכונות ובחומרים חדשים שאינם מזהמים.

מיכל מרים וולדיגר: יש כל כך הרבה קהל שבוי שימשיך ויצרוך חד"פ, לא רק הטייק אוויי, אלא בעיקר המוסדות הגדולים.

מיכל מרים וולדיגר: ואתם יודעים מה, גם צה"ל.

מיכל מרים וולדיגר: צה"ל הוא אחד הצרכנים הגדולים ביותר של החד"פ, אם לא הגדול ביותר.

מיכל מרים וולדיגר: ואתם יודעים מה שמעתי?

מיכל מרים וולדיגר: האמת שלא הספקתי לבדוק את זה, אבל אני מניחה שיש משהו באמת בדבר הזה.

מיכל מרים וולדיגר: אני שמעתי שהמדינה הבטיחה להוסיף כסף לצה"ל, ההפרש בין כמה עלה להם החד"פ לפני העלייה לעומת מה שיעלה להם החד"פ אחרי העלייה, בהתאם לעליית המחירים.

מיכל מרים וולדיגר: אבל לא כך עשו לבתי החולים, לא כך עשו למסגרות לטיפול ושיקום, לא כך עשו למאות אלפי אזרחי מדינת ישראל שהם מעמד הביניים והמעמד הנמוך.

מיכל מרים וולדיגר: לקחו להם את הכסף שהם יכולים לחיות איתו, לאכול איתו ולנשום איתו, לקחו את הכסף הזה למען מטרות ממש לא ראויות.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר או השרה נמצאים פה?

אורי מקלב: אני לא רואה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: השר שם יושב.

אורי מקלב: מכובדי השר לשעבר - - -

קריאה: - - - סיבים אופטיים.

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: אבל העיקר שהוא מדבר בטלפון כשר.

קריאה: הלו, הלו, אני לא - - -

חיים ביטון: את לא פריפריה, זה ברור.

אורי מקלב: מזל שאין לו טלפון כשר.

אורי מקלב: אם היה לו טלפון כשר, הוא היה מנתק אותו.

אורי מקלב: הוא היה מעביר את זה למישהו אחר, והוא לא היה נותן - - -

קריאה: - - -

אורי מקלב: אה, זהו, כשרות של מי עכשיו, של השר מתן כהנא?

אורי מקלב: בכשרות הזאת אנחנו לא מסתפקים.

אורי מקלב: אבל חבל עכשיו על השעון שרץ.

קריאה: איזה כשרות שאתה רוצה אני מארגן לך.

אורי מקלב: את זה אני יודע.

אורי מקלב: בממשלה של היום אין בעיה, אתם מנפיקים תעודות בלי שיהיה שום תוכן מאחוריהן.

אורי מקלב: מה שאמרת זה בדיוק נכון.

אורי מקלב: אתם מנפיקים כשרות, ואתם עוד מתיימרים להגיד לאנשים – כשר אני.

אורי מקלב: אתה יודע מי מראה את הטלפיים שלו ואומר: כשר אני.

אורי מקלב: לא, לא התכוונתי אליך.

אורי מקלב: התכוונתי, איפה, על אחרים.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש ועדת הכספים שבא והעלה את החוק הזה, שבעצם מטיל 400 מיליון שקל – אם אנחנו רוצים לדעת מה המשמעות, כמה זה יעלה לאנשים.

אורי מקלב: אז אנחנו לא יודעים כמה זה יעלה לזה, אבל בסך הכול, למוסדות ואנשים, 400 מיליון שקל יעלה החוק הזה, שזה באמת מיסוי חזק מאוד.

אורי מקלב: ואני לא יודע למה יושב-ראש הוועדה בכלל לא נמצא, ולא רוצה לשמוע.

אורי מקלב: אבל בכול אופן, בדברי הפתיחה שלו, מה הוא אומר?

אורי מקלב: הוא אומר – הפארקים והחופים שלנו מזוהמים, מזוהמים מאוד.

אורי מקלב: וכי מישהו חושב ויעלה על דעתו שעכשיו זה לא יהיה מזוהם?

אורי מקלב: מישהו רואה בעיניי רוחו אנשים הולכים לים עם סלים של כלים, וכשהוא הולך לפארק, הוא הולך עם סלים וכלים, עם כוסות מזכוכית או מחרסינה?

אורי מקלב: הרי איזו שטות זאת, מי מאמין לדבר כזה?

אורי מקלב: איך אתה יכול ככה לזרות חול בעיני הציבור?

אורי מקלב: ועכשיו, לא רק זה.

אורי מקלב: הוא גם מביא נתונים שהשימוש במדינה הוא שימוש מוגבר, בחד-פעמי.

אורי מקלב: נצא מנקודת הנחה שזה נכון, אני לא יודע, נכון, אבל יש עוד חלק בתוך המחקר הזה ובתוך הבדיקה.

אורי מקלב: מדוע משתמשים?

אורי מקלב: מי רוב הציבור שמשתמש בכלים החד-פעמיים שעליהם הוא מטיל מיסוי, ואנחנו מדברים על הכלים החד-פעמיים הכי פשוטים?

אורי מקלב: זה אותו הציבור החלש.

אורי מקלב: אז הרי צריך בהיגיון – למה הוא עושה את זה?

אורי מקלב: מה, זה תענוג לאכול מרק עם צלחת שמתקפלת כמעט?

אורי מקלב: לאכול ארוחה, בשר, ועוד, דברים חמים, שכל פעם נפתח ולא נפתח?

אורי מקלב: זה הכרח.

אורי מקלב: זה צורך.

אורי מקלב: זה צורך, אישה צריכה להתמודד.

אורי מקלב: היא עובדת קשה.

אורי מקלב: קמה בבוקר, חוזרת מהעבודה בשעה 16:00, מוציאה את הילד מהמעון, מוציאה את הילד מהמטפלת, צריכה להאכיל אותם, צריכה להכין איתם שיעורים.

אורי מקלב: לכבס, ולהכין כבר את העבודה למחר.

אורי מקלב: והיא צריכה גם כיור מלא כלים לשטוף.

אורי מקלב: אז היא מעדיפה לעשות את זה.

אורי מקלב: זאת הדרך האמיתית של אנשים להתמודד עם פרנסה, ועם קשיים ועם כל מה שצריך – לא קשיים, תענוג, אבל זה חלק מהצורך.

אורי מקלב: אז אתם יודעים מראש, אז למה אתם זורים חול בעיני הציבור?

אורי מקלב: למה אתה בא וצריך לבוא ולהגיד שבאמת איכות הסביבה מעניינת אותך.

אורי מקלב: הרי אין איכות סביבה פה.

אורי מקלב: איפה הראיה שלנו של איכות הסביבה?

אורי מקלב: ביקשו לדחות את זה בחודש.

אורי מקלב: מה ענו בבג"ץ?

אורי מקלב: מה נעשה, כל חודש זה 50 מיליון.

אורי מקלב: הם, בכלל לא מעניינת אותם היערכות, אולי יש דרך של חינוך, אולי יש דרך של תמריצים, אולי יש דרך של הסברה; כל חודש זה 50 מיליון – הכסף.

אורי מקלב: והעבודה היא שהם הכניסו את זה להכנסות – 400 מיליון.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

אורי מקלב: אם היו חושבים באמת שזה יעזור, היו צריכים לגרוע את זה מההכנסות, זה לא הכנסות של 400 מיליון; אם יש מיסוי – אנחנו לא רוצים, לא משתמשים, ולא משלמים באמת מיסוי.

אורי מקלב: אבל זה שמכניסים – הם לא חושבים לרגע.

אורי מקלב: אדוני, אני רוצה להגיד לך, אני אגיד לך, וזה יהיה משפט אחרון.

אורי מקלב: בחנו אותם.

אורי מקלב: באנו ואמרנו לוועדת הכספים, ואמרנו גם במסר לאוצר.

אורי מקלב: כוסות חד-פעמיות זה לא כלים חד-פעמיים.

אורי מקלב: כוסות חד-פעמיות, השימוש הוא לא על יד מטבח.

אורי מקלב: הוא שימוש בכל מקום.

אורי מקלב: זה בריאות.

אורי מקלב: זה אנשים שצריכים לשתות בכל מקום שיש מכונת מים.

אורי מקלב: זה ימנע מהאנשים לשתות.

אורי מקלב: להשתמש בכוסות חד-פעמיות.

אורי מקלב: הם לא רצו לשמוע, אדוני.

אורי מקלב: לא עניין אותם בכלל העניין הזה.

אורי מקלב: הרי הכוסות הרב-פעמיות, לשטוף אותן – הן נשברות, אין בהן בריאות.

אורי מקלב: הן נשטפות לא טוב.

אורי מקלב: זה לא עניין של שום דבר: אנחנו רוצים את הכסף ועכשיו.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אורי מקלב.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש.

מנסור עבאס: איפה אתה?

מאיר פרוש: כאן למעלה, ביציע.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: שלום לך.

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות.

קריאה: - - -

מנסור עבאס: כן, כן, כן.

מאיר פרוש: חשבתי שמהיציע תיתן לי עוד כמה דקות.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: אנחנו מקשיבים לך.

מנסור עבאס: בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, צר לי על כך שאני לא נמצא איתכם באולם אחד.

מנסור עבאס: גם לנו צר.

מאיר פרוש: אני מודה לך מאוד.

מאיר פרוש: ראש הממשלה בדבריו ציין משפט שלכאורה הייתי מצפה שדווקא חברי הכנסת כמו קושניר, סובה, יוליה וליברמן – הם היו אמורים להזדעזע מנקודה מסוימת שראש הממשלה דיבר עליה כאשר הוא ציין את מה שהמכון לדמוקרטיה פרסם היום על החוקים האנטי-דמוקרטיים של הקואליציה, שישראל ביתנו שותפה בכירה שם.

מאיר פרוש: דווקא מהם הייתי מצפה שהם הזדעזעו כי הם סבלו.

מאיר פרוש: הם הרי סבלו, כי הם באו ממדינות קומוניסטיות ששם סתמו את הפה, שם לא נתנו לאנשים לדבר, שם לא נתנו לאנשים להתפלל, לא נתנו להם לקיים את דתם.

מאיר פרוש: כאשר מעבירים פה חוקים, וראש הממשלה מציין שהמכון הישראלי לדמוקרטיה מציין את הקושי בהבנה איך אפשר להעביר כאלה חוקים פה, ציפיתי שהם יזדעזעו.

מאיר פרוש: במקום זה, חבר הכנסת קושניר, שממנו גם הייתי מצפה שהוא יזדעזע, בא ומסביר לנו, לציבור, למה היה חשוב ולמה חשוב להעביר את הצו הזה שהוא מבקש, שיגרום באופן ישיר לעלייה דרסטית, וכתוצאה מכך הציבור שנזקק לכך, וחלק גדול מזה זה הציבור החרדי, יינזק.

מאיר פרוש: אני לא שמעתי את ישראל ביתנו באים ומציעים הצעת חוק – בואו נגרום לכך שהמשקאות החריפים, שהם גם כך יקרים – בואו נייקר אותם.

מאיר פרוש: למה משקאות חריפים?

מאיר פרוש: כי משקאות חריפים גורמים לאנשים – כתוצאה מכך הם שותים יתר על המידה, ובשתייה הזו גם קורה שהם מתנהגים לא יפה.

מאיר פרוש: לפעמים גם יש מכות כתוצאה משתייה מרובה, יש לפעמים שיש גם דברים יותר חמורים מאשר מכות.

מאיר פרוש: הייתי בטוח שישראל ביתנו, שדואגת לשלום הציבור כמו שהיא דואגת לשלום הילד ולילדים, שלא יהיו חלילה חולים – שהם יציעו הטלת מס גבוה על משקאות חריפים.

מאיר פרוש: למה הם לא עושים את זה?

מאיר פרוש: כי הם יודעים שלהטיל מס על משקאות חריפים יפגע באוכלוסייה שבוחרת בהם דווקא.

מאיר פרוש: אבל אם דברים כנים אתם מדברים, מדוע אתם באים להטיל מס על מה שיכול לפגוע דווקא בילדים של הציבור החרדי?

מאיר פרוש: דווקא לאנשים מהציבור החרדי?

מאיר פרוש: מכאן אני בא למסקנה כמו שקודמיי כבר דיברו: אין פה שום רצון ללכת לדבר האמיתי.

מאיר פרוש: אין פה שום רצון גם להשיג כסף למדינה, יש דרכים נוספות להשיג.

מאיר פרוש: מר ליברמן מצא פה מקום איך הוא יכול להטיל עוד איזשהו צו, עוד איזשהו חוק, עוד איזושהי דרך להכות בציבור החרדי.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר פרוש: ואנחנו באים בדברינו למחות על ההתנהגות הזו, בעד זה שהקואליציה נותנת לו לפגוע בנו שוב ושוב.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מאיר פרוש.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איתמר בן גביר.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

איתמר בן גביר: יושב-ראש המליאה, שר יש כאן?

מנסור עבאס: כן.

איתמר בן גביר: יש.

איתמר בן גביר: אתה כאן.

איתמר בן גביר: חצי נוכח.

איתמר בן גביר: אדוני השר, אולי תשב איתנו, אדוני השר, השולחן לא נאה לך?

איתמר בן גביר: בוא, תצטרף אלינו.

איתמר בן גביר: בוא, תשמע את הדברים, זה חשוב.

איתמר בן גביר: הצעת הוועדה לוקה באותה צביעות.

איתמר בן גביר: אני שמעתי כאן את יושב-ראש הוועדה מדבר על הדאגה לבריאות.

איתמר בן גביר: בריאות מעניינת אתכם?

איתמר בן גביר: מעניין אתכם להזיק, לפגוע, להחריב, ופשוט לצפצף על הציבור.

איתמר בן גביר: זו המטרה.

איתמר בן גביר: זו המדיניות שלכם בכל מה שאתם עושים.

איתמר בן גביר: זו הצביעות שמשתקפת מהמעשים שלכם.

איתמר בן גביר: אבל אני חייב להגיד, היושב-ראש, שאם מדברים על צביעות, מה שעברתי ביום שלישי האחרון בתל אביב זה שיא הצביעות.

איתמר בן גביר: ואני עדיין מחכה, מחכה לשמוע את ההתנצלויות, מחכה לשמוע את אותם חברי קואליציה שאחד אחרי השני תקפו ומצאו את האשם, והצביעו, והטילו את האשמה.

איתמר בן גביר: ופתאום, מה מסתבר?

איתמר בן גביר: שאותם שני בריונים שאמרו לי: נרצח אותך, נהרוג אותך, נפגע בך – אותם שני בריונים - -

משה ארבל: היו עוד מילים שלא כדאי לחזור עליהן.

איתמר בן גביר: נכון.

איתמר בן גביר: לא נחזור עליהן.

איתמר בן גביר: - - שתפסו אותי בחניון חשוך בתל אביב, מסתבר פתאום שהמוצי פוצי שעשיתם להם – מאבטחים, מאבטחים – אחד מהם הוא תומך חמאס.

איתמר בן גביר: תומך חמאס מאבטח; תומך חמאס שכותב פוסטים בעד טרור.

איתמר בן גביר: ואז יום למוחרת מתגלה שהשני הוא לא פחות מאשר אסיר ביטחוני משוחרר; היה במאסר פעם אחת שישה חודשים על הפרת סדר לאומנית, ופעם שנייה – 11 חודשים על זריקת אבנים ובקבוקי תבערה על חיילים.

יועז הנדל: איפה?

איתמר בן גביר: בגני התערוכה.

איתמר בן גביר: עכשיו אני שואל: עזבו שנייה את האמינות, עזבו שהכול מתפרק, אבל יש פה שאלה הרבה הרבה יותר קשה – אדוני השר, אתה באמת מציין את זה, ובצדק – איך הם מאבטחים?

איתמר בן גביר: איך לאנשים כאלה נותנים להיות מאבטחים?

איתמר בן גביר: איך נותנים?

איתמר בן גביר: מה, כבר עבר הזמן?

מנסור עבאס: כן, כן.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: משפט אחד.

איתמר בן גביר: שני משפטים.

מנסור עבאס: משפט אחד.

איתמר בן גביר: לא קרה כלום.

איתמר בן גביר: שני משפטים.

משה אבוטבול: לתחנות דלק באזור מודיעין לא להגיע.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: משפט אחד.

איתמר בן גביר: איך אנשים כאלה הם מאבטחים, ואיך אתם בקואליציה יצאתם להגן לטובתם של מחבלים?

איתמר בן גביר: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק, בבקשה.

מנסור עבאס: מלכה – במלרע או במלעיל?

משה אבוטבול: מלכה כמו - - - לעומת - - -

מנסור עבאס: אורית מלכה סטרוק.

מנסור עבאס: ככה?

אורית סטרוק: אורית מלכה סטרוק.

אורית סטרוק: אני בהזדמנות אחרת אספר על השם הזה ולמה אני נקראת גם מלכה, אבל לא עכשיו.

מנסור עבאס: שלוש דקות, גברתי.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חברי השר, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני תמיד שמחה שיוצא לי לדבר כשאתה נמצא כאן על הבמה, כי זו הזדמנות לברר כל מיני דברים בינינו.

אורית סטרוק: יושב פה לידנו ידידי השר יועז הנדל - - -

אמיר אוחנה: זכית.

אמיר אוחנה: זה הגורם הכי ימני בקואליציה.

אורית סטרוק: לכן אני רוצה לנסות להגיע איתו להסכמות, ואז הכול יהיה מסודר.

דוד אמסלם: לכן הוא מקבל אבטחה.

אורית סטרוק: לכן אני רוצה לנסות להגיע איתו להסכמות, ואז הכול יהיה מסודר.

אורית סטרוק: אבל דודי, אל תפריע לי.

אורית סטרוק: תעשה לי טובה, תן לי לדבר.

מנסור עבאס: היום האריכו גם את האבטחה.

אורית סטרוק: יושב פה ידידי השר הנדל, וידידי השר הנדל מנסה לעזור לי כבר איזה שבועיים ימים להעביר חוק בוועדת השרים לחקיקה, חוק מאוד מאוד פשוט ובסיסי – אולי, אפשר להגיד, החוק הכי בסיסי במדינת ישראל כמדינה יהודית.

אורית סטרוק: ואני שמעתי, אדוני היושב-ראש, שאתה לאחרונה הכרת במדינת ישראל כמדינה יהודית, שזה צעד חשוב וגדול קדימה.

אורית סטרוק: מה החוק הזה אומר?

אורית סטרוק: החוק הזה אומר שהכנסת תציין בכל שנה פה במליאת הכנסת את יום תשעה באב כיום שמסמל את הקשר הנצחי הבל-יינתק בין עם ישראל ובין ירושלים ובית המקדש.

אורית סטרוק: זה קשר שאנחנו, כעם שהיה בגולה שנים רבות, נשאנו את הקשר הזה לא רק בליבנו אלא בכל התנהלותנו.

אורית סטרוק: אם אתה רואה, למשל, אדוני היושב-ראש, יש לי כאן שרשרת, כתוב עליה: אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני.

אורית סטרוק: אני הולכת עם זה כל יום.

אורית סטרוק: זה דבר שיהודים בכל עולם שמו על הקיר שלהם, אמרו את זה בכל חתונה, אמרו את זה בכל שמחה.

אורית סטרוק: אנחנו לאורך כל שנות גלותנו לא שכחנו את ירושלים ולא שכחנו את בית המקדש, ובזכות הציפייה הזו לגאולה והאמונה הזו שנחזור לפה – בזכות זה חזרנו וברוך השם הקמנו כאן מדינה, מדינה יהודית, כמו שאמרת, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: ועכשיו בעצם נשאלת השאלה: האם החוק הזה יוכל לעבור בוועדת השרים לחקיקה ונוכל להתקדם איתו?

אורית סטרוק: כי יש על החוק הזה, אדוני היושב-ראש, המון חותמים, מכמעט כל המפלגות.

אורית סטרוק: יש לי איזו הרגשה מסוימת שאולי הבעיה היא אצלך, ורציתי לשמוע אם יש לך התנגדות שפה בכנסת יציינו את יום תשעה באב כיום הקשר הנצחי בין עם ישראל לירושלים ובית המקדש.

אורית סטרוק: מה אתה אומר?

אורית סטרוק: השארתי לך 25 שניות לענות.

אורית סטרוק: מה אתה אומר?

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אורית סטרוק.

אורית סטרוק: 25 שניות.

אורית סטרוק: מה תודה?

אורית סטרוק: מה אתה עונה?

אורית סטרוק: יש לך התנגדות?

אורית סטרוק: אתה הרי מכיר בנו כמדינה יהודית, אז יש לך בעיה עם זה שאנחנו נציין את היום הזה - -

מנסור עבאס: זה ללא קשר לזה.

אורית סטרוק: - - יום תשעה באב – אתה יודע, יהודים בכל הדורות, דורות על גבי דורות שמרו על היום הזה, שמרו על הקשר לירושלים.

מאיר פרוש: מה את רוצה ממנו?

אורית סטרוק: לכן אני אומרת – לדעתי, הוא יסכים איתי, ואז אנחנו פתרנו את כל הבעיה.

אורית סטרוק: מה אתה אומר, אדוני היושב-ראש?

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אורית סטרוק.

מנסור עבאס: הזמן תם.

אורית סטרוק: אתה מעדיף לא להגיב.

מנסור עבאס: הזמן תם.

אורית סטרוק: תחשוב על זה.

אורית סטרוק: אנחנו נדבר על זה בפעם הבאה.

מנסור עבאס: נחשוב על זה.

אורית סטרוק: תחשוב טוב.

אורית סטרוק: אנחנו נדבר שוב, בעזרת השם.

מנסור עבאס: כן, טוב.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אמיר אוחנה.

אמיר אוחנה: נכבדי היושב-ראש, כנסת נכבדה, לאחרונה פנו אליי נציגים של שכונת תל כביר בדרום תל אביב יחד עם חברת מועצת העיר תל אביב לשעבר סוזי כהן.

אמיר אוחנה: מסתבר כי מהצהרת שרת התחבורה עולה כי יש תכנון לפינוי התחנה המרכזית החדשה בתל אביב.

אמיר אוחנה: לכאורה, זה תיקון עוול היסטורי לשכונות דרום תל אביב: מזיזים את הנמב"י – Not in My Back Yard, לא בחצר האחורית שלי – אבל בירור מעמיק יותר מעלה כי משרד התחבורה מתכוון להעביר את התחנה המרכזית באופן זמני של לא פחות מ-15 שנים – וככל הנראה להרבה יותר – לאזור בית פנורמה, קילומטר אחד מהמיקום הנוכחי, בצמוד לשכונות דרום תל אביב נווה עופר וקריית שלום.

אמיר אוחנה: החלוקה המתוכננת למסופים בדרום העיר יוצרת למעשה מתחם תחבורה סגור ואחיד בדרום בתל אביב, ואנחנו שואלים: מדוע להמשיך ולפגוע בשכונות דרום תל אביב?

אמיר אוחנה: אין היגיון בהעברת התחנה המרכזית לאזור נוסף של שכונות מגורים מכמה טעמים: מהבחינה הסביבתית, הדבר יוצר פליטות גזים רעילים של כ-5,000 אוטובוסים ביום, וזו סכנה בריאותית ממשית לתושבי המקום; מהבחינה החברתית, סביב התחנה המרכזית מתקיימות פעילויות שאולי הן קשות, הדורשות מענים של רווחה, משטרה ועוד – כידוע, פעילות של סמים, של זנות ושל דרי רחוב – ולא ניתן שום מענה לנושאים הללו; ומהבחינה התחבורתית – התחנה החדשה לא תהיה קרובה לאזורי מסחר, עבודה ובילוי אלא לצד שכונות מגורים, והיא תהווה למעשה חניון אוטובוסים ענק בצמוד לשכונת מגורים.

אמיר אוחנה: התחנה המרכזית היא נושא מורכב לטיפול.

אמיר אוחנה: מדובר בנפגעים רבים בתחומים שונים, ונשאלת השאלה, מדוע לקבוע פתרון זמני לשנים רבות מאוד במקום פתרון קבע מתקדם?

אמיר אוחנה: מדוע להכריז על פינוי והעברת התחנה ללא תוכנית עבודה וללא תכנון מקיף וללא מענה לבעיות הקיימות בתחנה הנוכחית?

אמיר אוחנה: במידה שסוגרים את התחנה המרכזית החדשה, הדבר הנכון הוא לנצל את ההזדמנות ההיסטורית, לפרק את העוולות הקשות ולפזר את התחבורה באופן שוויוני ומעשי מבחינה תחבורתית וחברתית בין שכונות הצפון לשכונות הדרום.

אמיר אוחנה: מגיעה לאזרחי ישראל ולשכונות דרום תל אביב בתוכה תחבורה ציבורית מתקדמת, נקייה, מהירה וירוקה, אבל התוכנית המסתמנת היא רעה מאוד לתושבי השכונות.

אמיר אוחנה: שמעו את זעקתם של התושבים.

אמיר אוחנה: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אמיר אוחנה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת עופר כסיף.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, כולנו נופלים בפח, במלכודת, כשמדברים על הצלחות החד-פעמיות, כי זאת הכוונה של היוזמים והזוממים את הגזירה העלובה והשפלה הזאת, שאנחנו נדבר על הצלחת ועל הניקיון.

ישראל אייכלר: אמר פה יושב-ראש ועדת הכספים קודם במשפט אחד: 9% חרדים משתמשים ב-27% של הפלסטיק, של כלי החד-פעמי.

ישראל אייכלר: כאן טמון הכלב.

ישראל אייכלר: פה הסוד של הגזירה הזאת.

ישראל אייכלר: יותר מ-70% ממשתמשי החד-פעמי הם לא חרדים, לפי הסקר הזה, רק שאני לא יודע מי עשה אותו.

ישראל אייכלר: 27% בלבד זה החרדים, והם 9%.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, שהם אוכלים יותר בכלים חד-פעמיים מהאחרים.

ישראל אייכלר: וזאת הסיבה לגזירה, ולכן אנחנו קוראים לזה גזירה.

ישראל אייכלר: אבל בוא נחשוב – צופים בנו אנשים שאינם חרדים, מה הם הפסידו?

ישראל אייכלר: אנחנו בתקופה של קורונה.

ישראל אייכלר: מדברים על ריחוקים, עושים סגרים, סוגרים את השמיים, עושים בידודים.

ישראל אייכלר: הדבר הכי פשוט, הסטרילי הפשוט ביותר, זה לקחת צלחת חד-פעמית, ולא בבית חולים, ולא בבית ספר, ולא במקום ציבורי, אי-אפשר לקחת לפה כלי שהוא הרבה פחות סטרילי מאשר חד-פעמי.

ישראל אייכלר: אז למה עשו עכשיו את הגזירה הזאת?

ישראל אייכלר: למה בכנסת – ציינתי את זה, אדוני היושב-ראש, הכנסת החליטה ששותים פה רק בכלים חד-פעמיים בגלל הקורונה.

ישראל אייכלר: אז למה?

ישראל אייכלר: אנחנו יותר שמורים ומוגנים משאר אזרחי הארץ?

ישראל אייכלר: קרה פה עוד משהו, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: מיום שגזר הגוזר את הגזירה הזאת, כל המוצרים בכל רשתות השיווק עלו בעשרות אחוזים, הרבה יותר מ-11 שקלים לקילו או כמה אחוזים שהוא עשה את המס.

ישראל אייכלר: כולם ניצלו – יוקר המחיה פגע במיליוני צרכנים על ידי המס הזה, שנתן פוש, בוסטר, למחירים.

ישראל אייכלר: כל אזרח יודע מה שאני אומר עכשיו.

ישראל אייכלר: מי שהיה במכולת או ברשתות השיווק, הוא יודע את זה.

ישראל אייכלר: המטרה הרשמית הייתה לנקות את העולם מזיהום.

ישראל אייכלר: ממש כולם צוחקים ויודעים כמה האיש הזה רחוק מניקיון ורחוק מדאגה לאימהות, למשפחות ברוכות ילדים.

ישראל אייכלר: מי שרוצה לנקות את זיהום האוויר, לא עוסק ברכבים ומשאיות ומטוסים שפולטים גזים רעילים.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, לא נעים לי להגיד את זה כשאתה פה, אבל אותו ליברמן אמר לפני שנים רבות שגם בסוף מלחמת העולם השנייה הוצאו להורג במשפטי נירנברג, לא רק הפושעים אלא גם משתפי פעולה איתם, אני מקווה שזה יהיה גורלם של משתפי פעולה בבית הזה, הוא אמר לחברי הכנסת הערבים.

ישראל אייכלר: אם ח"כ ערבי היה אומר על ליברמן את הדברים האלה, הוא היה יכול להיות שר אוצר במדינה הזאת?

ישראל אייכלר: והוא שר האוצר שלצערי, אני לא שופט אתכם, אבל לצערי, אני לא מבין איך אתם יכולים להיות שותפים כאשר הוא קרא לעשות הפרדה בין יהודים לערבים, כמו בקפריסין.

ישראל אייכלר: והוא מסביר שמיעוטים לעולם יהוו בעיה בכל מקום בעולם, ואני חושב שהפרדה בין שני העמים, הערבים והיהודים, הוא הפתרון הטוב ביותר.

ישראל אייכלר: והוא השותף – אני מצפה מכם שלא להיות שותפים לגזירות שלו, כי כל כוונתו זה זדון ורוע.

מנסור עבאס: תודה.

ישראל אייכלר: ממלכת הרוע, שלטון הרוע.

ישראל אייכלר: ואני שם אות קין על כל חברי הקואליציה בממשלה הזאת, שמשתפים פעולה עם הגוזר הזה.

ישראל אייכלר: אתם לא תוכלו להגיד – ידינו לא שטפו את הצלחת הזאת.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נזכרתי היום – חבר הכנסת שטייניץ, אני אשמח דווקא אם תקשיב רק לשנייה הזאת – נזכרתי היום, אולי אתה מכיר, מאמר מאוד מפורסם מ-1957, של רולאן בארת הפילוסוף, שנקרא: הפלסטיק, מאמר פילוסופי על פלסטיק.

עופר כסיף: עכשיו, אני לא אלאה אתכם בכל הפרטים כי מן הסתם, בשעה כזאת שכולם עייפים תירדמו יותר מהר.

עופר כסיף: אבל האסוציאציה הזאת היא שכבר ב-1957 הוא כתב - - -

מנסור עבאס: רק ד"ר יובל שטייניץ יקשיב לך, ישמח לשמוע.

עופר כסיף: אני לא יודע.

עופר כסיף: אני מקווה שגם אחרים יקשיבו.

מנסור עבאס: ומותר לו להגיב כי יש כאן פולמוס פילוסופי.

עופר כסיף: אבל מה שמעניין באמת, מתוך כל הכתיבה המאוד-מפותלת שלו, הוא כבר ב-1957 כתב, או חזה, אם אתם רוצים, את עידן הפלסטיק ואת הנזקים שלו.

עופר כסיף: אין שום ספק שפלסטיק ככלל והכלים החד-פעמיים הם מזהמים.

עופר כסיף: אין שום ספק.

עופר כסיף: ואין שום ספק שצריך לעשות הכול כדי לצמצם בצורה מסיבית את השימוש בו, אבל שתי נקודות עולות פה, בהקשר הזה, שתי נקודות שיובילו אותי להצביע נגד ההצעה הזאת.

עופר כסיף: דבר ראשון, קודם כול, תכריזו מלחמה, אפילו ליטרלי, על היצרנים.

עופר כסיף: למה על הצרכנים?

עופר כסיף: למה על אלה שבאמת אין הפרוטה בידם כדי לממן – אם הוא נותן לי את הזמן, אז אני מאפשר.

עופר כסיף: אין לי בעיה.

יובל שטייניץ: רק הערת ביניים קצרה, מאחר שפנית אליי.

יובל שטייניץ: אני לא מכיר את המאמר, אבל אני יכול להגיד לך שכשר האנרגיה הוצאתי הנחיה במשרד האנרגיה ובחברות הממשלתיות הכפופות: לא להשתמש בכלים חד-פעמיים מפלסטיק.

עופר כסיף: יפה.

יובל שטייניץ: או כלים קבועים או כלים מנייר וקרטון.

יובל שטייניץ: כבר לפני שנתיים וחצי.

עופר כסיף: יפה מאוד.

עופר כסיף: מצוין.

עופר כסיף: למשל, זו דרך אחת.

עופר כסיף: אבל אני חוזר לאן שעצרתי – הטלת הנטל, הנטל באמת, תרתי משמע, על הציבור המוחלש ביותר הוא לא מידתי, הוא לא הגיוני.

עופר כסיף: עכשיו בוועדת הכספים כשהנושא הזה נדון, אמרתי: בואו נעבור מכלים חד-פעמיים מפלסטיק לכלים חד-פעמיים שמכונים – הם לא מתכלים, אבל מכונים Compostable.

עופר כסיף: Compostable זה אומר, כלים שאפשר להשתמש בהם לקומפוסט אחר כך.

עופר כסיף: יש כלים חד-פעמיים שעושים אותם, למשל, מדקל או מקנה סוף אולי, או משהו כזה – במבוק, סליחה, מבמבוק.

עופר כסיף: למה לא לעבור לזה?

עופר כסיף: במקום להטיל על הציבור המוחלש ביותר, וכפי שנאמר פה קודם בצדק, רובו חרדים וערבים, אבל לא רק – במקום להטיל עליהם את הנטל הבלתי נסבל הזה בשם הסביבה הירוקה, וכולנו בעד סביבה ירוקה, בואו נעבור לכלים חד-פעמיים Compostable.

עופר כסיף: עכשיו, מה הבעיה פה?

עופר כסיף: קודם כול, יש כאלה שטוענים – אני לא מבין גדול, אני מקבל את זה – שגם בכלים שעושים מבמבוק, למשל, יש פגיעה סביבתית, אבל אני מדבר על מידתיות.

עופר כסיף: הפגיעה הסביבתית, אם קיימת, היא לאין שיעור יותר נמוכה מפלסטיק.

עופר כסיף: אז בואו נעשה את זה בשלבים לפחות.

עופר כסיף: דבר שני, ה-Compostable, הכלים האלה, הם הרבה הרבה יותר יקרים מאשר כלים מפלסטיק.

עופר כסיף: אני אתן לכם דוגמה לפני שאני מסיים.

עופר כסיף: תשימו רגע לב, חבר הכנסת דרעי, שנייה, אני כל פעם מפריע לכם, אה?

אריה מכלוף דרעי: אתה ממש לא נותן לנו לדבר.

עופר כסיף: איזה רודן.

דוד אמסלם: אתה מפריע להם על חשבונם.

דוד אמסלם: זה הזמן שלהם.

עופר כסיף: עכשיו, תקשיב למשהו באמת מעניין.

עופר כסיף: בדקו כמה עולה להשתמש בכלים חד-פעמיים בחג הסוכות למשפחה שחוגגת את החג בסוכה.

מנסור עבאס: כן, משפט אחד.

עופר כסיף: שבוע בסוכה בשימוש בכלי פלסטיק עולה למשפחה ממוצעת 400 שקל.

עופר כסיף: בכלים Compostable, כלים חד-פעמיים מבמבוק או דקל – 2,000 שקל לשבוע.

עופר כסיף: אז בואו נעשה כזה דבר.

עופר כסיף: אם באמת מהמיסוי על כלים חד-פעמיים מפלסטיק, כפי שנאמר בוועדה, אמור להיכנס לקופת המדינה כ-600 מיליון שקל בשנה, שישתמשו בזה, מעבר להסברה וחינוך, לסבסוד מסיבי של הכלים ה-Compostable.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת עופר כסיף.

עופר כסיף: ואז גם לאנשים האלה יהיו כלים חד-פעמיים.

שלמה קרעי: עכשיו עצבנת את מנסור כי זה כסף שמיועד אליו.

מנסור עבאס: תודה.

עופר כסיף: תודה רבה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

שלמה קרעי: זה כסף של מס עבאס.

שלמה קרעי: מה, אתה השתגעת?

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: אחריו חברת הכנסת לימור מגן תלם.

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, סלאם עליכום.

סמי אבו שחאדה: אתמול ממשלת השינוי לרעה עשתה עוד צעד לרעה, וחשבה שאם היא מקיימת ישיבה בגולן הסורי הכבוש, שהם ככה יכולים לעשות איזשהו רעש בעניין המשך ההתנחלויות בגולן הסורי הערבי שכבשו אותו.

משה ארבל: אבל רע"מ אישרו להם.

משה ארבל: רע"מ אישרו להם.

סמי אבו שחאדה: משהו אחד בטוח יכול לעזור בממשלה הזאת; שר הבריאות מדבר לאחרונה המון על בריאות הנפש, ואני חושב שיש לו מה לעשות פה: שקודם כול מרצ תתחיל לבקר אצל הפסיכולוגים בכל מה שנוגע לתופעת ההכחשה שהיא חיה בה.

סמי אבו שחאדה: זה לא היה רע אם היא הייתה לוקחת איתה גם את רע"מ ואת העבודה.

סמי אבו שחאדה: אבל שלפחות שר הבריאות יתחיל קודם כול – יכול להיות שזה גם פיצול אישיות.

סמי אבו שחאדה: יכול להיות.

סמי אבו שחאדה: הם צריכים לבדוק.

סמי אבו שחאדה: ללא ספק, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, הם צריכים לבדוק.

סמי אבו שחאדה: הוא כבר משקיע את המשאבים שלנו, של כל הציבור, בעניין של בריאות הנפש, והגיע הזמן שהם ילכו ויבדקו מה קורה איתם.

סמי אבו שחאדה: הרי הגולן סורי ויישאר סורי.

סמי אבו שחאדה: עוד ישיבה, עוד 20 ישיבות, עוד 100 ישיבות – זה לא יעזור להם.

סמי אבו שחאדה: והתושבים הסורים של הגולן יודעים שהם סוריים.

סמי אבו שחאדה: בזה המערכה כבר נגמרה מזמן – אנשים יודעים מי הם, והם יודעים איפה הם נמצאים, שישראל כבשה אותם.

סמי אבו שחאדה: את זה כולם יודעים.

סמי אבו שחאדה: אפשר להמשיך להתכחש.

סמי אבו שחאדה: התכחשות תביא למדיניות לא טובה, תביא להרבה יותר אלימות, תביא להרבה יותר שפיכות דמים, תביא להרבה יותר זמן לסכסוך שצריך להיגמר.

סמי אבו שחאדה: והסורים כבר הציעו איך זה יכול להיגמר.

סמי אבו שחאדה: זה יכול להיגמר בקלות: ישראל, בסך הכול, צריכה לצאת מהגולן.

סמי אבו שחאדה: מבחינת סוריה, כל מה שישראל צריכה לעשות – להפסיק להיות כובשת.

סמי אבו שחאדה: אותו הדבר גם מבחינת הפלסטינים: אנחנו, מבחינתנו, מאמינים שאפשר לפתור את הסכסוך.

סמי אבו שחאדה: בשביל לפתור את הסכסוך צריך לסיים את הכיבוש.

סמי אבו שחאדה: זה כל מה שצריך לעשות.

סמי אבו שחאדה: הממשלה יכולה להמשיך במצב הזה של ההכחשה, של פיצול האישיות – אני לא יודע באיזה מצב נפשי הם נמצאים – אבל זה לא ישנה את המציאות.

סמי אבו שחאדה: המציאות היא שיש כיבוש, ושיש התנחלויות, וההתנחלויות הן פשע על פי הדין הבין-לאומי, וגם מוסרית הן פשע.

סמי אבו שחאדה: זה דבר שצריך להיגמר.

סמי אבו שחאדה: מי שנותן לזה יותר כוח ויותר תקציבים וחושב שצריך לתת להם משאבים - -

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

מנסור עבאס: תודה.

סמי אבו שחאדה: - - כדי להעמיק את הכיבוש ואת ההתנחלויות, צריך להתבייש.

סמי אבו שחאדה: תודה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

מנסור עבאס: חברת הכנסת לימור מגן תלם – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת פטין מולא.

משה ארבל: היו"ר, אתה יכול להתייחס לגבי רמת הגולן?

מנסור עבאס: אינו נוכח.

משה ארבל: תן לנו רק את - - -

דוד אמסלם: תן לנו בריף קצר, שנבין - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

משה ארבל: היו"ר מה עמדתך על רמת הגולן?

מנסור עבאס: בבקשה.

דוד אמסלם: אתה מבסוט?

דוד אמסלם: אתה מברך על כך?

יועז הנדל: אני לא מבין אם האופוזיציה בעד או נגד.

משה ארבל: לא, לא, רק רוצים לדעת מה עמדת היו"ר.

משה ארבל: אנחנו ממלכתיים, הוא יו"ר הכנסת.

דוד אמסלם: אדוני, תגיד, דוגרי, מקסימום נביא לך עוד כמה מאבטחים, אבל תגיד.

משה ארבל: שומר על זכות השתיקה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת - -

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

יואב בן צור: - - בהינף יד חברי הבית הזה העבירו את רפורמת החד-פעמי – העלאת מיסים כבדים על מוצרי החד-פעמי.

יואב בן צור: יושבים כאן נבחרי ציבור שאינם מונחים במספרים ובהשלכות הקשות, בכך שהרפורמה תזיק לאזרחי ישראל.

יואב בן צור: כל מה שעומד לנגד עיניהם זה איך לרצות את שר האוצר, שכל מהותו לענות ולהצר את חייהם של המגזר החרדי.

יואב בן צור: אז מאחורי כל החזות השאפתנית והמילים המכובסות לדאגה לנזק הסביבתי, בואו נשים את הנתונים על השולחן: אזרחי מדינת ישראל מוציאים על כלים ומוצרי חד-פעמי סכום של 1.31 מיליארד ו-700,000, שזהו 68.344 טונה.

יואב בן צור: צה"ל, בתי חולים, מפעלים, צורכים כ-35% חד-פעמי.

יואב בן צור: השוק הפרטי – כ-65%.

יואב בן צור: המגזר הערבי, המונה 21% מהאוכלוסייה, צורך כ-14%.

יואב בן צור: המגזר הכללי, המונה כ-70% מהאוכלוסייה, צורך 59%.

יואב בן צור: המגזר החרדי, המונה 9% מהאוכלוסייה, צורך 27%.

יואב בן צור: רוב מוצרי החד-פעמי מגיעים בייבוא מטורקיה וסין, לאור ההוצאות הכבדות והתייקרויות מחירי ההובלה הימית.

יואב בן צור: רק במחצית השנה האחרונה מוצרי החד-פעמי האמירו בעשרות אחוזים.

יואב בן צור: רפורמת החד-פעמי מטילה, בנוסף להתייקרות זו, מס הזוי על סך 11 שקל לקילו מוצרי חד-פעמי.

יואב בן צור: העברתם רפורמה רעה ומנוכרת לאזרחים בלי להעמיק בטיפת מחשבה באיך אפשר לטפל בנזק הסביבתי בלי להעניש את האזרח הקטן.

יואב בן צור: הבטחתם תוכנית סינגפור, וקיבלנו מדינת עולם שלישי.

יואב בן צור: חיזקתם את העשירון העליון ודרסתם את האוכלוסייה המוחלשת.

יואב בן צור: הוספתם אלפי ילדים מתחת לקו העוני.

יואב בן צור: הנתונים מוכיחים שהמגזר החרדי צורך רק 27%, והפגיעה הגדולה היא בציבור הכללי, שצורך 59%.

יואב בן צור: כמה אבסורד שדווקא ממשלה חד-פעמית מטילה מיסים על מוצרי החד-פעמי וסותמת את הגולל על השוק כולו.

יואב בן צור: כולי תקווה שהממשלה הרעה הזאת תיפול בקרוב ושנקים כאן ממשלה לאומית ציונית, שבה טובת האזרחים לפני הכול, ולא פוליטיקה מעל הכול.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יואב בן צור.

מנסור עבאס: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

משה ארבל: את ה-20 שניות של בן צור תוסיף לדודי.

שלמה קרעי: מנסור, באמת יש לך אומץ לצאת נגד הקוראן ולהכיר במדינה יהודית, שהיא המדינה של העם היהודי?

מנסור עבאס: אני לא יוצא אף פעם נגד הקוראן.

שלמה קרעי: הלכת כל כך רחוק.

שלמה קרעי: אל תפחד מהם – תדרוש מהם תשלום על כל מה שאתה עושה.

דוד אמסלם: מבחינתכם, מבחינת הקוראן, מדינת ישראל היא אדמת ווקף, לא? אתה כופר בזה.

דוד אמסלם: לא יודע.

דוד אמסלם: ווקף, דרך אגב, זה לא אישור שלך – אם לתת אותה ליהודים, כן או לא.

שלמה קרעי: הלכת כל כך רחוק.

דוד אמסלם: היהודים עושים מה שהם רוצים בלי לשאול אותך, אבל אתה, שאתה טוען שאתה - -

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: - - מסכים לזה.

מנסור עבאס: שלוש דקות, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

דוד אמסלם: אה, אתה מתבייש פתאום.

דוד אמסלם: תחזור על זה עוד פעם, תגיד עוד פעם.

דוד אמסלם: ראיתי, מחאו לך כפיים – לא רצית.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת, כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים - - -

דוד אמסלם: תתרגמי לנו מה הוא אמר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת - - -

דוד אמסלם: עאידה, את אמיתית, תתרגמי לנו - - -

משה ארבל: אני הייתי נעלב – הייתי נעלב - - -

עאידה תומא סלימאן: תנו לי לדבר את שלוש הדקות שלי.

דוד אמסלם: תתרגמי לנו מה הוא אמר.

דוד אמסלם: עד היום הוא בלבל אותנו.

משה ארבל: אני לא רוצה לפגוע, אבל הייתי נעלב, כי כשאת עלית, שר התקשורת קם ועבר לשם.

משה ארבל: זה לא מכובד.

משה ארבל: זה לא מכובד.

יועז הנדל: זה לא בכוונה.

יועז הנדל: לא בכוונה.

דוד אמסלם: לא בכוונה, נפתח שם - - -

עאידה תומא סלימאן: חבר'ה, כל זה על זמן הדיבור שלי.

מנסור עבאס: זה על חשבון הזמן שלך.

דוד אמסלם: המפות של הסיבים.

דוד אמסלם: אז הוא הלך עכשיו לקנות סיבים.

עאידה תומא סלימאן: לא, למה זה צריך להיות על חשבוני?

עאידה תומא סלימאן: או שמשתיקים אותם או שאני מקבלת את הזמן.

מנסור עבאס: טוב, חברי הכנסת, בבקשה.

מנסור עבאס: דודו, עוד מעט אני אגזור ממך דקה.

דוד אמסלם: אתה חושב שאתה יכול?

מנסור עבאס: אני יכול.

עאידה תומא סלימאן: טוב, חברי הכנסת, אני תמיד - - -

דוד אמסלם: בבקשה, תעשה.

עאידה תומא סלימאן: אני תמיד מכבדת את זכות הדיבור שלכם - -

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: - - אולי תכבדו את זכות הדיבור שלי.

דוד אמסלם: - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רציתי - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, מה קרה?

מנסור עבאס: אנחנו – בסדר.

עאידה תומא סלימאן: נו, באמת.

עאידה תומא סלימאן: חלאס.

דוד אמסלם: אל תהיה לחוץ, מה קרה?

דוד אמסלם: אנחנו עכשיו שלוש שעות - - -

מנסור עבאס: עוד מעט תעלה ואז נוכל לדבר ולמשוך את הזמן.

דוד אמסלם: בסדר, מדברים, מה נהיית עכשיו בלחץ?

דוד אמסלם: קח בקלאווה, שתה קפה.

עאידה תומא סלימאן: מה, אני אוויר פה?

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אמסלם, אני לא אוויר.

דוד אמסלם: חס ושלום.

דוד אמסלם: חס ושלום.

עאידה תומא סלימאן: אני חברת כנסת, עומדת על הדוכן, יש לי שלוש דקות לדבר, תן לי לנצל אותן.

עאידה תומא סלימאן: זהו.

דוד אמסלם: שימי לב, אני יושב פה כדי לשמוע אותך.

עאידה תומא סלימאן: נו, באמת.

אריה מכלוף דרעי: דודו, אל תפריע.

אריה מכלוף דרעי: אני מבקש לא להפריע לה.

דוד אמסלם: הינה, את רואה?

דוד אמסלם: אנחנו יושבים כדי לשמוע אותך.

דוד אמסלם: כולם פה הלכו.

דוד אמסלם: אנחנו יושבים.

עאידה תומא סלימאן: אני רציתי להתייחס לחוק, או להחלטת ועדת הכספים.

עאידה תומא סלימאן: האמת, יש לי המון מה להגיד.

עאידה תומא סלימאן: יש לי מה להגיד על ממשלה שרואה את זה שהדבר הראשון שנכון לעשות זה לעשוק דווקא את המוחלשים, ודווקא את האנשים שמוצאים פתרונות שעולים להם לפעמים ביוקר מבחינת בריאות, אבל בסופו של דבר, זה מה שידם משיגה, וזה מה שאורח החיים שנכפה עליהם בגלל שהם נמצאים בדוחק כספי.

עאידה תומא סלימאן: אבל מצד שני, היא מרימה יד ולא עושה כלום, והיא אפילו מאריכה חוזים עם חברות מאוד גדולות, שמזהמות את האוויר ומזהמות את האדמה ואת מי השתייה שלנו, בלי לגעת בהם, בלי לנסות לפגוע ברווחים שהם עושים על חשבון הבריאות שלנו והאוויר שלנו, והיא לא מנסה אפילו לנקות את הסביבה מהשאריות שהם משאירים.

עאידה תומא סלימאן: כולכם דיברתם על זה, ואני לא מחדשת לכם, אבל יש כמובן גם זווית מגדרית בנושא הזה, כי בסופו של דבר, על מי ייפול העול של להשתמש בכלים רב-פעמיים או כלי זכוכית או משהו כזה?

עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר, כולנו יודעים, כל עוד לא השתנה סדר העולם, ועדיין הנשים הן שעושות את העבודה בתוך הבית – המטלה הזאת גם תיפול על הכתפיים שלהן.

עאידה תומא סלימאן: אבל רציתי להזכיר לכולם שאתמול נפטר אדם, שהוא בעיניי אחד מהסמלים העולמיים למאבק צודק נגד משטר האפרטהייד בדרום אפריקה - -

דוד אמסלם: בן אדם שנלחם במדינת ישראל - - -

עאידה תומא סלימאן: - - מי שקיבל פרס נובל לשלום על המאבק שהוא הוביל עם הקהילה שלו.

עאידה תומא סלימאן: אומנם הוא היה איש דת, אבל הוא ידע שגם צריך להילחם כדי שיהיה גן עדן על האדמה, ולא רק לחכות לגן עדן אחרי המוות.

עאידה תומא סלימאן: הבן-אדם הצטרף למאבק הצודק של הציבור שלו, של העם שלו, ולא הסכים להיכנע לכל מיני משטרים, שכל העולם אז עטף אותם בהרבה חיבה וחיבק את משטר האפרטהייד.

עאידה תומא סלימאן: היה נראה כאילו שזה משטר שלא ייפול, אבל הוא לא איבד את התקווה; הוא לא אמר:

עאידה תומא סלימאן: בואו נסתדר עם משטר האפרטהייד; הוא לא אמר:

עאידה תומא סלימאן: בואו נמצא דרך לקבל קצת שיפור פה וקצת שיפור שם בחיים שלנו; אולי ייתנו לנו איזה תקציב, אולי יעשו לנו טובה ויחברו אותנו לחשמל, אלא נאבק עד שהוא שחרר את בני עמו מהאפרטהייד ובנה משטר שוויוני וקיבל זכות שוויונית להיות אזרח בתוך המדינה שהוא נמצא בה.

עאידה תומא סלימאן: הוא לא נכנע לתכתיבים של העריצים, אלא בנה את התקווה ואת העתיד היותר טוב לעם שלו.

מנסור עבאס: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אולי ביום כזה, כשהאנושות מאבדת את דזמונד טוטו, אולי אנשים ילמדו מהדרך ה"מאבקית" שלו ומהתוצאה הטובה שהוא קיבל.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת גלעד קריב – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, שלוש דקות, אדוני.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתחיל להתפלא על עצמי.

יצחק פינדרוס: עומדים פה דוברים עוד פעם ומזכירים את הממשלה.

יצחק פינדרוס: אין פה ממשלה – יש פה חבורת הונאה.

יצחק פינדרוס: הרי ממשלה אין פה – יש פה חבורה שמונה את כולם.

יצחק פינדרוס: בפרשת השבוע, בשבוע שעבר, סיימנו את הפרשה כשנראה היה שהכול נהיה שחור – לא נותנים לבנים, לא נותנים חומר ללבנים, תבן, ואומרים להם: תעשו לבנים.

יצחק פינדרוס: תקפו את משה רבנו, וזה לא מתקדם, והפרשה מתחילה – חבר'ה, יש תוכנית מסודרת לאיך הכול יתקדם.

יצחק פינדרוס: יש כאן לא ממשלת הונאה – אין כאן ממשלה.

יצחק פינדרוס: יש פה חבורת אנשים – אני לא רוצה להתבטא בביטויים גסים, אז אני אגיד: בנטים.

יצחק פינדרוס: יש פה בנטים.

יצחק פינדרוס: כולם מבינים מה המשמעות של בנט.

יצחק פינדרוס: היום כל ילד במדינת ישראל מבין מה המשמעות של הדבר הזה שקוראים לו "בנט".

יצחק פינדרוס: מספרים לנו סיפור: הם דואגים לאיכות הסביבה.

יצחק פינדרוס: מה עושה מדינה נורמלית?

יצחק פינדרוס: שמי שמכונה שם ראש ממשלה, הנוכל הזה, נוסע לשם ומתחייב שעד 2050 יהיה ככה, עד 2039 יהיה ככה, עד 2040 יהיה ככה, למשבר העולמי.

יצחק פינדרוס: עושה איזושהי תוכנית, ואומרת ככה: נסיים עם הפחם, נסיים עם זה, נסיים עם זה.

יצחק פינדרוס: לא – מעלים מס.

יצחק פינדרוס: זה הדבר הראשון שהם עושים – מעלים מס.

יצחק פינדרוס: באים לוועדות לאשר לנו כל מיני הארכות, כמו שאמרה עאידה; באים ומאשרים פחם במרכז תל אביב; באים ומאשרים כל דבר אפשרי שהם יכולים לעשות עליו כסף, אבל באים להטיל מס על מסכנים שאין להם מדיחי כלים.

יצחק פינדרוס: ההוא לא יודע אפילו – רב קו, הוא לא יודע; גם מדיחי כלים הוא לא יודע מי יכול להשיג ומי לא יכול להשיג ומאיפה משיגים.

יצחק פינדרוס: אין להם שום מושג, ומטילים מס, והם מספרים לך שהם דואגים לאיכות הסביבה.

יצחק פינדרוס: הרי כמה נוכלות ונבזות ושקר יכולים להיות בדבר הזה.

יצחק פינדרוס: בשביל מי?

יצחק פינדרוס: בשביל לפגוע בחלשים, בשביל לפגוע במסכנים.

יצחק פינדרוס: זה הדבר היחידי – תשימו לב, כבר שישה חודשים הדבר היחידי שהם מסוגלים לעשות ולהגיע להסכמה עליו.

יצחק פינדרוס: הדבר היחידי – הם לא מסוגלים להגיע להסכמה על שום דבר; רק לפגוע בחלשים, במסכנים, ולהציק להם.

יצחק פינדרוס: ועוד דבר אחד קטן, אדוני, שתדע: לזרוק את התפילין לים, מה שקרוי אצלנו.

יצחק פינדרוס: כל נושא הדת – על זה הם יודעים לעשות טוב מאוד.

יצחק פינדרוס: אז שיפסיקו לעבוד עלינו.

יצחק פינדרוס: הם לא דואגים לא לבריאות שלנו, לא לבריאות של הילדים שלנו, ואפילו לא לבריאות של הילדים שלהם הם לא דואגים, כי אם הם היו דואגים, הם היו עושים תוכנית לאיכות סביבה; הם היו עושים תוכנית אמיתית.

יצחק פינדרוס: היו עושים תוכנית אמיתית לכל הדברים האלה, אבל לא עושים בשום נושא.

יצחק פינדרוס: מדינת ישראל נמצאת אחורה מכל המדינות.

יצחק פינדרוס: תצא לאירופה – תראה איפה כל העולם נמצא.

יצחק פינדרוס: מדינת ישראל נמצאת אי-שם מאחורה.

יצחק פינדרוס: הדבר היחידי שהם גיבורים בו זה להטיל מס על חלשים; לא לתת להם אלטרנטיבות; להשתמש בכסף הזה לכספי המדינה – זה הדבר היחידי שהם יודעים לעשות, ובזה הם משתמשים בך.

מנסור עבאס: תודה.

יצחק פינדרוס: אז אני רוצה להגיד לך משהו אחד - - -

מנסור עבאס: לא, תודה.

יצחק פינדרוס: אני אסיים במשהו אחד – אני רוצה להרגיע אותך.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, כל שנה אנחנו חוזרים על אותה פרשת שבוע, פרשת וירא.

יצחק פינדרוס: בסוף הקדוש ברוך הוא בא, מוציא אותנו ממצרים, ואת כל מה שהם מנסים לגנוב, זה חוזר חזרה בכפל כפליים.

יצחק פינדרוס: תודה רבה, אדוני.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוסמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: נוכח.

מנסור עבאס: בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אתמול הממשלה עלתה לרמת הגולן, ואתה נעדרת מהישיבה, למרות שהכינו לך חדר בחוץ, עם וידיאו קונפרנס, כדי שאתה תגיד להם מה לעשות.

דוד אמסלם: תגיד, אתה בעמדה הזאת?

דוד אמסלם: אתה תמכת אתמול בעמדה הממשלתית לגבי רמת הגולן?

דוד אמסלם: מה אתה אומר?

דוד אמסלם: בוא, תגיד, דבר.

דוד אמסלם: דבר.

דוד אמסלם: למה אתה צוחק?

דוד אמסלם: תגיד לנו את האמת, נו.

דוד אמסלם: יש לך רמקול - - -

מנסור עבאס: זאת לא שעת שאלות.

דוד אמסלם: עלא ח'שבי, דבר.

מנסור עבאס: זאת שעת שאלות?

דוד אמסלם: כן, בין היתר.

דוד אמסלם: הרי אני מנהל איתך עכשיו איזשהו דיאלוג.

דוד אמסלם: בבקשה, תגיד, או שאתה מתבייש.

מנסור עבאס: בבקשה, מר דוד.

דוד אמסלם: אתה מתבייש, הא?

מנסור עבאס: לא, לא מתבייש.

דוד אמסלם: אתה מתבייש, העיקר לקחת את הפונטים.

דוד אמסלם: אתה מתבייש, הא?

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: בוודאי.

אריה מכלוף דרעי: - - - הוא לא רוצה להגיד את התשובה, למה אתה עונה במקומו?

דוד אמסלם: אחרי שהוא אמר, והוא עשה את הטעות מבחינתו, שהיהודים החליטו על המדינה שלהם – להקים – כאילו אנחנו שואלים אותם, אז הוא עכשיו לא מדבר, נגמר.

דוד אמסלם: שמענו את המזכ"ל; במהלך הערב נדבר איתך על זה.

דוד אמסלם: המזכ"ל שלו.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, ינאי המלך אמר לשלומציון המלכה: אל תיראי לא מהפרושים ולא מהצדוקים, אלא מהצבועים שעושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפנחס.

דוד אמסלם: רבותיי, שר האוצר, אני מבין שאת כל בעיות זיהום האוויר, את כל הבעיות של כדור הארץ, העמסת על הכלים החד-פעמיים.

דוד אמסלם: הרי, לשיטתך, איפה הסוכר?

דוד אמסלם: איפה כל הנזקים לבני האדם עצמם – לא לכדור הארץ, לאנשים עצמם?

דוד אמסלם: דרך אגב, איפה כל תזקיקי הנפט למיניהם?

דוד אמסלם: הרי חלק מהפלסטיק זה כתוצר של תזקיקי נפט.

דוד אמסלם: איפה הזפת?

דוד אמסלם: איפה הביטומן?

דוד אמסלם: איפה כל זה?

דוד אמסלם: לכן אני רואה את זה כצביעות אחת גדולה.

דוד אמסלם: אבל אני אשאל שאלה יותר רצינית, חבר הכנסת גפני.

דוד אמסלם: בהתחלה הוא התכוון לכל החד-פעמיים, אלא שהחבר'ה בתל אביב, אלה של האספרסו, שחלקם מצביעים לו, אמרו לו: הלו, זה יעלה לנו את מחיר האספרסו.

דוד אמסלם: באותו רגע בוטל, מה שנקרא, המס על הקרטונים.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: זה האספרסו, החבר'ה שלי, מה קרה לכם?

דוד אמסלם: אבל שאלתי שאלה קצת יותר מסובכת: אדוני שר האוצר, הרי אם אסור חד-פעמי, שהוא מזיק, למה לא לאסור את כל החד-פעמי, למה להעלות את המחיר?

דוד אמסלם: הרי מי שלא יקנה בסוף זה אנשים שאין להם את האמצעים.

דוד אמסלם: אז אם זה אסור ומסוכן לכדור הארץ, בוא נפסיק את הכול.

דוד אמסלם: אלא מאי?

דוד אמסלם: אתה השארת לחבר'ה שיודעים לשלם.

דוד אמסלם: אין להם בעיה.

דוד אמסלם: עכשיו תגיד, הרי אני קראתי באיזשהו מקום – איפה בזבוז המים?

דוד אמסלם: איפה תזקיקי הסבון, שמזהמים, דרך אגב, לא פחות מהחד-פעמי?

דוד אמסלם: ואיפה חימום המים?

דוד אמסלם: איפה בעצם התפלת המים?

דוד אמסלם: הרי בסוף אתה משקלל גם את הנזק של החד-פעמי מול האלטרנטיבה.

דוד אמסלם: לכן, אני אומר לך - -

מנסור עבאס: תודה.

דוד אמסלם: אני קראתי את ד"ר יעל ארליך ממכון ויצמן, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: היא טענה – זה לא מדויק, הלו.

דוד אמסלם: יכול להיות שיותר נכון להישאר בחד-פעמי אם אנחנו משקללים רק את הזיהום מול המצב הקיים.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח; מנסור עבאס – מוותר; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת יריב לוין – אינו נוכח.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, יש הנחיה - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה ארבל.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, יש הנחיה להזדרז?

מנסור עבאס: מה?

מיכאל מלכיאלי: דילגו על כמה.

מיכאל מלכיאלי: אני פספסתי.

מיכאל מלכיאלי: זה לא אני, זה - - -

מנסור עבאס: קראתי, קראתי לך, קראתי לך.

מנסור עבאס: קראתי לך.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד שר התקשורת, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה בתחילת דבריי לומר לך, אדוני היושב-ראש, שכן, יכול להיות מאוד להיות שהנאום הזה יתורגם לערבית ויופץ גם ברשתות התקשורת בערבית, ואני מבקש את התייחסותך לדבר.

משה ארבל: המצב הכלכלי והעוני הרב והגדול, שנמצא במה שנקרא בשפתכם הגדה המערבית, ברשות הפלסטינית, מגיע לממדים אדירים.

משה ארבל: האוכלוסייה שמה במצוקה כלכלית קשה מאוד.

משה ארבל: והינה עמד כאן לפניי חבר הכנסת דוד אמסלם וציין בכישרון רב שעלה קול זעקה מתל אביב, משותי האספרסו, ומיהר שר האוצר ליברמן לבטל את כוסות הקפה מהצו הזה.

משה ארבל: אני רוצה לעדכן אותך מה נאמר על ידי נציגי רשות המיסים בדיוני ועדת הכספים: לפי הסכם פריז, ישראל והרשות הפלסטינית נמצאים במעטפת מכס אחת, ולכן גם הרשות הפלסטינית מחויבת לאמץ את החוק בנוגע למיסוי חד-פעמי ולמיסוי משקאות ממותקים.

משה ארבל: ולכן, כל עוד הפלסטינים לא יאמצו את החקיקה הישראלית, הם לא יוכלו לייבא כלים חד-פעמיים בעצמם ללא הפעולה הזו של גביית מיסים על ידי הרשות הפלסטינית והגדלת המס על החד-פעמי.

משה ארבל: אני מצפה ממך, מתוך, אני מניח, סולידריות למצבן של משפחות עניות ברשות הפלסטינית, שלכל הפחות, אותה דאגה שהייתה לליברמן ביחס לתושבי תל אביב והאספרסו, תהיה לך ביחס למשפחות עניות פלסטיניות, שעכשיו ייאלצו לשלם מחירים יקרים מאוד בעקבות ההצבעה שלך היום בערב בעד החקיקה האכזרית הזו, שפוגעת בעניים ובחלשים ביותר בחברה.

משה ארבל: ולכן, אני חושב שלכל הפחות הדרישה שלך מנציגי הממשלה הייתה צריכה להיות להוציא את שטחי הרשות הפלסטינית, A, B ו-C, כל השטחים הללו, מהחובה להטלת מכסים ומיסים על חד-פעמי ועל משקאות ממותקים.

משה ארבל: אני מניח שדרישה כזו ממך כנראה לא תבוא.

משה ארבל: אני גם, לצערי הרב, לא מתפלא.

משה ארבל: יש בתלמוד מושג שכשאדם עושה עבירה וחוזר עליה היא נעשית לו כהיתר.

משה ארבל: התרגלת למציאות הזו, שבה האכפתיות לאוכלוסיות המוחלשות ביותר בחברה, המורעבות, עוברת לך ליד האוזן.

משה ארבל: כאשר היום בבית המשפט העליון, בבג"ץ, עומד שר האוצר ומתנגד לתת סיוע, בגזרת המעונות, למשפחות של אברכים, זה עובר לכם ליד האוזן, זה לא מפריע לכם.

משה ארבל: ואין ציפייה גם כן שהנושא הזה, שפוגע ברשות הפלסטינית באופן מיידי וישיר, יעניין אתכם.

משה ארבל: אני אשמח להתבדות.

משה ארבל: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה ארבל.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אלי כהן.

משה ארבל: מנסור, אתה מחריג את הרשות או לא?

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום ראינו בדיון של 40 חתימות את ראש ממשלת הפחדנים, שהגיע ממנזר השתקנים.

אלי כהן: מה שאנחנו רואים במהלך השבועות האחרונים זה דברים שהם בלתי נתפסים.

אלי כהן: רק השבוע אומרת ח"כית בקואליציה של נפתלי בנט שרמת הגולן היא שטח כבוש.

אלי כהן: לפני כשבוע אמר ח"כ אחר בקואליציה של בנט שצריך להקים את השגרירות הפלסטינית בירושלים.

אלי כהן: שבוע לפני כן, אנחנו רואים ח"כים שלא מגבים את חיילי צה"ל שמחסלים מחבלים.

אלי כהן: נוסע שר בממשלת ישראל לפגוש גורמים של ה-BDS – הולך ונפגש איתם.

אלי כהן: האם ראיתם או שמעתם משהו, מילה, התייחסות, התבטאות, ציוץ כלשהו, ממישהו מהקואליציה, מהשרים, מפי ראש הממשלה?

אלי כהן: כלום.

אלי כהן: הם מבינים שרק אם הם יגידו משהו, אז הם ימצאו את עצמם בממשלה הזאת כשהיא מתפרקת.

אלי כהן: הם מפחדים כי הם שומרים על הכיסא שלהם, כי הם רוצים את המקום שלהם, ואין להם שום דבר אחר.

אלי כהן: הם מכרו את כל הערכים שלהם.

אלי כהן: את הערכים של מדינה יהודית ודמוקרטית.

אלי כהן: אבל מה שהם עושים זה כתם שיישאר איתם לדיראון עולם.

אלי כהן: ראינו רק לפני כשבוע גם חבר כנסת ממפלגתך, אדוני היושב-ראש, שהולך לבקר את ראאד סלאח, שקורא לתמיכה בטרור כנגד מדינת ישראל.

אלי כהן: ושמעתי גם את ההתבטאויות שלך בכנס האחרון, כנס גלובס, חבר הכנסת מנסור עבאס.

אלי כהן: והיה באמת מעניין אותי גם לשמוע מה עמדתכם ביחס לחמאס.

אלי כהן: הרי החמאס זה ארגון טרור שרוצה להשמיד את מדינת ישראל.

אלי כהן: אתם רואים בו זרוע שהיא אחות שלכם, זרוע שהיא חברה שלכם.

אלי כהן: אז אתה צוחק, אבל זה המצב.

אלי כהן: ואני יכול לומר לך: מה שאתה תעשה, בכל מה שתבחר היום, אתה תראה שנפתלי בנט, ראש ממשלת הפחדנים, לא יעשה כלום; כי אין לו תמיכה ציבורית, כי אין לו שום ציבור שנמצא ועומד מאחוריו.

אלי כהן: ולכן, אני גם אומר לך בנושא הזה, אדוני היושב-ראש, שכל הקשר עם החמאס – זה נמצא על הראש של הממשלה הזאת.

אלי כהן: כי למיטב ידיעתי – אלא אם כן אני אשמע ממך דבר אחר – כל ארבעת חברי הכנסת של רע"מ תומכים בחמאס.

אלי כהן: אגב, לא תומכים בהכרח כלכלית.

אלי כהן: לא בהכרח בנושא הזה – מעבירים כסף או לא מעבירים כסף – אלא תומכים ברעיון.

אלי כהן: ומה הרעיון של החמאס?

אלי כהן: להשמיד את מדינת ישראל.

אלי כהן: זה הרעיון שיש לחמאס.

אלי כהן: אגב, הדוח של החמאס – מי שמעניין אותו, שיקרא את המחקר של מכון ראות.

אלי כהן: כל המשנה שלהם נמצאת שם, כל המשנה שלהם פרוסה שם, וזה מה שהם אומרים.

אלי כהן: הם לא מדברים על להגיע להסכם כזה או אחר עם ישראל וכן הלאה, אלא יש להם בהחלט אמירות ברורות.

אלי כהן: ואני מניח שאתה – חבר בתנועה האסלאמית, שאתה מכיר שנים על גבי שנים – יודע שזאת הכוונה שלהם.

אלי כהן: אבל זה שאתה יודע שהכוונה של החמאס היא להשמיד את מדינת ישראל – אני מניח שזה כי קראת את הנתונים, כי אתה מכיר אותם.

אלי כהן: אבל מי שיודע את זה הוא גם ראש ממשלת הפחדנים נפתלי בנט.

אלי כהן: גם הוא יודע שזה האינטרס של החמאס.

אלי כהן: אבל הוא לא יעז להגיד מילה נגד רינאווי זועבי, שלא מגנה את הנושא של חיסול אותם מחבלים; הוא לא יעז להגיד מילה כנגד אלה שרוצים להקים את השגרירות הפלסטינית בירושלים; הוא לא יעז להגיד מילה כנגד חבר כנסת בקואליציה שלו שהולך לפגוש את השייח' ראאד סלאח – כי הוא נמצא בשם ראש ממשלת הפחדנים.

מנסור עבאס: תודה.

אלי כהן: והינה, אתה יודע, אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אצלנו יש משפט שאתה בטוח מכיר, שאומרים: שתיקה כמוה כהסכמה.

אלי כהן: אני מתאר לעצמי שמכיוון שאתה גם יודע להתבטא בצורה עניינית, אז אם לא הגבת, אתה כנראה מסכים בנושא הזה, גם עם התמיכה שלכם בחמאס, שכאמור המטרה שלה ברורה ומוצהרת.

אלי כהן: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אלי כהן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר אקוניס, בבקשה.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: כנסת נכבדה, חברי הכנסת, הקואליציה הזאת היא סכנה לדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: היא לא סכנה לדמוקרטיה כסיסמה ריקה של הדגלים השחורים.

אופיר אקוניס: ביום הזה, נפל דבר בכנסת, לפני לא הרבה שעות, בערך שש וחצי שעות – כאשר דיוני המליאה נפסקים באופן חסר תקדים ומסוכן, כדי לחכות שהקואליציה תייצר רוב על ידי הגעתו של ראש הממשלה ואחרים.

אופיר אקוניס: האם אנחנו הופכים מדמוקרטיה לאנרכיה?

אופיר אקוניס: 13 שנים, חברת הכנסת מאי גולן, את יודעת היטב, 13 שנים אני חבר בבית הזה, מ-2009, מן הכנסת השמונה-עשרה – כדבר הזה לא ראיתי, והיו פה הרבה דברים.

אופיר אקוניס: רומסים כל כלל, דורסים כל מסורת, עצרו את דיוני המליאה כדי שהקואליציה תגייס רוב.

אופיר אקוניס: האם הדבר יהפוך לשיטה?

מאי גולן: - - -

אופיר אקוניס: זה דבר חסר תקדים, זה מסוכן, זה מזכיר את המשטרים האפלים ביותר, האפלים ביותר.

אופיר אקוניס: עכשיו, לא רק שיש כאן חוקי סתימת פיות – יש כאן פעולות לסתימת פיות, פעולות אקטיביות, במגדלור של הדמוקרטיות הבין-לאומיות, לפחות כך הייתה עד הכנסת ה-24.

אופיר אקוניס: ישראל הייתה מגדלור של דמוקרטיה – לא במזרח התיכון לבדו, אלא בעולם כולו.

אופיר אקוניס: התקנאו בנו, שאלו איך אנחנו עושים את הפלא הזה.

אופיר אקוניס: בשם הדורסנות הקואליציונית – חבר הכנסת אמסלם, אתה גם מכיר אותי כמה שנים, ולא בטוח שראית אותי כל כך נסער כמו היום בוועדת הכנסת.

אופיר אקוניס: אני אומר לך, אני חרד לגורלה של הדמוקרטיה הישראלית, ואני לא זורק סיסמאות.

אופיר אקוניס: אני לא סתם בא וזורק סיסמאות.

אופיר אקוניס: איננו חיים – אנחנו, החברים היושבים כאן – במשרדי פרסום ברנז'איים בתל אביב; לא חיים שם.

אופיר אקוניס: יש מפלגות שלמות שחיות שם, שמוקמות שם, וגם מתות שם.

מאי גולן: - - - האספרסו, הקפוצ'ינו.

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: אני אומר לחברי הקואליציה: השחיתות כבר עברה כל גבול – את זה אנחנו יודעים.

אופיר אקוניס: החוק הנורבגי הזה – לועגים לכם אפילו התומכים שלכם.

אופיר אקוניס: אבל לסכן את הדמוקרטיה בצורה כל כך בוטה – ככה, מול פני האומה, מול המצלמות.

אופיר אקוניס: איפה חבר הכנסת בני בגין, שישב בוועדת הכנסת ונמלט.

אופיר אקוניס: הכותבים על דמוקרטיה – חבר הכנסת הנדל וחברת הכנסת שיר סגמן – המטיפים יחד עם כל השמאל בכיכרות.

אופיר אקוניס: דגל שחור הונף היום במליאת הכנסת.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר כץ, ואחריו – חברת הכנסת מירי רגב.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, לפני כמה חודשים הגיע שר האוצר אביגדור ליברמס לוועדת הכספים.

אופיר כץ: הוא אמר לנו: אין העלאות מיסים צפויות – זה הכול פיקציה של האופוזיציה.

אופיר כץ: ככה הוא אמר.

אופיר כץ: תעשי: אביגדור ליברמס – פיקציה של האופוזיציה, זה מה יוצא.

מאי גולן: אתה רוצה - - -

דוד אמסלם: אתה יודע כמה דברים הוא אמר?

אופיר כץ: תקשיב, ככה הוא אמר.

דוד אמסלם: אתה יודע כמה הוא אמר?

אופיר כץ: מאז שהוא אמר את זה, ועדת הכספים – כל יום מס אחר על האזרחים; כל יום מס אחר.

דוד אמסלם: הוא אמר: "בלי נאמנות אין אזרחות".

דוד אמסלם: הינה, הוא יודע את זה.

מאי גולן: הוא גם הבטיח לחסל את הנייה.

דוד אמסלם: הוא נותן לו כסף - - -

אופיר כץ: בעבר הוא אמר לא לקנות באזור שהוא גר, ואולי לעשות להם גם טרנספר.

אופיר כץ: היום, בגלל הצורך הפוליטי, אז הוא איש אמיץ.

דוד אמסלם: הוא חבר שלו.

אופיר כץ: כן.

דוד אמסלם: אל תשכח להזמין אותו לחג.

אופיר כץ: סלחתם לו על כל מה שהוא אמר לכם: טרנספר, לא לקנות באום אל-פחם ובוואדי ערה – סלחתם לו על זה?

דוד אמסלם: ברמדאן אל תשכח להזמין אותו.

מאי גולן: זה ראש הממשלה – דברו בכבוד.

אופיר אקוניס: הוא מדבר על ליברמן.

דוד אמסלם: מנסור, אל תשכח להזמין אותו לפתיחה של הרמדאן.

מנסור עבאס: על חשבון חברך אופיר.

אופיר כץ: בשביל דודי אין לי בעיה.

אופיר כץ: בשביל דודי אין לי בעיה.

דוד אמסלם: תכין לו כבש גדול ככה, יפה.

דוד אמסלם: מטפונה טובה.

אופיר כץ: מאז שהוא הבטיח את ההבטחה שלו, כי בדרך כלל ליברמס עומד בהבטחות, היה לנו מס גודש, מס על שתייה ממותקת, מס על חד-פעמי, שתכף אגע בו, דלקים, שמנים, פחמן, אינטרנט – אין כמעט דבר שהוא לא מטיל עליו מס כדי להעשיר את הקופה, כי יש להם חובות.

אופיר כץ: בעיקר נגד מי המיסים?

אופיר כץ: נגד החלשים, נגד הפריפריה, נגד החרדים.

אופיר כץ: לא תמצאו מס נגד אנשי המרכז, האנשים העשירים – שם לא תראו שפוגעים בהם.

אופיר כץ: הממשלה הזאת נהנית - - -

דוד אמסלם: - - - נטפליקס לחיילים.

אופיר כץ: אמרתי: אינטרנט.

אופיר כץ: הממשלה הזאת נהנית לפגוע בחלשים.

אופיר כץ: תוסיפו על זה את שרת התחבורה האנטי-פריפריאלית הזאת, שכל פרויקט שהיה לפריפריה, לצפון – מנסור, כביש 65, כביש דמים, 100 אנשים נהרגו בו בעשר שנים; פרויקט ששר האוצר הקודם ישראל כץ כבר השקיע בו 600 מיליוני שקלים לתכנון – היא ביטלה אותו, כי זה פריפריה ולא מעניין.

אופיר כץ: כביש 6 לצפון, עד שלומי – היא ביטלה אותו.

אופיר כץ: כל מה שקשור לפריפריה היא מבטלת.

אופיר כץ: מטרת המיסים האלו – היה פקיד מהאוצר ששאלנו אותו מה הם עושים עם הכסף.

אופיר כץ: הוא אמר שהכסף כבר נספר בתקציב וחולק.

אופיר כץ: הם משתמשים בכסף לפני שמעבירים אותו.

אופיר כץ: הצו בתוקף לפני שהוא מגיע לוועדה.

אופיר כץ: סתם, אנחנו חותמת גומי – מאשרים משהו שכבר קיים, ואז אם מגלים תקלה, ותמיד מגלים תקלות, אז כבר אי-אפשר להחזיר את הכסף לציבור, כי המס כבר נכנס לתוקף.

אופיר כץ: דיברנו, למשל, על החד-פעמי ועל בתי החולים.

אופיר כץ: הוא אמר לי שזה לא פוגע בבתי חולים.

אופיר כץ: אני באופן אישי דיברתי עם מנהלי בתי חולים והם אמרו לי שזה כן יפגע בהם וששום דבר לא ישנה את הצריכה שהם צריכים בחד-פעמי.

אופיר כץ: זה לא מעניין – זה לא מעניין אותם הדברים הללו.

אופיר כץ: לסיום, אני רואה שנגמר לי הזמן.

מנסור עבאס: כן, תודה.

אופיר כץ: לא, נשארו לי 20 שניות, אל תתלהב.

אופיר כץ: אני הצעתי להם, עם הכסף – אמרתי להם שאם חשוב להם כל כך, אז נשקיע את הכסף במלחמה בסוכרת, בעיקר בפריפריה, ששם זה בולט יותר.

אופיר כץ: את הכסף הזה, 600–700 מיליוני שקלים – הגשתי הצעת חוק שזה ילך אך ורק לטיפול בסוכרת והשמנה בפריפריה.

אופיר כץ: אבל הכול צביעות.

אופיר כץ: לא באמת מעניין אותם הסוכרת וההשמנה, לא באמת מעניין אותם החד-פעמי.

אופיר כץ: הצעתי שנשת

אופיר כץ: מש בזה לטיפול באיכות הסביבה.

אופיר כץ: על שני המיסים הללו הגשתי הצעת חוק אחת – לקחת את הכסף, ובממותקת, לטפל בסוכרת, ובחד-פעמי, להשקיע באיכות הסביבה.

אופיר כץ: אבל שני הדברים האלו בכלל לא מעניינים אותם.

אופיר כץ: הכסף הזה כבר נצבע מלכתחילה לצרכים הקואליציוניים שלהם, הפוליטיים שלהם - - -

מנסור עבאס: תודה.

אופיר כץ: וזו הצביעות של הממשלה הזו – להטיל מיסים.

מנסור עבאס: תודה לחבר הכנסת אופיר כץ.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מירי מרים רגב.

מאי גולן: גם אני רוצה לדבר - - -

מירי רגב: לכבד את המזרחים.

מאי גולן: בדיוק.

מירי רגב: - - - הכבוד למזרחים.

מאי גולן: בדיוק - - -

מירי רגב: טוב, כבוד היושב-ראש עבאס, איך זה שכל הממשלה עומדת דום לרגליך, אה?

מירי רגב: מה אתה אומר שכולם חיילים שלך, ובנט הוא החייל הראשי שלך?

מירי רגב: לאיזה מצב הגעת, שבנט הוא החייל הראשי שלך, עבאס – תודה, זה לא, לא; בנט ואיילת שקד עובדים אצלך.

מנסור עבאס: לא.

מירי רגב: גדעון סער עובד אצלך, אלקין עובד אצלך.

פטין מולא: השאוויש, השאוויש.

מירי רגב: איזו בושה, לאן הגענו, שעבאס מנהל יחד עם התנועה האסלמית את הממשלה הזו.

מנסור עבאס: למה בושה?

מנסור עבאס: אנחנו אזרחי מדינה.

מירי רגב: האמת היא – סחתיין.

מירי רגב: בושה, בושה לנו, בושה לנו שבנט מנוהל כולו, והוא חייל, וחייל רציני וממושמע של עבאס.

מירי רגב: הוא יודע שאם הוא לא יעשה מה שעבאס רוצה, הוא לא יהיה בממשלה, הוא לא יהיה ראש ממשלה; כי איזה אמון יש לו? של ציבור שלא מחזיק ממנו.

מירי רגב: זה אדם שהיה פה, נתן נאום – כלום ושום דבר.

מירי רגב: עלה פה ראש הממשלה האמיתי, ביבי נתניהו, ונתן נאום.

מאי גולן: הכריזמה נשפכה על הרצפה.

מאי גולן: אספנו אותה בדליים.

אופיר כץ: נוטף כריזמה.

מירי רגב: כלום, שום דבר.

מירי רגב: אבל בואו, אני אגיד לכם, על עבאס עוד נדבר הרבה - -

קריאה: - - -

מירי רגב: - - ועל הממשלה הזאת עוד נדבר הרבה.

מירי רגב: אני רוצה בכל זאת להגיד משהו על החקלאים שלנו.

מירי רגב: אני רוצה להתחיל באיזה מתכון קצר.

מירי רגב: אתה טוב במתכונים, דודי, אתה טוב, אני רואה גם את הבישולים שלך.

מירי רגב: אנחנו נתחיל במתכון קצר.

מירי רגב: למה?

מירי רגב: אתם שואלים.

דוד אמסלם: רוצה מתכון?

מירי רגב: מתכון לשקשוקה של השר עודד פורר: שמים את כל הביצים שאפשר להביא מחו"ל, כי הרי לא יישארו ביצים בארץ; מוסיפים עשרות אלפי שקלים ליבואנים; מוסיפים רסק עגבניות שהגיע מטורקיה, לא כזה מעגבניות טריות מהערבה, כי כאלה כבר לא נשארו לנו; קצת מלח הימאליה; קצת פלפל אנגלי.

מירי רגב: חס וחלילה שנכניס איזו פפריקה מרוקאית, בכל זאת, עבאס.

מירי רגב: משאירים את זה על האש במשך שנה, ומגישים לחקלאים לאכול את הלב.

מירי רגב: שמעת?

מירי רגב: לאכול את הלב.

מירי רגב: את המהלך הנורא הזה מוביל פורר יחד עם שר האוצר האטום ליברמן, הכול בהובלתו ובברכתו של בנט.

מירי רגב: ונהיה כנים, משר האוצר ליברמן אין לי שמץ של ציפייה, אבל מפורר, שהוא בן של חקלאי, שהוא בעצמו יפורר את החקלאות?

מירי רגב: מה הוא אמר כאן מעל בימת הכנסת?

מירי רגב: הוא לא זוכר.

מירי רגב: בואו נזכיר לו: אני כן חושב שפתיחת השוק לאיזושהי תחרות עם יבוא מול יכולות, כשאין לחקלאי הישראלי את היכולת להתמודד מול זה, תביא אותנו בסוף לסיטואציה שלא תהיה חקלאות ישראלית.

מירי רגב: נפסיד את הביטחון התזונתי, הוא אמר, נעמוד מול שוקת שבורה, הוא אמר, ולכן אסור לנו לפגוע בחקלאים.

מירי רגב: שמעת, בוסו?

מירי רגב: אסור לפגוע בחקלאים.

מירי רגב: אבל אותו פורר מכר את החקלאים ומכר את החקלאות, כי הממשלה הזאת ממשלה מנותקת.

מנסור עבאס: לסיים, בבקשה.

מירי רגב: מתי היא הייתה בדובב?

מירי רגב: מתי היא הייתה באביבים?

מירי רגב: מתי היא הייתה באותם מקומות - -

מנסור עבאס: תודה לך.

מירי רגב: - - של חקלאים שנלחמים על הפרנסה שלהם עם ענף ההטלה ועם גידול עגבניות וגידול פלפלים בערבה?

מירי רגב: הם לא יודעים מה זה, כי הם נמצאים בגבולות של גדרה–חדרה.

מירי רגב: הם נמצאים באספרסו ששותה לפיד - -

מנסור עבאס: כן, מירי.

מירי רגב: - - בין אבן גבירול, דיזנגוף ורוטשילד.

מנסור עבאס: תודה.

מירי רגב: זאת ממשלה מנותקת.

מירי רגב: ואני קוראת לכם, החקלאים, אל תוותרו, אנחנו נלך איתכם עד הסוף, נגיע לוועדות.

מירי רגב: נהיה איתכם גם מחר, בעזרת השם, בהפגנה שלכם.

מירי רגב: אנחנו נשמור עליכם, החקלאים - -

מנסור עבאס: תודה.

מירי רגב: - - כי אתם בעצם הגאווה של מדינת ישראל.

מנסור עבאס: תודה לחברת הכנסת מירי רגב.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מיכל שיר סגמן - -

אוריאל בוסו: מירי, הם לא מגיעים לחדרה, הם עוצרים ברעננה.

מירי רגב: זה גם נכון.

מירי רגב: רעננה - - -

מנסור עבאס: - - אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת רון כץ.

קריאה: היא פה, היא פה.

מנסור עבאס: כן?

מנסור עבאס: מיכל.

מנסור עבאס: כן.

מירי רגב: כמה דוברים עוד יש, דודי?

מנסור עבאס: שלוש דקות, גברתי.

מיכל שיר סגמן: רגע, רגע, אל תפעיל לי את השעון, תחכה.

מיכל שיר סגמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אזרחי ישראל קמים בבוקר, שותים קפה, מארגנים את הילדים, יוצאים לעבודה, עומדים בפקקים, עובדים קשה ותורמים גם לחברה וגם לפרנסה שלהם.

מיכל שיר סגמן: ובעוד שאזרחי ישראל עובדים קשה בשביל הפרנסה שלהם, חלק נכבד מחברי הכנסת של הליכוד קמים בצוהריים, שותים קפה, מעלים את פוסט ההסתה היומי ומגיעים לכנסת ככה בסביבות השעה 16:00, וגם זה כי מכריחים אותם לעשות את זה.

מיכל שיר סגמן: לא מובילים, לא יוזמים, לא מגיעים לוועדות.

מיכל שיר סגמן: מרוב שהם עסוקים, אדוני היושב-ראש, בלהגן על נתניהו, הביביסטים בליכוד הפסיקו לעבוד בשביל הבוחרים שלהם.

מיכל שיר סגמן: אבל את זה הבוחרים שלהם לא יודעים.

מירי רגב: תגידי, את לא מתביישת?

מירי רגב: יא חתיכת - - -

מיכל שיר סגמן: למה הם הפסיקו לעבוד?

מיכל שיר סגמן: כי הם בונים על חברי הבלוק מהאופוזיציה שיעשו בשבילם את העבודה הפרלמנטרית.

מיכל שיר סגמן: הגדיל אחד השופרות של נתניהו לעשות כשלפני כמה ימים אמר שאולי כדאי שהם לא יגיעו גם למליאה.

מיכל שיר סגמן: בכלל יום חופש מלא.

מיכל שיר סגמן: במפלגת הפראיירים, שפעם הייתה מפלגת הליכוד, יודעים שבבלוק האופוזיציה לא יושבים פראיירים.

דוד אמסלם: נורבגית, את זוכרת שהיית בחניון?

מיכל שיר סגמן: כן, אמסלם, אתה יודע שפינדרוס יושב בשבילך בוועדות - -

דוד אמסלם: כשאת סוחטת את עם ישראל, את יודעת שאת מקבלת משכורת מיותרת.

מיכל שיר סגמן: - - ואתה יודע שינון אזולאי נלחם בשבילך בוועדות - -

דוד אמסלם: אז זוכרת - - -

מיכל שיר סגמן: - - וששאר חברי הבלוק באופוזיציה עובדים בשביל הציבור שלהם.

דוד אמסלם: את זוכרת שהליכוד הביא אותך לכאן - - -

מיכל שיר סגמן: ואתם יושבים בבית.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

מיכל שיר סגמן: לא, זה, חבר הכנסת אמסלם, ההבדל - - -

דוד אמסלם: את זוכרת שהיית פה בחניון?

מיכל שיר סגמן: זה היה שיעור קודם, לא היית.

דוד אמסלם: את זוכרת, נורבגית, שהתחננת לחברי המרכז לבחור בך?

מיכל שיר סגמן: אם היית בשיעור הקודם היית שומע את התשובה שלי על ההערות שלך.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: בבקשה.

דוד אמסלם: אה, צבועים, צבועים.

מיכל שיר סגמן: החלק האבסורד זה שכופים עליהם לשבת בבית.

מיכל שיר סגמן: אומרים להם לשבת בבית.

אופיר כץ: מיכל - - - את נוכחות חברי הכנסת - - -

מנסור עבאס: כן, כן, ותירגע קצת.

מיכל שיר סגמן: הליכוד של ביבי ממשיך לשים פס על אזרחי ישראל.

אופיר כץ: מיכל, בואי נפתח את המקום - - -

דוד אמסלם: - - -

מנסור עבאס: טוב, חבר הכנסת אופיר כץ, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מיכל שיר סגמן: האמת כואבת, האמת כואבת.

מיכל שיר סגמן: מבחינת השופרות - - -

דוד אמסלם: אם אתה לא קיים היא לא בכנסת.

מנסור עבאס: תקשיבו, בבקשה.

אופיר כץ: - - - בואי תגידי לי.

מיכל שיר סגמן: חבר הכנסת כץ, לא ידעתי שגם אתה חלק מהשופרות של נתניהו.

דוד אמסלם: אם אתה לא קיים היא מחפשת עבודה.

מנסור עבאס: תודה, תודה.

אופיר כץ: - - - תספרי לכולם.

מיכל שיר סגמן: מבחינת שופרות נתניהו - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר כץ, נא לשבת.

אופיר כץ: תספרי לכולם שאת - - - לשכת העבודה.

מנסור עבאס: נא לשבת.

מיכל שיר סגמן: זאת האמת, האמת כואבת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר כץ.

דוד אמסלם: הם סידרו לכולם עבודה, כולל את - - - על כולם.

מיכל שיר סגמן: כן, כן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, נא לשמור על השקט.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: 20 מקומות עבודה, כולה שישה מנדטים.

מנסור עבאס: תודה.

מיכל שיר סגמן: מבחינת השופרות של נתניהו - -

דוד אמסלם: 20.

דוד אמסלם: זאת, דרך אגב, מקום עשירי.

מיכל שיר סגמן: - - טובת המדינה פשוט לא חשובה כמו טובת נתניהו עצמו.

דוד אמסלם: - - - נורבגית, התחננה.

אופיר כץ: ומקום - - -

מיכל שיר סגמן: וכל שבוע, חבר הכנסת אמסלם, אנחנו עדים למופע חנפנות - -

דוד אמסלם: דרך אגב, התחננה לפני כל הצד הזה להצביע, לחצה על כמה קולות.

דוד אמסלם: אתה מבין?

מיכל שיר סגמן: - - ולקקנות לקיסר ולמשפחה שלו.

דוד אמסלם: אתה מבין?

מיכל שיר סגמן: וזה כנראה יותר חשוב מהבוחרים, דודי אמסלם.

שלמה קרעי: לתפור לשי ניצן ג'וב - - -

דוד אמסלם: אני אראה לך מה היא כתבה על אותו קיסר.

מיכל שיר סגמן: עכשיו אני פונה לחבריי חברי הליכוד שהם אינם השופר של נתניהו.

דוד אמסלם: אין לה בושה.

דוד אמסלם: זה סוג כזה, בלי בושה.

מיכל שיר סגמן: איך אתם נותנים לשופרות ההזויים האלה ולמגלומן הזה להפוך אתכם לפראיירים?

מיכל שיר סגמן: איך אתם נותנים לו להפוך אתכם לפראיירים?

דוד אמסלם: אני מציע לך, תקראי לבחור שעכשיו מטייל בתל אביב עם דוד.

מיכל שיר סגמן: תכלס, מכל הלב, אני באמת מרחמת עליכם.

דוד אמסלם: תקראי לו שיבוא קצת לעבודה.

מיכל שיר סגמן: אז בואו אני אספר לכם מה שקורה בזמן שאתם בחופשה.

אופיר אקוניס: לא, אין זמן לספר, בנאום הבא, אדוני היושב-ראש.

מיכל שיר סגמן: בזמן שאתם בחופשה - -

אופיר אקוניס: אין זמן עכשיו לספר.

מיכל שיר סגמן: - - אנחנו, תקווה חדשה, נתנו אישור לסבסוד מענקים לזוגות צעירים - -

אופיר אקוניס: די, די.

מיכל שיר סגמן: - - במסגרת מחיר מטרה; ובזמן שחברי הכנסת הביביסטים שותים קפה ומעלים פוסטים זועמים עמוסים בפייק ניוז, אנחנו נלחמים, לראשונה בהיסטוריה, בהסתה ובאלימות ברשתות החברתיות; ובזמן שאתם יושבים עם מתפקדים ומספרים להם איך אתם עדיין אחרי 12 שנות שלטון עדיין האנדרדוג - -

אופיר אקוניס: אין לה זמן, אדוני היושב-ראש.

מיכל שיר סגמן: - - שזה לא יהיה נורמלי.

דוד אמסלם: אדוני, נתקע לך השעון.

מיכל שיר סגמן: אנחנו בתקווה חדשה עושים היסטוריה - -

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אתה שם לב שנתקע לך השעון?

מנסור עבאס: כן, הפרעתם לה, אני נותן לה דקה תוספת.

מיכל שיר סגמן: - - ומכפילים את ההתיישבות ברמת הגולן.

דוד אמסלם: תן לה עוד עשר דקות, מה זה משנה.

מנסור עבאס: ניתן לה.

מיכל שיר סגמן: כן, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: תן לה, זה שלך.

מיכל שיר סגמן: בזמן שאתה וחלק מחברי הכנסת של הליכוד צועקים ומקשקשים - -

דוד אמסלם: אתה יודע, ככה זה, אתה מבין - -

מיכל שיר סגמן: - - תקווה חדשה העבירה בטרומית - -

דוד אמסלם: - - נורבגית שצריכה לעבוד.

דוד אמסלם: במקום לעבוד בחוץ ולעזור לעם ישראל, נתנו לה עבודה מבלפור.

מנסור עבאס: כן, תודה.

מיכל שיר סגמן: - - את חוק האבטלה, את חוק דמי האבטלה לעצמאים.

מיכל שיר סגמן: ובזמן שאתם רצים - -

דוד אמסלם: חברים, במקום שתעבוד בחוץ, תחפש עבודה כמו כל האזרחים - -

מיכל שיר סגמן: - - דודי אמסלם, להצטלם עם נתניהו, אבוי לבושה, בבית המשפט - -

דוד אמסלם: - - בא סידר לה פה עבודה על חשבון - - - אתה מבין?

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, תירגע.

מיכל שיר סגמן: אנחנו - - -

דוד אמסלם: להירגע על מה?

מיכל שיר סגמן: אנחנו הגשנו את חוק הארכת חופשת לידה.

דוד אמסלם: היא כבר מדברת חמש דקות יותר.

מיכל שיר סגמן: כן, דודי אמסלם, האמת כואבת.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אתה הרי לא מתבייש - -

מיכל שיר סגמן: ובזמן שאתם הורגים אחד את השני בבית הדין של הליכוד - -

דוד אמסלם: - - אותנו 15 שניות אתה עוצר אותנו.

אופיר אקוניס: אתה צריך להוריד - - -

מיכל שיר סגמן: - - אנחנו פרסנו סיבים אופטיים ואינטרנט מהיר בכל הארץ, כולל ביהודה ושומרון.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: זה שלך, הכנסת, אין לך כללים.

דוד אמסלם: מה זה משנה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מיכל.

מיכל שיר סגמן: לא, הם מפריעים לי, סליחה.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

דוד אמסלם: תן לה עוד רבע שעה.

מיכל שיר סגמן: לא, לא, מה זה "משפט אחרון"?

מנסור עבאס: אתם הפרעתם לה.

מנסור עבאס: עכשיו - - -

מיכל שיר סגמן: אני אעמוד פה גם שעה, לא נותנים לדבר.

מנסור עבאס: הפרעתם לה.

דוד אמסלם: תן לה עוד, תן לה.

דוד אמסלם: - - - תן לה עוד חמש דקות.

מיכל שיר סגמן: האמת כואבת, אין מה לעשות.

מנסור עבאס: אז בוא תן לה להשלים במשפט אחד.

שלמה קרעי: אתם לא מתביישים?

שלמה קרעי: - - -

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: כן, חברת הכנסת מיכל.

מיכל שיר סגמן: העברנו את החוק לעונשי מינימום כחלק מהמאבק בפשיעת המגזר.

דוד אמסלם: - - - הבאת אותו מרע"מ.

דוד אמסלם: כאילו שעכשיו בכנסת אתה מנהל ישיבה ברע"מ.

מנסור עבאס: משפט אחרון, חברת הכנסת מיכל.

מיכל שיר סגמן: אני מצטערת, אני אסיים, כי הם לא נותנים לי לדבר.

דוד אמסלם: במקום שהיא תחפש עבודה היא באה לכאן, סידרו לה עבודה, עכשיו - - -

מיכל שיר סגמן: ואלה רק דוגמאות קטנות מסך כל העשייה שלנו בחצי השנה האחרונה.

דוד אמסלם: הבחורה לא נבחרה אף פעם.

מיכל שיר סגמן: דודי אמסלם, תראה מה אפשר לעשות בחצי שנה.

מיכל שיר סגמן: אני מזמינה אותך להצטרף לעשייה.

דוד אמסלם: מעולם לא נבחרת.

דוד אמסלם: הרי סידר לך עבודה מר סער, שאמר לך - - -

מיכל שיר סגמן: חבריי בליכוד, ביבי הפך אתכם למפלגה של פראיירים - -

דוד אמסלם: אמר לך להיכנס מהחניון.

דוד אמסלם: איך הקפיץ אותך – רצת, רצת על העקבים, כמעט שברת אותם.

מיכל שיר סגמן: - - לחוטבי עצים ולשואבי המים.

מיכל שיר סגמן: ואתם חוטבים עצים בשביל מי?

מיכל שיר סגמן: כדי שבווילה בקיסריה יהיה חם, ותזרום השמפניה הוורודה.

מיכל שיר סגמן: מינהלת - - -

דוד אמסלם: אל תדאגי, את בחוץ, בזים לך.

דוד אמסלם: כולם בזים לך.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מיכל.

מיכל שיר סגמן: משפט אחרון.

מנסור עבאס: כן, כן.

מנסור עבאס: מילה אחרונה, לא משפט.

מיכל שיר סגמן: מינהלת הליכוד מממנת אותו ואת הבטלנים שלו.

דוד אמסלם: גם בתל אביב בזים לך, אל תדאגי.

מיכל שיר סגמן: ואתם, חברי הכנסת הפראיירים שלו, השכפ"ץ שלו בתנועה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת.

מיכל שיר סגמן: ובפועל, אתם מועלים בתפקידכם.

מיכל שיר סגמן: והחלק העצוב הוא - -

מנסור עבאס: תודה.

מיכל שיר סגמן: - - שחוץ מחבר הכנסת אמסלם, שעומד כאן ומקשקש, שאר חברי הכנסת, שיודעים שכל מילה פה היא אמת, שותקים.

מנסור עבאס: תודה.

דוד אמסלם: לכי תחפשי עבודה, הרי את היית צריכה לעבוד בחוץ.

מנסור עבאס: חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת דסטה גדי יברקן – אינו נוכח.

דוד אמסלם: את לא נבחרת לכנסת.

מיכל שיר סגמן: האמת כואבת.

דוד אמסלם: את לא נבחרת מעולם לכנסת.

דוד אמסלם: רק הליכוד הכניס אותך בטעות.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב גלנט – אינו נוכח; חברת הכנסת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת.

מאי גולן: אני פה, אני פה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מאי גולן.

קריאה: מאי פה.

דוד אמסלם: ואולי גם תמחק לה, מה אתה אומר?

קריאה: - - -

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: אל תטיף לי עכשיו.

דוד אמסלם: עזוב, תרחיק אותו ממני, אני מבקש.

דוד אמסלם: הוא עכשיו בא ומפריע לי, אתה רואה?

דוד אמסלם: על חשבון הזמן שלי הוא מפריע לי.

דוד אמסלם: הוא מתחיל לשכנע אותי על חוק החשמל, אתה מבין?

דוד אמסלם: - - - אין לך כבוד.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, התכוונתם בליכוד להצביע על חוק החשמל של המשותפת?

דוד אמסלם: - - - אין לך כבוד לאמת.

דוד אמסלם: אתה מבין, אין לך כבוד לאמת.

דוד אמסלם: אתה - - -

מנסור עבאס: התכוונתם להצביע על חוק החשמל של המשותפת?

דוד אמסלם: - - - כבוד לאמת, אתה מבין.

דוד אמסלם: אתה, בסוף בסוף תוסיף לה עוד דקה.

דוד אמסלם: אבל לנו אתה 15 שניות לפני כן אומר לנו: משפט אחרון.

מנסור עבאס: דווקא נגדי אתה לא יכול לטעון את זה.

דוד אמסלם: - - - שש-שבע דקות, כמה בא לך?

מנסור עבאס: אני תמיד נותן לכם מספיק זמן.

דוד אמסלם: שש-שבע דקות - - -

מנסור עבאס: חברת הכנסת מאי גולן, מתי את מתחילה?

מאי גולן: שנייה, שנייה, שנייה.

דוד אמסלם: תן לה להוריד את הליפט לפני.

דוד אמסלם: להתארגן.

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות.

מנסור עבאס: אל תפריע לה.

מאי גולן: אני מרשה לך להפריע לי, דודי אמסלם, חבר הכנסת היקר, אני מרשה.

מאי גולן: אדוני – אני לא יכולה לקרוא לך "אדוני היושב-ראש" – אדוני ראש הממשלה הנכבד, כנסת נכבדה, היום ברשותכם אני רוצה לפנות למי שהיו השמנה והסלתה של הימין, הקרם של הקרם של המחנה הלאומי, ממש היופי שבימין, מה שנקרא, אלו שאני, אני אישית, תליתי בהם הרבה הרבה תקוות הרבה לפני שהייתי חברת כנסת.

מאי גולן: מפלגת ימינה בראשותם של צמד החמד, הזוג המופלא נפתלי ואילת, אלה שאמרו שאצלם לא משקרים, הם חתמו אפילו על מסמכים, אמרו: אצלנו זה לא קורה.

מאי גולן: אנחנו בציונות הדתית, אנחנו אליטה, אנחנו מעל כולם, זורם בנו דם אחר, הצבע שלנו הוא יפה מדי כדי שיהיה אצלנו מה שקורה בליכוד ובמפלגות הימין האלה האחרות, הרדודות.

מאי גולן: אצלנו זה לא קורה.

מאי גולן: אצלנו קודם כול זה ערכים ואחר כך זה פוליטיקה.

מאי גולן: רק שבפועל, אדוני ראש הממשלה, זה קודם כול אינטרסים – למה אתה לא מסתכל עליי כשאני פונה אליך?

מאי גולן: – זה קודם כול אינטרסים ואחר כך ארץ ישראל.

מאי גולן: זה מה שהתגלה אצלכם, בנט ואילת, זוג הנאהבים המקסימים שצועדים יחד אל עבר השקיעה.

מאי גולן: אלו שתחת שלטונם – ועל זה משום מה לא מדברים היום – אמורה בשבוע הבא הממשלה ההזויה הזאת להעניק מעמד "ארעי" – כי אין כזה דבר ארעי – לאלפי מסתננים בלתי חוקיים מסודאן.

מאי גולן: עכשיו, אני רוצה להזכיר לכם מי אלו נפתלי בנט ואיילת שקד.

מאי גולן: הם אלו שבאו במשך עשור – כבוד הרב גפני, עשור – לדרום תל אביב כדי לקושש קולות כל מערכת בחירות.

מאי גולן: אילת שקד סיירה איתי; נפתלי בנט היה אצלי בבית.

מאי גולן: הם הסתכלו לתושבים בעיניים, לנשים שנאנסו, לקורבנות שנרצחו, נפתלי בנט אמר במערכת הבחירות השלישית של מערכות הבחירות האלו:

מאי גולן: אני אשים את עניין המסתננים כתנאי להיכנס לכנסת של נתניהו, כתנאי לשבת עם נתניהו בממשלה.

מאי גולן: זה מה שפתח את המצע שלהם.

מאי גולן: הם עשו לי מסיבות עיתונאים בגן לוינסקי, פתחו משם אירועים.

מאי גולן: עכשיו הם לא נותנים פה מעמד ארעי לפליטים או לאנשים אומללים, כן, או כל מיני שלל המצאות של ארגונים אנטי-ציוניים שמאל קיצוניים כאלו ואחרים.

מאי גולן: הם נותנים מעמד ארעי למסתננים בלתי חוקיים.

מאי גולן: עכשיו אני אגיד לכם מה יאמרו - - -

משה ארבל: - - - יונתן יעקובוביץ' - - -

מאי גולן: כן, כן.

משה ארבל: היועץ הבכיר למדיניות הגירה.

משה ארבל: נכלוליות שאין כדוגמתה.

מאי גולן: נכון.

מאי גולן: מה הם עשו?

מאי גולן: רגע, תרשה לי לשתות.

דוד אמסלם: שהכול נהיה בדברו.

מאי גולן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

קריאות: אמן.

משה אבוטבול: את זה לא תראי אצל הליכודניקים החדשים.

משה אבוטבול: לא תמצאי.

מאי גולן: לא.

מאי גולן: הליכודניקים החדשים, כל מהותם זה שאני לא אעשה את זה.

מנסור עבאס: כן, חברת הכנסת מאי גולן, משפט אחרון.

מאי גולן: לא, איך משפט אחרון?

מנסור עבאס: משפט אחרון.

מאי גולן: לא, אדוני.

מאי גולן: מיכל שיר דיברה פה עשר דקות.

מנסור עבאס: בבקשה, מאי.

מאי גולן: נעשה שהחיינו.

מנסור עבאס: יאללה, חברת הכנסת מאי גולן, בבקשה.

מאי גולן: לא.

מאי גולן: זה נושא מאוד חשוב לי, אדוני.

מאי גולן: בבקשה.

מנסור עבאס: משפט אחרון, בבקשה.

מאי גולן: איך אחרון?

מאי גולן: לא התחלתי.

מאי גולן: אני רוצה לומר, כי אמר פה – חבר הכנסת ארבל אמר משוה מאוד חשוב.

מאי גולן: הוא אמר שמינו כאן בן אדם – עכשיו, מה עושים נפתלי ואילת?

מאי גולן: הם ממנים ג'ובים כדי שייראה כאילו הם פועלים באיזה נושא, כמו שהם עושים בהתיישבות, כמו שהם עושים עם המסתננים, ובפועל לא עושים שום דבר וכלום.

מאי גולן: עכשיו, מה הם יגידו לכם?

מאי גולן: הם יגידו לכם: אנחנו חייבים לפעול על פי החוק, בג"ץ דרס שלושה חוקים.

מאי גולן: וזה נכון, בג"ץ באמת פסל שלושה חוקים, אבל את שלל התירוצים האלו הם יגידו לכם דקה אחרי שהם ייתנו למסתננים מעמד ארעי.

מאי גולן: אבל אני שואלת שאלה אחרת: שמעתם את אילת או את בנט אומרים משהו נגד התופעה, מנסים אפילו לחוקק איזה חוק, איזה ניסיון לעצור את הדבר הזה?

מאי גולן: Give me a break.

מאי גולן: תעשו לי טובה.

מאי גולן: אני רק אגיד במשפט, אני אסיים.

מנסור עבאס: מילה.

מאי גולן: מילה.

מאי גולן: איך מילה?

מאי גולן: אבל אני אסיים במשפט.

מאי גולן: אני רוצה להגיד לכם, נפתלי ואילת, אתם יורקים לבאר שאתם שותים ממנה.

מנסור עבאס: תודה.

מאי גולן: ואני מבטיחה לכם שכל מסתנן שיתאזרח פה וכל מסתנן אחר שיבוא בעקבותיו יהיה רשום על הראש שלכם - -

מנסור עבאס: תודה.

מאי גולן: - - ועל השם שלכם, והמחנה הלאומי לא ישכח ולא יסלח - -

מנסור עבאס: תודה לך.

מאי גולן: - - כי זו לא רק מכה לתושבי דרום תל אביב, זו מכה לעם היהודי - -

מנסור עבאס: תודה.

מאי גולן: - - ועל זה תיזכרו לדיראון עולם.

מנסור עבאס: תודה.

מאי גולן: ממשלת הבושה בראשות נפתלי בנט.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מאי גולן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש, אתה מוותר?

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

יואב קיש: היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני בא לדבר – אתם יודעים, יש הרבה דיבורים – אבל אני בא לדבר על ממשלת השקר וההונאה, ואני אתן לכם דוגמאות.

יואב קיש: נפתלי בנט, אפילו מהיום, אני יכול לתאר את שיחת הטלפון שהייתה בין בנט לנגיד יו"ר הקואליציה: אני לא רוצה להגיע, עזבי אותי מ-40 חתימות, לא מעניין אותי, שהכנסת תסתדר.

יואב קיש: אבל כתוב בתקנון, אתה חייב.

יואב קיש: עזבו, עזבו, היא תסתדר.

יואב קיש: וככה הוא לא הגיע.

אריה מכלוף דרעי: אתה טועה.

אריה מכלוף דרעי: היא לא אמרה לו - - -

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אבל ככה הוא לא הגיע.

יואב קיש: ואז מה קרה?

יואב קיש: הוא מקבל עוד טלפון: בנט, אם לא תגיע אין לנו רוב, מאזן גנאים לא אמר לנו שהוא נסע לחוץ לארץ, אנחנו ברוב של אחד.

יואב קיש: אתה לא מגיע – אנחנו לא מעבירים חוקים.

יואב קיש: אתה חייב לבוא.

יואב קיש: אם לא תבוא ל-40 חתימות לא יהיה לנו רוב אחר כך.

יואב קיש: מה, לא תבוא ל-40 חתימות ותבוא להצביע?

יואב קיש: טוב, טוב, אני בא.

יואב קיש: אבל רגע, בוא נשקר לציבור ונגיד שזה בגלל איזשהו חוסר אחריות, כי הינה, יש לנו פה מבודדים שיושבים, אבל בנט – לא נאה לו.

יואב קיש: שקר אחד.

יואב קיש: חברת הכנסת עידית סילמן משקרת בוועדת הכנסת היום, כשאני אומר לה למה אתם מפעילים 98?

יואב קיש: חוק המוקשים, אתם יודעים, חבריי, יגיע לפה השבוע.

יואב קיש: הוא לא עבר קריאה ראשונה.

יואב קיש: הוא יעבור קריאה ראשונה ושנייה ושלישית עוד בשבוע הזה תחת נוהל 98 דורסני, למה?

יואב קיש: כי בשבוע שעבר לא היה להם רוב להעביר אותו קריאה ראשונה.

יואב קיש: ואמרתי לה את זה.

יואב קיש: אז מה היא אומרת?

יואב קיש: לא, הסכמנו לא להביא חוקים.

יואב קיש: שטויות, לא היה לכם רוב.

יואב קיש: אל תשקרי לי בפרצוף, את יודעת את האמת.

יואב קיש: אני לא יכול שלא להתייחס – אני אשאל אתכם, חברים, ציטוט, נראה אם תדעו מי אמר על מי: מדובר בארגון חברתי שאין לו עניין בלאומיות, ודאי לא פיגועים.

יואב קיש: הם עוסקים בצדקה וברווחה.

יואב קיש: חיזוק שלהם יחליש את ארגוני הטרור.

יואב קיש: מי אמר למי?

דוד אמסלם: - - - למנסור - - -

יואב קיש: המודיעין הישראלי לרמטכ"ל על חמאס עזה לפני שהוא התחיל.

יואב קיש: זה המשפט שהיה.

יואב קיש: פעולות קהילתיות דתיות – זו השיטה.

יואב קיש: יש פה מלחמה דתית עם רמייה והטעיה והעמדת פנים, כמו מוחמד והסכם חודיבייה שהופר ברגע שמוחמד השמיד את יהודי ח'ייבר והיה מספיק חזק.

יואב קיש: ואין הבדל בין הפלג הצפוני לפלג הדרומי.

יואב קיש: אני אומר לכם, אני לא התרגשתי מהאמירה של היושב-ראש, שהיהודים רצו מדינה יהודית אז תהיה להם מדינה יהודית.

יואב קיש: זה לא מעניין אותי כי אני מסתכל מה הם עושים.

יואב קיש: ומאזן גנאים הולך ומתחבק עם שייח' ראאד סלאח, שהוא מסית לטרור, הורשע בדין, טרוריסט, והוא חבר שלו.

יואב קיש: אין הבדל בין הצפונית לדרומית.

יואב קיש: אתם מחבקים, מלטפים, עושים את אותו דבר.

יואב קיש: עשו את זה חמאס בעזה, ורע"מ עושים את זה בישראל.

יואב קיש: זו האמת, וכל השאר שקרים.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יואב קיש.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שאת החוק שמביאים כאן, את הקנס על הציבור החרדי – לא יכול להיות מצב שבגלל שונאי דת ששונאים את החרדים הולכים לגזור קופונים, הולכים לגזור חוקים חדשים.

יעקב ליצמן: בקשר לחד-פעמי, שזה נושא החוק כרגע, גוזרים גזרות, למה?

יעקב ליצמן: כי צריך לתת כסף לחתולים.

יעקב ליצמן: כסף לחתולים, 12 מיליון שקל, כסף לרפורמים - -

גלעד קריב: כמה?

יעקב ליצמן: - - 40 מיליון שקל.

גלעד קריב: נכון.

גלעד קריב: מול התקציב שלכם - - -

משה ארבל: תהיה בשקט, תהיה בשקט.

יעקב ליצמן: כסף לרפורמים – הכומר מאשר.

יעקב ליצמן: הכומר הזה, שיושב כאן, הוא מאשר שיש כסף לרפורמים, לאלו שהורסים את הדת באמריקה.

גלעד קריב: תתבייש לך.

גלעד קריב: אתה מגן על פדופיליות באוסטרליה.

יעקב ליצמן: אלו שהורסים את הדת באמריקה.

יעקב ליצמן: אלו שחיתנו גויים ויהודים.

יעקב ליצמן: אלו שהורסים גויים ויהודים.

קריאה: אתה רב רפורמי.

קריאה: אתה רב רפורמי.

יעקב ליצמן: אלה שמחתנים גויים ויהודים.

יעקב ליצמן: זה מה שאתם רוצים לעשות כאן?

יעקב ליצמן: רפורמי, אתה כומר.

יעקב ליצמן: תוריד את הכיפה.

יעקב ליצמן: גוי.

משה אבוטבול: עוד אחד שלא יודע כלום בחיים.

גלעד קריב: - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב, בבקשה.

משה אבוטבול: מסלף היהדות, מקומך לא כאן.

משה אבוטבול: לך מפה לאמריקה, מנכ"ל התנועה הרפורמית.

יעקב ליצמן: שמתם לב, חברי כנסת, כשהוא צעק קודם להפריע לביבי נתניהו, לא הוציאו אותו.

יעקב ליצמן: הוא כומר.

אמילי חיה מואטי: הוא לא כומר, למה אתם אומרים?

יעקב ליצמן: הוא כומר, הוא לא רב.

יעקב ליצמן: הוא רפורמי.

אמילי חיה מואטי: - - -

יעקב ליצמן: אתה פשוט מבזה את הדת, אתה צריך ללכת לאמריקה.

משה אבוטבול: הכומר הרפורמי.

יעקב ליצמן: לך שמה לעשות עם הרפורמים, תעזוב אותנו כאן.

משה אבוטבול: הכומר הרפורמי.

משה אבוטבול: הכומר הרפורמי.

גלעד קריב: מושחת, עוד מעט תהיה בכלא.

גלעד קריב: מגן על פדופילים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת גלעד קריב, בבקשה.

משה אבוטבול: שים גלימה, כומר רפורמי.

משה אבוטבול: שים גלימה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: - - - את הגלימה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

יעקב ליצמן: מה קרה?

יעקב ליצמן: פתאום נהיה שקט.

מנסור עבאס: משפט אחרון, אדוני.

יעקב ליצמן: עוד לא התחלתי.

מנסור עבאס: שלוש דקות, עוד עשר שניות.

יעקב ליצמן: עוד שלוש דקות, אוקיי.

יעקב ליצמן: עוד שלוש דקות יש לי.

מנסור עבאס: עוד עשר שניות, בבקשה.

שלמה קרעי: לא, לא, הפריעו לו שתי דקות.

שלמה קרעי: למיכל שיר נתת עוד שלוש דקות.

משה ארבל: חמש.

שלמה קרעי: מנסור, זה לא בסדר.

יעקב ליצמן: אני חושב שאנחנו צריכים לחוקק חוק – הרפורמי הזה צריך לחזור לאמריקה, להפסיק להרוס את הדת כאן ולהפסיק לבוא לעשות פרובוקציות נגד החוק, מה שהוא עושה בכותל.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יעקב ליצמן: זה לא יפה, אבל אני אקבל את זה.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה רבה.

מנסור עבאס: הזמן נגמר, תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תמיד חשבתי, אדוני, שבנט הוא הראשון בהיסטוריה שמכר את כל הערכים שלו בשביל השלטון.

שלמה קרעי: השבוע התברר לי שבנט הוא בסך הכול חיקוי עלוב של פרעה.

שלמה קרעי: במדרש מסופר שבאו החרטומים לפרעה ואמרו לו: בוא ונרע לאומה זו.

שלמה קרעי: אמר להם: בזכותם אנחנו חיים, אם לא יוסף לא היינו כאן היום.

שלמה קרעי: כיוון שלא שמע להם, הורידוהו מגדולתו לשלושה חודשים עד שאמר להם: כל מה שאתם רוצים, הריני עימכם, ואז השיבו אותו למלכותו.

שלמה קרעי: כך בנט.

שלמה קרעי: בנט וחבריו הקימו ממשלת הונאה, וכדי לקבל את הג'וב אמר בנט לעוכרי ישראל שבשמאל הפוסט-ציוני: אני שלכם, אני שלכם.

עופר כסיף: אתה מעליב אותי.

שלמה קרעי: וממש כמו פרעה הוא קיבל גם את הג'וב.

שלמה קרעי: הוא מכר את כל הערכים, נתן לליברמן לבזות ולרמוס את לומדי התורה.

שלמה קרעי: הוא וחבריו מקעקעים את יסודות היהדות, את הכשרות, את הגיור, את השבת וכל דבר שבקדושה.

שלמה קרעי: הוא שלח את גנץ להרוס את ההתיישבות ולתת פרס לטרור בתוך השבעה של יהודה, השם ייקום דמו, שנרצח בפתח הישיבה.

שלמה קרעי: אין לכם לב, אין לכם בושה, אין לכם אלוהים.

שלמה קרעי: ניר אורבך וג'וב טוב כלפון שכחו שיש בעל הבית לעולם.

שלמה קרעי: בהתחלה עוד הייתה להם טיפת בושה, היום כבר בחוצפה ועזות מצח.

שלמה קרעי: כך היא דרכו של יצר הרע, היום אומר לו: עשה כך, מחר אומר לו: עשה כך, עד שאומר לו: לך עבוד עבודה זרה.

שלמה קרעי: בפרשת השבוע, אדוני, קראנו על המרד האזרחי הראשון.

שלמה קרעי: המיילדות מרדו בפרעה העריץ ולא צייתו לפקודה שלו לפגוע בילדים.

אלעזר שטרן: האומר דבר בשם אומרו - - -

שלמה קרעי: ליברמן – אין לי זמן, אלעזר, הוא תכף יחתוך אותי.

שלמה קרעי: הוא חותך את האופוזיציה כאן – ליברמן גם כמו פרעה.

שלמה קרעי: אגב, רצית גימטרייה, קושניר: ליברמן פלוס בנט – 393, וזה בול פרעה, 393.

שלמה קרעי: אז גם ליברמן, כמו פרשת השבוע, שכתוב "וישימו עליו שרי מסים למען ענתו בסבלתם".

שלמה קרעי: אז גם ליברמן דרך המיסים שלו מנסה להתעלל בילדים הקטנים של החרדים, של הפריפריה, של החלשים בחברה, ואתם, אתם עם הכיפה הגדולה על הראש, עם היהירות וההתנשאות שלכם, נותנים לליברמן הרשע לעשות כרצונו.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

שלמה קרעי: אני מסיים, אדוני.

שלמה קרעי: חברי הקואליציה שיש להם לב יהודי חם צריכים לקום ולמרוד במי שמכר את נשמתו בשביל כיסא, במי שנותן יד לפגיעה בילדים.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

שלמה קרעי: תלמדו מהמיילדות שמרדו בפרעה, ותזכרו שהעם הזה חזק הרבה יותר מכם.

שלמה קרעי: "וכאשר יענו אותו כן ירבה וכן יפרץ".

מנסור עבאס: תודה רבה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת חיים ביטון – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אלכס קושניר, אתה רוצה לסכם?

מנסור עבאס: חמש דקות, אדוני.

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבריי באופוזיציה, שמעתי את חלקכם היום, ולא רק היום.

ועדת הכספים): הכי מדהים אותי שהיצירתיות שלכם נגמרה.

ועדת הכספים): כל פעם אתם חוזרים על אותם מסרים, וזה לא משנה מה מונח על שולחן הכנסת, אתם כל פעם חוזרים על אותם מסרים, אותם מושגים, אותן העלבות.

ועדת הכספים): רק אתם לא מבינים דבר אחד: כל ההעלבות האלה בעצם בסוף מעליבות אתכם.

ועדת הכספים): כי גם הציבור שלכם מסתכל עליכם ואומר: מה, הם לא יכולים להמציא שום דבר אחר?

ועדת הכספים): אותם דברים כל הזמן?

ועדת הכספים): השאלה היא למה אין לכם טיעונים לעניין.

ועדת הכספים): למה כל הזמן טיעונים לגופו של אדם.

אוריאל בוסו: לא היית פה בכלל, לא שמעת כלום.

ועדת הכספים): אז אני אענה לכם למה.

ועדת הכספים): יש לזה רק סיבה אחת: אתם פשוט לא מתעניינים במה שקורה.

ועדת הכספים): זה לא מעניין אתכם.

דוד אמסלם: יש לך להגיד משהו חדש?

דוד אמסלם: יש לך טיעון יותר אינטליגנטי?

דוד אמסלם: משהו חדש?

ועדת הכספים): אני מסתכל על חברי הכנסת שיושבים פה באופוזיציה, ואני יכול להגיד, לספור על יד אחת את כמות חברי הכנסת מהאופוזיציה שמגיעים לוועדות כדי לעבוד.

ועדת הכספים): כל השאר באים בעיקר - -

קריאות: - - -

ועדת הכספים): - - בשביל לבלבל את המוח.

דוד אמסלם: - - - אתה גאון, אתה גאון.

ועדת הכספים): אז אתם תמשיכו לבלבל את המוח, ואנחנו נמשיך לעשות דברים טובים עבור עם ישראל, עבור הילדים.

קריאות: - - -

קטי קטרין שטרית: קושניר - - - אשקלון - - -

ועדת הכספים): ואגב, גם עבור תושבי אשקלון, כי אנחנו מביאים החלטת ממשלה על המיגון.

ועדת הכספים): אבל אתם תמשיכו לבלבל את המוח.

דוד אמסלם: - - - אתה גאון.

ועדת הכספים): 12 שנה עשיתם את זה בקואליציה, עכשיו אתם עושים את זה באופוזיציה.

ועדת הכספים): הכול בסדר.

דוד אמסלם: מה עם אשקלון?

ועדת הכספים): תודה רבה.

ועדת הכספים): וחבריי בקואליציה, אני מבקש מכם לתמוך בצו הזה, הוא חשוב מאוד.

ועדת הכספים): תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: - - - אשקלון - - -

קריאות: - - -

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה שמית על החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 3), התשפ"ב–2021 (כלים חד-פעמיים).

מנסור עבאס: גברתי, מזכירת הכנסת, את יכולה להתחיל, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: )

ירדנה מלר-הורוביץ: קוראת בשמות חברי הכנסת( משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – נגד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – נגד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – בעד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד מיכל רוזין –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – נגד מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

מנסור עבאס: המזכירה תקרא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) חיים ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח יואב גלנט – נגד מאזן גנאים – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת

מנסור עבאס: האם יש חברי כנסת, חברות כנסת, שלא הצביעו ומעוניינים להצביע?

מנסור עבאס: תמה ההצבעה, בבקשה, גברתי.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה: 58 בעד, 56 חברי כנסת נגד.

מנסור עבאס: החלטת ועדת הכספים מתקבלת.

מנסור עבאס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/877).

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום – הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 38), התשפ"ב–2021, לקריאה ראשונה.

מנסור עבאס: מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט גלעד קריב, בבקשה.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת הנכבדים, הצעת החוק מונחת לפניכם לקריאה ראשונה מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט בהתאם לסמכותה הקבועה בתקנון להציע הצעות חוק העוסקות בדיני הבחירות.

חוק ומשפט): חוק הבחירות (דרכי תעמולה) מסמיך את יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית להוציא צו למניעת ביצוע עבירה או המשך ביצוע עבירה לפי החוק ולפי הוראות העונשין שבחוקי הבחירות לכנסת וברשויות המקומיות.

חוק ומשפט): כמו כן, החוק מסמיך את יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית להוציא צו להסרת מודעות ולניקוי ושיקום מקרקעין.

חוק ומשפט): בשנת 2014 נקבעה בחוק הוראת שעה לעניין הסמכתם של יושבי-ראש ועדות בחירות אזוריות לדון בעתירות למתן צווים לפי החוק בבחירות לרשויות המקומיות שבתחום השיפוט שבו הם מכהנים.

חוק ומשפט): כיוון שרוב העתירות בעניין התעמולה בבחירות לרשויות המקומיות עוסקות בסוגיות מקומיות מוניציפליות ובשאלות משפטיות ועובדתיות פשוטות יחסית, שאין להן השלכת רוחב ארצית, נקבע כי יושב-ראש של ועדת בחירות אזורית, שהוא שופט מחוזי על פי דרישת החוק, יהיה הוא המוסמך לדון בבקשות למתן צווים כאמור במקום יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית.

חוק ומשפט): מטרת הוראת השעה הייתה להפחית את העומס המוטל על ועדת הבחירות המרכזית והעומד בראשה ולפזר את הטיפול בעתירות מקומיות באופיין, ובצד זאת גם להגביר את הנגישות של ההליכים המשפטיים למתדיינים בענייני הבחירות ברשויות המקומיות.

חוק ומשפט): כדי ליצור אחידות בהלכות המשפטיות נקבע באותה הוראת שעה כי על החלטה של יושב-ראש ועדה אזורית ניתן לערור בפני יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית.

חוק ומשפט): כמו כן, נקבע בהוראת השעה כי יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית מוסמך לקבוע שדיון מסוים יתקיים בפניו ולא בפני יושב-ראש ועדת הבחירות האזורית, אם ראה כי הדבר מוצדק בנסיבות העניין.

חוק ומשפט): הוראת השעה החשובה עתידה לפקוע בעוד ימים אחדים, ביום כ"ט בטבת, 2 בינואר 2022.

חוק ומשפט): לאחר כמה שנים וכמה מערכות בחירות, נמצא כי הוראת השעה, שנקבעה כאמור כבר בשנת 2014, משיגה את יעדיה, ומוצדק עתה לעגנה כהוראת קבע במסגרת דיני הבחירות.

חוק ומשפט): כמו כן, מוצע במסגרת התיקון המונח לפניכם לתקן גם טעות סופר שנפלה בהוראת השעה.

חוק ומשפט): בנוסף, הצעת החוק מציעה כי הליכים שנדונו הן בפני יושבי-ראש ועדות הבחירות האזוריות והן בפני יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית, יוחלו עליהם הוראות סעיף 77א לחוק בתי המשפט והוראות סעיף 78 לחוק האמור.

חוק ומשפט): הראשונה עוסקת בדיני פסילת שופט, והשנייה – בהעברת מקום השיפוט ממחוז אחד למשנהו.

חוק ומשפט): הצעת החוק מציעה לקבוע כי יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית יוסמך לקבוע, באישור ועדת החוקה, חוק ומשפט, כי הסעיפים האמורים יחולו גם על הליכים לפי הסעיפים 17ב עד 17ד לחוק הבחירות (תעמולת בחירות), בהתאמות הנדרשות.

חוק ומשפט): אם כן, חבריי וחברותיי, הצעת החוק מבקשת להפוך את הוראת השעה להוראת קבע ולסייע בכך בקיום התהליכים של פנייה לערכאות ולוועדות הבחירות האזוריות.

חוק ומשפט): הדחיפות בהצעת החוק תלויה בעובדה שישנם תהליכים שעומדים ותלויים כבר היום בפני ועדות הבחירות האזוריות, ופקיעת הוראת השעה מטילה סימן שאלה על היכולת להמשיך ולנהלם.

חוק ומשפט): תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת גלעד קריב.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מנסור עבאס: ראשון הדוברים חבר הכנסת מאיר פרוש, ואני מכריז בזאת על - - -

קריאה: - - -

מנסור עבאס: כן, כן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת - -

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

מנסור עבאס: סגרתי את הרשימה.

מאיר פרוש: - - מאחר שאני נרשמתי להיות ראשון הדוברים וזה בדיוק אחרי דברים של זה שפתח את הדיון בחוק הזה, אני רוצה גם להסביר לחברים שאנחנו באופן עקרוני לא משתתפים בשום דיון שבו יש נציג הרפורמים או הקונסרבטיבים.

מאיר פרוש: אנחנו נמנעים מכל מיני פגישות ומפגשים שבהם נמצאים נציגים של הרפורמים והקונסרבטיבים, ולמה?

מאיר פרוש: מכיוון שאתם כולכם רואים איך שהאדם הזה, שהוא יושב-ראש ועדת החוקה, משום מה, למרות שהוא רפורמי, מציע את עצמו כרפורמי, בא לפה, ומסתובב עם מה שקרוי כיפה על הראש, וכל זאת למה?

מאיר פרוש: כדי לומר שגם הוא יש לו מה לומר בנושאי דת.

מאיר פרוש: ההתנגדות שלנו לרפורמים היא מכיוון שלא מדובר ביהודים שבאים ואומרים: אנחנו לא מקיימים תורה ומצוות; לא שאנחנו לא רוצים, לא שאנחנו לא יכולים, בגלל שאנחנו לא חונכנו לכך.

מאיר פרוש: מה שהוא מייצג, קריב, זה אנשים שבאים לומר שאין צורך לקיים מצוות, ועדיין – לבוא ולהתערב ולומר מה צריך לעשות לפי היהדות.

מאיר פרוש: דהיינו, לקחת את ספר ההלכות שלנו ולומר שספר ההלכות הזה לא רלוונטי.

מאיר פרוש: אני אומר, עפרא לפומיה לבן אדם כזה ועפרא לפומיה לכל אלה שאומרים כך מטעם הרפורמים.

מאיר פרוש: לכן אנחנו לא רוצים להיות איתם בשום סיג ושיח.

מאיר פרוש: אנחנו נמצאים פה בכנסת ואנחנו מתווכחים עם כל מיני אנשים, ומדברים עם כל מיני אנשים.

מאיר פרוש: איתו אנחנו לא רוצים לדבר.

מאיר פרוש: אין לנו שום קשר איתו.

מאיר פרוש: הבן-אדם הזה, רק לפני חודש-חודשיים, בא לכותל עם ספר תורה, בניגוד למה שנהוג ובניגוד למה שעושים במקומות אחרים – בטמפלים שלהם – הכול כדי לנגח ולהתנגח עם יהודים חרדים ומאמינים שבאים להתפלל בכותל.

מאיר פרוש: הוא יודע שהרפורמים לא מעניין אותם הכותל.

מאיר פרוש: שום דבר לא.

מאיר פרוש: לפני יותר מ-50 שנה, כאשר אבי, זכרונו לברכה, זרק כאן על הבמה בכנסת את הסידור, הוא צעק איך אפשר לראות בזה בכלל סידור כאשר הם מוחקים משם את המילים ציון.

מאיר פרוש: הם לא מתייחסים לנושא הזה.

מאיר פרוש: הוא זרק את זה, את הסידור.

מאיר פרוש: היה אחד מראשי הרפורמים באוניברסיטה שלהם במונטריאול שכתב: אתה צודק בגישה שלך, במה שאתה חושב עלינו בעניין הכותל, מכיוון שאנחנו רואים בכותל קיר של בית מטבחיים לבקָר ויונים.

מאיר פרוש: כך הוא כותב.

מאיר פרוש: אז אני שומע היום שמנסים לומר: הוא לא התכוון ולא אמר.

מאיר פרוש: מי הוא בכלל?

מאיר פרוש: הוא לא בר-סמכא.

מאיר פרוש: הוא בר-סמכא.

מאיר פרוש: בימים ההם הוא היה בר-סמכא.

מאיר פרוש: ואלה שמנסים היום להמשיך ולפגוע בנו ומסתובבים עם כיפה, זה רק כדי לומר: אני עם כיפה, אבל אני אומר שההלכה לא מחייבת לעשות אחת, שתיים, שלוש, ארבע.

מאיר פרוש: יש לנו תורה חדשה.

מאיר פרוש: ואיתם אין לנו סיג ושיח.

מאיר פרוש: ניצלתי את ההזדמנות כאשר אני ראשון הדוברים, אחרי שאותו מר קריב מציג את החוק הזה, כדי לומר מהי העמדה שלנו.

מאיר פרוש: אנחנו לא רוצים לראות אותך לידינו; לא רוצים לדבר איתך.

מאיר פרוש: אל תמצמץ אלינו ואל תסתכל עלינו, כי בעינינו אתה לא אדם שראוי לדבר איתך.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מאיר פרוש.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ב-15 בנובמבר השנה הגיעו למעלה מ-1,000 שוטרים לפנות כ-11 משפחות משכונת גבעת עמל בתל אביב.

עופר כסיף: משטרת ישראל פרסמה – יש פה אולי את השר לביטחון הפנים או סגנו?

עופר כסיף: לא.

עופר כסיף: חבל.

עופר כסיף: משטרת ישראל פרסמה – דודו, כדאי שתקשיב.

עופר כסיף: דודי.

דוד אמסלם: כן, כן.

עופר כסיף: תקשיב שנייה.

עופר כסיף: אני מדבר על הפינוי בגבעת עמל.

דוד אמסלם: חמור מאוד.

עופר כסיף: משטרת ישראל פרסמה כי יצחק תשובה שילם 1,868,671.44 שקלים, כדי להביא 1,000 שוטרים לפינוי תושבי המקום.

דוד אמסלם: גם טלוויזיה.

עופר כסיף: עכשיו, אני שואל אתכם: מישהו כאן קיבל החלטה על הפרטת המשטרה?

עופר כסיף: בעל הון משלם 2 מיליון שקל, כדי לזרוק אנשים מהבתים שלהם, למשטרה.

עופר כסיף: זאת הפרטה של המשטרה.

עופר כסיף: אין מילים אחרות.

עופר כסיף: הוא השתמש בכוח שאמור להיות כוח מדינתי, ממשלתי, כדי לזרוק אנשים מהבית שלהם – ואיש אינו פוצה פה.

עופר כסיף: אני תוהה איפה נמצאים השרים, שמאפשרים לבעל הון להוציא סכום כזה ובעצם להשתמש במשטרה ככוח שיטור פרטי.

עופר כסיף: האגודה לזכויות האזרח כתבה כך בעקבות האירוע: "קיים איסור מוחלט על שימוש בשוטרים בתשלום בהפגנות, וגם אם חלק מהשוטרים עסקו בפינוי הדיירים, אין אלא לתהות האם מטרתו של הכוח המשטרתי המופרז שנקנה בכסף פרטי היא להרתיע, להפחיד ולרסק מחאה ציבורית.

עופר כסיף: כמות השוטרים באירוע והצעדים שננקטו לקראתו מעלים חשד ששיקולים כלכליים עיוותו את שיקול הדעת של המשטרה" – כך כתבה האגודה לזכויות האזרח.

עופר כסיף: אני פה פונה לחבריי חברי הכנסת, אופוזיציה וקואליציה, ובעיקר לשר לביטחון פנים: טפלו בזה.

עופר כסיף: אחרת, נגיע למצב עוד יותר גרוע.

עופר כסיף: בפעם האחת שבעל הון משתמש מכספו הפרטי כדי לעשות שימוש במשטרת ישראל, אנחנו נמצאים פה במדרון – לא חלקלק – סופר חלקלק, שאת סופו מי ישורנו.

עופר כסיף: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת עופר כסיף.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כשאנחנו רואים את מה שקורה בכנסת בשנה האחרונה – בעצם בכמה שנים האחרונות, יש שאלה: האם החוקים לדרכי התעמולה וכל הדברים האלה, הצעות חוק בחירות, האם הם עדיין רלוונטיים?

ישראל אייכלר: האם הבחירה שניתנה לאזרחי הארץ לבחור בנציגות בכנסת, שבוחרת ממשלה, שצריכה לשרת את האזרחים, היא בכלל רלוונטית?

ישראל אייכלר: כי יכול להיות שכל המערכת הפוליטית והתקשורתית מסתובבות סביב כמה כותרות, והעם בכלל לא בשטח.

ישראל אייכלר: אני רוצה לגעת בנקודה, שיהיו בטח אנשים שיתפלאו שאני יורד לקטנות כאלה, ואני חושב שלאזרחים זה הרבה יותר חשוב מהרבה הרבה כותרות שנשמעו היום ואתמול.

ישראל אייכלר: זה הכשל הנוראי של המושג שנקרא תחבורה ציבורית.

ישראל אייכלר: כל אלה שמדברים על משבר האקלים, על הדברים הגדולים, כל הפתרונות שלהם הם תחבורה ציבורית במקום תחבורה פרטית.

ישראל אייכלר: יפה.

ישראל אייכלר: אבל "תבן לא נתן" לנו "ולְבֵנִים אמרים לנו עשו".

ישראל אייכלר: תחבורה ציבורית אין.

ישראל אייכלר: שירות ציבורי בתחבורה אין.

ישראל אייכלר: וזה אפילו משעמם.

ישראל אייכלר: אבל למאות אלפים, למיליונים של אזרחים, שאינם בעלי רכבים, או שאין להם שני רכבים במשפחה – הם כן צריכים להשתמש בתחבורה הציבורית.

ישראל אייכלר: לכל הפתרונות, לכל השאלות של הפקקים ולהשאלות האקלימיות ולכל הדברים האלה, התחבורה הציבורית רק עוזרת.

ישראל אייכלר: מדינות מאוד מאוד מפותחות חוסכות הרבה כסף על ידי זה שיש שירות תחבורה ציבורית בכל מקום, בכל רחוב, בכל סמטה.

ישראל אייכלר: למרות שלפעמים נראה לי, כשאני מבקר שם, כאילו – אני לא רגיל לראות אוטובוסים ריקים או רכבות ריקות, שנוסעות 24 שעות, שמא מישהו ירצה להשתמש בהם פעם.

ישראל אייכלר: וכאן, האוטובוסים שכן נוסעים תמיד מלאים, ותמיד דחוסים, ותמיד יש אנשים בתחנות שנשארים מאחור.

ישראל אייכלר: בעיקר אלה אנשים שיש להם משפחות ברוכות ילדים; אנשים שאין להם כסף לקחת מוניות – הם האנשים הסובלים.

ישראל אייכלר: ובכל הפקקים שמקוננים בעלי הרכבים הפרטיים, זה לא אחד מיני אלף אפילו.

ישראל אייכלר: לא נשמע קולם של האנשים שיושבים בתוך האוטובוסים באותם פקקים, או של האנשים שמחכים בתחנות, בגלל שהאוטובוסים לא מגיעים בגלל הפקקים.

ישראל אייכלר: מדינה שהייתה רוצה בטובת אזרחיה, היא הייתה עושה הרבה דברים אחרים מלבד רוב דברים שאנחנו עוסקים בהם כאן.

ישראל אייכלר: בעיקר העניין של התחבורה הציבורית, שהקדשתי לו את כמה הדקות האלה, כי זה הרבה הרבה פרטים שאני לא אוכל להיכנס אליהם.

מנסור עבאס: כן.

ישראל אייכלר: אבל אי-אפשר לוותר עליהם.

ישראל אייכלר: אני רוצה, אני קורא לכנסת - -

מנסור עבאס: תודה.

ישראל אייכלר: - - להקדיש, הייתי מציע אפילו ועדת חקירה לכשלי התחבורה הציבורית, כי זה דבר שנוגע לכל אזרח בכל זמן ובכל מקום במדינה.

ישראל אייכלר: תודה.

מנסור עבאס: תורה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', שלוש דקות, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': יש שר באולם, אדוני היושב-ראש?

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: יש שר – השר יועז הנדל.

בצלאל סמוטריץ': אה.

בצלאל סמוטריץ': הינה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, בכל פעם שאנחנו חושבים שהגענו כבר לשיא, באה הממשלה הזאת ומלמדת אותנו שתמיד אפשר לשבור שיאים של ציניות.

בצלאל סמוטריץ': והינה הערב מתפרסם שההצעה העדכנית של שר הביטחון בני גנץ לאנשי ישיבת חומש היא להעביר את הישיבה לאביתר.

בצלאל סמוטריץ': כאילו שיש איזו בעיה: כמה הומלסים שאין איפה לשכן אותם, אין איפה לתת להם ללמוד ולישון, אז שתי ציפורים במכה, התחייבנו באביתר, אז בואו נשים אתכם באביתר.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לבני גנץ: זה בערך כמו להציע לך לעבור לאוגנדה.

בצלאל סמוטריץ': מה ההבדל פה בישראל או באוגנדה?

בצלאל סמוטריץ': הישיבה בחומש הוקמה בחומש – אם אתה לא יודע, אדוני שר הביטחון, לפני 15 שנה – קצת אחרי האיוולת הנוראה של הגירוש מגוש קטיף ומצפון השומרון, מתוך הבנה שטעויות צריך לתקן; "חומש תחילה" – כך קראנו למטה שהייתה לי הזכות להיות בין מקימיו בעליות הראשונות.

בצלאל סמוטריץ': שנה, או קצת פחות משנה אחרי הגירוש, בחנוכה, ואחר כך בפסח, ועם 13,000 איש ביום העצמאות.

בצלאל סמוטריץ': "חומש תחילה" כי בחומש הכי קל לתקן.

בצלאל סמוטריץ': אין חמאס שהשתלט על רצועת עזה, בגלל האיוולת הנוראה הזאת של הגירוש, בדיוק כפי שהזהרנו אז, קודם לכן.

בצלאל סמוטריץ': השטח הוא שטח C.

בצלאל סמוטריץ': צה"ל שולט בו, ואין שום מניעה – לא מדינית, לא ביטחונית, לא משפטית, להתחיל לתקן את האיוולת הנוראה שבגירוש.

בצלאל סמוטריץ': 15 שנה בהתמדה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, לך לשם, פגוש את האנשים, תראה את הנחישות, את האידאליזם, את הדבקות במטרה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אם חשוב לך חוסנו של צה"ל, קח את אנשי מטה חומש תחילה; קח את ראש הישיבה הרב אלישמע כהן; קח את הבחורים והאברכים; קח אותם לסדרת הרצאות בבסיסי צה"ל, שילמדו את צה"ל מה זו דבקות במטרה, מה זו חתירה למגע – בחורף, בקיץ, בסתיו, באביב, ביום ובלילה, בתנאים לא תנאים, באוהלים, בפחונים, בנחישות, בדבקות, בעקשנות, בהתמדה, באהבה גדולה לארץ, למדינה ולצבא; עם המון סבלנות.

בצלאל סמוטריץ': מפנים אותם וחוזרים, מפנים אותם חוזרים.

בצלאל סמוטריץ': בחמש השנים האחרונות הישיבה, כולל משפחות אברכים, נמצאים שם 24/7.

בצלאל סמוטריץ': את הדבר הזה רצו המחבלים לגדוע.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אותם מרצחים ארורים, הם, שולחיהם, תומכיהם, משפחתם, שרצחו את יהודה דימנטמן, השם ייקום דמו – את זה הם רצו לגדוע, את הגחלת הזאת - - -

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': היושב-ראש, אני כבר מסיים.

בצלאל סמוטריץ': את הגחלת הזאת הם רצו לכבות.

בצלאל סמוטריץ': אל תיתן להם את זה על מגש של כסף; אל תיתן להם פרס.

בצלאל סמוטריץ': להפך: תסדיר את הישיבה, תקבע אותה.

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': וכפי שאמרתי, תלמד את עצמך, את מדינת ישראל, את הסמל הזה לדבקות במטרה; אהבה גדולה לארץ ישראל.

בצלאל סמוטריץ': הישיבה בחומש, בני, תקום איתך או בלעדיך.

בצלאל סמוטריץ': היא תישאר, היישוב יקום, ארבעת היישובים בצפון השומרון יקומו.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: נא לסיים.

בצלאל סמוטריץ': וכן, אדוני היושב-ראש, אחיך בתנועת החמאס בעזה - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, תודה רבה לך.

בצלאל סמוטריץ': - - גם לגוש קטיף אנחנו עוד נחזור.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אתמול ממשלת ישראל קיימה ישיבת ממשלה ברמת הגולן.

אוריאל בוסו: מה הם מנסים לשדר?

אוריאל בוסו: ציונות?

אוריאל בוסו: מנסים לשדר שהם מחזקים את הארץ?

אוריאל בוסו: באותה ישיבת ממשלה מחליטים על הורדה של תקצוב של מיליונים לאוניברסיטה באריאל.

אוריאל בוסו: יומיים לפני כן, אותה ממשלה שולחת דחפורים להרוס את המבנים בחומש.

אוריאל בוסו: מפלגת ימינה לשעבר, זיכרונה לברכה, שחצתה את הקווים שמאלה, הגיעו לנחם את משפחת דימנטמן, שבאצילותם קיבלו אותם בסבר פנים יפות, כי הם משפחה אצילית, עם הרבה תעצומות.

אוריאל בוסו: אבל שלא יתבלבלו, הם מרגישים שתוקעים להם סכין בגב, כשבאים לנחם אותם, והם ביקשו מהם: אל תהרסו את חומש, ומייד אחרי השבעה הם הולכים להרוס את היישוב.

אוריאל בוסו: לפחות לפי מה שפורסם, הציעו לישיבה בחומש: בואו תעתיקו את הישיבה לאביתר.

אוריאל בוסו: הם סירבו.

אוריאל בוסו: אז רק שנייה, אני לא מבין, לאשר את אביתר זה אפשרי?

אוריאל בוסו: גמרו עם סקר האדמות?

אוריאל בוסו: יש כאן חוקיות?

אוריאל בוסו: למה אתם לא מאשרים היום את חומש?

אוריאל בוסו: את אביתר?

אוריאל בוסו: למי מחכים?

אוריאל בוסו: אבל ברור לנו שהממשלה הזאת בסוף לא תיתן לא את אביתר ולא את חומש.

אוריאל בוסו: וכשיש לנו שר לביטחון הפנים, שהוא בעצמו היום הלך לפרסם בריש גלי: אני מאוים, ולא על ידי אנשי ימין.

אוריאל בוסו: אבל אתה כל היום מסית נגד הימין, וגם בהודעה שלך בכך שאתה מאובטח, אתה בא לספר שאתה מאוים על ידי אנשי ימין, מה אתה משדר?

אוריאל בוסו: לא על ידי אנשי שמאל ולא על ידי ערבים, אלא על ידי אנשי ימין.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אוריאל בוסו.

אוריאל בוסו: לא.

אוריאל בוסו: אתה לא שמת זמן.

אוריאל בוסו: אתה לא יודע כמה דיברתי.

אוריאל בוסו: נראה לך שדיברתי שלוש דקות.

אוריאל בוסו: היושב-ראש, תיתן לי דקה וחצי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: לא דיברתי שלוש דקות.

מנסור עבאס: דיברת.

מנסור עבאס: כן.

אופיר אקוניס: לא ראיתי.

אופיר אקוניס: אין לי מושג.

אוריאל בוסו: ולכן, אדוני היושב-ראש - -

מנסור עבאס: משפט אחרון.

אוריאל בוסו: - - הממשלה הזו פוגעת באותם בוחרים.

אוריאל בוסו: יש כאן חבר כנסת צרפתי שנמצא, אני לא אזכיר את שמו שלא יבקש הודעה אישית, שהוא צריך לבקש סליחה מהבוחרים שלו בעברית, בצרפתית.

אוריאל בוסו: שיקר להם פעמיים, וממשיך לעשות מעשה זמרי ולבקש שכר כפנחס.

אוריאל בוסו: חוצפן.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אוריאל בוסו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר אקוניס.

אוריאל בוסו: מנסור, לא שמת לי שעון, אבל סלחתי לך הפעם.

מנסור עבאס: טוב, תודה רבה, אוריאל.

מנסור עבאס: אני אפצה אותך.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אמרתי קודם שדגל שחור התנוסס מעל הדמוקרטיה הישראלית היום הזה, בשל התנהלותה הדורסנית של הקואליציה.

אופיר אקוניס: הדגל השחור מתנוסס מעל ראשה של הקואליציה הזאת, בשל חוק החשמל, שמוכן היום לקריאה השנייה והשלישית.

אופיר אקוניס: גם על עוד דבר שחומק לו מתחת לרדאר.

אופיר אקוניס: פרסום בעיתון הארץ לפני ימים אחדים: ממשלת בנט-עבאס-לפיד פועלת להעניק הטבה בשווי מאות מיליוני שקלים לבוחרי רע"ם ביפו.

אופיר אקוניס: מכירה טוטלית של ארץ ישראל, של כל שטחי ארץ ישראל.

אופיר אקוניס: כבר לא יהודה ושומרון, כבר לא הנגב והגליל, עכשיו הממשלה שלך, יחד עם בנט ועם לפיד ואחרים, עוסקת בעיר יפו.

אופיר אקוניס: ובכן, הפרסום, היושב-ראש, מדבר על משא ומתן מול משרד השיכון והבינוי של התנועה האסלאמית ועיריית תל אביב, בתיווכו של לא אחר מאשר מזכיר הממשלה, שלום שלמה, על מנת למכור לתושבי יפו דירות בשווי מיליוני שקלים כל אח,ת בהנחה של 95%.

אופיר אקוניס: על מה?

אופיר אקוניס: על אותו מה שמכונה, מה שהוחלט ב-1948 כנכסי נפקדים.

אופיר אקוניס: נכסי הנפקדים – 73 שנה לא נגעו ממשלות ישראל בנכסי הנפקדים, לא ברכוש נטוש, עד שהגעת אתה אל הממשלה, אל הקואליציה.

אופיר אקוניס: יושב כאן תושב יפו, אין לו את ההישג הזה.

אופיר אקוניס: זה הישג של התנועה האסלאמית, והם מוכרים ב-95% הנחה, למי שרוצה לקנות את ביתו הנטוש, לכאורה.

אופיר אקוניס: הבית ננטש ביפו ובלוד, בחיפה וברמלה, בעשרות מקומות אחרים – כולל הרבה מאוד אגב מאדמות הקיבוצים – בשל התפיסות השגויות של הנהגת ערביי ארץ-ישראל במלחמת העצמאות, שלא לקבל את החלטה 181, שאגב רוב השטח בה היה לערבים, לא ליהודים, עם מובלעת בין-לאומית מיפו לירושלים.

אופיר אקוניס: והינה מגיעה ב-2021 ממשלתו של בנט מימינה, יחד עם אילת שקד, אילת המטיילת, שרת הפנים חזרה מארצות-הברית, חזרה בינתיים - - -

סמי אבו שחאדה: זה שהשעה מאוחרת לא אומר - - -

אופיר אקוניס: חזרה בינתיים.

סמי אבו שחאדה: - - - אתה לא מבין על מה אתה מדבר.

סמי אבו שחאדה: עזוב.

אופיר אקוניס: ואני מבין היטב.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, תיתן לו להשלים, בבקשה.

אופיר אקוניס: ואני מבין היטב, תאמין לי.

אופיר אקוניס: מבין היטב.

אופיר אקוניס: הבעיה היא לא אתה.

אופיר אקוניס: אתה לא מבין מה שאני אומר לך.

אופיר אקוניס: אתה יודע, אתה לא הבעיה.

אופיר אקוניס: אתה היא לא הבעיה.

אופיר אקוניס: הבעיה היא נפתלי בנט ואילת שקד ויועז הנדל וצבי האוזר וזאב אלקין.

אופיר אקוניס: הם הבעיה הגדולה של עם ישראל ושל ארץ ישראל.

סמי אבו שחאדה: - - -

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, בבקשה.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת שמחה רוטמן.

מנסור עבאס: נמצא?

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אתמול הלך לעולמו אחת הדמויות החשובות בהיסטוריה המודרנית של דרום אפריקה, הכומר דזמונד טוטו.

סמי אבו שחאדה: אחד האנשים – נתן את כל החיים שלו למאבק למען צדק ושוויון גם לכל האזרחים בדרום אפריקה וגם בכלל, לכל בני האדם.

סמי אבו שחאדה: אנחנו הפלסטינים חייבים רבות לכומר דזמונד טוטו, שתמיד תמך בזכויותיו של העם הפלסטיני.

סמי אבו שחאדה: אבל אני שואל את עצמי – הדבר הזה פותח את מהדורת החדשות בכל מדינה נורמלית בעולם.

סמי אבו שחאדה: אני מניח שגם כל פרלמנט שמכבד את עצמו עשה משהו רציני בנושא הזה של מותו של דזמונד טוטו, ובטח נשלחו גם הרבה מכתבים וגם הרבה פעילות דיפלומטית אל מול מדינת דרום אפריקה.

סמי אבו שחאדה: איפה זה לא קורה?

סמי אבו שחאדה: זה לא היה קורה במדינה האחרונה שלא רצתה שהאפרטהייד ייגמר בדרום אפריקה, כי יש לה שלטון דומה.

סמי אבו שחאדה: כי גם פה בישראל יש גזע שחושב שמגיע לו יותר, שהוא שווה יותר משאר בני האדם.

סמי אבו שחאדה: הרי ההתעקשות של ישראל ואהבתה למשטר האפרטהייד בדרום אפריקה היא לא מקרית, וגם כל הביקורת הבין-לאומית לאחרונה שמי שמייצר שלטון של אפרטהייד זה ישראל – גם זה לא מקרי.

סמי אבו שחאדה: הרי ישראל הייתה קרובה מאוד לדרום אפריקה בימים השחורים של דרום אפריקה, כשהיא הייתה תחת שלטון האפרטהייד.

סמי אבו שחאדה: הם הרגישו מאוד קרובים כשישראל, היה לה אפרטהייד משלה, ובדרום אפריקה היה אפרטהייד.

סמי אבו שחאדה: היא הרגישה שדרום אפריקה מאוד קרובה אליה.

סמי אבו שחאדה: ולכן מי שנאבק נגד האפרטהייד, נגד הגזענות, נגד תחושת העליונות הזאת של בני האדם, בעד שוויון, בעד צדק לכל בני האדם, לא ראוי ליותר מדי הערכה בכנסת, כי הם חשבו שהוא בכלל היה נגדם.

סמי אבו שחאדה: צריך לחשוב על זה.

סמי אבו שחאדה: מי שנמצא פה צריך לחשוב על זה, צריך לחשוב למה זה קורה, למה יש תופעה כזאת, למה מדינת ישראל תמכה בשלטון הזה של האפרטהייד במשך עשרות שנים; למה היה לה קשר כל כך קרוב, כל כך טוב עם דרום אפריקה כשהייתה תחת שלטון של האפרטהייד, וכשהפכה להיות דמוקרטיה, היא פתאום במצב לא טוב עם דרום אפריקה.

סמי אבו שחאדה: כי גם ישראל מסרבת לשוויון, וגם הרוב בישראל לא בעד צדק ושוויון, וגם הרוב בישראל לא רוצה לתת שחרור לעם הפלסטיני, וגם הרוב בישראל מתעקש על עליונות יהודית – שיח שהיהודים היו נגדו במשך עשרות שנים באירופה; שיח שהיהודים נאבקו נגדו, נגד העליונות הזאת על היהודים באירופה.

סמי אבו שחאדה: הם חשבו שזה רע.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

סמי אבו שחאדה: אבל כשיש להם מדינה משלהם, הם עדיין מתעקשים שעם זה דווקא עכשיו אפשר לחיות.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אבו שחאדה.

סמי אבו שחאדה: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: כן.

סמי אבו שחאדה: אנחנו מוסרים את התנחומים שלנו לעם בדרום אפריקה ולכל האנשים שוחרי השלום, הצדק והשוויון על מותו של אישיות מאוד בכירה כמו דזמונד טוטו.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה, אדוני.

מנסור עבאס: תודה רבה, חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שמחה רוטמן.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, כבוד שר התקשורת, האמת היא שאני קצת מתפלא שבכלל צריך לתקן את החוק הזה.

שמחה רוטמן: החוק שאנחנו עוסקים - - -

יועז הנדל: - - -

שמחה רוטמן: דבר איתי אחר כך.

שמחה רוטמן: החוק שאנו עוסקים בו עכשיו בעצם מדבר על דרכי תעמולה.

שמחה רוטמן: נכון שהוא לכאורה עוסק בסוגיה טכנית של האם ניתן יהיה להסמיך ראשי ועדות מחוזיות לדון בכל מיני תיקים, אבל למעשה, כל-כולו מיותר, מאחר שמפלגת תקווה חדשה מקדמת חוק שלפיו בעצם כל דרכי התעמולה יהיו אסורות; אולי יהיה מותר לה רק להצדיע למנהיג.

שמחה רוטמן: אני חושב, דודי, שתוכל לבדוק מה מותר לעשות כתעמולת בחירות אחרי שיעבור חוק הפייסבוק של גדעון סער.

שמחה רוטמן: כל דבר יהיה אסור, אז ממילא אני לא מבין למה צריך חוק דרכי תעמולה לבחירות, למה צריך לקבוע מוטבים.

שמחה רוטמן: פשוט, גם כל המנגנון קצת מיותר, כי בעצם כל משהו שהוא לא יאהב, הוא יוכל פשוט למחוק ישר מרשת האינטרנט.

שמחה רוטמן: הוא אפילו לא יצטרך לפנות לערכאה שיפוטית שתנהל דיון במעמד הצדדים, ואז תהיה שאלה אם ידון בזה ראש ועדה מחוזית או ראש ועדת הבחירות בעצמו; פשוט אפשר יהיה למחוק – למחוק מועמדים, למחוק דעות.

שמחה רוטמן: עכשיו, יש כאלה שיגידו שאני קצת מגזים.

שמחה רוטמן: יגידו: נו באמת, זה מיועד רק להסתה חמורה.

דוד אמסלם: לא ראית מה הציע האוזר?

דוד אמסלם: שהכנסת תצא לשלושה חודשים חופשה בגלל חופשת הלידה - - - -

שמחה רוטמן: כן, זו הצעה – נכון.

דוד אמסלם: אתה האמנת שפעם חבר כנסת יציע את זה?

דוד אמסלם: אתה יודע, מתרגלים לרעיון.

דוד אמסלם: בהתחלה זה שעתיים, אחרי זה שבועיים, אחרי זה שנתיים.

שמחה רוטמן: נכון.

שמחה רוטמן: לאט-לאט, שהכנסת לא תפריע.

שמחה רוטמן: אני חייב לומר שזה לא רעיון כזה רע – כשכולנו נצא לשלושה חודשים חופש, אז אולי הקואליציה לא תצליח לקדם את כל הדברים הרעים שהיא מנסה לקדם.

שמחה רוטמן: אתה יודע, "גם לי גם לך לא יהיה" – זו השיטה שאם אתה אומר שהאוזר הציע את זה, יודעים מי האימא האמיתית.

שמחה רוטמן: מי שמציע "גם לי גם לך לא יהיה", בואו נסגור לגמרי את הכנסת – זה מראה שהדמוקרטיה זה לא בשבילו, זה לא הילד שלו.

דוד אמסלם: זה לא הילד שלו באמת - - - דמוקרטיה.

דוד אמסלם: קודם כול - - - גם את המנדט וגם את הכסף - - -

שמחה רוטמן: נכון.

שמחה רוטמן: לא האימא האמיתית.

שמחה רוטמן: יש כאלה שיגידו שאני מגזים, שכאילו אני טוען שסתם התבטאות פוליטית תצונזר על ידי חוק הפייסבוק של גדעון סער, אבל אז ראיתי את התגובות חסרות הפרופורציה של חברי מפלגת תקווה חדשה לסיטואציה של יום-יום.

שמחה רוטמן: יש איזה פוליטיקאי שלא צעקו עליו פעם ברחוב?

שמחה רוטמן: אז צעקו, אז מה קרה?

שמחה רוטמן: אמרו שאתה לא בסדר – תמשיך הלאה.

שמחה רוטמן: לא, זו מתקפה מתועבת, זה הסתה פרועה.

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: כי צעקו, אפילו צעקו כמה מילים לא יפות, על חבר הכנסת בני בגין ברחוב.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שמחה רוטמן.

שמחה רוטמן: זו הסתה מטורפת.

שמחה רוטמן: כך מתייחסים?

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה לך.

שמחה רוטמן: ולכן, אדוני היושב-ראש, יש לי הצעה – שחופש הביטוי, הן ברשתות החברתיות והן מעל דוכן הכנסת, יישמר.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אורי מקלב – סליחה, שמחה רוטמן.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יובל שטייניץ, בבקשה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש ותלמידי המלומד.

מנסור עבאס: כן, מורי ורבי.

דוד אמסלם: מורו ורבו - - -

יעקב מרגי: תגיד: זו פילוסופיה.

מנסור עבאס: טוב, אל תיכנסו בין המורה לתלמידו.

יעקב מרגי: לא, אבל זו פילוסופיה.

מנסור עבאס: לא, אל תיכנסו.

יובל שטייניץ: אני רוצה להגיד לשבחו של היושב-ראש - - -

דוד אמסלם: כמה כסף אתה רוצה ממנו?

דוד אמסלם: כשאתה אומר משפט כזה, כמה כסף אתה רוצה?

יובל שטייניץ: הזמן הוא עליהם, לא עליי.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: אני עדיין לא הפעלתי את השעון, אבל עכשיו אני מפעיל.

משה אבוטבול: מאיפה הבאת אותו אם אתה המורה שלו?

מנסור עבאס: אבל עכשיו אני מפעיל.

יובל שטייניץ: אני רוצה לומר לכם, לזכותו של היושב-ראש, שאחרי שהוא היה דוקטור, הוא בא ללמוד באוניברסיטה כדי להרחיב את השכלתו, גם פילוסופיה ומדע המדינה, ולמד גם אצלי.

יובל שטייניץ: אני רוצה להגיד לחובתו, לחובתי, שהוא נשאר עמוק בשמאל, ולא השפעתי עליו כנראה מספיק בכיוון הנכון.

דוד אמסלם: הוא למד ממך איך לעבוד על היהודים.

יובל שטייניץ: כן.

יובל שטייניץ: טוב, אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, היום ראינו כאן חזיון תעתועים: יושב-ראש הכנסת, שאני מעריך ומכבד, מיקי לוי, ברוב טובו נותן לראש האופוזיציה בנימין נתניהו עוד כמה שניות, האריך לו את הזמן.

יובל שטייניץ: דיברתי לאחר מכן עם אחד מיושבי-ראש הכנסת לשעבר, והוא אמר לי: כשאני הייתי יושב-ראש הכנסת, ויאיר לפיד כראש האופוזיציה עמד פה על הבמה - -

דוד אמסלם: אף פעם לא הפריעו לו.

יובל שטייניץ: - - בחיים לא הגבלתי אותו בזמן ולא זירזתי אותו, מתוך כבוד למוסד של יושב-ראש האופוזיציה.

יואב קיש: - - -

יובל שטייניץ: כך גם התקנון.

קריאה: אבל בועז אמר לו.

יובל שטייניץ: אז היום ראינו חזיון תעתועים.

יובל שטייניץ: ואני רוצה לומר לכם, ישבתי כאן ולא האמנתי למשמע אוזניי.

מנסור עבאס: לא, אבל נתן לו.

מנסור עבאס: בסופו של דבר נתן לו.

יובל שטייניץ: בסוף נתן.

יובל שטייניץ: בסוף נתן.

יואב קיש: אחרי שאנחנו צועקים והוא אומר: אני עושה מה שאני רוצה.

יואב קיש: הוא אמר.

מנסור עבאס: נתן לו.

מנסור עבאס: נתן לו.

יואב קיש: אני יכול הכול.

דוד אמסלם: דרך אגב, על זה "הגשש" היה אומר: תודה רבה, איפה לשכת הסעד?

יובל שטייניץ: טוב, אני מבקש גם מחבריי וגם מיריביי לא לעזור לי.

יובל שטייניץ: אני ישבתי כאן ואמרתי לעצמי: לא רק ששוללים מאיתנו את החברות שמגיעה לנו בוועדות, או מציעים לנו בערך חצי או רבע ממה שמגיע לנו – זה שוללים – לא רק ששוללים מאיתנו את הזכות שלנו להיות חברי ועדות בכנסת, מה שלא נעשה כלפי האופוזיציה מעולם בבית הזה – אנחנו בצדק לא חברים בוועדות הכנסת, כי בוועדות החשובות אומרים לנו: מגיע לכם ארבע או חמש – תקבלו שניים; אלא עכשיו גם מתחילים לשלול את זכות ההבעה שלנו והדיבור שלנו במליאה ולהגביל אותה, כולל את זכותו של ראש האופוזיציה, ראש הממשלה לשעבר, אני גם משוכנע שלעתיד, בנימין נתניהו.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אין בישראל ממשלה אמיתית – יש משהו שנקרא "הממשלה", אבל זה לא מתפקד כממשלה אמיתית – ואין בישראל כנסת אמיתית.

יובל שטייניץ: וזה כואב מאוד ומסוכן מאוד למדינה, לתפקודה וגם לדמוקרטיה שלנו.

יובל שטייניץ: נתחיל בזה שאין ממשלה אמיתית.

יובל שטייניץ: הרי קשה לראות שאין.

יובל שטייניץ: יש ראש ממשלה עם שישה מנדטים.

יובל שטייניץ: אין לו מינימום של גרעין שליטה בממשלה.

יובל שטייניץ: ואכן, אנחנו לא רואים ממשלה אחודה בכלל.

יובל שטייניץ: זה שיש דעות שונות זה בסדר, גם בממשלות שלנו היו מפלגות שונות ולפעמים דעות שונות, אבל בסוף הייתה מנהיגות של בנימין נתניהו והייתה ממשלה אחודה.

יובל שטייניץ: בסוף קיבלו החלטות – פינדרוס, זה מפריע לי, פינדרוס, זה מפריע לי, בבקשה – בסוף קיבלו החלטות בממשלה הקודמת, ואחרי שקיבלו החלטות אחרי ויכוחים גם ביצעו אותן.

יובל שטייניץ: מה אנחנו רואים כאן?

יובל שטייניץ: בחזית הכי חשובה, או כמעט הכי חשובה, של המלחמה בקורונה – מקבלים החלטות, מבטלים אותן; מקבלים החלטות, מבטלים אותן.

יובל שטייניץ: מחליטים על חיסון הילדים בבתי הספר החלטה ממשלתית – באה שרת החינוך שאשא ביטון ומחבלת בהחלטה הזאת.

מנסור עבאס: כן.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש - - -

מנסור עבאס: משפט אחרון.

יובל שטייניץ: לא, תן לי עוד כמה.

מנסור עבאס: נתתי לך.

יובל שטייניץ: אז תן לי עוד קצת.

יובל שטייניץ: בסוף בסוף - - -

דוד אמסלם: - - -

יובל שטייניץ: בסוף בסוף, מה קורה כאן בגלל חוסר התפקוד של הממשלה?

יובל שטייניץ: עד לפני תשעה חודשים, אדוני היושב-ראש – לפני תשעה, שמונה חודשים, תקופת ממשלת הליכוד, נתניהו – היינו מקום ראשון בעולם בשיעור ההתחסנות באוכלוסייה.

יובל שטייניץ: מקום ראשון.

יובל שטייניץ: עברנו את גרמניה, עברנו את ארצות הברית, עברנו את ספרד, עברנו את איטליה, עברנו את בריטניה, עברנו את שבדיה; היום, כשמסתכלים על המערב, אנחנו אחד המקומות האחרונים.

יובל שטייניץ: בספרד שיעור ההתחסנות כבר יותר גבוה.

יובל שטייניץ: כל התנופה של ההתחסנות נעצרה בקיץ האחרון - -

מנסור עבאס: תודה.

יובל שטייניץ: - - כשבמקום נתניהו יש לנו את הממשלה הלא-ממשלה הזאת.

יובל שטייניץ: עכשיו, לא רק שיש פה סכנה נוראית שאין פה ממשלה אמיתית, כי היא לא מתפקדת כממשלה, כי אבא בנט – שאני מאחל לילדה שלו שתחלים מהקורונה – לא מסוגל להוציא כרטיס אדום לאימא שאשא ביטון – שמאחל גם לבתה שתחלים מהקורונה – ולהגיד לה: די עם השטויות, לא רק שלא תפריעי, אלא תפעלי בכל הכוח לחסן את הילדים.

מנסור עבאס: תודה.

יובל שטייניץ: אז אין לך ממשלה ואין לך כנסת.

מנסור עבאס: בחוק הבא תסביר על הכנסת.

יובל שטייניץ: ואז כשאין לך ממשלה ואין לך כנסת, כשראש האופוזיציה כאן עולה לדבר ואומר דברי טעם, עוד מנסים להגביל אותו, ובסוף נותנים לו כאילו כאיזו טובה עוד כמה דקות.

מנסור עבאס: טוב.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יובל.

יובל שטייניץ: בושה, בושה לדמוקרטיה הישראלית.

יובל שטייניץ: נקודת שפל שלא זכורה כמותה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת פינדרוס.

משה ארבל: אני לא ראיתי תלמיד שעוצר את המורה שלו.

משה ארבל: איזו התנהגות זו?

קריאה: זה דווקא בסדר.

קריאה: זה מקובל עליי.

דוד אמסלם: נתן לך פקטור יפה דווקא.

דוד אמסלם: אתה רואה?

מנסור עבאס: כן.

דוד אמסלם: ככה זה - - - היה יותר תוקפני.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השר בממשלה הלא-קיימת - -

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לספר לך, אדוני, לעם בישראל ולחברי הכנסת, בעיקר מהקואליציה, שלא מבינים על מה ולמה הולכים למשוך פה לילה.

יצחק פינדרוס: לא מבינים מה קרה.

יצחק פינדרוס: למה צריך למשוך לילה?

יצחק פינדרוס: מה יש לאופוזיציה הזאת שהיא מושכת לילה?

יצחק פינדרוס: אז אני אספר לכם משהו שגם אני לא ידעתי – נדהמתי לשמוע את יושב-ראש סיעת הליכוד בוועדת הכנסת, על מה אנחנו הולכים למשוך לילה, רק שתדעו.

יצחק פינדרוס: הייתה בקשה, שאלה שהולכות להיות סוהרות בכלא גלבוע יוכלו להתלונן בפני נציב קבילות החיילים אם יפגעו בהן, במסגרת החוק שהולך להגיע, ולזה הממשלה התנגדה.

יצחק פינדרוס: אז יספרו לכם שאנחנו נמצאים פה לילה כי סתם האופוזיציה רוצה להילחם ושירלי פינטו צריכה לבוא מהבית בגלל שהקואליציה רוצה – הבטחה לאיתמר בן גביר, את זה כבר גם שמעתי; יספרו לכם סיפורים.

יצחק פינדרוס: אז תדע למה.

יצחק פינדרוס: בקשה צנועה קטנה הייתה לשלמה קרעי: שהסוהרים והסוהרות והשוטרים שמושאלים על ידי הצבא יוכלו להתמודד בפני נציבות קבילות החיילים.

יצחק פינדרוס: ועל הדבר הזה הקבוצה הנאורה, הפלורליסטית, בראשות מיכל רוזין והשר הנכבד שיושב כאן – כל האנשים הנאורים לא יכלו להסכים.

יצחק פינדרוס: חלילה, סוהרת שישלחו אותה למחבל תוכל להתלונן במקום בשב"ס לנציב קבילות החיילים.

יצחק פינדרוס: ולכן אתם צריכים להישאר פה עוד 14 שעות.

יצחק פינדרוס: ידעו חברי הקואליציה מה הסיבה.

יצחק פינדרוס: ואני אגיד לכם את הסיבה האמיתית באמת: אין יושב-ראש לקואליציה.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים למה?

יצחק פינדרוס: היא נפגעת טראומה.

יצחק פינדרוס: עברה טראומה בתחנת דלק פז במודיעין ומאז היא נפגעת טראומה.

יצחק פינדרוס: אז מאותו רגע אין יושבת-ראש לקואליציה, ולכן אין איזה איש חכם ומסכן שיגיד להם: חבורת פסיכים, מה ביקשו מכם?

יצחק פינדרוס: ששוטר או סוהרת יוכלו להתלונן בפני נציב קבילות החיילים, ואז יש לכם הכול על מגש של כסף, אין בעיה.

יצחק פינדרוס: לא, לא ניתן לדבר הזה.

יצחק פינדרוס: תבינו את גודל הטראומה מאותה פגיעה בתחנת פז.

משה ארבל: הזמינו לה טסלה.

משה ארבל: היא לא תתדלק יותר.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך על הטראומה – לא, זה נפגעת פוסט-טראומה.

יצחק פינדרוס: עכשיו, הפחד הוא כנראה שגם לה תהיה זכות להתלונן אצל נציב קבילות החיילים, כי אם לא – אין לי הסבר הגיוני איך לקחתם את כל הקואליציה שלכם שבויים, מושיבים אותם פה לילות, בגלל בקשה צנועה, לגיטימית והגיונית: שיוכלו להתלונן בפני נציב קבילות החיילים.

יצחק פינדרוס: תזכרו שזאת הסיבה.

מנסור עבאס: תודה.

יצחק פינדרוס: ומשפט אחרון אני רוצה לומר: אני ממש לא מבין למה האגף הפלורליסטי התקומם כשקראו לגלעד קריב "כומר" – מה רע בכומר?

יצחק פינדרוס: יש יהודים כמרים.

יצחק פינדרוס: מה רע בזה?

יצחק פינדרוס: איפה הפלורליזם?

יצחק פינדרוס: למה זה מפריע לכם?

יצחק פינדרוס: למה זו מילת גנאי מבחינתכם?

יצחק פינדרוס: מה רע בזה?

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב גלנט – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי יושב-ראש הכנסת, באת בזמן, כי אני הולך לדבר על ההתנהלות של הכנסת היום.

יעקב מרגי: במכלול דבריי אדבר תחילה על הזילות בכבודה של הכנסת, על רמיסת עקרון הפרדת הרשויות על ידי הממשלה, ולראשונה, לצערי הרב, יושב-ראש הכנסת מאפשר לה זאת על שטיח אדום במסלול ירוק.

יעקב מרגי: אפשר למנות כמה הפרות קשות של תקנון הכנסת, שבירת כללים ויצירת תקדימים.

יעקב מרגי: והיום הגדילה לעשות הכנסת ולעבוד במשרה מלאה אצל הממשלה, החל בכך שפתיחת המליאה נדחתה בשעתיים ללא סיבה מוצדקת, בתרגיל, נפתחה וננעלה ושוב ננעלה, אבל ממש לא כך נהוג.

יעקב מרגי: עומדת הזכות ליושב-ראש הכנסת, אם הוא רוצה, לשנות את שעות עבודת הכנסת על ידי קבלת החלטה בוועדת הכנסת.

יעקב מרגי: ועוד עוולה שפוגעת בכבודה של הכנסת – מתקיימים דיונים בזמן ישיבות סיעה, דבר שלא התאפשר כמעט לעולם, לעיתים מעטות בכנסת.

יעקב מרגי: מתקיימים דיונים בזמן המליאה – תופעה שגרתית לאחרונה.

יעקב מרגי: וכדי להמחיש, רבותיי חברי הכנסת והצופים בנו בבית, עד כמה אנחנו עובדים אצל הממשלה באין מפריע – אדוני היושב-ראש, הייתי יו"ר ועדה כמה פעמים בכנסת, שלוש פעמים, ועוד מילאתי מקומות של יו"ר ועדה.

יעקב מרגי: לעולם לא הייתי מעז, ואף יועץ משפטי לא היה מאפשר לי, לקיים דיון בתקנות – שזו חקיקה; חקיקת משנה, אבל חקיקה – כשהתקנות לא הגיעו לוועדה.

יעקב מרגי: לא הגיעו; רק הבוקר.

יעקב מרגי: הייתי מעז לשים זאת בסדר-היום?

יעקב מרגי: ויותר מזה, חמור מכך – איך אנחנו עובדים אצל הממשלה?

יעקב מרגי: בזלזול מוחלט מגיעות תקנות קשות, כבדות, שמבטלות את התכנון של משק ההטלה אפילו ללא דברי הסבר.

יעקב מרגי: מה אכפת לנו?

יעקב מרגי: ממילא הממשלה רוצה – היא תקבל.

יעקב מרגי: חברי הכנסת – מי הם?

יעקב מרגי: למה בכלל צריך לתת להם דברי הסבר?

יעקב מרגי: אדוני, זה פוגע בכבודה של הכנסת ורומס את כבודה של הכנסת לא פחות מדיון מתלהם כזה או אחר.

יעקב מרגי: ואני יודע את הקושי שלך ואני מבין את הקושי שלך, אבל יש שלב שצריך לומר: די.

יעקב מרגי: אנחנו חצי שנה, חצי שנה, הוקמה הממשלה; אולי היה צריך לעשות דברים כדי להעמיד את הקואליציה, הסכמים קואליציוניים.

יעקב מרגי: די, מספיק.

מיקי לוי: תודה.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: רק אגיד – מה עדיף: להביא את ראש הממשלה?

מיקי לוי: לשמור על כבודה של הכנסת?

יעקב מרגי: לשמור על כבודה של הכנסת.

מיקי לוי: אז בשביל זה הבאתי את ראש הממשלה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: לשמור על כבודה של הכנסת זה לומר את דברה של הכנסת, שלא יבוא ראש הממשלה, ולהודיע לציבור: ראש הממשלה בחר שלא לעבוד לפי התקנון.

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: לא.

יעקב מרגי: זה פוגע בכבוד הממשלה, לא בכבוד הכנסת.

מיקי לוי: נהפוך הוא.

יעקב מרגי: בשעתיים ישיבת הכנסת נדחית – זה פגיעה בכבודה של הכנסת.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: זה שראש הממשלה הגיע זה לכבודה של הכנסת.

יעקב מרגי: תודה.

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, בבקשה.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, כבוד שר התקשורת, חבריי חברי הכנסת, בהמשך לדבריו של קודמי חבר הכנסת מרגי בעניין כבודה של הכנסת, היום בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת התקיים דיון, דיון חשוב, משמעותי – שאתה, אדוני היושב-ראש, וחבריך לנשיאות אישרתם את קיומו של הדיון המהיר לבקשת ארבעה חברי כנסת – על התנהלות שמעוררת חשש כבד מאוד לאיפה ואיפה בהתנהלותו של כבוד השופט בדימוס אורי שהם, נציב קבילות הציבור על השופטים, בעקבות כתבת תחקיר מקיפה שעשה העיתונאי קלמן ליבסקינד בעיתון מעריב, שבה הציג עובדות ונתונים שלפיהם השופט שהם נהג ביחס לחבריו, שופטי בית המשפט העליון, בכפפות של משי, ויותר מכך, הן אם זה מני מזוז, בכנס באוניברסיטת חיפה, והן אם זה חברתו כבוד הנשיאה אסתר חיות.

משה ארבל: לעומת זאת, כאשר מר"ן הראשון לציון, חבר בית הדין הרבני הגדול, נשיא מועצת הרבנות הראשית לישראל, הרב יצחק יוסף, מדבר - - -

יעקב מרגי: ממלא את תפקידו.

משה ארבל: ומדבר על מה?

משה ארבל: על כשרות וגיור.

משה ארבל: זה חובתו מדאורייתא.

משה ארבל: לאו דאורייתא לדיין: לא תגורו מפני איש.

משה ארבל: הוא חייב היה לדבר על הנושאים האלה, ולא דיבר בכיכרות; הוא עשה כנס דיינים ובכנס דיינים דיבר על הנושאים הללו.

משה ארבל: הלוא בכנסים אקדמיים כל שופט מדבר על כל נושא כמעט, וזה בסדר, וזה עובר את השבט של מר שהם, אבל הוא החליט באופן דווקני להיטפל אליו, למרן הראשון לציון, לפגוע בכבודו.

משה ארבל: וביקשנו לקיים כאן דיון בכנסת בשאלת איפה ואיפה לא מתוך מטרה לנגח ולהקניט, אלא מתוך מטרה לנסות לבנות אמון אל מול המערכות הללו, שהכלי המרכזי שלהן הוא אמון הציבור.

משה ארבל: סקר המכון הישראלי לדמוקרטיה שפורסם לאחרונה, מדבר על זה שכ-40% מכלל אזרחי מדינת ישראל, אין להם אמון במערכת.

משה ארבל: זה מספר אסטרונומי, מדאיג מאוד.

משה ארבל: מה הכלי המרכזי שיש למערכת אם לא אמון הציבור?

משה ארבל: בסופו של דבר אין לו, לבית המשפט, לא ארנק ולא חרב.

משה ארבל: אמון הציבור זה הכלי המשמעותי המרכזי שבו בית המשפט אמור להשתמש.

משה ארבל: וברוב חוצפה מחליט אורי שהם, שהוא לא מכהן היום כשופט, להזכירכם, לומר לי בשיחת טלפון: אני לא אתייצב בכנסת ואני לא אגיע לדיון בוועדת החוקה.

משה ארבל: אני נושא משרה שיפוטית.

משה ארבל: אני לא אבוא לכאן, ואני עושה טובה: באופן חריג וחד-פעמי אני אאפשר לשלוח עובד הנציבות, כאשר תקנון שירות המדינה, התקשי"ר, מחייב את עובדי המדינה להופיע כאן, בכנסת.

משה ארבל: הוא לא פגע בכבודי ולא בכבודו של חברי שיזם את הדיון חבר הכנסת אבי מעוז ולא בכבודה של ועדת החוקה.

משה ארבל: הוא פגע בכבודם של אזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: משפט לסיכום.

משה ארבל: להם הוא צריך לתת דין וחשבון.

משה ארבל: תפקידה של הכנסת הוא לבצע פיקוח אפקטיבי על עבודת הממשלה.

משה ארבל: שאלות וביקורת הם כלי חשוב ומשמעותי כדי שנעשה כאן את עבודתנו נאמנה.

משה ארבל: לכן, אני באמת מצפה שהדברים האלה יהדהדו, ושר המשפטים ישקול היטב לקרוא לו לסדר, להבין שהחובה להתייצב בבית הזה היא לא רלוונטית לא לקואליציה ולא לאופוזיציה אלא לחובתו לתת תשובות לאזרחי מדינת ישראל, שהם שמשלמים לו את המשכורת.

משה ארבל: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ליצמן – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: יש שר?

מיקי לוי: בבקשה.

משה אבוטבול: איפה השר?

מיקי לוי: איפה השר?

מיקי לוי: הינה, השר שם.

משה אבוטבול: אה, טוב.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, קודם אני ניסיתי לתת הודעה אישית.

משה אבוטבול: נמנע ממני הדבר הזה, אבל אמרתי שאני כמובן אתייחס לדבריו של חבר הכנסת יום טוב כלפון, שדיבר על הנושא של חומש.

משה אבוטבול: בדברים שלו הוא הזכיר את שמי, אז רציתי רק לומר שבאמת, אחרי מה שהיה שם בחומש, שהגיעו 15,000 איש לחומש – אז ראיתי באותו זמן שהוא הזכיר את השם שלי – זה קצת אפילו, הייתי אומר, יותר מהצחיק אותי – בדיוק הראו לי סרטון של גיא זוהר, "מהצד השני", איך מצטטים שם את חבר הכנסת הנכבד יום טוב, שבא ואומר שם שבועיים קודם, לפני הרצח בחומש: אנחנו נמצאים פה, זו הארץ התנ"כית שלנו, הירושה שלנו, הבית שלנו, ומה שעושה שם הרב שריה יחד עם המשפחה שלו זה מה שעשו אבות הציונות לפני מאה שנה, ובזכותם יש לנו את המדינה שלנו.

משה אבוטבול: אז אמירות כאלה גבוהות – מצופה לפחות ממך, חבר הכנסת כלפון, להרכין ראש ולדעת ולהבין שכשמדברים, אחרי זה, על ההתיישבות הצעירה, או על כל מיני דברים מהסוג הזה, ואתה פתאום משנה את עמדתך, אז תבין שהארכיון עובד טוב.

משה אבוטבול: הוא עובד שעות נוספות.

משה אבוטבול: וזה לא רק לך, גם לראש הממשלה, שהגיע לכאן וישב כאן.

משה אבוטבול: אנחנו רואים בדיוק את זה שבעצם הוא דיבר גבוהה גבוהה על זה שבזמנו הייתה לממשלה הקודמת התנהגות לא טובה עם נמל התעופה.

משה אבוטבול: מה הוא לא אמר?

משה אבוטבול: פתח את הפה בצורה איומה.

משה אבוטבול: אבל מה אנחנו רואים היום?

משה אבוטבול: היום ענף התיירות יצא להפגנה גדולה בתל אביב.

משה אבוטבול: הגיעו לשם המונים.

משה אבוטבול: למה?

משה אבוטבול: כי לפיד נעלם, בנט מתעלם, ממשלה מעופפת, כורתת ענף שלם.

משה אבוטבול: השמיים סגורים, ועל טעויות משלמים.

משה אבוטבול: אז אם סוגרים, אז מפצים.

משה אבוטבול: אבל פה אין עם מי לדבר.

משה אבוטבול: אז רק בספר שלו, שקראנו, הוא מדבר על הנושא הזה של שלב הפינצטה.

משה אבוטבול: בשלב הראשון, כדי להשתלט על המגפה יש צורך בשימוש בפטיש ובפינצטה.

משה אבוטבול: הפטיש הוא פעולה חזקה שכוללת מגבלות רחבות מתוך מטרה לצמצם את מהירות ההידבקויות.

מיקי לוי: משפט לסיום בבקשה.

משה אבוטבול: השימוש בפינצטה, שאמורה לאפשר חיים לצד הקורונה, כוללת גם הקמת מערך עוצמתי.

משה אבוטבול: אז אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה כתב, והוא לא מיישם שום דבר ממה שהוא כתב.

משה אבוטבול: זה כואב לנו.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה אבוטבול: ולכן אני מבקש, אדוני היושב-ראש, להעניק לך – כי אתה לא נתת לי מקודם את זכות הדיבור.

משה אבוטבול: אני רוצה להעניק לך את הזכות – ואני עושה את זה בלב שלם - - -

מיקי לוי: משפט לסיום.

משה אבוטבול: כן, כן.

משה אבוטבול: אני נותן לך את הזכות להעניק, אתה בעצמך, את הפינצטה לראש הממשלה שאיבד את הפינצטה ואת הכיוון.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה אבוטבול: הינה, קח תעביר לו, אולי הוא יישם את מה שהוא הבטיח בספר.

משה אבוטבול: חארטה בארטה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ.

מיקי לוי: בואי, קחי את זה מכאן, זרקי את זה לאשפה.

משה אבוטבול: לא, זה לא חומר נפץ, זה בסדר.

משה אבוטבול: תעביר לראש הממשלה פינצטה.

משה אבוטבול: תן לו פינצטה.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל – איננה; חבר הכנסת אשר – איננו; חברת הכנסת אבקסיס – איננה; חבר הכנסת סעדי – איננו; חבר הכנסת רון כץ – איננו; חבר הכנסת קרעי – איננו; חבר הכנסת גפני – איננו; חבר הכנסת קושניר – איננו; חברת הכנסת רגב – איננה; חברת הכנסת גולן – איננה; חבר הכנסת סופר – איננו; חבר הכנסת ביטון – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

יובל שטייניץ: דודי, אתה ישבת לקרוא לי קריאות ביניים, לא לשמוע אותי.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כפי שפתחתי קודם, בדבריי הקודמים, ינאי המלך אמרה לשלומציון המלכה: אל תיראי לא מהפרושים ולא מהצדוקים אלא מהצבועים.

יובל שטייניץ: אל תתייראי.

דוד אמסלם: אל תתייראי.

דוד אמסלם: היום שמענו את מר בנט, והייתי בשוק.

דוד אמסלם: אני שומע את הליצן הזה מהיציע מטיף לנו.

דוד אמסלם: מר בנט, אני הייתי שנה פלוס השר המקשר.

דוד אמסלם: הייתי שומע אותך בכל שבוע עולה לכאן, ומאשים את ראש הממשלה נתניהו שהוא מדביק את האנשים בקורונה.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: הרי אני אז פניתי אליכם – אליך ולחבר שלך השני, שבדמותך, מר לפיד, הצבוע השני – ושאלתי אתכם: חבר'ה, הרי הקורונה זו לא שאלה פוליטית.

דוד אמסלם: אם יש לכם עצה טובה, תנו לנו.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: סגרנו – שאלתם למה אנחנו סוגרים; פתחנו – שאלתם למה אנחנו פותחים.

דוד אמסלם: ובחוץ היה קהל.

דוד אמסלם: הציבור היה חרד.

דוד אמסלם: היינו בתחילת הקורונה, לא ידענו מה זה.

דוד אמסלם: ראש הממשלה נתניהו, אחד המנהיגים בעולם שפיתח בכלל את תורת לחימה בקורונה.

דוד אמסלם: אתם לא מתביישים?

דוד אמסלם: כמו ליצנים הייתם עולים לפה בכל שבוע ומפחידים את עם ישראל.

דוד אמסלם: מבוקר עד לילה מחממים אותו, מפחידים אותו.

דוד אמסלם: זה מה שעשיתם פה במשך כמעט כל התקופה מאז הקורונה.

דוד אמסלם: והיום – דרך אגב, אני זוכר שאמרתי לך באחת התשובות.

דוד אמסלם: אמרתי לך: מר בנט – אתה שומע, חבר הכנסת יריב לוין, אני אומר לו: מר בנט, הרי עכשיו ראש הממשלה נתניהו הביא את החיסונים?

דוד אמסלם: מה אומר לי הבן אדם?

דוד אמסלם: אני זוכר איפה הוא ישב, ליד חבר הכנסת משה אבוטבול.

דוד אמסלם: אני שומע אותו אומר לי, חבר הכנסת אבוטבול: מה זה חוכמה – ותראו, הכול כתוב בדברי הכנסת.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני שאלתי אותו מכאן – אומר לי הליצן: מה הבעיה עם חיסונים?

דוד אמסלם: יש בכל העולם.

דוד אמסלם: יהיו חיסונים.

דוד אמסלם: ואז אני מסתכל עליו משתומם ואני אומר לו: מר בנט, בוודאי בכל העולם יהיו חיסונים, השאלה היא אם בעוד עשר שנים או בעוד חודשיים.

דוד אמסלם: מי שבעצם הביא את מרב החיסונים למדינת ישראל ופעל יום ולילה, הוא ראש הממשלה נתניהו.

דוד אמסלם: אתה פה היום עולה מהיציע.

דוד אמסלם: שכחת את מה שאמרת.

דוד אמסלם: אני מציע לך, רק תיקח את הפרוטוקולים של הדברים שאמרת פה.

דוד אמסלם: אני מציע לך, תבוא ותתנצל בפני ראש הממשלה נתניהו - -

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: - - על כל ההכפשות שאמרת אז.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם היית מגיע ל-5% מהרמה שלו ומהיכולות שלו, מדינת ישראל הייתה נמצאת באיזשהו מקום בטוח.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אלי כהן – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה – איננו; חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

משה אבוטבול: היושב-ראש, הוא הזכיר את השם שלי, אני רוצה הודעה אישית.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אפשר לעלות?

משה אבוטבול: עם פינצטה אני בא.

מיקי לוי: בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – יש לנו שר בכלל במליאה?

מיקי לוי: יש.

אורית סטרוק: איפה הוא?

מיקי לוי: הינה, שם.

אורית סטרוק: הינה השר.

אורית סטרוק: יופי.

אורית סטרוק: הנושא של החוק הוא בחירות, נכון?

אורית סטרוק: האמת, שזה הנושא שלנו.

קריאה: מקומיות.

אורית סטרוק: מקומיות.

אורית סטרוק: מקומיות בלבד.

אורית סטרוק: כן.

אורית סטרוק: הנושא שלנו הוא האמינות של תעמולת הבחירות.

אורית סטרוק: האמינות.

אורית סטרוק: אנחנו חווים פה – עוברים פה – תקופה מאוד קשה מאוד מאוד, עם ממשלה שעושה את הדברים החמורים ביותר: מחבירה לתנועה האסלאמית, דרך דלת מסתובבת לכספי טרור לרשות הפלסטינית, ועד האירוע החמור שעליו אני רוצה לדבר, של הרס סופי והפיכת היישוב חומש לנקי מיהודים.

אורית סטרוק: וכל זה בגלל שמפלגה אחת שהבטיחה ימין עשתה שמאל.

אורית סטרוק: אין כמעט הבטחה, אין כמעט הבטחה שמפלגת ימינה הבטיחה בבחירות האחרונות, שהיא לא הפרה.

אורית סטרוק: אין.

אורית סטרוק: אבל החמור מכולן זה מה שהיא עושה עכשיו בחומש.

אורית סטרוק: זה החמור מכולן.

אורית סטרוק: עוד יותר חמור, שראשי ימינה מצקצקים בלשונם.

אורית סטרוק: כן, גברתי, יושבת-ראש הקואליציה, גברת סילמן, חברת הכנסת סילמן – מגלגלים את עיניהם לשמיים ואומרים: אז מה אם הייתה הריסה בחומש?

אורית סטרוק: כבר הרבה שנים הורסים בחומש ועוד פעם הורסים בחומש.

אורית סטרוק: עידית סילמן, מה שאתם עושים בחומש זה לא דומה להריסות שהיו בחומש כל השנים.

אורית סטרוק: זה לא דומה.

אורית סטרוק: זה שיתוף השם בלבד, מה שאתם עושים.

אורית סטרוק: לא שאני מצדיקה אף הריסה שהייתה בחומש, עידית - -

קריאה: - - - היא לא תענה לך בכלל, היא לא מקשיבה - - -

אורית סטרוק: - - עידית סילמן, כשאתם מוציאים צו שמשמעותו להפוך את חומש לנקייה מיהודים, אתם הופכים להיות ממשיכי דרכו של אריק שרון בהתנתקות.

אורית סטרוק: דבר שלא היה מאז 2005 ועד עכשיו, ואתם – אתם הראשונים שמבצעים נסיגה.

אורית סטרוק: נפתלי בנט הבטיח – לא לפני הבחירות, הוא הבטיח עם הקמת הממשלה – שלא יהיו נסיגות.

אורית סטרוק: ועכשיו, אתם במו ידיכם מבצעים נסיגה מחומש, ועוד הולכים ומבטיחים לאלמנה שלא תהיה נסיגה, ואחר כך כן עושים נסיגה.

אורית סטרוק: אז זה מאוד יפה שאת לא מקשיבה לי, עידית, אבל הנסיגה הזאת, הפרס לטרור הזה, ההליכה הזאת בדרכו של אריק שרון, היא על הידיים שלך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נאום מדינת ישראל היא מדינה יהודית מס' 7 – והפעם: על קניית קרקעות ביהודה ושומרון כביטוי להיותנו מדינה יהודית.

אבי מעוז: קרן קיימת לישראל נוסדה בקונגרס החמישי של התנועה הציונית, לפני 120 שנה, במטרה לשמש הזרוע הפיננסית של הציונות, שייעודה איסוף כסף מהעם היהודי לטובת גאולת קרקעות בארץ ישראל והכשרתן להתיישבות יהודית.

אבי מעוז: גאולה – כמו שהעם נגאל מגלותו, כך הארץ נגאלת משממונה ומהיותה מצויה בידי עמים אחרים, כך נגאלו מיליוני דונמים, במעשה הציוני והמוסרי ביותר של החזרת מרחבי ארץ ישראל לידיו של העם היהודי, במקביל לתהליך התקבצותו אליה מארבע קצוות תבל.

אבי מעוז: לא מפתיע שהגורמים ששמו לעצמם למטרה להילחם מלחמת חורמה בזהותה היהודית של מדינת ישראל מנסים לאורך שנים רבות לערער את הלגיטימיות של גאולת הקרקעות במטרה להשיב אותן לידיו של העם היהודי.

אבי מעוז: באותה מגמה התעוררו בשנים האחרונות מי שלצנינים בעיניהם העובדה שהנהגת קק"ל מבקשת לגאול קרקעות גם, לא עלינו, ביהודה ושומרון, היות שייעודה של קק"ל נוגע לארץ ישראל ולא לקו ירוק זה או אחר.

אבי מעוז: ומה יותר ארץ ישראל מאשר חבלי הארץ, שבהם הילכו אבותינו ובהם התרחשו תולדותיו של עם ישראל בתקופת התנ"ך?

אבי מעוז: באופן לא מפתיע בכלל, הגורמים הללו הם עמותות השמאל הרדיקלי, כמו האגודה לזכויות האזרח ועדאלה, נציגי השמאל הסהרורי בדירקטוריון קק"ל וגם, לצערנו, שופטי בג"ץ.

אבי מעוז: כך הפך המעשה שנחשב לביטוי הנעלה של התנועה הציונית לפעולה "גזענית" ולא לגיטימית.

אבי מעוז: במדינה יהודית מתוקנת, עם השמירה על זכויות הפרט של מי שאינם יהודים, אין שום בעיה ואין שום מניעה, ואף יש מחויבות, לדאוג לאינטרסים של העם היהודי ולפעול למענם.

אבי מעוז: מדינה שכזאת, רואה לעצמה חובה וזכות לפעול למען ייהוד הגליל, הנגב, למען גאולת קרקעות במרחבי יהודה ושומרון ולמען חיזוק ההתיישבות היהודית לאורכה ולרוחבה של הארץ, ללא שמץ של בושה או התנצלות.

אבי מעוז: מי שאמור להוציא לפועל את המגמה הזאת, אלו שתי הרשויות הנבחרות, המחוקקת והמבצעת, ללא שהרשות השופטת פועלת לסכל כל מה שמריח ריח של יהדות ולאומיות.

אבי מעוז: בעזרת השם, זה עוד יגיע, ובמהרה.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק – איננה.

מיקי לוי: חברת הכנסת וולדיגר, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, אז אתמול – למעשה כבר שלשום – נסעתי לביקור בכפר הנוער תו"ם.

מיכל מרים וולדיגר: למי שלא מכיר, זה נמצא סמוך לכפר הרא"ה.

מיכל מרים וולדיגר: האמת, אני ממליצה לכל אחת ואחד מכם, למי שכואב לו הראש מהצעקות פה, למי שכואב הלב מהאטימות פה, למי שמתרגז מהדורסנות של הקואליציה או אולי מההתנהלות של האופוזיציה: סעו.

מיכל מרים וולדיגר: סעו לכם לבקר בכפר הנוער תו"ם, ותיהנו שם מהנוף, מהירוק, מהנוער, מהצוות, מהכול.

מיכל מרים וולדיגר: הכפר תו"ם הוקם לפני 63 שנה על ידי הרב נריה ורעייתו רחל.

מיכל מרים וולדיגר: הרב והרבנית זיהו צורך; זיהו את החוסר בהכשרת ילדי העולים ובנו מענה.

מיכל מרים וולדיגר: עשר שנים ניהלה הרבנית את הכפר, באהבה רבה ובחירוף נפש.

מיכל מרים וולדיגר: הכפר התחיל כמסגרת דו-שנתית ללימודי מקצוע.

מיכל מרים וולדיגר: אחריה, ניהל את הכפר במשך 50 שנה דב אלבוים, זכרו לברכה.

מיכל מרים וולדיגר: הוא הפך את הכפר למסגרת שש-שנתית שבה מתקיימים מסלולי לימוד שונים לכיתות ט'–י"ב וגם מכינה קדם-צבאית טכנולוגית לתלמידי י"ג-י"ד.

מיכל מרים וולדיגר: החברה לומדים שם הנדסאות חשמל ואלקטרוניקה.

מיכל מרים וולדיגר: לצערי הרב, אחרי כן בצבא מפתים רבים מהם, באמצעות רישיונות נהיגה, להיות נהגים.

מיכל מרים וולדיגר: אין להם כסף ללמוד לבד, ואומרים להם תבואו, תהיו נהגים בצבא, תקבלו רישיונות נהיגה, ולא מאפשרים להם לעסוק בתחום שהם למדו – תחום האלקטרוניקה והחשמל – וחבל, אבל זה כבר נושא לנאום אחר.

מיכל מרים וולדיגר: בשנות ה-80 עיקר העבודה בכפר הייתה עם עולי אתיופיה שהיו כ-90% מהנערים בכפר.

מיכל מרים וולדיגר: כשהצט

מיכל מרים וולדיגר: מצמה העלייה מאתיופיה, שאלו בכפר: מה המשימה הבאה שלנו?

מיכל מרים וולדיגר: התשובה הייתה: נוער נושר; נוער נפלא שלא מצא את עצמו; נוער מהחברה החרדית ומהחברה דתית – וכך היה.

מיכל מרים וולדיגר: הרב נועם סאסי, מנהל הכפר בשלוש השנים האחרונות, לקח אותי לסיור יחד עם הרב יהונתן, מנהל התיכון; הרב אליעזר, רב הכפר; מוריה היועצת; מתי, שהוא ראש המכינה הקדם-צבאית; אושרת, שהיא רכזת הבוגרים; אלי כהן ואליקו.

מיכל מרים וולדיגר: היום יש בכפר כ-180 תלמידים בפנימייה, ועוד כ-95 תלמידים אקסטרניים, 30% מתוכם עולים חדשים מאתיופיה ומצרפת.

מיכל מרים וולדיגר: הגיוס לצה"ל, וזה מפתיע, הוא מעל 90% ממסיימי התיכון.

מיכל מרים וולדיגר: פגשתי נוער מתוק, מתוק כל כך, שבדיוק חזר מהבית.

מיכל מרים וולדיגר: פגשתי חלק מהם בכיתות, לומדים עברית, חלקם בחוץ, ובמסלול החקלאי.

מיכל מרים וולדיגר: פגשתי את בנות השירות שעושות שם את שנת השירות שלהן ואפילו ש"ש אחד.

מיכל מרים וולדיגר: פגשתי חבר'ה מכיתות י"א וי"ב, ששיתפו אותי בעשייה החברתית שלהם, במעורבות החברתית.

מיכל מרים וולדיגר: בין היתר הם עשו שבת שלמה עם ילדים עם צרכים מיוחדים.

מיכל מרים וולדיגר: הם אירחו אותם בפנימייה, ונתנו להם כל טוב.

מיכל מרים וולדיגר: הם מבקרים בבתי החולים, הם מחלקים מתנות וארגזי מזון לנזקקים.

מיכל מרים וולדיגר: כעת הם בפרויקט חדש שהם עצמם הגו, הם עורכים מסיבות בר מצווה לילדים נזקקים מבתים חסרי אמצעים.

מיכל מרים וולדיגר: אני מסיימת.

מיקי לוי: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: כשהמקום שבו אתה צומח מצמיח, הנתינה עוברת הלאה.

מיכל מרים וולדיגר: יש תקווה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר – איננו; חבר הכנסת בן צור – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: ברשות אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, לילה טוב לכל עם ישראל.

ינון אזולאי: אנחנו נמצאים פה בעוד לילה על מנת למזער נזקים של הממשלה.

ינון אזולאי: נדחה עוד חוק, נמשוך עוד קצת זמן – כל רגע שאנחנו פה הוא למענכם, עם ישראל.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני הפניתי אליך מכתב – אולי אפילו עוד לא הספקת לראות אותו – אני חושב, על עוד זילות בוועדות הכנסת.

ינון אזולאי: אני יושב בוועדת כספים ואני משתדל גם להתמיד בוועדה.

ינון אזולאי: מה שאני לצערי ראיתי ביום רביעי שעבר – וראיתי את זה גם בתקציב – היד קלה על ההדק של האישור שלך, אדוני היושב-ראש, להאריך את ישיבות הוועדה, תוך כדי דיונים במליאה.

ינון אזולאי: רק בשבוע שעבר – ציינתי את זה במכתב – ביום רביעי, הגיעה השעה 11:00, מקבלים הארכה אוטומטית של עוד שעה, על צו שהוא לא ביג דיל.

ינון אזולאי: זה גם לא צו, זו הארכה של ההסכם של כיל, שיכול היה גם להגיע השבוע – הארכת התוקף.

ינון אזולאי: היו לי שתי שאילתות פה במליאה, שהפכתי אותן מישירה לרגילה, על מנת שאוכל לקבל – תוך כדי שאני עובר עליהן אני שומע שהארכת את זה לעוד שעה.

ינון אזולאי: מבחינתי רציתי לבוא ולהציג את השאילתות, אבל מכיוון שהנושא חשוב לי – כל נושא בוועדת הכספים חשוב לי – ויתרתי על השאילתות, והייתי צריך להישאר בוועדת כספים.

ינון אזולאי: כן, אלכס, אצלך.

ינון אזולאי: ונשארו בוועדת כספים.

ינון אזולאי: עופר כסיף, הייתה לו שאילתה והוא לא יכול היה לוותר על השאילתה, כנראה שלו או לשיקוליו היא הייתה דחופה, והוא לא הספיק להצביע.

ינון אזולאי: עכשיו, זה לא משנה מה הייתה התוצאה איתו או בלעדיו, זה לא משנה.

ינון אזולאי: א.

ינון אזולאי: הארכה שהיא באופן אוטומטי על דבר שהוא לא נכון – אני לא חושב שזה נכון וראוי לעשות זאת.

ינון אזולאי: היום הייתי בוועדת הכנסת, שגם דחו את הדיון בעוד שעתיים, וגם שם אחר נתנו עוד שלושת רבעי שעה.

ינון אזולאי: אני מכיר אותך מוועדת כספים.

ינון אזולאי: אם היה קורה דבר כזה, כשהיה קורה דבר כזה היית מתרעם, כי יש דברים שהם לא הוגנים ולא נכונים.

ינון אזולאי: יש לנו ועדות, מתחילות בשעה 9:00, מה שלא היה נהוג.

ינון אזולאי: נעזוב, בזה נסתדר עם היושב-ראש – אם אנחנו מסתדרים או לא מסתדרים על השעה 9:00 – אבל להגיע ולהאריך באופן אוטומטי?

ינון אזולאי: אני זוכר שכשהיה פה, על משאבי הטבע, אני הגשתי נושא לדיון חודש בוועדת הכנסת.

ינון אזולאי: אני מדבר פה – זה היה שבע בערב, אני זוכר את זה – ובוועדת הכנסת התכנסה הוועדה ודנה בלעדיי, על דיון מחודש אני ביקשתי.

ינון אזולאי: הבקשה שלי אליך היא קטנה: תמשיך לשמור על כבודה של הכנסת, כמו שהיית שומר כשהיית חבר בוועדת הכספים כחבר כנסת מהמניין.

ינון אזולאי: עשית זאת והתרעמת על כל פגיעה.

ינון אזולאי: אין שום סיבה לתת לוועדות להמשיך לעבוד, ולא משנה סוף שנה.

ינון אזולאי: אתה יודע מה זה – אני כבר מסיים – כשמביאים העברות תקציביות.

ינון אזולאי: כמה היית כועס שמביאים אותן ברגע האחרון.

ינון אזולאי: אתה נמצא היום במקום שאתה יכול להגיד לאוצר: אם לא תעבירו את ההעברות התקציביות בזמן, לא יהיו פה העברות תקציביות, תתמודדו עם זה.

ינון אזולאי: עשית את זה אז, וזעקת על זה.

ינון אזולאי: אני חושב שהיום אתה במקום שאתה גם יכול להשפיע על זה, ולכן אני אשמח שתעשה את זה, למען כבודה של הכנסת.

ינון אזולאי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: דווקא בעניין של שבוע שעבר, זה נבדק ונמצא שהטענה נכונה.

מיקי לוי: לידיעתך, ניגשתי ליושב-ראש ועדת כספים, וסוכם שאם יהיה דבר כזה פעם נוספת בוועדה, תגידו את זה ליושב-ראש ותופסק הוועדה.

מיקי לוי: תופסק הוועדה.

מיקי לוי: אתם תגיעו למליאה, תסיימו, תחזרו, ואז זה ימשיך.

מיקי לוי: לא יהיה מצב של כפל, נקודה.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה גם היום קרה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, כבוד השר.

יריב לוין: אני מבקש לנצל את ההזדמנות הזו כדי לזעוק את זעקתו של ציבור החקלאים.

יריב לוין: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש: אין ציונות בלי חקלאות.

יריב לוין: זה היה ברור מראשית ימי הציונות, גאולת האדמות, העבודה החקלאית, הייצור העצמי, הביטחון התזונתי.

יריב לוין: כל הדברים האלה היו דברים מובנים מאליהם, ואיש לא פקפק ואיש לא הרהר בהם – ובצדק.

יריב לוין: ונכון, זה לא היה הדבר הכי כלכלי גם אז.

יריב לוין: בהרבה מאוד מקומות האדמה לא הייתה אדמה אידיאלית לגידולים; גשם לא היה מספיק; ובכלל, התנאים היו הרבה פעמים רחוקים מאוד ממה שאפשר לתאר כבסיס לחקלאות פורחת ומשגשגת.

יריב לוין: אבל הייתה הבנה עמוקה שעם ללא שורשים הוא לא עם; שבלי להיאחז בקרקע אין לך קיום לעתיד; שאי-אפשר להצמיח עצים במקום שאין קרקע, שבה נטועים השורשים שלהם בעוצמה.

יריב לוין: והמפעל האדיר הזה של חקלאות פורצת דרך, חקלאות שהיא מובילה בתחומה בכל העולם, המפעל הזה שמקיימים כל כך הרבה אנשים טובים וישרי דרך, שמקדישים את חייהם לטובת האדמה, לטובת הגידולים, לטובת העתיד והביטחון התזונתי של כולנו – המפעל האדיר הזה מועמד בסכנה נוראה שלא הייתה כמוה, באטימות, בשרירות לב של מפלגה אחת בקואליציה – מפלגת ישראל ביתנו, שמוחקת כל דבר שיש בו שורשים מכל סוג ופוגעת באנשים היקרים האלה ללא שום סיבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, איך אנחנו מצפים שאנשים יגורו דווקא באזורים הפריפריאליים, הכי מרוחקים, בפריפריה האמיתית, לאורך הגבולות, ויחזיקו שם את האדמה ויבטיחו שם הביטחון, כאשר אנחנו לוקחים מהם את היכולת לעבוד, את היכולת לעבד את האדמה ואת היכולת לחיות בכבוד ובביטחון.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהכנסת חייבת לעמוד איתן כנגד הדבר הזה, ואני מקווה, חבריי בקואליציה, שלא תיתנו לאסון ההיסטורי הזה לקרות.

יריב לוין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מבקש שכל מי שנמצא כרגע במליאה יעטה מסכה.

מיקי לוי: אנחנו מסכנים האחד את השני.

מיקי לוי: בבקשה לעטות מסכות.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לומר על כמה דברים שקרו פה בכנסת הזו היום, ולדעתי לא קרו מעולם בבית הזה.

יואב קיש: בוועדת הכנסת, בדיון על חמישה חוקים, נקבע נוהל 98 עם מגבלות, באבסורד כזה – אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל חוק שעוד לא עבר קריאה ראשונה, חוק המוקשים, עוד לא עבר קריאה ראשונה, כבר קיבל 98.

יואב קיש: עוד לא יודעים כמה הסתייגויות יהיו ומה יהיו לו – וכבר קיבל 98.

יואב קיש: ואם לא יהיו הסתייגויות?

יואב קיש: זה פשוט: נהיה פה אירוע של דריסה מוחלטת של החקיקה פה בכנסת.

יואב קיש: אני רוצה - - -

קריאה: - - -

יואב קיש: אז היא טועה.

יואב קיש: מה זה אמרה מירב שלא?

יואב קיש: חמישה חוקים קיבלו 98, שלושה בשנייה ושלישית, ושניים שאפילו עוד לא עברו קריאה ראשונה.

יואב קיש: וכשאמרתי: למה לא העברתם אותם קריאה ראשונה שבוע שעבר, אז שיקרה עידית סילמן ואמרה, זה היה איתכם בהסכמות.

יואב קיש: אז אמרתי לה: אין שום הסכמות, לא היו הסכמות, וגם אם היו לפני שבועיים הסכמות – מה הקשר?

יואב קיש: שני חוקים שעוד לא עברו קריאה ראשונה.

קריאה: - - -

יואב קיש: אני ביקשתי שמית.

יואב קיש: ביקשנו, כן.

יואב קיש: ביקשנו שמית.

יואב קיש: עכשיו אני רוצה לומר עוד דבר לך, היושב-ראש – שני אירועים נוספים שבעיניי זה הזוי שכך מתנהלים בכנסת הזו: חבר הכנסת ווליד טאהא, יו"ר ועדת הפנים, מוציא את אנשי האופוזיציה במיידיות, בלי ענייניות, בלי קשר לכלום, רק בגלל שמדברים על דברים שקשה לו לשמוע.

יואב קיש: לא מתנהלים כך.

יואב קיש: הוא מבזה את הוועדה, הוא מבזה את הכנסת.

יואב קיש: אמרתי לו את זה בדיון.

יואב קיש: זו פשוט התנהלות – לא היה כדבר הזה.

יואב קיש: אני תמיד, גם כשניהלתי ועדות, היה לי חשוב לשמוע ולכבד את הצד השני, גם אני לא מסכים.

יואב קיש: זה – לווליד טאהא.

יואב קיש: ולך, היושב-ראש, אני לפעמים גם בא לפה ואומר דברים שאולי הם לא נעימים לך, חלקם לפעמים מטעויות כי אתה לא בהכרח מכיר בעל פה את כל התקנון.

יואב קיש: לא מפסיקים ולא מודדים זמן לא לראש ממשלה לראש אופוזיציה, ואני חושב שההתנהלות הזו הייתה לא במקום, לא נכונה, ובטח לא צריך לבוא ולהגיד כשאנחנו מעירים לך על זה: אני אעשה מה שאני רוצה.

יואב קיש: יש פה תקנון, ואתה מחויב לו בדיוק כמו אחרון חברי הכנסת, בעניין הזה.

מיקי לוי: - - -

יואב קיש: אני על הזמן שלי.

יואב קיש: אתה רוצה שישמעו אותך או שרק אני אשמע אותך?

מיקי לוי: היה נהוג, פשוט, שראש ממשלה – גם נשיא המדינה דהיום וגם שלי יחימוביץ' – מתאימים את עצמם לזמן של ראש הממשלה.

מיקי לוי: נכון שזה לא כתוב, ניסיתי ללכת על פי ההלכה הזאת – לא עבד, זה הכול.

מיקי לוי: זה לא כתוב.

יואב קיש: אני לא מכיר את ההלכה הזו.

יואב קיש: אני זוכר את יאיר לפיד פה על הפודיום ומדבר כמה שהוא רוצה.

מיקי לוי: לא, לא.

מיקי לוי: אני שאלתי את ירדנה פה.

יואב קיש: מדבר כמה שהוא רוצה.

מיקי לוי: שאלתי את מזכירת הכנסת, זה לא – בסדר.

יואב קיש: אז אני אומר שאני לא מכיר את זה.

יואב קיש: אני רוצה לציין עוד דבר, אני רוצה לציין רק עוד דבר, וביקשתי מהיועצת המשפטית את ההתייחסות: אסור להוציא ללא שלוש קריאות מי שסתם צועק או מקלל או משהו כזה.

מיקי לוי: שלחתי לך.

יואב קיש: בסדר, אני עוד לא ראיתי.

יואב קיש: מתי שלחת?

מיקי לוי: - - - כבר לפני - - -

יואב קיש: אבל אני חושב שהפרשנות שלך לתקנון שגויה.

מיקי לוי: - - -

יואב קיש: אז על זה אנחנו נקבל את הייעוץ המשפטי, ונקבל את דעתו.

יואב קיש: מעולה.

יואב קיש: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אם כך, אנחנו ניגשים להצבעה, על פי בקשת האופוזיציה.

מיקי לוי: בבקשה.

קריאה: יו"ר הוועדה רוצה - - -

מיקי לוי: בבקשה.

קריאה: יואב, אתה ביקשת שמית?

חוק ומשפט): באתי לעשות קצת שמח.

מיקי לוי: בבקשה.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק המונחת לפניכם פשוטה: הפיכת הוראת שעה שנחיצותה ויעילותה הוכחה בשבע השנים האחרונות להוראת קבע.

חוק ומשפט): כנהוג בבית הזה, מכיוון שהצעת החוק עוסקת בדיני הבחירות, היא מובאת לכנסת על ידי ועדת החוקה בתיאום עם ועדת הבחירות המרכזית.

חוק ומשפט): זו אינה הצעה ממשלתית או של צד אחד בבית הזה, ואני קורא לכל חברי הכנסת לתמוך בהצעה.

חוק ומשפט): על דברים אלה אבקש, אדוני היושב-ראש, להוסיף התייחסות קצרה לדבריו הגסים של חבר הכנסת פרוש בראשית הדיון בהצעת החוק.

חוק ומשפט): חבר הכנסת פרוש קרא לעברי שלא אחשוב אפילו למצמץ לעברו, ואני הקטן בהחלט מקשיב לעצתו.

חוק ומשפט): אין בכוונתי למצמץ מולו לרגע אלא להישיר לעברו מבט, בין שירצה ובין שלא ירצה, ולומר לו: אין לך ולחבריך בעלות על היהדות.

חוק ומשפט): מפתחות הכניסה לשערי העם היהודי לא מופקדים בידיכם, על אפכם ועל חמתכם.

חוק ומשפט): בישראל, כמו בתפוצות, יש ותמיד תהיה יותר מדרך אחת להיות יהודי.

חוק ומשפט): חבר הכנסת פרוש יכול ודאי להבחין בעובדה שקהילות היהדות הרפורמית והיהדות הקונסרבטיבית בישראל אינן משקיעות ממון רב במסעות פרסום – וכל זה למה?

חוק ומשפט): מכיוון שאין פרסומת טובה יותר לדרכנו וליהדות שלנו מאשר נאומי ההסתה וההתנהגות הגסה שלו ושל חבריו.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת פרוש, שהתגאה רק לפני שעה קלה במעשה הבריוני של אביו המנוח, שהשחית מעל הדוכן הזה בשנת 1970 סידור תפילה רפורמי – אוי לבן שמתגאה במעשיו המכוערים של האב.

משה גפני: - - -

חוק ומשפט): התשובה לאותו מעשה של האב ולהתגאות המביכה של הבן היא העובדה שמהיום הראשון של הכנסת הנוכחית - -

משה גפני: - - -

חוק ומשפט): - - יש במליאה הזו סידור תפילה רפורמי-ישראלי, סידור שבניגוד לסידור של חבר הכנסת פרוש - -

משה אבוטבול: - - -

חוק ומשפט): - - יש בו ברכה לשלומם של חיילי צה"ל - -

אוריאל בוסו: - - - קוראן - - -

חוק ומשפט): - - תפילה לשלומה של מדינת ישראל וסדר הלל ליום העצמאות.

אוריאל בוסו: - - -

חוק ומשפט): הסידור הזה נמכר בחנויות הספרים בכל רחבי הארץ ומדי שנה הוא נמסר לאלפי נערים ונערות שעולים לתורה כבני ובנות מצווה וקוראים מתוכו בגאווה ובשמחה את המילים הבאות: "אלוהיי ואלוהי אבותיי ואימותיי, לפני הקהל הקדוש הזה, הינני בוחרת להימנות עם קהל ישראל, יורשת למורשתו - -

אוריאל בוסו: - - -

חוק ומשפט): - - שותפה לגורלו וחייבת ומכירה במצוותיו.

חוק ומשפט): תן בי כוח ללכת בדרכיך ולהיות למקור גאווה למשפחתי, לקהילתי ולעמי.

חוק ומשפט): אשרינו, מה טוב חלקנו ומה נעים גורלנו - -

אוריאל בוסו: - - -

חוק ומשפט): - - ומה יפה ירושתנו.

חוק ומשפט): אשרינו שכשאנחנו קוראות בתורה אנחנו מייחדות שמך ואומרות: שמע ישראל ה' אלוהינו ה' אחד".

אוריאל בוסו: כופר.

חוק ומשפט): על אפכם ועל חמתכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

אוריאל בוסו: אלוקי אבותיי ואימותיי, ממציא תורה חדשה.

מיקי לוי: תודה רבה, בבקשה, חבר הכנסת בוסו.

שלמה קרעי: כה אמר הכומר הרפורמי.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעה.

שלמה קרעי: היהדות הייתה חזקה אלפיים שנים, והיא יותר חזקה ממך ומהחברים שלך.

מיקי לוי: על פי בקשת האופוזיציה - -

משה אבוטבול: הכומר הרפורמי סיים את דבריו.

מיקי לוי: - - ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

מיקי לוי: סגנית מזכירת הכנסת, בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – נגד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק-הלוי – בעד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש –

מאיר פרוש: נגד קריב.

אלינור ימין: (קוראת בשם חבר הכנסת) מאיר פרוש – נגד

מאיר פרוש: נגד קריב.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי-זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: נא לקרוא פעם נוספת, בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח ניר ברקת – אינו נוכח איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אורי מקלב – אינו נוכח בנימין נתניהו – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם מי מחברי הכנסת שסגנית המזכירה לא קראה בשמו נמצא באולם?

מיקי לוי: אם כך, הסתיימה ההצבעה.

מיקי לוי: בבקשה לספור.

מיקי לוי: אם כך, נגד – 35, בעד – 50.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 38), התשפ"ב–2021, עברה בקריאה ראשונה, והצעת החוק תעבור לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיקי לוי: [מס' מ/1481, מ/1482; דברי הכנסת, חוב' י"א, ישיבה 85; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מיקי לוי: הצעת חוק שירות ביטחון (הצבת יוצאי צבא במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר) (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה), התשפ"ב–2021, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון חבר הכנסת רם בן ברק, בבקשה.

ועדת החוץ והביטחון): תודה רבה לך, אדוני יושב-ראש הכנסת.

ועדת החוץ והביטחון): אני מתכבד להציג בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק שירות ביטחון (הצבת יוצאי צבא במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר) (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה), התשפ"ב–2021, שיזמה הממשלה.

ועדת החוץ והביטחון): הצעת החוק היא מיזוג של שתי הצעות חוק: האחת עוסקת בהצבת יוצאי צבא ביחידות של משטרת ישראל, והשנייה – בהצבת יוצאי צבא בשירות בתי הסוהר.

ועדת החוץ והביטחון): השירות במשטרת ישראל מוסדר בסעיף 24א לחוק שירות ביטחון, שנחקק בשנת 1995 כהוראת שעה, שהוארכה מאז 16 פעמים.

ועדת החוץ והביטחון): בין היתר נקבע בו כי ניתן יהיה להציב חיילים לשירות ביחידות של משטרת ישראל שעיקר פעילותן קשורה לביטחון המדינה ותושביה ושנקבעו בצו, זאת נוסף על ההסדר הקיים לגבי מג"ב שקבוע כהוראה קבועה בחוק שירות ביטחון.

ועדת החוץ והביטחון): עוד נקבע כי לחייל שהוצב ביחידות האמורות תהיה הזכות להביע את התנגדותו לכך ולשרת ביחידה רגילה של צה"ל.

ועדת החוץ והביטחון): כמו כן, נקבע כי מעמדו של חייל שהוצב ביחידת משטרה יהיה זהה למעמדו של חייל סדיר בצה"ל בכל הקשור לחוקים הנוגעים לחיילים משוחררים ולחוקי השיקום.

ועדת החוץ והביטחון): לבסוף נקבע כי מספר המשרתים במסגרת זו ייקבע בידי שר הביטחון, בהסכמת השר לביטחון הפנים ובאישור הממשלה וועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

ועדת החוץ והביטחון): בדומה למשטרת ישראל, שירות במסגרת שירות בתי הסוהר מוסדר מכוח הוראת שעה החל משנת 2005.

ועדת החוץ והביטחון): הרקע לתיקון היה העברת האחריות לניהול בבתי הסוהר הביטחוניים מצה"ל לשירות בתי הסוהר.

ועדת החוץ והביטחון): במסגרת הסעיף המסמיך נקבעו הוראות דומות לאלו של המשטרה בנוגע להסכמת החייל להצבה, שמירה על מעמדו של חייל ואישור מספר החיילים המוצבים בשב"ס.

ועדת החוץ והביטחון): עוד קובע החוק כי ניתן להציב את החיילים ביחידות של שירות בתי הסוהר בהסכמת החייל להצבה, שמירת מעמדו של החייל ואישור מספר החיילים המוצבים בשב"ס.

ועדת החוץ והביטחון): עוד קובע החוק כי ניתן להציב את החיילים ביחידות של שירות בתי הסוהר שתפקידן הוא אבטחה של בתי סוהר המשמשים להחזקת אסירים ביטחוניים בלבד או באגפים בבתי הסוהר המשמשים להחזקת אסירים ביטחוניים בלבד ולצורך אבטחתם של אסירים כאמור וליווים.

ועדת החוץ והביטחון): בשנת 2009 נוספה הוראה המאפשרת הצבת חיילים גם בתפקידי מינהלה הנוגעים לארגון כוח אדם וטיפול בפרט – לאותם חיילים סוהרים.

ועדת החוץ והביטחון): הצעות החוק הוגשו לוועדה באופן נפרד, אולם מאחר שהן עוסקות בנושאים משיקים, הוועדה דנה בהם במשולב והחליטה למזגן ולהביאן כהצעת חוק אחת לקריאה שנייה ושלישית.

ועדת החוץ והביטחון): ההחלטה הזו של הוועדה אושרה על ידי ועדת הכנסת.

ועדת החוץ והביטחון): בהצעת החוק שהוגשה לוועדה ביקשה הממשלה להאריך את שתי הוראות השעה בשלוש שנים, אולם במהלך הדיונים בהצעת החוק עלו כמה סוגיות ודעות.

ועדת החוץ והביטחון): ראשית, עלתה תהייה בדבר עצם הצדקת הצבתם של החיילים שהתגייסו לשירות בשירות הצבא ביחידות שהן חיצוניות לו ולמטרות שאינן באחריות צה"ל.

ועדת החוץ והביטחון): למעשה, היו מבין חברי הכנסת שסברו כי אין להפנות חייל או חיילת שהתגייסו לצה"ל אל שורות המשטרה או שירות בתי הסוהר מאחר שלא לשם כך נוסדה חובת השירות הצבאי.

ועדת החוץ והביטחון): נוסף על שאלה עקרונית זו העלו חברי הכנסת את הקושי בכך שחיילים וחיילות אלו שהתגייסו לצה"ל מוצאים עצמם ללא מעטפת צבאית במהלך שירותם.

ועדת החוץ והביטחון): לדוגמה, החיילים המשרתים בשירות בתי הסוהר לא יכולים לפנות נציב קבילות החיילים ולהתלונן בפני גורמים בצה"ל על סוגיות כמו יחס מפקדים, תשלומים ואף פגיעות והטרדות מיניות.

ועדת החוץ והביטחון): בהיבט מסוים, יש למעשה ניתוק מגע, גם אם חלקי, מצד גורמי הצבא כלפי אותם החיילים והחיילות.

ועדת החוץ והביטחון): זהו מצב בעייתי מאוד שהתחדד נוכח פרשת ההטרדות המיניות החמורה של חיילות שהוצבו בכלא גלבוע.

ועדת החוץ והביטחון): הוועדה לא מיצתה את דיוניה בסוגיות אלו, אך כדי שלא להותיר את משטרת ישראל ואת שירות בתי הסוהר בסגל חסר עם פקיעת הוראות השעה הקיימות ב-31 בדצמבר, החליטה להאריך את שתי הוראות השעה בשנה אחת בלבד, עד ל-31 בדצמבר 2022.

ועדת החוץ והביטחון): במהלך השנה תמשיך הוועדה לדון בסוגיות שעלו על מנת למצוא להן פתרונות.

ועדת החוץ והביטחון): לשם כך קבעתי כמה אבני דרך: בעוד שלושה חודשים נקיים דיון בהמלצות צוות שמינה לעניין זה שר הביטחון, ובעוד שישה חודשים נדון ביישום ההמלצות.

ועדת החוץ והביטחון): חודשיים אחר כך, לפני פקיעת הוראות השעה, נדון בהצעות לתיקוני חקיקה שייתנו מענה לבעיות שהתעוררו.

ועדת החוץ והביטחון): להצעת החוק הוגשו הסתייגויות ובקשות רשות דיבור.

ועדת החוץ והביטחון): אני מבקש מחברי הכנסת לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית as is וללא דיון.

ועדת החוץ והביטחון): תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי השר, יו"ר הוועדה, הצעת החוק מדברת על הצבת יוצאי צבא במשטרת ישראל ובשב"ס.

יעקב מרגי: לכאורה, זה נושא שלא היה צריך להוות ויכוח בין קואליציה לאופוזיציה.

יעקב מרגי: אלא שמה לעשות, אדוני יושב-ראש הוועדה, שהחוק הזה בא בעטיה של פרשת הסוהרות בכלא גלבוע, פרשייה קשה ומזעזעת שהתרחשה בכלא גלבוע.

יעקב מרגי: הייתה דרישה לפתוח ועדת חקירה שתבדוק את תפקוד המערכת בשב"ס, בפרקליטות - - -

ועדת החוץ והביטחון): תסכים איתי, חבר הכנסת מרגי, שלצערנו הרב, הדבר שקרה בכלא גלבוע, שהוא חמור מאוד ושערורייתי ומטפלים בו – היו בעוד מקומות.

ועדת החוץ והביטחון): אז לא הצענו לעצור את גיוס החיילים גם לצה"ל.

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: אתה תשמע עד הסוף – אני גם לא מציע.

יעקב מרגי: אמרתי: לכאורה, הנושא הזה לא היה צריך להוות בכלל ויכוח אופוזיציה–קואליציה, אלא שבעטיה של הפרשייה הזו והתחושה הקשה, הרי מה ביקשנו?

יעקב מרגי: ביקשנו לפתוח ועדת חקירה לבדוק.

יעקב מרגי: רק קיבלנו הודעה מהמשטרה שנחקר האסיר.

יעקב מרגי: זה לא מספיק.

יעקב מרגי: התחושה היא שהיה כשל של המערכת, שהיה בקום ועשה, פעולה אקטיבית בסוגיה הזו.

יעקב מרגי: וצריך לבדוק את זה ולו בשביל לתת את תחושת הביטחון לאותם הורים, לאבות, לאימהות, לאחים ולאחיות של אותן חיילות שהן לא שימשו כלי בידי המערכת.

יעקב מרגי: זו סוגיה שפוגעת גם אמוציונלית אפילו בחוסן הלאומי, באמון שלנו, של הציבור, במערכות.

יעקב מרגי: גם ככה המערכות שלנו לא נהנות מאמון רב.

יעקב מרגי: ואני חושב שלטובת המערכת היה צריך לפתוח את זה, לבדוק את זה לעומק.

יעקב מרגי: ולכן, כפי שאמרתי, אני לא מסתפק בחקירה של האסיר עכשיו, מגיע לו העונש.

יעקב מרגי: אבל זה כמו לתפוס את הש"ג, כי זה לא יביא את היציבות, זה לא יביא את האמון, לא יחזיר את האמון.

יעקב מרגי: ואני מברך אותך, אדוני יושב-ראש הוועדה, שהסתפקת כרגע בשנה, ותוך שלושה חודשים תהיה בדיקה לאחר מכן, בדיקה של התפקוד של העסק, איך זה עובד, ואם צריך להאריך – נאריך.

יעקב מרגי: אם יש צורך של מערכת הביטחון, אם זה במשטרת ישראל, בשב"ס ובגופים כאלה ואחרים, אני חושב שזה מבורך, זה המשאב הלאומי.

יעקב מרגי: אין מה לעשות.

ועדת החוץ והביטחון): זה מה שעשינו.

יעקב מרגי: אנחנו מדינה מאותגרת, וזה צריך להיות.

יעקב מרגי: אבל מה לעשות, אנחנו גם בעטיה של הפרשייה וגם בעטיו של משבר האמון בין קואליציה לאופוזיציה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, מהחוק הזה אני רוצה לעבור לתחושה שמקננת בי, והיא יותר מתחושה, שלעיתים הממשלה מדברת בשני קולות, ולאו דווקא הממשלה הזו.

יעקב מרגי: וכשאני מדבר על הממשלה, אני מדבר על האוצר.

יעקב מרגי: אני רוצה להביא כמה נקודות.

יעקב מרגי: יכול להיות שאני מדבר דברי הבל, אבל מי ששומע אותי ורוצה לחלוק עליהם, שיתמודד איתם.

יעקב מרגי: אני מתחיל עם סוגיית הצפיפות בכבישים.

יעקב מרגי: מי לא זועק היום על הצפיפות בכבישים?

יעקב מרגי: אתמול הגדילה לעשות שרת התחבורה ובאחד הראיונות איתה היא אמרה: זה המשבר הלאומי מס' 1 שלנו היום, הצפיפות בכבישים.

יעקב מרגי: ואני שואל, נכון, הציבור בתחושה שהממשלה מתגייסת לפתור את סוגיית הפקקים והמשבר בכבישים, הן בעידוד שימוש בתחבורה ציבורית – כל ממשלה ותוכניותיה.

יעקב מרגי: כולנו לא יכולים להתעלם מהעשורים האחרונים וההשקעה בתשתיות, אבל זה כמו בהורה – מתקדמים צעד אחד קדימה, חוזרים שניים אחורה.

יעקב מרגי: פעם היינו יודעים שעות עומס, היום כמעט לכל אורך שעות היממה עמוס.

יעקב מרגי: לעיתים אני יוצא ב-4:00, אל תצחקו עליי, אפילו 3:30 כשיש לי נדודי שינה, לכיוון ירושלים.

יעקב מרגי: ותתפלאו לשמוע, אין עומס אבל יש נוסעים בכבישים, עד כמעט עומסים.

ועדת החוץ והביטחון): זה מסביר שאתה לא המשוגע היחיד.

יעקב מרגי: עומסים יש להם לאורך כל היממה.

יעקב מרגי: מי שנוסע צפונה – אני דרומי, אני גר בנגב.

יעקב מרגי: פעם היינו מלינים.

יעקב מרגי: כשאני נוסע צפונה אני לא מקנא בכם.

יעקב מרגי: אני חושב שכמעט אין נסיעה צפונה שהייתה בעבר שעתיים, שעתיים וחצי גג, שלא נגמרת בשלוש וחצי, ארבע שעות, לעיתים גם חמש.

יעקב מרגי: אבל אני שואל מה הממשלה עושה?

יעקב מרגי: הציבור חושב שבאמת הממשלה מתאמצת לפתור, ואני אומר לכם שהממשלה עושה בדיוק הפוך.

יעקב מרגי: הרי אם אנחנו רוצים לצמצם את הצפיפות בכבישים, דבר ראשון מושכים הנדברקס, על מה?

יעקב מרגי: על השפיכה של עשרות אלפי מכוניות כל שנה לכביש על ידי עידוד מעסיקים לתת רכבי ליסינג לעובדיהם.

יעקב מרגי: הרי האוצר מאפשר זאת.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: בקום ועשה – למה?

יעקב מרגי: אז ידידיי, קופת המדינה מתעשרת בייבוא, במיסוי, הבלו על הדלק.

יעקב מרגי: אני שואל אתכם שאלה, גלזגו שמעתם?

יעקב מרגי: כמה נסעה המשלחת לגלזגו, 150 איש?

יעקב מרגי: הצהרות בומבסטיות, התחממות כדור הארץ, האקלים, מזהמים, נכון?

יעקב מרגי: אפילו הפסקנו להשתמש בכלים חד-פעמיים, בר-מינן.

יעקב מרגי: מה הייתה צריכה הממשלה לעשות?

יעקב מרגי: הטבות מס, אפילו מענקים, השתתפות או צמצום מיסוי למי שרוכש רכב שנוסע על חשמל, רכב חשמלי.

יעקב מרגי: לא רק שהוא לא יותר זול, הוא יותר יקר.

יעקב מרגי: אנחנו שומעים, כמו במקהלה מתוזמרת – להכין אותנו לכך שבעתיד הקרוב, לא רחוק, יהיה מיסוי לפי קילומטרז'.

יעקב מרגי: אתם יודעים למה?

יעקב מרגי: כי בר-מינן, נעדרות הכנסות מהדלק של אותן מכוניות.

יעקב מרגי: הרי אין דלק, אין מיסוי על הבלו של הדלק.

יעקב מרגי: כמה מכוניות חשמליות יש כבר בארץ?

יעקב מרגי: האוצר לא יכול להתמודד עם זה?

יעקב מרגי: אבל אצה לו הדרך.

יעקב מרגי: בוא, ריבונו של עולם, תציף את המדינה במכוניות חשמליות ונשב ביחד, נייצר איזה מס שייתן לך את הדלתא הזו.

יעקב מרגי: תעודד קודם כול.

יעקב מרגי: אז תשכנעו אותי שהממשלה לא מדברת בשני קולות, האוצר.

יעקב מרגי: ואני אגע בדקותיים או בדקתיים שנשארו לי בסוגיית מחירי הדיור.

יעקב מרגי: נכון, ממשלות ישראל בהווה, בעבר, עשו צעדים באמת בומבסטיים לרסן.

ועדת החוץ והביטחון): רק במחיר הקרקע לא נגעו.

יעקב מרגי: חכה, לא רק זה.

יעקב מרגי: זה אחד מהם.

יעקב מרגי: אני שואל אתכם שאלה.

יעקב מרגי: והינה התבשרנו על הצפה של התחלות בנייה, מי לא בירך?

יעקב מרגי: 70,000 התחלות בנייה בשנה, ישתבח שמו לעד.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: איפה צריכים לשים אותם?

יעקב מרגי: באזורי הביקוש, נכון?

יעקב מרגי: מסתבר שה-70,000, רק חלק קטן באזורי הביקוש, ואני נוגע בנקודה שהבאת.

יעקב מרגי: לו יצויר שבאמת, מה לעשות, הכרח לא יגונה, הרי באזורי הביקוש מי ירכוש את הדירות האלה?

יעקב מרגי: אין עלייה מסיבית, נכון?

יעקב מרגי: הרי יהיו משפרי דיור.

יעקב מרגי: הדירות הישנות יתפנו, למי?

יעקב מרגי: לטובת משקיעים.

יעקב מרגי: אה, ממשלה חכמה מה עושה?

יעקב מרגי: מייצרת אפיקי השקעה חלופיים כדי שהאלטרנטיבה, ברירת המחדל הראשונה, לא תהיה השקעה בדיור.

יעקב מרגי: והשקעה בדיור היא השקעה בטוחה, היא תשואה לא רעה היום, יציבה.

יעקב מרגי: ממשלה אקטיבית, אוצר פעיל שרוצה לרסן את מחירי הדיור, מייצר אפיקי השקעה, וממשלות העבר ידעו לעשות את זה.

יעקב מרגי: לפני שלושה וארבעה עשורים היו תוכניות אפיקי השקעה חלופיים, ואז הינה הציבור ינהר לשם במקום לרכוש דירות.

יעקב מרגי: אבל 70,000 התחלות בנייה – אני אומר לכם, אחוז לא מבוטל מזה ילך להשקעות.

יעקב מרגי: מס רכישה, הגדלת מס רכישה, נבלע, זה לא מרסן.

יעקב מרגי: ומחיר הקרקע, אני שואל אותך, ידידי רם בן ברק, המדינה היא בעלת הקרקע בחלק גדול מהתחלות הבנייה.

יעקב מרגי: לפחות באזורי הביקוש תוריד את עלות הקרקע.

יעקב מרגי: אתה לא רוצה לתת מתנות?

יעקב מרגי: תן את זה לבעלי דירה ראשונה.

יעקב מרגי: לא עושים את זה.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: אני אומר לך בכנות, אין עניין לצנן את שוק הקרקע.

יעקב מרגי: יכול להיות שכוונותיו של שר השיכון, שרי השיכון לדורותיהם, טהורות, ואכן הוא הולך בכוונה תמימה, ומישהו מהצד השני חושב אחרת.

יעקב מרגי: לסיום, בארבע השניות שנשארו לי אספר בדיחה קצרה.

יעקב מרגי: כשהייתי שר, ידידי השר טרופר, באתי לאחד השרים אצלנו במפלגה ואמרתי לו: תשמע, היה לי איזה הסכם עם האוצר, נראה לי עקצתי אותם.

יעקב מרגי: הצלחתי לבוא במשא ומתן עם האוצר.

יעקב מרגי: היסטורית היו 500 מיליון, חצי מיליארד שקל עודפים מחויבים שאי-אפשר לממש אותם.

יעקב מרגי: באתי להסכם איתם, כל שנה תן לי 100, קח את כל ה-400, וכל שנה 35 כדי להגיע ל-100.

יעקב מרגי: באתי בהישג, אמרתי: לא היה לי כלום, יש לי 35 לפיתוח - - - אומר לי: תקשיב, אל תתלהב.

יעקב מרגי: הוא אומר לי: אתה יודע מה זה האוצר?

יעקב מרגי: כשאתה קונה לחמנייה עם חרדל ונקניקייה, אתה בא, מושך את הלחמנייה, לא שמת לב שיש חוט דייג שקוף, האוצר קשר לנקניקייה, משך לך אותה מלמטה.

יעקב מרגי: אז זה מה שעושים לכל השרים.

יעקב מרגי: לכן אם שואלים אותי, מסכנים השרים.

יעקב מרגי: יש להם כוונות טהורות וטובות, אבל יושבים כמה אנשים מומחים כאלה, צעירים, קטנים, באגף התקציבים, שעוקצים את כולנו ומסובבים את כל החברה ומדברים בשני קולות.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יוסף טייב: זה שאתה יכול להצחיק אותנו ב-2:00 זה - - -

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

יעקב מרגי: אבל תגיד שאתה לא מסכים איתי.

יוסף טייב: מרגי, אין כמוך.

מיקי לוי: בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לגבי החוק, יש לו שני חסרונות עיקריים.

אבי מעוז: אחד – הוא בא לתמוך בהנדסת התודעה של השר בר לב לקחת חיילים ולהפעיל אותם כנגד מה שהוא קורא אלימות המתנחלים.

אבי מעוז: והדבר השני – שלוקחים חיילות, חיילים, שמים אותם בבתי הסוהר בלי למצות את הבדיקה ומה שהיה בכלא גלבוע.

אבי מעוז: אז כמובן שאנחנו נגד החוק הזה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר דיברתי כאן על אבולוציה.

אבי מעוז: פירושה של אבולוציה: התפתחות מודרגת, תהליך צמיחה וגידול.

אבי מעוז: ומצד שני – על רבולוציה, שהיא שינוי גמור, פתאומי, מהפכה.

אבי מעוז: הסברתי שעם ישראל נמצא בתהליך אבולוציוני של חזרה לעצמו, למסורתו, לשורשיו, ללאומיותו ולארצו, ושהתהליך הזה קורה באופן הדרגתי והתפתחותי, כאשר מנגד עומדים הרבולוציונרים, הפרוגרסיבים שמבקשים לעכב תהליך זה בדרך של רבולוציה ומהפכה.

אבי מעוז: בנאום ההוא הראיתי כיצד זה מתיישם ביחס לארץ ישראל ולהתיישבות בה.

אבי מעוז: אך כמובן שהדבר נכון גם ובעיקר ביחס ליהדות ולמסורת ישראל סבא.

אבי מעוז: לאורך עשרות השנים האחרונות התקיימו תהליכים משמעותיים של שיבה ליהדות.

אבי מעוז: תהליכים שהתבטאו בתנועות תשובה שפרחו ופורחות, ובהשתחררות של ציבורים שלמים מתחת יד הבושה להזדהות כקשורים למסורת היהודית.

אבי מעוז: דבר זה בא לידי ביטוי גם במהפך שהתחולל בפוליטיקה הישראלית לפני 45 שנה, כאשר הציבור הלאומי המסורתי ניצח בבחירות והקים ממשלה יהודית לאומית.

אבי מעוז: מחנה השמאל, זה שעם הזמן הלך והפך ליותר ויותר פרוגרסיבי ופוסט-מודרני, ראה כיצד העז העם, במירכאות, לגנוב לו את השלטון, והחל לפעול במרץ ובאופן רבולוציוני כדי לרוקן את המהפך הזה מתוכנו, ולנסות לסכל את תהליך השיבה אל הזהות היהודית.

אבי מעוז: דבר זה נעשה במערכת המשפט בהובלת אהרן ברק וחבריו, באיון הדמוקרטיה מתוכנה, כאשר הרשות השופטת הולכת והופכת עצמה לרשות העליונה מעל הרשויות הנבחרות, המחוקקת והמבצעת, ובהשלטת ערכים פרוגרסיביים על זהותה היהודית של מדינת ישראל.

אבי מעוז: במקביל, שלחו הפרוגרסיבים את זרועות התמנון לאקדמיה, למערכת החינוך, לתרבות, לתקשורת ולצה"ל, כך שעם הזמן כל חלקה טובה במערכת הציבורית נכבשה בידיהם, תוך וידוא בתהליך הזזת חלון אוברטון הידוע, שעליו אדבר בהמשך, שלא יהיה מי שיעז להעלות במחשבתו, וקל וחומר על דל שפתותיו, שיש איזושהי לגיטימציה לדעות החשוכות והקיצוניות של היהדות ושל הלאומיות.

אבי מעוז: אולם התהליך הזה לא סיפק אותם.

אבי מעוז: במבחן הבחירות, העם המשיך – פעם אחר פעם, ובסך הכול– לבחור בימין, ובמיוחד בשנוא נפשם של הפרוגרסיבים, ראש הממשלה לשעבר, ובעזרת השם בעתיד הקרוב, בנימין נתניהו.

משה אבוטבול: אמן.

אבי מעוז: והם עשו כל שביכולתם, בכל האמצעים והזרועות שעמדו לרשותם, להוריד את המחנה היהודי-לאומי מהשלטון.

אבי מעוז: המהלך רבולוציוני הזה – שהיו שותפים לו דמויות מרכזיות במערכת המשפט, התקשורת הישראלית ברובה המכריע, גורמים מובילים ומרכזיים באקדמיה וארגונים שונים ומשונים הממומנים על ידי ממשלות זרות וקרנות פוסט-מודרניות – הגיע לשיאו בהקמת הממשלה הנוכחית, שבאה במרמה, בהונאה, בנכלוליות ובציניות.

אבי מעוז: קמה ממשלת שמאל עם תומכי טרור בעזרת מאות אלפי קולות שנגנבו מהמחנה היהודי-לאומי.

אבי מעוז: כך הצליחה הרבולוציה, באופן זמני כמובן, לעכב ולפגוע בתהליך האבולוציוני של התקדמות עם ישראל בתהליך שיבתו לעצמו, למסורתו, לשורשיו ואל התורה.

אבי מעוז: והממשלה עושה כל מאמץ ליישם ולקדם את הפגיעה בכל סממן יהודי ולאומי של מדינת ישראל, תוך כדי דהירה אל עבר חזון מדינת כל אזרחיה.

אבי מעוז: כפי שהזכרתי קודם, גורם משמעותי בהנדסת התודעה ובהשלטת הפרוגרסיביות על החברה הישראלית היה שימוש במה שמכונה הזזת חלון אוברטון.

אבי מעוז: הסברתי כאן באריכות בעבר שחלון אוברטון הוא טווח הרעיונות המקובל בשיח הציבורי, שנקרא על שמו של המהנדס ג'וזף אוברטון, שעל פי המודל שלו, כל רעיון נמצא על הציר שהנקודות שלו הן: בצד הקיצוני – בלתי מתקבל על הדעת.

אבי מעוז: לאחר מכן – קיצוני.

אבי מעוז: לאחר מכן – קביל.

אבי מעוז: לאחר מכן – הגיוני, ולאחר מכן – פופולרי.

אבי מעוז: וכל מה שנדרש, לפי מודל זה, כדי להכשיר רעיון מסוים או כדי לפסול רעיון אחר, הוא לדאוג להזיז את הרעיון על הציר הזה.

אבי מעוז: אני רוצה לתת דוגמה מעשית, אדוני היושב-ראש, לאיזה תוצאות יכול להוביל מהלך שכזה: לפני כמה שבועות פורסם בערוץ 7, על ידי העיתונאי יהונתן גוטליב, על שחיין אמריקאי שלאחר כמה שנים שבהן התחרה בתחרויות שחייה לגברים, החליט שהוא אישה, ועבר להתחרות בתחרויות לנשים.

אבי מעוז: אגב, בעניין היכולת הקלילה המדומיינת הזאת, לעבור כאילו ממין אחד למשנהו, קיבלנו השבוע את הבשורה, במירכאות, שבשווייץ, החל מהחודש הבא, כל אזרח שירצה בכך יוכל לשנות את מגדרו המיני במרשם האוכלוסין, ללא כל הליך רפואי כלשהו.

אבי מעוז: כמובן שגם עם הליכים רפואיים האדם לא יכול לשנות שום דבר מהותי בזהותו המולדת.

אבי מעוז: וכמו שגם אם ישתילו לו זנב ושפם של חתול, הוא לא יהפוך להיות חתול, ולא משנה כמה הוא יילל – כך גם איש לא יכול בשום אופן להפוך לאישה, ואישה לא יכולה להפוך להיות איש, אפילו אם בית המשפט העליון יחליט שכן.

אבי מעוז: מה לעשות?

אבי מעוז: אלו הם חוקי הבריאה.

אבי מעוז: בכך מצטרפת שווייץ לעוד מדינות אירופיות שנפלו כבר עמוק לפח הטרלול הפרוגרסיבי שבו הזהויות הבסיסיות ביותר של המין האנושי נמחקו והועלמו.

אבי מעוז: יש כמה וכמה חברים בקואליציה הנוכחית שנושאים את עיניהם בכמיהה ליום שבו גם אנחנו סוף-סוף נטמיע ונטביע את עצמנו באותה ביצה פוסט-מודרנית.

אבי מעוז: בחזרה, אדוני היושב-ראש, לאותו שחיין אמריקאי.

אבי מעוז: כמובן שעקב מבנה הגוף השונה ומסת השריר הגברית שלו, הוא שבר שיאים שונים כאשר הוא התחרה מול נשים, והפך בן רגע משחיין ממוצע לשחיינית מצטיינת, במירכאות כמובן.

אבי מעוז: הסיפור ההזוי הזה – זה סיפור אמיתי – מצטרף למקרים דומים מהעבר שבהם ספורטאים שחיפשו דרך קלה לקטוף תארים פנו להתחרות מול נשים, לאחר שהגדירו עצמם ככאלה.

אבי מעוז: סוף-סוף יש מי שמתחילים להבין שלמהפכה הפרוגרסיבית יש קורבנות.

אבי מעוז: מאמנת אמריקאית אמרה, למשל, שזה לא הוגן, וברור שמי שהתחרה במשך שלוש שנים כגבר ינפץ את השיא של הנשים.

אבי מעוז: חבר פרלמנט סקוטי כתב, ואני מצטט: זה מגוחך, זה כל כך לא הוגן כלפי השחייניות החרוצות.

אבי מעוז: סופר בריטי כתב, אני מצטט: זה לעולם לא יכול להיות בסדר.

אבי מעוז: רוב האוכלוסייה יודעת שזה טירוף מוחלט, אבל רבים פשוט מפחדים לומר זאת בקול.

אבי מעוז: כמה פשוט וברור.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, פרופ' יובל חלד, מי שהיה הפיזיולוג הראשי של צה"ל, הסביר בריאיון לעלון שביעי את הדברים הכל-כך מובנים לכל בר-דעת, אבל לא לאלו הלוחצים והלוחצות בכל הכוח לשלב נשים בכל היחידות הקרביות בצה"ל, למרות המחיר הקשה שאותו נשים משלמות על כך בגופן ולמרות הורדת הסטנדרטים באימונים ובדרישות לטובת אותן חיילות, הורדה שפגעה בכשירות אותן יחידות.

אבי מעוז: לדבריו של הפיזיולוג הראשי לצה"ל, בממוצע, נשים חלשות יותר מגברים.

אבי מעוז: מסת השריר נמוכה יותר וכך גם המהירות והמבנה המפרקי שונה.

אבי מעוז: אלו הם חוקי הבריאה.

אבי מעוז: את דבריו בריאיון הוא חותם במילים, אני מצטט: בסוף, את הביולוגיה אי-אפשר לשנות, והתפקיד של הצבא הוא ביצוע משימה, לנצח במלחמה ולהחזיר את האנשים הביתה בשלום.

אבי מעוז: השוויון איננו המטרה הראשית של צה"ל אלא הניצחון.

אבי מעוז: עד כאן, סוף ציטוט, דבריו של מי שהיה הפיזיולוג הראשי של צה"ל.

אבי מעוז: הדברים פשוטים.

אבי מעוז: גם בתחום הספורט – אני שמח שנמצא כאן איתנו שר הספורט – באופן כללי הדבר הזה מובן.

אבי מעוז: התחרויות מתקיימות בהפרדה.

אבי מעוז: חבל ששר הבריאות של מדינת ישראל לא מבין את האמת הפשוטה הזאת, שאיש זה איש ואישה זו אישה.

אבי מעוז: כך זה בטבע ולא בשום הבניה חברתית, ומי שנולד גבר לא יכול לעשות שום קסם ולהפוך לאישה, ואותו דבר להפך.

אבי מעוז: במקום זאת, הורוביץ מתעדף ניתוחי המרה על חשבון ניתוחים אחרים.

אבי מעוז: אני רוצה לחזור יחד איתכם, חבריי חברי הכנסת, ויחד איתך, אדוני היושב-ראש, לחלון אוברטון.

אבי מעוז: מסתבר כי לא לחינם גלגלה ההשגחה שהמושג הזה יבוא לעולם על ידי אדם ששמו אוברטון.

אבי מעוז: על פי המילון הלועזי-עברי, המילון הלועזי-עברי המורחב של דן פינס, המונח overtone משמעותו: אובר-טון, משמעותו: צלילי עילי, צלילי תואם, צלילי מלווה, כוונות נסתרות וגם המובן הוא מבין השיטין.

אבי מעוז: כלומר, מה זה שימוש בשיטת חלונות אוברטון?

אבי מעוז: מדובר – אם אתה רוצה להבין את המציאות אתה צריך לחפש את הקול הנסתר, הסמוי מן העין, שלא נראה ולא נשמע למי שמתבונן על המציאות הגלויה כפי שהיא נראית במבט שטחי.

אבי מעוז: כך הצליחו הפרוגרסיבים להסוות את מגמותיהם ולצבוע אותן בצבעים של ערכי מוסר ונאורות, במירכאות כפולות.

אבי מעוז: וכך, במקביל, הצליחו לצמוח ולגדול בתוככי המחנה היהודי-לאומי גורמים שתולים שטופחו כדי להשלים בבוא העת את גנבת השלטון מהעם.

אבי מעוז: ואומר על מה אני מדבר: ברוך השם, כבר לפני עשר שנים, למרות שייכותי לציבור הדתי הלאומי משחר נעוריי, לא נפלתי בפח של נפתלי בנט ואיילת שקד ולא הצבעתי למפלגת הבית היהודי, שהייתה המשכה של המפד"ל, החל מהרגע שבו בנט ושקד השתלטו עליו.

אבי מעוז: את ההשראה וההכוונה לכך קיבלתי ממורי ורבי הרב טאו שליט"א, שהזהיר מהסכנה הטמונה בנפתלי בנט מאז שזה נכנס לפוליטיקה, כאשר הרוב המוחלט של הציבור הדתי-לאומי ובראשם מנהיגיו הרוחניים והמעשיים נפלו לצערנו בשבי קסמו של האיש, שהוא בעל כישרונות, שהצליח לסמם את הציבור בדמיונות ובמקסמי שווא, כאילו או-טו-טו אנחנו משתלטים על הגה הנהגת המדינה.

אבי מעוז: לפני שמונה שנים, במערכת הבחירות לרשויות המקומיות – חבל שחבר הכנסת אבוטבול לא נמצא פה, הוא התמודד אז בבחירות – נשאל הרב טאו שליט"א על ידי תושבי העיר בית שמש את השאלה הבאה, אני מצטט את המכתב שהם שלחו לרב טאו: "שלום וברכה, בעירנו בית שמש הוצנח מועמד חילוני לראשות מפלגת הבית היהודי.

אבי מעוז: מועמד זה הצהיר בריאיון - - - כי ידאג למצוא פתרונות לנושא הבילויים בשבת, משמע לפתוח עסקים בשבת, דבר שכיום לא קיים" כל זה בבית שמש.

אבי מעוז: "שאלתנו לרב היא, האם ניתן להצביע למועמד חילוני?

אבי מעוז: נציין שהמועמד שכנגדו הינו נציג מפלגת ש"ס".

אבי מעוז: אני מוסיף שזה היה חבר כנסת משה אבוטבול מש"ס.

אבי מעוז: בתודה מראש, חתומים תושבי בית שמש.

אבי מעוז: כך הייתה תשובתו של הרב, שחזה כבר אז במדויק את מה שקורה היום.

אבי מעוז: זו תשובתו ואני מקריא: "לאחיי ורעיי שיחיו".

אבי מעוז: אני אומר שזה היה בשנת 2013, לפני הבחירות המקומיות.

אבי מעוז: "לאחיי ורעיי שיחיו, שהיו מוכי סנוורים, תומכי הבית היהודי, המתחילים ברוך השם לפקוח עיניהם, שלום וברכה.

אבי מעוז: הכול בחזקת סומין עד שהקדוש ברוך הוא מאיר עיניהם.

אבי מעוז: האג'נדה של הבית היהודי היא חיסול כוחן של המפלגות הדתיות הציוניות כדי לקעקע את הסטטוס קוו למען הפרדת הדת מן המדינה בכל התחומים ולפרק כל זיקה של מדינתנו אל התורה".

אבי מעוז: כך כתב הרב טאו שליט"א לפני שמונה שנים, כשמה שראינו בעולם הגלוי, במציאות הגלויה, היה בדיוק להפך.

אבי מעוז: כולם ראו בדיוק הפוך, איך בנט ושקד מביאים כבוד לציבור הציוני דתי.

אבי מעוז: איך בנט ושקד מביאים כבוד ונותנים כבוד ללומדי התורה.

אבי מעוז: איך בנט ושקד דואגים לכספים למען כל המוסדות של הציבור הלאומי-דתי.

אבי מעוז: זה מה שראו בגלוי.

אבי מעוז: אבל הרב טאו האזין לצליל העילי, לאוברטון, לבין השיטין, לסמוי מן העין, לכוונה הנסתרת שלהם.

אבי מעוז: כבר אז הוא חזה שכל האג'נדה של הבית היהודי, כלומר בנט ושקד, היא חיסול כוחן של המפלגות הדתיות הציוניות כדי לקעקע את הסטטוס קוו, את מה שעושה כעת מתן כהנא כקבלן הביצוע של בנט וליברמן, כבר לפני שמונה שנים נחזה על ידי מי שידע להסתכל ולהאזין לצליל העילי.

אבי מעוז: לראות את המציאות מבין השיטין – למען הפרדת הדת מהמדינה בכל התחומים.

אבי מעוז: מה?

אבי מעוז: זה הזוי להגיד את זה לפני שמונה שנים.

אבי מעוז: היום אנחנו רואים את זה בפועל.

אבי מעוז: "ולפרק כל זיקה של מדינתנו לתורה", אמרו לו: אבל הם הולכים עם כיפה.

אבי מעוז: אבל הם מכבדים את עולם התורה.

אבי מעוז: צריך לדעת להאזין לצליל העילי.

אבי מעוז: צריך להסתכל אל המציאות, אל מבין השיטין של המציאות.

אבי מעוז: אנחנו רואים כיום כיצד נציגי מפלגתו של בנט הינם שותפים מובילים בפגיעה בכל מרכיבי הזהות היהודית של מדינת ישראל: בכשרות, בגיור, בהרס מעמד הרבנות הראשית ומערכת בתי הדין, בכותל המערבי.

אבי מעוז: כמובן שהכול נעשה במתק שפתיים ובאחיזת עיניים כאילו מדובר בחיזוק יהדותה של המדינה, אבל נראה שהיום – לצערנו, רק היום – כבר מעטים אלו שנופלים באותו פח הנדסת התודעה.

אבי מעוז: לצערנו, מאוחר קצת, אבל לא מאוחר מדי.

אבי מעוז: ממשיך הרב טאו במכתבו אל תושבי בית שמש: "על כן, איני רואה למי שאלה הן שאיפותיו ומטרותיו מועמד יותר מועדף ואידיאלי לראשות מפלגת הבית היהודי בבית שמש מאדם חילוני" – כבר אז הוא אמר את זה – "וניפטר אז מן הצביעות ואחיזת העיניים ותוסר המסכה, ונקווה שגם יוחלף השם שמפלגה זו נושאת בשקר".

אבי מעוז: עד כאן דבריו של הרב טאו במכתב תשובה לתושבי בית שמש, ששאלו אותו את השאלה הזאת.

אבי מעוז: אכן בהמשך התנתקו בנט ושקד אפילו מהשם בעל הקשר ליהדות, והקימו את מפלגת הימין החדש, ולאחר מכן את ימינה, הכול כפי שהכתיבו האינטרסים והיועצים.

אבי מעוז: כפי הצורך באינטרס, גם הועמדה בראש המפלגה בבחירות לכנסת העשרים-ושתיים אילת שקד, למרות חוסר מחויבותה לתורה ולמצוות.

אבי מעוז: וגם אז, למרות הבגידה בציבור הדתי-לאומי ולמרות הכישלון בבחירות לכנסת העשרים-ואחת, נפלו רבים וטובים באותו פח ותמכו באותה מפלגה.

אבי מעוז: מוסיף הרב טאו באותו מכתב: "בטוח אני שזה יגרום למפלגות החרדיות לקחת יותר אחריות על המדינה כולה, מה שבוודאי יקרב את צעדי גאולתנו", בעזרת ה' יתברך.

אבי מעוז: באמת, התגשמו דבריו.

אבי מעוז: אנחנו רואים היום: בכל המאבקים שלנו על פרצופה היהודי של המדינה, על הזהות היהודית של המדינה, על כבודה ומעמדה של הרבנות הראשית, החרדים הם אלו שנאבקים.

אבי מעוז: הם אלו שלקחו אחריות על המדינה כולה.

אבי מעוז: מתן כהנא, השר לענייני דתות או השר לשירותי דת או השר להרס הרבנות הראשית, הוא עדיין חי במאבקים בעבר בין הציבור הציוני-דתי, בין הציבור הדתי-לאומי לבין החרדים.

אבי מעוז: אין מאבק בינינו לבין החרדים.

אבי מעוז: הם לוקחים אחריות על המדינה.

אבי מעוז: הם לוקחים אחריות על היהדות של המדינה.

אבי מעוז: הם לוקחים אחריות על הרבנות הראשית, על כבודה של הרבנות הראשית, בדיוק כמו שהרב טאו צפה.

אבי מעוז: אכן, דווקא אותה בגידה בערכים והקמת ממשלת כל אזרחיה הנוכחית גרמו לכך שרבים רבים הצטרפו להכרה בכך שאנחנו נתונים במערכה ציבורית על כל היקר והקדוש לעם ישראל.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כשאנחנו ניגשים לנתח את מה שקורה היום במדינת ישראל – קמה ממשלה שהכריזה באופן גלוי, בסיוע של האנשים שנחזו להיות אנשי ימין ואנשי יהדות, הכריזה מלחמה על זהותה היהודית של המדינה.

אבי מעוז: קמה ממשלה שאחת לאחת הורסת את כל אושיות הזהות היהודית של המדינה ללא כחל וללא סרק.

אבי מעוז: הם לא מתביישים להגיד זאת, הם מדברים על זה בריש גלי.

אבי מעוז: הם הכניסו לממשלה מפלגה ערבית תומכת טרור, מפלגה שהיא נציגה של האחים המוסלמים, מפלגה שכל עניינה הוא להשמיד את זהותה היהודית של המדינה, להפוך את המדינה למדינת כל אזרחיה.

אבי מעוז: אבל רע"מ לא לבד.

אבי מעוז: לרע"מ יש גם את מרצ, ולמרצ יש את מפלגת העבודה, והטרלול הפרוגרסיבי פה הולך ופורח.

אבי מעוז: ואני לא מתפלא לא על מרצ ולא על מפלגת העבודה, לא על כל הקיצוניים והפרוגרסיבים בממשלה הזאת.

אבי מעוז: על מי אני כן מתפלא?

אבי מעוז: אני מתפלא על חברי חבר הכנסת ניר אורבך, אני מתפלא על חברת הכנסת עידית סילמן, אני מתפלא על חבר הכנסת יום טוב כלפון.

אבי מעוז: עליהם אני מתפלא.

יואב קיש: אין לך מה להתפלא.

אבי מעוז: עליהם אני מתפלא.

אבי מעוז: הם גדלו איתי באותם שדות.

אבי מעוז: הם גדלו איתי באותו שדה רוחני.

מאי גולן: - - -

יואב קיש: כנראה שלא.

אבי מעוז: ועליהם אני מתפלא.

אבי מעוז: איך הם יכולים לישון בלילה.

אבי מעוז: היום דיברתי בוועדת הכנסת, פניתי באמת מלב אל לב, והייתי די נרגש כשדיברתי כך אל חבר הכנסת ניר אורבך.

יואב קיש: ראו שזה מהלב.

אבי מעוז: ואני אומר:

אבי מעוז: אני לא חושב שיש לך, ניר, כתפיים רחבות כאלה שאתה יכול להפיל את הממשלה, לגרום לכך שהממשלה תיפול, תתפרק, לפני שמדינת ישראל תתפרק מזהותה היהודית.

אבי מעוז: אבל כן יש לך כתפיים מספיק רחבות לשמור לפחות על הזהות היהודית של המדינה.

אבי מעוז: כן, אתה יכול למנוע מחוקים מטורללים לעבור.

אבי מעוז: ואני שוב פונה אליך, חבר כנסת ניר אורבך: אני מבקש ממך, דמותו של הרב אלישע וישליצקי, זכר צדיק לברכה, תהיה לנגד עיניך.

אבי מעוז: היית מקורב אליו.

אבי מעוז: ספגת מרוחו.

אבי מעוז: אנא ממך, תסתכל עליו כשאתה קם בבוקר ובא לפה, לכנסת, לעשות את עבודת התחזוק לממשלה הנוראה הזאת.

אבי מעוז: אנו רואים כיום כיצד מנהיג רוחני כמו הרב טאו שליט"א שמע כבר אז את הצליל העילי המלווה, וקרא את הכוונות הנסתרות מבין השיטין.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אני עומד לפני סיום נאומי.

אבי מעוז: ואני באמת אומר זאת בצער, אני מדבר מדם ליבי, ואני מדבר אל מי שאני חשבתי, ואני עדיין חושב, שבאמת כוונותיו טובות, אל חברי ניר אורבך: ניר, בידך הדבר.

אבי מעוז: הצגתי לפניכם, חבריי חברי הכנסת, את התהליך שעברה מדינת ישראל עם כניסתו לפוליטיקה של נפתלי בנט.

אבי מעוז: זהו ראש הממשלה בנט וזוהי ממשלתו, ממשלה שרוצה לקחת אותנו לעבר פי פחת, שמדינתנו תהפוך להיות מדינת כל אזרחיה ותחדל להיות מדינה יהודית.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אני מבטיח שנעשה כל מאמץ שהממשלה הזאת תיפול במהרה, כדי שתוכל לקום בהקדם ממשלה יהודית-לאומית של עם ישראל, ויפה שעה אחת קודם.

אבי מעוז: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן.

מיקי לוי: בבקשה.

מאי גולן: יש לכם זמן איכות איתי עכשיו.

מיקי לוי: חכי, מחליפים.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו קצת לפני 2:00 בלילה, ובתחילת דבריי אני רוצה להתייחס לדברים שנשא הערב האדון נפתלי בנט.

מאי גולן: האדון הנכבד עמד פה מיציע המבודדים, חזר ואמר שהאופוזיציה והליכוד – אותם לא מעניינת הקורונה, לא מעניינת אותם בריאות אזרחי ישראל.

מאי גולן: הם, הוא אמר, עסוקים בפופוליזם, בקרבות הליכוד.

מאי גולן: עוד הוסיף הגאון מווילנה, שאנחנו איבדנו את זה.

מאי גולן: זה שאתם מביאים לכאן מבודדי אומיקרון, הוא אומר, הציבור צופה בכם ונבוך.

מאי גולן: הוצאתם את עצמכם מהכלל.

מאי גולן: הוא גם דיבר על יועצו של חבר הכנסת ניר ברקת, ועוד הוסיף וחזר על המשפט: הממשלה בראשותי, הממשלה בראשותי.

מאי גולן: הוא היה צריך להדגיש את זה.

מאי גולן: אז אני החלטתי, למרות שזה לא היה בתכנון שלי הערב, לעשות קצת סדר לאדון בנט, כי כנראה חוסר המודעות שלו והיקום המקביל שבו הוא חי כבר מצריכים באמת עזרה מקצועית, כזו שלצערי בימת הכנסת כבר לא מסוגלת לתת לו.

מאי גולן: אז נעבור אחד-אחד.

מאי גולן: מר בנט, לגבי בריאות הציבור ופופוליזם – אני מזכירה לך, כי כנראה קצת שכחת, שבזמן שאתה, אתה נדדת בין אולפנים, העתקת ספרונים, והוצאת סרטונים שמילאו את הענן של פייסבוק בכובד, הרבה כובד, ששם, בנט, הסברת שאתה – אתה – הנוגדן מס' 1 בעולם של הקורונה, כולל וריאנטים.

מאי גולן: הליכוד, במקרה, הוא זה שהעביר לך מדינה מחוסנת עם אפס חולים.

מאי גולן: אפס.

מאי גולן: הרי מי מזכיר לך, מר בנט, את התו השמח הילדותי שלך?

מאי גולן: מי מדבר על מתווה הכיתה הירוקה שלך?

מאי גולן: מי מדבר על קו התכשיטים המאוד-מאוד פופולרי שלך שבאמת הצליח בקרב נערות צעירות – צמידי הקורונה, צמידי הקניונים.

מאי גולן: לא תפס קו התכשיטים שלך.

מאי גולן: אולי הטיול הכיתתי הילדותי שלך לקופות החולים כדי לחסן ילדים – גם זה לא תפס.

מאי גולן: אבל מי מזכיר לך, בנט, על ילדים לא מחוסנים ילמדו בזום – זה המשפט שלך; או להגביל תנועה של לא מחוסנים.

מאי גולן: מי, בנט, מי מכל צבא העיתונאים בישראל שואל אותך על כל הטרלולים הילדותיים האלה שלך?

מאי גולן: וזה עוד רק מה שפורסם, כן?

מאי גולן: במקרה, ככה.

מאי גולן: הרי מי יודע עוד כמה שטויות נוספות אתה מדבר ועושה ללא מצלמות הזום?

מאי גולן: לפעמים אני ככה חושבת עם עצמי: מאיפה נפלת עלינו, בנט?

מאי גולן: אתה הרי דיברת על מסיבות העיתונאים שערך נתניהו ב-20:00 בערב, זה נורא הפריע לך.

מאי גולן: מסיבות העיתונאים שערך נתניהו ב-20:00 בערב בזמן שעם שלם מסוגר ומפוחד.

מאי גולן: לגלגת וזלזלת בזה שהתקשרו להתייעץ עם נתניהו מכל העולם – דבר עובדתי, אגב.

מאי גולן: ומה שמענו מכבודו, כבודו עצמו, במסיבת העיתונאים המפוחדת שלו עצמו, באותה שעה במקרה, גם ב-20:00 בערב, כשכל המהדורות נפתחות?

מאי גולן: שמתקשרים אליך מכל העולם.

מאי גולן: אליך, נפתלי בנט.

מאי גולן: אז בוא, בוא תספר לנו בדיוק מי מתקשר אליך.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, רוצה לדעת מי מתקשר לנפתלי בנט?

מאי גולן: כי לפי הפרסומים אנחנו מבינים שבעיקר לא עונים לך לטלפונים בעולם.

מאי גולן: מה שכן, יכול להיות שהשיחה היחידה שקיבלת היא מקידומת 960, מהמלדיביים.

מאי גולן: זה הגיוני.

מאי גולן: אני לא יודעת אם התקשרו להתייעץ איתך משם, כי נראה שלא מתייעצים איתך, אבל אולי זו השיחה היחידה שקיבלת.

מאי גולן: למי בדיוק אתה מוכר את השקרים שלך, נפתלי בנט?

מאי גולן: למי?

מאי גולן: אתה חושב שפעם אחר פעם אזרחי ישראל אמרו לך "לא" סתם?

מאי גולן: מאיזה סיבה תימהונית?

מאי גולן: הרי הם אמרו לך "לא" חזק וברור.

מאי גולן: מה לא ברור לך בשישה מושבים בכנסת, שכולם, כולל כולם, מבוססים על רמאות וגנבה?

מאי גולן: מה לא ברור לך, נפתלי בנט?

מאי גולן: הרי לגבי מה שאתה קורא קרבות הליכוד, אצלנו קוראים לזה דמוקרטיה, מושג כזה שפעם התפארת בו.

מאי גולן: הרי אתה גם אמרת: אתם מביאים לכאן מבודד אומיקרון.

מאי גולן: תאמין לי, אם לא הבנת, אתה צריך להתרגל, להתחיל להתרגל טוב-טוב לבידודים, כי על מה שעשית בידוד זה רק הקדימון, בידוד הקורונה הזה שלך.

מאי גולן: דיברת גם על היועץ של חבר הכנסת ניר ברקת.

מאי גולן: וזה עניין אותי, כי כנראה כלל היועצים שלך, מאות היועצים מסביבך, כנראה לא הסבירו לך.

מאי גולן: אז אני אסביר לך, מר בנט: אפילו קלוגהפט, יועץ-העל, הסופר-יועץ, פרש רק מסיבה אחת: הוא הבין, בנט, שאין לו סיכוי לעזור לך להיבחר, אפילו לא לוועד הבית השכונתי.

מאי גולן: אין דרך בעולם שאפשר להסביר ולדברר את הנוכלות שלך.

מאי גולן: אתה עוד אמרת: הציבור צופה בכם ונבוך – אמרת, נבוך – הוצאתם את עצמכם מהכלל.

מאי גולן: תגיד, בנט, אני חייבת לדעת: באיזה עולם מדומיין אתה חי?

מאי גולן: אתה מדבר על ראש ממשלה, שזכה לתמיכה של 52 אצבעות של המחנה הלאומי, 52 אצבעות של המחנה הלאומי – אזרחים שהצביעו רק למפלגות שהצהירו במפורש במשך ארבע מערכות בחירות, שהמועמד היחיד שלהן, היחיד שלהן, לראשות הממשלה הוא בנימין נתניהו.

מאי גולן: אתה מדבר בשם אזרחי ישראל?

מאי גולן: אתה, שלפי כל סקר אתה והחברים שלך גם עם טלסקופ מהחלל לא יכולים לראות את אחוז החסימה?

מאי גולן: באיזה עולם אתה חי בדיוק?

מאי גולן: אני כל הזמן מנסה להבין.

מאי גולן: אני קצת מקנאה אפילו.

מאי גולן: אין גבול לחוצפה ולניתוק שלך.

מאי גולן: אנחנו הוצאנו את עצמנו מהכלל – מתי בפעם האחרונה הסתובבת ברחוב, ככה לבד, בלי מאבטחים?

מאי גולן: מתי שמת את התחפושת ששמת באיזה אחת ממערכות הבחירות לראות מה חושבים על נפתלי בנט?

מאי גולן: מתי היית בשווקים?

מאי גולן: בהתיישבות?

מאי גולן: אתה, שהצטלמת על הגבעות מכל זווית אפשרית, "הימין של הימין" קראו לך, על איזה כלל אתה מדבר?

מאי גולן: הכלל שאתה מדבר עליו, בנט, אתה יודע איפה נמצא?

מאי גולן: נמצא ברהט.

מאי גולן: לא בחומש, לא בבנימין, לא בהתיישבות הצעירה, ובטח שלא ביהודה ושומרון.

מאי גולן: הכלל שלך, מר בנט, נמצא בנגב, את מי שאתה מחבר לחשמל ומכשיר את הבתים שלהם על קרקעות המדינה.

מאי גולן: אתה חוזר ואומר: הממשלה בראשותי?

מאי גולן: אולי באנגלית, שפתך, שאני אוהבת לדבר אליך, כי נראה לי שבה אתה מבין יותר, זה יהיה יותר מובן: Houston, we have a problem.

מאי גולן: על איזה "ממשלה בראשותי" אתה מדבר?

מאי גולן: אתה ראש הממשלה של מי?

מאי גולן: של מי?

מאי גולן: של ליברמן?

מאי גולן: של לפיד?

מאי גולן: של שאשא ביטון?

מאי גולן: שלא ווליד טאהא אולי?

מאי גולן: באיזה עולם מדומיין את חי?

מאי גולן: אני כל הזמן מנסה להבין.

מאי גולן: אתה, בנט, ראש ממשלה עם אחריות ללא סמכות, כמו שבג"ץ בראשותכם בעלי סמכות ללא אחריות.

מאי גולן: עד כאן להתייחסות לדברים שאמרת הערב.

מאי גולן: אנחנו עוד נחזור אליך בהמשך, לצערי.

מאי גולן: אבל עכשיו, בהמשך לדברים האלה, אני מבקשת להמשיך לשתף אתכם, וגם את הציבור שצופה עכשיו בבית, קצת על מפעל הצבע הגדול בעולם שבו אני נמצאת וצופה מהאופוזיציה כרגע: כנסת ישראל.

מאי גולן: ולא סתם אני קוראת לו מפעל הצבע.

מאי גולן: בשבועות האחרונים אנחנו כולנו רואים וכולכם שומעים איך מחכים כל פרשני ודוברי הפרקליטות בערוצים השונים למוצא פיו של עד המדינה ניר חפץ.

מאי גולן: ומה העיד עד המדינה?

מאי גולן: העיד על האמצעים הדרקוניים שהופעלו כנגדו – דרקוניים.

מאי גולן: לא דמיינתי, הוא אומר, שאמצעים כאלה יכולים להינקט, ובוודאי בלי שום פרופורציה, אמר.

מאי גולן: הוא גם העיד על איום מפורש שיפשיטו אותו.

מאי גולן: יפשיטו אותו.

מאי גולן: עוד הוא אמר: "הכניסו אותי לכלוב עם אסירים דוברי ערבית, חלקם עזתים".

מאי גולן: האמנתי שהחקירה בתיק 4,000, אומר ניר חפץ, היא רדיפה פוליטית.

מאי גולן: "היה לי ברור שאם לא אספק גרסה יחריבו את משפחתי".

מאי גולן: הכול – וזה על קצה המזלג מעדותו של חפץ.

מאי גולן: ובכן, על רמקולים ליד ביתו של עד המדינה פילבר הציתו כאן, ואתם בטח זוכרים את זה, מדינה שלמה.

מאי גולן: מהדורות מתפרצות ועיתונים מלאים; חקירות להב 24/7 כאילו פצצה מתקתקת נמצאת בדרך לפיגוע בקניון; פריצות לטלפונים; מעצרים; דליפמן פותח מהדורות כאילו הוא חתן ביום חופתו שחוגג שמח ומאושר.

מאי גולן: עכשיו, תראו מה עושים כנופיית השלטון וצבא העיתונאים שמדליפים להם.

מאי גולן: הרי ראש כנופיית השלטון – החוק, כן?

מאי גולן: שלטון החוק, חשוב לציין – האדון מנדלבליט, הצהיר במילים האלה: "אין שחר לטענות לגבי לחץ שהופעל על עדי המדינה בתיקי נתניהו".

מאי גולן: והמפכ"ל אלשיך, המפכ"ל המוערך, זה שקיבל אולפנים, הסביר מייד אחריו שהיה מעורב בכל מילה ומילה בחקירות עדי המדינה.

מאי גולן: עכשיו, הרי מי כבר זוכר את אגדת החוקרים הפרטיים ומפעל ההדלפות שניהל האדון אלשיך, וכמובן את פרשת הממד החמישי, שהוא היה הכוכב הראשי בה?

מאי גולן: אז נשאלת השאלה האולטימטיבית: מה מצפה אזרח נורמטיבי במדינת חוק ממערכת שמבקשת את אמון הציבור בו?

מאי גולן: אז אני אגיד לכם: 1. שיעמוד כעת האדון מנדלבליט ויאמר: אני, האדון ששומר על החוק, עומד ב-100% מאחורי הדברים שהצהרתי עליהם, ולכן עד המדינה הוא שקרן, לא הופעל עליו שום לחץ פסול.

מאי גולן: 2. סליחה, טעיתי, החזיקו אותי בגרון.

מאי גולן: אתה זוכרים?

מאי גולן: החזיקו אותי בגרון.

מאי גולן: ולכן לא היה לי אוויר לבדוק.

מאי גולן: 3. אני, מנדלבליט, מקים ועדת בדיקה לבדוק אם הסתירו ממני פרטים, ואני, מנדלבליט, אבחן את הממצאים הפסולים, במידה שיהיו.

מאי גולן: פשוט, לא?

מאי גולן: נשמע פשוט ומתבקש ממי שאמור לשמור על החוק.

מאי גולן: ומה קורה אצלנו בפועל?

מאי גולן: איפה כל זכויות המעצר של המרא דאתרא, נשיא השבט הלבן אהרן ברק?

מאי גולן: איפה כל הזהבות-גלאון, התמר-זנדברג?

מאי גולן: איפה כל מניפי הסמרטוטים השחורים על הגשרים?

מאי גולן: איפה שושקה עם הסיר על הראש, שמהלכת בהפגנות?

מאי גולן: איפה אמיר השכל?

מאי גולן: איפה כולם מבלפור?

מאי גולן: איפה שר המשפטים, שכל מערכת בחירות דיבר על חקיקת חוק פרי העץ המורעל, פרי העץ המורעל?

מאי גולן: היש רעל יותר מסוכן מזה, מר שר המשפטים?

מאי גולן: ואני חוזרת למפעל הצבע שדיברתי עליו, כי במפעל הצבע של השמאל כל הביביפוביה והפוביומטים למיניהם, כל הכת הזאת שמפחדת כל כך מבנימין נתניהו, אצלם הכול כשר ומותר.

מאי גולן: בן כספית הפתטי ברדיו, דליפמן וברוך קרא בהדלפות כל היום, מרעילים למפגיני בלפור את המוח.

מאי גולן: הכול הפוך.

מאי גולן: עולם הפוך שכזה.

מאי גולן: הרי הממשלה הזו קוראת לעצמה ממשלת השפיות הנלחמת בשחיתות.

מאי גולן: איך, כשראש מפלגת הפשע ליברמן, אגב, הפסיכולוג של הקואליציה, מי שעשה קריירה על הסיסמה "בלי נאמנות אין אזרחות", רק היום, רק היום התבשרנו שהוא, הפסיכולוג ליברמן – אגב, בתעריף שלו אתם לא תעמדו, אז אל תנסו לקבוע תור – הפסיכולוג ליברמן הושיב על ספת המטופלים את גב' שקד והאדון ווליד טאהא לטיפול זוגי מחשמל, מה שנקרא.

מאי גולן: איך אמר המארח במסיבת השחרור של ראאד סלאח, שותף פוטנציאלי של הממשלה הזו?

מאי גולן: ליברמן בצד שלנו.

מאי גולן: כמה חרפה.

מאי גולן: כמה חרפה.

מאי גולן: זה שהקים מנגנונים שמפא"י היו תינוקות לידו, כאלה קטנים, כאלה; זה שמפרנס את משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר עשרות עשרות שנים; מנהל את המפלגה שלו כמו הקוזה נוסטרה; אנשים יושבים בבתי סוהר שנים על גבי שנים, ממלאים את פיהם מים מפחד אימים מהאיש הזה.

מאי גולן: לא, לא, המושחת הזה – המושחתים האלה נתנו להשתלט על קופת המדינה באופן מוחלט, שלא יהיה לכם ספק, ממשרד האוצר ועד ועדת הכספים.

מאי גולן: ואתם, אתם חבורה של צבועים, מדברים איתנו על שחיתות.

מאי גולן: אין לכם בושה?

מאי גולן: אתם מדברים?

מאי גולן: אתם מדברים על סיקור אוהד באתר וואלה, כל היום המהדורות – סיקור אוהד.

מאי גולן: וואלה.

מאי גולן: וואלה סלב, אולי.

מאי גולן: הרי ליברמן היה מגיע כל יום במהלך מערכות הבחירות לאולפני 12 ו-13 על גבי שטיחים אדומים.

מאי גולן: תאמינו לי, צריכים להקים ועדת בדיקה, איך לא חייבו אותו להשתתף בארנונה כדייר קבע מרוב שהוא היה מגיע לשם.

מאי גולן: מישהו שאל אותו פעם בכל האולפנים האלה על מפעלי השחיתות שלו?

מאי גולן: על גברת פאינה קירשנבאום, שנכנסה רק השבוע לעשר שנות מאסר?

מאי גולן: איפה רינה?

מאי גולן: רינה, אני שואלת, איפה רינה מצליח?

מאי גולן: האברמוביצ'ים, הדנה-ויסים, הם מדברים על סיקור אוהד.

מאי גולן: הם.

מאי גולן: האדון כבר שבוע לא היה בפגוש את העיתונות.

מאי גולן: שבוע ליברמן לא היה בפגוש את העיתונות.

מאי גולן: למה?

מאי גולן: אני חושבת שאולי השטיח האדום כנראה לא חזר עדיין מניקוי יבש, שחלילה הוד שחיתותו לא יתהלך באולפן על מרצפות רגילות.

מאי גולן: בכל זאת, הוא לא רגיל.

מאי גולן: תקשיבו לי טוב, אם אתי אלון הייתה מחוברת לצינור השקיה שהזרים כסף היישר לוורידים של הפשע המאורגן בישראל, אתם, אתם המושחתים של הממשלה הזאת, חיברתם את ראש מפלגת הפשע הזה לצינור של המוביל הארצי, ואתם יודעים את זה.

מאי גולן: איך אתם ישנים עם עצמכם במצפון שקט בלילה, אני לא יודעת.

מאי גולן: את ליברמן מעניינת איראן?

מאי גולן: מעניינת אותו הקורונה, אתם חושבים?

מאי גולן: אזרחים נאנקים?

מאי גולן: עסקים קורסים?

מאי גולן: מה שמעניין את ראש מפלגת הפשע זה כסף, זה ג'ובים, ואיך להשתלט על הקופה הציבורית בצורה טוטלית.

מאי גולן: מה לא מובן כאן?

מאי גולן: אזרחי המדינה מדממים, והוא בהתנשאות יתרה: שיחליפו מקצוע, הקורונה זה שפעת.

מאי גולן: כמה חרפה הבאתם עלינו.

מאי גולן: מעניין איפה נפתלי בנט – הוא עכשיו בבידוד – איפה הוא, ואם הוא זוכר את כל השמות שהוא הזכיר במליאה ובאולפנים כל שבוע: את שושי מדימונה ואת כרמלה מהכרמל, את דוד מהפלאפל.

מאי גולן: כל שבוע היו לו שמות, שהוא פגש.

מאי גולן: אבל מעניין אם הוא זוכר את מי ששמענו רק ביום חמישי האחרון, את לנה, סגנית יושבת-ראש מורשת דרך.

מאי גולן: לנה.

מאי גולן: זוכר אותה, נפתלי בנט, דיברת איתה?

מאי גולן: מורת הדרך שפגשת רק לפני שנה, זו שהבטחת לה שאתה אישית, אתה אישית תדאג לה כשתהיה ראש ממשלה.

מאי גולן: לנה, נפתלי, לנה, אתה בטח לא זוכר את השם הזה.

מאי גולן: זו שבכתה בהפגנה לאחר שראש מפלגת הפשע שאתה מינית נתן לה פתרון, להחליף מקצוע.

מאי גולן: טוב שלא הציע לה לחכות להכלת מתים.

מאי גולן: ואיפה אתה, בנט, איפה אתה?

מאי גולן: אתה באאודי, מציל תוכים.

מאי גולן: כותרות במהדורות ובעיתונים: בנט הציל תוכי.

מאי גולן: הבנתם?

מאי גולן: לא הבנתם.

מאי גולן: פה לא רוצים להבין.

מאי גולן: נכון, חבר הכנסת אמסלם?

מאי גולן: פה לא מבינים מהר.

מאי גולן: מי שלא מבין, מדריכי הדרך וסוכני התיירות אחראים למיליוני מבקרים בשנה, מיליוני מבקרים בשנה.

מאי גולן: אתם מכירים קבוצה ללא מורה דרך?

מאי גולן: שרת התחבורה המהוללת שלנו מציעה להקריב את ענף התיירות.

מאי גולן: למה לא?

מאי גולן: שכחתם במקרה שאותו תייר שמגיע מניע את גלגלי המשק, מתשלום במסעדות, דרך רכבים שכורים, מוסכניקים שמתקנים את הרכבים, פנצ'ר מאכערים שמתקנים לו את הפנצ'ר, הופעות, השקעות ומה לא.

מאי גולן: את כל זה שכחתם.

מאי גולן: איפה החיים לצד המגפה של הספרון המועתק של בנט?

מאי גולן: איפה?

מאי גולן: מעניין נורא איפה.

מאי גולן: אני רוצה לספר לכם על סוכן נסיעות, שרק השבוע הגיע אליי, שעובד במקצוע כבר 30 שנה – 30 שנה – ומה מודיעה לו חברת כרטיסי האשראי?

מאי גולן: שמבטלים לו את שירותי סליקת האשראי.

מאי גולן: למה?

מאי גולן: כי זה מקצוע בסיכון רב של ביטולי עסקאות.

מאי גולן: מי היה מאמין איזה חורבן תביאו עלינו.

מאי גולן: מישהו מפרסם את הדברים האלה?

מאי גולן: אף אחד.

מאי גולן: אתם מפמפמים מדפי המסרים שלכם בכל ריאיון שהעברתם תקציב, כאילו המצאתם את הירח בצורת משולש ולא שמענו על זה.

מאי גולן: פטנט חדש.

מאי גולן: מעניין איפה ההתייחסות בתקציב לעסקים בזמן מגפה, כי אין.

מאי גולן: זה לא קיים.

מאי גולן: כסף לחתולים – יש; כסף למנסור – יש; כסף לאזרחי ישראל – אין.

מאי גולן: אתם לא מושחתים?

מאי גולן: לממשלה המעופפת הזאת יש כסף.

מאי גולן: אגב הממשלה המעופפת הזאת, מעניין אותי מה לשר הדתות ולכל הפמליה שלו יש לעשות בדובאי.

מאי גולן: מה יש לו לעשות שם, טיש רפורמי בבורג' ח'ליפה, אולי?

מאי גולן: אולי לחפש משגיחי כשרות, לחפש מגיירים?

מאי גולן: הרי פה אני רואה שהוא מחפש בנרות איזה רב שכונה שרק יצטלם איתו באיזו פינה, וגם הם לא מוכנים.

מאי גולן: רסיסי מפלגות, הממשלה הזאת, רסיסי מפלגות שמשנים סטטוס קוו.

מאי גולן: אתם עושים רפורמות בדת ישראל באצבעות של מועצת השורא.

מאי גולן: זה לא מעשה חרפה?

מאי גולן: איפה הנוכל בנט, איפה, איפה הוא?

מאי גולן: הוצאתם את עצמכם מהכלל, יושב-ראש מועצת יש"ע אומר את זה.

מאי גולן: אחרי אלפיים שנות גלות הגעתם לפה כדי שאתם תעבירו רפורמות ביהדות ובדת ישראל באצבעות של מועצת השורא.

מאי גולן: זה מה שעשיתם.

מאי גולן: כמה חרפה תביאו על עצמכם?

מאי גולן: אין לכם גבולות.

מאי גולן: אז מה עוד עושה הממשלה הדיקטטורית שלנו?

מאי גולן: רואים שלא עוברים את אחוז החסימה, אז מחוקקים חוק למניעת התמודדות של מנהיג המחנה הלאומי – מי שבמקרה, רק במקרה, יש לו רוב מוחלט בציבור היהודי, במדינת היהודים, כן?

מאי גולן: לא מדינה אחרת.

מאי גולן: מה הם עוד עושים בממשלה הדיקטטורית הזאת?

מאי גולן: רואים שיש ביקורת רבה ברשתות החברתיות, הכלי שעוד בחצי קלאץ' נותן חופש ביטוי לרוב אזרחי מדינת ישראל, ששם בעצם מדברים ואומרים את האמת נגד פוליטיקאים נוכלים ורמאים, אז מחוקקים חוק נגד ביקורת.

מאי גולן: הרי כמה אפשר למחוק מאות אלפי ביקורות?

מאי גולן: צבא המחיקות של לשכת בנט לא מספיק כל היום למחוק הודעות.

מאי גולן: יש דרך קלה יותר.

מאי גולן: נותנים כמה מיליארדים למועצת השורא ומחוקקים חוק.

מאי גולן: מעניין, בכהונת נתניהו כל הסתה הייתה נחשבת לחופש ביטוי.

מאי גולן: פה צריך לחסום ולחוקק חוקים דיקטטוריים.

מאי גולן: ובל נשכח, כמובן, את החוק שייתן למשטרה את היכולת לבצע חיפוש ללא ביקורת שיפוטית.

מאי גולן: אני רוצה שתבינו: הוא נותן למשטרה את היכולת להיכנס אליכם הביתה בלי שום צו, לעשות מה שהם רוצים.

מאי גולן: היכן הם מפגיני בלפור עכשיו?

מאי גולן: היכן שושקה עם הסיר על הראש וכל הסמרטוטים השחורים שתלו?

מאי גולן: איפה הם?

מאי גולן: איפה הדמוקטטור הגדול, השר אבידר, שהוביל את כל ההפגנות האלה?

מאי גולן: השר אבידר אולי עדיין מחפש לצקת תוכן במשרד שלו?

מאי גולן: מרוב עבודה הוא לא מרים את הראש, קשה לו, הוא לא רואה מה קורה סביבו.

מאי גולן: או שאולי אני מבינה שהוא שמע להמלצת בנט, היחיד שמקשיב להמלצות של בנט לעבוד מהבית, והוא פשוט אימץ את זה, הוא עבר לעבוד מהבית.

מאי גולן: הוא לא רואה מה קורה סביבו?

מאי גולן: פתאום החוק הזה הוא דמוקרטי בעליל?

מאי גולן: או שאולי כנראה הוא עדיין מתאושש מהביקור של משרדו בדובאי.

מאי גולן: רק שתבינו, שר בלי תיק נוסע לדובאי עם כל הלשכה שלו.

מאי גולן: אתם יודעים מה יספרו לנו מחר בכותרות של העיתונים, של צבא העיתונים של הממשלה המזויפת הזאת, שהשר אבידר אולי הלך לעשות הסכם שלום עם דובאי ולא שמענו.

מאי גולן: טוב, בזמן שנותר לי אני אספר לכם שבשבוע שעבר הייתה הצבעה שלא התאימה למפעל הצבע של הקואליציה.

מאי גולן: לראשונה בכנסת, לראשונה בכנסת ישראל, מגיע יושב-ראש הכנסת, הממלכתי, כן, שלא יושב פה כרגע, להזיז – תקשיבו טוב – להזיז את יו"ר הישיבה המכהן באותו רגע, במקרה זה היה אחמד טיבי, כדי לשנות את ההצבעה.

מאי גולן: תקשיבו טוב: הוא מזיז.

מאי גולן: אותם דמוקרטים גדולים, דמוקטטורים.

מאי גולן: והם דיברו על ארדואן, כן?

מאי גולן: כמה צביעות וחוסר מודעות יכולים להיות כאן במקום אחד כזה קטן.

מאי גולן: אלה הם אותם מושחתים וצבועים שצרחו ופמפמו בערוצי התקשורת שהמחנה הלאומי יכבוש את הבסטיליה, יעלה על הקפיטול, גריסת החומרים הסודיים של נתניהו, צוללות, חלליות, מה הם לא אמרו.

מאי גולן: כמה הסבירו לנו על הסכנה לדמוקרטיה וליהדות.

מאי גולן: היום, היום אל מול עינינו הם דורסים גם את היהדות וגם את הדמוקרטיה.

מאי גולן: כמה בושה וחרפה.

מאי גולן: ראש ממשלה שאף אחד, אף אחד לא סופר אותו.

מאי גולן: שמו אותו על כיסא תינוק באאודי, ליהנות מהנוף, וכפרה על המדינה.

מאי גולן: הבטיחו לו ולחברי מפלגתו תקשורת מלטפת, והוא בעננים.

מאי גולן: המדינה הולכת כפרה על בנט.

מאי גולן: רק חבל שיומיים לפני שהרצח קרה, הרצח הנוראי של יהודה דימנטמן, השם ייקום דמו, תלמיד ישיבה, אב טרי, ועוד שני פצועים – מה עושה ממשלת עשר מעלות ימינה?

מאי גולן: מתכוונת להקים יחידת חקירה מיוחדת על מתיישבים יהודים, על מתיישבים יהודים ביהודה ושומרון.

מאי גולן: זה לאחר שקיבלנו את קו בר לב החדש – עוד שר בממשלת עשר מעלות ימינה – בדיון עם  תת-מזכירת המדינה על "אלימות המתנחלים".

מאי גולן: זאת לא הסתה?

מאי גולן: פתאום מילים לא הורגות?

מאי גולן: איפה יושב-ראש מועצת יש"ע?

מאי גולן: איפה הוא, איפה הוא?

מאי גולן: כמה אני מחפשת אותו.

מאי גולן: אין מי שיסביר לו שאם המתנחלים כל כך מפריעים לו, אולי הם אלה שרצחו את יהודה דימנטמן, זיכרונו לברכה?

מאי גולן: המתנחלים, מר בנט, הם אלה שמחלקים סוכריות אחרי רצח נתעב?

מאי גולן: המתנחלים, בנט, הם אלה שהאימהות שלהם מברכות על הבנים השהידים שלהם?

מאי גולן: איך אמר השר פריג' לפני שלושה חודשים?

מאי גולן: קיבלתי הבטחות מראש הממשלה שיפתיעו אותי לטובה, "הרבה מעבר לציפיות שחשבתי.

מאי גולן: הטיפול שלו משביע את רצוני ומדהים אותי".

מאי גולן: כך אמר השר פריג'.

מאי גולן: פשוט לא להאמין, לשמוע ולא להאמין.

מאי גולן: והם מספרים לנו שהוא היה יו"ר מועצת יש"ע, אתם הבנתם?

מאי גולן: יו"ר מועצת יש"ע שמפנה יהודים והורס בתים כמה שעות לאחר רצח נפשע מצד חלאות אדם, חלאות המין האנושי.

מאי גולן: הימין של הימין.

מאי גולן: הוא מפתיע את השר פריג'.

מאי גולן: הוא, כמובן, אחרי הדברים האלה של השר פריג', אחרי שתי דקות, מהר, התקשר אדון ראש הממשלה בנט לשר פריג' ואמר: מה פתאום אתה יוצא לתקשורת?

מאי גולן: אנחנו הרי עושים הכול בחדרי-חדרים, במסתרים ובמחשכים.

מאי גולן: ממשלת המסתרים והמחשכים, זאת הממשלה הזאת.

מאי גולן: מאיחוד 5,000 משפחות מעזה, הפשרת כספי רוצחי יהודים לאבו מאזן ועד לחיבורי חשמל והכשרת אלפי בתים הפרוסים על אלפי דונמים לפזורה הבדואית.

מאי גולן: פשוט לא להאמין לאיזה תהום הם דרדרו אותנו, הימין של הימין, הקרם דה לה קרם.

מאי גולן: זה אתם.

מאי גולן: אז יש לי חדשות בשבילכם, האדמו"רים של שמאלה – לא ימינה, כן, שמאלה: אתם, שהגעתם בכל יום ירושלים ושמחת תורה לחגוג עם הציונות הדתית, השנה כנראה נראה אתכם חוגגים עם הרפורמים בעזרת ישראל בכותל.

מאי גולן: רק בגלל זה, אבל רק בגלל זה אתם מקדמים את מתווה הכותל, כי אם זה תלוי בימינה והכיסאות שלהם, הרפורמים יקבלו גם אישור למנגלים ברחבת הכותל רק כדי שיהיה להם לאן להגיע ולהצטלם.

מאי גולן: בניתם על הזיכרון הקצר של הציבור והשטויות שהכניסו לכם לראש העיתונאים באולפנים.

מאי גולן: שכחתם שאם היו עושים סקר באולפנים שלכם, ניצן הורוביץ כבר מזמן היה פה ראש ממשלה ברוטציה עם איימן עודה ועופר כסיף.

מאי גולן: אז אני מודיעה לכם כאן, קבל עם ועדה: גם אם תעמדו על גשר המיתרים 24/7 ארבע שנים ברצף כשבנט סולן, אילת עושה קולות רקע, כהנא מניף דגלים ואורבך התחפש לאביב גפן, ותשירו ב-repeat "שובו אליי ואשובה אליכם, שובו אליי ואשובה אליכם" – גם זה לא יעזור לכם, מושחתים.

מאי גולן: הפעם לא יקנו לא את כאבי הבטן של אילת ולא את הגזים של אורבך.

מאי גולן: את הזמן שלכם תפנו לקניית שפכטלים שיעזרו לכם לגרד את אחוז החסימה מהרצפה.

מאי גולן: לא יעזור לכם הפעם צבא העיתונאים, ומי כמוכם כבר יודע שהשותפים החדשים שלכם, הברית החדשה שלכם, הנאמנים, כבר יראו לכם את הדרך החוצה ומהר.

מאי גולן: ובקיצור, רע"מ, אני פונה פה אליכם במסר הרגעה.

מאי גולן: אדוני ראש הממשלה מנסור עבאס, אל תדאגו, רע"מ, מהממשלה הזאת.

מאי גולן: הימינאים בממשלה הזאת, הקרם דה לה קרם, קוראים טוב-טוב את הסקרים, אלה שלא מגרדים את אחוז החסימה.

מאי גולן: ואם צריך, אם צריך – אל תדאגו, הפסיכולוג היקרן ליברמן יעשה טיפול זוגי לעופר כסיף ולנפתלי בנט.

מאי גולן: הוא יעשה גם טיפול זוגי לאילת שקד ולראאד סלאח עם צריך.

מאי גולן: הוא גם יעשה ככה נעים בגב לאלי אבידר.

מאי גולן: הכול הוא יעשה.

מאי גולן: הוא יהפוך את עצמו גם לשטיח אם צריך, ובנט – בנט, רע"מ, יחזיר גם את רעננה ויחבר לחשמל גם את הבונקר של נסראללה.

מאי גולן: הכול הוא יעשה, אדוני ראש הממשלה מנסור עבאס והממשלה האמיתית שמתנהלת כאן בראשות רע"מ.

מאי גולן: תהיו רגועים.

מאי גולן: תהיו רגועים, כי כל עוד נפתלי בנט ואילת שקד וחבורת השמאל במסווה של פייק ימין, שרימתה, הונתה ושיקרה לכלל המחנה הלאומי במדינת ישראל, כל עוד הם בשלטון מועצת השורא, האחים הפלסטינים, רע"מ, מר ראש הממשלה מנסור עבאס, כל עוד הם בשלטון, כל שתבקשו – לו יהי.

מאי גולן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת מאי גולן.

איתן גינזבורג: נזמין את חבר הכנסת דוד אמסלם.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, לרשותך 30 דקות.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, היום אני רוצה להקריא לכם איזושהי כותרת שקראתי בעיתון כלכליסט: "עתירה לבג"ץ בעניין מינוי מנכ"ל קבוע לתעשייה האווירית – 'גנץ נוקט בסחבת'".

דוד אמסלם: בהתחלה, כשראיתי את הכותרת, חשבתי שמי שהגיש את הבג"ץ הם כמה חוצנים.

דוד אמסלם: כותרת גדולה.

דוד אמסלם: אז אני רוצה לספר לציבור במדינת ישראל במה מדובר.

דוד אמסלם: מי שהגיש את הבג"ץ זה אני.

דוד אמסלם: הרי ברור לכם לחלוטין שכשהוגשו הבג"צים נגדי, כשהייתי יושב-ראש, אז כתבו: התנועה לאיכות השלטון בראשות הג'ינג'י וכו' וכו', אבל כאן כותבים: הוגש בג"ץ.

דוד אמסלם: ככה, סתם, בא הבג"ץ לעצמו, העתירה נכתבה בעצמה והוגשה.

דוד אמסלם: עכשיו, אדוני השר, אני רוצה לספר לך מה קרה כאן ומה סיפור המעשה, כדי שנבין.

דוד אמסלם: אני, כשמוניתי, ובעצם כששטח הפעולה של רשות החברות עבר אליי כשר בממשלה, אני כבר הייתי מצוי בתוך הליך, וההליך בעצם כמעט הסתיים, לבחירתו של מנכ"ל התעשייה האווירית.

דוד אמסלם: אני קראתי ליושב-ראש, אמרתי לו: בוא, תקשיב.

דוד אמסלם: התעשייה האווירית היא אחת החברות הכי חשובות במדינת ישראל, זו לא עוד חברה.

דוד אמסלם: זה לא שאני מזלזל בחברות אחרות, אבל זאת חברה, שגם בהיבט הכלכלי וגם בהיבט הביטחוני היא אולי הכי חשובה במדינה.

דוד אמסלם: אני מבקש ממך, תבחרו את מי שאתם מוצאים לנכון, האיש המקצועי הכי טוב בעניין הזה.

דוד אמסלם: תעזבו את כל השיקולים, מה טוב לחברה ולעם ישראל.

דוד אמסלם: התכנסה הוועדה, בחרה.

דוד אמסלם: דרך אגב, היו ארבעה מועמדים, שלושה סמנכ"לים מתוך החברה, שעובדים הרבה מאוד שנים.

דוד אמסלם: אחד מהם, הרביעי, היה קצין בחיל האוויר שהגיש מועמדות.

דוד אמסלם: כשאותו קצין הבין שהוא כנראה לא ייבחר, שהוא בכלל לא עומד בסטנדרטים, הוא פרש לו.

דוד אמסלם: כידוע לך, מנכ"ל משרד הביטחון זה מר אשל, מפקד חיל האוויר לשעבר, והוא הביא חבר שלו; הוא חשב שזה סידור עבודה, כמו שאתם רגילים, כל החבר'ה פה.

דוד אמסלם: נבחר יהודי צדיק, אחד מהאנשים התותחים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא קיבל כמה פרסים על ביטחון מדינת ישראל.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא הכרתי אותו.

דוד אמסלם: לא מכיר אותו.

דוד אמסלם: הוא עובד כ-30 שנה בתעשייה האווירית, מנהל את חטיבת הטילים וגם הלוויינים.

דוד אמסלם: דרך אגב, בן אדם שלטעמי אם היה יוצא החוצה, נוסע לארצות הברית, היה עושה כל חודש עשרות מיליוני דולרים.

דוד אמסלם: זה אחד האנשים הציוניים, שמקריב את כל היכולות שלו, הניסיון שלו, לא מעניין אותו כסף.

דוד אמסלם: מסתיים ההליך, הוא עבר את כל הוועדות, את כל השופטים, את כל הבטיח, יש חתימות, רגילות.

דוד אמסלם: אני מחכה לחתום.

דוד אמסלם: תיכנס.

דוד אמסלם: מר אשל אומר למר גנץ: אתה לא חותם.

דוד אמסלם: ואז מה קורה, חבריי הצדיקים?

דוד אמסלם: הרי אנחנו, אני אמסלם דוד, שמוניתי – דרך אגב, אותו כלכליסט הוציא ארבעה עמודים עליי: אמסלם דוד, 580 ג'ובים, הולך למנות את חברי מרכז הליכוד.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: למה, אמסלם דוד הוא בסטיונר, הוא לא ישים אנשים טובים במדינת ישראל, אין לו שכל.

דוד אמסלם: אבל גנץ?

דוד אמסלם: חס ושלוש; אשל?

דוד אמסלם: מלח הארץ.

דוד אמסלם: אתם לא מתביישים?

דוד אמסלם: אלה?

דוד אמסלם: דרך אגב, עד היום התעשייה האווירית בלי מנכ"ל קבוע.

דוד אמסלם: למה, בגלל שגנץ ככה בא לו.

דוד אמסלם: שנה וחצי.

דוד אמסלם: עכשיו, המנכ"ל אמור לנסוע, לעשות חוזים.

דוד אמסלם: אני שואל את עצמי – נוסע להודו, יושב עם שר הביטחון ההודי.

דוד אמסלם: ההוא מסתכל, אומר: תשמע, זה לא המנכ"ל, מה אני סוגר איתו דברים, לך תדע אם מחר לא יחליפו אותו.

דוד אמסלם: 16,000 עובדים, הכול שם בחוסר יציבות.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שמר אשל רוצה את החבר שלו מחיל האוויר, שהוא עצמו הוריד את המועמדות.

דוד אמסלם: אז מה עושים?

דוד אמסלם: ממנים את עמיר פרץ – דרך אגב, תוך שבוע ורבע – ונותנים לו משימה, אדוני השר, לבצע כנראה מינוי כמו שצריך.

דוד אמסלם: לכן אני, השר טרופר, חשבתי שיש יועץ משפטי.

דוד אמסלם: הרי אתם כל הזמן טוענים: שומרי הסף, לא שומרי הסף, כל הבדיחה של מנדלבליט שמתרחשת לנגד עינינו.

דוד אמסלם: הרי זו עבודה שלך, מר מנדלבלוף.

דוד אמסלם: אתה אמור לקום בבוקר, לא להתעסק כל היום עם הסיגרים של ראש הממשלה נתניהו, לא כל היום להתעסק עם הבן דודה שלו ואם הוא נתן לו עכשיו סיוע כספי, כן או לא.

דוד אמסלם: אתה צריך להסתכל ולראות.

דוד אמסלם: אדוני, תכתוב לו מכתב.

דוד אמסלם: אני כותב למנדלבליט מכתב, כבוד השר טרופר, מפרט בפניו, לפני חודש וחצי.

דוד אמסלם: אתה יודע מה האיש הבינוני הזה ומטה עונה לי?

דוד אמסלם: אנא תפנה לרשות החברות.

דוד אמסלם: מר מנדלבלוף, כשאתה רצית לעצור אותי במינויים של הדירקטורים, רצת-אצת-רצת לך, כמעט נקרעו לך המכנסיים.

דוד אמסלם: לא אמרת לי לרוץ לרשות החברות, הוצאת לי חוות דעת שלך ושל זילבר.

דוד אמסלם: דרך אגב, נתת הנחיה מעל ראשי ליועצת המשפטית של רשות החברות, שכתבתי לה מכתב לא להישמע להנחיות שלך.

דוד אמסלם: אבל עכשיו אתה לא בלופ.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: גנץ חבר שלך, ככה, הוא היה השר שלך.

דוד אמסלם: אתה זוכר איך אמרת, אתה הצלת את מדינת ישראל, בגלל זה הגשת.

דוד אמסלם: יש, איך אמרת, סייעתא דשמיא, עזרו לנו מהשמיים.

דוד אמסלם: בגלל זה הגשת כמה כתבי אישום נגד ראש הממשלה נתניהו, בגלל שהבנת שהוא סכנה לדמוקרטיה.

דוד אמסלם: << אחרי_כן >> תבין לאיזה שפל הגעת.

דוד אמסלם: איך אמרתי, לאחר הדברים שאמרת הייתי בטוח, בבוקר, שכבר לוקחים אותך למגרש הרוסים לחקירה, עוצרים אותך, לפחות על ניסיון הפיכה במדינה נורמלית.

דוד אמסלם: הרי אם היה מדובר בצבא, בוודאי עם ישראל היה מבין את זה.

דוד אמסלם: אבל אתה כותב לי: נא לפנות – דרך אגב, זה לא אתה, זה העוזר שלץ – נא תפנה ליועצת המשפטית של רשות החברות.

דוד אמסלם: כמובן, השר טרופר, אני פונה ליועצת המשפטית של רשות החברות ועד היום אנחנו ממתינים לתשובתה.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: פני הדור כפני הכלב.

דוד אמסלם: מהרגע שאתם נמצאים בשלטון, לית דין ולית דיין.

דוד אמסלם: גם הפקידים עצמם, דרך אגב, מזלזלים בכול – בכנסת, באופוזיציה בוודאי.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אם מנדלבליט – אם בארזים נפלה שלהבת מה יאמרו אזובי הקיר?

דוד אמסלם: לכן, ככה מתנהלת המדינה.

דוד אמסלם: ואז מה אני נאלץ לעשות?

דוד אמסלם: אני יהודי, דרך אגב, שבא נטו לטובת מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אני שוכר את שירותיו של עורך דין.

דוד אמסלם: אני, אמסלם דוד, לא הפרקליטות שיש לה איזה 2,000, שמקבלים מימון מהמדינה, לא מר מנדלבלוף, שאתה מקבל משכורת של כמעט 100,000 שקל; אני אמור לקחת מכיסי לשלם לעורך דין, לקחת את האגרות.

דוד אמסלם: ואני מניח שתוך שבוע וחצי, מר מנדלבליט, כנראה מה תעשה עכשיו לבית המשפט העליון?

דוד אמסלם: לפחות בדבר הזה, מה תענה להם, שמה?

דוד אמסלם: שגנץ בעצם חבר, שהמנכ"ל שלו רוצה להביא איזה מינוי פוליטי מחיל האוויר?

דוד אמסלם: מה תגיד להם, מה תספר להם?

דוד אמסלם: בוא תספר לנו אתה מה תספר להם.

דוד אמסלם: בוא תספר למה אתה מתבטל כל היום ולא פועל בשום דבר, חוץ מלטפל בליכוד ובכל מה שקשור לימין, מאריה דרעי ועד ליצמן וכל הדברים האלה.

דוד אמסלם: בזה אתה עסוק מבוקר עד לילה.

דוד אמסלם: אבל לנהל את המדינה, לראות פקידים או שרים שלא פועלים על פי החוק – זה לא מעניין אותך היום, למה הם בצד שלך, אתה הצלת את המדינה.

דוד אמסלם: הרי איך אמרת, סייעתא דשמיא.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני ממליץ לך, היות שאתה כפוי הטובה הכי גדול שאני מכיר, אני ממליץ לך לא להשתמש בביטוי הזה.

דוד אמסלם: הרי כשאמרה לך אישה, אימא לילדים, דתייה, בשבת פרשת משפטים, "בושה" – דאגת שתבוא המשטרה בשבת ותיקח אותה.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא המקרה הראשון.

דוד אמסלם: כשאני אמרתי את זה בכנסת, הוצאת הודעה שאני משקר.

דוד אמסלם: במה אני משקר, מר מנדלבליט?

דוד אמסלם: הרי רמסת כל עיקרון, כל ערך, גם דתי, גם משפטי, גם דמוקרטי, הכול, בגלל שאתה חצית את הקווים.

דוד אמסלם: מהרגע שחצית את הקווים ורצית לקבל הכרה – איך אמר לך אהרן ברק?

דוד אמסלם: מנדלבליט לא יאכזב אותי.

דוד אמסלם: מאותו רגע הפכת להיות השפוט שלהם ויצאת בראש המחנה.

דוד אמסלם: ככה זה במומרים, המומרים הם הכי גרועים.

דוד אמסלם: עכשיו אתה רוצה להוכיח להם, ורצית להוכיח להם כמה אתה צדיק וכמה אתה הגון.

דוד אמסלם: אז ככל שרדפת את הימין ואת ראש הממשלה ואת שרי המחנה הלאומי, ככה מחאו לך כפיים ואמרו שאתה גדול, ענק.

דוד אמסלם: אז קודם כול, אני מציע, בוא תספר לעם ישראל למה בתעשייה האווירית, דבר פשוט, טריוויאלי, לא מורכב, לא מסובך – אני רק רוצה לספר לך, מר מנדלבלוף, שכששטייניץ היה שר האוצר הייתה ועדת איתור לנושא של יושב-ראש רשות המיסים; רצה להביא מישהו אחר, הוועדה קבעה מה שקבעה.

דוד אמסלם: אתה הלכת לבג"ץ – אתה לא היית באותה תקופה, אבל בג"ץ הכריח אותו ואילץ אותו לבחור את אותו אחד, שלימים גם היה יושב-ראש רשות המיסים.

דוד אמסלם: כאן הכול עבד – דרך אגב, אותו סיפור – הסתיים ההליך הביורוקרטי הרגיל, הפשוט, ואתה כמובן, איך אמר הגשש, אתה אפילו לא מוציא מנגינה של מארש, שריקה, כלום, מה שנקרא במערכון אופסייד סטורי.

דוד אמסלם: אם אתה לא מכיר, תשמע אותו, אני ממליץ לך.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לעבור לנושא אחר.

דוד אמסלם: היום קרה משהו מאוד חמור בכנסת.

דוד אמסלם: היום העברתם בוועדת הכנסת חמישה חוקים בסעיף 98.

דוד אמסלם: שלחתי ליושב-ראש הכנסת – והשר טרופר, רק שתבין, אני רוצה לתת לך נתונים לגבי עומק המשבר שאנחנו מצויים בו.

דוד אמסלם: בשנת 2020, 27 ביולי 2020, חבר הכנסת מאיר כהן, השר מאיר כהן של היום, וחבר הכנסת עופר כסיף פנו למחלקת המחקר של הכנסת – ביקשו, מה שנקרא, לקבל מחקר כמה פעמים הכנסת השתמשה והפעילה את סעיף 98.

דוד אמסלם: אני מספר לכם.

דוד אמסלם: לא אני.

דוד אמסלם: הם נתנו את הנתונים הבאים, ואני מזמין אתכם לעיין בדוח – דרך אגב, לא אני הזמנתי אותו, השר מאיר כהן, השר דהיום: מאז הכנסת השישית ועד 26 ביולי 2020, עד השנה שעברה, הסעיף הופעל 16 פעמים בסך הכול, בכל השנים האלה, כמעט מאז קום המדינה; 12 פעמים הוא הופעל למנוע דיונים ארוכים, ממושכים.

דוד אמסלם: דרך אגב, כמובן להוציא את הסיפור של התקציב, שבאופן מעשי מוסכם על כולם שתמיד מפעילים שם סעיף 98 בהסכמה, בגלל שזה האירוע, אין משהו אחר, חייבים.

קריאה: - - -

דוד אמסלם: מה?

דוד אמסלם: כן, זה בסדר.

דוד אמסלם: הם נטרלו את העניין הזה.

דוד אמסלם: ועוד ארבע פעמים זה היה ברפורמה לחינוך בשנת 1960 ומשהו; כשראש הממשלה הודיע על חטופי אנטבה, כנראה היה פה איזשהו דיון; בדיון בחוק ההתנתקות שהיה כאן; והצעת חוק הקולנוע – אני לא יודע, משהו שגם היה כאן בזמנו.

דוד אמסלם: 16 פעמים.

דוד אמסלם: רק היום, היום – חמש פעמים.

דוד אמסלם: תבין פרופורציות.

דוד אמסלם: תבינו, כשאנחנו אומרים לעם ישראל שאתם דורסים, הורסים את הכנסת, זאת הכוונה.

דוד אמסלם: עכשיו, תסתכלו קדימה, תסתכלו לאופק.

דוד אמסלם: היום היושב-ראש סגר פה את המליאה.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שמר בנט החליט שהוא לא בא לכנסת.

דוד אמסלם: מה זה משנה מה כתוב בתקנון?

דוד אמסלם: הוא לא בא לכנסת.

דוד אמסלם: אבל התקנון – יש 40 חתימות.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה יודע על זה חודש מראש, לפי התקנון של הכנסת.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לכם סוד – כשאני הייתי יושב-ראש הקואליציה היה לנו דיון של 40 חתימות.

דוד אמסלם: בא אליי ראש הממשלה דאז נתניהו ואמר לי: תשמע, דודי, אני לא יכול לבוא.

דוד אמסלם: זה היה בשבוע האחרון.

דוד אמסלם: אמרתי לו: אין דבר כזה.

דוד אמסלם: זה החוק, זה התקנון, מה לעשות.

דוד אמסלם: ניסיתי אפילו לדבר, לבוא בדין ודברים, פה לא הסכימו.

דוד אמסלם: אמרתי לו: אין מה לעשות, אתה בא לכנסת, בגלל שחוק זה חוק, ואנחנו אנשים שומרי חוק.

דוד אמסלם: אבל תמיד אמרתי שבשמאל זה האנשים הכי בריונים, הכי אכזרים והכי אנטי-דמוקרטים.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הם מעל החוק.

דוד אמסלם: בגלל שהם אנשים נאורים, הם אנשים צדיקים, הם אנשים חכמים, הם מבינים מה טוב למדינה, הם מבינים מה טוב להם.

דוד אמסלם: לכן, בנט החליט: מה פתאום שאני אבוא?

דוד אמסלם: ומה הוא מצייץ, אדוני השר?

דוד אמסלם: הוא עוד מצייץ שאנחנו לא רצינו לקזז אותו בגלל שהוא בעצם נמצא בבידוד.

דוד אמסלם: הרי כל היציע למעלה זה יציע של בידוד.

דוד אמסלם: מתחילת הקורונה יושבים פה ח"כים, כולל ראש ממשלה לשעבר.

דוד אמסלם: בכלל, אתה טוען שהמגפה היא כל כך חמורה, הרי שר האוצר שלך אומר שזו רק שפעת.

דוד אמסלם: פתאום אנחנו רואים שהוא מצייץ לו ואומר: איך אתם לא מקזזים אותי – ולא בא לדיון.

דוד אמסלם: ומה עושה היושב-ראש?

דוד אמסלם: סוגר את הכנסת לארבע שעות, שלוש שעות.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: ככה.

דוד אמסלם: עכשיו תחשוב, השר טרופר, נניח שמחר אני היושב-ראש, החבר'ה נסעו לחוץ לארץ, ואין לנו רוב – אני סוגר את הכנסת.

דוד אמסלם: אומר: חבר'ה, עד שהם לא חוזרים, בעוד שבוע וחצי-שבועיים, לא פותחים.

דוד אמסלם: זה נשמע לך הזוי, נכון?

דוד אמסלם: אבל אני רוצה להגיד לך משהו, חבר שלך מר האוזר, ראיתי בעיתון השבוע שהוא הציע לסגור את הכנסת לשלושה חודשים.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: כדי שהגברת פינטו תחזור מחופשת לידה, כשהיא עצמה נורבגית, תבין.

דוד אמסלם: אין לי מושג איך היא נכנסה לכאן במקום לעבוד בחוץ כמו כולם ולחפש עבודה.

דוד אמסלם: סידרתם לה עבודה.

דוד אמסלם: אז במקום שהיא תתפטר לתקופת חופשת הלידה ושיחזור חבר הכנסת שנבחר על ידי הציבור, אז אומרים לנו למה אנחנו לא מקזזים אותה.

דוד אמסלם: תבין איזה עולם הפוך.

דוד אמסלם: אתה יודע מה, כל יום אני צובט את עצמי כדי להאמין שזה אמיתי.

דוד אמסלם: אני כבר לא מבין מה קרה לכם, האם אתם רציניים?

דוד אמסלם: האם אתם צוחקים עלינו?

דוד אמסלם: האם אתם צוחקים על הציבור?

דוד אמסלם: אין לי מושג איפה אתם נמצאים.

דוד אמסלם: רמת האבסורד שאתם מצויים בה היא פשוט בלתי נתפסת.

דוד אמסלם: לכן אני אומר לך, אדוני היושב-ראש:

דוד אמסלם: אני לא יודע אם כבר אפשר לתקן את המצב הזה, בגלל שברור לכם שיום אחד הגלגל יתגלגל ויתהפך.

דוד אמסלם: זה ברור.

דוד אמסלם: אם לא, תמשיכו בדרככם.

דוד אמסלם: לא משנה, אני גם לא אומר בעוד כמה שנים.

דוד אמסלם: אבל ברור לכם שאם אתם הבאתם חמש פעמים, אז מחר זה יהיה עשרה חוקים; וברור שאם סגרתם את הכנסת לשלוש שעות, ברור לכם שלאחר מכן, פעם, זה יהיה גם לשבועיים.

דוד אמסלם: תבינו, זה בגלל שאין פה גבולות, הרציונל נשבר.

דוד אמסלם: כל חוק, כל כלל, נשבר.

דוד אמסלם: בהתחלה כל דבר קורה במשורה – שלוש שעות, אחרי זה זה מתפתח לשש שעות, אחרי זה זה ליומיים.

דוד אמסלם: הרי ברור לכם מה יקרה פה.

דוד אמסלם: לכן החשיבות של השמירה על הכללים היא מאוד קריטית בעסק הזה, אחרת העסק הולך ומידרדר.

דוד אמסלם: אני לא זוכר ימים כאלה בכנסת, מעולם.

דוד אמסלם: גם כשלא הייתי חבר כנסת, הייתי מבקר הרבה בכנסת ועוקב.

דוד אמסלם: דברים כאלה אף פעם לא היו בכנסת.

דוד אמסלם: ואני שואל את עצמי איך מתקנים את זה.

דוד אמסלם: הרי ברור לחלוטין שאם זה יתהפך, אנחנו לא נבוא ונגיד לכם: עכשיו, בואו ננהג איתכם בהגינות.

דוד אמסלם: לא, מה פתאום, ניקח את כל מה שעשיתם, ואמרתי, נכפיל אותו פי שניים ונקדם אותו, שיכאב לכם, שתבינו מה קורה, אחרת תחזרו על עצמכם, אם בעוד 40 שנה עוד פעם תחזרו.

דוד אמסלם: השמאל במדינת ישראל ילמד מאיתנו לקח עצום, הוא וכל המערכות שלו.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא מדבר רק על חברי הכנסת.

דוד אמסלם: לכן אני אומר לכם, רבותיי, השתגעתם, החלקתם על השכל.

דוד אמסלם: כל יום אתם שוברים עוד נושא ועוד טאבו ועוד נושא.

דוד אמסלם: ותזכרו תמיד, בסוף הגלגל מתגלגל והפערים והזוויות הולכים ונפתחים.

דוד אמסלם: ככה זה בחיים.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לעבור, אדוני היושב-ראש וכבוד השר, לנושא אחר לגמרי.

דוד אמסלם: תראו, היום עמד על הפרק, השר טרופר – הייתה הצעת חוק שהייתה אמורה לעלות.

דוד אמסלם: קראו לה: הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה).

דוד אמסלם: אני אספר לך במה מדובר.

דוד אמסלם: לפני כחמש שנים משרד התקשורת דאז החליט לפתוח את השוק גם לערוצים אינטרנטיים, על מנת שגם כל חברות הסלולר יוכלו למכור גם טלוויזיה.

דוד אמסלם: הערוצים המסחריים, 12 ו-13, שמשדרים בעידן פלוס בחינם – באו לערוצים האלה וסגרו איתם, מה שנקרא, חוזה לגבי השידורים שלהם.

דוד אמסלם: כשבאה המדינה ויצאה קדימה עם הנושא, אמרו להם: רבותיי, השידורים יהיו בחינם.

דוד אמסלם: אמרו להם: חבר'ה, למה אתם מתערבים, הרי כבר עשינו הסכם לחמש שנים.

דוד אמסלם: באה אז המדינה ואמרה: אוקיי, תקשיבו, היות שעשיתם כבר הסכם, אז מה שאנחנו מבקשים זה שני דברים: אחד, זה לחמש שנים, עד תום התקופה; דבר שני, אתם לא מעלים את המחיר פר צופה, מה שנקרא.

דוד אמסלם: ככה למעשה הסתיימו חמש השנים.

דוד אמסלם: מה עושים היום, מה עושה שר התקשורת?

דוד אמסלם: דרך אגב, הם מגישים רפורמה, כבוד השר טרופר, בכל נושא התקשורת.

דוד אמסלם: יש הרבה נושאים, מהרגולציה, הסיפור של ההשקעות בתוכן ישראלי וכו' וכו'.

דוד אמסלם: את כל זה שמים בצד.

דוד אמסלם: מה השר הנדל מביא היום?

דוד אמסלם: השר הנדל רוצה להביא לנו, כנראה בשבוע הבא, את החוק שלמעשה נותן להם ארכה, שימשיכו לגבות עוד כסף מהציבור, ערוץ 12 ו-13; לא מזוודות כסף – עשרות מיליוני שקלים, משאיות של מזומנים.

דוד אמסלם: על מה ולמה?

דוד אמסלם: דרך אגב, הרי ברור לחלוטין שבסוף זה מתגלגל על אותו אחד שעכשיו מחליט להתחבר לפרטנר ולכל הערוצים בסלולר.

דוד אמסלם: חשבתי – איך אמרתי, זו בעצם שיטת השקשוקה של השמאל.

דוד אמסלם: זה בדיוק מה שקורה כאן.

דוד אמסלם: במקום שהשלטון ידאג למדינת ישראל, במקום ששר התקשורת ידאג לאזרחים, הוא דואג לערוצים והם דואגים לו.

דוד אמסלם: זה מזכיר לי בדיוק, דרך אגב, שבתקופה הסובייטית, אדוני השר, הייתה עיתונות בברית המועצות, גזטה פראבדה – זה היה העיתון שקראו לו "אמת", יענו – ובטלוויזיה היה ערוץ טלוויזיו פרגרמה טולקה אצ'י.

דוד אמסלם: היום בארץ יש לנו צבאנאצט וטרינאצט.

דוד אמסלם: זה בדיוק, מה שקרה בברית המועצות לשעבר קורה כאן.

דוד אמסלם: אנחנו משלמים לערוצים כסף, אתם בשמאל, והם אפילו לא משדרים את ההפגנה במוצאי שבת, כל שבוע, בבית של בנט.

דוד אמסלם: למה שהציבור ידע בכלל שמפגינים?

דוד אמסלם: רק בבלפור, כשהיו 40 איש, היו באים בהתחלה 40–50, היו שולחים את כל ניידות הטלוויזיה, כולל פריצות לשידורים כל עשר דקות.

דוד אמסלם: זה בוודאי.

דוד אמסלם: אבל זה מה שעושה שר התקשורת.

דוד אמסלם: לא יאומן כי יסופר.

דוד אמסלם: רבותיי, אנחנו נותנים לערוצים – דרך אגב, חשבתי שאנחנו באים להוריד את המחירים לאזרחים.

דוד אמסלם: חס ושלוש, אנחנו הולכים לתמוך בערוץ 12 ו-13, כדי שרינה מצליח תקבל משכורת יפה יותר, ודנה ויס, וגיא פלג וחבר מרעיהם.

דוד אמסלם: וכמובן, אנחנו גורמים לכך שאזרחי מדינת ישראל ישלמו על הכבלים האינטרנטיים שלהם כמה עשרות שקלים יותר.

דוד אמסלם: למה לא, הרי הם לא מבינים מה קורה פה.

דוד אמסלם: זו הממשלה שלכם וזה שר התקשורת, שרץ כל רבע שעה להצטלם ליד איזה בור של איזה סיבים, שכבר פרוסים, דרך אגב, קרוב ל-20 שנה.

דוד אמסלם: הרי ברור לחלוטין שזה לא קרה בארבעת החודשים האחרונים או בחמשת החודשים האחרונים.

דוד אמסלם: אני מספר לכם שבגלל הנושא האוניברסלי אנחנו לא חתמנו לבזק, והם התחננו בפניי כשהייתי שר התקשורת.

דוד אמסלם: עד שלא סגרנו את מתווה הסיבים, שנתן תשובה אוניברסלית, ואני לא רוצה להלאות אתכם מה עשינו – דרך אגב, זה התחיל לפניי; אפילו לא אני עשיתי, אני רק הגעתי כמעט לסיומת של כל הסיפור המכרזי.

דוד אמסלם: התחיל בזה גם המנכ"ל הקודם וגם הצוות המקצועי של המשרד וגם השר הקודם.

דוד אמסלם: ומה לעשות שהשר הנדל – וזה בסדר מבחינתי – בתחנה שלו הכול כבר יצא לאוויר והסיפור כבר נחתם והכול בסדר.

דוד אמסלם: אז הוא נוסע היום בארץ – דרך אגב, איפה שבנט נמצא, הוא לוקח אותו איתו, למה אין להם הרבה מה לעשות.

דוד אמסלם: הרי ברור לכם לחלוטין שגם משרד התקשורת זה משרד שאין בו נפח עבודה, ובוודאי לא נפח של שר.

דוד אמסלם: את זה אני אומר לכם כשר, ובוודאי ובוודאי המשרד הזה צריך להתפרק.

דוד אמסלם: צריך בכלל להקים משרד – אם היה לכם קצת שכל ולא הייתם רצים ריצת אמוק למחוק את מה שעשינו, בוודאי שצריך היה להקים את משרד הדיגיטל, הסייבר הלאומי והתשתיות הלאומיות.

דוד אמסלם: הרי זה ברור לכם, זה מה שקורה גם בכל העולם.

דוד אמסלם: זה ברור לכם שבשנים הקרובות זה צריך להיות המשרד כמעט הכי חשוב במדינת ישראל, בוודאי ובוודאי לא פחות ממשרד הביטחון.

דוד אמסלם: אבל מה זה מעניין אתכם?

דוד אמסלם: הרי זה מה שכתבנו.

דוד אמסלם: עשיתי מסמך מסודר בעניין הזה.

דוד אמסלם: השרה שלכם אפילו לא קראה לי כדי לשאול אותי מה עמדתי, אפילו לא לשלוש דקות.

דוד אמסלם: היא הרי מבינה הכול.

דוד אמסלם: מייד ביטלתם את הכול.

דוד אמסלם: והשר הנדל, תפקידו לקחת את מר בנט ולהסתובב ממגוב למגוב של בזק, שהם התחילו לחבר עכשיו את הבתים, בגלל שעכשיו בעצם המדינה לקחת את הסוגיה האוניברסלית, ואני לא אלאה אתכם איך עשינו את זה.

דוד אמסלם: הוא עכשיו מתחיל להשוויץ כאילו ש-70 שנה המדינה רק חיכתה לו: עכשיו פרסנו את הסיבים, עכשיו בעצם המצאנו מה זה דור 5.

דוד אמסלם: עד לפני ארבעה-חמישה חודשים לא ידענו מה זה בכלל.

דוד אמסלם: בעצם, זה מה שקורה לכם כמעט בכל משרד.

דוד אמסלם: כבוד השר, אתם עסוקים ביחסי ציבור.

דוד אמסלם: אתם ממשלה שאין בה קשר בין אחד לשני.

דוד אמסלם: כל מה שאתם עושים – קמים בבוקר, ורובכם המוחלט עוסק ביחסי ציבור.

דוד אמסלם: דרך אגב, אין פה קברניט לספינה הזאת, אתם יודעים, גם בנושא הקורונה.

דוד אמסלם: הבן אדם הכי מיותר בממשלה זה ראש הממשלה.

דוד אמסלם: מר בנט עצמו לא יכול לקבל החלטה אחת, אפילו לגבי בני ביתו הוא לא מסוגל לקבל החלטה.

דוד אמסלם: הרי הוא רצה לסגור את שדה התעופה – לא נתנה לו שרת התחבורה; שר האוצר אומר לו: אדוני, שום דבר לא יהיה פה, שום סגירות, למה אני לא – איך הוא אמר בתחילת הדרך, מר ליברמן?

דוד אמסלם: אני שומע לעצות המומחים הרפואיים; מייד, מהר מאוד הוא ביטל אותם, ואמר: חבר'ה, אנחנו לא משלמים לאף אחד שקל, ומי שלא רוצה שיחפש עבודה ויחליף עבודה, והפקיר את עם ישראל.

דוד אמסלם: ומר בנט הרי רוצה לכאורה לעשות חיסונים בבתי הספר, ושרת החינוך לא מעוניינת, ושר הבריאות מחליט מה שהוא מחליט.

דוד אמסלם: והכול פה שיטת שקשוקה.

דוד אמסלם: הכול פה שקשוקה.

דוד אמסלם: ראש הממשלה – אנשים לא מבינים מה תפקידו.

דוד אמסלם: ראש הממשלה, התפקיד שלו הוא להוביל את הממשלה.

דוד אמסלם: ובסופו של דבר, אם ראש הממשלה לא מצליח להעביר החלטות בממשלה, הוא מתפטר באותו רגע, בגלל שאחרת, מה בעצם התפקיד שלו?

דוד אמסלם: הרי אין לו תפקיד ספציפי.

דוד אמסלם: ראש הממשלה, אין לו תפקיד ספציפי.

דוד אמסלם: הוא נוגע בכל מקום שהוא חושב ששם בעצם הוא אמור לגעת ולפתור את הבעיות.

דוד אמסלם: אבל יש לנו כאן ראש ממשלה לא לגיטימי, שלא מבין דבר וחצי דבר, לא עשה כמעט מעולם שום דבר, לא ניהל כמעט שום דבר, לא הוא, לא לפיד.

דוד אמסלם: צוות כזה.

דוד אמסלם: לדאבוני הרב, איך אמרתי, אם זו לא הייתה מדינת ישראל הייתי בטוח שזו בדיחה מצחיקה.

דוד אמסלם: והאנשים בחוץ, השר טרופר, בחרדה.

דוד אמסלם: אני מציע לכם, ואמרתי את זה גם למר בנט ולכל הממשלה, תצאו קצת ותסתובבו ברחוב.

דוד אמסלם: תבינו, תשמעו מה אנשים אומרים.

דוד אמסלם: תקשיבו קצת, טיפה, מה אנשים אומרים.

דוד אמסלם: אתם תיבהלו.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא קשור לפוליטיקה.

דוד אמסלם: אתם תראו בחוץ אנשים בחרדות עצומות, גם על מדינת ישראל, גם על הערכים היהודיים, בכל נושא – הביטחון, קורונה, אבל בוודאי ובוודאי כל הנושאים של הערכים היהודיים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: המדינה בורחת לנו מהידיים, המדינה מתפרקת לנגד עינינו.

דוד אמסלם: תראה, את כל זה הספקתם בשישה חודשים.

דוד אמסלם: אני לא מאמין.

דוד אמסלם: אני לא האמנתי אי פעם שנזק כזה יכול להתבצע בשישה חודשים.

דוד אמסלם: חשבתי ש-60 שנה אנשים לא יספיקו לעשות נזק כזה.

דוד אמסלם: שישה חודשים.

דוד אמסלם: תראו מה קורה לנו במדינה.

דוד אמסלם: צאו החוצה, שמעו את האזרחים, עזבו אותנו, עזבו פוליטיקה.

דוד אמסלם: תשמעו מה האזרחים היהודים במדינת ישראל חושבים עליכם.

איתן גינזבורג: תודה.

דוד אמסלם: ואז תיבהלו באמת, ולדעתי גם תשימו את המפתחות ותלכו הביתה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אמסלם.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת אופיר כץ.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, עד 15 דקות לרשותך.

אחמד טיבי: אתה נהנה לנהל שעה אחר שעה, שעה אחר שעה.

איתן גינזבורג: רק הגעתי.

אופיר כץ: כי יש לו רוגע כזה, בטח.

איתן גינזבורג: רק הגעתי, אדוני.

אחמד טיבי: הנאה צרופה.

דוד אמסלם: הוא קיבל הנחיות.

איתן גינזבורג: ממי, אבל, ממי?

דוד אמסלם: מהיושב-ראש.

דוד אמסלם: חבל שהוא לא בא.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, לילה טוב - - -

אחמד טיבי: אנחנו מרגישים פראיירים - - -

אופיר כץ: לא, אתה לא תרגיש פראייר בנאום שלי.

איתן גינזבורג: למה פראייר?

אחמד טיבי: אבל אנחנו לא פראיירים, אנחנו ח"כים רציניים.

אופיר כץ: אתה לא תרגיש פראייר בנאום שלי, אני מבטיח לך שלא תרגיש פראייר בנאום שלי.

איתן גינזבורג: למה פראיירים?

אחמד טיבי: אנחנו עוקבים אחרי הדיונים, משתתפים בדיונים, 3:00.

איתן גינזבורג: אני שמח לראותך כאן, ועוד בחוק הזה.

אחמד טיבי: חוק חשוב ומסוכן.

אופיר כץ: ועוד בנאום שלי.

איתן גינזבורג: בבקשה, בהצלחה.

אופיר כץ: אני רוצה לספר לכם קצת על ראאד סלאח, מנהיג הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית, פלג שהוצא אל מחוץ לחוק.

אופיר כץ: בשנת 1997 החל סלאח להיאבק על תודעת המוסלמים בישראל באמצעות שימוש במסגד אל-אקצא כדגלו.

אופיר כץ: סלאח כינס כנסי תמיכה והאשים את ההנהגה בישראל בניסיונות לפגיעה בהר הבית ובמקומות הקדושים לאסלאם.

אופיר כץ: הסתה.

אופיר כץ: ב-4 ביוני 2002 פרסם ביטאון התנועה האסלאמית שיר נגד הציונים.

אופיר כץ: התרגום: העושקים, הפושעים, מפגיזי המסגדים, שוחטי הנשים ההרות והתינוקות, הוי הגזלנים, אתם חיידקי כל הזמנים, הבורא גזר עליכם להיות קופים מפסידים, הניצחון שייך למוסלמים מהנילוס עד הפרת.

אופיר כץ: בעקבות אירועי אוקטובר 2000 הואשם סלאח באחריות חלקית למאורעות בשל ליבוי האש במגזר הערבי.

אופיר כץ: ועדת אור, בדוח הסופי שלה, כללה את סלאח ברשימת המוזהרים עקב שורה של מעשים, שכללו, בין השאר, שבח לאירועים האלימים, האשמות כוזבות כלפי מדינת ישראל, שלילת הלגיטימיות שלה וליבוי האש בקרב ערביי ישראל.

אופיר כץ: הוועדה מצאה אותו אשם בכל הסעיפים.

אופיר כץ: בשנת 2003 נאסר סלאח יחד עם מנהיגים אחרים של הפלג הצפוני בחשד לסיוע לתנועת החמאס, מגע עם סוכן זר, חברות בארגון טרור ועבירות כלכליות שונות.

אופיר כץ: סלאח וחבריו הואשמו בהעברת כספים לארגון חמאס ובהעברת ידיעות לאויב והוחזקו במעצר כשנה וחצי.

אופיר כץ: באוגוסט 2007 ספד למחבל הערבי-ישראלי שנוטרל לאחר שחטף אקדח ממאבטח בירושלים, ואמר: אנחנו מברכים אותך, הצטרפת לשהידים.

אופיר כץ: באוקטובר 2009 נאם באום אל-פחם וקרא למאמינים המוסלמים לבחור בין להיות שהידים לבין ויתור על אל-אקצא, ואיים כי מדיניותו של ראש הממשלה נתניהו תוביל את המזרח התיכון לבעירה.

אופיר כץ: ההתבטאות הזו הובילה למהומות קשות בירושלים ולמעצרו והרחקתו מהעיר למשך 30 יום בגין המרדה והסתה.

אופיר כץ: במהלך המהומות בהר הבית התפרע וירק על שוטר.

אופיר כץ: הוא נעצר, הוגש נגדו כתב אישום על תקיפת שוטר, והוא הורחק מהעיר העתיקה למשך 60 ימים.

אופיר כץ: בינואר 2010 הורשע בהתפרעות ותקיפת שוטר.

אופיר כץ: שוב נידון לתשעה חודשי מאסר בפועל ולשישה חודשי מאסר על תנאי.

אופיר כץ: בסוף מאי 2010 השתתף במשט לעזה.

אופיר כץ: לאחר הגיעו לחופי ישראל נעצר.

אופיר כץ: בעקבות האמירות שלו אסרה שרת הפנים של הממלכה המאוחדת תרזה מיי על סלאח להיכנס לממלכה ב-2011, בשל היסטוריה של אנטישמיות ארסית.

אופיר כץ: ביוני 2011 הוא הפר את האיסור, ובשל כך נעצר בלונדון למשך שלושה שבועות.

אופיר כץ: בנובמבר 2013 הוא הורשע בהסתה לאלימות בעקבות אלימות שפרצה לאחר נאום ההסתה שלו ונידון לשמונה חודשי מאסר.

אופיר כץ: ערעור הפרקליטות על זיכויו מעבירת הסתה לגזענות ועל קלות עונש המאסר התקבל, ובעקבותיו הוחמר גזר הדין ל-11 חודשי מאסר בפועל ועוד שמונה חודשים על תנאי.

אופיר כץ: סלאח נמנה עם חברי מועצת הנאמנים של קואליציית הצדקה, ארגון גג, המרכז העברת תרומות מרחבי העולם לתנועת החמאס.

אופיר כץ: במאי 2014 גזר עליו בית המשפט השלום בירושלים שישה חודשי מאסר על תנאי בגין, שוב, תקיפת שוטר והפרעה לשוטר במילוי תפקידו.

אופיר כץ: ביוני 2014 הוחלט לאסור את יציאתו מישראל בנימוק שהצטבר מידע מודיעיני בנוגע לכוונותיו של סלאח להמשיך ולפעול בניגוד לחוק מחוץ למדינת ישראל וכי יציאתו תהיה פגיעה בביטחון המדינה.

אופיר כץ: בנובמבר 2019 הורשע סלאח בהסתה ובהבעת תמיכה בטרור לאחר הפיגוע הכואב בהר הבית שבו נרצחו שני שוטרים מירי שלושה תושבי אום אל-פחם.

אופיר כץ: סלאח הסית לפגיעה בכוחות הביטחון וקרא לאחר הפיגוע: ברוח ודם נפדה את אל-אקצא.

אופיר כץ: אחד המחבלים שרצח את השוטרים אמר לפני שנוטרל: אני מהחבורה של ראאד סלאח.

אופיר כץ: אני הייתי בהלוויה של שני השוטרים שנרצחו, האיל סתאוי וכמיל שנאן, זיכרונם לברכה.

אופיר כץ: אלו היו הלוויות שפשוט מרסקות.

אופיר כץ: תינוק בן שבועיים, תינוק בן שבועיים שנותר ללא אביו.

אופיר כץ: הבכי, הכאב, זה היה פשוט בלתי נתפס.

אופיר כץ: הלוויות שקורעות את הלב.

אופיר כץ: אחרי הפיגוע הלך סלאח למשפחות המחבלים ואמר: הם כולם נמצאים עם נביאים, צדיקים ושהידים.

אופיר כץ: לאחר מכן עצרו בתל אביב את המחבל עלאא טוויל, שהגיע לבצע פיגוע דקירה ונשען על דברים שאמר סלאח יומיים קודם לכן.

אופיר כץ: במקרה נוסף שני בני דודים שהשתתפו בעצרת של סלאח ביצעו פיגוע דקירה קשה חודש לאחר מכן בשכונת פסגת זאב בירושלים.

אופיר כץ: באותה עצרת השתתף גם עלאא אחמד זיוד, שכמה שבועות לאחר הכנס דרס ודקר חיילים ואזרחים בצומת גן שמואל.

אופיר כץ: ולמה אני מספר לכם את כל זה?

אופיר כץ: כי אני באמת לא מצליח להבין, לא מבין.

אופיר כץ: חבר קואליציה שלכם נפגש עם חלאת האדם הזה, עם המחבל הזה, שדם יהודים נשפך בגלל ההסתה שלו, שהיה אחראי להסתה לפיגועים, להרס, לכאב, לחורבן, להרס של משפחות, וחבר קואליציה נפגש איתו מחויך, מבסוט, נותן לו לגיטימציה.

אופיר כץ: אתם שמעתם מישהו, ראש הממשלה, יוצא נגד זה?

אופיר כץ: קורא לסדר את חבר הקואליציה ואומר לו, זה קו אדום, עם המסית הזה אנחנו לא נפגשים, לא מחבקים ולא מצטלמים?

אופיר כץ: או את ראש הממשלה החליפי?

אופיר כץ: או את גדעון סער, הימני?

אופיר כץ: אילת שקד?

אופיר כץ: שמעתם מישהו שיוצא נגד חבר הקואליציה שנפגש עם המסית, המסית שגרם לכל כך הרבה פיגועים, שגרם לכל כך הרבה דם שנשפך?

אופיר כץ: הם לא יצאו נגדו.

אופיר כץ: הכיסא – הוא חבר קואליציה, הם צריכים אותו.

אופיר כץ: פעם הייתה להם אידיאולוגיה, היו להם ערכים, היו להם קווים אדומים, שעם טינופות כאלה לא מתעסקים, לא מחבקים; אבל היום, מאז שהוקמה הממשלה, אני לא מצליח להבין מה עובר על האנשים האלה, באמת שאני לא מצליח.

אופיר כץ: נותנים לגיטימציה לתומך טרור שכזה.

אופיר כץ: ממה הם מפחדים?

אופיר כץ: מה יותר חשוב, מה יותר חשוב?

אופיר כץ: הדם שנשפך, דם יהודים, דם השוטרים הדרוזים, זה לא חשוב, חשובה הקואליציה.

אופיר כץ: הכיסאות האלה שיש פה, זה יותר חשוב?

אופיר כץ: לא אומרים מילה, לא פוצים פה.

אופיר כץ: לאן הם הגיעו?

אופיר כץ: אני באמת באמת מרחם עליהם.

אופיר כץ: אני מרחם עליכם.

אופיר כץ: בעיתון ידיעות אחרונות, בשבעה ימים בסוף השבוע, היה ריאיון של מנסור עבאס, עוד חבר קואליציה.

אופיר כץ: אומרת לו הכתבת, המראיינת: אני רואה שאתה לא הלכת לבקר את סלאח.

אופיר כץ: קראת את זה, חבר הכנסת טיבי?

אחמד טיבי: אני הלכתי לבקר.

אופיר כץ: אה, גם אתה הלכת.

אופיר כץ: בטח.

אופיר כץ: אתה יודע מה, עליך אני לא מתפלא.

אופיר כץ: אתה לפחות אומר את האמת.

אופיר כץ: אתה מחבק תומכי טרור.

אופיר כץ: אתה מחבק אותם, נותן להם לגיטימציה, אבל לפחות אתה אומר את זה.

אופיר כץ: אתה לא מסתתר.

אופיר כץ: אתה גם לא בקואליציה.

אחמד טיבי: אני לא מפחד מאף אחד.

אחמד טיבי: אני עושה מה שאני מאמין בו.

אופיר כץ: אתה לא צריך לפחד, זו האמת שלך.

אופיר כץ: לחבק תומכי טרור, זה מה שאתה מאמין בו.

אופיר כץ: בסדר.

אחמד טיבי: טרור – זה בלקסיקון שלך.

אופיר כץ: טרור זה שהוא מסית, ואחרי שהוא מסית הולכים לרצוח יהודים.

אחמד טיבי: - - - מנותקים מהעם - - -

אופיר כץ: אחרי שהוא מסית הולכים לרצוח יהודים.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת טיבי, מי שמאמין לא מפחד.

אופיר כץ: מחבל שאומר: אני התלמיד שלו, אחרי שהוא עושה את הרצח הזה, זה מסית.

אופיר כץ: הוא זה שגרם לרצח.

אופיר כץ: אתם צריכים להתבייש שאתם מחבקים אחד כזה.

אופיר כץ: ואומר מנסור עבאס: זה שלא הלכתי זה לא אומר שאני לא הולך לבקר אותו, אני אחליט מתי נוח לי ואני אבקר אותו.

אופיר כץ: איך אתם לא מתביישים לשבת עם אנשים כאלה?

אופיר כץ: אין לכם טיפת בושה?

אופיר כץ: עם תומכי טרור, מסיתים, שגרמו לרצח יהודים, איתם אתם יושבים?

אופיר כץ: מהם אתם מפחדים?

אופיר כץ: למה, בשביל כיסאות?

אופיר כץ: מה קרה לכם?

אופיר כץ: איפה הערכים שלכם, לאן הם נעלמו?

אופיר כץ: לא מדובר על משהו ליד, משהו קרוב – על רצח, ואתם נותנים לזה לעבור כאילו כלום.

אופיר כץ: העיקר שהם יהיו רגועים, מנסור וכולם, ומאזן, שיהיו רגועים, שלא יתעצבנו, אנחנו לא רוצים להכעיס אותם.

אופיר כץ: הרי הם מכופפים אתכם בכל דבר.

אופיר כץ: אז פה, תצאו נגד הדבר הזה?

אופיר כץ: אתם מפחדים.

אופיר כץ: ולאיזו רמה הגעתם?

אופיר כץ: אתם לא מעיזים לגנות מישהו שמצטלם עם המסית הזה, עם האיש שהקראתי לכם עכשיו איזו שורה של מעשים נפשעים הוא עשה, לאיזה מעשים נפשעים הוא אחראי.

אופיר כץ: את זה אתם מתביישים לגנות, מזה אתם מפחדים?

אופיר כץ: פשוט בלתי נתפס מה שקורה לכם ומה שעובר עליכם.

אופיר כץ: אני אנצל את הזמן שנותר לי לדבר על החלטת היועץ המשפטי לממשלה, שהחליט לא לגבות את ההחלטה של שרת החינוך יפעת שאשא ביטון לא לתת פרס למי שתומך בחרם על מדינת ישראל על כל חלקיה – החלטה שקיבל בתחילה יואב גלנט כשר החינוך, ואחרי זה יפעת, ואני מברך על הבחירה גם של יפעת.

אופיר כץ: עכשיו מגיע היועץ ואומר: לא, אין לכם מספיק הוכחות, הוא לא באמת, זה לא באמת חרם, הוא לא התכוון.

אופיר כץ: אני הגשתי לפני משהו כמו חודש ומשהו הצעת חוק שכל מי שתומך בארגוני ה-BDS ומעודד חרם על גופים במדינת ישראל, במרכז, בנגב, בגליל, ביהודה ושומרון, בכל מדינת ישראל, אז הוא לא יוכל לקבל פרס מהמדינה.

אופיר כץ: הממשלה ביקשה ממני לחכות עם זה שישה שבועות.

אופיר כץ: עברו שישה שבועות.

אופיר כץ: אני חושב שזו ההוכחה הטובה ביותר, בגלל העמדה של היועץ, למה אנחנו אלה שצריכים לבחור למי לתת את הפרס ולמי לא.

אופיר כץ: אני מקווה שבמקרה הזה תתגברו על הפחד שלכם ממרכיבי הקואליציה ותעבירו את החוק החשוב הזה.

אופיר כץ: לסיום, בדקה וחצי – איתן, אתה גם פה – אני אנצל את ההזדמנות לדבר על מה שהיה בוועדת הכנסת, שבה הסברתם לנו כמה החוקים הללו הם חשובים ודחופים, ואו-טו-טו הם מסתיימים, ואנחנו לא יודעים מה יהיה, לא יהיה אפשר לגייס, הדברים ייעצרו – הכול ייעצר, כל המדינה תיעצר.

איתן גינזבורג: לא, זה לא מה שאמרנו.

אופיר כץ: אבל מעניין – אני בטוח שידעתם, כי הוראות שעה, אנחנו יודעים מתי הן מסתיימות ברגע שמחוקקים אותן.

אופיר כץ: ומה שמפתיע אותי, שזה כל כך דחוף שבמהלך החודש-חודשיים האחרונים, בעצם מאז שאתם בממשלה, רוב החוקים שעניינו אתכם ושהבאתם לפה זה להגביל את כהונת ראש הממשלה, זה לנפח את הממשלה בעוד שר פה, לסתום איזה חור פה, איזה אלי אבידר ממורמר, שלא רוצים אותו פה בכנסת, שלא יעשה בעיות; אלה חוקים שהבאתם בסיטונות, זה היה דחוף לכם.

אופיר כץ: עוד איזה נורבגי למפלגה הזאת, עוד נורבגי למפלגה הזאת.

אופיר כץ: אם זה היה כל כך דחוף לכם, אולי במקום החוקים הדיקטטוריים האלה, הפרסונליים האלה, הייתם מביאים את הוראות השעה לפני חודש, ולא היה את הלחץ הזה.

אופיר כץ: ודבר אחרון, מה שאני אומר לכל חברי הקואליציה שאני באמת מדבר איתם: אתם רואים מה קורה פה.

אופיר כץ: אני לא מצליח להבין מי זה – כי הרבה חברי קואליציה שאני מדבר איתם, גם להם נמאס מהאווירה הזאת שיש פה.

אופיר כץ: לכולנו נמאס.

אופיר כץ: לאף אחד זה לא כיף.

אופיר כץ: נכון, יש קואליציה, יש אופוזיציה, אבל עובדים בסוף.

אופיר כץ: ואני לא מצליח להבין את ההתעקשות הזאת של ועדת הכנסת וועדת הכספים.

אופיר כץ: ברגע שאתם תיתנו לנו את מה שמגיע לנו, אני אומר לך, איתן, זה ישפיע על הכול.

אופיר כץ: גם על המליאה זה ישפיע.

אופיר כץ: כל האווירה תשתנה.

אופיר כץ: ברגע שנחזור פה לשגרה נורמלית, בלי הדריסה הזאת שלכם, הכול פה ישתנה.

אופיר כץ: ותפסיקו לתת לבן אדם אחד, שפועל רק מיצר הנקמנות, לגרום לאווירה שיש פה בין הקואליציה לאופוזיציה, שלא אמורה להיות כך.

אופיר כץ: ואני חושב שביום שבאמת תתעשתו ותיתנו לנו את מה שמגיע לנו – וזה לא הרבה, ויש לכם רוב, ורוב החברים בוועדות הם נורבגים, והם די ממושמעים, בוא נגיד, לא תהיה לכם שום בעיה בשום הצבעה.

אופיר כץ: תעשו את זה, תנו לנו את מה שמגיע לו בוועדות, ואני בטוח שכל האווירה, גם במליאה, תשתנה.

אופיר כץ: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת כץ.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מאיר פרוש.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד 15 דקות לרשותך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כיהודים מאמינים אין לנו שום דבר שיכול להסיט אותנו מההלכה.

מאיר פרוש: אני אומר זאת כאן וכעת בגלל הדברים שאני רוצה לומר בהמשך.

מאיר פרוש: הוויכוח בין יהודים שומרי תורה ומצוות לבין יהודים שאינם שומרי תורה ומצוות היה מאז ותמיד.

מאיר פרוש: הייתה את תנועת ההשכלה, אחר כך הוקמה התנועה הציונית.

מאיר פרוש: התנועה הציונית ביטאה את גישתה בסיסמה: היה יהודי בביתך וגוי בצאתך.

מאיר פרוש: התנועה אגודת ישראל, שאני מייצג, הוקמה אחרי שהוקמה התנועה הציונית ואחרי תנועת המזרחי.

מאיר פרוש: רק אז החליטו גדולי התורה להקים תנועה שתאחד את היהדות החרדית במסגרת ארגונית אחת.

מאיר פרוש: לפני כן, כאן בארץ חיו יהודים חרדים, קהילה של ספרדים מעדות המזרח וקהילה אשכנזית, ובמשך הזמן החלו להגיע לכאן חלוצים, שליחי התנועה הציונית.

מאיר פרוש: יש סיפורי גבורה על מסירות הנפש של יהודים חרדים שעלו ארצה מהגולה, וגם כאשר הכמיהה והגעגועים לעלות לארץ, לחיות כאן בארץ הקודש ובכך גם לקיים את מצוות יישוב הארץ ואת מצוות התורה שניתן לקיים רק כאן בארץ, זה לא היה יכול לגרום ליהודי חרדי שיסטה, חס ושלום, מההלכה או מהמצוות.

מאיר פרוש: וכשאני מבקש לחדד זאת, אומר כך: יישוב הארץ כמעשה לאומי לא בא, חס ושלום, על חשבון קיום התורה.

מאיר פרוש: ומה שברור, ואמרנו זאת תמיד, התורה היא מעל לכול וגם מעל העניין הלאומי.

מאיר פרוש: הזכרתי כבר בעבר אבל אני חוזר על כך, שכדי שבאו"ם ייתנו החלטה בעד הקמת מדינה ליהודים והיענות לדרישה של הסוכנות היהודית בחלק משטחה של ארץ ישראל, האו"ם ביקש לדעת מה עמדת אגודת ישראל.

מאיר פרוש: והרי רק אחרי שראשי הסוכנות היהודית התחייבו במסמך הסטטוס קוו לקיים כמה תנאים שאגודת ישראל הציבה לסדר ההתנהלות של המדינה בנושאי דת מרכזיים, קיבלו ראשי אגודת ישראל את הסכמת הוועד הפועל של מועצת גדולי התורה שאין זה מתפקידה של אגודת ישראל להביע התנגדות באו"ם נגד הקמת המדינה, אבל גם לא להביע עמדה בעד הקמת המדינה.

מאיר פרוש: זה ברור לכולם שבעת הקמת המדינה ראשי אגודת ישראל דאז לא חלמו לרגע שהמדינה תתנהל לפי שלטון התורה; אבל מתוך השיקולים הנוספים, ובעיקר משום שלא היה סיכוי כלשהו שהמדינה שתוקם תתנהל לפי ההלכה, הרי שגדולי התורה הסתפקו בכך שלפחות הנושאים העקרוניים כפי שמופיעים במסמך הסטטוס קוו יתנהלו כפי שפורט שם.

מאיר פרוש: ברור שגם כאשר שחרור בני הישיבות לא נכלל כידוע במסמך הסטטוס קוו, כי במסמך הסטטוס קוו היו ארבעה נושאים, שהם: נישואים וגירושים על פי הלכה – שהיום מנסים לקעקע את זה; הכשרות – שמנסים לקעקע את זה, מנסים היום לעשות את זה, וזה היה כתוב במסמך הסטטוס קוו; שבת זה יום המנוחה השבועי – גם בזה רוצים היום לפגוע; והחינוך – שכל אבא יכול לחנך את הילדים שלו לפי הדרך שהוא רוצה.

מאיר פרוש: בני הישיבות לא נכללו במסמך הסטטוס קוו אבל היה ברור שהחותמים על המסמך יצטרכו גם לאפשר מתן דיחוי ללומדי תורה.

מאיר פרוש: ובהמשך, בן-גוריון גם הביא לפטור הבנות משירות צבאי ומשירות לאומי.

מאיר פרוש: לכן, גם אם היינו בקואליציה, משמעת קואליציונית לא הייתה גורמת לנו להצביע בעד חוקי שירות ביטחון שדנים עליהם הלילה, כי זה כולל גם שירות של נשים, ואצלנו נפסק על זה שזה ייהרג ואל יעבור.

מאיר פרוש: כבר דובר רבות על כך שעבורנו – האפשרות שכל החפץ ללמוד תורה יקבל את הדיחוי משירות צבאי.

מאיר פרוש: מי שמכיר ומי שעוקב אחרי מייצגי היהדות החרדית במשך השנים שקדמו להקמת המדינה ובשנים שלאחר מכן, יראה שכאשר היה מדובר בנושאים עקרוניים, הנוגעים לנו ולקיומנו, נאבקנו עם כל העוצמה, מאחר שהשאלה הייתה מעשית.

מאיר פרוש: וגם כאשר נדרשנו רק למחות ולהעביר את עמדת ההלכה ולהשמיע דעת תורה, גם את זה עשינו בקול רעש גדול.

מאיר פרוש: ידוע שהחיים הפוליטיים הם מורכבים ולא פשוטים כלל, ותמיד, כמו עם היד על הדופק, צריך לאמוד כל התרחשות, כל החלטה, כל אמירה, ולהחליט עקב כך על אופי התגובה, ולפעמים אם בכלל.

מאיר פרוש: ואנחנו יודעים גם לומר שעם כל הסימפתיה ששידרו ראשי המדינה ששלטו גם בממשלה כלפי היהדות החרדית עם קום המדינה, הרי בסמוי ובגלוי הם חיפשו איך להשליט את עצמם ודעתם עלינו, על הציבור החרדי.

מאיר פרוש: ויותר זה היה כאשר הם ביקשו לנער את החרדים מעליהם, כמו שאומרים, וגם להתנער מההתחייבויות שנתנו להנהגת הציבור החרדי.

מאיר פרוש: כאשר בן-גוריון וחבר מרעיו הגדירו את הצבא ככור ההיתוך של הנוער בישראל, הנורה האדומה הבהבה בחדריהם של ראשי אגודת ישראל, והם נדרכו כקפיץ אל קרב שאמור להתחולל.

מאיר פרוש: היה לה, ליהדות החרדית, ממה לחשוש, כי היה ברור שכאשר ראשי המדינה יוכלו לאכוף גיוס של שירות צבאי גם על לומדי תורה, הם יעשו זאת.

מאיר פרוש: ידוע גם שהיו מתיחויות בין היהדות החרדית לבין מפא"י ומפ"ם דאז, אולם אנחנו יודעים, בחסדי השם, ההסדר של הדיחוי לבני הישיבות התקבע יותר ויותר.

מאיר פרוש: כאשר במסדרונות הפוליטיים התייאשו מהניסיונות להפעיל שירות צבאי על לומדי תורה, המשחק עבר לזירה אחרת.

מאיר פרוש: היום, וכבר שנים בשנים האחרונות, אנו שומעים מבית המשפט מפעם לפעם את הדרישה שיש לגרום לשוויון בנטל של חרדים מול חילונים.

מאיר פרוש: כאשר מתחדדת הדרישה שגם לומדי תורה ישרתו בצבא, אני מנסה לקבל תשובה מדוע אין חובת גיוס על הערבים.

מאיר פרוש: והיום השאלה הזאת תישאל שבעתיים, כי הערבים גם מקבלים תקציבים גדולים, ענקיים, כשתמיד היו אומרים לחרדים: אם אתם לא משרתים, למה מגיע לכם כסף?

מאיר פרוש: היום אנחנו כבר יודעים שיש ממשלה בישראל שנשענת על מפלגות השמאל, מרצ, העבודה ויש עתיד, ויש הסכמים על מיליארדים של שקלים שנותנים לערבים, ששם גם לא רק שלא משרתים אלא מטיפים לא לשרת.

מאיר פרוש: אז כאשר מתחדדת הדרישה שגם לומדי תורה ישרתו בצבא אני מנסה לקבל תשובה ברורה מדוע אין חובת גיוס על הערבים.

מאיר פרוש: וגם כאשר התשובה לא נמסרת באופן ברור וגלוי, כולם מבינים שמכיוון שאי-אפשר לסמוך על נאמנותם של הערבים, לכן אי-אפשר לחייבם להתגייס לצבא.

מאיר פרוש: אני מבקש לומר כאן ועכשיו באופן ברור ביותר: בעבר, ועד עצם היום הזה, היה ויש לשר הביטחון סמכות לתת דיחוי משירות צבאי ללומד תורה שהתורה היא אומנותו.

מאיר פרוש: כך זה היה מאז קום המדינה, ועד עצם היום הזה – גם עם הניסיונות, ניסיונות כאלה וניסיונות אחרים: פסילה של תיקון מס' 19, תיקון מס' 21, וכך הלאה והלאה – תמיד נשארה סמכות לשר הביטחון לתת דיחוי משירות צבאי ללומד תורה.

מאיר פרוש: הדרך היחידה בסוף הייתה אם – הוא צריך לשים לב ליעדים, לשים לב ליעדים זה בסדר אם מבקשים לומר זאת, אבל בסוף יש לו סמכות לתת דיחוי.

מאיר פרוש: ובחוק החדש שיבקשו להביא, והיה מדובר שיביאו אותו היום ואני מבין שלא מביאים אותו מכיוון שעדיין לא יודעים מה יעשו ערביי ישראל בדבר הזה, למרות שמעולם הם לא התערבו בדבר כזה ולא הם אלה שחייבו – או מכריחים – לומר לציבור היהודי שישב כאן מה לעשות.

מאיר פרוש: אבל אנחנו יודעים שבחוק החדש, בשלב מסוים, אם הציבור החרדי לא יעמוד ביעדים, ההסדר ששר הביטחון נותן דיחוי ללומדי תורה עומד להתבטל.

מאיר פרוש: זה דבר שהוא בעצם חדש.

מאיר פרוש: זה לא היה בעבר, כמו שאמרתי קודם.

מאיר פרוש: תמיד הייתה לשר הביטחון את הסמכות לתת דיחוי, כי אם סומכים על שר הביטחון בפעולות צבאיות ובדברים רגישים ביותר, צריך גם לסמוך עליו בשאלה הזו – עד כמה שהצבא מבקש ומחפש את זה, צריך לסמוך גם על שר הביטחון.

מאיר פרוש: אבל עכשיו יש אג'נדה חדשה.

מאיר פרוש: היא לא נשמעת כל כך מפוליטיקאים, מי שלוחץ ודוחף בעניין הזה, כמו שאמרתי, זה בית המשפט.

מאיר פרוש: אז אנחנו יודעים שבחוק החדש, בשלב מסוים, אם הציבור החרדי לא יעמוד ביעדים, יתבטל ההסדר ששר הביטחון נותן דיחוי ללומדי תורה.

מאיר פרוש: לכן אני מרגיש חובה לומר – ואני רוצה לחדד את זה בפני חברי הכנסת כאן במליאה; אתם בוודאי יודעים אבל צריך לומר את זה: כמו שמפחדים לקחת את הערבים כי אולי לא סומכים על הנאמנות שלהם, צריך לדעת שאנחנו, בני היהדות החרדית, נאמנים לצו ה' ולתורתו הקדושה, ומול נאמנות זו – אין נאמנות שהיא מעל הנאמנות שלנו לתורה.

מאיר פרוש: לכן צריך שכולם ידעו לא לכלול את בני היהדות החרדית כנאמנים לשירות הצבאי, כי לכל אחד יש את הנאמנות שלו.

מאיר פרוש: אנחנו החרדים נאמנים ללימוד התורה, וזה מעל לכול, על כל המשתמע מכך.

מאיר פרוש: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שלמה קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת משה ארבל – אינו נוכח; חבר הכנסת משה אבוטבול – אינו נוכח; חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חברת הכנסת קטי שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת שיין – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: אם כך, תם סדר הדוברים.

יואב קיש: שלמה קרעי לא הגיע?

איתן גינזבורג: אף אחד מהדוברים לא הגיע, עברתי את כולם.

איתן גינזבורג: יסכם את הדיון השר - - -

אחמד טיבי: יש לי זכות דוברים.

אחמד טיבי: יש לי זכויות.

איתן גינזבורג: יש לך זכויות, נכון.

קריאה: יש בקשות.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

יואב קיש: לא משנה.

יואב קיש: עזוב, אנחנו - - -

איתן גינזבורג: אחמד טיבי, בבקשה.

איתן גינזבורג: בקשת רשות דיבור?

איתן גינזבורג: יש בקשת רשות דיבור?

איתן גינזבורג: אתה רוצה לדבר, אחמד טיבי?

יואב קיש: לא צריך.

איתן גינזבורג: השר - - -

אחמד טיבי: אם אתה רוצה לעלות, תעלה.

יואב קיש: אנחנו פה ברוב עליהם.

יואב קיש: בינתיים, אנחנו שלושה על אחד.

איתן גינזבורג: בקשות רשות דיבור: איימן עודה – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: אחמד טיבי – מוותר?

איתן גינזבורג: חמש דקות.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות לרשותך.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: יואב, זה כבר לא יעזור.

אחמד טיבי: הוא הקריא את השם.

אחמד טיבי: הוא דילג מעליהם.

יואב קיש: אני לא בא אליו בטענות, אני שואל איפה שלמה.

יואב קיש: זה הכול.

איתן גינזבורג: איפה כולם?

איתן גינזבורג: לא חשוב.

אחמד טיבי: מה, סמכת על שלמה?

אחמד טיבי: אה, כי שלמה מדבר יותר מ-20–30 דקות.

איתן גינזבורג: 55 דקות.

אחמד טיבי: 55 דקות, אז זו הסיבה.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, מכובדי השר, החוק הזה שעבר בקריאה ראשונה הוא חוק שאנחנו מתנגדים לו בתוקף, להכניס אנשי צבא לבתי הסוהר וגם למשטרה.

אחמד טיבי: ברור שבבתי הסוהר הכוונה היא לטיפול באסירים הפלסטינים ובמשטרה זה בערים המעורבות, במיוחד בעיר לוד, כך גם נאמר.

אחמד טיבי: לכן אומנם החוק עבר בקריאה ראשונה, בהפרש של קול אחד או שניים, נדמה לי, קולות בודדים.

אחמד טיבי: אני מקווה שאלה שהצביעו עבורו, לפחות הח"כים הערבים בקואליציה או הח"כים של מרצ, ישנו את דעתם, או ימשיכו לישון, למשל.

אחמד טיבי: ההצעה הטובה ביותר: תמשיכו לישון.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: ) זה פתגם בערבית: עדיף לאלה שמצביעים לא נכון להמשיך לישון.

אחמד טיבי: זה הפתגם.

איתן גינזבורג: יש פתגם ממש כזה?

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: זו יצירה מקומית, עכשיו, יצירת איכות.

אחמד טיבי: אני גם רוצה לדבר - - -

איתן גינזבורג: אבל אתה יודע שקוצר החוק, שנה במקום שלוש שנים?

אחמד טיבי: כל דקה - -

איתן גינזבורג: שהחוק קיים, אתה אומר.

אחמד טיבי: - - שהצבא מוכנס לבתי הסוהר, או ללוד, למשל, היא רעה.

אחמד טיבי: אני רוצה לדבר על מה שקורה בנגב.

אחמד טיבי: לפני כמה שבועות הנחיתו משטרה במסוק נגד יישוב בדואי.

אחמד טיבי: אחר כך המשיכו בהריסות.

אחמד טיבי: אחר כך, אתמול, עקירות, קרן קיימת.

אחמד טיבי: ראיתי את סרטון הווידיאו, כמה כוחות משטרה, כמה כוחות משטרה נגד התושבים בנגב.

אחמד טיבי: לפני יומיים יחידת מסתערבים, שימוש בנשק, ירי, איום על אזרחים, כן, בכפרים הלא-מוכרים.

אחמד טיבי: איזה יחס.

אחמד טיבי: הרי הממשלה הזאת, עופר, בלי הקולות בנגב לא הייתה קיימת.

אחמד טיבי: אתם יודעים שזה נכון, וככה אתם מתעמרים בתושבי הנגב הערבים?

אחמד טיבי: איזו אפליה.

אחמד טיבי: למה היחס הזה?

אחמד טיבי: למה היחס הבוטה הזה?

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: ) להפיל את החוק הזה.

אחמד טיבי: להפיל את החוק הזה.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

איתן גינזבורג: סמי אבו שחאדה – אינו נוכח; עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; אוסאמה סעדי – אינו נוכח; עופר כסיף – מוותר; יוסי שיין – כאמור, כבר קראתי בשמו.

איתן גינזבורג: יסכם את הדיון יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

איתן גינזבורג: אה, אתה מבקש?

איתן גינזבורג: השר מבקש?

איתן גינזבורג: כן, בבקשה.

איתן גינזבורג: השר מבקש לדבר חמש דקות ואז יושב-ראש הוועדה.

איתן גינזבורג: שר התרבות והספורט.

אחמד טיבי: אתם, בלאו הכי יש לכם יתרון, לצערי הרב.

איתן גינזבורג: חילי טרופר, בבקשה, אדוני.

חילי טרופר: קודם לכן דיבר חבר הכנסת פרוש על דוד בן-גוריון, ובדיוק מצאתי את עצמי קורא את הספר של אניטה שפירא - - -

איתן גינזבורג: זה הספר שאני קורא בו עכשיו בדיוק.

חילי טרופר: עכשיו אתה קורא?

איתן גינזבורג: ממש, כן.

חילי טרופר: אז הינה.

חילי טרופר: חשבתי על הדברים של פרוש - - -

איתן גינזבורג: כל כחול לבן אולי קוראים.

חילי טרופר: טוב, אנחנו בדרכו.

איתן גינזבורג: כן.

חילי טרופר: היא כותבת על בן-גוריון.

חילי טרופר: אז הוא מספר שהוא ציווה לכתוב על קברו במדבר, שניצב על צוק המשקיף לנוף הקדומים של נחל צין, אך ורק את יום הולדתו ויום פטירתו, וכן "עלה לארץ ב-1906".

חילי טרופר: מבחינת בן-גוריון – וזה האיש שהקים את המדינה, האיש שהכריז על הקמתה, היה ראש ממשלה בכל השנים הטרופות הראשונות, בעשור הראשון; כל זה הוא לא ביקש שייכתב אלא "עלה לארץ ב-1906".

חילי טרופר: מבחינתו, הרגע המכונן של אותו דוד גרין – כך קראו לו בפלונסק אז, בוורשה – הרגע המכונן היה הרגע שבו הוא עלה לארץ, ומשם בכלל התחיל הסיפור שלו.

חילי טרופר: כשהיו שואלים אותו לשלושת האירועים המכריעים בחייו ציין תמיד את העלייה לארץ כאחד מהם.

חילי טרופר: העלייה לארץ סימנה בעיניו מעין לידה מחדש, שבמהרה תביא אותו גם להחליף את שמו ולאמץ לעצמו זהות חדשה.

חילי טרופר: לא עוד דוד גרין בן אביגדור מפלונסק אלא דוד בן-גוריון, צאצאו של אחד ממנהיגי המרד הגדול נגד רומא, גיבור מלחמה אמיץ לבב המתואר בספרו של יוספוס.

חילי טרופר: מנהיגי פועלי ציון בארץ ישראל נהגו להחליף את שמותיהם לשמות תנ"כיים או לשמות מההיסטוריה הלאומית של עם ישראל.

חילי טרופר: יש באמת הרבה מאוד דוגמאות כאלו.

חילי טרופר: הוא, אגב, בן גוריון, עזב את פלונסק בסוף יולי 1906, ונחת בחוף יפו ב-6 בספטמבר באותה שנה.

חילי טרופר: את פניו קיבלה המולה רגילה של עיר נמל, שספנים ערבים חסונים היו יוצאים ממנה בסירותיהם לקראת האוניות שעגנו במרחק מה מהחוף, משליכים את הנוסעים ואת מיטלטליהם אל תוך סירותיהם ומשיטים אותם אל החוף.

חילי טרופר: עבור עולים רבים זה היה מפגש מפחיד ומעורר אימה.

חילי טרופר: הספנים הזרים נראו מאיימים, והים הסוער שהסירות הקטנות שריקדו על גליו נדמו כאילו הן עומדות להתהפך הטיל מורא.

חילי טרופר: אך המסע הסתיים בטוב, ולאחר שעבר דוד גרין, אז, את הביורוקרטיה העות'מאנית, הוא הגיע לשער הנמל.

חילי טרופר: הניגוד לאימפריה הרוסית בלט לעין, ומשעבר את שער הכניסה לארץ היה חופשי להסתובב בה כרצונו.

חילי טרופר: היה משהו באווירה של ארץ ישראל שנשם חופש.

חילי טרופר: לאחר המשטר המעיק ברוסיה, כאן הייתה הרגשה כמעט של אנרכיה.

חילי טרופר: באווירה זו חלומות על קוממיות יהודית יכלו לקרום עור וגידים.

חילי טרופר: ובאמת, כמו שאנחנו יודעים, אחר כך בן גוריון מבקש שעל קברו זה מה שייכתב: "עלה לארץ ב-1906", והינה סיפור העלייה שלו.

חילי טרופר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר התרבות והספורט חילי טרופר.

איתן גינזבורג: יסכם את הדיון יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון חבר הכנסת רם בן ברק.

אחמד טיבי: אני מבקש, קח שעה.

אחמד טיבי: תנאם שעה.

איתן גינזבורג: אתה רוצה לשמוע מה יש לו לומר?

אחמד טיבי: כי יש לכם רוב.

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו מבקשים שהוא ינאם הרבה.

איתן גינזבורג: יפה.

איתן גינזבורג: אני חושב שיכול להיות שהוא ייענה לבקשתך, חבר כנסת ד"ר טיבי.

ועדת החוץ והביטחון): אחמד, ידידי, אני אגיד לך מה הבעיה – בכול אשם האינטרנט.

ועדת החוץ והביטחון): עד שלא היה אינטרנט, עד שלא היו רשתות חברתיות, היה לנו עולם יחסית סביר.

ועדת החוץ והביטחון): כל אחד שלט במקומו, התושבים לא ידעו מה קורה בעולם, הם ידעו אך ורק מה שהשלטון רצה שהם ידעו ולא הייתה שום בעיה.

ועדת החוץ והביטחון): אבל לפני איזה 16-15 שנים, כשהתחילו הרשתות החברתיות, פתאום אנשים בתוניס ידעו מה קורה באירופה, ידעו מה קורה באמריקה וגם יכלו לדבר אחד עם השני.

ועדת החוץ והביטחון): ואז, לפני כ-15-14 שנים, באיזושהי עיר בתוניסיה – אמילי, את תוניסאית, נכון?

ועדת החוץ והביטחון): אז תקשיבי: בעיר בתוניסיה איזשהו אקדמאי אחד, בועזיזי, שלא הייתה לו עבודה - - -

מאי גולן: לא שמעתי, סליחה.

ועדת החוץ והביטחון): מאי, תקשיבי, אולי תלמדי משהו.

ועדת החוץ והביטחון): אולי.

מאי גולן: ממך אפשר ללמוד הרבה.

ועדת החוץ והביטחון): נכון.

ועדת החוץ והביטחון): קצת – לא הרבה.

מאי גולן: אני לא יודעת אם הכישורים שלי מספיקים.

ועדת החוץ והביטחון): בקיצור, לא הייתה לו עבודה והוא היה רוכל שהלך עם העגלה שלו, ובאו אליו זוג שוטרים, שוטר ושוטרת ליתר דיוק, והתחילו קצת להתעלל בו: יש לך רישיון?

ועדת החוץ והביטחון): אין לך רישיון?

ועדת החוץ והביטחון): לקחו לו קופסת סיגריות, לקחו לו קצת סיכות ראש ממה שהוא רכל, והוא, ברוב ייאושו, הלך והצית את עצמו אל מול בניין העירייה.

ועדת החוץ והביטחון): הדבר הזה התחיל את האביב הערבי.

ועדת החוץ והביטחון): ברשתות החברתיות זה פורסם ומיליוני צעירים יצאו לרחובות והפילו את השלטון בתוניס.

ועדת החוץ והביטחון): בערך חודשיים אחרי זה סולימאן, מי שהיה ראש המודיעין המצרי, המטכ"ל המצרי, הגיע לביקור בישראל, אצלנו במוסד.

ועדת החוץ והביטחון): אחרי יום דיונים ארוך, כשאנחנו יושבים אצל מאיר דגן בלשכה שלו, ואתה יודע, מדברים סמול טוק – מאיר דגן, זיכרונו לברכה, שהיה ראש המוסד, גר בראש פינה ואני גרתי בנהלל, אז שנינו היינו ישנים הרבה מאוד ערבים במוסד ולא נוסעים הביתה; עומר סולימאן, לפני שהוא הלך לישון, ישב איתנו.

ועדת החוץ והביטחון): מאיר דגן עישן pipe ועומר סולימאן עישן סיגר, ואני עישנתי את העשן של שניהם, ומדברים.

ועדת החוץ והביטחון): ואז דגן שואל אותו: תגיד, ג'נרל סולימאן, יש אצלכם בקרוב בחירות במצרים, אתה לא מודאג?

ועדת החוץ והביטחון): אז עומר סולימאן אומר לו:Don’t you worry, general Dagan, in Egypt לא משנה מי בוחר – משנה מי סופר.

ועדת החוץ והביטחון): למה אני מספר לך את זה?

ועדת החוץ והביטחון): כי חודשיים אחרי זה - -

איתן גינזבורג: האביב הערבי.

ועדת החוץ והביטחון): - - הייתה ההפיכה במצרים, ומובארכ היה בכלא, ועומר סולימאן, אחרי כל מיני גלגולים, ברח לארצות הברית, ובאמת באופן מסתורי, על שולחן הניתוחים בקליפורניה, באיזושהי מרפאה, עד היום לא ברור איך הוא מת שם.

ועדת החוץ והביטחון): כי מה קרה בעצם במצרים?

ועדת החוץ והביטחון): לשלטון המוח'בראת היו חוקים, אמרו שליותר מ-50 איש אסור להיות ביחד, אבל הם לא הבינו שבאותו זמן ממש, בזמן שהם מדברים ובזמן שעומר סולימאן – ותבין, זה היה עדיין שירות הביטחון הכי הדוק במזרח התיכון, הם ידעו הכול.

ועדת החוץ והביטחון): אבל הם לא השכילו להבין שמתחת לפני השטח, כשהם חושבים שהם שולטים במצב, מיליון אנשים, מיליון צעירים יוצרים קשרים בינם לבין עצמם דרך האינטרנט.

ועדת החוץ והביטחון): ואז, ביום אחד מיליון איש הגיעו לכיכר תחריר והפילו את מובארכ.

ועדת החוץ והביטחון): מסתבר שמי שאשם בכול זה האינטרנט.

ועדת החוץ והביטחון): אחרי זה עלו האחים המוסלמים במצרים, ואז אותם צעירים שלא קיבלו את מה שהם רצו – הם רצו חופש, הם לא רצו עכשיו שלטון עם סממנים דתיים, הם רצו חופש.

ועדת החוץ והביטחון): וא-סיסי, שהבין שהשטח איתו, עשה את ההפיכה הצבאית והשתלט בחזרה על מצרים.

ועדת החוץ והביטחון): זה הלך אחרי זה לסוריה וכן הלאה וכן הלאה, ובעצם הוא שינה את כל העולם.

ועדת החוץ והביטחון): ראינו כל מה שקורה שם בגלל הדברים האלה.

ועדת החוץ והביטחון): האמריקאים באותו זמן פלשו לעיראק, והאמריקאים, כמו אמריקאים טובים, רוצים דמוקרטיה בכל מקום.

ועדת החוץ והביטחון): בכל מקום שהם הולכים הם רוצים שתהיה דמוקרטיה.

ועדת החוץ והביטחון): הם לא מבינים שדמוקרטיה זה לא רק ללכת לשים פתק בקלפי, דמוקרטיה זה תרבות.

ועדת החוץ והביטחון): אם אין לך תרבות דמוקרטית, זאת אומרת שאתה מאמין שזה גם הולך עם זכויות נשים ועם שוויון, זה לא רק לשים פתק – אם אין לך את זה, אתה לא יכול לגרום לזה שפתאום תהיה דמוקרטיה.

ועדת החוץ והביטחון): ובעיראק, אחרי שהם כבשו את עיראק, מה הם עשו דבר ראשון?

ועדת החוץ והביטחון): הם אמרו, בואו נעשה דמוקרטיה.

ועדת החוץ והביטחון): רק בעיראק הם שכחו שזה היה רוב סוני ששלט על רוב שיעי, וברגע שעשו דמוקרטיה השיעים הקימו את הממשלה.

ועדת החוץ והביטחון): ומה עושים השיעים אחרי שהם מקימים את הממשלה?

ועדת החוץ והביטחון): מתחילים להתנקם בסונים, מתחילים לטבוח בסונים.

ועדת החוץ והביטחון): ועל רקע זה קמה דאעש.

ועדת החוץ והביטחון): ולדאעש היה מאוד קל, כי הייתה לה הרבה מאוד אהדה מהשטח, והיא קמה וכמו אש בשדה קוצים התפשטה על כל עיראק ועברה לסוריה.

ועדת החוץ והביטחון): ואת התוצאות של זה ראינו בעיקר בסיפור האימה של העולם הנאור מתוך הסיפור הזה של דאעש.

ועדת החוץ והביטחון): דאעש אף פעם לא היה ארגון טרור כזה חזק שהיה יכול לסכן מדינות, אבל היו לו יחסי ציבור יוצאים מן הכלל.

ועדת החוץ והביטחון): הוא הצליח, בעזרת הסרטונים, בעזרת זה שהוא יצר סרטוני אימה, לגרום לעולם להבין שהוא הבעיה הכי גדולה שלנו.

ועדת החוץ והביטחון): וכשה

ועדת החוץ והביטחון): אמריקאים, לצערנו, חתמו על הסכם הגרעין בזמנו, עם האיראנים, הם מייד רתמו את האיראנים לפתור כאילו את הבעיה הכי גדולה של העולם, שזה הסיפור של ISIS, אבל בעצם העולם לא הבין שהבעיה הכי הכי גדולה שלנו, של העולם המערבי, זה לא דאעש אלא איראן, וזו הבעיה שצריך לטפל בה.

ועדת החוץ והביטחון): אבל ברגע שהם הכניסו את איראן בחזרה לחיק האומות ונתנו לה, יעני, לפתור את הבעיה שלנו מול דאעש – אנחנו, העולם, הסכים, מרצונו, בידיעה או שלא בידיעה, לאפשר לאיראנים להמשיך לעשות את מה שהם רוצים, וככה זה התגלגל.

ועדת החוץ והביטחון): את התוצאה הזאת אנחנו רואים עד היום, שמי שהייתה ונשארה הבעיה הכי גדולה של ישראל היא הבעיה האיראנית, ויום אחד, אם לא יהיה איזה משהו דרמטי, נצטרך, לצערי הרב, להתייחס אליה בצורה אחרת.

ועדת החוץ והביטחון): וזו באמת שאלה שאנחנו שואלים את עצמנו, מה אנחנו עושים היום, ויש הרבה מה לעשות.

ועדת החוץ והביטחון): יש לנו הרבה יכולות, שאני מקווה מאוד, אדוני היושב-ראש, שלעולם לא נצטרך להפעיל אותן, כי אתה יודע, מלחמות, אתה יודע איך הן מתחילות, אתה לא יודע איך הן נגמרות.

ועדת החוץ והביטחון): גם ההיסטוריה מוכיחה – אפילו ניקח את המלחמות שלנו כאן, במדינת ישראל – אפילו לא ששת הימים, שהייתה הצלחה גדולה, גם אז אני מזכיר לכם את החשש.

ועדת החוץ והביטחון): אתה אולי לא זוכר, אתה בחור צעיר - -

איתן גינזבורג: לא הייתי כאן.

ועדת החוץ והביטחון): - - את החשש הגדול שהיה כאן לפני המלחמה.

ועדת החוץ והביטחון): חששו שזו תהיה קטסטרופה ובסוף היא נגמרה בהצלחה גדולה.

ועדת החוץ והביטחון): אבל כל המלחמות האחרות, מישהו דמיין שמלחמת לבנון הראשונה תיגמר כמו שהיא נגמרה או מישהו דמיין שמלחמת לבנון השנייה תיגמר כמו שהיא נגמרה, או מבצע כזה או מבצע אחר?

ועדת החוץ והביטחון): מלחמות, אתה יודע מה אתה מתכנן מראש, ותמיד הן נגמרות אחרת, ובדרך כלל זה יותר גרוע ממה שאתה מתכנן, למעט מקרים יוצאים מן הכלל.

ועדת החוץ והביטחון): לכן באמת צריך לנסות להימנע ממלחמות ולעשות כמעט הכול שלא תהיה מלחמה, אבל אף פעם לא לפחד ממלחמה.

ועדת החוץ והביטחון): אם אתה מפחד ממלחמה, הפסדת מראש.

ועדת החוץ והביטחון): לכן, צריך לדעת איך להתכונן לדברים האלה בצורה נכונה.

ועדת החוץ והביטחון): מה עוד אתה רוצה לדעת?

איתן גינזבורג: לגבי החוק, למשל.

ועדת החוץ והביטחון): תראה, החוק הזה של הצבת חיילים וחיילות ביחידות שאינן צה"ל, יש בו איזו מידה מסוימת של בעייתיות.

איתן גינזבורג: אתה זוכר מתי הוא התחיל?

איתן גינזבורג: מתי התחיל הדבר הזה?

איתן גינזבורג: מתי התחילו להציב את החיילים?

ועדת החוץ והביטחון): ב-1995, נדמה לי.

ועדת החוץ והביטחון): ובאמת אני חושב שבצדק, כי היה צורך, וגם כשאתה מסתכל על מקומות כמו המשטרה, על שירות בתי הסוהר, המוסד והשב"כ, שהם ארגונים ביטחוניים במהותם – נכון שהם אזרחיים, אבל אתה אומר, האם לאור האתגרים לא נכון לתגבר אותם?

ועדת החוץ והביטחון): לדעתי אפילו צריך לתגבר אותם אולי קצת יותר.

ועדת החוץ והביטחון): תראה מה שעשו במשטרה עם מג"ב זו דוגמה מצוינת.

ועדת החוץ והביטחון): לקחו גוף שהוא אזרחי-משטרתי, והקימו יחידה מיוחדת שבעצם אתה מתגייס אליה.

ועדת החוץ והביטחון): אף אחד היום לא שואל את עצמו מה פתאום מתגייסים למג"ב.

ועדת החוץ והביטחון): זה ברור לגמרי שזה ת"פ המשטרה, מפעילה אותה המשטרה אבל היא פועלת בביטחון הגבולות שלנו, היא עושה פעילות צבאית מרובה, בחלקה.

ועדת החוץ והביטחון): לכן, השאלה הזאת – אני לא כל כך נזעקתי מהשאלה איך ייתכן שלוקחים אנשים שמתגייסים לצה"ל ושמים אותם בשירות בתי הסוהר.

ועדת החוץ והביטחון): לא.

ועדת החוץ והביטחון): בתי הסוהר, במיוחד כשאתה מדבר על הסיפור של הסיוע הביטחוני, הוא חלק מהישות הביטחונית שלנו, ואנחנו צריכים לדעת לתגבר אותם גם בחיילים, וזה ממש לא נורא.

ועדת החוץ והביטחון): איפה זה נורא?

ועדת החוץ והביטחון): אם באמת את החיילים האלה, שנמצאים בסביבה של אנשים מבוגרים, והמערכת לא יודעת להתמודד עם אנשים שהם בחובה ולא בקבע, כלומר הם נשלחו לשם ולא בחרו להיות שם, נגיד את זה כך, יש להם צרכים אחרים כי הם אנשים צעירים.

ועדת החוץ והביטחון): אז אתה צריך לבנות מערכת.

ועדת החוץ והביטחון): זה מה שאנחנו הולכים לעשות בוועדה בדיוק.

ועדת החוץ והביטחון): אנחנו רוצים שמשרד הביטחון יציג לנו את הדרך שלו איך, למרות שהחיילים לא נמצאים אצלו, הוא נותן להם את המעטפת, כי הם התגייסו אליו, והוא בעצם הפנה אותם לשם.

ועדת החוץ והביטחון): אני משוכנע שאפשר לבנות את המערכת הזאת של מפגש פעם בחודש של אותו חייל עם איזה גורם צבאי, שישאל אותו: מה שלומך, איך אתה מרגיש.

ועדת החוץ והביטחון): לדבר איתו, אתה יודע, שעה שיחה.

ועדת החוץ והביטחון): זה כמו עם הילדים שלנו.

ועדת החוץ והביטחון): אתה יכול לחיות לידם חמש שנים ולחשוב שהכול בסדר, אבל אתה מתיישב איתם, ואתה מדבר איתם: מה נשמע בגן או בבית הספר, מציקים לך, לא מציקים לך?

ועדת החוץ והביטחון): אני נוהג לעשות את זה מדי פעם – או נהגתי, עכשיו הילדים שלי אני מקווה שנוהגים ככה; נהגתי, למרות שהייתי עסוק ונסעתי.

ועדת החוץ והביטחון): פעם בכמה זמן אתה יושב עם הבן שלך או עם הבת שלך, ואומר לה: תום – ככה קוראים לבת הגדולה שלי – מה נשמע?

ועדת החוץ והביטחון): מי החברות שלך?

ועדת החוץ והביטחון): ומתוך הדברים אתה מנסה להבין אם יש להם בעיות או אין להם בעיות, כי לפעמים הם מסתגרים.

ועדת החוץ והביטחון): אותו דבר אני מקווה שיהיה.

ועדת החוץ והביטחון): פעם בחודש היא תבוא לאיזשהו מקום צבאי בתל אביב, בקריה או במקום אחר, והיא תפגוש שם קצינה שתפקידה הוא כוח אדם, והיא תשוחח איתה 40 דקות, תשאל אותה, ותבין ממנה שהכול בסדר.

איתן גינזבורג: מה המתווה שוועדת החוץ והביטחון הולכת לעשות בשנה הזאת?

ועדת החוץ והביטחון): המתווה יחסית פשוט.

ועדת החוץ והביטחון): גם את שר החוץ לפיד מאוד מעניין המתווה הזה שאנחנו מנסים לעשות, אבל המתווה פשוט מאוד: אני נותן למשרד הביטחון או לצה"ל שלושה חודשים להכין מתווה איך הוא יודע לשמור על קשר עם החיילים שיוצאים משורותיו.

איתן גינזבורג: ראשית, יש את הוועדה.

ועדת החוץ והביטחון): בשביל זה הוא הקים את הוועדה, כן.

ועדת החוץ והביטחון): איך הוא יוצר את הקשר הזה, איך הוא נותן להם את האפשרות גם לצלצל – גם שיהיה להם טלפון חירום אם מישהו מציק להם; גם באופן יזום – לא רק לתת להם את האפשרות אלא גם באופן יזום, כמו שאמרנו, פעם בחודש או משהו כזה.

ועדת החוץ והביטחון): ואחרי שלושה חודשים הוא צריך לבוא ולהציג לנו, לוועדה, את המסקנות.

ועדת החוץ והביטחון): אנחנו נדון במסקנות, ננסה לשפר או שאולי נגיד: ואללה, אי-אפשר לחשוב על משהו יותר טוב ממה שהצגתם.

ועדת החוץ והביטחון): אחרי שנאשר את זה, נשלח אותם לדרכם.

ועדת החוץ והביטחון): שלושה חודשים אחרי זה נקרא להם ונבוא ונראה את המערך שהם הקימו.

ועדת החוץ והביטחון): נדבר עם האנשים שאמורים לטפל בזה, נראה שזה עובד ואולי גם נראיין כמה חיילות וחיילים שעושים את זה בפועל - -

דוד אמסלם: אנחנו לא שומעים, הלו.

דוד אמסלם: תגביר את הקול, לא שומעים.

איתן גינזבורג: כי מדברים.

קטי קטרין שטרית: זה נראה יותר כמו דו-שיח מאשר - - - רם, אנחנו תקועים במצרים - - -

ועדת החוץ והביטחון): חבר הכנסת אמסלם, אני מסביר לכבוד היושב-ראש גינזבורג איך המערכת הזאת תעבוד - -

דוד אמסלם: אתם לא בישיבת סיעה.

ועדת החוץ והביטחון): - - אני מאוד שמח שזה מעניין גם אותך.

יאיר לפיד: אדוני יושב-ראש הוועדה, לאן לדעתך הולכות השיחות בווינה?

ועדת החוץ והביטחון): סליחה?

איתן גינזבורג: השיחות בווינה – לאן הולכות?

יאיר לפיד: לאן, לדעת אדוני, הולכות השיחות בווינה?

יאיר לפיד: מה האפשרויות שעומדות בפנינו?

ועדת החוץ והביטחון): אם אתה שואל, אז אני אענה לך: אני חושב שהשיחות בווינה היו יכולות להיות מאוד מאוד טובות אם האיראנים היו מבינים שאין להם ברירה, זאת אומרת שעומדת נגדם קואליציה של המדינות, שאומרת להם: רבותי, עם כל הכבוד, זה עולם שעדיין יש בו סדר, ובסדר הזה יש כללים מחייבים, ואתם צריכים לעמוד בכללים האלה.

ועדת החוץ והביטחון): ואם לא, אז יכול לקרות ככה וככה.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך משהו, רם בן ברק.

דוד אמסלם: כשהוא היה באופוזיציה, הוא אמר: אני לא מבין הרבה.

דוד אמסלם: בנושאי ביטחון אני אשאל את ראש הממשלה נתניהו, בנושא האיראני.

דוד אמסלם: הוא אמר.

דוד אמסלם: אז למה הוא שואל אותך?

דוד אמסלם: תשאל את המומחה.

ועדת החוץ והביטחון): הוא שאל אותי, חבר הכנסת אמסלם - - -

דוד אמסלם: אני מציע שתדבר איתנו על האורווה.

דוד אמסלם: תספר לנו על האורווה שלך, על הסוסים, נראה לי יותר מעניין.

ועדת החוץ והביטחון): חבר הכנסת אמסלם, סוסים זה דבר רציני, אני לא מדבר עליו במליאה.

דוד אמסלם: ספר לנו על האורווה קצת.

דוד אמסלם: ראיתי אותך שם, עם הסוסים, מטפל בהם.

ועדת החוץ והביטחון): תקשיב גם אתה לתשובה, ואז גם אותה אולי תלמד.

בנימין נתניהו: אתם באמת רוצים לדון בזה?

ועדת החוץ והביטחון): סליחה, אדוני?

ועדת החוץ והביטחון): באיזה עניין?

בנימין נתניהו: רוצים להעביר את הזמן או באמת לקבל תשובה?

בנימין נתניהו: משום שמה שאתה אמרת, ההנחה הזאת, שאם איראן הייתה חושבת שיש עולם מסודר שיכפה עליהם, אז הם היו מבינים שאין להם סיכוי – אני חושב שהם רואים את העולם – אפשר להשיב לזה?

בנימין נתניהו: אתה רוצה?

בנימין נתניהו: בשעה כזאת?

ועדת החוץ והביטחון): כן, בבקשה.

בנימין נתניהו: הם רואים את העולם קצת אחרת.

איתן גינזבורג: אולי סוף-סוף יהיה דיון רציני פה במליאה.

בנימין נתניהו: הם אומרים דבר כזה, פשוט: הם במצב שהם לא יכולים להפסיד, כי אם באמת יחזרו לשיחות, או יותר נכון להסכם, כפי שהם רצו – מה טוב.

בנימין נתניהו: זה מסלול המראה להעשרה בלתי מוגבלת, עם צנטריפוגות מועשרות, ותוך כמה שנים, מחכים חמש-שש שנים, יש שם יכולת העשרה מונומנטלית והם ניצחו.

ועדת החוץ והביטחון): אבל אדוני יושב-ראש האופוזיציה - - -

בנימין נתניהו: שנייה, לא סיימתי.

בנימין נתניהו: לעומת זאת, אם הם לא חוזרים, מה הסיכוי שמישהו – ובוא נגיד שנוציא את ישראל רגע מהמשוואה – שהאמריקנים יפעלו נגדם מבחינה צבאית?

בנימין נתניהו: הם אומרים: אין סיכוי, ולכן אנחנו ב-no lose.

בנימין נתניהו: יש lose-lose ויש no lose ויש win-win.

בנימין נתניהו: הם ב-no lose - -

ועדת החוץ והביטחון): אני לא מסכים איתך.

בנימין נתניהו: - - ולכן הם לא חוששים מאף אחד, וזה בדיוק מה שקורה.

בנימין נתניהו: ולכן, אתה יכול לאיים עליהם – כל עוד אין איום צבאי אמיתי, שהוא לא תיאורטי אלא שאפשר לממש אותו ושיש כוונה לממש אותו, איראן לא חוששת משום דבר.

בנימין נתניהו: זה המצב כרגע.

ועדת החוץ והביטחון): אתה רואה?

ועדת החוץ והביטחון): בעניין הזה אני מסכים איתך, צריך שיהיה איום צבאי אמיתי.

בנימין נתניהו: הגענו לימים טובים.

ועדת החוץ והביטחון): סליחה אדוני, אל תפריע לי, עכשיו אני מדבר.

ועדת החוץ והביטחון): צריך להיות איום צבאי רציני, זה נכון.

ועדת החוץ והביטחון): אבל אני אגיד לך, אם כבר פתחנו את עניין הגרעין, אני חושב שהטעות הכי גדולה - -

קריאות: - - -

ועדת החוץ והביטחון): סליחה, אני לא שומע.

סמי אבו שחאדה: - - - כל הזמן - - -

ועדת החוץ והביטחון): תן לנו לטפל באיראנים.

אופיר כץ: אתה יכול לנסוע לאיראן, אתה.

אופיר כץ: תיסע לאיראן, אתה, תישאר שם.

סמי אבו שחאדה: - - -

ועדת החוץ והביטחון): אני אגיד לך.

ועדת החוץ והביטחון): הטעות הכי גדולה – אחרי שנחתם ההסכם הטעות הכי גדולה הייתה לצאת ממנו כמו שיצאו ממנו.

ועדת החוץ והביטחון): הרי איך יצאו מההסכם הזה, אדוני ראש האופוזיציה?

ועדת החוץ והביטחון): איך יצאו מההסכם הזה?

ועדת החוץ והביטחון): איך טראמפ, בעידוד שלך ובעידוד השגריר שלנו בוושינגטון, יצא מההסכם?

ועדת החוץ והביטחון): הוא יצא בצורה חד-צדדית בלי שהאירופים יחד איתו.

ועדת החוץ והביטחון): ולכן, מה שקרה שם הוא שאיראן הפסיקה להרגיש מחויבת להסכם הלא טוב שהיה, אפילו לזה היא הפסיקה להרגיש מחויבת.

ועדת החוץ והביטחון): האירופים והסינים והרוסים עזרו לה להמשיך להתקיים ורק האמריקאים יצאו – למרות שזה היה מאוד מאוד קשה כי כשהאמריקאים מטילים סנקציות זה מכביד על כולם – ובפועל הם הגיעו היום למצב שאתה אמרת שהם יגיעו אליו אחרי 14 או 15 שנה.

ועדת החוץ והביטחון): זאת אומרת שאנחנו נמצאים היום במצב שהשיחות מתחדשות והאיראנים נמצאים כבר במצב שהם יודעים להעשיר 90%, ואתה יודע שהם יודעים לעשות את זה כבר - -

דוד אמסלם: תקשיב, לפיד.

דוד אמסלם: לפיד תקשיב קצת, זה נושא חשוב.

ועדת החוץ והביטחון): - - ולכן מצבנו הרבה יותר גרוע.

בנימין נתניהו: אני אתן לך תשובה, אבל אתם צריכים להחליט עד איזה שעה אתם רוצים להיות פה.

אלי כהן: רם, אתה יודע, כשאתה מדבר, אני מבין כמה מסוכן שהאנשים שלך נמצאים שם בקבינט.

ועדת החוץ והביטחון): אני לא שומע.

אלי כהן: כמה מסוכן שהגישה שלכם שם היא זאת שמובילה.

אלי כהן: אותה גישה, אגב, של ראש המפלגה שלך, שתמך בהסכם הזה ואמר שזה הדבר הנכון.

ועדת החוץ והביטחון): אם יש משהו שגרם לנו לנזק האסטרטגי הגדול ביותר זה ההתנהלות אל מול תוכנית הגרעין האיראנית, אני אומר לך את זה.

ועדת החוץ והביטחון): שים את הפעילות החשאית בצד.

אלי כהן: אני הייתי בקבינט, כולם חשבו הפוך ממך.

ועדת החוץ והביטחון): גם אני הייתי בקבינט - - -

אלי כהן: הפוך ממך.

אלי כהן: אתה לא היית.

אלי כהן: אתה לא היית.

איתן גינזבורג: נראה לי שהוא היה בכמה ישיבות קבינט בתפקידו לשעבר, אבל - - -

ועדת החוץ והביטחון): אני מניח שהייתי ביותר ישיבות קבינט ממה שאתה היית.

דוד אמסלם: אבל אני אגיד לך מה קרה, מר בן ברק - - -

ועדת החוץ והביטחון): הייתי ביותר ישיבות קבינט ממה שאתה היית.

קטי קטרין שטרית: הינה מתחילה ההתנשאות.

ועדת החוץ והביטחון): ואני מבין את העניין האיראני לא פחות טוב ממך, ואני נותן לך מחמאה.

אלי כהן: - - -

דוד אמסלם: מה עם הסוסים באורווה?

ועדת החוץ והביטחון): הפעילות החשאית נגד איראן, נגד פרויקט הגרעין האיראני - -

דוד אמסלם: רם בן ברק, אני רוצה לומר לך שכשלפיד שאל אותך את השאלה - - -

ועדת החוץ והביטחון): - - שהתחילו אריק שרון ואולמרט ובנימין נתניהו, והיא ממשיכה היום – צריך היה לעשות את מה שעשו.

ועדת החוץ והביטחון): טוב שעשו את מה שעשו, עשו את זה בעוצמה מאוד מאוד גבוהה ועל זה צריך להגיד כל הכבוד לכולם.

דוד אמסלם: אתה עדיין תומך בזה שראש המוסד יכול להיות אחד מהערבים במדינת ישראל?

ועדת החוץ והביטחון): מה זה?

דוד אמסלם: אתה אמרת שראש המוסד יכול להיות אחד מהערבים במדינת ישראל?

דוד אמסלם: אתה לא דיברת על ראש המוסד?

דוד אמסלם: אתה אמרת ראש המוסד, שמעתי.

ועדת החוץ והביטחון): תכף אני אענה לך.

ועדת החוץ והביטחון): אם אתה שואל, אני אענה לך עכשיו: אני אמרתי שאני מקווה שיום אחד נהיה מדינה נורמלית, שכל אזרח בישראל, במדינה היהודית, יוכל לעשות מה שהוא רוצה.

ועדת החוץ והביטחון): זה מה שאמרתי, ואני אומר את זה גם עכשיו.

ועדת החוץ והביטחון): הייתי רוצה לחיות במדינה, כמו שאני חושב שיכול להיות בארצות הברית – אבל נשים את זה בצד, זה לא הנושא.

בנימין נתניהו: אם תרצה, אני אתן לך הערה.

ועדת החוץ והביטחון): בבקשה.

ועדת החוץ והביטחון): אדוני, גם עבדנו הרבה שנים ביחד, וגם אני תמיד שמח לשמוע ממך הערות.

בנימין נתניהו: כיוון שהבעיה המרכזית – אני לא יכול לשמוע את עצמי.

איתן גינזבורג: כן, אני מבין.

ועדת החוץ והביטחון): אני שומע.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא נסו לשמור על השקט.

בנימין נתניהו: כיוון שהבעיה המרכזית היא לעצור את ההתחמשות של איראן ולמנוע את יכולת ההעשרה המסיבית שלה, שמובטחת על ידי - - -

קריאות: - - -

בנימין נתניהו: בשעה כזו, עם גרון - - -

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: בבקשה.

מירי רגב: מה היה קורה אם זה היה הפוך?

מירי רגב: אם אנחנו היינו מדברים - - - בחוץ.

בנימין נתניהו: אפשר?

בנימין נתניהו: כיוון שהבעיה המרכזית - - -

ועדת החוץ והביטחון): את רואה, חברת הכנסת רגב?

ועדת החוץ והביטחון): אנחנו בכל זאת מאפשרים דברים מחוץ לפרוטוקול.

דוד אמסלם: שרק לפיד לא יפטר אתכם, חבר'ה.

דוד אמסלם: הוא לא התכוון לזה באמת.

דוד אמסלם: הוא הרי לא מבין בזה, התפוצץ טיל ליד הבית של ההורים שלו.

דוד אמסלם: הוא לא התכוון לזה.

דוד אמסלם: תראה מה יקרה לך אחרי זה.

קריאות: - - -

בנימין נתניהו: אפשר להפעיל את זה, בבקשה?

איתן גינזבורג: הינה, זה פועל, אדוני.

ועדת החוץ והביטחון): גמרנו.

ועדת החוץ והביטחון): אני מצטער, אדוני, אבל אנחנו - - -

איתן גינזבורג: אולי ניתן לו משפט.

ועדת החוץ והביטחון): הערה קצרה, בבקשה.

בנימין נתניהו: כיוון שהבעיה המרכזית כדי לעצור את איראן זה למנוע את יכולת ההעשרה - - -

ועדת החוץ והביטחון): אבל יש לה יכולת העשרה - -

בנימין נתניהו: תן לי, בבקשה.

בנימין נתניהו: תן לי, בבקשה.

ועדת החוץ והביטחון): - - אתה במו ידיך הבאת אותם למצב שהם יכולים להעשיר, בעצם זה שפרשת מההסכם.

בנימין נתניהו: תראה, אם אתה רוצה עכשיו שנדבר - - -

אופיר כץ: רם, אמרת לו שאתה נותן לו לדבר.

בנימין נתניהו: כיוון שהבעיה המרכזית - - -

ועדת החוץ והביטחון): לרדת?

ועדת החוץ והביטחון): לרדת?

איתן גינזבורג: אחרי שהוא – אתה תסכם את זה.

בנימין נתניהו: כיוון שהבעיה המרכזית - - -

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: חברים, יושב-ראש הוועדה ביקש לשמוע הערה קצרה מראש האופוזיציה, ואז הוא יסכם את הדיון, אז, אנא, תנו הערה קצרה לראש האופוזיציה, ונעבור להצבעה.

בנימין נתניהו: כיוון שהבעיה המרכזית זה לעצור את יכולת ההעשרה של איראן במסות הרבה יותר גדולות, שיאפשרו לה לא להעשיר ליבה לפצצה אחת אלא עשרות ליבות ואפילו מאות ליבות של אורניום מועשר לארסנל של פצצות – תוכנית הגרעין, או יותר נכון הסכם הגרעין, מאפשר לה, עם השהייה של כמה שנים, להגיע לשם ללא שום איום צבאי, כי זה ההסכם.

בנימין נתניהו: ההסכם נותן לה את זה.

בנימין נתניהו: ולכן, היציאה מההסכם היא חיונית, כי יציאה מההסכם נותנת לגיטימציה מפורשת לפעול נגד איראן, נגד הסכם הגרעין, שבכל מקרה יביא את איראן למקום המסוכן הזה, שמסכן את קיומנו ולא רק את קיומנו.

בנימין נתניהו: ולכן, להישאר בהסכם זה פשוט לעצום את העיניים, לנסוע בקרון הזה שמוביל אותך לתוצאה העגומה הזאת, בלי היכולת לפעול צבאית.

ועדת החוץ והביטחון): תודה רבה, אדוני.

בנימין נתניהו: היציאה מההסכם היא ה-guaranty היחידה שאתה תוכל לפעול צבאית’ ולהישאר בהסכם זה אווילות.

בנימין נתניהו: לא רק אווילות, זו סכנת קיום, ולכן היה צריך לצאת מההסכם הזה.

ועדת החוץ והביטחון): תודה רבה.

בנימין נתניהו: מי שעדין לא מבין את זה, זה לא משנה בכמה ישיבות קבינט הוא היה.

ועדת החוץ והביטחון): תודה רבה.

ועדת החוץ והביטחון): העובדות פשוטות מאוד: יצא הנשיא טראמפ, בעידודך, מההסכם, ומצבנו היום גרוע יותר ממה שיכול היה להיות אם לא היינו יוצאים מההסכם, וזה מאוד מאוד חבל.

ועדת החוץ והביטחון): ועוד יותר מפתיע שאתה עדיין חושב ככה כשאתה רואה את המציאות, איך היא טופחת על פנינו.

ועדת החוץ והביטחון): תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעות על הסתייגויות.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תפסו את מקומותיכם, נא לשבת במקומות.

איתן גינזבורג: ההצבעות הן אלקטרוניות.

איתן גינזבורג: אני מזכיר שעל פי החלטת ועדת הכנסת אפשר לקיים הצבעה שמית, לפי בקשת קבוצה א' וקבוצה ב', האופוזיציה והקואליציה.

איתן גינזבורג: אני אאפשר, אם תרצו, שתי הצבעות שמיות לכל אחד מהצדדים.

איתן גינזבורג: אני עובר להסתייגויות.

איתן גינזבורג: ראשית, אקרא את שמות חברי הכנסת המסתייגים לפי קבוצות: קבוצת הליכוד – חברי הכנסת בנימין נתניהו, יולי יואל אדלשטיין, ישראל כץ, מירי מרים רגב, יריב לוין, יואב גלנט, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, גלית דיסטל אטבריאן, חיים כץ, אלי כהן, צחי הנגבי, אופיר אקוניס, יובל שטייניץ, דוד אמסלם, גדי יברקן, אמיר אוחנה, אופיר כץ, חוה אתי עטייה, יואב קיש, דוד ביטן, קרן ברק, שלמה קרעי, מכלוף מיקי זוהר, אורלי לוי אבקסיס, קטי קטרין שטרית, פטין מולא, מאי גולן.

איתן גינזבורג: קבוצת ש"ס – חברי הכנסת - - -

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, יש מצב שיביאו לנו לכאן את החומר שעליו הולכים להצביע עכשיו או ששכחו מאיתנו?

איתן גינזבורג: אנחנו נבקש.

איתן גינזבורג: מייד יעבירו לכם.

איתן גינזבורג: נא להעביר לחבר הכנסת פרוש את חוברת ההסתייגויות, ולחברת הכנסת ענבר בזק, וגם לחבר הכנסת כץ.

איתן גינזבורג: קבוצת ש"ס – חברי הכנסת אריה מכלוף דרעי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, חיים ביטון, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול ואוריאל בוסו; קבוצת יהדות התורה – חברי הכנסת משה גפני, יעקב ליצמן, אורי מקלב, מאיר פרוש, יעקב אשר, ישראל אייכלר, יצחק פינדרוס; קבוצת הציונות הדתית: חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אורית מלכה סטרוק, אבי מעוז ואופיר סופר.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו ראשית מתחילים - - -

חיים כץ: - - - שייתנו לי, אני רוצה לעקוב.

איתן גינזבורג: נינה, לחבר הכנסת חיים כץ.

איתן גינזבורג: אנחנו מתחילים בהצבעה על הסתייגויות לפני סעיף 1, של קבוצת יהדות התורה וקבוצת ש"ס.

איתן גינזבורג: לפני סעיף 1, הסתייגות ראשונה.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 33

איתן גינזבורג: נמנעים – 1

איתן גינזבורג: בעד – 33, נגד – 55, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אני מוסיף את חברת הכנסת ברק, כך שבעד – 34.

קרן ברק: למה - - -

איתן גינזבורג: אני ביקשתי שיגיעו אלייך.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגויות של קבוצת הליכוד, הציונות הדתית, ש"ס, ויהדות התורה – הסתייגות 2, לפני סעיף 1.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 32

איתן גינזבורג: נמנעים – 4

איתן גינזבורג: בעד – 33, בצירופה של חברת הכנסת ברק, נגד – 56, בצירופה של חברת הכנסת בזק, ארבעה נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 3, לפני סעיף 1.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 30

איתן גינזבורג: נמנעים – 4

איתן גינזבורג: בעד – 31, בצירופה של חברת הכנסת ברק, נגד – 56, בצירופה של חברת הכנסת בזק – מעתה אני לא אגיד את השמות, אני אגיד את המספרים בתוספת אחד, של כל אחד מהצדדים – ארבעה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

קרן ברק: - - -

איתן גינזבורג: אני אמרתי שמעכשיו אוסיף אחד, ואנחנו מבינים שזו את.

קרן ברק: למה - - -

איתן גינזבורג: חברי הכנסת קרעי, סטרוק, רוטמן, קיש, אמסלם – הסתייגות מס' 5, לפני סעיף 1.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 34

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: קרן, מה את – קרן, איך את מצביעה?

קרן ברק: בעד.

איתן גינזבורג: בעד – 35, בתוספת ברק, נגד – 56.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: לא היית במקום.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: מה?

איתן גינזבורג: אי-אפשר.

איתן גינזבורג: חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות 6, לפני סעיף 1.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 38

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

קרן ברק: בעד.

איתן גינזבורג: בעד – 39, בתוספת חברת הכנסת ברק, נגד – 57, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: ההסתייגויות לפני סעיף 1 הוסרו, ולכן אנחנו עוברים להסתייגות לסעיף 1, של קבוצת יהדות התורה וקבוצת ש"ס.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 7 – מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 41

איתן גינזבורג: נמנעים – 4

איתן גינזבורג: קרן?

קרן ברק: בעד.

איתן גינזבורג: בעד – 42, נגד – 56, ארבעה נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה לחלופין.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 40

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

קרן ברק: בעד.

איתן גינזבורג: בעד – 41, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 8.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 40

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 41, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים ללחלופין א'.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 40

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 41, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות לחלופין ב'.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 40

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 41, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות ב' לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לחלופין ג'.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 40

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

קרן ברק: אני הצבעתי עכשיו - - -

איתן גינזבורג: טוב.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: בעד – 40, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 1, כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: מי בעד? מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 56

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 56, נגד – 46, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי סעיף 1 התקבל כנוסח הוועדה.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: להוסיף – אנחנו מוסיפים את יושב-ראש הכנסת מיקי לוי.

איתן גינזבורג: אם כך, בעד – 57 נגד – 46.

איתן גינזבורג: סעיף 1 התקבל כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעות אחרי סעיף 1, הסתייגות מס' 9.

איתן גינזבורג: מי בעד? מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 42

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 42, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 10.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 38

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 38, נגד – 61, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 11.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 43

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 43, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה לחלופין א'.

איתן גינזבורג: מי בעד? מי נגד?

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 43

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 43, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לחלופין ב'.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 43

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 43, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לחלופין ג'.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 43

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 43, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על לחלופין ד'.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 43

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 43, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים ללחלופין ה'.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 44

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 44, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לחלופין ו'.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 44

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 44, נגד – 57, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על לחלופין ז'.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 46

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 46, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לחלופין ח'.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 12.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 13.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 14.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 15.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 46

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 46, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 16.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 46

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 46, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 17.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 18.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 19.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 20.

איתן גינזבורג: בבקשה, נא להצביע.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 21.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 49

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 49, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 22.

איתן גינזבורג: בבקשה, מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 49

איתן גינזבורג: נמנעים – 4

איתן גינזבורג: בעד – 49, נגד – 56, ארבעה נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 23.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 24.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 25.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 26.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 27.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 46

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 46, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 28, בבקשה.

איתן גינזבורג: מי בעד, מי נגד, הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 29, מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 56, חמישה נמנעים, אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 30, מי בעד, מי נגד, הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 46

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 46, נגד – 61, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 31.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 49

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 49, נגד – 56, חמישה נמנעים, אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 32.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 46

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 46, נגד – 61, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 33.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 34, מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אם כך, הוסרו כל ההסתייגות לאחר סעיף 1, ואנחנו עוברים להסתייגויות לסעיף 2.

איתן גינזבורג: הצבעה על הסתייגות מס' 35 – מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לחלופין.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: משה, אנחנו היינו בהסתייגות אחרי סעיף 1.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: טוב שיש ידיעה.

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: לחלופין לא התקבל.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 36.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים ללחלופין א'.

איתן גינזבורג: מי בעד ומי נגד הסתייגות לחלופין א'?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: לחלופין א' לא התקבל.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות לחלופין ב'.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 60, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות לחלופין ג', הסתייגות 36.

איתן גינזבורג: מי בעד? מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 56, חמישה נמנעים, אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אם כך, הוסרו כל ההסתייגויות לסעיף 2.

איתן גינזבורג: נצביע על סעיף 2 כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: מי בעד ומי נגד, כנוסח הוועדה?

איתן גינזבורג: בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 55

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 55, נגד – 54, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי סעיף 2, כנוסח הוועדה, התקבל.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגויות אחרי סעיף 2.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 37 – מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 49

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 49, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 38, מי בעד, מי נגד, נא להצביע.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 39.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

שלמה קרעי: שימו לב: זו הסתייגות שלא להפעיל את החיילות באגפים לא ביטחוניים.

שלמה קרעי: לדעתי - - - נגד.

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 40.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 49

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 49, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה לחלופין בהסתייגות מס' 40.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 49

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 49, נגד – 56, נמנעים 5.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הלחלופין לא התקבל.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 41.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: ענבר, יש לך שם עמדה?

שלמה קרעי: הסתייגות 46 - - -

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 42.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 49

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

שלמה קרעי: עידית סילמן, הסתייגות 46 - - -

איתן גינזבורג: בעד – 49, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 43.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 44.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – 4

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 56, ארבעה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 45.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

שלמה קרעי: - - - ההסתייגות הבאה, מצידם - - - להפתיע אותך.

שלמה קרעי: אתה פוגע - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי.

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 46.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 47, מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 48.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 49.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – 1

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 60, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 50.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 46

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 46, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 51.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על לחלופין להסתייגות 51.

איתן גינזבורג: לחלופין.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 48

איתן גינזבורג: נמנעים – 5

איתן גינזבורג: בעד – 48, נגד – 56, חמישה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי לחלופין ל-51 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 52.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 47

איתן גינזבורג: נמנעים – 4

איתן גינזבורג: בעד – 47, נגד – 57, ארבעה נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אם כך, ההסתייגויות לאחר סעיף 2 הוסרו.

איתן גינזבורג: נעבור להצבעה על הצעת החוק בקריאה השלישית.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה שמית, על פי בקשת הממשלה.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: אנחנו סיימנו את השנייה, כן.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה שנייה.

אלינור ימין: שלישית.

איתן גינזבורג: חברים, הצבענו על כל הסעיפים.

איתן גינזבורג: הסתיימו הסעיפים, הסעיפים אושרו, זו הייתה קריאה שנייה.

איתן גינזבורג: עכשיו קריאה שלישית.

איתן גינזבורג: תודה רבה, בלבלתם אותי.

איתן גינזבורג: צדקתי.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת, הצבעה שמית.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – נגד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – נגד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק-הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – בעד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב –

אלינור ימין: נגד מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – נגד מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו, בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אופיר כץ – נגד גבי לסקי – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח יצחק פינדרוס – נגד שמחה רוטמן – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אין.

איתן גינזבורג: אם כך, ההצבעה הסתיימה.

איתן גינזבורג: נא למנות את הקולות.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 56, נגד – 54, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי חוק שירות ביטחון (הצבת יוצאי צבא במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר) (תיקוני חקיקה) (הוראת שעה), התשפ"ב–2021, התקבל בקריאה השלישית ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: 56 בעד, 54 נגד.

איתן גינזבורג: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1484).

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום: הצעת חוק לפינוי שדות מוקשים (תיקון – הוראת שעה) (תיקון), התשפ"ב–2021, בקריאה הראשונה.

איתן גינזבורג: יציג את הצעת החוק סגן שר הביטחון אלון שוסטר.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

אלון שוסטר: אדוני יושב-ראש הישיבה, חברי הכנסת.

אלון שוסטר: אני מתכבד להביא לאישור את החוק לפינוי מוקשים ושטחי נפלים.

קריאה: היושב-ראש, לא הצבעת על סעיף 2.

אלון שוסטר: מוצע להאריך את הוראת השעה בשנה נוספת, עד 31 לדצמבר - - -

שלמה קרעי: איתן, צפו בסרטון מלא מלא ולא הצבעת על סעיף 2.

שלמה קרעי: לא הצבעת, תבדקו.

קריאה: עכשיו הוא בודק את זה.

שלמה קרעי: לא משנה.

שלמה קרעי: הייתה הצבעה אחת שהייתה תוצאה 55:54.

שלמה קרעי: לא הצבעתם על סעיף 2.

שלמה קרעי: לא הייתה הצבעה על סעיף 2, תבדקו.

שלמה קרעי: לא הייתה הצבעה על סעיף 2.

אלון שוסטר: אם כן, חברים, אנחנו ממשיכים.

אלון שוסטר: מוצע, על כן, להאריך את הוראת השעה בשנה נוספת, עד 31 בדצמבר 2022 כדי לאפשר המשך בחינה של ההסדר ויישומו.

אלון שוסטר: במסגרת זו מוצע לקבוע כי החלטה על פינוי שטח נפלים תהיה בסמכות קצין צה"ל בדרגת אלוף משנה לפחות שימונה לעניין זה על ידי הרמטכ"ל, ולגבי שטחים שאינם באחריות צה"ל – מנכ"ל משרד הביטחון.

אלון שוסטר: בהתאם להוראות החוק הקיים, תהליך פינוי לשחרור שטח ממוקשים ומנפלים מותאם רק עבור שטח שמיועד לשחרור, כלומר – להסרת צו הסגירה ולייעוד השטח לשימושים אזרחיים.

אלון שוסטר: כמו כן מוצע להסמיך את הרלפ"מ לגבות דמי פינוי על עלויות הפינוי הזמני או הסקר הנדרש לקראת ביצוע עבודות כאמור.

אלון שוסטר: ההצעה מטפלת קודם כול בסוגיית הארכת הוראת השעה הנדרשת בדחיפות.

אלון שוסטר: מוצע להאריך בשנה נוספת את ההסדר עד 31 בדצמבר 2022, ולפיכך אני מבקש כי מליאת הכנסת תאשר את החוק בקריאה הראשונה ותעביר אותה להמשך דיונים בוועדת החוץ והביטחון.

אלון שוסטר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה, סגן שר הביטחון.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

איתן גינזבורג: אני סוגר ונועל את רשימת הדוברים.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת עופר כסיף.

איתן גינזבורג: עופר כסיף?

איתן גינזבורג: אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: עד שלוש דקות לרשותך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כאשר מביאים פה לדיון הצעת חוק של פינוי מוקשים אני מבקש לומר, על המשקל הזה של מוקשים - - -

איתן גינזבורג: מי המוקש העיקרי, אדוני?

מאיר פרוש: לא שמעתי.

איתן גינזבורג: מי המוקש העיקרי, מבחינתך?

מאיר פרוש: הממשלה הזו זורעת מוקשים במה שקרוי מדינה בשלטון של יהודים.

מאיר פרוש: בשלטון של יהודים לא יכולים להניח מוקש, והמוקש הזה, קוראים לו פירוק כל מערך הדיור.

מאיר פרוש: כי הרי יהודי זה באשר הוא נולד כיהודי, ואם הוא לא נולד לאם יהודייה אז הוא לא יהודי; זה לא אומר שאם דרוזי משרת בצבא הוא הופך להיות יהודי; זה גם לא אומר שאם מישהו יקנה מוצרים כחול-לבן הוא הופך להיות יהודי.

מאיר פרוש: ליהודי יש את הסטנדרט שלו, ויש את ההלכה מה זה יהודי.

מאיר פרוש: כאשר ממשלה מבקשת להניח מוקשים, היא מניחה מוקש בדמותו של ביטול מערך הגיור כפי שהוא היה עד היום, שזה צריך להיות רק בהסכמת הרבנות הראשית לישראל.

מאיר פרוש: ההסכמה של הרבנות הראשית לישראל מחייבת קבלת קיום התורה ומצוות התורה.

מאיר פרוש: וכך הדבר הזה כאשר באים עם המוקש של הפגיעה במערך הכשרות, מוקש נוסף בכל מה שקרוי מדינה שהיא בשלטון של יהודים.

מאיר פרוש: לא שאנחנו מרוצים ממה שהיה עד היום, אבל בוודאי כאשר מניחים מוקש אחר מוקש וכאשר מבקשים להביא אפשרות להפעיל תחבורה ציבורית בשבת – זה עוד מוקש בדמותה של המדינה שהיא בשלטון של יהודים.

מאיר פרוש: כך צעד אחר צעד, הממשלה הזאת, הקואליציה הזאת, מניחה מוקשים שמפוצצים את דמות העם היהודי.

מאיר פרוש: ממשלה שהיא מדינה בשלטון של יהודים – ממשלה כזו לא ראויה לאמון, וצריך לעשות הכול כדי להעביר אותה מן השלטון, להעביר אותה מן הארץ ולסיים את פעילותה מהר ככל האפשר.

מאיר פרוש: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת פרוש.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, אינו נוכח; חבר הכנסת דוד אמסלם – מוותר; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת יעקב ליצמן, תרצה לדבר או שאתה מוותר?

איתן גינזבורג: מוותר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הבוקר בוועדת החוקה של הכנסת היה דיון, והיה צריך להגיע נציב קבילות השופטים.

יואב בן צור: אני רוצה לומר לכם, הדיון היה מכיוון שנציב קבילות השופטים מבקש פעם אחר פעם לפגוע במרן הראשון לציון, הגאון הגדול הרב יצחק יוסף שליט"א, הרב הראשי לישראל.

יואב בן צור: ושוב, כל זאת בגלל שהרב יצחק יוסף שליט"א העז להביע את דעתו בנושא המתווה המסוכן של הכשרות והגיור.

יואב בן צור: נציב קבילות השופטים החליט על דעת עצמו שהוא לא מגיע לכנסת למסור דין וחשבון.

יואב בן צור: עם כל הכבוד, הוא לא בתפקיד שופט, הוא בתפקיד מינהלתי, וכנראה שהוא פחד מהשאלות הקשות שיישאל באותה ועדה.

יואב בן צור: אגב, נציגו שהגיע לאותה ועדה, לא היו לו הרבה תשובות לומר, הציג איזה מסמך שהוא לא ידע אפילו מה המקור שלו ומי כתב אותו, העיקר הוא צילם אותו בעותקים רבים וחילק אותו לחברי הוועדה.

יואב בן צור: אבל כשנשאל את השאלות המהותיות, הוא הגיע לתשובה הפשוטה: שפה הנציב הוא שקובע בסוף את ההחלטות במי לנזוף ועל מה לנזוף.

יואב בן צור: אני רוצה לומר לכם, המהות של רב בישראל ושל דיין – המהות שלהם היא להביע ולומר את דעתם בקול רם בנושאים הלכתיים באופן כללי.

יואב בן צור: אף אחד, גם פה במדינת ישראל ודווקא במדינת ישראל, לא יכול לסתום פיות של מישהו ולומר: אל תאמר את מה שיש לך לומר, שזה מהות וליבת תפקידו של רב ודיין בישראל.

יואב בן צור: ולכן, מפה אנחנו מוחים על כבודו, ונעשה את הכול ונילחם.

יואב בן צור: אני חושב שכל זה נובע מכך שנציב קבילות השופטים, אין לו תפיסה של מהותו של תפקידו של רב.

יואב בן צור: ולכן הגיע הזמן שלדיינים יהיה נציב קבילות דיינים שהוא דיין בדימוס, שמכיר את המערכת, שמכיר כיצד מתנהלים וכיצד עובדים, מכיר את המהות של הדברים.

יואב בן צור: ברגע שזה יקרה, אין לנו ספק שיימנעו הרבה אי-נעימויות מהסוג הזה, כי באמת הנושא של דיינים הוא נושא נפרד לחלוטין והוא אינו דומה כהוא זה לנושא של קבילות שופטים.

יואב בן צור: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יואב בן צור.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, זכור לנו שמדי שנה בפרשת שמות תמיד מרן הרב עובדיה יוסף היה מביא אליו ללוויין את האיש היקר ד"ר אלי שוסהיים, הרב אלי שוסהיים, זכר צדיק לברכה, שהיה יושב-ראש אגודת אפרת, והיה מעודד אותו על פועלו הגדול למען הצלת ילדי ישראל מהדבר האיום והנורא הזה שנקרא הפלה, הפלת תינוק, שמבחינתנו, מבחינת התורה והיהדות, הפלה זה רצח.

משה אבוטבול: אני רוצה, ברשותכם, לקרוא את מכתבם של הרבנים הראשיים לישראל, שכותבים מכתב בנושא הזה, והמכתב הזה פורסם: אל רבני ישראל די בכל אתר ואתר, ה' עליהם יחיו.

משה אבוטבול: השלום והברכה.

משה אבוטבול: מזה שנים נהגו רבים להעלות בציבור בפרשת שמות את נושא חשיבות הילודה ואיסור הפסקת היריון שלא על פי היתר חכם.

משה אבוטבול: ידועים דברי הזוהר הקדוש בחומר איסור זה, שיש בכך משום סתירת בניינו של הקדוש ברוך הוא ואומנותו.

משה אבוטבול: לצערנו, בשנים האחרונות המודעות לאיסור זה פחתה והלכה, ועל כן חובה להציג בפני הציבור את הדבר בכל חומרתו ולהבהיר כי על פי תורת ישראל יש להתייחס לעובר כאל יצור חי.

משה אבוטבול: וחז"ל דרשו את הפסוק: שופך דם האדם באדם – איזהו אדם שהוא באדם?

משה אבוטבול: הרי זה אומר: עובר שבמעי אימו.

משה אבוטבול: כך במסכת סנהדרין.

משה אבוטבול: ואכן, זכות העובר לחייו איננה שווה לזכות האם לחיים, ורק במקרה, חס וחלילה, שהעובר מסכן את חיי האם, על החכם להתיר להעדיף את חיי האם על חיי העובר.

משה אבוטבול: אבל כשאין כל חשש לחיי האם, אין כל היתר על פי ההלכה לגרום להרג העובר, חס ושלום.

משה אבוטבול: בין הפעילים המרכזיים בנושא זה – אגודת אפרת, מייסודו של הרב ד"ר אלי שוסהיים זצ"ל.

משה אבוטבול: וכעת ממשיך את דרכו חתנו היקר והנעלה, ידידי היקר הרב חגי גולדשמידט, אשר נטלו על שכמם להחדיר את המודעות לנושא זה, ויעידו על כך מאות ואלפים, שבעקבות פועלם המבורך זכו לחיים.

משה אבוטבול: ועוד הוסיפו להקים תמיכה לנשים שבשל מצבן הכלכלי רצו לעשות הפלה, להכשיר אותן לצאת לעבודה ולהוציא אותן ממעגל העוני.

משה אבוטבול: פנייתנו בזה לרבני ישראל, שבדרשות השבת הזאת של פרשת שמות יזכירו בן השאר את עניין מניעת ההפלות שאינן הכרחיות, תוך הדגשת מסירות נפשן של המיילדות העבריות שפעלו למען הצלת ילדי ישראל, ולציין שניתן להיעזר באגודת אפרת בכל מידע שיתבקש בנושא ולקבל את סיועה בעצה ובהכוונה.

משה אבוטבול: על החתום: ידידי הרב הגאון הרב יצחק יוסף, הרב הראשי לישראל; נשיא מועצת הרבנות הראשית לישראל, הרב הגאון הרב דוד לאו, הרב הראשי לישראל ונשיא בית הדין הרבני הגדול.

משה אבוטבול: ועוד משהו שאמור לעניין אותך, אדוני, אם ידוע לך, הרמטכ"ל שלנו, האלוף רפול, כן?

משה אבוטבול: היה בעצם אמור, חלילה, לא להיות איתנו, כי אימא שלו רצתה לעשות הפלה של הרמטכ"ל רפול, רק לא היה לה כסף להפלה.

משה אבוטבול: אז קיבלנו רמטכ"ל כזה מוצלח.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

משה אבוטבול: אז נשים, לא להתפתות.

משה אבוטבול: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לדובר הבא, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח.

משה אבוטבול: הינה, הוא פה, מה, אתה בלילה לא שם לב, איתן?

איתן גינזבורג: אה, סליחה, לא ראיתי.

איתן גינזבורג: אני מסתכל לכיוון ש"ס, לא ראיתי אותו.

איתן גינזבורג: הוא בדרך כלל יושב במקום קבוע.

איתן גינזבורג: אבל אני תמיד תמיד תמיד נהנה לשמוע את דבריו.

אריה מכלוף דרעי: - - -

איתן גינזבורג: האמת היא שזה נכון.

איתן גינזבורג: הם גם נמצאים וגם תמיד עומדים בזמנים.

איתן גינזבורג: שני מאפיינים שמאפיינים את הסיעה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, אנחנו ככה, בשעה 5:00, שבוע של שובבי"ם.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אנחנו עסוקים בהצעת חוק פינוי מוקשים, ואני שואל את עצמי: כשאנחנו דנים בחוק לפינוי מוקשים – קודם כול, יש כאן כמה מוקשים בממשלה הזאת, בכנסת, וקודם כול, אותם צריך לפנות.

איתן גינזבורג: רגע, אז החוק הזה חשוב, אם כך.

מיכאל מלכיאלי: החוק הזה לא חשוב, הוא חשוב מאוד.

איתן גינזבורג: אז תצביע בעדו.

איתן גינזבורג: או-אה, או-אה, דרמה.

מיכאל מלכיאלי: תשמע, קודם כול, תיקח את דברי ההסבר שלי לחוק.

מיכאל מלכיאלי: אם אתה תצטרף לדברי ההסבר שלי לחוק, אני אצטרף איתך.

מיכאל מלכיאלי: קודם כול, צריכים להצטרף כולם לפינוי מוקשים.

מיכאל מלכיאלי: מוקש אחד, ידידי היושב-ראש, הוא קודם כול שר האוצר שלנו.

מיכאל מלכיאלי: כשהוא פעם אחר פעם מעלה מיסים, מתאכזרים, זה המוקש העיקרי של אמון העם בהחלטות הממשלה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: מוקש מאוד מאוד גדול.

מיכאל מלכיאלי: המוקש השני של הממשלה הזאת, שבזמן מלחמה אמיתית בקורונה, מלחמה במגפה מאוד מאוד קשה, נציגי ממשלה עושים כבתוך שלהם.

מיכאל מלכיאלי: ראש ממשלה מודיע לא לנסוע לחו"ל, ובני משפחתו נוסעים לחו"ל; ראש ממשלה מספר לכולם שהוא הולך לעשות מסיבת עיתונאים.

מיכאל מלכיאלי: אתה זוכר?

מיכאל מלכיאלי: ישב כאן ההוא מהאופוזיציה – לא צריך בכל פעם לעשות מסיבות; לא צריך ב-19:55 לעשות מסיבות; לא להתרכז במסיבות.

מיכאל מלכיאלי: אני זוכר, כשראש הממשלה נתניהו היה מגיע למסיבת עיתונאים והיה אומר החלטות ברורות – הוא הגיע, כינס את כולם בישיבות, כינס את כל העיתונאים – מה הוא אמר שם?

מיכאל מלכיאלי: האם יש אזרח במדינת ישראל שאחרי רבע שעה, 20 דקות, של נאום ראש הממשלה הוא יצא עם דבר אחד ברור מה האיש הזה רוצה מאיתנו?

מיכאל מלכיאלי: איזה גיבובי המלצות, גיבובי דברים.

מיכאל מלכיאלי: זה לא רציני.

מיכאל מלכיאלי: לכן, אדוני היושב-ראש, אם אתה תצטרף איתי בדברי ההסבר לחוק מהו פינוי מוקשים, אני ושאר חבריי באופוזיציה נתמוך בחוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: כי אני חושב שהמוקשים שיש לממשלה הזאת כאן, מול ממשלה חברתית – קודם היינו בהעלאת מיסים על החד-פעמי.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע מה אנשים אומרים?

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע כמה צער יש לאנשים?

מיכאל מלכיאלי: האנשים אומרים: לא גומרים את החודש רק מהעלאות המיסים של הממשלה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, היינו בדיון.

מיכאל מלכיאלי: לא מזמן היה דיון בוועדת הכספים.

מיכאל מלכיאלי: אתה שומע אנשים, אתה אומר: איפה הבשורות?

מיכאל מלכיאלי: כל בעלי העסקים שהיו עד היום, נתנו להם כסף בממשלה הקודמת.

מיכאל מלכיאלי: בא שר האוצר, אומר: אני לא זורק כסף ממסוקים.

מיכאל מלכיאלי: כשזרקו כסף ממסוקים, אם מישהו זרק, בסוף מישהו תפס.

מיכאל מלכיאלי: מי שהיה צריך את זה, תפס את זה בסוף.

מיכאל מלכיאלי: הגיעו לא מעט אנשי עסקים לוועדות השונות של הכנסת, מדברים על זה שהעסקים שלהם קורסים.

מיכאל מלכיאלי: בא שר האוצר, אומר: טוב, תחליפו מקצוע.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב, ובזה אני מסיים, שהמוקש העיקרי – לפני שאנחנו מפנים את המוקשים שעליהם החוק הזה – הוא הממשלה הנוכחית.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש.

יעקב מרגי: איתן, ואחריו?

איתן גינזבורג: ואחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני לא יכול להתעלם ממה שהיה בבית הזה מהבוקר של אתמול ועד עכשיו.

יואב קיש: בוועדת הפנים, יושב-ראש ועדת הפנים ווליד טאהא מתייחס בבריונות ובזלזול לחברי כנסת.

יואב קיש: לא נותן להם לדבר, אומר להם: ברה, ברה, ומוציא אותם.

יואב קיש: דוגמה אחת.

יואב קיש: עכשיו, למה זה קורה?

יואב קיש: כי יושב-ראש המליאה פה, אפילו ליו"ר האופוזיציה מחליט לקצר את הזמנים, כשאסור לו.

יואב קיש: לא מקצרים זמנים, לא לראש ממשלה ולא ליו"ר אופוזיציה.

איתן גינזבורג: אני קיצרתי?

יואב קיש: לא אתה.

יואב קיש: מיקי.

יואב קיש: וכשאני מעיר לו, הוא אומר: אני מחליט פה על הכול; אני יכול לעשות הכול.

יואב קיש: חברים, אתם איבדתם את זה.

יואב קיש: יש פה תקנון, יש פה נהלים.

יואב קיש: לקחתם היום באבחה אחת חמישה חוקים, חלקם עוד לא עברו קריאה ראשונה, וכבר עשיתם להם נוהל 98.

יואב קיש: חוק המוקשים הזה הוא כבר בנוהל 98.

יואב קיש: מה, ואם לא יהיו הסתייגויות?

יואב קיש: אז מה תעשו?

יואב קיש: נדבר שלוש שעות?

יואב קיש: אתם הלכתם למקומות מסוכנים.

יואב קיש: הדברים האלה יישארו פה בכנסת הזאת להרבה הרבה זמן.

יואב קיש: אני לא יודע מה אתם רוצים לעשות.

יואב קיש: זה הכול מתחיל ונגמר, דרך אגב, בנושא הוועדות.

יואב קיש: נמצא פה מאיר כהן, שיודע כמוני כמה הדבר הזה רגיש, וכמה אתם – אתם, אלה שבכנסת – לא מסוגלים לטפל מול ליברמן ואלקין, שלא נמצאים בכנסת.

יואב קיש: השעה עכשיו 5:15 ואנחנו מעבירים חוק בקריאה ראשונה, שקיבל נוהל 98, והוא יגיע אולי בעוד יומיים ב-98.

יואב קיש: והכול למה?

יואב קיש: כי אלקין וליברמן לא מוכנים שתהיה חלוקה הוגנת בוועדות.

יואב קיש: אז אין לכם שום שיתוף פעולה מהאופוזיציה.

יואב קיש: אנחנו נילחם על כל דבר, ובכל דבר שאנחנו אולי גם בעד או לא בעד – לא משנה.

יואב קיש: ברמה הזאת אנחנו נתנגד לכל דבר, וכל זה נובע מהדורסנות בוועדות.

יואב קיש: כל זה נובע מיושב-ראש כנסת – ואני דיברתי איתו ואמרתי לו – שלא עומד על כבודה של הכנסת.

יואב קיש: כשאתה יושב-ראש כנסת יש לך חובה לקואליציה ולאופוזיציה, ולא משנה מאיפה הגעת.

יואב קיש: אתה מייצג אותי כמו שאתה מייצג חבר מהסיעה שלך.

יואב קיש: ולא יכול להיות שפה מדברים – מייד מעיפים, אפילו לא עושים שלוש קריאות.

יואב קיש: ושם ממשיכים הלאה, הלאה, הלאה.

יואב קיש: רואים את זה.

יואב קיש: ומי עוד רואה את זה?

יואב קיש: רואה את זה ווליד טאהא, אז בוועדה ווליד טאהא עושה מה שהוא רוצה, כי הוא חושב שככה צריך להתנהג.

יואב קיש: הגענו לשפל היחסים, הגענו לכנסת רעה, כנסת שפוגעת בדמוקרטיה הישראלית.

יואב קיש: ואני אומר לכם, הכול נובע מהדורסנות בוועדות.

יואב קיש: אין אף מבוגר אחראי בקואליציה הזאת, שמסוגל להגיד לליברמן ולאלקין: מספיק.

יואב קיש: תנו לכנסת לעבוד, תכבדו את הדמוקרטיה הישראלית.

יואב קיש: ואני שואל את עצמי עד מתי תסכימו לדבר הזה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יואב קיש.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שלמה קרעי, בדקנו שוב, וההצבעה הייתה על סעיף 2.

שלמה קרעי: כן, כן, הבנתי.

שלמה קרעי: צודק.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: לא, רגע, חבר הכנסת בוסו.

משה ארבל: שני דברים אתה לא רוצה לדעת איך מכינים – לא חוקים ולא נקניקיות.

איתן גינזבורג: אתה אומר את זה מידע.

אוריאל בוסו: אדוני שר הרווחה, אני שמח שאתה נמצא פה, ותסתכל מה זה נקרא קואליציה מתעללת.

אוריאל בוסו: לקחו יולדת שבועיים אחרי הלידה, מביאים אותה ב-4:30 לפנות בוקר להצביע, בשביל שמר בנט ילך לישון.

אוריאל בוסו: ולפני כן הוא לא תכנן להגיע.

אוריאל בוסו: הביאו אותה בדרך, אבל אחר כך אמרו לי: יש בעיה עם הרוב, אז הוא אמר: הוא מגיע לבידוד, לדיון 40 חתימות.

אוריאל בוסו: אתה שר הרווחה, ואני חושב שאתה צריך לבדוק באמת בכל זאת, לטפל בילדה.

אוריאל בוסו: חשבתי שבנט מטפל – בייביסיטר לילדה.

אוריאל בוסו: בדקנו, זה לא עובד כך.

אוריאל בוסו: אבל זה בדיוק - - -

מאיר כהן: שיקזז אותה - - -

אוריאל בוסו: אנחנו, לא הייתה בעיה לקזז, אבל אם צריך, יש לכם רוב.

אוריאל בוסו: אתה יודע, הצביעות.

אוריאל בוסו: בצד אחד, כשמדברים על זה – ישבתי עכשיו בחוץ עם יושבת-ראש הוועדה לשירותי דת יהודיים.

אוריאל בוסו: היא מתחילה להגיד לנו: תקשיב, המינוי של רבני עיר, מבקר המדינה דיבר על זה שצריך לשנות.

אוריאל בוסו: לא שיש לנו משהו נגד יוליה ברמה האישית, אבל תראה כמה זה מצחיק.

אוריאל בוסו: תאר לך שישימו את הרב אייכלר יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון או יושב-ראש הוועדה לעידוד לגיוס לצה"ל.

אוריאל בוסו: לא שיש משהו נגד, אבל זה לא בראש מעייניו.

אוריאל בוסו: יוליה מלינובסקי, שהיא יושבת-ראש הוועדה לשירותי דת יהודיים, היא תגיד לנו איך ממנים רבנים, איך מגיירים, ומי הרב שאחראי.

אוריאל בוסו: זה נקרא התאמה אמיתית.

אוריאל בוסו: אלה בדיוק המוקשים שהקואליציה הזאת מניחה – לא לנו, מניחה לעצמה, מניחה לדת היהודית במדינת ישראל, למדינה היהודית, שאני יודע כמה היא קרובה לליבך.

אוריאל בוסו: אתה מגיע מבית מסורתי, מגיע מהמקומות החשובים – ואיפה כולם הולכים להתפלל.

אוריאל בוסו: הקואליציה הזאת עושה הכול הפוך.

אוריאל בוסו: אתה יודע, היום ראיתי את ההופעה של שרת הפנים בוועדה לעובדים זרים בראשות אבתיסאם מראענה.

אוריאל בוסו: היא באמת, אתה יודע, שומרת הזכויות האמיתית.

אוריאל בוסו: היא תדאג לזכויות – לא של היהודים או של הישראלים או של העובדים עצמם, אלא בדיוק למי שמייבאים אותם מהצד האחר.

אוריאל בוסו: אז, באמת, תסתכלו על עצמכם, תעשו סדר ותראו בכל ועדה וועדה, מי עומד בראש, מה מתאים, וככה החוקים מגיעים בסופו של דבר.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אוריאל בוסו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר אקוניס – ביטל, הסיר; חבר הכנסת יריב לוין – אינו נוכח; חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב גלנט – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה, יעלה ויבוא.

אריה מכלוף דרעי: - - -

איתן גינזבורג: לשם הזהירות, ראית שכמעט נפלתי עם מלכיאלי.

איתן גינזבורג: אני לא רוצה לטעות, חלילה, שלא תיפול טעות תחת ידי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, נאומים נאמנו היום, ואני אומר דבר תורה, ככה, לפנות בוקר, לפני התפילה.

יעקב מרגי: קראנו בפרשה - - -

קריאה: - - -

יעקב מרגי: פרשת שמות.

יעקב מרגי: קראנו, בלשון עבר – על משה רבנו כשהוא ראה את המצרי מכה איש עברי, כתוב שם: "ויפן כה וכה".

יעקב מרגי: מה הוא חיפש?

יעקב מרגי: רש"י מביא שהוא בדק עד סוף כל הדורות שלא עתיד לצאת ממנו איזה גר אחד, איזה יהודי אחד.

יעקב מרגי: הנביא ישעיה אומר: "עם זו יצרתי לי, תהִלתי יספרו".

יעקב מרגי: אני אתחיל מזה, ואחר כך נחזור ל"ויפן כה וכה".

יעקב מרגי: מה זה קשור לפרשה שלנו?

יעקב מרגי: מה המשמעות של מה שאומר לנו הנביא ישעיה?

יעקב מרגי: העם הזה, העם היהודי, "עם זו יצרתי לי" – למען סיבה אחת: "תהלתי יספרו".

יעקב מרגי: מה זה "תהלתי יספרו"?

יעקב מרגי: זאת התורה הקדושה.

יעקב מרגי: כשאנחנו זועקים פה מדם ליבנו, ולעיתים זה נשמע כאילו אנחנו מנהלים איזו מלחמה אישית, זו מלחמה כמעט – אני לא רוצה שתיקחו את זה לקונוטציות – זאת מלחמת קודש, כשאנחנו מחפשים את הזהות היהודית.

יעקב מרגי: ולמה?

יעקב מרגי: כתוב שם – חבריי, חבריי – בוויכוח שהיה בין משה רבנו לקדוש ברוך הוא - -

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו בדבר תורה.

יעקב מרגי: - - בוויכוח בין הקדוש ברוך הוא למשה רבנו על השליחות, שהוא רוצה לשלוח אותו, משה רבנו אומר לו: לא יאמינו לו, ואני כבד פה וכבד לשון.

יעקב מרגי: הוא כותב שם: וזה לך האות.

יעקב מרגי: מה האות?

יעקב מרגי: בהוציאך את העם הזה תעבדון את האלוקים על ההר הזה.

יעקב מרגי: פרעה באמת טען טענה קשה כלפי משה ואהרון: למה תפריעו את העם?

יעקב מרגי: טענה אמיתית.

יעקב מרגי: אתם שני אנשים, רוצים להוציא עם שלם למדבר בלי תכנון, בלי אוכל, בלי עבודה, בלי תעסוקה, בלי מקצוע – "לכו לסבלֹתיכם".

יעקב מרגי: אבל הוא לא ידע על ההבטחה שהקדוש ברוך הוא נתן למשה: זה לך האות.

יעקב מרגי: בהוציאך את העם הזה, תעבדון.

יעקב מרגי: מה זה תעבדון?

יעקב מרגי: למה עם נו"ן סופית?

יעקב מרגי: תוך 50 יום – זאת הנו"ן הסופית – יהיה כבר מעמד הר סיני, תקבלו את התורה ואת כל הזה.

יעקב מרגי: לגבי "ויפן כה וכה" – משה רבנו גילה אחריות, ולימד אותנו דבר אחד: כשאתה עושה מעשה היום, אל תסתכל על היום.

יעקב מרגי: תסתכל עד סוף כל הדורות, עד איפה שעיניך – מה ההשלכות של המעשה שלך.

יעקב מרגי: זה מה שלימד אותנו משה.

יעקב מרגי: לפני שהוא עשה את המעשה, "ויפן כה וכה".

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: למדנו, למדנו מפרשת השבוע, פרשת שמות.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה ארבל, יעלה ויבוא, אדוני.

איתן גינזבורג: גם עכשיו תאמר משהו שיצטטו אותו ברשות הפלסטינית ויתרגמו לערבית?

משה ארבל: לא, הפעם לא.

משה ארבל: אבל אולי במקומונים של רעננה.

איתן גינזבורג: אוקיי, בבקשה, שלוש דקות.

איתן גינזבורג: אני אבדוק בסוף השבוע.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד שר הרווחה, חבריי חברי הכנסת, בדיון בבית המשפט העליון היום בנושא גזרת המעונות – לא משהו אחר, אדוני שר הרווחה.

משה ארבל: גזרה, כפשוטה, ממוקדת, מכוונת כנגד אוכלוסייה מאוד מאוד מסוימת.

קריאה: פרעה גזר - - -

משה ארבל: פרעה גזר רק על הזכרים.

משה ארבל: פה זה גם הבנים וגם הבנות.

משה ארבל: החטא היחיד שלהם – לא שהאימא לא עובדת.

משה ארבל: יצאה לעבוד, פרצה לא תקרת זכוכית – פרצה תקרת בטון.

משה ארבל: הולכת לעבוד בהייטק, הולכת לעבוד במקצועות באמת חשובים, שמשפיעים על הכלכלה הישראלית.

משה ארבל: החטא היחיד של אותו ילד – שאבא שלו בחר לעסוק בתורה.

משה ארבל: כשאבא שלו עוסק בתורה – החליט שר האוצר באופן אכזרי וממוקד, בשיתוף פעולה של חברתך למפלגה, שרת הכלכלה.

משה ארבל: אני בטוח שאם לא היו מעבירים, השר כהן, את אחריות המעונות למשרד הכלכלה והיא הייתה נשארת בידיך, לא היית נותן לעוולה הזאת להתקיים.

משה ארבל: אני בטוח במיליון אחוז.

משה ארבל: העוולה הזאת, עם כל מיני כיסויים ואצטלות, לא עמדה ביסודה בדרישות המשפטיות.

משה ארבל: ובאומץ לב, המשנה היועץ המשפטי לממשלה רז נזרי בא ואמר: יש כאן בעייתיות אמיתית.

משה ארבל: למה סטודנט למדעי החברה והרוח או לספרות סינית עתיקה כן יקבל, ומי שהחליט ללמוד תורה ולקבל הסמכה לרבנות, שזאת גם הכשרה מקצועית, לא יקבל?

משה ארבל: זה הלך וצומצם, ובית המשפט העליון, בדיון שהתקיים היום, ביקש מהצדדים להידבר.

משה ארבל: הוא קבע עד פסח, עד אפריל.

משה ארבל: עד אז ההחלטה של ליברמן בוודאי לא לגיטימית.

משה ארבל: ואז בא בית המשפט העליון לצדדים, ואמר להם: בואו בדברים.

משה ארבל: אולי עד סוף השנה הנוכחית נגמור את זה, ואת הקריטריונים תפרסמו בפרק זמן שגם יאפשר לאותם אברכים לחפש עבודה.

משה ארבל: מתוך ציניות ואכזריות – אין לי הסבר אחר, כי זה לא מעודד תעסוקה כשאי-אפשר עדיין למצוא מקום עבודה, ואי-אפשר עדיין לצאת להכשרה מקצועית, גם לאותם אברכים – החליט שר האוצר מתוך נקמנות לא להגיע לשום פשרה.

משה ארבל: להשאיר את הגזרה הזאת בעינה, ולהמתין להחלטת בג"ץ.

משה ארבל: אני לא מבין את האיוולת.

משה ארבל: קודם כול, מה ההישג הפוליטי שבג"ץ יקפל אותך?

משה ארבל: דבר שני, מה המטרה?

משה ארבל: המטרה היא באמת לעודד תעסוקת אברכים?

משה ארבל: זה מצטרף להנחיה שהוא נתן לשרה מירב כהן, שרצתה לקדם תוכנית חומש לתעסוקה למגזר החרדי, ובהנחיית ליברמן אין תוכנית כזאת.

משה ארבל: זה אינטרס לאומי, זה לא אינטרס שלי ושל חבריי למפלגות החרדיות.

משה ארבל: כשישנה תוכנית חומש לתעסוקה, האינטרס הוא כלכלי, חברתי וגם פוליטי.

משה ארבל: יכול היה שר האוצר לבוא ולומר: הינה, אתם לא צריכים את הנציגים מהמפלגות החרדיות, קידמתי לבד תוכנית חומש לתעסוקה.

משה ארבל: זה לא קרה.

משה ארבל: האכזריות הזאת, הציניות הזאת, מצערת מאוד.

משה ארבל: אני חושב שדווקא אתה יכול להיות ראש גשר, לחבר ולומר לחבריך לממשלה, גם אם הם באמת רואים את עצמם כראש ממשלה כלכלי: יש גבולות שלא חוצים.

משה ארבל: לא פוגעים בילדים.

משה ארבל: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת משה ארבל.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חבר הכנסת רון כץ – מוותר; חבר הכנסת שלמה קרעי – מוותר; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת; חברת הכנסת מירי רגב – אינה נוכחת; חבר הכנסת אבי מעוז – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: תודה רבה.

איתן גינזבורג: עד שלוש דקות לרשותך.

אורית סטרוק: בוקר טוב, חברי היושב-ראש, בוקר טוב, חבריי חברי הכנסת.

אורית סטרוק: היום כ"ד בטבת, אני רוצה להעלות את זכרה של סבתא של אבא שלי, שזה יום פטירתה, כ"ד בטבת.

אורית סטרוק: היא קבורה בהר הזיתים, ואני, בעזרת השם, אשתדל מאוד לעלות למקום קבורתה היום.

אורית סטרוק: אני רוצה לספר את סיפור החיים המיוחד שלה.

אורית סטרוק: הסיפור על סבתא שרה פרל מתחיל בבעלה של סבתא שרה פרל, הרב יהודה הכהן.

אורית סטרוק: הוא התחתן לא איתה; הוא התחתן עם אישה אחרת.

אורית סטרוק: הוא התחתן עם אישה אחרת, ומכיוון שהוא היה חסיד גור הוא נסע בחגים לרב, והשאיר את אשתו הצעירה בבית.

אורית סטרוק: היא נשארה בבית בראש השנה וביום כיפור ובסוכות.

אורית סטרוק: וכשהוא חזר מהרב אחרי כל תקופת החגים, אמרה לו הכלה הטרייה: מה זה צריך להיות?

אורית סטרוק: אני התחתנתי איתך, אתה לא אמור להשאיר אותי לבד בבית.

אורית סטרוק: מה העניין הזה?

אורית סטרוק: אמר לה בעלה, יהודה הכהן: אני לא יודע, אצלנו זה ככה.

אורית סטרוק: בטח הם דיברו בצורה קצת אחרת, אבל בגדול, הוא אמר לה: אצלנו זה ככה.

אורית סטרוק: אני חסיד גור, אני נוסע לרב, ואם זה לא מתאים לך, אנחנו לא נוכל לחיות ביחד, כי אני מתכוון לנסוע בכל שנה בחגים לרב.

אורית סטרוק: אמרה הכלה הטרייה: לא מתאים לי, והם התגרשו.

אורית סטרוק: הוא למד מזה לקח, והוא החליט שהכלה הבאה תהיה אחת שמראש הוא יסכם איתה שהוא נוסע בחגים לרב, וזה בסדר מבחינתה.

אורית סטרוק: אז הוא מצא את הכלה הזאת, שרה פרל, והוא התנה איתה מראש.

אורית סטרוק: הוא אמר לה: אני נוסע בכל שנה בחגים לרב, מקובל?

אורית סטרוק: מקובל.

אורית סטרוק: היא התחתנה איתו.

אורית סטרוק: הוא נסע בכל שנה לחגים לרב, והיא ילדה לו 12 ילדים.

אורית סטרוק: היא גידלה 12 ילדים, ובערוב ימיה, כשהילדים כבר היו גדולים ובעלה נפטר, היא עלתה לארץ כי פה היה אחד הבנים שלה, שזה הסבא שלי, סבא מרדכי.

אורית סטרוק: סבא שלי, הבן שלה, היה כאן והיא באה להיות איתו פה בארץ.

אורית סטרוק: רצתה להיקבר בארץ הקודש.

אורית סטרוק: סבתא שרה פרל נפטרה ב-1944, וזה אומר שעוד לפני שהיא נפטרה, היא שמעה בכאב גדול על כך שכמעט כל ילדיה וכמעט כל נכדיה נהרגו בשואה, כשהכניסו את כולם לתוך בית הכנסת, והציתו את בית הכנסת עליהם, יחד עם כל הקהילה ועם הרב של הקהילה.

אורית סטרוק: היא התנחמה בזה שנשאר לה זכר פה בארץ, שהיה לה בן אחד פה, ונכדים פה.

אורית סטרוק: מחר, בכ"ד בטבת, אנחנו נחגוג, בעזרת השם.

איתן גינזבורג: היום, היום.

אורית סטרוק: היום.

אורית סטרוק: תודה, איתן.

אורית סטרוק: היום, בכ"ד בטבת, אנחנו נחגוג את בת המצווה של הנכדה שלי, זאת אומרת של הנינה של הנכד שלה.

אוריאל בוסו: מזל טוב, מזל טוב.

אורית סטרוק: היא נולדה בדיוק ביום שהסבתא הזאת נפטרה, וחיה פה בארץ, ביצהר.

אורית סטרוק: יש לה בת מצווה, וזה בעצם הפיצוי שיש לסבתא הזאת, שאיבדה בשואה כמעט את כל ילדיה וכמעט את כל נכדיה.

אורית סטרוק: היא זכתה שיש לה משפחה ענפה כאן בארץ.

איתן גינזבורג: זכות.

אורית סטרוק: יהי זכרה ברוך.

איתן גינזבורג: אמן.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת סטרוק.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מאי גולן – אינה נוכחת; חברת הכנסת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת; חבר הכנסת איתמר בן גביר – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: אם כך, תמה רשימת הדוברים.

איתן גינזבורג: אני מזמין את סגן שר הביטחון אלון שוסטר להשיב ולסכם את הדיון.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: נא לצלצל בפעמון על מנת שידעו שעומדת להיות הצבעה.

אלון שוסטר: חברות וחברים, יושב-ראש הישיבה הנכבד, אני רואה שאנחנו באווירה של סיום היום.

אלון שוסטר: זה בהחלט יום נאה.

אלון שוסטר: סיימנו בערב יום עבודה אחד, התחלנו יום חקיקה, ואני בהחלט נותן ציון לשבח למתמידים שנשארים איתנו.

אלון שוסטר: אנחנו או-טו-טו, עוד חוק אחד, עוד שני חוקים, ונצליח למלא את המכסה שלנו.

אלון שוסטר: אנחנו עסוקים כרגע בחוק שהוא לכאורה יבש, יבשושי, אדוני היושב-ראש, אבל הוא עוסק בדם ובדמים.

אלון שוסטר: המוקשים הללו, הנפלים הללו הם סכנות לא מהלכות אלא מוטמנות, וצריך להתייחס לסוגיה הזאת בכובד ראש.

אלון שוסטר: למעשה, אחד השינויים שבוצעו באותה תקנה, באותה הוראת שעה שאנחנו מבקשים להאריך, הגדיל את תכולת העיסוק של הרלפ"מ – אותה רשות לפינוי מוקשים – למעשה גם לכיוון של נפלים.

אלון שוסטר: כלומר, אותן פצצות טעונות חומר נפץ, שנורות על ידי חיילי חי"ר, על ידי טנקים, על ידי מטוסים, ונשארות בשטח, לא כולן מתפוצצות.

אלון שוסטר: אומנם, סגן הרמטכ"ל עשה את מה שהוא יכול לעשות בזמנו, חבר הכנסת גולן, אבל בכל אופן נשארו קצת חומרי נפץ ארוזים בתיבות מתכת סגלגלות, וגם את אותם נפלים אנחנו רוצים לפנות.

אלון שוסטר: שינוי נוסף באותה הוראת שעה שאנחנו מבקשים להאריך קבע לפני שלוש שנים, שנתיים, הרחבה או הכללת שני סוגים של מוקשים – לא רק מוקשים נגד אדם, שמסכנים את המטיילים.

אלון שוסטר: הרבה פעמים, קיימת חפיפה בין שטחי הטיולים שפתוחים לעיתים בסופי שבוע ובחגים, לבין שטחי האימונים.

אלון שוסטר: אז לא רק מוקשים נגד אדם, אלא גם מוקשים נגד טנקים, נגד רק"מ.

אלון שוסטר: גם הם בתחולת הפעילות של הרשות לפינוי מוקשים.

אלון שוסטר: הרשות הזאת היא לא רשות אזרחית, אגב.

אלון שוסטר: היא רשות אזרחית, אבל ממלכתית, לא רשות פרטית, כמובן.

אלון שוסטר: היא תחת השגחה רצופה של משרד הביטחון.

אלון שוסטר: צריך לומר שעם הוראת השעה לפני כשנתיים, סוכם על הקמת צוות בין-משרדי שבו שותפים כמה משרדים.

אלון שוסטר: והינה, אנחנו מתבשרים שהרגע המכונן הגיע ואנחנו מתבקשים לאשר את הצעת החוק – הארכה עד דצמבר 2022.

אלון שוסטר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

בועז טופורובסקי: מי ביקש שמית?

בועז טופורובסקי: מי ביקש שמית?

איתן גינזבורג: מושכים את זה?

איתן גינזבורג: יש פה רשימה של חברי כנסת.

איתן גינזבורג: דוד ביטן בכלל לא נמצא במשכן, אני לא יודע איך הוא חתום פה.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: שמחה רוטמן, האם אתה מושך את השמית?

איתן גינזבורג: איך החתמת את דוד ביטן, שלא נמצא פה?

קריאה: הוא ביקש.

איתן גינזבורג: איך הוא ביקש?

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה, חברי הכנסת, על הצעת חוק לפינוי שדות מוקשים (תיקון – הוראת שעה) (תיקון), התשפ"ב–2021, בקריאה ראשונה.

איתן גינזבורג: מי בעד, מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23

איתן גינזבורג: נמנעים – 1

איתן גינזבורג: בעד – 23, נגד – 11, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק עברה בקריאה הראשונה, ותעבור לחוץ וביטחון.

אורלי לוי אבקסיס: איתן, מה קורה מבחינת הוועדות ב-8:30?

אורלי לוי אבקסיס: מבחינת התקנון, אי-אפשר - - -

איתן גינזבורג: לא יודע, אבל אני לא אחראי לוועדות, גברתי.

איתן גינזבורג: צריך לשאול את יושבי-ראש הוועדות, אבל כבר ראיתי שכמה ועדות כבר בוטלו.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

איתן גינזבורג: נכון.

איתן גינזבורג: היושב-ראש יצטרך או לבטל את הוועדות או לאפשר את קיומן.

איתן גינזבורג: אני חושב שיבטלו את הוועדות.

קריאה: מיקי, אולי תיתן לנו צפי לגבי המליאות.

מיקי לוי: חמש שעות.

אורלי לוי אבקסיס: חמש שעות?

אורלי לוי אבקסיס: חמש שעות מסיום המליאה?

מיקי לוי: זה פלוס מינוס.

מיקי לוי: זה יכול להיות 4.5 שעות, אבל לא פחות.

מיקי לוי: [מס' מ/1462; דברי הכנסת, חוב' ז', ישיבה 74; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מיקי לוי: סעיף 8 בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 150), התשפ"ב–2021, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת גינזבורג.

מיקי לוי: בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש - -

שמחה רוטמן: למה היושב-ראש לא מציג את הצעת החוק?

איתן גינזבורג: - - חבריי וחברותיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת החוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 150), התשפ"ב–2021, שיזמה הממשלה.

איתן גינזבורג: אדוני חבר הכנסת שמחה רוטמן, אני הוא זה שניהלתי את דיוני הוועדה, ולכן נראה לי שראוי יהיה שגם אציג את הצעת החוק.

איתן גינזבורג: בחוק לתיקון פקודת העיריות נקבעה סמכותה של רשות מקומית לפעול ולהסדיר עניינים של שמירה, אבטחה וסדר ציבורי בנושאים, בתנאים ובסייגים שקבעו שר הפנים והשר לביטחון הפנים כאחד, בהסכמת שר המשפטים.

איתן גינזבורג: עוד נקבע בהוראת שעה זו כי בחוק העזר שקובע הסדרים בעניינים האמורים לא יוטלו אגרות או היטלים בסכום שעולה על הסכום שקבע שר הפנים.

איתן גינזבורג: קביעת סמכות זו במסגרת פקודת העיריות ופקודת המועצות המקומיות במפורש, כאחת מסמכויותיה של רשות מקומיות, נועדה לעגן, למען הסר ספק, את הבסיס החוקי להסדרי שמירה שונים שנעשים בידי רשות מקומיות, אשר כמובן לא נועדו להחליף את סמכויות המשטרה, אלא להתקיים לצידן ובמסגרת הדין.

איתן גינזבורג: במהלך השנים הוארכה הוראת השעה כמה פעמים, וכן נעשה בה תיקון נוסף שקבע במפורש את החובה לנהל את כספי ההיטל או אגרות השמירה בחשבון נפרד, ולהשתמש בהם למימוש הנושאים שנקבעו בתקנות בלבד.

איתן גינזבורג: כן נקבע כי על גזבר המועצה להגיש למועצה מדי שנה דין וחשבון על התקבולים וההוצאות שנעשו לצורך שמירת אבטחה וסדר ציבורי בהתאם להוראות החוק.

איתן גינזבורג: מכוח חוק זה נקבעו תקנות הקובעות את רשימת הנושאים שרשות מקומית מוסמכת להסדיר בענייני שמירה, אבטחה וסדר ציבורי, וכן נקבעו סכומים מרביים להיטל או אגרת שמירה שנקבעים מכוח החוק.

איתן גינזבורג: קביעת הסדרי השמירה וקביעת היטלי אגרות השמירה כאמור היא עניין וולונטרי, ותלויה למעשה בהסכמת מועצת הרשות המקומית לקבוע חוק עזר בעניינים האלה.

איתן גינזבורג: לפי הנתונים שקיבלה הוועדה במהלך הדיונים בהצעת החוק עד היום, נקבעו הסדרי והיטלי שמירה ב-64 רשויות מקומיות.

איתן גינזבורג: ברשויות אלה משמשים ההיטלים לקיום סיירות אבטחה, התקנת מצלמות, סיוע להפעלת שיטור עירוני, הקמת מוקד עירוני ועוד ועוד ועוד.

איתן גינזבורג: כאמור, במהלך השנים מאז 2011 הוארכה הוראת השעה כמה פעמים על ידי הכנסת.

איתן גינזבורג: בכל פעם שהובאה לכנסת ההצעה להאריך את הוראת השעה אישרה הכנסת את הארכת התקופה, בין היתר בהתבסס על כך שההסדר הוא הסדר וולונטרי, וכן בשל הצורך שהביעו הרשויות המקומיות, שעושות שימוש בהסדר זה, בהמשך קיומו לצורך הגברת האפשרות לשמירה על הסדר הציבורי בהן ולהעלאת תחושת הביטחון של התושבים.

איתן גינזבורג: גם כעת הביאה הממשלה את הצעת החוק כהצעה המבקשת להאריך את ההסדרים הקיימים בדרך של הארכת תוקפה של הוראת השעה בשנתיים נוספות, ובמהלך דיוני הוועדה החליטה הוועדה כי המשך קיום ההסדר בדרך של הוראת שעה, המוארכת שוב ושוב, והופכת למעשה להוראה קבועה אינו נכון, וכי לאחר למעלה מעשר שנים של קיום ההסדר כהוראת שעה יש להפוך את ההסדר להסדר של קבע.

איתן גינזבורג: כפי שקורה בכל חוק רגיל, ככל שתראה הכנסת בעתיד כי המשך קיומם של ההסדרים המוצעים אינו נכון ואינו נחוץ, תוכל הכנסת לשנות או לבטל את החוק, ואין צורך בקיומה של הוראת שעה לשם כך.

איתן גינזבורג: משום כך הצעת החוק שלפני

איתן גינזבורג: כם מבקשת לתקן את פקודת העיריות ואת פקודת המועצות המקומיות ולקבוע בהן את ההסדרים שיהיו כלולים במסגרת הוראת השעה כהסדרים קבועים.

איתן גינזבורג: כצעד משלים לכך קבעה הוועדה חובת דיווח שנתית של שר הפנים לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת בעניין יישום הוראות הסעיפים האמורים וסוגי הפעילויות הממומנות בכל שנה מכספי היטלי אגרות השמירה ברשויות המקומיות השונות.

איתן גינזבורג: להצעת חוק זו כמובן הוגשו הסתייגויות בודדות, אולם אבקש כי הכנסת תדחה את ההסתייגויות ותאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית בנוסח המוצע על ידי הוועדה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לכם.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת גינזבורג.

מיקי לוי: ראשון הדוברים חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, טוב שאתה כאן עד שיתבצעו חילופי המשמרות.

שלמה קרעי: אדוני, אני רוצה לדבר על הנושא של שי ניצן.

שלמה קרעי: יש כאן שחיתות מהמדרגה הראשונה.

שלמה קרעי: שי ניצן – נתפר עבורו ג'וב כרקטור של הספרייה הלאומית, כאשר בחוק הספרייה הלאומית אין בכלל סמכות למנות את התפקיד הזה.

שלמה קרעי: אין סמכות בכלל לתפור תפקיד במידות האלו של רקטור הספרייה הלאומית.

שלמה קרעי: פניתי, פנינו, כמה חברי כנסת, ליושב-ראש הכנסת חמש פעמים, פעמיים בשאילתה דחופה, פעמיים בהצעה דחופה לסדר ופעם אחת בבקשה לדיון מהיר.

שלמה קרעי: וראו זה פלא, כל הבקשות האלה נדחו.

שלמה קרעי: כל הבקשות נדחו.

שלמה קרעי: ולמה?

שלמה קרעי: היום למשל הבנתי, אדוני היושב-ראש, שאתה אישרת רק שלוש הצעות דחופות לסדר.

שלמה קרעי: מה הבעיה להוסיף עוד הצעה אחת?

שלמה קרעי: כל שבוע מאשרים ארבע או חמש.

שלמה קרעי: את מי אתה מאתרג?

שלמה קרעי: מי פנה אליך בעניין הזה, מיקי, לחסום אותנו מלדון בנושא הזה של שי ניצן כאן בכנסת?

שלמה קרעי: מי פנה אליך?

שלמה קרעי: ליברמן?

שלמה קרעי: סער?

שלמה קרעי: בוא תבקש הודעה אישית, אני בטוח שייתנו לך, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: אתה יכול להשיב.

שלמה קרעי: אתה יכול להשיב על הטענות.

שלמה קרעי: חברים, בזמן שאתם מבלבלים את המוח לאזרחי ישראל על תרבות הדיבור, על תרבות השיח, על השיח הלא נאה כל כך, אתם גונבים לנו, אתם גונבים לאזרחי ישראל את המדינה.

שלמה קרעי: מינויים מושחתים, ממשלת ג'ובים מנופחת, שרים בלי תיק, כמו אלי עמידר, שקיבל דירת עמידר בממשלה בחינם על חשבון הציבור, ויש פה נורבגי שיושב בכנסת ועושה לו את העבודה שהוא לא עושה.

שלמה קרעי: ועולה על כולם תקווה נכזבת, ששילשה את מספר המנדטים שלה בג'ובים.

שלמה קרעי: לפי השמועה הם כבר מינו עד מס' 20 ברשימה, כל אחד תפרו לו ג'וב כמו שהם רוצים.

שלמה קרעי: אז כשאתם באים ומדברים על הביקורת הנוקבת שלנו, למה הביקורת כל כך קשה, תסתכלו על עצמכם בראי, תראו מה אתם עושים כאן בכנסת.

שלמה קרעי: כל מדינת ישראל פתוחה ורק הכנסת סגורה.

שלמה קרעי: אפילו שדולות אין.

שלמה קרעי: אז הינה פעם אחת, מיקי, לא אישרת לי לקיים דיון על אלימות בערים המעורבות, בנגב ובגליל, וקיימתי את זה דרך שדולת הנגב.

שלמה קרעי: אז מה עשית?

שלמה קרעי: התחכמת, אמרת: בואו נסגור גם את השדולות, אין כנסת.

שלמה קרעי: אבל יש אחד שיותר גרוע מכולם בממשלה הזאת.

שלמה קרעי: הגרוע מכולם זה הצאר ליברמן.

שלמה קרעי: וחברי הקואליציה כולם, שהפכתם להיות עבדים נרצעים שלו במימוש האג'נדה הפסיכופתית שלו, של שנאת חרדים.

שלמה קרעי: כל מה שמנחה אותו, כל פעולה, כל מס, כל אפליה – תסתכלו מי נפגע בקצה: ילד חרדי, משפחה חרדית, אברך, לומד תורה, אישה שרוצה לצאת לעבודה ועכשיו לא יכולה כי הוא מונע ממנה את הסבסוד למעונות היום.

שלמה קרעי: "מי ייתן לי תלמיד חכם ואנשכנו כחמור" – זאת הסיסמה של מפלגת ליברמן.

שלמה קרעי: בור ועם הארץ, רשע מרושע.

שלמה קרעי: אבל ליברמן הוא רק עוד חוליה חלשה בשרשרת של שונאי ישראל.

שלמה קרעי: הוא מוביל מהלכים לפגיעה כלכלית אנושה במשפחות חרדיות ולהרעבת – פשוטו כמשמעות – להרעבת ילדים קטנים שלא טעמו טעם חטא.

שלמה קרעי: ועכשיו בגלל ליברמן הם גם לא יטעמו טעם עוף, לא יוכלו לקנות להם ארוחת צוהריים מספיק טובה, מספיק בריאה.

שלמה קרעי: לנו אין בעיה, יושבים, אוכלים ארוחת צוהריים, הכול בסדר, אבל האימא הזאת, שלא תקבל את המאות שקלים האלה בחודש לסבסוד – כי ליברמן, כואב לו הלב שיש מישהו שיושב ולומד תורה, הוא מוביל אותם לחרפת רעב.

שלמה קרעי: ואתם בקואליציה, שנותנים לזה יד, גם אם לא כאן במליאה – כי כאן במליאה אני מניח שזה לא היה עובר, הוא לא היה מצליח להעביר את זה כאן, זה יותר מדי גס, יותר מדי בוטה, יותר מדי אכזרי, אז הוא עושה את זה בתקנות – אבל עדיין אתם שותפים בממשלה כזאת שלו.

שלמה קרעי: ליברמן לא קרא השבוע את מה שקראנו כולנו, "וישימו עליו שרי מסים למען ענֹתו בסבלֹתם".

שלמה קרעי: פרעה, שרצה לפגוע בעם ישראל, השית עליהם מיסים, שם עליהם קושי כלכלי, קושי של עבודה.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: שלא יהיה להם זמן לפרות ולרבות.

שלמה קרעי: הוא רצה לענות אותם.

שלמה קרעי: אבל התורה אומרת: עם ישראל, "כאשר יענו אֹתו כן ירבה וכן יפרֹץ".

שלמה קרעי: אז זה מה שיקרה גם כאן, אדוני היושב-ראש, מי שפוגע בבנים של הקדוש ברוך הוא, מי שפוגע בלומדי התורה, מי שרומס והורס כל חלקה טובה בשם השנאה, הוא יושלך לפח האשפה של ההיסטוריה, והיהודים והיהדות יצמחו ויעלו מעלה-מעלה על אפו ועל חמתו.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני שמח שישנת, אבל אולי תעשה חושבים לגבי הפנייה שלנו על שי ניצן.

שלמה קרעי: למה אתה כל כך מאתרג אותו?

שלמה קרעי: מה כואב לך שנדון בו?

שלמה קרעי: הרי לכל חבר כנסת מאשרים איזה שאילתה דחופה אחת במושב.

שלמה קרעי: למה לנו אתה לא מוכן לאשר את זה?

שלמה קרעי: אגב, אדוני שר הרווחה, אני חושב שאתה צריך להיכנס לעובי הקורה בעניין הזה.

שלמה קרעי: לא יכול להיות שבא שר אוצר וגוזר גזרות על אוכלוסייה מסוימת, שבסוף מביאה ילדים לחרפת רעב.

שלמה קרעי: היום אימהות לא שולחות את הילדים למעונות מוסדרים, כי אין להם את הסבסוד הזה.

שלמה קרעי: אז הם הולכים למעונות בלי השגחה, מעונות שאין להם פיקוח, או שלא שולחים בכלל, או שאימהות מפסיקות ללכת לעבוד.

שלמה קרעי: איך אתם מאפשרים לדבר כזה לקרות כאן במדינה הזאת?

שלמה קרעי: זה משהו באמת כואב.

שלמה קרעי: כואב הלב לראות גזרות כאלה פוגעות, שמישהו מוביל אותן כי זו האג'נדה הפוליטית שלו.

שלמה קרעי: השנאה הזאת זה מה שמניע אותו.

שלמה קרעי: אסור לכם להיות שותפים לזה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, ואני מכבד אותך מאוד.

שלמה קרעי: יש כאן ממשלה שהדבק שלה הוא השנאה לנתניהו.

שלמה קרעי: כל עוד הוא יושב כאן, כל עוד הוא יושב כאן עד הבוקר, לא כהתה עינו ולא נס לחו, והוא מוביל את האופוזיציה במאבק איתנים מול הדורסנות הזאת של הקואליציה.

שלמה קרעי: אנחנו בעצם במין פרדוקס, לא יודעים – ככל שאנחנו יותר נחושים, ככל שנתניהו יותר חזק בתוך האופוזיציה, ככה גם הדבק יותר מדביק אתכם לכיסא, אתם לא מסוגלים לקום מהכיסא, כי לא יהיה עתיד במערכת בחירות כשנתניהו מולכם.

שלמה קרעי: אז תפרו לו תיקים, תפרו לו תיקים במערכה מתוזמנת היטב, כשאנחנו רואים היום שכל התיקים האלה קורסים.

שלמה קרעי: העדים – הקרקע נשמטת מתחת לעדות שלהם, אחד אחרי השני בבית המשפט.

שלמה קרעי: תביאו לנו עוד עדים כאלה, עוד עדי תביעה כאלה, כי בסוף כולם הופכים להיות עדי הגנה בפועל.

שלמה קרעי: ועכשיו מתוך הממשלה מביאים חוקים, שתכף נדבר גם עליהם, נפרוט אותם לפרטים – מביאים חוקים כי גדעון סער וחבורתו לא מסוגלים להתמודד מול נתניהו באופן הגון.

שלמה קרעי: לא מסוגלים ללכת לקלפי ולשאול את הציבור מה הם באמת רוצים ולפעול לפי מה שהציבור אומר בקלפי.

שלמה קרעי: אז חבורה כזאת, שהדבק שלה הוא הפחד מנתניהו, פשוט פחד – רואים אותו כאן מתייצב, ובנט שם רועד מפחד, הוא לא יודע מה לעשות.

שלמה קרעי: הוא חשב: חודש-חודשיים, נתניהו ילך הביתה, הליכוד יתפורר, בוא נעביר חוק שארבעה חברי כנסת מהליכוד יוכלו לפרוש ולקבל תפקידים בכירים.

שלמה קרעי: אבל לא.

שלמה קרעי: וראו זה פלא, האופוזיציה חזקה מתמיד, האופוזיציה לא נשברת למרות הקושי, למרות הדורסנות, למרות תת-הייצוג בוועדות.

שלמה קרעי: עדיין נשארים איתנים מול כל ההתקפות שלכם, כל הדורסנות הזאת, ובנט וסער לא יודעים מה לעשות.

שלמה קרעי: בפרשת השבוע – ביקשו גימטרייה לפני כן, אז אני אתן גימטרייה, איתן – הפסוק שאמרתי קודם, "וכאשר יענו אֹתו כן ירבה וכן יפרֹץ", תראה איזה יופי.

שלמה קרעי: "וכאשר יענו אותו" זה 1,070, וזה בנט ולפיד בממשלת הונאה.

שלמה קרעי: את מי הם מענים?

איתן גינזבורג: איך אתה יודע?

שלמה קרעי: אני עשיתי חישוב.

איתן גינזבורג: חישבת לפני או שאתה עושה את זה - - -

שלמה קרעי: חישבתי את זה לפני.

שלמה קרעי: לפעמים זה בא בקלות, לפעמים צריך למצוא - - -

קריאה: למצוא מילים נרדפות.

שלמה קרעי: חסר משהו.

איתן גינזבורג: לחפש את המילה - - -

שלמה קרעי: בדיוק.

שמחה רוטמן: לפעמים זה יוצא: איתן גינזבורג מנהל את המליאה הכי טוב בעולם כ"ד - - -

איתן גינזבורג: ואז צריך למצוא לכ"ד.

שלמה קרעי: את הכ"ד יש אצלך, רוטמן, אצלי אין.

שלמה קרעי: "אז כאשר יענו אותו" – את מי מענים?

שלמה קרעי: בנט ולפיד בממשלת הונאה.

שלמה קרעי: את מי הם מענים?

שלמה קרעי: תראה מי ירבה ומי יפרוץ.

שלמה קרעי: "כן ירבה וכן יפרץ" זה 743, וזה בנימין נתניהו נרו יאיר, נ"י.

שלמה קרעי: אז לא משנה מה תעשו ולא משנה כמה תפעלו נגדו וכמה תשיתו עליו סנקציות וחוקים אנטי-דמוקרטיים - - -

איתן גינזבורג: צריך להיות מאוד מדויק, הדבר הזה.

איתן גינזבורג: יום אחד יבדקו אותך.

שלמה קרעי: תבדוק.

איתן גינזבורג: שלא יגלו פשלות.

שלמה קרעי: תאמין לי שאני בודק את עצמי שלוש פעמים לפני שאני אומר משהו.

איתן גינזבורג: מרשים.

איתן גינזבורג: מרשים.

איתן גינזבורג: היית בנרו יאיר.

שלמה קרעי: זה הסיומת של הפרק הזה, שלא משנה מה שתעשו, אנחנו עוד נחזור לשלטון, "וכאשר יענו אֹתו כן ירבה וכן יפרֹץ".

שלמה קרעי: אדוני, אני רוצה לדבר על נקודה נוספת.

שלמה קרעי: החוק הקודם שעבר כאן ממש על חודו של קול, הייתה תוצאה של 54–55 - - -

איתן גינזבורג: - - -

שלמה קרעי: לצערי, פספסנו כאן כמה שלא הספיקו להגיע.

איתן גינזבורג: היה רוב של שניים לדעתי.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: בסעיף 2 היה רוב של אחד, בקריאה השלישית היה רוב של שניים.

איתן גינזבורג: זה נכון.

שלמה קרעי: אני רוצה לספר לך מה היה.

שלמה קרעי: אתה בעצם היית, היית איתנו בוועדה, ישבנו בוועדה חסויה, חברי הכנסת, לגבי החוק של שירות הביטחון, של חיילים בשירות חובה - - -

איתן גינזבורג: לא המוקשים.

שלמה קרעי: לא, אני מדבר על החוק שעבר על חודו של קול.

שלמה קרעי: המוקשים לא הגיעו בכלל.

איתן גינזבורג: חוק שירות ביטחון.

שלמה קרעי: חוק שירות ביטחון.

שלמה קרעי: דרשנו שחיילות לא ייכנסו לאגפים הביטחוניים, בגלל הסיפור שהיה, כל עוד אין מסקנות.

שלמה קרעי: והייתה הסכמה בקרב חברי הוועדה שצריך לתקן את הדבר הזה, שזה לא יהיה כך.

איתן גינזבורג: רק שלא יטעו.

איתן גינזבורג: זו לא הייתה ועדה חשאית, פשוט סגרנו את הדיון לציבור.

שלמה קרעי: סגרנו את הדיון, כן.

איתן גינזבורג: היא לא חשאית.

שלמה קרעי: לא, לא, הפרוטוקול יפורסם, לכן אני מרשה לעצמי לספר מה היה.

שלמה קרעי: רק מה?

שלמה קרעי: אנחנו דיברנו על חיילות, ואז באה מיכל רוזין, ובאו הפרוגרסיביים שישבו איתנו, ואמרו: רגע, יש בעיה.

שלמה קרעי: אי-אפשר לכתוב "חיילות".

שלמה קרעי: מה, אתה תגיד "חיילות"?

שלמה קרעי: מה, חיילות לא מסוגלות כמו חיילים?

שלמה קרעי: לא, יש שוויון.

שלמה קרעי: אז אם מתקנים צריך לתקן שחיילים לא יוכלו להיכנס.

שלמה קרעי: חיילים בשירות חובה לא ייכנסו לאגפים הביטחוניים.

יצחק פינדרוס: - - -

שלמה קרעי: מה?

יצחק פינדרוס: זה ייהרג ובל יעבור - - -

שלמה קרעי: רגע, זה מה שהם אמרו.

שלמה קרעי: ואז באו ואמרו: אמרנו בסדר, אז "חיילים לא ייכנסו".

שלמה קרעי: ואז מתברר ש"חיילים לא ייכנסו" זה כבר יותר מדי לשירות בתי הסוהר, הם לא יוכלו להתמודד עם הגזרה הזאת, ולכן הכול בוטל.

שלמה קרעי: זאת אומרת, בשביל הקושי המחשבתי, הניסיון להגיד שלא, אנחנו לא יכולים להגיד – הסיפור היה עם חיילות, מה לעשות?

שלמה קרעי: הסיפור לא היה עם חיילים, וברור גם למה.

שלמה קרעי: אז אנחנו מנסים לתקן סיפור שהיה, שלא יישנה עד שנבין מה קרה שם ועד שיתוקנו הנהלים, ובגלל טרלול פרוגרסיבי בסוף גם זה לא מתקבל.

שלמה קרעי: מי שמובילה את הטרלול הזה – מובילות, יש כמה, אבל יש אחת מאוד מאד – שבאמת, קשה לשמוע אותה מדברת כבר – זאת מרב מיכאלי, עם כל – כבר אין אצלה עברית.

שלמה קרעי: העברית כבר, לשון הקודש, השפה העברית שכולנו גדלנו עליה – היא המציאה כללים חדשים.

שלמה קרעי: שמעתי בשבוע שעבר את היועצת לענייני לשון של רשת ב', לא זוכר את שמה - - -

קריאה: - - -

שלמה קרעי: נכון.

שלמה קרעי: איך השם?

קריאה: רות אלמגור רמון.

שלמה קרעי: רות אלמגור רמון, שהיא אמרה – שאל אותה חיים לוינסון: תגידי, מה את אומרת על מה שעושה מרב מיכאלי לשפה העברית?

שלמה קרעי: אז היא אמרה: זה נורא ואיום.

שלמה קרעי: ואני שמחתי לשמוע את זה שיש עדיין כמה איים של שפיות שמסוגלים להגיד כלפי זה שזה נורא ואיום, אתם הורסים - - -

קריאה: - - -

שלמה קרעי: כן.

איתן גינזבורג: גם אליעזר בן יהודה בדה מילים ממוחו הקודח, כמאמר השיר.

שלמה קרעי: אבל פה זה לא לבדות מילים, פה זה לשנות את כל המהלכים, זה לשנות את הבסיס, לשנות את היסוד, את הבניינים.

שלמה קרעי: על זה אמר שלמה המלך במשלי: "שפת אמת תִּכּוֹן לעד, ועד ארגיעה לשון שקר".

איתן גינזבורג: אבל אתה יודע שגם האקדמיה ללשון העברית אומרת ששפה היא משהו חי, היא דבר מתפתח, דבר משתנה, דבר שמשתנה עם התקופה.

איתן גינזבורג: הדברים האלה נוצרים.

איתן גינזבורג: הרבה מאוד מילים נוצרו מהאופן שבו מדבר הציבור, לאו דווקא - - -

שלמה קרעי: אבל הציבור לא מדבר ככה.

שלמה קרעי: יש כאן קבוצה קטנה מאוד שמנסה לשנות בכוח, לא בגלל שיש כמה ביטויים וכמה ניבים שהציבור הוסיף – לא, זה לא.

שלמה קרעי: ולא אני אמרתי שזה נורא ואיום.

שלמה קרעי: זה באמת נורא ואיום, קשה לשמוע את זה.

שלמה קרעי: אז על זה שלמה המלך אמר: "שפת אמת תכון לעד" – מה שנכון, שפת אמת, לשון הקודש תיכון לעד – "ועד ארגיעה לשון שקר" – כשמנסים לעוות את העברית, זה יחלוף ברגע.

שלמה קרעי: אז זה בנקודה הזאת.

שלמה קרעי: אני רוצה לחזור לחוקים האנטי-דמוקרטיים של הממשלה הזאת.

שלמה קרעי: תשמעו, יש כאן את שר המשפטים, קומיסער, שהוא בעצם חלק ממיעוט שהשתלט בכוח הזרוע, בהפיכה משפטית, על השלטון.

שלמה קרעי: הזכרתי את תפירת התיקים, את כתבי האישום, את הניסיונות של מנדלבליט להכניס את היד לקלפי ולערבב, לטרוף את הקלפים ולהביא בסופו של דבר – להביא את אותם מפגינים שיצאו כביכול על שחיתות, כשהיום שחיתות על ימין ועל שמאל ואף אחד לא פוצה פה.

שלמה קרעי: אז המיעוט הזה השתלט בכוח הזרוע על השלטון, והוא חסר מעצורים.

שלמה קרעי: גדעון סער הוא איש חסר מעצורים, מאוד מסוכן בעיניי, והוא פועל בכלים מסוכנים ואנטי-דמוקרטיים כדי להמשיך ולהשליט את שלטון המיעוט, שהוא חלק ממנו, על הציבור גם בהמשך.

שלמה קרעי: היום הוא כבר השתלט בהפיכה, בגנבת קולות, בגנבת מנדטים – הקימו ממשלה בלי מנדט אמיתי מהציבור, והם חושבים כל הזמן – ויש שם מוחות מבריקים: יש שם את אלקין, שכנראה מייעץ לסער – והם ביחד חושבים מה לעשות כדי להמשיך ולהשליט את שלטון המיעוט הזה; איך נוכל למנוע מהציבור למשול ולהביא את הדמוקרטיה לידי מימוש, להביא את שלטון הרוב, באמצעות חוקים אנטי-דמוקרטיים?

שלמה קרעי: אז במה הם התחילו?

שלמה קרעי: התחילו עם חוק שהיה לכאורה זניח – חוק להגבלת כהונה לשמונה שנים.

שלמה קרעי: מה זה?

שלמה קרעי: גם בארצות הברית יש הגבלת כהונה לשמונה שנים.

שלמה קרעי: רק מה?

שלמה קרעי: שם זה משטר נשיאותי, שם יש כוח כמעט בלתי מוגבל לנשיא.

שלמה קרעי: פה זה משטר פרלמנטרי.

שלמה קרעי: אין אף מדינה עם משטר פרלמנטרי שיש בה הגבלת כהונה.

שלמה קרעי: לא משנה, אבל בוא אנחנו עכשיו נכניס לתודעה של הציבור, נחלחל לאט-לאט את העניין הזה שהציבור לא קובע.

שלמה קרעי: הציבור הוא לא הריבון.

שלמה קרעי: אנחנו יושבים עכשיו ומחליטים שהציבור יוכל לבחור את המנהיג שלו ללא יותר משמונה שנים, והינה, אנחנו מעבירים את זה.

שלמה קרעי: נראה חוק פשוט, חוק תמים, אבל זה הסדק הראשון – זה לא הראשון, יש כבר הרבה סדקים שנעשו בחומת הדמוקרטיה על ידי בג"ץ, על ידי יועצים משפטיים, אבל כאן בחקיקה זה סדק משמעותי שאומר - - -

איתן גינזבורג: אני חושב שכבר היה בחוק הזה.

איתן גינזבורג: סעיף הגבלת כהונה היה בחוק.

שלמה קרעי: מה זה "היה בחוק"?

שלמה קרעי: אין בחוק הגבלת כהונה לשמונה שנים.

איתן גינזבורג: היה בחוק הגבלת כהונה.

איתן גינזבורג: כשהייתה בחירה ישירה לראשות ממשלה.

שלמה קרעי: בחירה ישירה, שוב - - -

איתן גינזבורג: רגע, המשטר עדיין היה פרלמנטרי - -

שלמה קרעי: נכון, ולכן זה לא עבד.

איתן גינזבורג: - - והכניסו את הגבלת הכהונה.

שלמה קרעי: ולכן זה לא עבד, כי אמרו: בחירה ישירה זה סוג של נשיא, יש לו כוח, מנדט ישיר מהעם, לא מנדט פרלמנטרי, לא מנדט מהכנסת, מחברי הכנסת – לכן ראוי להגביל את כוחו, שלא יהיה לו כוח בלתי מוגבל ליותר מדי זמן.

איתן גינזבורג: ולכן גם את ראש הממשלה היום, בשיטה הנוכחית, ללא הגבלת הכהונה – בין אם תעבור הגבלת הכהונה ובין אם לא, ממילא הציבור לא בוחר אלא הכנסת.

איתן גינזבורג: תמיד הכנסת בוחרת ראש ממשלה ולא הציבור, כי השיטה הפרלמנטרית היא שהציבור בוחר את חברי הכנסת והכנסת בוחרת ממשלה, ולא הציבור בוחר את הממשלה.

שלמה קרעי: נכון, אבל הציבור - - -

איתן גינזבורג: ולכן להגיד: תנו לציבור להחליט?

איתן גינזבורג: הציבור מחליט מי הם נציגיו בכנסת, שהיא בוחרת את הממשלה.

שלמה קרעי: אבל הציבור – לא כולם נוכלים ושקרנים כמו בנט, שמבטיחים לציבור אל"ף ומקיימים בי"ת, או לא מקיימים בכלל.

שלמה קרעי: בדרך כלל מפלגה באה – באה ש"ס, באה גימ"ל, באה הציונות הדתית, אומרת: אנחנו באים אליכם, הציבור, תבחרו בנו, אנחנו רוצים שהליכוד יהיה בשלטון, שיושב-ראש הליכוד יהיה ראש הממשלה.

שלמה קרעי: וזה מה שקורה.

שלמה קרעי: אז זה כן הציבור.

שלמה קרעי: זה אולי לא במישרין כמו שאתה מנסה להבין את זה בצורה מאוד מאוד פשטנית, אבל זה במישרין – הציבור בוחר מי יהיה ראש הממשלה, העם הוא הריבון.

שלמה קרעי: ומהחוק התמים הזה הם עוברים לחוקים - - -

איתן גינזבורג: אבל כשהסכמתם שתהיה רוטציה עם בני גנץ, אז מה זה אומר?

איתן גינזבורג: אם הסכמתם שבני גנץ יהיה ראש ממשלה, אז מה זה אומר, שרימיתם את הציבור?

שלמה קרעי: זה אומר שהציבור נתן לנו את המנדט במקרים מסוימים גם לפתור בעיות, בסדר?

איתן גינזבורג: אוקיי, זה מה שקרה פה.

שלמה קרעי: לא, אבל כאן אתה מונע מהציבור כל יכולת לבחור את המנהיג שלו.

שלמה קרעי: כאן אתה אומר: אתה לא יכול.

שלמה קרעי: גם אם הכול בסדר, גם אם יש רוב בכנסת למנהיג שהציבור רוצה, הוא לא יכול להיות.

שלמה קרעי: וזה פוגע בריבון.

שלמה קרעי: העם הוא הריבון בדמוקרטיה.

שלמה קרעי: אי-אפשר להגיד שזה לא פוגע בדמוקרטיה.

שלמה קרעי: וזה החוק התמים שממנו מתגלגלים לחוקים הרבה יותר קשים.

שלמה קרעי: עוברים לחוקים שיאפשרו לפקיד משפטי לסכל יריבים פוליטיים.

שלמה קרעי: הרי זו שערורייה, איתן.

שלמה קרעי: זו שערורייה שעוד חודשיים קומיסער וחבורתו הולכים למנות יועץ משפטי לממשלה שהוא יהיה איש אמונם, והוא, כמו במטווח, יראה ימני שיכול להיות ראש ממשלה, יכול להנהיג את הימין – בום, יוריד לו את הראש, כתב אישום; בום, כתב אישום.

שלמה קרעי: אתה יכול להגיד – אבל זה לא יכול לקרות באופן תיאורטי?

שלמה קרעי: מה שיכול לקרות באופן תיאורטי, בסוף מתממש בחדרי-חדרים.

שלמה קרעי: אתה יודע את זה הרבה יותר טוב ממני.

איתן גינזבורג: היועץ המשפטי האחרון מונה על ידי הממשלה הקודמת קודמת.

שלמה קרעי: אבל הוא לא יכול לסכל יריבים פוליטיים, הוא לא יכול למנוע מאדם להיות ראש ממשלה.

איתן גינזבורג: היום יש לך טענות כלפיו.

שלמה קרעי: בוודאי, יש לנו טענות, המינוי שלו היה מוטעה, אנשים עושים שגיאות.

שלמה קרעי: באופן תיאורטי יכול להיות שיהיה יועץ משפטי שיישאר נאמן לזה שמינה אותו ויסכל עבורו יריבים פוליטיים.

שלמה קרעי: גם אם הוא לא יהיה נאמן - - -

איתן גינזבורג: יועץ משפטי צריך להיות נאמן לתפקידו, לא לשלטון כזה או אחר.

איתן גינזבורג: יש לו תפקיד, והוא צריך להיות נאמן לו כמו שאתה צריך להיות נאמן לתפקידך.

שלמה קרעי: בוא לא נהיה תמימים, תראה איזה ג'וב תפרו עכשיו לשי ניצן כרקטור הספרייה הלאומית, מה שדיברתי קודם.

שלמה קרעי: אתה רואה שיש כאן מערכת שמאתרגת ומאותרגת.

שלמה קרעי: יש דברים שגם אני לא יודע וגם אתה לא יודע, אבל לתת כוח כל כך עצום בידיים של אדם אחד, הרי אנחנו יודעים, אומרים: יש מגירות, מגירה לכל חבר כנסת, ויש לו שם דברים שנשמרים לעת מצוא.

שלמה קרעי: אז אתה נותן לאדם אחד לקבוע ולסכל אנשים מלהיות ראש ממשלה בלי לתת להם את חזקת החפות?

שלמה קרעי: בלי שחפותם או חובתם הוכחה בבית משפט?

שלמה קרעי: זה דבר שהוא לא - - -

איתן גינזבורג: דווקא אני חושב שהיועץ המשפטי לממשלה אמר שראש הממשלה יכול להמשיך לכהן עם כתב אישום.

שלמה קרעי: לא צריך אותו בשביל זה, זה בחוק, חוק-יסוד.

שלמה קרעי: גם שרים עם כתבי אישום, בחוק-יסוד, תוקנו – לאחר הלכת דרעי-פנחסי, הכנסת אמרה: זה לא מקובל עלינו, שרים ימשיכו לכהן גם עם כתב אישום.

שלמה קרעי: אבל פה הנוהג הוא להיות כפופים לבג"ץ.

שלמה קרעי: הכנסת רגילה להתכופף והממשלה רגילה להתכופף, ואת הדבר הזה צריך לשנות.

שלמה קרעי: מהחוק לסיכול יריבים פוליטיים המשיכו לסתימת פיות ברשתות החברתיות ולחדירה לתחום הפרט בלי צווי חיפוש.

שלמה קרעי: אתה יודע, אתמול סער אמר שהחוק הזה לסתימת פיות ברשתות החברתיות הוא בכלל של נתניהו.

שלמה קרעי: ככה הוא אמר, והשופרות מהדהדים את זה, אבל ראיתי כתבה בגלובס מיולי 2018 שמגלה את האמת, מגלה לנו מה קרה באמת.

שלמה קרעי: הכותרת שלה ככה: "נתניהו הורה לעצור את חוק הפייסבוק – מסכן את חופש הביטוי".

שלמה קרעי: אז אם סער רצה לקחת דוגמה אישית מנתניהו כשהוא חשב שזה חוק שלו, אז בבקשה, שיתכבד סער וייקח דוגמה אישית מנתניהו כשעצר את החוק הזה ואמר שהוא פוגע בחופש הביטוי.

שלמה קרעי: אני רוצה לדבר בדקות שנותרו – יש לי עוד הרבה מה לדבר: על חוק החשמל, שצריך לבוא היום בוועדת הפנים; על ההתקפלות המפוארת של הממשלה, של אילת שקד לווליד טאהא; על פינוי חומש, שכבר דיברנו על זה הרבה; על הפרס לטרור.

שלמה קרעי: ג'וב טוב כלפון מגיע לחומש, מגיעים חברי ימינה – עידית סילמן, את הגעת לנחם את המשפחה, הייתי שם כשהיית – ואתם לא מקיימים את הצוואה האחרונה של הנרצח, שאמר: אל תהרסו את הישיבה.

שלמה קרעי: אתם עוצרים בשבוע של השבעה את ראש הישיבה, לוקחים אותו למעצר, הורסים את המבנים שם בישיבה.

עידית סילמן: שלמה, מספיק עם הספין הזה.

שלמה קרעי: עידית, זה לא ספין, זה כואב.

עידית סילמן: לא , די - - -

שלמה קרעי: למה אתם עושים דבר כזה?

עידית סילמן: למה אתם פיניתם את חומש?

עידית סילמן: למה אתם חתמתם על ההתנתקות?

עידית סילמן: די, נו, אדון שלמה קרעי - - -

שלמה קרעי: קודם כול - - -

עידית סילמן: אדון שלמה קרעי, זה לא עובד הספינים האלה.

שלמה קרעי: קודם כול, אנחנו לא פינינו לא את היישובים האלה, לא הוצאנו צו - -

עידית סילמן: עם ישראל לא שומע אותם.

שלמה קרעי: - - לפנות את חומש.

עידית סילמן: לא.

שלמה קרעי: ואנחנו לא עשינו את זה בתוך - -

עידית סילמן: לא, ממש לא.

שלמה קרעי: - - שבעה של בחור ישיבה - -

עידית סילמן: הליכוד חתם על ההתנתקות, על מה אתה מדבר?

שלמה קרעי: - - שנרצח שם בפתח הישיבה.

עידית סילמן: אתם - - -

מיכל מרים וולדיגר: ימינה הסבירה שהיא לא - - -

עידית סילמן: כן, בטח.

מיכל מרים וולדיגר: - - - הליכוד, מה ימינה אומרת?

שלמה קרעי: בתוך שבעה של בחור שנרצח בפתח הישיבה.

שלמה קרעי: הרי זה פרס לטרור, זה פרס ממש.

שלמה קרעי: הישיבה בחומש עומדת שם מ-2013; היא קמה, ויושבים שם יום ולילה תחת שלטון נתניהו, ואנחנו ניסינו להביא גם חוק לביטול ההתנתקות מצפון השומרון, אבל תוך כדי השבעה על בחור שנרצח בפתח הישיבה ללכת ולהרוס?

שלמה קרעי: הנושא האחרון שאני רוצה לדבר עליו זה הצעת חוק שעלתה אתמול לוועדת שרים לחקיקה.

שלמה קרעי: מאיר, אתה בוועדת שרים לחקיקה?

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: הצעת חוק שעבדנו עליה מאד קשה בשיתוף פעולה עם ההוצאה לפועל, שבאה להפחית משמעותית את שכר הטרחה של חייבים בהוצאה לפועל.

שלמה קרעי: ההוצאה לפועל מחייבת מדי שנה כמיליארד שקלים בגין שכר טרחת עורכי דין לפי טבלאות של לשכת עורכי הדין.

שלמה קרעי: אין להוצאה לפועל טבלאות משלה.

שלמה קרעי: אפילו חובות קטנים – רוב החובות בהוצאה לפועל הם פחות מ-5,000 שקל, וזוקפים שכר טרחה עורך דין – בתוך חודש את שתי הפעימות.

שלמה קרעי: בעצם אם בתוך חודש לא פתרת את העניין – גמרנו, שכר טרחת עורכי הדין נזקף הרבה פעמים בשיחות שבין מחשב למחשב.

שלמה קרעי: העירייה – המחשבים שלה שולחים להוצאה לפועל, זה למשרדי עורכי הדין, והכסף נכנס לבנק – מיליארד שקלים בשנה.

שלמה קרעי: אנחנו הצענו לנתק את הזיקה שבין שכר הטרחה של לשכת עורכי הדין לבין ההוצאה לפועל, וקבענו שם תעריף מאוד הוגן וראוי, שלשכת ההוצאה לפועל סומכת עליו את ידיה.

שלמה קרעי: חילקנו את זה לשלוש פעימות, שרק בתום השנה הפעימה השלישית תיזקף, וכו' וכו'.

שלמה קרעי: בא סער, אתה יודע מה הוא אמר בוועדת השרים לחקיקה?

שלמה קרעי: עמדת ההוצאה לפועל הייתה לתמוך, ומה סער אמר?

שלמה קרעי: ההצעה הזאת מסובכת.

איתן גינזבורג: אני אוסיף לך עוד דקה כי הפסקתי אותך באמצע.

שלמה קרעי: תודה.

שלמה קרעי: סער אומר בוועדת שרים לחקיקה: ההצעה מסובכת ולכן נדחה אותה בחודשיים.

שלמה קרעי: מה זה "הצעה מסובכת"?

שלמה קרעי: יש לך חוות דעת של גורמים מקצועיים, יש לך בסך הכול לאשר את זה בקריאה טרומית, לבוא לראות בוועדה, לדון בעניין.

שלמה קרעי: אז מה, בגלל שאתה קצת לא מצליח להבין את ההצעה בתוך שבוע אז כל החייבים בהוצאה לפועל צריכים להמשיך את העושק הזה כנגדם?

שלמה קרעי: אני לא מצליח להבין את זה.

שלמה קרעי: אני חושב שכולנו כאן

שלמה קרעי: בכנסת שואפים שבסופו של דבר הפירמידה הכלכלית במדינת ישראל לא תשרת רק את בעלי ההון אלא את כלל הציבור.

שלמה קרעי: חוק כזה, שעבדנו עליו באמת בצורה יסודית עם לשכת ההוצאה לפועל, שבא להקל על הקושי של חייבים בהוצאה לפועל – ממשלה טובה הייתה צריכה לחבק את החוק בשתי ידיים ולהביא את זה ואכן לאשר לקריאה הטרומית.

שלמה קרעי: אני מאוד מתפלא, עוד לא החלטתי אם להביא את זה להצבעה בכל זאת או לא, אבל אם לא נביא את זה להצבעה אני מקווה שהממשלה לא תגרור רגליים, וזה לא רק ניסיון של תירוץ כדי למסמס את החוק הזה בגלל לוביסטים, בגלל לשכת עורכי הדין או אני לא יודע מה.

שלמה קרעי: תודה.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת שלמה קרעי ובוקר טוב לך.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה.

איתן גינזבורג: אפשר גם לעשות פחות, לא חייבים, אני גם הבנתי מהאופוזיציה שזה חוק שהם מסכמים עליו והם יצביעו בעד.

מיכל מרים וולדיגר: יש חופש הצבעה.

איתן גינזבורג: על זה?

איתן גינזבורג: כן?

שלמה קרעי: אבל יש חוקים אחרים, הרסניים - - -

איתן גינזבורג: כן.

איתן גינזבורג: הוא שאל לגבי זה.

איתן גינזבורג: - - - חיים ביבס מאוד חשוב לו.

מיכל מרים וולדיגר: כן, כן.

איתן גינזבורג: אה, יש חופש הצבעה?

איתן גינזבורג: אוקיי.

מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת, כן.

קריאה: כן, כן.

איתן גינזבורג: טוב.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד 30 דקות לרשותך.

איתן גינזבורג: על מה נדבר היום?

מיכל מרים וולדיגר: התמכרויות.

איתן גינזבורג: התמכרויות, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: זה השבוע.

איתן גינזבורג: השבוע, היום יש גם - - -

מיכל מרים וולדיגר: נכון, היום, היום, בהחלט, בהחלט.

איתן גינזבורג: אל תבזבזי את כל הדברים.

איתן גינזבורג: יש לך עוד נאום.

איתן גינזבורג: אפשר לדבר על זה גם - - -

מיכל מרים וולדיגר: אל תדאג, אל תדאג, אל תדאג.

איתן גינזבורג: אפשר לדבר על זה גם 40 דקות.

מיכל מרים וולדיגר: עד מחר, ברצף.

איתן גינזבורג: אפשר 30 דקות ועוד עשר דקות אחר כך.

מיכל מרים וולדיגר: יפה אמרת.

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

איתן גינזבורג: שלא נדע, מה שנקרא, שלא נדע.

מיכל מרים וולדיגר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, בוקר טוב לכולם.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו בשבוע המודעות הלאומית להתמודדות עם סמים ואלכוהול.

מיכל מרים וולדיגר: היום יצוין שבוע זה במליאה.

איתן גינזבורג: את לא רוצה לדבר על פקודת העיריות?

מיכל מרים וולדיגר: חשוב לי לתת הקדמה קצרה.

מיכל מרים וולדיגר: כמו שאמרת, הסכמה, אתה יודע.

מיכל מרים וולדיגר: חשוב לי לתת הקדמה קצרה להיום אחר הצוהריים.

מיכל מרים וולדיגר: התמכרות, חברים, היא מצב של תלות נפשית ופיזית בחומרים פסיכו-אקטיביים.

מיכל מרים וולדיגר: להתמכרות יש היבטים גופניים, פסיכולוגיים, וחברתיים.

איתן גינזבורג: זו הקדמה ארוכה לנאום קצר יותר.

איתן גינזבורג: יש לך עכשיו הקדמה של 30 דקות לנאום של עשר דקות שיתקיים היום בשעה 16:00.

מיכל מרים וולדיגר: זו הקדמה לכל היום.

מיכל מרים וולדיגר: יש גם דיונים בוועדה של עידית, יש לנו מספיק דברים.

מיכל מרים וולדיגר: היום כולו – זו הקדמה ליום.

איתן גינזבורג: אז 30 דקות הקדמה.

מיכל מרים וולדיגר: ממש כך.

איתן גינזבורג: מזוקקת.

מיכל מרים וולדיגר: הקדמה ומבוא.

איתן גינזבורג: כמובן, גם מבוא.

מיכל מרים וולדיגר: זה תקציר, תיקח מה שאתה רוצה.

איתן גינזבורג: ב-30 דקות.

מיכל מרים וולדיגר: אשתדל.

איתן גינזבורג: Shoot.

מיכל מרים וולדיגר: אז כמו שאמרנו, להתמכרויות יש היבטים גופניים, פסיכולוגיים וחברתיים, והן עלולות להביא לסיכון מוגבר לתחלואה נפשית ופיזית, להידרדרות במצב החברתי והכלכלי, להתנהגות אנטי-חברתית, וחבר'ה, אפילו למוות.

מיכל מרים וולדיגר: הטיפול היום באוכלוסיית האנשים הסובלים מהתמכרות, ובהם הסובלים גם מתחלואה כפולה, כלומר אנשים הסובלים בו זמנית גם מהפרעה נפשית וגם משימוש לרעה או התמכרות לחומרים פסיכו-אקטיביים – הטיפול בהם נחלק בין שני גורמים: האחד, משרד הבריאות, שהוא ממונה על אספקת שירותי הטיפול הרפואי, קרי הגמילה הפיזית; והשני זה משרד הרווחה והשירותים החברתיים, שהוא ממונה על הטיפול הפסיכו-סוציאלי ושיקום הנגמלים בתום שלב הגמילה הרפואית, שהיא כאמור במשרד הבריאות.

מיכל מרים וולדיגר: אבל רגע, ישנו גורם נוסף, שהוא אומנם אינו אמון על אספקת שירותים בתחום הגמילה וההתמכרויות, אך הוא אחראי על אספקת סל שירותי בריאות הנפש לכלל המבוטחים במדינת ישראל, והגורם הזה הוא קופות החולים.

מיכל מרים וולדיגר: במסגרת הרפורמה הביטוחית לבריאות הנפש, הן אחראיות מיולי 2015 על אספקת השירותים הללו של בריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: אז בואו לא נתבלבל, שלל שירותי בריאות הנפש לגמילה נשאר במסגרת הרפורמה באחריות משרד הבריאות, והוא לא עבר לקופות.

מיכל מרים וולדיגר: הקופות מחזיקות רק את סל בריאות הנפש: משרד הבריאות על סל שירותי הגמילה, ומשרד הרווחה בשלב אחר כך, כשכבר הוא עבר את שלב הגמילה הפיזית ועכשיו צריך טיפול פסיכו-סוציאלי.

מיכל מרים וולדיגר: זה בדיוק הנושא של הצעת החוק שהגשתי, שאמור להיות נדון היום בוועדה המשותפת, ועדת הבריאות יחד עם הוועדה לענייני התמכרויות.

מיכל מרים וולדיגר: אני מקווה שלא איבדתם אותי.

מיכל מרים וולדיגר: סל שירותי שיקום נכי נפש בקהילה, גם הוא באחריות משרד הבריאות; גם הוא רלוונטי לאותם אנשים שמתמכרים, כי הרבה פעמים יש לאותם אנשים גם בעיות נפשיות, והם צריכים גם את השיקום – לא רק הפסיכו-סוציאלי, אלא גם את השיקום הנפשי.

מיכל מרים וולדיגר: במציאות הקיימת, שבמסגרתה הטיפול באוכלוסיית הסובלים מהתמכרויות נחלק כאמור בין כמה גורמים, הדבר הזה מעלה קושי רב.

מיכל מרים וולדיגר: הקושי הרב ביותר הוא היעדר שיתוף פעולה בין הגורמים המטפלים, מה שמשפיע ישירות על המטופלים.

מיכל מרים וולדיגר: החבר'ה הללו נופלים בין הכיסאות וסובלים קשות.

מיכל מרים וולדיגר: אני ארד לפרטים.

מיכל מרים וולדיגר: אדוני ביקש שאני ארד לפרטים, אז הינה אני יורדת לפרטים.

מיכל מרים וולדיגר: נתחיל במכור שהשלים את תהליך הגמילה באחת האשפוזיות של משרד הבריאות – אתם זוכרים?

מיכל מרים וולדיגר: כרגע הגמילה הזאת נמצאת באחריות משרד הבריאות, לא הקופות ולא משרד הרווחה.

מיכל מרים וולדיגר: כדי להבטיח את המשך הגמילה והצלחתה, יש להפנות אותו לטיפול פסיכו-סוציאלי, שנמצא באחריות משרד הרווחה.

מיכל מרים וולדיגר: בדוח מבקר המדינה 69ב לשנת 2019 נקבע כי הקשר בין משרד הבריאות לבין משרד הרווחה לא עובד כהלכה.

מיכל מרים וולדיגר: המבקר מצא כי מרבית מסיימי הטיפול באשפוזיות של משרד הבריאות אינם ממשיכים בתהליך הגמילה במשרד הרווחה.

מיכל מרים וולדיגר: בשנת 2017, לדוגמה, הופנו להמשך הטיפול – כלומר, הם סיימו את הטיפול באשפוזיות במשרד הבריאות, וכל החבר'ה האלה הופנו להמשך טיפול, אבל רק כ-30% באמת הגיעו להמשך טיפול, בערך 400 אנשים.

מיכל מרים וולדיגר: עוד עלה מהדוח של מבקר המדינה כי לא הושלם הטיפול – כלומר הטיפול זה החלק שלא הועבר – מתוך כל אלה שסיימו את הטיפול, רק 30% המשיכו לטיפול הפסיכו-סוציאלי של משרד הרווחה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל חמור לא פחות, הטיפול באשפוזיות לא מילא את מה שצריך למלא, כי רק 44% מאלה שהתחילו את האשפוזיות בכלל הצליחו לגמור אותו.

מיכל מרים וולדיגר: משרד הבריאות לא הנחה את האשפוזיות עצמן לעדכן את שירותי הרווחה בקהילה בנוגע להפסקת טיפול באמצע, כלומר אדם שהפסיק את האשפוזית באמצע, חוזר לקהילה, אבל האשפוזיות לא מעדכנות את הקהילה – גם שם יש חור, גם שם יש בור, כי האדם חוזר לקהילה בלי שום טיפול, בלי שום ליווי, ולכן הדלת המסתובבת ממשיכה להסתובב בשצף קצף.

מיכל מרים וולדיגר: היעדר היכולת להצליב את נתוני משרד הבריאות עם נתוני משרד הרווחה פוגע ברצף הטיפול הכל-כך חשוב, וכאמור גורם לדלת מסתובבת.

מיכל מרים וולדיגר: המטופלים חוזרים להתמכרות, והמשאבים הרבים שהושקעו בגמילתם יורדים לטמיון.

מיכל מרים וולדיגר: ראש הממשלה דאז ציין בהערות שלו לדוח כי הוחלט על בניית נוהל משותף לרצף הטיפולי בין שני המשרדים, והוא אמר שזה יושלם עד אמצע שנת 2019.

מיכל מרים וולדיגר: נכון להיום, כפי שאני בדקתי, ואולי אני טועה, שנתיים וחצי לאחר מכן, העבודה על הנוהל טרם הושלמה.

מאיר כהן: צודקת, אבל לפני חודש התקיימה פגישה ביני לבין שר הבריאות, מטה מול מטה, ובשעה טובה יש שולחן מנכ"לים.

מאיר כהן: את צודקת בכל מילה שאת אומרת, את מתארת מציאות מאוד מדויקת.

מאיר כהן: שוב, אנחנו ישבנו, אני ראיתי את מה שאת ראית, גם שר הבריאות ראה, ישבנו סביב שולחן, המנכ"לים יושבים בישיבות קבועות, כדי לפתור את השאלות שנובעות ממה שגברתי מציינת.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד השר, זה משמח אותי, הלוואי.

מיכל מרים וולדיגר: הלוואי שיימצא לזה פתרון.

מאיר כהן: אגב, בגלל הידע הרב שלך, את מוזמנת לאחת הפגישות האלה.

מיכל מרים וולדיגר: אני אשמח.

מיכל מרים וולדיגר: תזמינו אותי, אני רצה.

מיכל מרים וולדיגר: אני מפנה את כל יומני, אני אתאים את היומן שלי ליומן של כבוד השר.

איתן גינזבורג: אני אשמח שדווקא הזמן שלך יופנה לשר הרווחה והביטחון החברתי.

מיכל מרים וולדיגר: לגמרי, גם נפגשתי עם השר.

מיכל מרים וולדיגר: יש כאן שר שהלב שלו במקום הנכון.

איתן גינזבורג: לא רק הלב, היכולות גם.

מיכל מרים וולדיגר: לגמרי.

איתן גינזבורג: יש לו הרבה מאוד יכולות.

מאיר כהן: חברת הכנסת, את מתארת מציאות מדויקת, פשוט מציאות מדויקת.

מאיר כהן: אנשים נופלים בין הכיסאות.

מיכל מרים וולדיגר: לגמרי, אני מאוד אשמח להצטרף.

איתן גינזבורג: אגב, זה אחד המשרדים הבודדים שכשנכנס השר לתפקידו, ישר ידע מה לעשות – אין שכר לימוד, ישר.

מיכל מרים וולדיגר: בהחלט, אני אומר שוב, נפגשתי עם השר – ישר אתה רואה שמדובר בשר שמבין, יודע ועושה.

איתן גינזבורג: נכון.

מיכל מרים וולדיגר: אז כשמגיע, מגיע.

מיכל מרים וולדיגר: אני בהחלט אומרת את זה.

מיכל מרים וולדיגר: אני אשמח לגמרי לדעת שהנוהל הזה יתקיים, הוא חשוב.

מיכל מרים וולדיגר: שוב, מעבר לצד החברתי, ערכי ומוסרי, הוא גם יחסוך לא מעט כסף למדינת ישראל – גם על הטיפולים שיורדים לטמיון היום, גם על זה שאותם אנשים חוזרים חזרה.

מיכל מרים וולדיגר: בדרך כלל, בגלל שהם לא מטופלים, הם גורמים לאלימות, לפריצות, לדברים שהם באמת מיותרים.

מיכל מרים וולדיגר: כך נחסוך הרבה כסף למדינת ישראל, מעבר לכל הדברים הערכיים שחשובים לאין-ערוך.

מיכל מרים וולדיגר: אני אמשיך.

מיכל מרים וולדיגר: זאת ועוד, הרצף הטיפולי נגדע לא רק כשאין קשר ונוהל מסודר בין משרד העבודה לבין משרד הבריאות, אלא גם בקשר בין משרדי הממשלה לקופות החולים.

מיכל מרים וולדיגר: גם שם יש סוג של נתק.

מיכל מרים וולדיגר: האנשים הסובלים מהתמכרויות, כמו שאמרתי, נזקקים לרוב גם לשירותי בריאות הנפש, שירות שלאור הרפורמה עבר לקופות החולים.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, הגמילה הפיזית באשפוזיות נמצאת באחריות משרד הבריאות.

מיכל מרים וולדיגר: הטיפול הפסיכו-סוציאלי נמצא באחריות משרד הרווחה, והטיפול הנפשי נמצא בקופות.

מיכל מרים וולדיגר: איך והאם נשמר הקשר בין שלושת הגורמים הללו?

מיכל מרים וולדיגר: לטענת אילסם, החברה לטיפול בהתמכרויות, חלוקת האחריות הזאת יוצרת קושי בשמירה על הרצף הטיפולי.

מיכל מרים וולדיגר: הפיצול בין הגורמים האמונים על הטיפול בהפרעה הנפשית לבין הגורמים האמונים על הטיפול בהפרעות ההתמכרות מוביל לשבירת הרצף ולהחמרה חוזרת ונשנית במצב הנפשי של המטופלים.

מיכל מרים וולדיגר: אגב, משרד הרווחה – שלא כבוד השר ישב שם, אלא שר אחר – ציין בפני הממ"מ כי המספר ההולך וגדל של הסובלים מתחלואה כפולה ודפוסי החרדה והדיכאון הקיימים אצל המכורים המצריכים ליווי רפואי, לא מקבלים מענה מספק.

מיכל מרים וולדיגר: ויותר מכך, משרד הבריאות ציין בדוח הממ"מ שמטופלים שסיימו תהליך טיפולי בתחום ההתמכרות וזקוקים לטיפול נפשי דרך הקופה, אינם מקבלים קדימות בבואם לקבוע תור לקבלת שירותי בריאות; ואז שוב, מכיוון שהם לא מקבלים קדימות, הם לא מצליחים להכיל את כל הכאב ואת כל הבעיות שיש להם, ושוב אנחנו נתקלים בדלת מסתובבת, הם נופלים ולא מצליחים להחזיק את זה, ושוב כל המשאבים יורדים לטמיון סתם – גם משאבים כספיים, אבל גם המשאבים של אותו מכור, שגם ככה המשאבים שלו מאוד מדולדלים וגם הם יורדים לטמיון.

מיכל מרים וולדיגר: הסיכוי שהוא יחזור שוב לכל התהליך הזה הוא מאוד מאוד קטן.

מיכל מרים וולדיגר: תוסיפו לזה שקופות החולים אינן מקבלות ממשרדי הממשלה הללו מידע על מבוטחים הנמצאים בטיפולן בשל ההתמכרות, ונכון להיום התיק הרפואי שלהם איננו מנוהל בקופות, ככל שהוא קשור להתמכרויות.

מיכל מרים וולדיגר: לקופות אין מידע על הטיפול שאותם מבוטחים מקבלים בגין ההתמכרות שלהם, וזה כשלעצמו עלול לגרום וגורם לכך שאדם הסובל מהתמכרות יקבל מרשם מרופא, מרופא המשפחה שלו לדוגמה, לתרופה בעלת פוטנציאל התמכרותי, ובכך יוחמר מצבו.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, שוב אנחנו נמצאים באיזה סוג של שלושה גורמים, ומי שנופל בין הכיסאות הללו זה המטופל עצמו, שמאוד מאוד מאוד קשה לו להחזיק את הדבר הזה.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לחזור ולהדגיש, לא מדובר בבן אדם רגיל שיש לו כוחות נפשיים וחוסן כדי להחזיק את הדבר הזה.

מיכל מרים וולדיגר: עד שהוא כבר לוקח את עצמו ושם אותו באשפוזית, מפה הוא מקווה שהכול יזרום חלק; אבל לא, לא זורם חלק, כי יש כאן שלושה גורמים שונים, שהקשר ביניהם לוקה בחסר.

מיכל מרים וולדיגר: הפיצול הזה גורם גם להיעדר נרקולוגים ופסיכיאטרים שמתמחים בטיפול בהתמכרויות בקופות.

מיכל מרים וולדיגר: אסכם ואומר, קיימת תמימות דעים בין משרדי הממשלה בדבר הצורך בשמירת הרצף הטיפולי.

מיכל מרים וולדיגר: אין מחלוקת על זה, ויסכים אתי כבוד השר, רצף טיפולי לאנשים שמתמודדים עם התמכרות, בוודאי ובוודאי לאנשים שמתמודדים עם תחלואה כפולה, שזה גם התמכרות וגם הפרעה נפשית – כשיש לאדם עם תחלואה את שני הדברים הללו – אלה שתי הפרעות שמשחקות פינג-פונג אחת עם השנייה.

מיכל מרים וולדיגר: כאשר ההפרעה הנפשית מתגברת אצלו, בדרך כלל הוא פונה כ-self-medication להתמכרות, ואז שתיהן עובדות אצלו חזק; או לחלופין, כשההתמכרות מתפרצת אצלו, הוא הולך ומשתמש בסמים, ואז הסמים וההתמכרות גורמים להתעוררות של המחלה הנפשית.

מיכל מרים וולדיגר: אם מדובר באנשים שמתמודדים "רק" עם הפרעה נפשית ויש קושי; ואם יש אנשים שמתמודדים "רק" עם התמכרות ויש קושי – אזי כשאדם מתמודד עם שני הדברים האלה גם יחד, מדובר במחלה מאוד מאוד מאוד מאוד לא יציבה.

מיכל מרים וולדיגר: המוטיבציה של האנשים הללו ללכת ולקבל טיפול הוא ממש ממש נמוכה, ולכן חייבים לעזור להם בלופ הזה, בלופ של שיקום, בלופ של טיפול.

מיכל מרים וולדיגר: כשאנחנו לא עושים את זה, אנחנו חוטאים כפל-כפליים.

מיכל מרים וולדיגר: כמו שאמרתי, אנחנו חוטאים גם ברמה הערכית, באנשים שנמצאים ממש ממש בסוף שרשרת המזון.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו צריכים לעזור להם, ואפשר לעזור להם להתרומם מהמצב הזה.

מיכל מרים וולדיגר: בקטע הזה אנחנו חוטאים, וגם בקטע הכלכלי של מדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: יש מחקרים שמצביעים על מיליארדי שקלים שמדינת ישראל מבזבזת לשווא.

מיכל מרים וולדיגר: היא מכניסה לתוך המערכת, היא אומרת: נטפל בכם, אבל אחרי שטיפלו והתחילו לטפל, באיזשהו שלב המדינה נעלמת ואז כל הטיפול וכל ההשקעה יורדים לטמיון, וחבל, חבל חבל חבל חבל על הכסף הזה.

מיכל מרים וולדיגר: אז כן, קיימת תמימות דעים בין משרדי הממשלה בדבר הצורך בשמירת הרצף הטיפולי ועל כך שהרצף הטיפולי כיום לוקה בחסר, אין מחלוקת על כך.

מיכל מרים וולדיגר: הפתרון הוא צמצום הפיצול, כלומר נפסיק לפצל את זה.

מיכל מרים וולדיגר: אי-אפשר שצד אחד יהיה אחראי על הגמילה הפיזית, שזה משרד הבריאות; צד אחר יהיה אחראי על הצד הפסיכו-סוציאלי, שזה יהיה משרד הרווחה, ובאמצע הקופות.

מיכל מרים וולדיגר: לא יכול להיות דבר כזה, זה רק גורם לבלבול, לסרבול ולנפילה.

מיכל מרים וולדיגר: הפתרון הוא גורם מתכלל, שיחזיק את המטופל, במיוחד בשלב של המעבר בין המסגרות השונות.

מיכל מרים וולדיגר: הפתרון הוא אותו חוק שהצעתי ועבר פה בקריאה טרומית, העברת האחריות על סל ההתמכרויות, על הסל של גמילה פיזית, ממשרד הבריאות לקופות החולים, וכך קופות החולים יחזיקו את כל הסיפור הזה, הן יחזיקו את העניין הזה.

מיכל מרים וולדיגר: אני חייבת להגיד לכם שאני הלכתי לבקר לפני כחודש בכמה בתי חולים, שיש בהם – אין יותר מדי, לצערי הרב – מחלקות ייעודיות לתחלואה כפולה.

מיכל מרים וולדיגר: הרופאים סיפרו לי שם – זה לא היה מנהל המחלקה, אבל לא משנה – שהם עצמם נאלצים לשקר – או לא לשקר, זאת לא מילה יפה, אלא לא לדייק במסמכים שהם מוציאים, כי אם הם יוציאו מכתב אחרי שאדם התאשפז אצלם שהוא צריך ללכת למרפאת יום, והם יכתבו שיש שם בעיית התמכרות, מייד הקופה תתנגד לזה ולא תסכים לטיפול, שהם חייבים רצף.

מיכל מרים וולדיגר: היא לא תסכים לזה, כי היא תגיד: סליחה, ההתמכרות זאת לא אחריות שלי, ההתמכרות זאת אחריות או של משרד הבריאות או של משרד הרווחה, לא של הקופות.

מיכל מרים וולדיגר: לא שילמו לי בעד זה, אין לי שום אחריות על זה, ולכן אנחנו לא מסכימים שלמרפאות שלנו, כשאנחנו צריכים לשלם, יגיע אדם שהוא גם מכור.

מיכל מרים וולדיגר: בגלל היעדר משאבים, בגלל היעדר מסגרות בקהילה לאנשים שמתמודדים עם תחלואה כפולה, הרופאים נאלצים לכתוב דברים אחרים בדוח, כדי שהאנשים האלה יוכלו להמשיך להיות במרפאות שלהם ולקבל את הטיפול שהם זקוקים לו כל כך.

מיכל מרים וולדיגר: החוק הזה מדבר על העברת כל נושא ההתמכרויות לקופות החולים.

מיכל מרים וולדיגר: הן יחזיקו את כל הסיפור הזה, והן מול משרד הרווחה כבר ידעו לעשות את השילובים האלה, אחרי שאדם סיים את כל הטיפול הרפואי, הוא יוכל לעבור לקהילה, לטיפול הפסיכו-סוציאלי.

איתן גינזבורג: יפה.

מיכל מרים וולדיגר: לפני שאני אסיים, אני כן רוצה להודות לחברת הכנסת לשעבר מיכל קוטלר וונש.

איתן גינזבורג: וונש, היא הייתה מאוד מאוד dedicated לנושא הזה.

איתן גינזבורג: אני חייב לומר שכשהיא מונתה לתפקיד יושבת-ראש הוועדה להתמודדות עם נגע הסמים, היא לקחה על עצמה את כל סוגיית ההתמכרויות.

איתן גינזבורג: היא זיהתה את הנושא הזה, בפעם הראשונה אולי בכנסת.

איתן גינזבורג: היא ממש זיהתה את זה וטיפלה בזה בצורה מאוד מאוד ממוקדת, בעיקר בזה – פחות סמים, הרבה יותר התמכרויות, וצריך להגיד לה יישר כוח על הדבר הזה.

מיכל מרים וולדיגר: נכון, נכון.

מיכל מרים וולדיגר: אני גם חייבת להגיד שגם חברת הכנסת תמר זנדברג – לא, היא כבר היום שרה – גם היא התעסקה בזה, אבל מיכל כן פעלה בכל ליבה בנושא, וגם הזמינה מהממ"מ מחקר, שממנו דליתי חלק מהנתונים.

איתן גינזבורג: היום היא מועמדת ליושבת-ראש הסוכנות היהודית.

מיכל מרים וולדיגר: אני מאחלת לה ולכל המועמדים - - -

קריאה: יש לך עוד עשר דקות, אנחנו לא מוותרים.

מיכל מרים וולדיגר: מאה אחוז.

מיכל מרים וולדיגר: אני יכולה גם לשיר?

איתן גינזבורג: לא, לשיר לא.

שמחה רוטמן: אני לא מתווכח - - -

איתן גינזבורג: לקרוא שירה אפשר, לשיר לא.

מיכל מרים וולדיגר: אין לי קול לשיר.

מיכל מרים וולדיגר: גם אם הייתי רוצה, זה בלתי אפשרי.

איתן גינזבורג: יש לך שעה, אז אתה יכול להקל עליה בעשר דקות, שום דבר לא יקרה.

שמחה רוטמן: - - -

מיכל מרים וולדיגר: הכול בסדר, יש לי בלי סוף על מה לדבר.

שמחה רוטמן: אנחנו רוצים לשמוע כל מילה, באתי במיוחד - - -

מיכל מרים וולדיגר: שמחה, רשמנו את זה.

איתן גינזבורג: כן, בדיוק.

מיכל מרים וולדיגר: רשמנו, רשמנו.

איתן גינזבורג: כן, כן, אנחנו גם נבחן אותך על הדברים הללו, נכון?

שמחה רוטמן: חוסר האמון הזה קצת מטריד אותי, אדוני היושב-ראש - - -

איתן גינזבורג: אנחנו גם נבחן את הנושא הזה.

מיכל מרים וולדיגר: אחר כך כבוד היושב-ראש יבחן אותך.

איתן גינזבורג: אגב, ממילא אתה לא הדובר הבא, כך שאתה בכלל לא זה שאני עושה איתו את המשא ומתן.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, זה רק מראה לך שלמרות שאני לא הדובר הבא - -

איתן גינזבורג: הדובר הבא הוא יצחק זאב פינדרוס.

שמחה רוטמן: - - אני יודע, ולכן אני מראה לך - - - הסיבה היחידה לנוכחותי פה היא שאני רוצה לשמוע.

איתן גינזבורג: מאה אחוז, אבל - - -

מיכל מרים וולדיגר: שמחה, אני מאמינה לך.

איתן גינזבורג: אם הרב פינדרוס ירצה לעלות, הוא רשאי, זה בסדר.

מיכל מרים וולדיגר: אני אחזור שוב ואומר שלבקשתה של חברת הכנסת לשעבר מיכל קוטלר, הממ"מ לקח על עצמו לכתוב מחקר שעסק בסוגיית רצף הטיפול במערך הטיפול בהתמכרויות, ובינו לבין מערך בריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: חשוב מאוד לקרוא את המחקר הזה, הוא מחקר חשוב ונכון, שבאמת מדייק את חוסר שיתוף הפעולה בין שלושת הגורמים שהזכרתי.

מיכל מרים וולדיגר: שמחתי לשמוע את כבוד השר, שאומר שכבר קם צוות שיטפל בנושא הזה של נהלים, של העברת מידע כמו שצריך בין משרד הבריאות לבין משרד הרווחה, ואני בהחלט מברכת על זה.

מיכל מרים וולדיגר: אני כן אוסיף ואומר שהעליתי לוועדת שרים ביום ראשון האחרון חוק שעוסק גם בתחום של בריאות הנפש, שהוא חשוב ביותר וגם מתקשר לפה, ואומר את הדבר הבא: כמו שכולנו – כשאנחנו נזקקים לטיפול רפואי באחד מבתי החולים, אנחנו יכולים לבחור איזה בית חולים שאנחנו רוצים, כמובן בהסדרים עם הקופה, אבל אם כואבת לי הבטן והרופא הפנה אותי לבית חולים, אני יכולה לפנות לשיבא, לבילינסון - -

איתן גינזבורג: זאת הצעת חוק מאוד מעניינת, קראתי אותה.

מיכל מרים וולדיגר: - - או לכל בית חולים אחר, ואילו לצערי הרב בתחום של בריאות הנפש - - -

איתן גינזבורג: אגב, למה זה קורה?

מיכל מרים וולדיגר: יש לזה היסטוריה מאוד ארוכה.

איתן גינזבורג: האם יש לזה סיבות מוצדקות?

מיכל מרים וולדיגר: בעיניי, ממש לא.

מיכל מרים וולדיגר: ואני חושבת שזה אבי כל חטאת.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא יודעת אם אתה זוכר, אבל אני – את הבן הראשון שלי ילדתי לפני 31 שנה.

איתן גינזבורג: את שלי אני זוכר מתי הוא נולד.

מיכל מרים וולדיגר: אז אתה זוכר.

מיכל מרים וולדיגר: אז אצלך, בחירת הלידה - - -

איתן גינזבורג: זה היה לא מזמן.

מיכל מרים וולדיגר: אז אצלי 31 שנה.

מיכל מרים וולדיגר: ואני גם זוכרת, כי לא שוכחים דבר כזה.

מיכל מרים וולדיגר: כשאני ילדתי את הבן הראשון שלי, את הבכור שלי, אז גם לגבי יולדות היו אזורים – כלומר, לא יכולת לבחור איפה ללדת.

מיכל מרים וולדיגר: ירדנה מסכימה איתי.

מיכל מרים וולדיגר: גרתי אז ברמת גן, ויכולתי ללדת רק בתל השומר, כמדומתני.

מיכל מרים וולדיגר: לא יכולתי לבחור.

איתן גינזבורג: לצערי, גם אני לא יכולתי לבחור.

איתן גינזבורג: אותי שלחו לארץ רחוקה כדי - - -

מיכל מרים וולדיגר: אוקיי.

מיכל מרים וולדיגר: אולי גם את זה ישנו.

איתן גינזבורג: אני מאוד אשמח, אגב, אם תצטרפי לשינוי הסיטואציה שבה אנחנו לא יכולים להביא ילדים בארץ ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: תראה, קטונתי מכתפיי.

איתן גינזבורג: לא, לא.

מיכל מרים וולדיגר: אתה יודע, כל אחד בוחר את המאבקים שלו.

מיכל מרים וולדיגר: אני בחרתי את המאבק הזה, שאומר את הדבר הבא: שכמו שיולדת יכולה לבחור איפה ללדת, וזה מבורך, וכמו שמי ששבר את הרגל וצריך לנסוע לבית חולים כדי לעשות גבס ולתקן את רגלו, או מישהו שצריך לעשות דיאליזה, לא עלינו, יכול לבחור איפה לעשות את זה – והתחרות היא בריאה, אנחנו בעולם קפיטליסטי, ותחרות רק משפרת את המצב – כך גם בבריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: מתמודד נפש הוא כמו כולנו.

מיכל מרים וולדיגר: זה לא נכון שמתמודד נפש יהיה שבוי וייאלץ ללכת לאיזה בית חולים שמורים לו ללכת אליו, כי זה לא פייר, זה לא הגון.

מיכל מרים וולדיגר: ואם תבואו לבתי החולים – האמת היא שלאחרונה חלק מהם קצת שופצו, אבל אם תבואו לבתי החולים לבריאות הנפש – ואתה מוזמן לעשות איתי ביקורים - - -

איתן גינזבורג: אני הייתי.

איתן גינזבורג: אבי גם עבד שם.

מיכל מרים וולדיגר: אז בוא תגיד לי מה ראית.

איתן גינזבורג: שמעת שאבי עבד שם?

מיכל מרים וולדיגר: כן, נרחיב על זה אחר כך.

מיכל מרים וולדיגר: כשאין תחרות, אתה תראה איך נראים בתי החולים, ואיך, לצערי הרב, נראה גם היחס.

מיכל מרים וולדיגר: חייבים לאפשר את זה.

מיכל מרים וולדיגר: פנו אליי לא מעט נשים, אגב, שסיפרו לי שהן עברו הטרדה מינית בבית החולים תוך כדי האשפוז שלהן, שהן עברו השפלה, שהן לא הסתדרו עם הרופא כי הן חשבו שהוא מציק להן.

מיכל מרים וולדיגר: כשהן השתחררו, הן פחדו פחד מוות מההתקף הבא, כי כשהן ייאלצו להתאשפז הן ייאלצו להתאשפז באותו מקום כי אין להן יכולת בחירה.

מיכל מרים וולדיגר: רק הפחד מזה שהן יצטרכו להתאשפז באותו מקום גרם להן התקף, והן היו צריכות להתאשפז באותו מקום.

מיכל מרים וולדיגר: תאר לעצמך שהמקום הזה אמון ואחראי לרפא אותן ולטפל בהן, ומה שקורה – זה עושה את ההפך.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן, לטעמי, צריך היה לקבל את החוק הזה.

מיכל מרים וולדיגר: נכון, זה עלול לגרום לבעיה, כי כל המתמודדים אולי ירצו להתאשפז דווקא בבית חולים גהה ולא במעלה הכרמל – ואני סתם מציינת שמות, אבל אלה השמות – אבל אתה יודע מה?

מיכל מרים וולדיגר: אולי זה טוב.

מיכל מרים וולדיגר: אז אולי – שוב, מעלה הכרמל כדוגמה, בסדר?

מיכל מרים וולדיגר: – משרד הבריאות יגיד: רגע, אם לא רוצים להתאשפז אצלך, משהו פה לא בסדר.

מיכל מרים וולדיגר: או שתתקן את עצמך או שנסגור אותך ונפתח מיטות במקום אחר.

מיכל מרים וולדיגר: צריך לאפשר את הבחירה הזו.

מיכל מרים וולדיגר: ככה נצליח באמת למגר את הסטיגמה שקיימת, או לפחות לפעול למען מיגור הסטיגמה, ולאפשר למתמודדי הנפש לבחור.

מיכל מרים וולדיגר: אתה יודע, היעדר הבחירה נוגד את האמנה שמדינת ישראל אשררה, מדינה שמאפשרת לאנשים עם מוגבלויות לבחור את הבחירה שלהם.

מיכל מרים וולדיגר: ומדינת ישראל לוקחת מהמתמודד ומבני המשפחה שלו את אפשרויות הבחירה.

מיכל מרים וולדיגר: הלוואי שהאפליה הייתה מסתכמת פה.

מיכל מרים וולדיגר: יש עוד הרבה הרבה אפליות שצריך לתקן אותן, גם בחקיקה, גם בשינוי מדיניות וגם בחברה.

מיכל מרים וולדיגר: כולנו צריכים להשתדל יותר.

מיכל מרים וולדיגר: ואני לא רוצה לחזור על מה שקרה לנו היום בוועדת הכנסת, כשחבר כנסת שהביע התנצלות, אני לא רוצה לחזור על זה, שכינה - - -

איתן גינזבורג: נכון, אז לא צריך לחזור על זה.

איתן גינזבורג: לא צריך לחזור.

מיכל מרים וולדיגר: נכון.

מיכל מרים וולדיגר: אני אומרת, אנחנו צריכים לעשות באמת לא מעט תיקונים גם בתוכנו.

מיכל מרים וולדיגר: כל אחד מאיתנו נגוע בסטיגמה גם לגבי מתמודדי נפש.

מיכל מרים וולדיגר: ובכלל, אנחנו צריכים בהחלט לפקח על עצמנו ולדאוג שנהיה אנשים טובים יותר.

מיכל מרים וולדיגר: אבל גם המדינה שלנו צריכה להבין שגם עליה מוטלת אחריות ויש סדר עדיפויות.

מיכל מרים וולדיגר: יש משהו שנקרא העדפה מתקנת, ובמקרה של בריאות הנפש צריך לעשות פה העדפה מתקנת.

מיכל מרים וולדיגר: יש לי המון הערכה לחתולים.

מיכל מרים וולדיגר: באמת, אני לא מזלזלת, אני לא אומרת את זה בצחוק.

מיכל מרים וולדיגר: צריך לפעול לעיקור ולעשות את הדברים החשובים האלה, אבל קודם כול בני אדם.

מיכל מרים וולדיגר: קודם כול בני אדם שהם חלשים, שאין להם כוח, שאין להם יכולת, וצריך לעזור להם.

מיכל מרים וולדיגר: אגב, יש לי עוד ארבע דקות, ואני אגיד שאני חושבת שגם את הנושא הזה אפשר לרפא.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, אפשר לרפא גם את מצב החולשה, חוסר האונים, את מצבי הקיצון שהאנשים האלה הגיעו אליהם.

מיכל מרים וולדיגר: אפשר לרפא על ידי כך שבתוך מערכת החינוך – וזה אני המאמין שלי – כבר בגיל הרך אנחנו נתחיל לחנך את הילדים שלנו, את כל הילדים, לא את אלה שבולטים כחלשים והם צריכים טיפול יתר, אלא את כל הילדים שלנו, מגיל הרך וצפונה, ועם יכולת לנטרל רעשי רקע – בתוך הכיתה, בתוך שעות הלימוד, לעשות סוג של מדיטציה וללמד אותם להיכנס פנימה, לתוכם, לראות מה קורה איתם בפנים, מה כואב להם.

מיכל מרים וולדיגר: ללמד אותם איך לדבר על זה.

מיכל מרים וולדיגר: לא להסתיר, לדבר.

מיכל מרים וולדיגר: לרכוש חוסן, לתת להם כלים איך הם יוכלו להתמודד עם קשיים, כי במדינת ישראל, לצערנו הרב, יש לא מעט קשיים, ובכלל בעולם כולו.

מיכל מרים וולדיגר: צריך ללמד את הילדים האלה איך להתמודד עם קשיים, איך לפתח משמעות.

מיכל מרים וולדיגר: כשנעשה את זה, פחות מהם – במיוחד לאור הקורונה – ילכו להתמכרויות, פחות מהם יפתחו בעיות נפשיות.

מיכל מרים וולדיגר: כך נוכל לנטרל את הקושי הקיצוני שיאלץ אשפוזים, ופשוט נוכל להימנע מזה.

מיכל מרים וולדיגר: נעשה שתהיה כמה שיותר עזרה בתוך הקהילה, יהיו יותר פסיכולוגים, יותר עובדים סוציאליים.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו דיברנו לא מזמן על כל הצרות שיש לפסיכולוגיה הציבורית, שכדי לקבוע תור לפסיכולוג או לפסיכותרפיסט לוקח מינימום חצי שנה לאינטייק.

מיכל מרים וולדיגר: ואני כבר לא מדברת על טיפול אמיתי שצריך לתת לילדים שלנו ולמבוגרים שבתוכנו, ובמיוחד עכשיו, שוב, בקורונה, כשצריך כל כך פסיכולוגים תעסוקתיים, אבל הם לא באים לשירות הציבורי כי משלמים להם פרוטות.

מיכל מרים וולדיגר: צריך לעשות רפורמה אמיתית, באמת אמיתית, בכל התחום הזה.

מיכל מרים וולדיגר: להסתכל למציאות בעיניים ולהגיד: אוקיי, זו לא הוצאה.

מיכל מרים וולדיגר: משרד האוצר, לא מדובר פה בהוצאה, מדובר פה בהכנסה.

מיכל מרים וולדיגר: מדובר פה באמת בהשקעה לטווח ארוך.

מיכל מרים וולדיגר: על כל שקל שנשקיע היום, נחסוך בעוד שנה עשרה שקלים.

מיכל מרים וולדיגר: לא נצטרך להוציא את הדברים האלה על אשפוזים יקרים, לא נצטרך להשקיע את זה בבתי משפט.

מיכל מרים וולדיגר: הרבה הרבה מתמודדים מגיעים לבתי המשפט בגלל עבירות שהם עשו כתוצאה מהמחלה שלהם.

מיכל מרים וולדיגר: לא מזמן הייתי בבית הכלא ברמלה.

מיכל מרים וולדיגר: גם בבתי הכלא יש לא מעט מתמודדי נפש בגלל שלא טיפלו בהם בשלב הרבה יותר מקדמי.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, אני מדברת על מניעה.

מיכל מרים וולדיגר: כמו בכל דבר, גם במקרה הזה יש מניעה.

מיכל מרים וולדיגר: אפשר למנוע את ההידרדרות של מחלת נפש ברגע שתופסים אותה מוקדם.

מיכל מרים וולדיגר: בהשוואה, אולי לא יפה ולא ראויה, אבל כן, בהשוואה למחלת הסרטן, לדוגמה, אם תופסים את המחלה כשהיא קטנה, את הגוש כשהוא קטן, אפשר להוציא אותו ולחיות חיים ארוכים ומשמעותיים, וכך גם בבריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: אותו הדבר.

מיכל מרים וולדיגר: אם נדע לתפוס את זה בזמן, אפשר יהיה לחיות עם הדבר הזה חיים משמעותיים.

מיכל מרים וולדיגר: לא נדבר על מסכנים, הם לא ישבו עלינו, על החברה, כנטל; ההפך, הם יהיו נכס.

מיכל מרים וולדיגר: וכך אני מצפה ומקווה שכולנו, גם כנסת ישראל, נראה את זה.

מיכל מרים וולדיגר: גם הממשלה תדע להשקיע את הכספים שראוי שהיא תשקיע בכל התחום הזה כדי שניתן לאותם אנשים – אוכלוסייה גדולה מאוד, מעל כ-150,000 מתמודדי נפש כרוניים – ולבני המשפחות שלהם ניתן טיפה של אור בים של החושך שבו הם נמצאים עד עכשיו.

מיכל מרים וולדיגר: הינה, 23 שניות אני מעבירה אליך.

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה על ההקשבה.

קריאה: - - -

מיכל מרים וולדיגר: הינה, הינה, 15, 14, סיימתי.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

איתן גינזבורג: בבקשה, חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, אנחנו נעשה שיעור בפרשת השבוע בשעה הקרובה, כי שאלות תשובות זה לא הזמן.

יצחק פינדרוס: אשתדל, נעשה שעה של שיעור בפרשת השבוע.

שמחה רוטמן: - - - דף יומי.

מאיר כהן: - - - פרשה הבאה?

יצחק פינדרוס: פרשת וארא, אנחנו בפרשת וארא.

יצחק פינדרוס: הלכנו לפי הסדר.

שמחה רוטמן: ואחר כך יש דף יומי - - -

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, קודם כול - - -

מאיר כהן: זה של מכות, לא?

מאיר כהן: משהו - - -

יצחק פינדרוס: נכון.

יצחק פינדרוס: קודם כול, אני רוצה לחזק את הדברים שדיברה לפניי - - -

שמחה רוטמן: - - - מאז שהוקמה הממשלה הזו כל דבר - - -

מאיר כהן: לא.

איתן גינזבורג: - - - גם את הגרב.

איתן גינזבורג: או אתה יכול להתחיל - - - פשוט תסיר את זה.

איתן גינזבורג: מה ששלך שלך.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני רוצה לחזק את דבריה של מיכל.

יצחק פינדרוס: תאמינו לי, כל הברדק הזה היה שווה בשביל לשמוע אותה ולשמוע את השר מזמין אותה למשרד לסייע לצוות.

יצחק פינדרוס: אני חושב שהכול היה שווה.

יצחק פינדרוס: אבל מכיוון שנמצאים פה שניים מהמבוגרים שנמצאים בקואליציה הזאת – אני בוועדת הכנסת לא דיברתי.

יצחק פינדרוס: הייתי שם מ-15:45 עד 18:15, לא דיברתי.

יצחק פינדרוס: אבל אתה יודע, זה כל כך בלט: הקואליציה שלחה אותך להסביר למה חייבים דחוף חוקים שאמור לפוג תוקפם; החוק היחידי שבאמת היה דחוף זה החוק שאתה עכשיו דן עליו, חוק פקודת העיריות.

יצחק פינדרוס: הוא חוק רציני, הוא חוק משמעותי.

יצחק פינדרוס: אני חושב שהוא היה צריך להיות הרבה יותר רחב.

יצחק פינדרוס: אני חושב שאם היינו מדינה נורמלית היינו מעבירים הרבה מסמכויות המשטרה לרשויות המקומיות.

יצחק פינדרוס: זה היה הרבה יותר יעיל, והרבה מהתלונות שלנו למשטרה היו עוברות.

איתן גינזבורג: - - - שעשינו זה הוראת קבע.

יצחק פינדרוס: את הרפורמה בכשרות הזו היה צריך לעשות במשטרה ולהעביר את הסמכויות לרשויות המקומיות, ולא לחכות תמיד לאישורי מפכ"ל.

יצחק פינדרוס: כל החוק - - -

איתן גינזבורג: עוד חזון למועד, מה שנקרא.

יצחק פינדרוס: זה נושא שאני חושב שהוא חשוב מאוד והיה צריך לעשות אותו.

איתן גינזבורג: אבל כדאי לקיים עליו דיון.

יצחק פינדרוס: אם פג תוקפו בראשון לחודש, הוא מסבך את העיריות.

יצחק פינדרוס: מי שמכיר את זה – ראש עיר מעביר תקציב, מעביר חוקי עזר, מתחיל זה.

יצחק פינדרוס: המוקד לא עובד, הטנדרים כן עובדים, לא עובדים, על מה הם עובדים, והגזבר מתחיל להסתבך – אני מסכים.

יצחק פינדרוס: מכאן ועד החוק הקודם - - -

איתן גינזבורג: אתה יודע כמה סמ"סים קיבלתי על החוק הזה שעבר בוועדה?

איתן גינזבורג: ראשי ערים שלחו לי: זה וולונטרי או קבע או חובה?

איתן גינזבורג: כתבתי: וולונטרי, כל רשות תבחר.

איתן גינזבורג: עשו לי ככה, או – למה לא עשיתם את זה חובה?

איתן גינזבורג: אף אחד לא רוצה להביא את זה, אבל - - -

יצחק פינדרוס: אבל לכולם ברורה הנצרכות.

יצחק פינדרוס: אבל על הדבר הזה תפסו טרמפ כל הילדים בקואליציה, כל השטויות – החוק הקודם לא היה דחוף.

יצחק פינדרוס: לא היה קורה שום דבר אם זה היה קורה עוד שבוע או עוד שבועיים.

יצחק פינדרוס: החוק של השירות בשב"ס ובמשטרה - -

איתן גינזבורג: לא, זה היה דוחה את גיוס ינואר.

יצחק פינדרוס: - - לא היה קורה כלום אם זה היה נדחה בשבוע-שבועיים.

יצחק פינדרוס: גם החוקים האחרים.

יצחק פינדרוס: החוק הזה היה נכון.

יצחק פינדרוס: ואז שלחו אותך כקורבן.

יצחק פינדרוס: ויתרה מזו - - -

איתן גינזבורג: להפך, על החוק הטוב שלחו אותי.

איתן גינזבורג: על החוק המוצדק שלחו אותי.

יצחק פינדרוס: נכון.

איתן גינזבורג: לא קורבן.

יצחק פינדרוס: יתרה מזו, כל התרגיל הזה – ואני אומר לך שאם מאיר היה קצת קשור לקואליציה הזו, חוץ ממשרד הרווחה, זה לא היה קורה – היה עליו ויכוח אם השוטרים יוכלו להתלונן בנציבות קבילות החיילים.

יצחק פינדרוס: אתה מבין?

יצחק פינדרוס: שבוע שלם מטרטרים כנסת שלמה; אם היה איזה מבוגר אחראי פה, הוא היה גומר את זה.

יצחק פינדרוס: עכשיו אני אזכיר לך עוד משהו.

יצחק פינדרוס: על הוועדות הרי יש שלושה פיצוצים.

יצחק פינדרוס: הוויכוחים הם על המספרים של החברים בוועדות, על הוועדות החדשות, שלא נתנו ועדה אלטרנטיבית לאופוזיציה, שום ועדה, כשההצעה שלנו הייתה ועדה לבריאות הנפש למיכל וולדיגר.

איתן גינזבורג: יש הסכמות על זה.

יצחק פינדרוס: על איזה?

יצחק פינדרוס: על שלוש ועדות?

יצחק פינדרוס: שיקימו שלוש ועדות, אבל לא יודעים למה עוד.

איתן גינזבורג: יש הסכמות שיקימו שלוש ועדות.

איתן גינזבורג: עוד לא סוכם מה יהיה נושאן.

יצחק פינדרוס: הנושא אבל זה מה שאני אומר.

יצחק פינדרוס: הצענו הצעה שמיכל תיקח את בריאות הנפש.

איתן גינזבורג: בסדר, הציעו גם נושאים אחרים.

יצחק פינדרוס: בינתיים כל נושא שהצענו – אמרו לא.

יצחק פינדרוס: כל נושא שהעלינו – אמרו לא.

יצחק פינדרוס: האמן לי, אני מכיר את זה.

יצחק פינדרוס: כל נושא שהעלינו – אמרו לא.

יצחק פינדרוס: ואז מספרים שהבעיה היא האבטחה של ביבי.

יצחק פינדרוס: זה טוב בשביל הכותרות, אבל אתה יודע שזה לא נכון, אנחנו לא יודעים שזה לא נכון.

יצחק פינדרוס: כולם יודעים על מה הוויכוח והיה אפשר לפתור את זה.

יצחק פינדרוס: אבל מה?

יצחק פינדרוס: חסר המבוגר האחראי שיקום.

יצחק פינדרוס: ואמרתי, יכול להיות, יושבת-ראש הקואליציה עדיין בטראומה, היא בפוסט-טראומה כרגע, אבל צריך למצוא פתרון ושמישהו ינהל את האירוע הזה.

יצחק פינדרוס: אבל עכשיו אני רוצה לגשת באמת לפרשת השבוע.

איתן גינזבורג: תהיתי אם חברת הכנסת וולדיגר תעיר משהו על השימוש במונחי טראומה ופוסט-טראומה.

מיכל מרים וולדיגר: - - - יש אישור.

מיכל מרים וולדיגר: אם אתה מבקש אישור, יש אישור.

יצחק פינדרוס: בן אדם עבר אירוע בתחנת דלק והוא לא יצא מזה עד היום, זה פוסט-טראומה.

יצחק פינדרוס: זה לא משהו שהוא – זה קורה לאנשים הכי טובים, לצערי הרב.

יצחק פינדרוס: יש לי הרבה חברים שזה קרה להם.

איתן גינזבורג: שנשארו בפוסט-טראומה אחרי תחנות דלק.

יצחק פינדרוס: שתקפו אותם בתחנות דלק, כן.

יצחק פינדרוס: כן, אחרי שתקפו אותם בתחנות דלק.

יצחק פינדרוס: אבל השר רצה לדעת על מה אנחנו הולכים לדבר על פרשת השבוע.

יצחק פינדרוס: אנחנו בפרשיות שמות.

יצחק פינדרוס: ניתן את הרקע: אחרי שסיימנו בבראשית את העיצוב, לאט-לאט, איך שעם ישראל, בני אברהם, יצחק ויעקב, הופכים להיות לעם, עכשיו זה מתחיל לקרות.

יצחק פינדרוס: וזה מתחיל לקרות דרך כור היתוך של מצרים, זה לא משהו שהוא קורה באופן אוטומטי.

יצחק פינדרוס: צריך לעבור כור היתוך, צריך לעבור 210 שנים במצרים של גלות ושל כור היתוך.

איתן גינזבורג: זה הפרשה של קורות חייו של אברהם – וירא?

יצחק פינדרוס: התחיל באברהם.

יצחק פינדרוס: אברהם אחרי 2,000 שנה, כשאין מי שמרים את החלק הרוחני ואת הציווי האלוקי – אברהם בא ומרים את זה לבד.

יצחק פינדרוס: הוא עוזב את אבא שלו, הוא אומר לאבא שלו: טעית.

יצחק פינדרוס: בסוף אבא שלו מגיע אליו, כפי שכתוב.

יצחק פינדרוס: אבל אברהם בוחר בדרך הזאת, ואת אותה דרך מצליח להוביל ליצחק – לא לכל בניו, לישמעאל לא, ולבני קטורה גם לא – ויצחק מעביר את זה ליעקב, ויעקב עכשיו מקים את 12 השבטים, שהם כולם הולכים עם אבא שלהם בדרך הזאת.

יצחק פינדרוס: הם בחרו את הדרך הזאת.

יצחק פינדרוס: זה תהליך מאוד מאוד מעניין וקשה, כי עולם שלם נברא, עוברים את דור המבול, עוברים את דור הפלגה – 2,000 שנה מחכים שיגיע מישהו וייקח את הדבר הזה ויהפוך אותו לזה – 1,000 שנה עד אברהם, אבל 2,000 שנה עד שהדבר הזה הופך להיות למשהו ממשי ומגיעים למעמד הר סיני.

יצחק פינדרוס: אבל בינתיים צריך לעבור את כור ההיתוך במצרים, וכור ההיתוך במצרים הוא החלק הכי משמעותי אצלנו.

יצחק פינדרוס: לכן, ליל הסדר הוא הדבר שאנחנו מעבירים מאבא לבן, זה הדבר שאנחנו מעבירים כמסורת.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, היו פה קודם צעקות.

יצחק פינדרוס: כולם לא הבינו למה צעקו פה על גלעד קריב, מאיפה זה בא, הצעקות האלה.

יצחק פינדרוס: אני מביא דוגמה: יש יהודי בארצות הברית, רב קונסרבטיבי, שהוא אוהד ישראל גדול.

יצחק פינדרוס: הוא ידיד של ישראל, פעיל באיפא"ק, דואג לפעילות למען ישראל.

יצחק פינדרוס: הוא רב קונסרבטיבי, אפילו לא רב רפורמי.

יצחק פינדרוס: ציטוט שלו: יציאת מצרים לא הייתה.

יצחק פינדרוס: זו אגדה שלא נבראה.

יצחק פינדרוס: לבוא עם אגדה כזו ולהעביר אותה לפה, לארץ ישראל, זו אחת השערוריות הכי גדולות שיכולות להיות.

יצחק פינדרוס: הרי אם תעשה סקר במדינת ישראל: כמה אנשים מוכנים לקבל כעם שיציאת מצרים לא הייתה – אתה תגלה שאין לך אפילו 10% כאלה.

יצחק פינדרוס: 15% כאלה במקרה הגרוע.

יצחק פינדרוס: להעביר את הדבר הזה, שאנחנו נקבל את זה כאקסיומה ונקבל את זה כדבר שהוא לגיטימי כחלק מהדת היהודית – התשובה היא לא.

יצחק פינדרוס: ולכן ההתקוממות הזאת כשרוצים להכיר בזה כדת יהודית.

יצחק פינדרוס: קשה לך לקיים מצוות?

יצחק פינדרוס: בסדר, קשה לך.

יצחק פינדרוס: מאז ומעולם לאנשים היה קשה לקיים מצוות.

יצחק פינדרוס: אבל לקבל את זה כפילוסופיה יהודית ולהגדיר את זה כיהדות, זה דבר שאי-אפשר לקבל.

יצחק פינדרוס: אנחנו נתחיל את פרשת וארא, שבה בעצם מתחיל מצב חדש בין הקדוש ברוך הוא בכלל לעולם כולו.

איתן גינזבורג: מבטיחים לקחת את ישראל לעם.

יצחק פינדרוס: הוא הולך לקחת את ישראל לעם, אבל עוד משהו.

יצחק פינדרוס: זה משהו שהוא דו-צדדי.

יצחק פינדרוס: הקדוש ברוך הוא אומר: אני הולך לגלות לך משהו שלא גיליתי לא לאברהם, לא ליצחק ולא ליעקב.

יצחק פינדרוס: הוא מתחיל כך, אני אצטט את הפסוק: "וארא אל אברהם, אל יצחק ואל יעקב באל שדי" – הבטחתי להם הבטחות: אני אל שדי, אני אתן לכם, אני האל החזק, אני האל, אני מנהל את העסק הזה – אבל "שמי ה' לא נודעתי להם" – את זה לא עדכנתי אותם.

יצחק פינדרוס: ששמי ה' – את זה לא עדכנתי את בני ישראל.

יצחק פינדרוס: כך מתחילה הפרשה.

יצחק פינדרוס: מה המשמעות של זה?

יצחק פינדרוס: מאיר בטח יודע.

יצחק פינדרוס: את מאיר אני לא צריך ללמד.

יצחק פינדרוס: מה המשמעות של הפסוק הזה?

יצחק פינדרוס: הוא אומר לו כך: לאברהם, ליצחק ויעקב הבטחתי שאני האל, אני מנהל את העסק, אבל את שמי ה' לא הודעתי להם.

יצחק פינדרוס: את זה לא הודעתי להם.

יצחק פינדרוס: נכון?

יצחק פינדרוס: זה מתקשר לכל המהלך הזה של הוויכוח בין בני ישראל וכל המכות.

יצחק פינדרוס: למה היו מכות?

יצחק פינדרוס: למה היו מכות?

יצחק פינדרוס: הקדוש ברוך הוא רוצה להוציא את עם ישראל – תבוא תוציא אותם, מה כל הטקס הזה?

יצחק פינדרוס: אחזור חזרה לפרשת השבוע שעברה לרגע.

יצחק פינדרוס: אנחנו נחזור מייד לפרשה הזו, אל תדאג.

איתן גינזבורג: פרשת שמות.

יצחק פינדרוס: איך מתחיל הוויכוח עם פרעה בפרשת שמות?

יצחק פינדרוס: הוא אומר לו: "כה אמר ה' אלהי ישראל שלח את עמי ויחגו לי במדבר".

יצחק פינדרוס: משה רבנו מגיע לפרעה, הוא אומר לו: שלח את העם שלי, ויחוגו לי במדבר.

יצחק פינדרוס: מה עונה לו פרעה?

יצחק פינדרוס: "ויאמר פרעה מי ה' אשר אשמע בקלו" – מי זה?

יצחק פינדרוס: אני לא מעודכן.

יצחק פינדרוס: אני לא מכיר אותו; אתה בא לי עם איזה משהו שאני לא יודע מי זה – "לשלח את ישראל.

יצחק פינדרוס: לא ידעתי את ה', וגם את ישראל לא אשלח" – לא יודע מי זה.

יצחק פינדרוס: אומר הקדוש ברוך הוא, עכשיו בוירא, אומר למשה רבנו: תדע לך, מי אני, את השם שלי, את שם האדנות שלי – את זה גם לא גיליתי לא לאברהם, לא ליצחק ולא ליעקב.

יצחק פינדרוס: מה המשמעות של הדבר הזה?

יצחק פינדרוס: זה שיש כוח ביד הקדוש ברוך הוא לנהל את העולם – את זה אברהם אבינו גילה.

יצחק פינדרוס: הוא גילה שהפסלים זה פיקציה.

יצחק פינדרוס: הוא גילה ושבר את הפסלים, כי הפסלים זה פיקציה.

יצחק פינדרוס: את לוקחת אותו באמצע השיעור.

יצחק פינדרוס: גברתי השרה, את לוקחת את מאיר באמצע שיעור.

יצחק פינדרוס: שיעור בפרשת השבוע.

מאיר כהן: - - -

אורנה ברביבאי: אני עוזרת לו.

יצחק פינדרוס: לא ידעתי.

יצחק פינדרוס: אומר לו: לא רק זה, אברהם לא ידע, יצחק לא ידע.

יצחק פינדרוס: הקדוש ברוך הוא אומר לו: הם לא ידעו.

יצחק פינדרוס: מה זה?

יצחק פינדרוס: מה המשמעות של זה?

יצחק פינדרוס: יש שני דברים – וזה היה תמיד המהות של מה שנתנו לעם ישראל ונתנו למשה רבנו, וזה היה הוויכוח עם פרעה, ולזה עשו את המכות: יש כוחות הטבע ויש עולם שמתנהל – את זה אנחנו יודעים.

יצחק פינדרוס: את זה ידעו גם הקדמונים.

יצחק פינדרוס: הם ידעו מי האדם הראשון.

יצחק פינדרוס: ניסו לחשוב, אולי לשמש יש השפעה, לירח יש השפעה, לכוכבים יש השפעה, לפסלים יש השפעה, כי יש מלא מלא כוחות, אבל הוא אומר לו: תקשיב, אני מנהל את העסק עם תוכנית ברורה.

יצחק פינדרוס: יש לי תוכנית ברורה איך הדבר הזה בסוף יסתדר.

יצחק פינדרוס: זה שאתה חושב שאתה יכול לשחק איתי בכללים שאני קבעתי, שאני האל – לאלים יש כללים, הם כפופים לכללים מסוימים – אני לא כפוף לכללים.

יצחק פינדרוס: ואת זה, רק על ידי המכות אפשר היה לגלות את זה, ולכן ממכה למכה הוא מתגלה יותר ויותר.

יצחק פינדרוס: הוא מתחיל בדם; עובר מדם לצפרדע; עובר בכל המכות, בשביל להראות בכל מכה – ואתה תראה את זה אחר כך – כל דבר בפני עצמו.

יצחק פינדרוס: כל שלוש-ארבע מכות נותנים הבחנה אחרת, שאני – יש לי שליטה על הטבע, זה לא שהטבע הוא המוביל.

יצחק פינדרוס: הטבע הוא משהו שאלוקים קבע בבריאת העולם.

יצחק פינדרוס: אני אל שדי, בטבע אני אוביל אתכם – לא, לא, לא.

יצחק פינדרוס: יש לי שליטה.

יצחק פינדרוס: מה המשמעות של "יש לי שליטה"?

יצחק פינדרוס: הרי הוא האל.

יצחק פינדרוס: אם נראה לכם שהטבע יסטה מהתוכנית – אני אחזיר את התוכנית המקורית שלי.

יצחק פינדרוס: אני, יש לי שליטה.

יצחק פינדרוס: אני המתכנן, והתוכנית שלי – יש לה מטרה.

יצחק פינדרוס: אם זה זז מהמטרה, אני אחזיר את זה חזרה לתוכנית.

יצחק פינדרוס: אם אתה, דרך הטבע, אתה חושב שאתה תטביע את הילדים שלי, תביא את בלעם לקלל, כי קללות יכולות לחול – אין בעיה, אני אתמודד עם זה, כי יש לי תוכנית.

יצחק פינדרוס: אני ה', ויש לי תוכנית-על, ובסוף אני אגיע לתוכנית הזאת.

יצחק פינדרוס: וזה מה שהוא אומר לו.

יצחק פינדרוס: הוא אומר לו: אברהם, יצחק ויעקב ידעו שהכוח בידי, זה נכון, אבל את הדבר הזה שבסוף הכול יוביל לתוכנית המקורית שלי – את זה אני הולך לגלות לך.

יצחק פינדרוס: ודרך פרעה – כל העולם יראה דרך המכות האלה.

יצחק פינדרוס: ואז הוא אומר לו שלוש סיבות – דרך אגב, המפרשים חלוקים בזה, אבל נראה פה – הוא אומר לו שלוש סיבות למה אני הולך לגאול את העם ממצרים.

יצחק פינדרוס: שלוש סיבות.

יצחק פינדרוס: בוא נראה בפסוקים.

יצחק פינדרוס: הוא אומר לו: דבר ראשון, שמי ה'.

יצחק פינדרוס: אני, בתוכנית שלי, אמור להיות בסוף מישהו שיקבל את התוכנית האלוקית, כי אם אין מקבל, אם אין כלי שמקבל את זה, אז זה לא יהיה.

יצחק פינדרוס: אז בסוף יהיה מישהו.

יצחק פינדרוס: מי זה?

יצחק פינדרוס: זה עם ישראל.

יצחק פינדרוס: למה עם ישראל?

יצחק פינדרוס: כי אברהם בחר בדרך הזאת, יצחק בחר בדרך הזאת, יעקב – בזכותם.

יצחק פינדרוס: לכן אנחנו קוראים לאלוקים "אלוקי אברהם, יצחק ויעקב", כי הם אלה שבחרו בדבר הזה.

יצחק פינדרוס: אבל הוא אומר להם ככה: "וגם הקמתי את בריתי אתם" – אני חייב, יש לי ברית עם אברהם, יצחק ויעקב, שאני אתן להם את הארץ.

יצחק פינדרוס: הוא הבטיח להם בברית מילה, הוא הבטיח לאברהם אבינו את הארץ, הוא הבטיח ליצחק את הארץ, הבטיח ליעקב את הארץ.

יצחק פינדרוס: ועוד דבר, "שמעתי את נאקת בני ישראל אשר מצרים מעבדים אתם ואזכר את בריתי".

יצחק פינדרוס: רש"י אומר: שמעתי את נאקת בני ישראל – את הבכיות שלהם, זאת הסיבה שנזכרתי בברית.

יצחק פינדרוס: אבל הרבה מהמפרשים אומרים לא ככה – זה עוד משהו: כי הם מבקשים.

יצחק פינדרוס: סוף-סוף יש עוד משהו, השעבוד גרם להם לבקש, לדעת למי לפנות.

יצחק פינדרוס: כי התוכנית בסוף שידעו – "וידעת כי אני ה'".

יצחק פינדרוס: הרי אמרנו, זו כל התוכנית של מצרים.

מאיר כהן: - - -

יצחק פינדרוס: רש"י מפרש: וגם אנוכי שמעתי את נאקת בני ישראל.

מאיר כהן: את בקשתם?

איתן גינזבורג: את נאקתם.

מאיר כהן: רש"י מפרש את נאקתם?

יצחק פינדרוס: "נאקתם" זה הבכיות שלהם, הצעקה שלהם, הכאב שלהם.

יצחק פינדרוס: זה כולם מפרשים.

יצחק פינדרוס: אבל השאלה היא מה זה.

יצחק פינדרוס: האם זה דבר נוסף?

יצחק פינדרוס: יש לי ברית?

יצחק פינדרוס: וגם "ואזכר את בריתי" זו אותה ברית שאני נותן להם את הארץ או שזאת ברית אחרת?

יצחק פינדרוס: זאת ברית בין הבתרים שהבטחתי לאברהם שאני בסוף אוציא אותם ממצרים בשעבוד גדול?

יצחק פינדרוס: הייתה עוד ברית.

יצחק פינדרוס: הרי בברית בין הבתרים הקדוש ברוך הוא הבטיח לאברהם אבינו שהוא יוציא אותם ממצרים.

יצחק פינדרוס: השאלה אם היה יחס.

יצחק פינדרוס: לפי רש"י זו אותה ברית, אלה לא שתי בריתות נפרדות, בפירוש פה.

יצחק פינדרוס: אני הולך על הברית שנתתי את הארץ הזאת.

יצחק פינדרוס: לפי רוב הפרשנים יש פה עוד משהו: עכשיו כשהם מבקשים – זה מה שרציתי, שהם יבואו ויבקשו וידעו למי הם פונים.

יצחק פינדרוס: הם יודעים למי הם פונים.

יצחק פינדרוס: עכשיו הם פנו, אני אוציא אותם ממצרים.

איתן גינזבורג: אבל הם לא מקשיבים למשה.

איתן גינזבורג: לא מקשיבים לו.

יצחק פינדרוס: הם לא מסוגלים לשמוע אותו כי הם בתוך הצער שלהם, אבל הם מתחננים לקדוש ברוך הוא "תוציא אותנו".

יצחק פינדרוס: לקדוש ברוך הוא הם בכו.

יצחק פינדרוס: הם אמרו: תשמע, הוא משעבד אותנו, הוא לא נותן לנו לחיות.

יצחק פינדרוס: הם לא מאמינים שהוא זה שיצליח להוציא אותם.

יצחק פינדרוס: הם מחפשים פתרון.

יצחק פינדרוס: הם לא שמעו אל משה.

יצחק פינדרוס: אז אומר לו הקדוש ברוך הוא: סטנה שוואיה, אני צריך עכשיו להעביר את העולם כולו דרך פרעה.

יצחק פינדרוס: פרעה שאל, "לא ידעתי את ה' וגם את ישראל לא אשלח", אז בוא נראה.

יצחק פינדרוס: אז אני עכשיו הולך לעשות ככה: אני הולך להוציא אותם מתחת סבלות מצרים, אני הולך להציל אותם מעבודתם, אני הולך לגאול אותם, ו"בזרוע נטויה ובשפטים גדלים", זאת אומרת בניסים, ואז תראו את ההנהגה של הקדוש ברוך הוא, שהוא רוצה להנהיג אותם ולקחת אותם, "ולקחתי אתכם לי לעם והייתי לכם לאלהים וידעתם כי אני ה' אלהיכם" – עוד פעם, אנחנו חוזרים, אותו דבר, כי אני ה' שמוציא אתכם, שלא תחשבו שזה משהו מקרי.

יצחק פינדרוס: זה לא איזה משהו שבגלל הסדר של הטבע או הסדר שאני בראתי את העולם – לא.

יצחק פינדרוס: זו התוכנית המקורית שלי שאני רוצה להגיע לעם שייקח אותי.

יצחק פינדרוס: ובסוף איפה תראו את זה, את הסוף של זה?

יצחק פינדרוס: את זה אנחנו צריכים לזכור שאנחנו פה, "והבאתי אתכם אל הארץ אשר נשאתי את ידי לתת אתה לאברהם ליצחק וליעקב ונתתי אתה לכם מורשה אני ה'", כמו שאמר סגן היושב-ראש, הוא זוכר טוב, יושב-ראש הישיבה.

יצחק פינדרוס: "וידבר משה כן אל בני ישראל ולא שמעו אל משה", למה?

יצחק פינדרוס: מקוצר רוח ומעבודה קשה.

יצחק פינדרוס: לא שהם לא רצו – הם לא יכלו.

יצחק פינדרוס: הם היו עסוקים כל כך בשעבוד ובעבודה שפרעה מעביד אותם, הם כבר לא שמעו אותו.

יצחק פינדרוס: מקוצר רוח ומעבודה קשה הם לא שמעו אותו.

איתן גינזבורג: ואז משה לא רצה ללכת לפרעה.

יצחק פינדרוס: מה?

איתן גינזבורג: משה לא רצה ללכת לפרעה בגלל זה.

איתן גינזבורג: הוא אמר: הם לא מקשיבים לי, אני אלך לפרעה.

יצחק פינדרוס: - - - הקדוש ברוך הוא: זה חלק מהתוכנית.

יצחק פינדרוס: זה שכרגע לא הולך לך.

איתן גינזבורג: איך?

איתן גינזבורג: אם לא מקשיבים לי, איך יקשיב לי פרעה?

יצחק פינדרוס: מה?

איתן גינזבורג: הוא אמר:

איתן גינזבורג: אם לא מקשיבים לי, איך יקשיב לי פרעה?

יצחק פינדרוס: לא, הוא אמר הפוך.

יצחק פינדרוס: הוא אמר: מאז באתי לדבר אל פרעה, נהיה רק יותר גרוע.

יצחק פינדרוס: למה שלחת אותי?

יצחק פינדרוס: אמרתי הרי שהקדוש ברוך הוא רוצה להוציא את בני ישראל ממצרים, מוציא אותם, שולף אותם.

יצחק פינדרוס: הוא אומר: באתי לפרעה – נהיה יותר גרוע.

איתן גינזבורג: הוא שולח אליו עוד פעם.

איתן גינזבורג: הוא אמר: לך לפרעה שוב.

איתן גינזבורג: נכון?

יצחק פינדרוס: אני אתן לך משל מהחיים המעשיים, שתבין.

יצחק פינדרוס: יש ויכוח – אפשר להתווכח אם צריך מול איראן לעשות מלחמה או לא.

יצחק פינדרוס: אני לא הולך לחלק הפוליטי.

איתן גינזבורג: - - -

יצחק פינדרוס: לא.

יצחק פינדרוס: מאיר, אני רוצה באמת שתשמע את המשל.

איתן גינזבורג: איך הגענו - - -

יצחק פינדרוס: אני אומר את זה כמשל.

יצחק פינדרוס: האם צריך ללכת לפעולה צבאית מול איראן או לא?

יצחק פינדרוס: נתניהו חושב שכן.

איתן גינזבורג: הוא אמר את זה היום.

יצחק פינדרוס: שנייה.

יצחק פינדרוס: לצורך העניין, לפיד בזמנו אמר שלא.

יצחק פינדרוס: מה קרה?

יצחק פינדרוס: מה קרה?

יצחק פינדרוס: נתניהו עשה כל פעולה –לגיטימית או לא לגיטימית, כל אחד יגיד את מה שהוא אומר – אנחנו בשיעור פרשת השבוע, לא בשיעור פוליטי – ודאג שארצות הברית תצא מההסכם.

יצחק פינדרוס: מה התוצאה?

יצחק פינדרוס: יש נשיא חדש בארצות הברית שהוא רוצה לחזור להסכם, אבל it's too late, איראן כבר לא רוצה לחזור להסכם.

יצחק פינדרוס: לשיטתו של נתניהו, הוא הצליח הצלחה מסחררת, בדיוק כמו משה רבנו.

יצחק פינדרוס: לשיטתו של נתניהו, אני כרגע לא נוקט עמדה.

יצחק פינדרוס: בהזדמנות, כשאני אדבר נאום פוליטי, אולי אני אנקוט עמדה, והאמת היא שאני גם לא כל כך מבין בזה.

יצחק פינדרוס: לביידן עכשיו אין ברירה.

יצחק פינדרוס: כשאיראן אומרת לביידן לא, מה התוצאה של זה?

יצחק פינדרוס: שביידן נלחץ לקיר לעשות פעולה יותר אקטיבית.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, לשיטתו הוא הצליח ועוד איך.

יצחק פינדרוס: אם אתה חולק עליו, בסדר, אז הוא לא הצליח.

יצחק פינדרוס: משה רבנו בא ואומר: רגע, אמרת לי לשלוח בשביל להוציא, באתי לפרעה, פרעה לא נותן לצאת.

יצחק פינדרוס: אומר לו הקדוש ברוך הוא: אתה לא הבנת.

יצחק פינדרוס: נכון שעכשיו נראה – הדמוקרטים כועסים, הם יכולים לכעוס, אבל התוצאה היא שבסוף הדמוקרטים יעשו את מה שהוא רצה שטראמפ יעשה, כי לא תהיה להם ברירה.

יצחק פינדרוס: הוא אומר למשה רבנו: אתה תראה שאני אעשה יותר, ולכן אמרתי שהיה שינוי.

יצחק פינדרוס: בפרשת שמות הוא עוד לא יודע "אני ה'".

יצחק פינדרוס: הוא אומר: בתוכנית נראה שזה הולך הפוך.

יצחק פינדרוס: אני בא לפרעה, פרעה אמור לשמוע לי, אתה שלחת אותי, פרעה זורק אותי מכל המדרגות.

יצחק פינדרוס: לא רק שהוא זורק אותי, הוא הרע לעם הזה.

יצחק פינדרוס: אומר לו הקדוש ברוך הוא: אתה עוד לא הבנת - -

קריאה: למה?

יצחק פינדרוס: - - אני המתכנן המקורי, אני מתכנן את הדבר הזה.

איתן גינזבורג: באמצע השיעור.

מאיר כהן: אני מצטער.

מאיר כהן: מי אמר תודה?

איתן גינזבורג: אנחנו עוד ממשיכים.

איתן גינזבורג: אני מסכם, ואני אעביר לך את הסיכומים.

יצחק פינדרוס: תעביר לו את הסיכום באמת, למאיר.

שמחה רוטמן: - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת רוטמן, אתה לא רגוע.

איתן גינזבורג: אתה מסתובב במליאה כמו אריה בסוגר.

שמחה רוטמן: כמו אריה זה כבר טוב.

איתן גינזבורג: בסוגר.

איתן גינזבורג: שב.

איתן גינזבורג: תנוח.

איתן גינזבורג: תשמע שיעור תורה.

יצחק פינדרוס: שמחה רגיל במליאה לנהל משא ומתן עם מישהו.

יצחק פינדרוס: הוא מחפש עם מי.

איתן גינזבורג: חלילה.

איתן גינזבורג: תראה, דקה לפי הזמן.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת וולדיגר, לא לוותר על דקה, על 14 שניות.

יצחק פינדרוס: לא, זה כי הוא, כנציג האופוזיציה, רצה להיות נאמן למה שצריך להיות באופוזיציה.

איתן גינזבורג: אתה יודע כמה נציגי אופוזיציה עמדו על הדוכן וויתרו על דקותיהם?

שמחה רוטמן: - - -

איתן גינזבורג: דווקא בחוק הזה, שכולם רוצים, יש חופש הצבעה, יש הסכמה עליו.

איתן גינזבורג: בבקשה, אנחנו באמצע שיעור תורה.

יצחק פינדרוס: נכון.

יצחק פינדרוס: איפה זה ממשיך?

יצחק פינדרוס: ואמרתי: זאת הסיבה הרי של כל המכות - - -

איתן גינזבורג: זה פשוט מונע דיונים בוועדות אחר כך, שאנשים רוצים להשתתף בהן, זה הכול.

יצחק פינדרוס: ממשיכים עם המכות, ואני רק מציע, תשימו לב במכות, וזה שמעתי כמה פעמים ממורי ורבי – תשימו לב במכות, כשהן מסתיימות - - -

איתן גינזבורג: למה רק שבע מכות?

יצחק פינדרוס: עשר.

איתן גינזבורג: יש עשר, אבל בפרשה יש שבע.

יצחק פינדרוס: למה זה מתחלק בין הפרשות?

יצחק פינדרוס: הפרשות זו לא חלוקה קריטית.

איתן גינזבורג: הפרשה שלי היא פרשת בוא, זה בשבוע הבא, לדעתי.

שמחה רוטמן: מזל טוב.

שמחה רוטמן: מזל טוב.

איתן גינזבורג: תודה רבה לך.

איתן גינזבורג: אחרי כך וכך שנים.

איתן גינזבורג: זה סתם קטיעה של הפרשה?

יצחק פינדרוס: לא.

יצחק פינדרוס: לקחו את התורה וחילקו ל-52 שבתות.

יצחק פינדרוס: חלוקה ל-52 שבתות, שיקראו – דרך אגב, בארץ ישראל ההיסטורית, לפני 2,000 שנה, היו קוראים לשלוש שנים.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, כל פרשייה הייתה מחולקת לשלוש.

יצחק פינדרוס: זו מחזוריות של לחזור על זה תמיד.

יצחק פינדרוס: אבל זה לא משהו שהוא משמעותי.

יצחק פינדרוס: אם בן אדם מפספס פרשה, הוא קורא שבת אחר כך שתי פרשות.

איתן גינזבורג: אין פטור.

יצחק פינדרוס: הוא צריך מניין.

יצחק פינדרוס: זה מסובך.

איתן גינזבורג: אין פטור.

יצחק פינדרוס: בגדול, אין פטור.

יצחק פינדרוס: יש הרבה פעמים שבחוץ לארץ יש חג שהוא יוצא בשבת, ואז בני חוץ לארץ – אני כמתפלל בכותל, אנחנו רואים את זה הרבה – הם נמצאים בפרשה בדיליי.

יצחק פינדרוס: הם צריכים לחבר פרשה.

יצחק פינדרוס: יש פרשיות שמתחברות כשהשנה מעוברת וכשהיא לא מעוברת.

יצחק פינדרוס: יש פרשיות שמתחברות – עוד פעם, כשחג יוצא בשבת, לא יוצא בשבת.

יצחק פינדרוס: הנושא הוא לקרוא את זה במחזוריות, פעם בשנה לסיים את הכול, שזה היה המנהג בבבל.

יצחק פינדרוס: בירושלים, בארץ ישראל, המנהג היה לגמור את זה בשלוש שנים, אז החלוקה הייתה יכולה להיות אחרת.

יצחק פינדרוס: נכון, זה ארבע המכות האחרונות, זה ארבה, חושך ובכורות.

יצחק פינדרוס: שלוש המכות האחרונות נמצאות בפרשת בוא.

יצחק פינדרוס: אבל אני רוצה שתשים לב איך קוראים לזה.

איתן גינזבורג: אתה במטות עכשיו או שאתה במכות?

יצחק פינדרוס: לא.

יצחק פינדרוס: אני עוד בפרשה שלנו.

איתן גינזבורג: עכשיו אתה מדבר על המטות?

איתן גינזבורג: על המטה של משה ואהרן?

יצחק פינדרוס: אני אומר במכות.

יצחק פינדרוס: כמו שאמרתי, אני נשאל בשאלה שפרעה שאל – זה שאמרתי, זאת סיבת המכות.

יצחק פינדרוס: המכות לא היו בשביל העונש, זה לא בשביל להעניש את המצרים.

יצחק פינדרוס: הם גם נענשו על הדרך - -

איתן גינזבורג: אותות ומופתים.

יצחק פינדרוס: - - אין בחינם.

יצחק פינדרוס: אבל המטרה – הייתה להן מטרה, והמטרה הייתה לענות לעולם כולו על השאלה הזאת, "מי ה' אשר אשמע בקלו".

יצחק פינדרוס: "ויאמר למחר ויאמר כדברך למען תדע כי אין כה' אלהינו" – זה הוא אמר לו במכת צפרדע.

יצחק פינדרוס: אנחנו נשים לב שמייד אנחנו עוברים לעוד "אין כה' אלהינו".

יצחק פינדרוס: אמרת שאתה לא יודע מי זה, וגם את ישראל לא שולח.

יצחק פינדרוס: קודם נודיע לך מי זה "אין כה' אלוקינו", ואותו דבר הוא אמר לו בכינים.

יצחק פינדרוס: ואז בערוב הוא עובר – "למען תדע כי אני ה' בקרב הארץ" – לא רק שאין, אלא אני נמצא פה.

יצחק פינדרוס: עוד פעם, אמרתי, "אני ה'" – שמו של הקדוש ברוך הוא זה איך הוא מתנהג.

יצחק פינדרוס: השמות הם המשמעות של ההתנהגות שלו: "אל שדי" זה איך הוא מתנהג – ואמרנו שזאת ההנהגה של אלוקים; "אני ה' בקרב הארץ" – אני פה, אני מנהל פה את העסק, לא נמצא שם למעלה ונותן לעסק הזה להתנהל.

יצחק פינדרוס: אני פה.

יצחק פינדרוס: וזה כבר המעבר.

יצחק פינדרוס: קודם "כי אין כה' אלוקינו", אין כמוהו, זה אחד, אבל יש כבר עוד שלב – עברנו שלב – "למען תדע כי אני ה' בקרב הארץ", אני פה מנהל את העסק.

יצחק פינדרוס: אתה חושב שאני לא מנהל את העסק ואתה יכול לשחק בכללים שאני קבעתי ואני לא רואה מה קורה?

יצחק פינדרוס: אני פה.

איתן גינזבורג: לאט לך.

יצחק פינדרוס: כבר עברנו לשלוש המכות הבאות: ערוב, דבר – אנחנו נשים לב, זה אותו דבר - - - הולך על הברד, ואז ה' אומר לו: אנחנו הולכים על דבר אחר.

איתן גינזבורג: "אשר לא היה כמהו במצרים".

יצחק פינדרוס: "בעבור תדע כי אין כמני בכל הארץ".

יצחק פינדרוס: איפה זה קורה?

יצחק פינדרוס: זה קורה כשהוא עובר לדבר.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, בשלוש המכות הבאות הוא הולך להסביר לו עוד משהו: קודם אמרתי לך "כי אני ה' בקרב הארץ", אבל לא רק שאני פה – "אין כמני בקרב הארץ".

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, יש לי בלעדיות.

יצחק פינדרוס: זה לא שגם אני פה והחוזק שלי משתנה.

יצחק פינדרוס: אין מישהו שיכול להתחרות אתי כשאני נמצא פה.

יצחק פינדרוס: עוד לא סיימנו.

יצחק פינדרוס: "בעבור זאת העמדתיך" – למה אני משאיר אותך?

יצחק פינדרוס: הוא אומר לו – "בעבור הראתך את כחי ולמען ספר שמי בכל הארץ", שתדעו כולם שאני פה, ומי שלא ישים לב, ייפול.

יצחק פינדרוס: אבל הוא אמר לו: לא, אתם לא הבנתם.

יצחק פינדרוס: עוד לא הבנתם את המסר, ואז הוא עובר, כמו שאמרת, לפרשת בוא.

יצחק פינדרוס: בפרשת בוא הוא כבר עובר עוד פאזה.

איתן גינזבורג: לחושך.

יצחק פינדרוס: ואז הקדוש ברוך הוא מתגלה במכת בכורות ומראה שהוא שולט.

יצחק פינדרוס: הוא שולט מי הבכור, מי הלא-בכור, הוא יכול לעבור מבית לבית, לשים לב לכל אחד.

יצחק פינדרוס: והוא לבד – לא על ידי מלאך, לא על ידי כוחות אחרים.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, התערבות אלוקית אחרי שהוא קבע כללים.

יצחק פינדרוס: כששר, מפכ"ל, קובע ושם מפקדים ושם קצינים, הוא לא מנהל את האירוע לבד.

יצחק פינדרוס: הוא אומר להם: חבר'ה, חשבתם שאני מלמעלה?

יצחק פינדרוס: לא, אני פה, אני מנהל את האירוע הזה.

יצחק פינדרוס: הנקמה בפרעה היא כבר בפרשת בשלח.

יצחק פינדרוס: זה כבר בים סוף.

יצחק פינדרוס: ודרך אגב, שימו לב לדבר מעניין – מתי הקדוש ברוך הוא נקרא מלך?

יצחק פינדרוס: עד עכשיו הוא לא נקרא בכלל מלך.

יצחק פינדרוס: מתי הוא נקרא מלך?

יצחק פינדרוס: "ה' יִמְלֹךְ לְעֹלָם וָעֶד" – איפה?

יצחק פינדרוס: כשהוא נוקם בפרעה.

יצחק פינדרוס: רק מלך יכול לנקום.

יצחק פינדרוס: רק שאיתמר בן גביר לא ישמע אותי.

יצחק פינדרוס: רק מלך יכול לנקום.

יצחק פינדרוס: מלך זה כוח של מלכות.

יצחק פינדרוס: מלכות – יש לה זכות לנקום.

יצחק פינדרוס: היא יכולה לנקום.

גבי לסקי: אתה קורא מהסידור של הרב גלעד קריב?

איתן גינזבורג: לא, לא.

איתן גינזבורג: אנחנו בפרשת השבוע, גברתי.

איתן גינזבורג: אנחנו בדבר תורה, בשיעור תורה.

איתן גינזבורג: והינה, חברת הכנסת לסקי הצטרפה לשיעור.

איתן גינזבורג: אנחנו בפרשת השבוע וארא, עברנו לבוא.

איתן גינזבורג: אנחנו כבר בפרשת השבוע הבאה.

יצחק פינדרוס: אנחנו כבר אמרנו על החוק של העיריות, אנחנו מאוד מאוד היינו רוצים להרחיב אותו.

איתן גינזבורג: אנחנו בעשר המכות.

יצחק פינדרוס: לא לרמה של להפוך את המשטרה למשטרה מקומית, להשאיר כמה דברים שם, שיתעסקו עם פוליטיקאים – בשביל זה הם תמיד צריכים להשאיר בלוד – אבל כל השאר, לשמור על ביטחון האזרחים ולשמור על האנשים.

יצחק פינדרוס: תאמיני לי, ייתנו את זה לראשי הערים, הם יעשו את זה הרבה יותר טוב מאשר המשטרה שאנחנו מכירים.

יצחק פינדרוס: הרבה הרבה יותר טוב.

יצחק פינדרוס: זה בנושא הזה.

יצחק פינדרוס: עכשיו אנחנו בפרשת השבוע.

איתן גינזבורג: אנחנו בעשר המכות, ועכשיו הוא הולך לספר לנו על עשר המכות שהטילה הממשלה – לא.

איתן גינזבורג: סתם.

יצחק פינדרוס: אתה רוצה את ההקשר המעשי?

יצחק פינדרוס: אני יכול לתת לך את זה - -

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: לא חייבים.

איתן גינזבורג: לא חייבים.

יצחק פינדרוס: - - אבל זה ממש זילות של העניינים.

איתן גינזבורג: לא, לא.

איתן גינזבורג: חלילה.

איתן גינזבורג: קודם היה הרב פרוש, כשהיה חוק המוקשים, הוא דיבר על המוקשים שמטילה הממשלה.

איתן גינזבורג: חשבתי שתדבר אולי על המכות.

יצחק פינדרוס: בוא אני אגיד לך את האמת.

יצחק פינדרוס: מסתובבים פה כל מיני נציגי ממשלה מדי פעם וצועקים עלינו שאנחנו מתוסכלים.

יצחק פינדרוס: בגלל שאנחנו אמונים על מה שאמרתי קודם על פרשת השבוע, אנחנו לא מסתובבים מתוסכלים ולא בתוך מרה שחורה ולא בתוך איזשהו תסכול.

יצחק פינדרוס: היינו מתים להיות בפנים, ומי כמוך יודע את זה שאם באמת היינו רוצים להיות בפנים, כבר היינו שם.

יצחק פינדרוס: ממש לא שם, ממש לא שם, כי אנחנו כן מאמינים שיש בסוף תוכנית אלוקית איך לקדם את האומה, איך לקדם את עם ישראל, בדיוק מאותו מקום, כי אבא שלי לימד אותי את יציאת מצרים, והסבא של הסבא שלו, והסבא של הסבא שלו לימד אותו והסביר לו שיש תוכנית מאוד מסודרת ומאוד מבוססת.

יצחק פינדרוס: אנחנו צריכים לפעול את מה שאנחנו צריכים לעשות.

גבי לסקי: בגלל זה - - -

יצחק פינדרוס: אנחנו העברנו את המסר שמשה רבנו, גם כשלא הצליח - - -

גבי לסקי: בגלל זה אלוהים אמר למשה רבנו:

גבי לסקי: אני קודם כול אלוהים של אבותיך, ואחר כך אמר של יצחק, אברהם ויעקב.

גבי לסקי: בדיוק בגלל מה שאתה אומר, קודם כול הוא אמר: ההורים שלך, את הקשר הישיר, ואחר כך של העם.

יצחק פינדרוס: זו הסיבה שאנחנו מעבירים מאבא לבן.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, זה גם ההבדל בין הדת היהודית לכל הדתות האחרות.

יצחק פינדרוס: ההבדל המהותי – ואומר את זה כבר הכוזרי, הראשון שכותב את זה בצורה מסודרת – ההבדל המהותי בין כל הדתות לדת היהודית הוא דבר אחד: כל דת אומרת שמישהו נכנס לאיזה חדר וקיבל הארה, קיבל איזשהו משהו.

יצחק פינדרוס: או שכן או שלא – לך תוכיח.

יצחק פינדרוס: אין לך דרך להוכיח.

יצחק פינדרוס: יש לך דרך להוכיח מה ישו היה?

יצחק פינדרוס: אין לך דרך; מה מוחמד היה?

יצחק פינדרוס: אין לך דרך להוכיח; מה בודהה היה או אחר?

יצחק פינדרוס: אין לך דרך להוכיח.

יצחק פינדרוס: בעם היהודי, בכוונה, היה את כל התהליך הזה.

יצחק פינדרוס: אמרנו את זה קודם, שזה היה הסיפור של יציאת מצרים לעיני כל האומות, עם פרעה, עם המכות, שכל מכה גילתה לך עוד שלב ועוד חלק מהעניין הזה.

יצחק פינדרוס: זה בחלק של מצרים.

יצחק פינדרוס: ואחר כך מתן תורה היה "אנכי ה' אלהיך" – התגלות אלוקית ל-600,000 איש.

יצחק פינדרוס: אתה לא יכול לספר ל-600,000 איש משהו שהם ראו.

יצחק פינדרוס: אתה יכול לספר להם "אני ראיתי", ואתה משכנע אותם שאתה ראית.

יצחק פינדרוס: זה בסדר, יכולים הרבה אנשים עם כריזמה לעשות את זה, וזה דבר שהוא עובר מסך.

יצחק פינדרוס: אבל אני לא יכול להגיד לך: עכשיו ראיתי יחד איתך.

יצחק פינדרוס: את יודעת מה?

יצחק פינדרוס: אותך אני עוד יכול לשכנע, אבל 600,000 איש?

יצחק פינדרוס: 600,000 איש בו זמנית, באותו רגע, ראו את אותו דבר, שמעו את אותו דבר, הביטו באותו דבר, ואת כל זה הם צריכים להעביר מאבא לבן ומאבא לבן ומאבא לבן בלי הפסקה.

יצחק פינדרוס: ולכן הנושא הוא כן, כמו שאמרת, מאבא לבן.

יצחק פינדרוס: המקור של זה הוא שאין הפסק ממשה רבנו ויציאת מצרים ועד היום.

יצחק פינדרוס: אין גם הפסק בסיפור ההיסטורי, זאת אומרת שהיו כמה שנים שנעלמו ואז הגיעו כמה אנשים וגילו סיפור ישן שהיה.

יצחק פינדרוס: לא, זה חייב להיות ברצף היסטורי ברור, מאבא לבן.

יצחק פינדרוס: לכן הלילה הכי חשוב במסר של מאבא לבן זה ליל הסדר, כי בליל הסדר אתה מספר לבן שלך את מה שאבא שלך סיפר לך, את מה שהסבא שלו סיפר לו, ואתה מעביר לו את זה בצורה ברורה, ואתה אומר לו: זו הכנה למה שיהיה בעוד 49 יום – למעשה 50 יום, לא 49, כי אתה סופר 49 ממוחרת – ובחג השבועות היה מתן תורה.

יצחק פינדרוס: אתה מספר לו בדיוק את מה שהיה: ששמעת וקיבלת.

יצחק פינדרוס: וזה בדיוק גם הסיפור שלהם.

יצחק פינדרוס: ואתה אומר לו: לא קיבלתי רק את הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: הקדוש ברוך הוא עשה את זה ליד משה, אתם ביקשתם שאני את השאר אעביר למשה, כי אתם לא מסוגלים יותר, אז כל מה שהעברתי למשה רבנו, העברתי לכם.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, גם הניסים נעשו על ידי משה, כדי שתדעו שהוא השליח שלי והוא לא מספר לכם רעיונות עצמיים שלו, רעיונות שהוא חשב עליהם.

יצחק פינדרוס: לא אני מביא לך רעיון שלי, אלא כל מה שעבר למשה רבנו.

יצחק פינדרוס: כולם מכירים, כל ישראלי מצוי גם מכיר את האמרה "מה עניין שמיטה להר סיני".

יצחק פינדרוס: מה זה "מה עניין שמיטה להר סיני"?

יצחק פינדרוס: מה זה המאמר הזה שמתחיל בפרשת בהר – "וידבר ה' אל משה בהר סיני לאמר"?

יצחק פינדרוס: מה פתאום זה כתוב פה?

יצחק פינדרוס: אז חז"ל אומרים: כמו ששמיטה נמסרה למשה רבנו על כל הלכותיה ופירוטיה, כך כל ההלכות נמסרו למשה רבנו בסיני על כל הלכותיהן ופרטיהן.

יצחק פינדרוס: עם ישראל קיבל ממשה רבנו את כל התורה כולה בכתב ובעל פה בצורה מוסדרת, וככה כל אבא העביר לבן.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, כל הנושא של מחלוקות – אומרים לך "שבעים פנים לתורה" – מסביר הרמב"ם בהקדמה ארוכה, מאיפה בא כל הדבר הזה?

יצחק פינדרוס: כשכל עם ישראל היו יחד בארץ, לא היו מחלוקות.

יצחק פינדרוס: למה לא היו מחלוקות?

יצחק פינדרוס: כי אתה לא יכול לספר: שמעתי משהו אחר.

יצחק פינדרוס: אבל כשהתרחקו והיו בכל מקום, אז כל אחד, בכל מיני פרטים, זכר פרטים אחרים.

יצחק פינדרוס: משם המחלוקות – בית שמאי ובית הלל בהתחלה, אחר כך בין האמוראים, אביי ורבא, רב ושמואל.

יצחק פינדרוס: אבל זה היה כי התפזרו לכל מיני ערים – בפומבדיתא למדו ככה, בנהרדעא למדו ככה.

יצחק פינדרוס: בפרטים – התחילו לשכוח את הפרטים כשעם ישראל לא היה יחד.

יצחק פינדרוס: כל זמן שעם ישראל היה יחד, לא היה.

יצחק פינדרוס: היה מסר אחד ברור, בתורה שבעל פה לא הייתה מחלוקת, בתורה שבכתב לא הייתה מחלוקת.

יצחק פינדרוס: כל הדברים היו ברורים והיו נהירים לכולם כמו שקיבלו אותם מסיני.

יצחק פינדרוס: אמרתי, כל הנושא של מצרים היה להוכיח לעולם כולו.

יצחק פינדרוס: אז קודם כול, ביציאת מצרים היה להוכיח שהקדוש ברוך הוא מנהל את העולם.

יצחק פינדרוס: זה לא שהוא ברא אותו והוא נותן לו לזרום איכשהו.

יצחק פינדרוס: ולכן הרוגע שלי, איתן, כבוד היושב-ראש.

יצחק פינדרוס: משם בא הרוגע שלי, כי אני יודע שיש מישהו שמנהל את העסק הזה.

יצחק פינדרוס: אני צריך לעשות פעולות, אני מחויב לעשות פעולות, זה בסדר, אני עושה אותן, אבל על התוצאה אני לא אחראי.

יצחק פינדרוס: אני לא אחראי אם התוצאה תהיה א' או ב', כי הוא אחראי על התוצאה.

יצחק פינדרוס: זה מה שהוא אמר למשה רבנו – איך אמרת?

יצחק פינדרוס: הם צעקו למשה רבנו – משה רבנו אמר: למה שלחת אותי?

יצחק פינדרוס: תראה, נהיה רע.

יצחק פינדרוס: אמר לו הקדוש ברוך הוא – וזה בדיוק לפני הפרשה שהוא אמר לו "ושמי ה' לא נודעתי להם".

יצחק פינדרוס: לסבים – לאברהם, יצחק ויעקב – לא סיפרתי את הדבר הזה, שאני פה מנהל את העסק הזה עם התוכנית שלי, שהיא גוברת על כל כוחות הטבע שיכולים להיות.

יצחק פינדרוס: הם גוברים על הכול, על כל פעולה, על כל דבר שאתה חושב שבאופן טבעי ילך לכיוון הזה.

יצחק פינדרוס: לא, אני גובר על זה.

יצחק פינדרוס: אתה חושב שזה יגיע למקום הזה?

יצחק פינדרוס: אני גובר על זה.

יצחק פינדרוס: אלה כללי הטבע.

יצחק פינדרוס: אם הטבע מתנגש – ואת זה אמרתי קודם, איתן, וזה הבסיס.

יצחק פינדרוס: מתי הטבע משנה את המציאות שלו?

יצחק פינדרוס: רק כשהוא מתנגד לסיבתו.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, הטבע נברא לסיבה, בשביל קיום העולם.

יצחק פינדרוס: אם קיום העולם תלוי ברצון האלוקי, והטבע מתנגש עם הרצון האלוקי, באותו רגע הטבע זז הצידה.

יצחק פינדרוס: באותו רגע הטבע זז הצידה.

יצחק פינדרוס: הכללים הטבעיים זזים הצידה.

יצחק פינדרוס: אז כל זמן שהוא לא מתנגש, אז זה עובד בכללים הטבעיים.

יצחק פינדרוס: אז איך אמרת?

יצחק פינדרוס: יש ממשלה, והיא יכולה לתת מכות, והיא יכולה להעלות מיסים, והיא יכולה להוריד מיסים, היא יכולה לעשות הכול, היא יכולה לשחק ב"נדמה לי", היא לא משחקת ב"נדמה לי", אבל בסוף יש תוכנית מאוד מאוד ברורה.

יצחק פינדרוס: אנחנו גם רואים את זה היום – אני אומר שהדור שלנו, אם יש לו בעיות באמונה, זו בעיה פסיכולוגית, כי לפני מאה שנה יכולת להגיד: אני לא רואה – בסדר, יש תוכנית.

יצחק פינדרוס: מה זו התוכנית הזאת?

יצחק פינדרוס: הדור שלנו רואה את דברי הנביאים מתקיימים במלואם, אחד לאחד.

יצחק פינדרוס: במלואם, אחד לאחד.

יצחק פינדרוס: את יודעת מה?

יצחק פינדרוס: אני אגיד לך כחרדי.

יצחק פינדרוס: תחשבי לרגע, איפה היינו בקום המדינה?

יצחק פינדרוס: הציבור התורני, לא רק החרדי.

יצחק פינדרוס: הציבור התורני, שומר תורה ומצוות.

יצחק פינדרוס: הוא כמעט נמחק.

יצחק פינדרוס: זה היה אחרי השואה, מפא"י שולטת פה, לוקחת את כל באי ארצות צפון אפריקה ומוציאה אותם מהדת, מוציאה אותם – אני מאמין שכל מי שנמצא כאן מכיר את ההיסטוריה – ונראה שזהו, נגמר הסיפור הזה.

יצחק פינדרוס: הם שולטים, אין גם כוח פוליטי, הכנסת הייתה פיקציה, מפא"י שלטה פה, בן-גוריון שלט, הוא לא היה צריך טובות מאף אחד.

יצחק פינדרוס: הוא גם לא היה צריך עזרה וסיוע מאף אחד.

יצחק פינדרוס: היה נראה שהדבר הזה נמחק.

יצחק פינדרוס: אנחנו נמצאים כאן היום, אחרי 73 שנה – התורה פורחת בארץ ישראל, הדת פורחת בארץ ישראל; כל מי שניסו להרחיק אותם מהדת, חוזרים לדת.

יצחק פינדרוס: זאת המציאות.

יצחק פינדרוס: "חוזרים לדת" לא אומר שהם חייבים לחבוש כיפות שחורות.

יצחק פינדרוס: תצאו לעם, תראו את האווירה בעם, תראו את האווירה אצל רוב העם בישראל – חוזר חזרה למסורת, חוזר חזרה לדת.

יצחק פינדרוס: היה נראה שהדבר הזה נמחק ונגמר.

יצחק פינדרוס: אז היה נראה שנמחק, שאנחנו לא חוזרים לארץ, אבל חזרנו אחרי אלפיים שנה; גם כשחזרנו היה נראה שאנחנו חוזרים, אבל בוורסיה אחרת ודת לא תהיה פה מי יודע מה, יהיה פה קצת פולקלור דתי, קצת שירי ביאליק, קצת מאמרים יפה ובזה זה יסתיים, ויהיו כמה – ידוע הסיפור על זה שהלך במאה שערים עם הבן שלו ואמר לו: תסתכל טוב, כי כשאתה תגדל הדבר הזה כבר לא יהיה קיים.

יצחק פינדרוס: ומה לעשות, לא רק שזה קיים, זה עבר כבר לבית שמש ועד לחריש זה הגיע, והיום צריכים להעביר תוכנית לחריש, איך להרחיב אותה.

יצחק פינדרוס: מה לעשות, זאת המציאות.

יצחק פינדרוס: כשאני הייתי ילד בירושלים, בקושי היו שתיים-שלוש שכונות, והיה את בני ברק, והיום אתה מדבר על ציבור חרדי שנמצא – וציבור תורני.

יצחק פינדרוס: אני אומר עוד פעם, לא רק חרדי – זה בשעה מוקדמת, החבר'ה שלי לא שומעים, אז אני יכול להגיד את זה.

יצחק פינדרוס: יש ציבור תורני שנמצא – אין לך היום עיר בלי בתי כנסת.

יצחק פינדרוס: אתה יודע שבתל אביב בתי הכנסת מתחילים לחזור לחיים?

יצחק פינדרוס: בתל אביב.

יצחק פינדרוס: בתל אביב מתחילים לחזור בתי כנסת לחיים, בתי כנסת שנראה היה שנגמרו.

איתן גינזבורג: טוב שיש בתי כנסת, אדוני.

איתן גינזבורג: טוב שיש גם וגם.

יצחק פינדרוס: עכשיו אני מדבר בראייה היסטורית, לא בראייה פוליטית.

איתן גינזבורג: לא, לא, אני אומר לך שטוב שיש בתי כנסת.

איתן גינזבורג: מישהו פה מתנגד לבתי כנסת?

איתן גינזבורג: לא נראה.

יצחק פינדרוס: היו בטוחים שהדבר הזה הולך להיעלם, המציאות הזאת הולכת להיעלם, ואתה רואה שבסוף, כמו שמשה רבנו חשב שעם ישראל לא יצא ממצרים כי פרעה מכביד את ליבו – בסוף התוצאה והרצון האלוקי מתגברים.

יצחק פינדרוס: ההתחייבות של הקדוש ברוך היא על ידי עבדיו הנביאים שנחזור, ויהיו ילדים וילדות משחקים ברחובות ירושלים, ויינטעו כרמים – אני לא יודע אחרי עודד פורר, אבל אני אומר עוד פעם, גם עם עודד פורר יינטעו כרמים.

איתן גינזבורג: יינטעו.

איתן גינזבורג: תהיה חקלאות ישראלית, אל תדאג.

איתן גינזבורג: הממשלה דואגת גם לחקלאות וגם לחקלאים, ובסוף גם תהיה רפורמה טובה.

איתן גינזבורג: אני יודע ששרת הכלכלה הקימה צוות מנכ"לים שבודק את הנושאים הללו.

יצחק פינדרוס: אבל אני חוזר חזרה ממעוף ציפור - - -

איתן גינזבורג: אז הינה, אתה רואה, זה הולך להיות.

יצחק פינדרוס: הממשלה – בוא נהיה אמיתיים, אנחנו בשעת בוקר מוקדמת – בוא נהיה אמיתיים, היא לא כל כך רלוונטית.

יצחק פינדרוס: בסוף, אמרתי, כל הדברים האלה הם טובים עד שהם מתנגשים ברצון האלוקי.

יצחק פינדרוס: ברגע שהם מתנגשים, כל הדברים האלה בסוף זזים הצידה.

איתן גינזבורג: זה כבר עניין אמוני.

יצחק פינדרוס: זזים הצידה.

איתן גינזבורג: זה ברמה האמונית.

איתן גינזבורג: הרי בסוף גם אנחנו - - -

יצחק פינדרוס: אבל אמרתי, הדור שלנו שרואה את זה, פותח את התנ"ך ואומר: ואללה, נכתבה פה תוכנית של ההיסטוריה.

יצחק פינדרוס: לפני 150 שנה יכולת להגיד או שכן או שלא.

יצחק פינדרוס: ברמה האמונית, אמיתי.

יצחק פינדרוס: סבא של סבא שלי, שישב שם ברוסיה כשהקוזקים רבו, כשהצוענים רבו עם הרוסים וניסו לריב שם עם הקיסר, כן רבו איתו, לא רבו איתו, עם הצאר – או שכן או שלא, ברמה האמונית.

יצחק פינדרוס: בוא, אנחנו פה, אנחנו לומדים בירושלים.

יצחק פינדרוס: אני מסתובב בעיר העתיקה – מסתובבים שם אלפי יהודים ובאים להתפלל.

יצחק פינדרוס: אתה יודע שבשעת הנץ – אני לא יודע אם אתם יודעים את זה – אתה יודע שבשעה 5:00 בכותל המערבי, כל בוקר יש לך אלפי איש?

יצחק פינדרוס: כל בוקר.

יצחק פינדרוס: בלי פרסומת, לא באיזשהו אירוע דרמטי.

יצחק פינדרוס: כל בוקר.

יצחק פינדרוס: תנסה פעם לראות איך נראה –5:00, 4:30, 5:30, בבוקר – בכותל המערבי, אתה תהיה בהלם.

יצחק פינדרוס: תהיה בהלם.

יצחק פינדרוס: מגיעים אלפים, עשרות אלפים מגיעים לארץ, לומדים, מתפתחים, וזה לא משנה איזו ממשלה קמה, איזו ממשלה לא קמה, מה היא עשתה, מה היא לא עשתה, איך היא עשתה.

יצחק פינדרוס: בסדר, אז אנחנו יש לנו תפקיד לעשות את שלנו.

יצחק פינדרוס: משה רבנו היה צריך ללכת ולצעוק לפרעה, היה צריך ללכת לצעוק.

יצחק פינדרוס: מה אמר לו הקדוש ברוך הוא?

יצחק פינדרוס: אל תתערב בתוצאה, התוצאה עליי.

יצחק פינדרוס: אתה תעשה את שלך, ואנחנו צריכים לעשות את שלנו.

יצחק פינדרוס: אבל בגלל שמבחן התוצאה הוא לא קשור, כי בסוף – זה מה שלימדו אותנו ביציאת מצרים – הרצון האלוקי גובר על כל הדבר הזה, והרצון האלוקי בסוף הוא שישמרו את תורתו ויאמינו, כי בסוף בשביל זה הוא בחר את אברהם; בשביל זה הוא בחר את יצחק; בשביל זה נבחרנו לעם; בשביל זה הוא בחר את יעקב; בשביל זה הוא בחר את הבנים של יעקב; בשביל זה הוא בחר את עם ישראל ונתן להם את התורה, כי הם היו מוכנים לקבל את הדבר הזה עליהם; בשביל זה עברנו את הכול, אז אנחנו צריכים לדעת שזה מקור החיות שלנו, מזה אנחנו חיים ואנחנו צריכים לעשות את הניסיון.

יצחק פינדרוס: התוצאה היא ברורה: זה מה שיהיה בסוף.

יצחק פינדרוס: איך היא תהיה, באיזה שלב היא תהיה – ברור לך שכשמשה רבנו נכנס לפרעה הוא לא ידע איזה תהליך הוא הולך לעבור של עשר מכות, הוא לא חלם שהוא יצטרך להגיע למכת בכורות.

יצחק פינדרוס: במכת דם, כשכל היאור הפך לדם, באופן עקרוני הסתובבו כולם כמו – איך זה הולך פה באופוזיציה או בקואליציה?

יצחק פינדרוס: מוחאים כפיים, הצבעה – זהו, נגמר המשחק.

יצחק פינדרוס: היה דם, כל מצרים היה דם, באו לבני ישראל, פרעה בא ומתחנן על נפשו.

יצחק פינדרוס: שום דבר, אמרו לו: סטופ, יש תוכנית, נעבור לצפרדע.

יצחק פינדרוס: עברו לצפרדע, עברו לזה.

יצחק פינדרוס: היום אנחנו יכולים לדעת, אחרי שלמדנו את התורה, שהייתה לזה סיבה ברורה, עם תוכנית; אבל ברגע שאתה יודע את הדבר הזה, ברור שזה לא ברמה האמונית.

יצחק פינדרוס: אני מדבר איתך ברמה הכי פרקטית שיכולה להיות.

יצחק פינדרוס: ולנו זה קל, אנחנו, הדור הזה, שנמצאים ורואים את הדבר הזה – דרך אגב, אנחנו רואים את זה אפילו מלפני יותר מ-30 שנה.

יצחק פינדרוס: תחשוב איפה היינו לפני 40-30 שנה כלכלית, ביטחונית, עם הכול.

יצחק פינדרוס: בסדר, היה חיל האוויר, זה הדבר היחידי, אבל הכלכלה פה הייתה על הפנים, באמת על הפנים.

יצחק פינדרוס: כולנו זוכרים את שנות השמונים – על הפנים.

יצחק פינדרוס: אמרנו: עשירים יש באמריקה – היום האמריקאים באים לפה להשקיע את הכסף שלהם.

יצחק פינדרוס: הם אפילו לא יודעים איפה זה, בורחים לפה ומשקיעים את הכסף שלהם.

יצחק פינדרוס: אתה יודע שהיום הנדל"ן בירושלים הוא פי 1.5 מאשר מנהטן.

יצחק פינדרוס: נדל"ן בירושלים – אני אומר את זה בכאב, כי אני לא יכול להרשות לעצמי לקנות פה דירה, אבל הנדל"ן בירושלים היום הוא פי 1.5 ממנהטן, לא פי 1.5 מברוקלין.

יצחק פינדרוס: היום בירושלים זה פי 1.5 ממנהטן.

יצחק פינדרוס: אתה רואה את כולנו פה, אתה רואה קיבוץ גלויות, אתה רואה שהדבר הזה מתחזק בכל העולם.

יצחק פינדרוס: אז נכון, יש באמצע כל מיני מעצורים וניסיונות של כל מיני גופים לעצור את הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: בסדר, אבל – איך הולך השיר?

יצחק פינדרוס: שמחה, אתה יודע יותר טוב ממני בחלקים האלה.

יצחק פינדרוס: "עברנו את פרעה, נעבור גם את זה"?

יצחק פינדרוס: ולא התכוונתי את הממשלה.

איתן גינזבורג: כן, מאיר אריאל.

שמחה רוטמן: תבקש - - - היושב-ראש או של מזכירת הכנסת - - -

איתן גינזבורג: אתה רוצה שאני אשיר לך?

שמחה רוטמן: בשביל כולם.

איתן גינזבורג: הייתי עושה זאת, אבל נגזרה עליי ממלכתיות ועל כן לא אוכל לעשות זאת.

איתן גינזבורג: אוכל רק לדקלם את מילות השיר.

שמחה רוטמן: האמת היא שזה מה שמאיר אריאל עושה מלכתחילה.

איתן גינזבורג: מדקלם.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: אבל בעברי הייתי זמר לא רע.

איתן גינזבורג: אם תרצה, אין בעיה.

שמחה רוטמן: נבדוק את זה - - -

איתן גינזבורג: הדברים השתנו.

איתן גינזבורג: אתה שומע את קולי - - -

יצחק פינדרוס: היית זמר?

איתן גינזבורג: בעברי.

יצחק פינדרוס: זה אומר לי הרבה.

יצחק פינדרוס: גברתי השרה, הוא לא בסיעה שלי, אז לא נסבך אותו.

יצחק פינדרוס: אחד האנשים שיותר התחלתי להעריך בכנסת זה איתן.

יצחק פינדרוס: אמיתי, בלי קשר לכלום.

איתן גינזבורג: זה בעברי הרחוק, בילדותי ונערותי.

איתן גינזבורג: אחר כך כבר לא.

יצחק פינדרוס: בסדר, אבל כשיש לבן אדם רגש בפנים, זה משהו שנשאר.

יצחק פינדרוס: זה לא משנה עכשיו הטכניקה, לאיזו משרה פנית.

יצחק פינדרוס: זה שאני חבר כנסת לא הופך אותי למשהו אחר.

יצחק פינדרוס: אוי ואבוי לאלה שכשהם מגיעים לפוליטיקה או לתפקיד זה הופך אותם למישהו אחר.

יצחק פינדרוס: אוי ואבוי להם.

איתן גינזבורג: אני מודה לך.

יצחק פינדרוס: אוי ואבוי שכשקמים בבוקר וצובטים את עצמם, "אני חבר כנסת" – תאמין לי, אני מרחם עליהם, הם האומללים הכי גדולים, כי באותו בוקר שהם בחוץ הם פתאום מאבדים את העשתונות.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, קל לי להגיד לך את זה, הפסדתי בחירות, הפכתי להיות לאזרח מן השורה; הפסדתי בחירות פעם שנייה בירושלים והפכתי להיות אזרח מהשורה לתקופה.

יצחק פינדרוס: לא קמתי למוחרת בבוקר רגיל, כי הסיבה - - -

איתן גינזבורג: לא נולדנו כאלה ולא - - -

יצחק פינדרוס: כשהייתי ראש עיר היה לי טקס קבוע: הייתי מגיע בבוקר למשרד, והערבי שהיה מכין קפה לכולם – אני הייתי נכנס לחדר להכין לעצמי קפה, והערבי היה רודף אחריי: אל-ראיס, אני רוצה להכין לך קפה.

יצחק פינדרוס: הייתי אומר לו: תקשיב, יא זלמה – והייתי צועק את זה לכולם – בעוד ארבע שנים, בעוד שלוש שנים, בעוד שנתיים, ייתנו לי בעיטה, יזרקו אותי פה.

יצחק פינדרוס: תעשה לי טובה, שאני אזכור איך להכין קפה.

יצחק פינדרוס: הייתי עושה את זה בכוונה, כדי שכולם יראו.

יצחק פינדרוס: אמרתי לו: תעשה טובה, תן לי לזכור איך להכין קפה, כי אם אתה תכין לי עכשיו קפה, אני אשכח.

יצחק פינדרוס: אגב, עד היום יש לי בעיות נהיגה בגלל שהיה לי אז נהג.

איתן גינזבורג: תדע לך שאני בעירייה הייתי שוטף את הכלים, לא נותן שישטפו לי.

יצחק פינדרוס: לא, אני בשביל להזכיר.

יצחק פינדרוס: אוי ואבוי למי שזה.

יצחק פינדרוס: לכן אמרתי, זה שנשאר לך הרגש, זה הדבר החשוב והנכון.

איתן גינזבורג: אגב, כשהעובדים רואים אותך שוטף כלים, גם הם בסוף שוטפים כלים, כי לא נעים להם שרק ראש העיר או הסגן שלו שוטפים כלים.

יצחק פינדרוס: אני את הסיפור של החד-פעמי התחלתי כבר - - -

איתן גינזבורג: משאירים שם למנקה שתבוא בסוף היום.

איתן גינזבורג: לא.

יצחק פינדרוס: התחלת בתור ראש עיר את הסיפור של לנהל את המלחמה עם החד-פעמי?

יצחק פינדרוס: התחלת כבר בתור ראש עיר, לא חיכית לאיווט?

איתן גינזבורג: אנחנו היינו עירייה מאוד ירוקה, מאוד מקיימת, שומרת על הסביבה, מקפידה על מחזור.

איתן גינזבורג: החלפנו את כל הנורות בעירייה ובעיר, התקנו חסכמים - -

יצחק פינדרוס: את זה גם אני עשיתי.

איתן גינזבורג: - - פעלנו בכל המישורים כדי לצמצם את הפליטות ולהיות עיר מקיימת.

איתן גינזבורג: היינו העיר הראשונה שהנהיגה את הבנייה הירוקה.

איתן גינזבורג: אחרינו באו כולם.

איתן גינזבורג: זה היה ב-2010.

יצחק פינדרוס: אני הייתי ב-2001, אז מוניתי לראש עיר, זה היה עוד לפני שזה הפך להיות.

יצחק פינדרוס: אבל הייתי הראשון, דרך אגב – ואחד המשווקים של זה היה השר עודד פורר – הייתי הראשון שעשה פחים טמונים.

יצחק פינדרוס: אבא שלו התחיל את זה ברחובות, כפיילוט; אני, כעיר חרדית – אחת הבעיות המרכזיות הייתה לנהל עיר חרדית.

יצחק פינדרוס: היום זה כבר פחות, אבל אז היה ברור שבעיר חרדית חייב להיות זבל ברחוב.

יצחק פינדרוס: תמיד הייתי אומר שהסיבה לזה היא כי התכנון של פינוי הזבל הוא לא כשאנשים מורידים זבל.

איתן גינזבורג: אתה מדבר על הצפרדע הטמונה, לא על הפניאומטי.

איתן גינזבורג: צפרדע טמונה, לא אשפה פניאומטית.

יצחק פינדרוס: לא, צפרדע טמונה.

יצחק פינדרוס: אני הייתי הראשון אחרי רחובות.

יצחק פינדרוס: אבא של עודד עשה את זה ברחובות, ומזה עודד נכנס לעניין.

יצחק פינדרוס: מישהו התקשר אליי, חבר של עודד, ואומר לי: אני רוצה שתפגוש את עודד.

יצחק פינדרוס: וגם לא פגשתי את עודד עד אחרי שהוא הגיע למשרד הקליטה.

יצחק פינדרוס: הוא הרים אליי טלפון ואמר לי: תפגוש את עודד.

יצחק פינדרוס: אמרתי לו: מה הרעיון?

יצחק פינדרוס: תשלח לי במייל.

יצחק פינדרוס: שולח לי במייל – אמרתי: מתאים לי.

יצחק פינדרוס: למה?

יצחק פינדרוס: אחת התפיסות – וזה דרך אגב, נוגע אלייך כשרת כלכלה, שתדעי את הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: זה נוגע לכל השרים; לימים הייתי מהמקימים של המכון החרדי למחקרי מדיניות, והייתי המנכ"ל בדיוק בגלל הסיבה הזאת.

יצחק פינדרוס: אחד הדברים שהיה לנו כעירייה הוא שעיר חרדית צריכה להיות מלוכלכת.

יצחק פינדרוס: למה היא צריכה להיות מלוכלכת?

יצחק פינדרוס: אז אני אגיד לך למה.

יצחק פינדרוס: שנים ניסו לפצח – מה זה, חרדים לא גדלים לניקיון?

יצחק פינדרוס: אז בואי אני אגיד לך.

יצחק פינדרוס: כשאתה מתכנן – הוא היה ראש עיר; כשאתה מתכנן בניין מגורים עם 24 דירות או רחוב עם 24 דירות, התחשיב והתכנון אומר שאתה צריך צפרדע של טון, נכון?

יצחק פינדרוס: צפרדע של טון.

יצחק פינדרוס: ולפי זה אתה עושה את אגרת המכולה, ואת כל הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: אתה עושה לפי הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: עכשיו אני תמיד אמרתי – זה מצחיק.

יצחק פינדרוס: אתה בא לעיר חרדית, 24 כפול 3 או 2 זה 50.

יצחק פינדרוס: אבל מה קורה אם זה 24 כפול 8 או 9?

יצחק פינדרוס: כמה תושבים יש שם?

איתן גינזבורג: אבל החוכמה היא לא צפרדע.

יצחק פינדרוס: שנייה.

יצחק פינדרוס: קודם כול - - -

איתן גינזבורג: החוכמה היא לעשות חדר אשפה בבניין.

איתן גינזבורג: נתחיל מזה.

יצחק פינדרוס: עוד רגע נראה מה עושים.

איתן גינזבורג: לא צריכים לעשות ברחוב.

יצחק פינדרוס: קודם כול, אבל תדע שהתחשיב הוא לא נכון.

איתן גינזבורג: בסדר.

יצחק פינדרוס: עכשיו לחפש פתרונות.

יצחק פינדרוס: עכשיו הגעת.

יצחק פינדרוס: אמרתי, רגע.

יצחק פינדרוס: מה הטמון עושה?

יצחק פינדרוס: הטמון – אתה יכול להכניס באמת טונה מלאה במקום 300, כי הממוצע הוא יותר חזק, בגלל הגרביטציה.

יצחק פינדרוס: זה לוחץ עליו, לא יורד.

יצחק פינדרוס: ולכן כששלחו לי את זה, אמרתי: אין לי צורך בפגישה.

יצחק פינדרוס: קניתי.

יצחק פינדרוס: דבר עם מחלקת הנדסה אצלי, כל התוכניות ב-B הולכות להיות רק לפי זה, ובעיר הישנה תתחיל מדורג, כל שנה רחוב אחר.

יצחק פינדרוס: בטלפון, אפילו לא הייתה פגישה.

יצחק פינדרוס: בטלפון.

יצחק פינדרוס: הוא שלח לי מייל, אמרתי לו: לך על זה.

יצחק פינדרוס: אבל הסיבה – למה אני מספר לך את זה, גברתי השרה?

יצחק פינדרוס: וזה אמיתי לכל דבר.

יצחק פינדרוס: כל התכנון במדינת ישראל, כולו, לא מותאם למגזר החרדי – לא בגלל דת, טכנית.

יצחק פינדרוס: כשהגענו לביתר מאגר המים שמשרד השיכון בנה לא התאים.

יצחק פינדרוס: כל יום שישי לא היו מים אחרי הצוהריים, כי אף אחד לא לקח בחשבון שזו עיר שבה כולם התקלחו בשעה 12:00 ביום שישי, או 13:00 או 14:00, לא משנה.

יצחק פינדרוס: ואז בכניסת שבת לא היו מים לאף אחד.

יצחק פינדרוס: כל היישוב, החלק העליון, לא היו מים.

יצחק פינדרוס: פשוט לא תכננו.

יצחק פינדרוס: תכננו מאגר מים לא לפי כמות הנפשות.

יצחק פינדרוס: אז את המדרכות אתה צריך לתכנן אחרת.

יצחק פינדרוס: את הזבל צריך.

יצחק פינדרוס: עזוב את בתי הכנסת, את זה כולם יודעים להגיד: בטח, הדוסים צריכים בתי כנסת.

יצחק פינדרוס: עזוב בתי כנסת.

יצחק פינדרוס: תתכנן גם אשפה.

יצחק פינדרוס: זו לא אותה חלוקה של אשפה שיש במקום אחר, זו לא אותה כמות חניות שיש במקום אחר.

יצחק פינדרוס: זה בכל דבר.

יצחק פינדרוס: מערכות התכנון בעולם ובמדינת ישראל אף פעם לא לקחו אוכלוסייה ובדקו לפי המציאות שלה, וזו מציאות אחרת, לא תרבות – גם תרבותית היא אחרת.

איתן גינזבורג: זה מכוון שכנראה הנחתם שהתכנון ייעשה על ידי המדינה ולא על ידי השלטון המקומי, הרשות המקומית עצמה.

יצחק פינדרוס: לא.

יצחק פינדרוס: אבל לא הבינו את השפה.

איתן גינזבורג: אם העירייה הייתה מתכננת מלכתחילה את עצמה, ולא נותנת לוועדה המחוזית לעשות את זה או למועצה ארצית לעשות את זה, זה היה אחרת.

יצחק פינדרוס: אז אני אספר לך סוד.

יצחק פינדרוס: עברנו מלחמה של מעל 20 שנה בביתר.

יצחק פינדרוס: אני עוד, אני הייתי מ-1990.

איתן גינזבורג: אנחנו חוזרים לוויכוח שהיה על ועדה עם סמכויות.

איתן גינזבורג: כן, אנחנו זוכרים את הוויכוח.

יצחק פינדרוס: כן.

יצחק פינדרוס: אבל לא רק הדבר – גם החרדים לא ידעו לתכנן לעצמם, הם גם לא ידעו להגיד מה הם רוצים.

יצחק פינדרוס: היית שואל חרדי קונבנציונלי – למה אני אמרתי לך את זה?

יצחק פינדרוס: זו לא הייתה בעיה רק של מדינת ישראל החילונית, גם החרדי.

יצחק פינדרוס: היית שואל חרדי קונבנציונלי: מה אתה צריך כעיר חרדית?

יצחק פינדרוס: כמה שיותר דירות וכמה שיותר בתי כנסת.

יצחק פינדרוס: רגע.

יצחק פינדרוס: אבל איפה ילמדו?

יצחק פינדרוס: עשית תכנון, עשית זה?

יצחק פינדרוס: במכון החרדי בנינו על פילוסופיה: לקחנו אנשי שטח חרדים עם אנשי מחקר, הדבקנו אותם ביחד, ואמרנו להם: אתם תשפכו, אלה ישאלו אתכם שאלות ואתם תענו על איך שאתם רואים; כי ההוא היה מתכנן בלי קשר למציאות, ההוא היה אומר מה שהוא צריך, בלי קשר למציאות.

יצחק פינדרוס: הוא שלח עסקן.

יצחק פינדרוס: מה הוא צריך?

יצחק פינדרוס: בית כנסת.

יצחק פינדרוס: מה הוא צריך?

יצחק פינדרוס: עוד בית ספר.

יצחק פינדרוס: איך מתכננים חינוך במגזר החרדי?

יצחק פינדרוס: אתה יודע ששנים משרד החינוך – שנים ירושלים סבלה ממצוקת כיתות.

יצחק פינדרוס: אתה יודע למה?

יצחק פינדרוס: משרד החינוך לא ידע איך לתכנון למגזר החרדי.

יצחק פינדרוס: אז מה הוא עשה?

יצחק פינדרוס: הוא היה בא לפה, בהסכמים קואליציוניים, ונותן לחרדים: קחו 100 כיתות.

איתן גינזבורג: זה כבר סיפור אחר לגמרי.

יצחק פינדרוס: לפי מה אתה מתכנן?

יצחק פינדרוס: מה?

איתן גינזבורג: החינוך הלא-מוכר, זו בעיה בפני עצמה.

יצחק פינדרוס: אבל איך אתה – עכשיו, סליחה, אני ראש עיר.

יצחק פינדרוס: יש לי 17,000 תלמידים אצלי ביישוב, זה מה שהיה אצלי אז.

איתן גינזבורג: הכול זה קואליציוני אצלכם.

יצחק פינדרוס: שנייה, אני ראש עיר – עזוב, לא מוכר ולא זה – באים אליי התושבים, ואומרים לי: תביא לי בית ספר.

יצחק פינדרוס: אז אם הוא רוצה לשלוח עכשיו לבית ספר אליטיסטי, אתה יכול להגיד לו: לך.

יצחק פינדרוס: הוא אומר: אני רוצה לשלוח לבית ספר, תחליט אתה לאן, אתה העירייה שלי.

יצחק פינדרוס: עזוב, אני לא החברה החרדית.

יצחק פינדרוס: אני ראש עיר.

יצחק פינדרוס: אתה צודק, כשאני מנהל מוסד חרדי, אתה אומר לי: תשמע, אתה מוכר שאינו רשמי; בעיה שלך.

יצחק פינדרוס: עכשיו אני ראש עיר, אז צריך לספק חינוך.

יצחק פינדרוס: עכשיו, זה מה שמשרד החינוך עשה שנים.

יצחק פינדרוס: עד שבאנו למשרד החינוך, ניהלנו על זה אפילו תיק משפטי וציבורי, ובסוף הגיעו לפשרה איתנו.

יצחק פינדרוס: זה לקח לנו עשור, עד 2001.

יצחק פינדרוס: ניהלנו מערכה.

יצחק פינדרוס: אמרנו למשרד החינוך, תקשיבו, תפסיקו לבלבל את המוח על המוכר שאינו רשמי ובאיזה מוסד.

יצחק פינדרוס: אל תיתנו לי פר מוסד.

יצחק פינדרוס: קחו את העיר, קחו את מספר התושבים, קחו את מספר המגרשים, תחלקו אחד לשני, ואז – דרך אגב, גם פנימה ביישוב: היה ויכוח ביישוב.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, עשר שנים, עד שנהייתי ראש עיר, היה ויכוח ביישוב איזה מוסד יקבל את בית הספר, לפי אילו קריטריונים.

יצחק פינדרוס: אני הייתי מטורף.

איתן גינזבורג: אני מתפלא.

יצחק פינדרוס: באתי ביום הראשון, אמרתי: יש לי קריטריון מאוד פשוט.

יצחק פינדרוס: משרד החינוך נותן לפי 40 תלמידים.

יצחק פינדרוס: יש לך בית ספר עם 80 תלמידים, שמונה ילדים בכיתה - - -

איתן גינזבורג: לא.

יצחק פינדרוס: סליחה, עשרה ילדים בכיתה בשמונה כיתות – קיבלת שתי כיתות.

יצחק פינדרוס: תחלק את זה אתה מצידי לקנטינות.

יצחק פינדרוס: עכשיו אמרו לי: אין דבר כזה.

יצחק פינדרוס: אמרתי: לפי זה אני הולך.

יצחק פינדרוס: תוך שנה, תוך שנה, לא עשר שנים, היישוב התיישר.

יצחק פינדרוס: כי מה קרה עד אז?

יצחק פינדרוס: ההוא שהיו לו 80 תמיד חשב שהוא יתקשר לאלי ישי, לצורך העניין, והוא יסדר לו כיתות.

יצחק פינדרוס: או בסוף יכניס חבר מועצה, והוא יסדר.

יצחק פינדרוס: חבר'ה, לא.

יצחק פינדרוס: שקוף.

יצחק פינדרוס: אני לא מחלק.

יצחק פינדרוס: משרד החינוך אומר לפי 40.

יצחק פינדרוס: אני למשרד החינוך פניתי באותה נוסחה, ולציבור פניתי באותה נוסחה.

יצחק פינדרוס: ואז הדבר הזה התחבר.

איתן גינזבורג: אני בדקות האחרונות שלך רוצה להציע לך הצעה.

איתן גינזבורג: והשרה נמצאת כאן, ואני חושב שתתחבר להצעה שאני אציע.

איתן גינזבורג: הממשלה, בגדולתה, יש לומר, אני חושב שגם פה תסכים, החליטה בהחלטה די תקדימית שהיא הולכת – מתוך הבנה מה קרה בקורונה ואיך הדברים התבצעו ברשות המקומיות היא הולכת להעביר, היא העבירה הצעת החלטה שתוך תקופה היא תביא הצעת החלטה נוספת לממשלה להעביר עוד סמכויות לרשויות המקומיות.

איתן גינזבורג: דבר שאנחנו כבר שנים צועקים אותו.

יצחק פינדרוס: נכון.

יצחק פינדרוס: חד-משמעית.

איתן גינזבורג: אין מפלגה שלא מדברת על כך.

איתן גינזבורג: ואני חושב - - -

יצחק פינדרוס: גם בקורונה אני צעקתי זה פה על נתניהו.

יצחק פינדרוס: אני צעקתי פה.

איתן גינזבורג: ואחד הדברים שצריכים להעביר לרשויות מקומיות, בין השאר, זה גם את היכולת שלהם לתכנן את בתי הספר שלהם, ולא לבוא למשרד החינוך כקבצנים ולהתחיל להתווכח איך יראה בית הספר, ולהציג להם פרוגרמות ולהציג להם תוכניות.

איתן גינזבורג: קחו את הכסף.

איתן גינזבורג: זה מה שצריך לבנות, בית ספר, תבנו מה שאתם מבינים.

יצחק פינדרוס: חד-משמעית.

איתן גינזבורג: ולמשרד התחבורה: קחו את הכסף, תקימו את הכיכרות איפה שאתם מבינים.

איתן גינזבורג: ולא שיגידו לך: אתה רוצה ברחוב הרצל פינת ז'בוטינסקי, אבל משרד התחבורה רוצה שתקים את הכיכר שלך ברחוב שפירא פינת לא יודע מה, יוסף.

איתן גינזבורג: והצורך הזה שהממשלה, על כל משרדיה – וגם למשרד הכלכלה יש שם נקודות, וגם למשרד התחבורה וגם לחינוך – אין מקום שלא, תעביר עוד ועוד סמכויות לרשות מקומיות.

איתן גינזבורג: המשרדים יהיו יותר מפקחים.

יצחק פינדרוס: יש החלטה כזאת של הממשלה?

איתן גינזבורג: כן.

יצחק פינדרוס: הלוואי.

איתן גינזבורג: עכשיו כל משרד צריך לבוא לממשלה עם רשימת הדברים שהוא מעביר לשלטון המקומי.

איתן גינזבורג: בוא נחכה.

איתן גינזבורג: כולנו מחכים לזה.

איתן גינזבורג: אבל זה יהיה דבר גדול.

איתן גינזבורג: ואני קורא לכל שרים לא לפחד.

איתן גינזבורג: אל תפחדו לוותר על סמכות.

איתן גינזבורג: תעבירו את זה.

איתן גינזבורג: תהיו המשרדים שמפקחים, ולא המשרדים שקובעים.

יצחק פינדרוס: השרה, אני רוצה להגיד לך משהו אחד על הדבר הזה, וזה ויכוח שאני מנהל שנים עם שרים ועם פקידי ממשלה ועם מנכ"לי חברות ממשלתיות, במשך 30 שנה.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, אני אומר את זה גם לחבריי כשהם שרים.

יצחק פינדרוס: כל רפורמה שאתה עושה – א.

יצחק פינדרוס: היא לא תשפיע עליך, כי בסופו של דבר התוצאה של זה היא בעוד שנתיים-שלוש.

איתן גינזבורג: ארבע-חמש.

יצחק פינדרוס: ואת תרצי להיות כבר שרת החוץ, והוא כבר ירצה להיות שר הפנים.

יצחק פינדרוס: אני כבר לא יודע.

יצחק פינדרוס: אני גם לא נכנס לזה.

יצחק פינדרוס: אבל קשה למצוא שרים שנמצאים יותר מחמש-שש שנים באותו משרד, במצבים הפוליטיים הכי טובים.

יצחק פינדרוס: ולכן המלחמות של השרים – אני אמרתי את זה גם בוועדה, אתה זוכר – בוועדת הפנים, לתמר זנדברג; המלחמות של השרים לשמור על המשרדים שלהם – הם נלחמים בשביל היורשים שלהם.

יצחק פינדרוס: אין לזה הצדקה.

יצחק פינדרוס: זה גם לא הגיוני.

יצחק פינדרוס: זה גם לא הגיוני, כי זה עושה שכל.

יצחק פינדרוס: בסוף, אם אתה רוצה משהו יציב, אלה הרשויות המקומיות.

יצחק פינדרוס: הן נמצאות מול האזרחים, הן יודעות את הצרכים שלהם.

יצחק פינדרוס: והשרים שמחזיקים בסמכויות אצלם לא יוצא להם מזה כלום, כי מי – אני גר ברובע היהודי, יש שם חברה לשיקום הרובע היהודי.

יצחק פינדרוס: אני תמיד אומר למנכ"לים: אתם מנהלים מלחמת עולם לנהל את חיי התושבים; ביום שזה יהיה משמעותי, אתם כבר לא תהיו פה.

יצחק פינדרוס: אתם מנהלים את זה בשביל הבא אחריכם.

יצחק פינדרוס: בשביל מה אתם עושים את זה?

יצחק פינדרוס: בשביל מה אתם עושים את זה?

יצחק פינדרוס: הרי אין גם צורך פוליטי.

יצחק פינדרוס: אין לזה – וזה בטח בטח לא מקצועי.

יצחק פינדרוס: משרדי הממשלה רחוקים מהשטח, לא מכירים את השטח.

יצחק פינדרוס: אין להם דרך להתמודד עם השטח.

איתן גינזבורג: הם צריכים לפקח ולבקר.

יצחק פינדרוס: דברים שנכנסים לשלטון המקומי - - -

איתן גינזבורג: להתוות מדיניות ולפקח ולבקר.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, חבורה ציבורית זו אחת הדוגמאות הכי טובות.

יצחק פינדרוס: אנחנו ניהלנו משפט נגד המדינה.

איתן גינזבורג: יש לך משפט אחרון.

יצחק פינדרוס: נגד המדינה ניהלנו משפט, כי עד אז גם לרשות מקומית לא הייתה סמכות להתערב בכל זה.

יצחק פינדרוס: משפט אחרון.

יצחק פינדרוס: אנחנו ביציאת מצרים – ואני מסיים עם מה שהתחלנו – אנחנו ביציאת מצרים למדנו: "אני ה' בקרב הארץ", כי אין כמוני בקרב הארץ, למען תדע כי אני ה'.

יצחק פינדרוס: בסוף, תדעו לכם, האופטימיות שלנו והתחושה שלנו הן שלא צריכים לרוץ לא לקואליציה ולא לאופוזיציה, ואנחנו יכולים להישאר ענייניים, כי בסוף יש מנהיג לבירה שמנהיג את זה, ובסוף זה יוביל לתוכנית שכולם ידעו כי ה' אחד ושמו אחד.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק זאב פינדרוס.

איתן גינזבורג: ואני מזמין בכבוד והדר את חבר הכנסת שמחה רוטמן.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד 60 דקות לרשותך, ותעשה עימנו חסד ואולי תעשה גם פחות.

איתן גינזבורג: אגב, לא בגלל זה ולא כי אני יושב פה כבר משעה 2:00, למשל, אבל בעיקר כדי שנוכל בכל זאת כן להגיע לוועדות ולדון בנושאים חשובים.

איתן גינזבורג: אבל כרצונך.

איתן גינזבורג: אגב, לא בחוקים, בדברים לא קשורים.

שמחה רוטמן: בהחלט, כולל כמה דיונים חשובים שמחכים לי היום בוועדות.

איתן גינזבורג: אבל זה up to you.

איתן גינזבורג: ברצונך, נסיים מהר, ברצונך, נישאר פה שעה.

שמחה רוטמן: כי הינה כחומר ביד היוצר, ברצותו מאריך וברצותו מקצר.

איתן גינזבורג: כן, בדיוק.

גבי לסקי: אבל היוצר הזה בדרך כלל מאריך.

שמחה רוטמן: ברוך היוצר וברוכים מימיו.

איתן גינזבורג: לא הבאת את "מפלגת הבג"ץ"?

שמחה רוטמן: לא.

שמחה רוטמן: הינה, ניתן סקירה קצרה מה מתוכנן.

איתן גינזבורג: קראת את הספר "מפלגת הבג"ץ"?

גבי לסקי: נראה לי שזה יעבור את - - -

איתן גינזבורג: אז יש ספר שנקרא "מפלגת הבג"ץ".

שמחה רוטמן: מאחר שמפלגת בג"ץ היא סוג של מרצ, אז היא מכירה את זה מבפנים.

איתן גינזבורג: לא, אבל יש ספר שנקרא "מפלגת בג"ץ", והוא נכתב על ידי סופר מוכשר, שמחה רוטמן, עוד בטרם היבחרותו לכהן בכנסת ישראל, והספר רב-מכר בקרב חובבי הז'אנר ובקרב שמאלנים, שזה ביתם כנראה, לפי זה.

איתן גינזבורג: למרות, אגב, שאני שמעתי הרבה מאוד חברי מרצ שמתלוננים על בג"ץ שהוא לא מאשר את מה שהם רוצים, ושרוב העתירות שלהם נדחות על ידי בג"ץ.

שמחה רוטמן: חברי מרצ - - -

איתן גינזבורג: הם תמיד תוהים איך יכול להיות שאומרים שזה סניף של מרצ כשהוא דוחה את רוב עתירותיהם.

איתן גינזבורג: את זה רק השבוע שמעתי מאנשי מרצ.

גבי לסקי: בדיוק.

גבי לסקי: את זה הוא לא כתב, הסופר המהולל.

איתן גינזבורג: הפרק הזה לא כתוב בספר.

איתן גינזבורג: אני קיבלתי את הספר.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, אני קצת מתרעם על כך שאתה עושה לי פיליבסטר.

איתן גינזבורג: לא, חלילה.

איתן גינזבורג: הדקה שגזלתי לך, מה לך?

איתן גינזבורג: אתה גומע אותה.

שמחה רוטמן: אבל האמת היא שאתה מושך אותי בלשוני.

איתן גינזבורג: זה מעניין, השיח הזה.

איתן גינזבורג: זה שיח מעניין.

שמחה רוטמן: אני אתייחס לזה בקצרה.

שמחה רוטמן: אין בעיה, אני רק אגיד שני דברים.

שמחה רוטמן: דבר ראשון, היכולת של אנשי מרצ להתלונן היא איננה מוגבלת.

שמחה רוטמן: לא מוגבלת לא על ידי מציאות, לא על ידי – אני בדיוק קראתי עכשיו, לפני כמה דקות, את מוסי רז, שמתלונן על כך שבגלל הכיבוש מישהי שהתחתנה, מירדן, לא ראתה את פטירת אימה אלא ראתה את זה בשידור בטלפון, כי לא נתנו לה להיכנס בגלל הקורונה.

שמחה רוטמן: והוא האשים בזה את הכיבוש.

שמחה רוטמן: כמובן שזה מקרה טרגי, אבל אני יודע, קיבלנו כל כך הרבה פניות מאנשים, לצערנו – יהודים, בני זוג של ישראלים, זה לא משנה, ערבים, יהודים – שבגלל הקורונה הגיעו לסיטואציות הללו.

שמחה רוטמן: אז הוא הצליח איכשהו לקשר את זה לכיבוש.

גבי לסקי: הוא יזם את הדיון בוועדת החוקה שדיבר על כניסה לישראל בזמן הקורונה.

שמחה רוטמן: אבל אין שום קשר לכיבוש.

גבי לסקי: בנושא הכיבוש, יש הרבה דברים שקשורים לכיבוש.

שמחה רוטמן: היכולת להתלונן ולקשר לכיבוש זו באמת יכולת נפלאה של אנשי מרצ, וצריך להעריך אותה.

שמחה רוטמן: זו תשובה אחת.

גבי לסקי: זו לא תלונה, זה להראות את המציאות.

שמחה רוטמן: שנייה, גבי, זו תשובה אחת.

שמחה רוטמן: אבל תשובה שנייה, ואת זה באמת מרצ מבינים, כחול לבן ויש עתיד קצת פחות: העובדה שיש משהו במפלגה שלך לא אומרת תמיד שעמדותיך מתקבלות.

שמחה רוטמן: רק אתמול ראינו כיצד יושב-ראש הליכוד מגיע בפני בית הדין של הליכוד, ולא בטוח שעמדותיו יתקבלו.

שמחה רוטמן: הוא מנהל דיון.

שמחה רוטמן: רק במפלגות שהן מוכתבות מאה אחוז מלמעלה, אולי גברתי השרה מכירה סיטואציה כזאת, אני לא יודע על איזה מפלגה מדובר, מפלגות שהכול אצלן מוכתב מלמעלה.

איתן גינזבורג: לא, לא.

איתן גינזבורג: אצלם היו בחירות.

שמחה רוטמן: היו בחירות, נכון.

שמחה רוטמן: ברכות.

יצחק פינדרוס: אני ביקשתי מיאיר שייתן לי להתמודד על הראשות - - -

שמחה רוטמן: והוא לא נתן.

איתן גינזבורג: אתה לא התפקדת.

איתן גינזבורג: יש תנאים להתמודדות, אדוני.

שמחה רוטמן: רק במפלגות שבהן הכול מוכתב מלמעלה יש איזושהי מחשבה שאם זו המפלגה שלי, ממילא עמדותיי תתקבלנה.

שמחה רוטמן: מרצ מבינים, גם להם יש מוסדות פנימיים ודמוקרטיים.

שמחה רוטמן: הם מבינים שגם אם זה סניף של מרצ, לא תמיד כל עמדה של כל חבר מרצ מתקבלת.

איתן גינזבורג: לא, אבל הטענה שלהם היא לא שלא תמיד היא לא מתקבלת – על פי רוב היא לא מתקבלת.

איתן גינזבורג: מעטים המקרים שהיא מתקבלת.

איתן גינזבורג: אני אומר דברים בשם אומרם, לא דעתי.

איתן גינזבורג: רק שתכיר.

שמחה רוטמן: אין בעיה.

איתן גינזבורג: אבל רגע, לפני זה, אני רק רוצה לשאול אותך שאלה.

שמחה רוטמן: אתה באמת עושה לי פיליבסטר.

שמחה רוטמן: אבל בסדר, אני זורם.

איתן גינזבורג: שאלה אחרת.

איתן גינזבורג: האם הקשבת לריאיון שנתן נפתלי בנט הבוקר?

שמחה רוטמן: בדיוק לזה רציתי להתייחס.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: איך ידעתי?

שמחה רוטמן: תודה.

גבי לסקי: איך ידעת?

איתן גינזבורג: היום ראש הממשלה התראיין ברשתות הרדיו, ואנחנו רוצים לדעת, שתספר לנו, מכיוון שהיינו פה.

שמחה רוטמן: לא, אני לא אעשה, תקשיב.

איתן גינזבורג: אנחנו היינו פה, אני והשרה ישבנו כאן.

איתן גינזבורג: לא הזדמן לנו להקשיב לראיונות ולראות מה - - -

שמחה רוטמן: א.

שמחה רוטמן: יש לי הרגשה שלא הפסדתם.

שמחה רוטמן: אבל מעבר לזה, אני יכול להגיד לך - -

איתן גינזבורג: יכול להיות שדווקא כן.

שמחה רוטמן: - - אני יכול להגיד לך מדוע אני נמנע מלחזור על דבריו של ראש הממשלה.

שמחה רוטמן: אמר לך את זה לפניי חבר הכנסת פינדרוס.

שמחה רוטמן: אה, לא, לא לפניי פינדרוס, אמר את זה קרעי עוד.

שמחה רוטמן: תראה כמה אני מקשיב וגם זוכר.

שמחה רוטמן: שפת אמת תיכון לעד - -

איתן גינזבורג: זה כי הסתפרת.

שמחה רוטמן: - - "שפת אמת תיכון לעד, ועד ארגיעה לשון שקר".

שמחה רוטמן: לשון שקר, זה מחזיק רגע.

שמחה רוטמן: אתה רוצה שאני אנציח את הריאיון השקרי שהוא אמר בגלי צה"ל?

איתן גינזבורג: מאיפה אתה יודע שהוא שיקר?

שמחה רוטמן: לזה רציתי להתייחס, בדיוק.

שמחה רוטמן: להגיד קצת אמת.

שמחה רוטמן: הוא טען - - -

איתן גינזבורג: אה, הקשבת.

שמחה רוטמן: מה יהיה?

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, מה קורה?

שמחה רוטמן: אני אבקש את כל הדקות האלו בנוסף.

איתן גינזבורג: אתה נהנה מכל רגע.

שמחה רוטמן: ברור.

שמחה רוטמן: הוא טען שחומש פונתה בממשלת נתניהו-סמוטריץ', כאשר הוא היה באופוזיציה.

שמחה רוטמן: אממה, שהוא היה אז שר הביטחון, לא רק שהוא לא היה אז באופוזיציה.

שמחה רוטמן: הוא היה שר ביטחון כאשר הוא פינה את חומש בפעם - -

גבי לסקי: וגם ממשיך לעשות מה שהוא רוצה.

שמחה רוטמן: - - בפעם הקודמת.

שמחה רוטמן: ואיכשהו, וזו בכלל תופעה - -

איתן גינזבורג: אז הוא ממשיך במדיניות.

שמחה רוטמן: - - תופעה מרתקת.

איתן גינזבורג: צריך לברך עליה.

שמחה רוטמן: תופעה מרתקת על הזיכרון האנושי.

שמחה רוטמן: אנחנו שומעים גם מאנשי גדעון סער ומפלגתו, אנשי תקווה חדשה, וגם מאנשי נפתלי בנט ומפלגתו ימינה, ולפעמים גם ממפלגתך, כחול לבן, כל מיני טענות על מה הלך פה: אוי, כמה זה, והכול נתניהו ונתניהו.

שמחה רוטמן: ואז אני נזכר שמפלגתי – אומנם אני לא הייתי שם, אבל מפלגתי – בצלאל סמוטריץ' היה באופוזיציה בשנה האחרונה, לפני הקמת הממשלה הנוכחית.

שמחה רוטמן: הוא גם מעולם, למעט זמן מאוד קצר - - -

איתן גינזבורג: לא מבחירה, יש לומר.

שמחה רוטמן: אף אחד לא באופוזיציה מבחירה, יש לי חדשות בשבילך.

איתן גינזבורג: לא, הוא היה - - -

שמחה רוטמן: זה באמת אחד הטיעונים, אגב, שנאמרו כאשר אנחנו התלוננו שהקימו קואליציה עם תומכי טרור, אז אמרו לנו: אתם יושבים עם תומכי טרור באופוזיציה.

שמחה רוטמן: אנשים לא ממש מבינים שבאופוזיציה אתה לא בוחר מי יהיה איתך.

איתן גינזבורג: לא, סמוטריץ' רצה להיות בממשלה הקודמת, פשוט לא - - -

שמחה רוטמן: אין ספק, אנחנו רוצים להיות גם בממשלה הזאת, רק לא בהרכב הזה.

איתן גינזבורג: המקום היה צר מלהכיל.

שמחה רוטמן: אנחנו רוצים להיות בממשלה תמיד, רק לא בהרכב הזה.

שמחה רוטמן: הזיכרון החלש הזה, שגורם למשל לאדם שהיה שר חינוך במשך ארבע שנים לצאת בקמפיין בחירות שהוא רוצה לעשות ריסטרט לחינוך, כי עד עכשיו, מסכן, ארבע שנים הוא היה שר חינוך, אף אחד לא נתן לו.

שמחה רוטמן: לא נתנו לו צ'אנס, מה שנקרא.

שמחה רוטמן: היה פעם שיר כזה, תנו לו צ'אנס הוא שר מהלב.

שמחה רוטמן: אולי צריך על בנט: תנו לו צ'אנס הוא שׂר מהלב.

איתן גינזבורג: אבל הוא עשה מהפכה בחמש יחידות מתמטיקה.

שמחה רוטמן: אז למה צריך אחרי ארבע שנים שבן אדם שר חינוך לעשות ריסטרט לחינוך?

שמחה רוטמן: ארבע שנים היית יכול לעשות ריסטרט, מה אתה עושה קמפיין?

איתן גינזבורג: אומרים שכל שר חינוך יכול לעשות רפורמה אחת בתקופת כהונתו.

איתן גינזבורג: אופק חדש, יש כל מיני.

איתן גינזבורג: אז הוא החליט לעשות את חמש יחידות מתמטיקה.

איתן גינזבורג: אגב, הצלחה גדולה מאוד.

איתן גינזבורג: יש עלייה גדולה בלומדי המתמטיקה, ובעיקר בלומדות חמש יחידות מתמטיקה.

גבי לסקי: זה עוד לא זה, אבל יש תוכניות עכשיו - - -

איתן גינזבורג: בעקבות זה רואים יותר בחורות בהייטק.

גבי לסקי: - - - באוניברסיטה.

שמחה רוטמן: חמש יחידים מתמטיקה, אני מבקש, בהמשך לשיחתך קודם על חידושי הלשון של מרב מיכאלי.

שמחה רוטמן: חמש יחידים במתמטיקה.

איתן גינזבורג: או חמישה יחידים.

איתן גינזבורג: סתם, אם אתה ממש מקפיד אז - - -

שמחה רוטמן: אי-אפשר, פשוט אי-אפשר איתכם.

אורנה ברביבאי: אל תגידי שלא מעניין.

גבי לסקי: אני בשעה הכי הזויה - - -

שמחה רוטמן: עכשיו הוא בא וטוען שבעצם – כאשר הוא היה חבר קבינט, כשהוא היה שר ביטחון הוא לא הסדיר יישוב אחד, לא עשה דבר, לא כלום, אבל תלונות על ממשלת נתניהו יש לו מכאן ועד להודעה חדשה, למרות שהוא היה חלק מכל הממשלות האלו, ואפילו שותף בכיר, ואפילו בחלק מהמקרים אף לשון מאזניים.

שמחה רוטמן: כאשר הוא עשה את ברית האחים בזמנו עם בנט ולפיד, היו לו לכאורה כל המנופים בעולם.

שמחה רוטמן: אבל איכשהו כל התקלות שהתרחשו, כולל במשרד הביטחון וכולל במשרד החינוך וכולל במשרד המשפטים של אילת שקד וכולל כשגדעון סער היה חבר בקואליציה, כולל כשצביקה האוזר היה מזכיר הממשלה, גם זה אשמת נתניהו.

שמחה רוטמן: הכול אשמת נתניהו.

שמחה רוטמן: אז הזיכרון עובד בצורה מאוד סלקטיבית.

איתן גינזבורג: מי מינה את מזכיר הממשלה ואת היועץ המשפטי לממשלה ואת שרת המשפטים ואת שר החינוך ואת שר הביטחון?

שמחה רוטמן: חגיגות המי-מונה.

שמחה רוטמן: במשטר קואליציוני מי שממנה את השרים זו הכנסת.

איתן גינזבורג: אני אמרתי את זה קודם לשלמה קרעי, שלא הציבור בוחר את ראש הממשלה, אלא הכנסת בוחרת את ראש הממשלה ואת הממשלה.

שמחה רוטמן: ועדיין זו בחירה של הציבור, כי זו בחירה עקיפה.

שמחה רוטמן: אתה יודע, גם בארצות הברית הנשיא נבחר על ידי אלקטורים שנבחרים על ידי הציבור.

איתן גינזבורג: אלקטורים, כן.

איתן גינזבורג: אבל - - -

שמחה רוטמן: אבל בכל זאת, מאחר שאני כן הודעתי לציבור, ומן הסתם מלא אנשים התחברו לערוץ הכנסת לצפות בגלל הפרומו שאני עשיתי בטוויטר - - -

איתן גינזבורג: מה?

שמחה רוטמן: הבטחתי שיעור דף יומי, ואתה מונע טוב מבעליהם.

שמחה רוטמן: אז בוא נתחיל.

איתן גינזבורג: היינו בשיעור תורה.

איתן גינזבורג: אתה רוצה עוד שיעור תורה?

שמחה רוטמן: היינו.

שמחה רוטמן: אני רואה שאתה מושפע לרעה מחברך לקואליציה ואתה מנסה לשנות את התורה.

גבי לסקי: - - -

שמחה רוטמן: שנייה, אני אגיד במה מושפע לרעה.

שמחה רוטמן: לתורתנו יש שני חלקים, תורה שבכתב ותורה שבעל פה.

שמחה רוטמן: קודם לכן היה שיעור על תורה בכתב, ועכשיו אנחנו בדף יומי בשיעור על תורה שבעל פה.

שמחה רוטמן: אנחנו לא מחלקים את התורה כרצוננו.

שמחה רוטמן: זאת התורה לא תהא מוחלפת, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: לא, לא.

איתן גינזבורג: חלילה.

איתן גינזבורג: הייתי שותף פעיל בשיעור התורה.

איתן גינזבורג: ניסיתי להתעניין, גם התעניינתי.

שמחה רוטמן: אז אם תרצה, יש לך פה כמובן את מסכת מגילה.

איתן גינזבורג: ואפילו ידעתי דבר אחד או שניים.

שמחה רוטמן: הקשבתי קשב רב.

איתן גינזבורג: הרשמתי או לא?

שמחה רוטמן: בהחלט.

שמחה רוטמן: בייחוד כשדיברנו על שירי מאיר אריאל.

איתן גינזבורג: אבל גם דיברנו על המכות.

שמחה רוטמן: על "עברנו את פרעה".

איתן גינזבורג: ועברנו את פרעה.

שמחה רוטמן: בדיוק.

איתן גינזבורג: ונעבור גם את זה.

איתן גינזבורג: ועל האותות ועל הניסים והנפלאות.

שמחה רוטמן: אז באמת אני אשמח שנתחיל, כי הזמן קצר - -

איתן גינזבורג: אנחנו במגילה ט"ו?

שמחה רוטמן: - - הזמן קצר והמלאכה מרובה.

איתן גינזבורג: מגילה ט"ו, רבותיי.

איתן גינזבורג: לכל הצופים בחבר הכנסת שמחה רוטמן המעוניינים בדף יומי בתורה שבעל פה, אנחנו נמצאים כרגע במגילה ט"ו.

שמחה רוטמן: ט"ו, עמוד ב'.

שמחה רוטמן: בתחתית דף ט"ו, עמוד ב'.

איתן גינזבורג: כן, בבקשה.

איתן גינזבורג: נא לפתוח.

איתן גינזבורג: תן להם את הזמן לפתוח.

שמחה רוטמן: ואם נצליח אנחנו אפילו נסיים היום את הפרק הראשון של מסכת מגילה, שנקרא מגילה נקראת.

שמחה רוטמן: זה באמת אם נצליח לעמוד בקצב.

איתן גינזבורג: אני הייתי מציע לך, מזמין אותך, לאתגר את עצמך ולנסות לצמצם את הדף היומי אולי לחצי דף יומי, נניח, כדי לאפשר למליאה, לשרה ולי - - -

שמחה רוטמן: טוב.

שמחה רוטמן: אז מאחר שגם בזה עסקת, אז נעשה עוד דברי הקדמה קצרים.

איתן גינזבורג: אתה לא חייב.

שמחה רוטמן: נעשה דברי הקדמה קצרים, אדוני היושב-ראש, כי יש איזושהי תפיסה שגויה.

שמחה רוטמן: ככל הנראה היא נמצאת גם בקרב הקואליציה ואף בקרב בכירים בקואליציה.

שמחה רוטמן: השליטה המלאה בסדר-היום בכנסת ישראל, למעט חריגים באמת בודדים, נמצאת בידי הקואליציה.

שמחה רוטמן: כמו שאמרנו קודם, כי הנה כחומר ביד היוצר, ברצותו מאריך וברצותו מקצר, השליטה היא בידיכם.

שמחה רוטמן: איזה חוקים יעלו - -

איתן גינזבורג: זה חוק בהסכמה.

שמחה רוטמן: - - האם יהיה פיליבסטר, האם לא יהיה פיליבסטר.

שמחה רוטמן: האם תוותרו על תאוות השלטון ללא המצרים שגרמה לכם לקחת את כל הוועדות, האם תייצרו יחס שוויוני לאיוש הוועדות.

שמחה רוטמן: הכול בידיכם.

שמחה רוטמן: אנחנו בסך הכול גורם מגיב.

שמחה רוטמן: ותשים לב, אני חייב לומר, אני התלבטתי אם לצייץ את זה והחלטתי לא לצייץ את זה, כי אמרתי, אולי יש אנשים שלא יבינו עד הסוף, וציוץ לא תמיד מעביר את כל המסר.

שמחה רוטמן: אבל אמרתי, באמת, איזו קואליציה – לא אשתמש בביטויים קשים - -

איתן גינזבורג: שמחה רוטמן הוא צייצן מדופלם.

שמחה רוטמן: - - לא, לא משתמש בביטויים קשים – אבל באמת, קואליציה, איפה הלב היהודי?

שמחה רוטמן: מה זאת אומרת איפה הלב היהודי?

שמחה רוטמן: בשביל להתעקש על מקום בוועדת כספים, בשביל לא להגיע להסכמות, בגלל שאתם רשמתם בהסכם הקואליציוני, לקחתם לעצמכם ועדות שמעולם לא היו בידי הקואליציה בעבר, בטח לא בפרופורציות האלו – בשביל זה, כדי לשמר את אותה שליטה שלקחתם לכם שלא בצדק, אתם נכנסים למאבק, אתם מקפיצים את שירלי פינטו מהבית.

שמחה רוטמן: בשביל זה, כדי לא להגיע להסכמות עם האופוזיציה.

שמחה רוטמן: אם הייתם מגיעים, היא לא הייתה צריכה לבוא.

שמחה רוטמן: כדי לשמר את אותה שליטה שלקחתם אתם מביאים חולה אומיקרון מאומת.

שמחה רוטמן: לא, סליחה, חשוד, סליחה, מבודד, שלפי טענתו, אני לא יודע, מסכן את הבריאות - -

איתן גינזבורג: מי הביא אותו?

שמחה רוטמן: - - לפי טענתו - - -

איתן גינזבורג: מי הביא אותו?

שמחה רוטמן: אני אענה לך, שנייה.

איתן גינזבורג: אתם הזמנתם אותו ב-40 חתימות.

שמחה רוטמן: לא.

שמחה רוטמן: אבל כל זה נובע מכך שאין הסכמות קואליציה-אופוזיציה.

שמחה רוטמן: מי אחראי להסכמות קואליציה-אופוזיציה?

שמחה רוטמן: אתם.

שמחה רוטמן: תסכימו לדרישות לא רק הגיוניות, לדרישות המינימליות, הדרישות שאתם הייתם עומדים עליהן לו הייתם במקומנו, וכל המשבר הזה מאחורינו.

שמחה רוטמן: אבל אתם מתעקשים שלאופוזיציה, למרות הרכבה וגודלה, לא תהיה אף ועדה חשובה בכנסת.

שמחה רוטמן: פשוט לא תהיה, מלבד כמובן הוועדה לביקורת המדינה, שהיא על פי חוק.

שמחה רוטמן: אבל בכנסות קודמות זה היה או ועדת הכלכלה או ועדת חוץ וביטחון, ועדת הפנים – כלום, אפס.

שמחה רוטמן: אתם לא מוכנים לתת אף ועדה חשובה.

שמחה רוטמן: לקחתם את כל הוועדות.

שמחה רוטמן: וכשאומרים לכם: חבר'ה, מה קרה פה?

שמחה רוטמן: טוב, כבר חילקנו את השלל בהסכם הקואליציוני, מה אתם רוצים, שנוותר על הגזלה?

שמחה רוטמן: תוציאו את בלענו מפינו?

שמחה רוטמן: אז באמת, זעקת הקוזק הנגזל שאתם בקואליציה מצליחים לייצר על זה שלא מגיעים איתנו להסכמות, רומסים אותנו, קובעים סדר-יום בלי הסכמות – אנחנו משתמשים בכלי האחד והיחיד שעוד נותר לנו, ועל זה אתם צועקים.

שמחה רוטמן: בנט לא היה חייב לבוא היום.

שמחה רוטמן: כל מה שהוא היה צריך זה להוריד את הדורסנות כלפי האופוזיציה.

שמחה רוטמן: באותה שנייה היו מגיעים איתו להסכמות, היו מקזזים אותו בשמחה.

שמחה רוטמן: מה, הייתה בעיה?

שמחה רוטמן: לא.

שמחה רוטמן: שירלי פינטו – באמצע הלילה כל כך ריחמתי עליה.

שמחה רוטמן: אמרתי, איזו קואליציה אכזרית מביאה אותה.

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: בגלל מקום בוועדת כספים אתם מביאים אישה אחרי לידה באמצע הלילה להצבעה?

שמחה רוטמן: לכן אני אומר, באמת זעקת קוזק נגזל.

שמחה רוטמן: ואתה יודע מה, זה מתקשר בדיוק לדף היומי, אז בוא ניגש לשם.

איתן גינזבורג: קדימה.

שמחה רוטמן: החלק הזה, לקראת סיום הפרק, עוסק בעצם בסוג של מדרש על אירועי המגילה.

שמחה רוטמן: אנחנו נמצאים במסכת מגילה העוסקת במגילת אסתר, אירועי חג הפורים, והחלק הזה בפרק עוסק במדרש, וכדרכו של תלמוד, זה עובד הרבה מאוד פעמים בצורה אסוציאטיבית.

שמחה רוטמן: קצת כמו נאומים במליאה, אדוני היושב-ראש.

שמחה רוטמן: אתה מתחיל בנושא אחד ואתה לא תמיד יודע באיזה נושא אתה מסיים.

שמחה רוטמן: כך היא דרכו של התלמוד.

איתן גינזבורג: תדע לך שפעם הדוברים והנואמים דיברו ממש לגופו של חוק או לגופו של נושא.

איתן גינזבורג: אבל זה הלך לאיבוד עם השנים, כמו השפה העברית.

איתן גינזבורג: הדברים התפתחו והשתנו.

איתן גינזבורג: היום הנושא שמופיע לנו מעל ראשנו הוא המלצה בלבד, על פי רוב.

איתן גינזבורג: מכיוון שאני יושב פה לא מעט שעות, רק היום כבר למעלה משש שעות רצופות – לא, לא, ממש לא – הקשר בין נושא הדיון במליאה לבין הנושא של הדוברים הוא מקרי בהחלט.

שמחה רוטמן: אז אדוני היושב-ראש, בניגוד לטענתך, הפיליבסטר, ותעיד אולי גברתי מזכירת הכנסת, הוא מנהג עתיק יומין בכנסת ישראל.

שמחה רוטמן: אומנם לא עושים בו שימוש כל כך נרחב בדרך כלל כאשר הקואליציה אינה כה דורסנית.

שמחה רוטמן: אבל פיליבסטר ונאומים שהם אינם בהכרח קשורים לנושא הנאום שעל הפרק - -

איתן גינזבורג: גם בשלוש דקות, מה זה.

שמחה רוטמן: - - הם מסורת ארוכת שנים בכנסת.

שמחה רוטמן: דווקא בזה, אפשר לומר שכאן יש נוהג, ובכך אנחנו אף מקיימים את מצוותו של חוק-היסוד שאומר שהכנסת, בכל דבר שלא הוסדר בחוק או בתקנון, תפעל לפי הנהוג בה.

שמחה רוטמן: כך אנו מצווים.

שמחה רוטמן: למעשה אנו מצווים לא לדבר לעניין, אם חזקה עלינו מצוותו של חוק-היסוד.

איתן גינזבורג: כן, פרשנות מרחיבה מאוד.

שמחה רוטמן: אני רואה שאין יועץ משפטי במליאה, אני מבקש פה אולי את התייחסותם בשלב יותר מאוחר.

איתן גינזבורג: רבן גמליאל?

שמחה רוטמן: לא.

שמחה רוטמן: ברשות אדוני, אנחנו נתחיל בקריאת ספר הזיכרונות.

שמחה רוטמן: שנייה, אני לא רוצה להפריע לכבודו.

שמחה רוטמן: לא, לא, אין בעיה, אין בעיה, חלילה.

שמחה רוטמן: אני אנצל את הזמן לשתות מים, זה בסדר גמור.

שמחה רוטמן: אין בעיה, ולו למענך, ולו למענך.

שמחה רוטמן: אנחנו מתחילים בלדבר על ספר הזיכרונות שהקריאו למלך אחשוורוש, וכתוב "וימצא כתוב".

שמחה רוטמן: מה זאת אומרת "וימצא כתוב"?

שמחה רוטמן: אחד מהסופרים של המלך אחשוורוש היה בנו של המן, ולכן היה לו אינטרס, כמובן, שלא יגלו שמרדכי עשה טוב למלך אחשוורוש.

שמחה רוטמן: אז כתוב: "וימצא כתוב כתב מיבעי ליה" – מה זה "כתוב"?

שמחה רוטמן: כתוב זה בלשון הווה, כאילו כותבים עכשיו.

שמחה רוטמן: היה צריך: וימצא כתב שמצאו, שנכתב בעבר.

שמחה רוטמן: "מלמד ששמשי מוחק וגבריאל כותב": זה כתוב – מרדכי דיבר טוב על המלך, בא סופר ומוחק, מוחק, מוחק, ותוך כדי מלאך גבריאל יושב וכותב – אז מוצאים כתוב, מוצאים שזה ממש כרגע נכתב.

שמחה רוטמן: "אמר רבי אסי דרש רבי שילא איש כפר תמרתא: ומה כתב שלמטה שלזכותן של ישראל אינו נמחק" – גם כתב בספר הזיכרונות של אחוושרוש, אם הוא לזכותם של ישראל, אי-אפשר למחוק אותו, מנסים למחוק והוא נכתב מחדש – "כתב שלמעלה לא כל שכן" – הזכויות של ישראל שכתובות בשמיים לא נמחקות לעולם.

שמחה רוטמן: "לא נעשה עימו דבר" – הפסוק ממשיך לשאול מה נעשה עם מרדכי יקר: לא נעשה איתו דבר.

שמחה רוטמן: למה הם אומרים שלא נעשה עימו דבר – פה כמובן מדובר בסופרי המלך האחרים, לא בבנו של המן – "לא מפני שאוהבין את מרדכי אלא מפני ששונאים את המן".

שמחה רוטמן: האמת היא, אדוני היושב-ראש, שהסוגיה כאן באמת מראה – פספסת את האמירה החשובה שממנה - - -

איתן גינזבורג: אני מתנצל.

שמחה רוטמן: אין בעיה, אני לא בא בטענות, חלילה.

איתן גינזבורג: זה חלק מהתפקיד.

שמחה רוטמן: בסדר גמור.

שמחה רוטמן: המשפט הידוע "לא מאהבת מרדכי אלא משנאת המן", מקורו כאן, בדף שלנו.

שמחה רוטמן: הסופרים של המלך אחשוורוש שאמרו שלא נעשה דבר עם מרדכי, זה לא בגלל שהם אהבו את מרדכי, אלא בגלל שהם שנאו את המן.

שמחה רוטמן: יש לזה איזושהי השלכה אקטואלית, כמובן, לאנשים שאולי לא כל כך אוהבים את הדברים שהם נאלצים לעשות, אבל שנאתם לגורם אחר כלשהו גורמת להם לעשות מעשים שלא ייעשו, לפחות לשיטתם.

שמחה רוטמן: "הכין לו" – למי הכין?

שמחה רוטמן: הפסוק מדבר על "הכין לו".

שמחה רוטמן: "תנא לו הכין" – הוא הכין עבורו, בעצם המן הכין עבור עצמו, גם את העץ, גם את כל הפעולות, בעצם מכינים עבורן.

שמחה רוטמן: אומר המלך אחשוורוש להמן: "ועשה כן למרדכי".

שמחה רוטמן: כאשר המן נכנס אל אחשוורוש, אחשוורוש שואל אותו: מה יעשה לאיש אשר המלך חפץ ביקרו?

שמחה רוטמן: המן מתחיל להגיד: אני חושב כך וכך וכך, וזה מה שצריך לעשות, יביאו לבוש מלכות וזה.

שמחה רוטמן: אומר לו המלך אחשוורוש: תעשה ככה למרדכי.

שמחה רוטמן: אז הוא אומר לו: "מנו מרדכי", איזה מרדכי?

שמחה רוטמן: פתאום הוא לא מכיר את מרדכי.

שמחה רוטמן: הרי כל הזמן הוא זמם להרוג את מרדכי, אבל כשצריך לעשות לו טובות הוא לא מכיר את מרדכי.

שמחה רוטמן: "אמר ליה היהודי" – אתה לא יודע איזה מרדכי?

שמחה רוטמן: מרדכי היהודי.

שמחה רוטמן: "אמר ליה טובא מרדכי איכא ביהודאי", זה שם מאוד נפוץ אצל היהודים.

שמחה רוטמן: שוב, התמימות וההיתממות – אוה, בדיוק דיברתי עליך קודם, מוסי – יש הרבה מרדכי אצל היהודים.

שמחה רוטמן: "אמר ליה היושב בשער המלך", מרדכי היהודי היושב בשער המלך.

שמחה רוטמן: מאוד ספציפי.

שמחה רוטמן: קודם ידעת טוב מאוד למצוא אותו, כשהיית צריך, עכשיו אתה לא יודע מי זה, אבל.

שמחה רוטמן: "אמר ליה סגי ליה בחד דיסקרתא אי נמי בחד נהרא" – אתה רוצה לתת לו איזה בונוס, תן לו איזה כפר, תן לו איזה נהר, תן לו שיבנה על זה איזה גשר, יגבה שם כביש אגרה.

שמחה רוטמן: מה אתה מתפרע עם לעשות לו "ככה יעשה לאיש אשר המלך חפץ ביקרו", וסוס ולבוש מלכות וזה.

שמחה רוטמן: הוא אומר לו: ואללה, רעיון טוב, תן לו גם כפר, גם נהר וגם תעשה לו את מה שאמרתי.

שמחה רוטמן: הוא ניסה להמעיט.

שמחה רוטמן: "אמר ליה הא נמי הב ליה", תביא לו גם את זה, "אל תפל דבר מכל אשר דיברת".

שמחה רוטמן: "ויקח המן את הלבוש ואת הסוס", המן יוצא, עם הלבוש והסוס, לחפש את מרדכי.

שמחה רוטמן: "אזל אשכחיה דיתבי רבנן קמיה", ומוצא אותו כאשר יושבים תלמידים לפניו והוא מלמד אותם "ומחוי להו הלכות קמיצה לרבנן".

שמחה רוטמן: אומר רבנן: הוא מלמד את הלכות קמיצה, קמיצה זה אחת מהדרכים להביא קורבן של מנחה לבית המקדש.

שמחה רוטמן: קומצים את הסולת ומקריבים אותה על המזבח.

שמחה רוטמן: "כיון דחזייה מרדכי דאפיק לקבליה וסוסיה מיחד בידיה מירתת", מרדכי רואה את המן מתקרב אליו, והוא חושש, הוא אומר: אוי ואבוי, הוא בא להרוג אותי.

שמחה רוטמן: הוא לא יודע את התכנון.

שמחה רוטמן: "אמר להו לרבנן", הוא אומר לתלמידים שלידו "האי רשיעא למיקטל נפשי קא אתי", הוא בא להרוג אותי, "זילו מקמיה די לא תכוו בגחלתו", תתרחקו שלא יבוא, בדרך שהוא בא להרוג אותי, הוא גם יבוא להרוג אתכם.

שמחה רוטמן: "בההיא.

שמחה רוטמן: שעתא נתעטף מרדכי וקם ליה לצלותא", הולך להתפלל – האמת היא שזו גם השעה.

שמחה רוטמן: הוא קם, מתפלל.

שמחה רוטמן: "אתא המן ויתיב ליה קמייהו ואוריך עד דסליק מרדכי לצלותיה", בא המן – אתה פוגע ברצף הלימודי, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: נראה לי שיש לך מספיק זמן שהרצף הלימודי שלך לא יישכח.

שמחה רוטמן: לא, לא שלי, שלו, של היושב-ראש.

שמחה רוטמן: אנחנו בדף יומי.

שמחה רוטמן: אתה תוכל להמשיך איתנו, אדוני היושב-ראש.

שמחה רוטמן: המן יושב וממתין עד שהתפילה תסתיים.

שמחה רוטמן: ואז הוא שואל אותו "במאי עסקיתו".

שמחה רוטמן: "אמר להו: במאי עסקיתו, אמרו ליה: בזמן שבית המקדש קיים מאן דמנדב מנחה מייתי מלי קומציה דסולתא ומתכפר ליה", כאשר בית המקדש היה קיים, מי שהיה צריך להתכפר היה מביא קורבן מנחה, היה קומץ ממנה ומקריב על גבי המזבח, והיה מתכפר לו החטא.

שמחה רוטמן: "אמר להו: אתא מלי קומצי קמחא דידכו ודחי עשרה אלפי ככרי כספא דידי", הקומץ הקטן שלכם של סולת, של קמח, ניצח את עשרת אלפים כיכר הכסף שלי.

שמחה רוטמן: העיסוק שלכם בתורת הקורבנות ניצח את כל מה שזממתי לעשות לכם.

שמחה רוטמן: "אמר ליה: רשע, עבד שקנה נכסים עבד למי ונכסים למי" – פה מרפררים, מרפררת הגמרא לסיפור שלפיו המן היה למעשה עבד של מרדכי שברח.

שמחה רוטמן: אז הוא אומר: מאיפה היו לך בכלל עשרת אלפי כיכר כסף?

שמחה רוטמן: הכול שלי, אתה שלי ועשרת אלפים כיכר כסף שלי.

שמחה רוטמן: אז לכן, מה אתה, מאיפה היה לך בכלל הכסף.

שמחה רוטמן: "אמר ליה", אמר המן, "קום לבוש הני מאני", בוא תלבש את הבגדים האלו, "ורכוב האי סוסיא דבעי לך מלכא", תרכב על הסוס.

שמחה רוטמן: "אמר ליה: לא יכילנא עד דעיילנא לבי בני ואשקול למזייא דלאו אורח ארעא לאשתמושי במאני דמלכא הכי", אני צריך קודם להתקלח.

שמחה רוטמן: אני צמתי, לא התקלחתי, מה, אני אלבש עכשיו בגדי מלוכה, כאשר אני כולי מטונף?

שמחה רוטמן: צריך להתקלח, צריך להסתפר.

שמחה רוטמן: "שדרה אסתר ואסרתינהו לכולהו בי בני ולכולהו אומני", אמרה, סגרה את הכול, הוציאה צו מלכותי ואמרה – אנחנו בדף השני, אדוני היושב-ראש – היא הוציאה צו שסוגרים את כל החנויות.

שמחה רוטמן: אולי זה קצת – אין יותר תספורות, אין בתי מרחץ.

איתן גינזבורג: תגיד, איך אתה עושה דף יומי על פורים בט"ו בשבט?

שמחה רוטמן: זה הדף היומי שנקבע.

שמחה רוטמן: אתה יודע, עוד בהתכנסות הראשונה של אגודת ישראל – הלך פינדרוס – שאז הם עוד היו מאוחדים, ליטאים וחסידים, הם קבעו את הדף היומי, קבעו מחזור של שבע שנים.

שמחה רוטמן: כך יצא שזה היום, מה אני אעשה?

איתן גינזבורג: היום?

איתן גינזבורג: של פורים?

שמחה רוטמן: היום זה מגילה, דף ט"ז.

שמחה רוטמן: בשנה הבאה יהיה דף אחר.

שמחה רוטמן: אז היא סגרה את כל המספרות, הוציאה צו.

שמחה רוטמן: סגרה את כל המספרות, ואת כל בתי המרחץ, ואמרה: אי-אפשר, זה פוגע בהיגיינה, אולי הסתובב להם איזה נגיף, אי-אפשר לפתוח אותם.

שמחה רוטמן: לא הייתה ברירה להמן והיה צריך לעשות מרחץ, לשמש את מרדכי במרחץ ולעשות לו את התספורת בעצמו.

שמחה רוטמן: כי אין אומנים שיעשו את זה.

שמחה רוטמן: "שקיל ליה אינגד ואיתנח", הוא מתחיל לעשות קווצ'ים.

שמחה רוטמן: אי, אוי ואבוי, מה נהיה ממני, אני צריך לספר אותך, אני צריך לרחוץ אותך.

שמחה רוטמן: מה קרה?

שמחה רוטמן: "אמר ליה: אמאי קא מיתנחת", מה אתה עושה קווצ'ים?

שמחה רוטמן: "אמר ליה גברא דהוה חשיב ליה למלכא מכולהו רברבנוהי השתא לישוייה בלאני וספר", אני הייתי ראש כל השרים, עכשיו עשית ממני עובד בבית מרחץ וספר, זה מה שנהיה ממני.

שמחה רוטמן: "אמר ליה רשע ולאו ספר של כפר קרצום היית תנא המן ספר של כפר קרצום היה עשרים ושתים שנה" – הוא אומר לו: בוא, בוא, חזרת למקצוע הקודם שלך.

שמחה רוטמן: היית ספר, היית עבד – בדיוק קצת קשור למה שדיברת קודם, איתן, שגם כשבן אדם עולה לגדולה, שיזכור את המלאכה הקודמת שלו.

שמחה רוטמן: היית ספר?

שמחה רוטמן: יכול להיות שתצטרך גם אחרי שעלית לגדולה, לחזור להיות ספר.

שמחה רוטמן: שלא תזוח דעתך.

שמחה רוטמן: "בתר דשקלינהו למזייה לבשינהו למאניה", אוקיי, הסתפר, לבש את בגדי המלוכה.

שמחה רוטמן: "אמר ליה סק ורכב", יאללה, תעלה על הסוס ובוא נעשה "ככה יעשה לאיש אשר המלך חפץ ביקרו".

שמחה רוטמן: "אמר ליה לא יכילנא דכחישא חילאי מימי תעניתא", אין לי כוח לעלות לסוס, אני צמתי כל כך הרבה שתתבטל הגזרה שלך, אין לי כוח לעלות לסוס.

שמחה רוטמן: "גחין וסליק", עשה לו – הקפיץ אותו, אמר: תעלה על הגב שלי, תעלה על הסוס.

שמחה רוטמן: "כי סליק", הוא עולה על הסוס, "בעט ביה", בועט בו.

שמחה רוטמן: "ויקרא לפניו ככה יעשה לאיש אשר המלך חפץ ביקרו", ככה יוצא המן.

שמחה רוטמן: "כי הוה נקיט ואזיל בשבילא דבי המן חזיתיה ברתיה דקיימא אאיגרא", הבת שלו רואה מישהו מוליך מישהו על סוס וצועק: ככה יעשה לאיש אשר המלך חפץ ביקרו.

שמחה רוטמן: "סברה האי דרכיב אבוה והאי דמסגי קמיה מרדכי", היא חושבת שמי הולך על הסוס זה אבא שלה, המן, ומי שמוליך את הסוס זה מרדכי.

שמחה רוטמן: "שקלה עציצא דבית הכסא ושדיתיה ארישא דאבוה", לקחה את כלי החרס של בית הכיסא, ושפכה על האבא, חשבה שהיא שופכת על מרדכי.

שמחה רוטמן: הוא הרים את הראש, והיא רואה שזה המן, זה לא מרדכי.

שמחה רוטמן: "הוא נפלה מאיגרא לארעא ומתה", מרוב הבושה, התאבדה ומתה.

שמחה רוטמן: "והיינו דכתיב וישב מרדכי אל שער המלך, אמר רב ששת ששב לשקו ולתעניתו והמן נדחף אל ביתו אבל וחפוי ראש, אבל על בתו וחפוי ראש על שאירע לו".

שמחה רוטמן: אז היה לו באותו יום גם אבל וגם בושה גדולה על מה שהתרחש.

שמחה רוטמן: "ויספר המן" – ממשיכים בפסוקים, הגמרא ממשיכה לספר לנו את הפסוקים של המגילה: "'ויספר המן לזרש אשתו ולכל אוהביו', קרי להו אוהביו וקרי להו חכמיו".

שמחה רוטמן: בהתחלה אומרים "אוהביו" ואז אומרים "חכמיו", מה קרה באמצע, מה הפך את אוהביו להיות חכמיו?

שמחה רוטמן: "אמר רבי יוחנן: כל האומר דבר חכמה אפילו באומות העולם נקרא חכם".

שמחה רוטמן: חוכמה בגויים – תאמין, אם הם אומרים משהו חכם, צריך לשבח אותם, אמרתם דבר חכם.

שמחה רוטמן: ומה הם אמרו לו, הם אמרו לו: "אם מזרע היהודים מרדכי אשר החלות מנפול לפניו, לא תוכל לו, כי נפול תפול לפניו", כך הם אמרו לו.

שמחה רוטמן: זה היה דבר החוכמה.

שמחה רוטמן: מה דבר החוכמה?

שמחה רוטמן: בסדר, זה סתם נשמע – אמרו, לא, לא אם יהודי הוא – אם מזרע יהודים.

שמחה רוטמן: יש חלקים מסוימים בעם היהודי שכשנופלים בפניהם, לא מצליחים לנצח.

שמחה רוטמן: "אמרו ליה, אי משאר שבטים קאתי יכלת", אם הוא בא משבט יששכר, משבט זבולון, יכול להיות שתנצח.

שמחה רוטמן: אבל אם "משבט יהודה, בנימין, אפרים או מנשה לא יכלת ליה".

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: "יהודה דכתיב 'ידך בערף אויבך'", הוא מנצח את האויבים.

שמחה רוטמן: "אינך דכתיב בהו 'לפני אפרים ובנימן ומנשה עוררה את גבורתך'", אלה השבטים שהם מובילים במלחמה.

שמחה רוטמן: אנחנו יודעים שהשבטים הללו, בנימין, יהודה, אפרים ומנשה, הם היו השבטים הלוחמים של עם ישראל.

שמחה רוטמן: מי שמתעסק איתם, מתחיל ליפול, נופל.

שמחה רוטמן: בנימין, אנחנו יודעים שהוא שבט עד כדי כך לוחם שכאשר כל שבטי ישראל התאספו להילחם בו, בפרשת פילגש בגבעה, מי שניצח היה בנימין.

שמחה רוטמן: שבט אחד קטן ניצח את כולם.

שמחה רוטמן: הם היו לוחמים עזי נפש.

שמחה רוטמן: ומרדכי היה דווקא משבט בנימין, איש ימיני.

שמחה רוטמן: איתם אל תתעסקו.

שמחה רוטמן: "כי נפול תפול לפניו" ממשיכים בפסוקים.

שמחה רוטמן: "דרש רבי יהודה בר אלעאי שתי נפילות הללו למה", למה "נפול תפול", למה לא רק נפילה אחת?

שמחה רוטמן: "אמרו לו: אומה זו משולה לעפר ומשולה לכוכבים, כשהן יורדין – יורדין עד עפר.

שמחה רוטמן: וכשהן עולין – עולין עד לכוכבים".

שמחה רוטמן: עם ישראל – אין אמצע.

שמחה רוטמן: או סיירת או ניירת.

שמחה רוטמן: "וסריסי המלך הגיעו ויבהלו", ממשיכים, "מלמד שהביאוהו בבהלה".

שמחה רוטמן: ועכשיו אנחנו עוברים לדו-שיח בין אסתר לאחשוורוש וגם המן שם.

שמחה רוטמן: "כי נמכרנו אני ועמי" אומרת אסתר לאחשוורוש "נמכרנו אני ועמי - - - כי אין הצר שוה בנזק המלך.

שמחה רוטמן: "אמרה לו צר זה אינו שוה בנזק של מלך", הוא, רק מסכסך, "איקני בה בושתי וקטלה", הוא, לא מצא חן בעיניו שוושתי עלתה לגדולה, סכסך בינך לבינה, והרג אותה.

שמחה רוטמן: עכשיו הוא רוצה לסכסך בינך לביני: "השתא איקני בדידי ומבעי למקטלי".

שמחה רוטמן: הוא איש סכסכן.

שמחה רוטמן: "ויאמר המלך אחשורוש ויאמר לאסתר המלכה" – אומר לה פעמיים, יש שם פסוק שכתוב: "ויאמר המלך אחשורוש ויאמר לאסתר המלכה", לא כתוב מה הוא אמר לה, רק כתוב שהוא אמר פעמיים.

שמחה רוטמן: "ויאמר ויאמר למה לי, אמר רבי אבהו בתחלה על ידי תורגמן, כיון דאמרה ליה מדבית שאול קאתינא מיד 'ויאמר לאסתר המלכה'".

שמחה רוטמן: קודם כל הוא אמר לה, לא דיבר אליה ישירות, הוא אמר ומישהו תרגם.

שמחה רוטמן: ואז היא אמרה לו: אני מבית שאול.

שמחה רוטמן: היא פתאום גילתה לו את עמה ומולדתה.

שמחה רוטמן: היא מזרע מלוכה.

שמחה רוטמן: הוא אמר, אוקיי, אז עכשיו אני יכול לדבר איתך ישירות.

שמחה רוטמן: עד עכשיו, היה דיסטנס ביננו.

שמחה רוטמן: אז לכן כתוב פעמיים "ויאמר".

שמחה רוטמן: "'ותאמר אסתר איש צר ואויב המן הרע הזה'.

שמחה רוטמן: אמר רבי אלעזר מלמד שהיתה מחווה כלפי אחשורוש" – זה קצת קשור.

שמחה רוטמן: הרבה מאוד פעמים אנשים מאשימים את כולם, אבל לא לוקחים אחריות בעצמם.

שמחה רוטמן: פה, לכאורה מי אשם?

שמחה רוטמן: אפשר למקד את האש בהמן, אבל צריך לחשוב מי נתן לו את הכוח.

שמחה רוטמן: הרי זה – וסליחה על האקטואליה, וכמובן לא נעשה את כל ההשוואות פה בעניין, אבל הרבה אנשים באים בטענות ואומרים: אתם נותנים פה את הכוח למפלגה של תומכי טרור.

שמחה רוטמן: באים בטענות: ווליד טאהא עשה ככה, מנסור עבאס אמר ככה, הם הלכו לבקר אצל ההוא וזה.

שמחה רוטמן: אבל לא צריך לבוא בטענות אליהם, צריך לבוא בטענות למי שנתן להם את הכוח.

שמחה רוטמן: אז לכן אסתר חשבה בהתחלה להפנות את האש להמן, אבל היא אמרה: לא, מה פתאום, למה להפנות את האש להמן, צריך לחשוב על מי שמינה אותו.

שמחה רוטמן: מי נתן לו את הכוח?

שמחה רוטמן: אחשוורוש.

שמחה רוטמן: אז היא אמרה: "איש צר ואויב", והצביעה על אחשוורוש.

שמחה רוטמן: איזו תעוזה הייתה לה, לבוא ולהצביע על המלך עצמו, ולהגיד לו: אתה, אתה אשם.

שמחה רוטמן: אתה האיש הרע, כי אתה נתת את הכוח להמן, בלעדיך הוא כלום.

שמחה רוטמן: אבל המלאך ידע קצת יותר דיפלומטיה כנראה מאסתר, והפנה את היד שלה להמן.

שמחה רוטמן: בסדר, צודקת, את צודקת, נכון, אחשוורוש אשם, אבל לפעמים צריך לכוון את האש להמן ולו רק מטעמי דיפלומטיה.

שמחה רוטמן: "ובא מלאך וסטר ידה כלפי המן: 'והמלך קם בחמתו' וגו' 'והמלך שב מגנת הביתן', מקיש שיבה לקימה" – הוא יצא כאילו כדי להירגע.

שמחה רוטמן: לפעמים זה, אדוני היושב-ראש בוודאי מכיר סיטואציה שאתה שולח מישהו החוצה להירגע, והוא חוזר והוא לא נרגע.

שמחה רוטמן: אז הוא יצא החוצה לגינת הביתן להירגע, והוא חזר לא רגוע.

שמחה רוטמן: "מקיש שיבה לקימה, מה קימה בחימה אף שיבה בחימה, דאזל".

שמחה רוטמן: למה הוא כעס?

שמחה רוטמן: מה הרגיז אותו בחוץ?

שמחה רוטמן: "אזל ואשכח למלאכי השרת דאידמו ליה כגברי וקא עקרי לאילני דבוסתני".

שמחה רוטמן: הוא יוצא לגינה שלו, והוא רואה אנשים מנסרים את הגינה, הורסים את הגינה.

שמחה רוטמן: הם אומרים לו "מאי עובדייכו", מה אתה עושה פה, למה אתה הורס לי את הגינה?

שמחה רוטמן: "אמרו ליה, דפקדינן המן" – מה שנקרא, סכסכו עוד יותר.

שמחה רוטמן: מה שנקרא, כאשר עשה, כן יעשה לו.

שמחה רוטמן: הוא סכסך עם כולם, סכסכו גם נגדו.

שמחה רוטמן: אומרים לו: המן אמר לנו להרוס.

שמחה רוטמן: אז הוא חזר יותר עצבני על המן.

שמחה רוטמן: "אתא לביתיה 'והמן נופל על המטה'.

שמחה רוטמן: נופל?

שמחה רוטמן: נפל מיבעי ליה" – הוא נפל על המיטה, למה בלשון הווה, למה בלשון מתמשכת?

שמחה רוטמן: "אמר רבי אלעזר: מלמד שבא מלאך והפילו עליה".

שמחה רוטמן: הוא מנסה לקום, מפילים אותו שוב.

שמחה רוטמן: הוא כל הזמן נופל על המיטה, הוא לא מצליח לקום מהמיטה.

שמחה רוטמן: "אמר: ויי מביתא ויי מברא" – למה?

שמחה רוטמן: בפנים יש בעיות, בחוץ יש בעיות.

שמחה רוטמן: חיממו את אחשוורוש על המן מאוד מאוד מכל הכיוונים.

שמחה רוטמן: המלאכים סייעו גם, מעבר למה שהוא עשה, להרגיז עוד יותר.

שמחה רוטמן: "ויאמר המלך, הגם לכבוש את המלכה עמי בבית" – כעס עליו.

שמחה רוטמן: "ויאמר חרבונה" – פה זה גם שיעור באופורטוניזם פוליטי: "'ויאמר חרבונה'.

שמחה רוטמן: אמר רבי אלעזר אף חרבונה רשע באותה עצה היה".

שמחה רוטמן: גם חרבונה, מאיפה הוא ידע, גם מן העץ אשר עשה המן, עומד בבית המן, גובהו 50 אמה – כי הוא היה חלק מהאירוע.

שמחה רוטמן: הוא בעצמו היה חלק מהמתכננים.

שמחה רוטמן: "כיוון שראה שלא נתקיימה עצתו", הוא ראה שהרוח נושבת כבר לכיוון השני – הוא היה אופורטוניסט – "מייד ברח".

שמחה רוטמן: הלשין על המן: תראה, הוא בנה את העץ למרדכי ומייד הביא לתלייה.

שמחה רוטמן: "והיינו דכתיב 'וישלך עליו ולא יחמל מידו ברוח יברח'".

שמחה רוטמן: כאשר מתהפך הגלגל לבן אדם כולם בורחים ממנו.

שמחה רוטמן: אבל, אדוני היושב-ראש, גם לזה יש נפקא מינה פוליטית מאוד משמעותית, בגלל שברור לכולנו שהממשלה הזאת היא לא יציבה.

מיקי לוי: מי זה "כולנו"?

שמחה רוטמן: לכולנו.

שמחה רוטמן: פעם הייתה מפלגה כזאת שנקראה "כולנו", אבל בכולנו אני מתכוון פה לכלל עם ישראל.

שמחה רוטמן: שממשלה כזאת היא ממשלה לא יציבה.

מיקי לוי: מחצית עם ישראל.

שמחה רוטמן: אני אגיד את דעתי, אתה תגיד את דעתך, הכול בסדר.

מיקי לוי: אני מנסה לדייק.

שמחה רוטמן: בסדר.

שמחה רוטמן: אני אגלה לך סוד, אדוני היושב-ראש, אני שמעתי אפילו קולות בקרב אנשי מפלגתך שחושבים שהממשלה לא תמלא את ימיה, בלי שמות.

שמחה רוטמן: אבל - - -

איתן גינזבורג: זו אולי הערכה פוליטית ולא תקווה.

שמחה רוטמן: לא דיברתי על תקווה.

איתן גינזבורג: אני חושב שגם אם שמעת משהו כזה זה מישהו שאולי הוא קול בודד בתוך המפלגה - - -

שמחה רוטמן: יכול להיות.

איתן גינזבורג: ואני חושב שבכל זאת יש לה סיכוי לא רע להאריך ימים.

שמחה רוטמן: זו דעתך, אבל אני חושב שהרבה מאוד מבינים את קשיי האי-יציבות שלה, הרבה מאוד מבינים שעתיד – למרות שם המפלגה, יש עתיד, ככל הנראה אין עתיד.

שמחה רוטמן: אבל, מה יקרה, איך היא תיפול?

שמחה רוטמן: אפשרות אחת היא שנלך לבחירות.

שמחה רוטמן: אפשרות שנייה זה שבאמת יבואו אנשים שנמצאים באותה עצה, הם היו חלק מהבעיה, הם הקימו את הממשלה הזאת, אבל הם יבינו שהגלגל הולך להתהפך, ובשנייה שהגלגל יתהפך, אומר הפסוק "וישלך עליו ולא יחמל מידו ברוח יברח".

שמחה רוטמן: הם יראו שהגלגל הולך להתהפך, מייד הם יברחו.

שמחה רוטמן: עכשיו באמת עולה השאלה איך להתייחס לאותם אנשים.

שמחה רוטמן: איתן, איך אתה תתייחס לבן אדם שהיה חלק מהבעיה, הוא יצר את הממשלה הזאת עם תומכי הטרור, הוא היה באותה עצה נגד מרדכי היהודי, הוא היה חלק מהעצה הרעה, אבל כשהוא ראה שהגלגל מתהפך הוא מייד בא ועבר צד?

שמחה רוטמן: אז יש כאלה שיגידו: בואו נכעס עליו, נגיד לו: לך, לא מקבלים אותך, אתה היית חלק מהבעיה.

שמחה רוטמן: אנחנו, המורשת שלנו היא לא כזאת.

שמחה רוטמן: בן אדם, גם מאופורטוניזם, גם בגלל שהוא חושב שאולי זה יהיה לו יותר כדאי, אם הוא בסופו של דבר, ברגע האחרון, ברגע המכריע, בורח מהרע והולך אל הטוב, אנחנו אומרים: "וגם חרבונה זכור לטוב".

שמחה רוטמן: בכל פורים אנחנו אומרים: "ארור המן, ברוך מרדכי, ארורה זרש, ברוכה אסתר" – אנחנו אומרים את זה בשיר "שושנת יעקב" – ואז אנחנו אומרים "וגם חרבונה זכור לטוב".

שמחה רוטמן: אפילו שהוא היה חלק מהעצה הרעה, בגלל שהוא ידע לעשות את הסוויץ' בזמן, אנחנו מזכירים אותו לטובה שנים רבות אחרי, כשכבר אף אחד לא יודע מי זה חרבונה.

שמחה רוטמן: העם היהודי זוכר טובה גם למי שברגע האחרון מבין שהוא בחר את הצד הלא-נכון ומסיבות של אופורטוניזם נטו עובר לצד הטוב, אנחנו מזכירים אותו לטוב.

איתן גינזבורג: אולי הוא חושב אחרת?

איתן גינזבורג: אולי הוא חושב שהוא עשה מעשה טוב?

איתן גינזבורג: אולי הוא חושב שהצעד שהוא עשה הוא צעד שמציל את ישראל, את החברה הישראלית?

שמחה רוטמן: אני רק אומר מה קרה עם חרבונה, אתה מסיק מזה מסקנות אופרטיביות.

שמחה רוטמן: אתה מסיק מזה מסקנות אופרטיביות.

שמחה רוטמן: זה בהחלט חשוב.

שמחה רוטמן: אני חושב שיש מה ללמוד מזה לימינו, כי התורה היא אקטואלית, אבל אני דיברתי ספציפית על חרבונה.

איתן גינזבורג: שום דבר אחר?

שמחה רוטמן: כן.

איתן גינזבורג: אבל החיוך אומר הכול.

שמחה רוטמן: "וחמת המלך שככה".

שמחה רוטמן: "וחמת המלך שככה שתי שכיכות".

שמחה רוטמן: "שככה" זה ביטוי מתמשך.

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: כאשר כתוב במגילת אסתר "המלך" מתכוונים לשני מלכים: גם למלכו של עולם, לקדוש ברוך הוא, וגם לאחשוורוש.

שמחה רוטמן: "חמת המלך שככה" – קודם כל הגזירה מלמעלה נרגעה, וגם, ממילא, הגזרה מלמטה נרגעה.

שמחה רוטמן: "ואמרי לה", אפשרות אחרת להבין מה זה "ושככה", "חמת המלך שככה" – "אחת של אסתר ואחת של ושתי".

שמחה רוטמן: הרי הוא כעס בזמנו גם על ושתי.

שמחה רוטמן: עכשיו, כשהמלך אחשוורוש הבין שמי שגרם לו לכל הכעסים ולכל הסכסוכים ולכל הפילוגים היה המן, בשנייה שהמן נתלה הוא נרגע גם בכעס שלו על ושתי, רטרואקטיבית, למרות שחלפו הרבה שנים מאז.

שמחה רוטמן: עכשיו אנחנו עוברים, ויש פה איזושהי הקדמה למשהו שהוא לכאורה לא קשור, לא קשור לאירוע.

שמחה רוטמן: הכול זה הקדמה.

שמחה רוטמן: "'לכלם נתן לאיש חלפת שמלת' ולבנימין נתן חמש חליפות".

שמחה רוטמן: פתאום, אמרנו לך, אסוציאציות, עוברים ליוסף ואחיו במצרים.

שמחה רוטמן: מגיעים האחים, יוסף נותן לכל אחד מהאחים חליפה, סט בגדים – זה כמובן, בזמנם, מאוד יקר – ולבנימין הוא נותן חמש.

שמחה רוטמן: שואלת הגמרא: "אפשר דבר שנצטער בו אותו צדיק ייכשל בו?" הרי הוא כבר יודע מה קורה כשעושים אפליה, כשלאחד נותנים הרבה ולאחרים נותנים מעט.

שמחה רוטמן: "דאמר רבא בר מחסיא אמר רב חמא בר גוריא אמר רב: בשביל משקל שני סלעים מילת שהוסיף יעקב ליוסף משאר אחיו נתגלגל הדבר וירדו אבותינו למצרים", הרי אם יעקב לא היה נותן ליוסף כתונת פסים מיוחדת אז הקנאה של האחים בו לא הייתה גדלה ולא היה גורם לזה ולא היינו יורדים למצרים, אז איך יכול להיות שיוסף נותן לבנימין פי חמישה ממה שהוא נותן לאחים האחרים?

שמחה רוטמן: מה, הוא רוצה לסכסך גם הוא?

שמחה רוטמן: מה הסיפור?

שמחה רוטמן: "אמר רבי בנימין בר יפת: רמז רמז לו, שעתיד בן לצאת ממנו שייצא מלפני המלך בחמישה לבושי מלכות, שנאמר: 'ומרדכי'" – שהוא מבני בנימין – "'יצא בלבוש מלכות, תכלת וחור ועטרת זהב גדולה ותכריך בוץ וארגמן'".

שמחה רוטמן: אז יש חמישה בגדים, זה רמז לעתיד.

שמחה רוטמן: זה לא בשביל לסכסך אלא לייצר את הרמז לעתיד.

שמחה רוטמן: המשך: "ויפול על צוארי בנימין", מאחר שכבר עסקנו בנושא, את כל זה הבאנו רק בשביל הלבושים, "ויפול על צוארי בנימין אחיו".

שמחה רוטמן: כמה צווארים היו לו לבנימין?

שמחה רוטמן: מה זה "צווארי"?

שמחה רוטמן: נפל על צוואר בנימין.

שמחה רוטמן: כמה צווארים יש לאדם?

איתן גינזבורג: זו השפה החדשה המתחדשת.

שמחה רוטמן: אתה מבין?

שמחה רוטמן: זו הבעיה.

איתן גינזבורג: אפילו התורה - - -

שמחה רוטמן: אבל כשמישהו עושה את זה, אנחנו מנסים להבין מה הוא מנסה לרמוז לנו.

איתן גינזבורג: התורה חיה, כמו שקראת לה - - -

שמחה רוטמן: "אמר רבי אלעזר: בכה על שני מקדשים שעתידין להיות בחלקו של בנימין ועתידין ליחרב.

שמחה רוטמן: 'ובנימין בכה על צוואריו', בכה על משכן שילה שעתיד להיות בחלקו של יוסף ועתיד ליחרב".

שמחה רוטמן: שני מקדשים בחלקו של בנימין, משכן שילה בחלקו של יוסף, ולכן הם בוכים זה על צווארו של זה.

שמחה רוטמן: "והנה עיניכם ראות ועיני אחי בנימין", כאשר הוא אומר להם שהוא לא כועס עליהם.

שמחה רוטמן: "אמר רבי אלעזר: אמר להם כשם שאין בליבי על בנימין אחי שלא היה במכירתי", אני מתייחס אליכם כפי שאני מתייחס לבנימין.

שמחה רוטמן: כשם שבנימין לא היה במכירה שלי, הוא לא אשם, אני גם לא כועס עליכם.

שמחה רוטמן: "כפי המדבר אליכם", כפי כן ליבי, כפי המדבר אליכם – פי ולבי שווים.

שמחה רוטמן: מה שאני אומר אני מתכוון.

שמחה רוטמן: עוד פעם ממשיכים עם יוסף.

שמחה רוטמן: "ולאביו שלח כזאת עשרה חמרים נשאים מטוב מצרים".

שמחה רוטמן: וכל ההקשר פה הוא שרבי בנימין בן יפת הוא הדרשן שלנו.

שמחה רוטמן: "אמר רבי אלעזר: שלח לו יין ישן שדעת זקנים נוחה הימנו", זה הדבר שיוסף שלח ליעקב.

שמחה רוטמן: "'וילכו גם אחיו ויפלו לפניו': אמר רבי בנימין בר יפת אמר רבי אלעזר: היינו דאמרי אינשי תעלא בעידניה סגיד ליה".

שמחה רוטמן: זה גם אולי קצת קשור לאיך צריך להתנהג למי שעולה לגדולה.

שמחה רוטמן: אומר רבי בנימין: כאשר שועל, תעלא, שועל, בעידניה סגיד ליה.

שמחה רוטמן: גם אם שועל עלה לגדולה תתייחס אליו בכבוד, תשתחווה לו, אבל מי זה השועל?

שמחה רוטמן: "תעלא מאי בצירותיה מאחווה".

שמחה רוטמן: למה אתה קורא ליוסף שועל יחסית לאחים?

שמחה רוטמן: הרי יוסף הוא בדיוק כמוהם, הוא לא שועל, "אלא אי איתמר – הכי איתמר".

שמחה רוטמן: 'וישתחו ישראל על ראש המטה'.

שמחה רוטמן: אמר רבי בנימין בר יפת אמר רבי אלעזר: תעלא בעידניה סגיד ליה" – מדובר כאשר יעקב הוא זה שהשתחווה ליוסף.

שמחה רוטמן: יעקב, ודאי, כשהוא שמשתחווה לבן שלו, זה דבר מאוד תמוה, אבל מאחר שהוא עלה לגדולה אז אפילו שלגבי יעקב יוסף הוא כמו שועל, הוא עדיין השתחווה לו.

שמחה רוטמן: "וינחם אותם וידבר על לבם" – אנחנו ממשיכים עם יוסף, אדוני היושב-ראש – "אמר רבי בנימין ברבי יפת אמר רבי אלעזר: מלמד שאמר להם דברים שמתקבלין על הלב, ומה עשרה נרות לא יוכלו לכבות נר אחד, נר אחד היאך יכול לכבות עשרה נרות".

שמחה רוטמן: הם פחדו הרי שהוא ינקום בהם, הם פחדו שהוא יחזיר להם.

שמחה רוטמן: הוא אמר: אתם עשרה, לא הצלחתם לכבות אותי, אני אחד לא אכבה אתכם, אל תדאגו.

שמחה רוטמן: עשה שלום.

שמחה רוטמן: למרות כל מה שהאחים עשו ליוסף, סלח להם והיה ליבו שלם איתם בדיוק כשם שליבו היה שלם עם בנימין.

שמחה רוטמן: ועכשיו חוזרים למגילה.

שמחה רוטמן: עשינו עצירה מתודית אצל יוסף ואנחנו חוזרים למגילה.

שמחה רוטמן: "'ליהודים היתה אורה ושמחה וששון ויקר'.

שמחה רוטמן: אמר רב יהודה, אורה זו תורה, וכן הוא אומר, 'כי נר מצוה ותורה אור'".

שמחה רוטמן: הם חזרו ללמוד תורה אחרי שבתקופת הגזרות של המן היה להם קשה ללמוד תורה.

שמחה רוטמן: ושמחה, שמחה זה יום טוב.

שמחה רוטמן: "וכן הוא אומר, 'ושמחת בחגך'.

שמחה רוטמן: ששון זו מילה, וכן הוא אומר 'שש אנכי על אמרתך'.

שמחה רוטמן: ויקר אלו תפילין, וכן הוא אומר 'וראו כל עמי הארץ כי שם ה' נקרא עליך ויראו ממך'.

שמחה רוטמן: ותניא רבי אליעזר הגדול אומר אלו תפילין שבראש".

שמחה רוטמן: אז אחרי שהתבטלה הגזרה ליהודים הייתה אורה ושמחה וששון ויקר, חזרו ללמוד תורה, חזרו לקיים את החגים, חזרו למול וחזרו להניח תפילין.

שמחה רוטמן: אוקיי.

שמחה רוטמן: נמשיך.

שמחה רוטמן: "'ואת פרשנדתא - - - עשרת בני המן'.

שמחה רוטמן: אמר רב אדא דמן יפו, עשרת בני המן, ועשרת צריך לממרינהו בנשימה אחת".

שמחה רוטמן: כשקוראים את עשרת בני המן בזמן קריאת המגילה, צריך לקרוא אותם בנשימה אחת.

שמחה רוטמן: "מאי טעמא", פה הסיפור הוא, תכף נגיד את הסיבות שהגמרא אומרת, אבל הבדיחה הידועה אומרת למה קוראים את עשרת בני המן בנשימה אחת כשבאים להרוג אותם?

שמחה רוטמן: כי אם אתה תתעכב הם יספיקו להגיש בג"ץ.

שמחה רוטמן: תקרא את כולם בנשימה אחת, הם לא יספיקו להגיש בג"צ, תוכל לטפל בהם.

שמחה רוטמן: "צריך לממרינהו בנשימה אחת.

שמחה רוטמן: מאי טעמא, כולהו בהדי הדדי נפקו נשמתייהו", כולם מתו בבת אחת, לכן צריך לומר אותם בנשימה אחת.

שמחה רוטמן: "אמר רבי יוחנן: וי"ו דויזתא צריך למימתחה בזקיפא כמורדיא דלברות.

שמחה רוטמן: מאי טעמא כולהו בחד זקיפא אזדקיפו" – צריך להאריך את ה-ו', כי כולם נתלו על עמוד אחד, זכר לעמוד.

שמחה רוטמן: "אמר רבי חנינא בר פפא, דרש ר' שילא איש כפר תמרתא כל השירות כולן" – שירות, כל מה שכותבים בצורה מיוחדת בתוך ספר התורה או בתוך הנביאים כתוב שירה – "נכתבות אריח על גבי לבינה" – בכתיבה מיוחדת כזאת, כמו שבונים לבנים, לבנה אחת מונחות על שתי לבנים, בצורה של פיצול כזה, כך כתובות השירות.

שמחה רוטמן: שירת האזינו כתובה כך, שירת הים כתובה כך בספר התורה, בצורה של אריח על גבי לבנה ולבנה על גבי אריח – "חוץ משירה זו ומלכי כנען" – שזה כתוב בטורים, בעמודים, לא באריח על גבי לבנה, שירה זו ומלכי כנען.

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: ששם עושים "אריח על גבי אריח ולבינה על גבי לבינה.

שמחה רוטמן: מאי טעמא?

שמחה רוטמן: שלא תהא תקומה למפלתן".

שמחה רוטמן: מי שבונה בדרך כזאת ולא בשיטה של אריח על גבי לבנה, אז הבניין נופל.

שמחה רוטמן: שייפלו ולא יקומו עשרת בני המן ומלכי כנען.

שמחה רוטמן: אז לכן הם כתובים בצורה שתיפול, שלא תהיה יציבה.

שמחה רוטמן: "'ויאמר המלך לאסתר המלכה בשושן הבירה הרגו היהודים'.

שמחה רוטמן: אמר רבי אבהו, מלמד שבא מלאך וסטרו על פיו".

שמחה רוטמן: הפסוק שם משנה טון באמצע.

שמחה רוטמן: הוא בא ואומר לה: ויאמר המלך אחשוורוש לאסתר המלכה, בשושן הבירה – מתחיל לספר לה את כל הצרות שהיו, ואז הוא פתאום אומר: ומה עוד את מבקשת?

שמחה רוטמן: המנגינה של הפסוק משתנה באמצע.

שמחה רוטמן: אז מלמד שבא מלאך – הוא בא להגיד לה: מה, מה את רוצה?

שמחה רוטמן: כבר הרגתי את כולם, הרגתי את עשרת בני המן, מה עוד?

שמחה רוטמן: הוא מסיים במה שאלתך עוד, "ומה בקשתך עוד ותעש".

שמחה רוטמן: זה היה יכול להיות: מה את רוצה עוד?

שמחה רוטמן: לא: מה את רוצה עוד, בלשון רכה, כי המלאך עזר שם.

שמחה רוטמן: "'ובבאה לפני המלך אמר עם הספר', אמר אמרה מיבעי ליה.

שמחה רוטמן: אמר רבי יוחנן, אמרה לו יאמר בפה מה שכתוב בספר" – כתבת בספר ליהודים, תגיד את זה גם בפה, שישמעו.

שמחה רוטמן: שלא יהיו פרשנויות.

שמחה רוטמן: "דברי שלום ואמת" – למה המגילה שנשלחה נקראת דברי שלום ואמת?

שמחה רוטמן: "אמר רבי תנחום ואמרי לה אמר רבי אסי מלמה שצריכה שרטוט כאמיתה של תורה".

שמחה רוטמן: כשכותבים מגילת אסתר, צריך להתייחס לזה כמו שכותבים ספר תורה, עם שרטוט על דפים.

שמחה רוטמן: זו כתיבה מאוד רצינית.

שמחה רוטמן: מאחר שזה לא סתם אחד מספרי הנביאים, כותבים אותו כמו ספר תורה.

שמחה רוטמן: "'ומאמר אסתר קיים' מאמר אסתר אין דברי הצומות לא אמר רבי יוחנן דברי הצומות ומאמר אסתר קיים את ימי הפורים האלה".

שמחה רוטמן: זאת אומרת, גם מי שגרם לפורים וגם זה שהם צמו וגם זה שאסתר הייתה שם.

שמחה רוטמן: אחד בפני עצמו לא היה עושה את זה.

שמחה רוטמן: "'כי מרדכי היהודי משנה למלך אחשורוש וגדול ליהודים ורצוי לרב אחיו" – זה בדיוק קשור למה שדיברנו קודם: לרוב אחיו.

שמחה רוטמן: איך מרדכי, אחרי כל מה שהוא עשה, איך הוא רצוי רק לרוב אחיו?

שמחה רוטמן: הוא היה צריך להיות קונסנזוס.

שמחה רוטמן: הבן אדם הציל את עם ישראל מהאיראנים.

שמחה רוטמן: היה צריך להיות קונסנזוס מלא, איך יכול להיות שהוא רצוי רק לרוב אחיו?

שמחה רוטמן: איך יכול להיות שבכלל קמו לו מתנגדים, האיש שהביא את התשועה הגדולה הזאת?

שמחה רוטמן: באמת אני מתפלא עד היום איך קורה שבן אדם שמביא תשועה כזאת גדולה, לא כולם בעדו.

שמחה רוטמן: אני מתפלא.

שמחה רוטמן: זו שאלה שמרחפת באוויר עד ימינו.

שמחה רוטמן: "מלמד שפירשו ממנו מקצת סנהדרין", חלק מהאנשים באו ואמרו: למרות שאתה הצלת אותנו, בשנייה שבן אדם נהיה שליט יש עליו מחלוקות.

שמחה רוטמן: לא משנה כמה הוא טוב, כמה הוא לא טוב, מה הוא עושה, איזו הצלה הוא מביא, פורשים ממנו.

שמחה רוטמן: יש אופוזיציה.

שמחה רוטמן: אין כזה דבר בלי אופוזיציה, אדוני היושב-ראש.

שמחה רוטמן: אני יודע שיש כאלו שחושבים שאפשר שתהיה קואליציה בלי אופוזיציה, אין כזה דבר.

שמחה רוטמן: גם למרדכי היהודי הייתה אופוזיציה.

שמחה רוטמן: עכשיו קצת הסבר על גדולתו של תלמוד תורה שקשור לאותה פרישה.

שמחה רוטמן: "אמר רב יוסף גדול תלמוד תורה יותר מהצלת נפשות".

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: "דמעיקרא חשיב ליה למרדכי בתר ד' ולבסוף בתר חמישה".

שמחה רוטמן: כאשר מרדכי נזכר ברשימה, בהתחלה הוא מופיע חמישי בתור, אחר כך הוא מופיע שישי בתור.

שמחה רוטמן: "מעיקרא כתיב 'אשר באו עם זרובבל ישוע נחמיה שריה רעליה מרדכי בלשן' ולבסוף כתיב 'הבאים עם זרובבל ישוע נחמיה עזריה רעמיה נחמני מרדכי בלשן'".

שמחה רוטמן: כלומר, הורידו אותו דרגה.

שמחה רוטמן: למה הורידו אותו דרגה?

שמחה רוטמן: בגלל שבשנייה שהוא נהיה שליט הוא כבר יכול היה פחות להקדיש זמן ללימוד התורה.

שמחה רוטמן: ממילא ירד בדרגתו.

שמחה רוטמן: אפילו שהוא הציל את כל עם ישראל, אומרים בסדר, אבל לימוד תורה יותר חשוב אפילו מזה.

שמחה רוטמן: "אמר רב ואיתימא רב שמואל בר מרתא גדול תלמוד תורה יותר מבנין בית המקדש, שכל זמן שברוך בן נריה קיים" – תלמידו של ירמיהו היה קיים בבבל – "לא הניחו עזרא ועלה" – אפילו שעזרא, הייתה לו משימה לבנות את בית המקדש, כל זמן שהוא היה יכול ללמוד תורה מרבו בבבל, נשאר בחוץ לארץ, לא בא לארץ, לא בנה את בית המקדש, גדול תלמוד תורה יותר מבניין בית המקדש.

שמחה רוטמן: אמר רבה אמר רב יצחק בר שמואל בר מרתא, גדול תלמוד תורה יותר מכיבוד אב ואם" – פה עכשיו זו באמת משימה קשה, כי החשבון פה מאוד מורכב.

שמחה רוטמן: אני אשתדל לעשות אותו מהר ואז נסביר אותו.

שמחה רוטמן: "גדול תלמוד תורה יותר מכיבוד אב ואם שכל אותן שנים שהיה יעקב בבית עבר לא נענש", הרי יעקב נענש על כך שהוא לא כיבד את אביו, שהוא ברח מהבית.

שמחה רוטמן: הוא לא היה בבית.

שמחה רוטמן: זכותו של עשו על יעקב נובעת מזה שעשו נשאר בבית, כיבד את אביו יצחק, ויעקב עזב.

שמחה רוטמן: אבל הזמן שהוא עזב ולמד תורה לא נחשב.

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: כי תלמוד תורה גדול יותר מכיבוד אב ואם.

מיקי לוי: - - -

שמחה רוטמן: לא ארמית, זה עברית.

שמחה רוטמן: כל אותן שנים שהיה - - -

מיקי לוי: - - -

שמחה רוטמן: נכון.

שמחה רוטמן: שכל אותן שנים שהיה יעקב אבינו בבית עבר לא נענש, למה?

שמחה רוטמן: "דאמר מר" – עכשיו החשבון, אני אקריא אותו מהר, ואז נעשה אותו בפשטות.

שמחה רוטמן: "למה נמנו שנותיו של ישמעאל" – ישמעאל, מאוד תמוה, מופיע מספר שנותיו.

שמחה רוטמן: זה מאוד מאוד נדיר שאדם שאיננו אחד מאבותינו או לא צדיק גדול במיוחד, מוזכרות שנותיו.

שמחה רוטמן: כדי לייחס בהם שמותיו של יעקב.

שמחה רוטמן: כדי שנדע בן כמה היה יעקב, כדי שנוכל לעזור לנו בחשבון של שנותיו של יעקב, צריך היה את שנותיו של ישמעאל.

שמחה רוטמן: "דכתיב 'ואלה שני חיי ישמעאל מאת שנה ושלשים שנה ושבע שנים' כמה קשיש ישמעאל מיצחק ארביסר שנין" – מבוגר מיצחק ב-14 שנה – "דכתיב 'ואברם בן שמונים שנה ושש שנים בלדת הגר את ישמעאל לאברם' וכתיב 'ואברם בן מאת שנה בהולד לו את יצחק בנו'".

שמחה רוטמן: אז הוא מבוגר ממנו ב-14 שנה, ישמעאל מבוגר מיצחק.

שמחה רוטמן: "וכתיב 'ויצחק בן ששים שנה בלדת אתם'".

שמחה רוטמן: כאשר נולדו יעקב ועשו, יצחק היה בן 60, אז ממילא אנחנו יודעים שישמעאל היה בן 74.

שמחה רוטמן: "בר כמה הוה ישמעאל כדאיתיליד יעקב בר שבעים וארבעה.

שמחה רוטמן: כמה פיישן משניה?

שמחה רוטמן: שתין ותלת" – נשארו לו 63 שנים עד מותו – "ותניא היה יעקב אבינו בשנה שנתברך מאביו בן ששים ושלש שנה ובו בפרק מת ישמע

שמחה רוטמן: אל דכתיב 'וירא עשו כי ברך' וגו' וילך עשו אל ישמעאל ויקח את מחלת בת ישמע

שמחה רוטמן: אל אחות נביות' ממשמע שנאמר בת ישמעאל איני יודע שהיא אחות נביות, מלמד שקידשה ישמעאל ומת והשיאה נביות אחיה" – זאת אומרת, אנחנו יודעים שבזמן הסכסוך בין עשו ליעקב, באותו זמן מת ישמעאל.

שמחה רוטמן: "שתין ותלת וארביסר עד שמתיליד יוסף הוא שבעין ושבעה וכתיב 'ויוסף בן שלשים שנה בעמדו לפני פרעה' הא מאה ושבע שב דשבעא ותרתי דכפנא הא מאה ושיתסר וכתיב 'ויאמר פרעה אל יעקב כמה ימי שני חייך ויאמר יעקב אל פרעה ימי שני מגורי שלשים ומאת שנה' מאה ושיתסר הויין".

שמחה רוטמן: יוצא 116.

שמחה רוטמן: יש סתירה במספרים בין 116 ל-130.

שמחה רוטמן: מהן 14 השנה מהשנים החסרות, אמילי?

שמחה רוטמן: 14 השנים החסרות של יעקב הן השנים שבהן הוא למד תורה בבית עבר, ולא מביאים אותן בחשבון.

שמחה רוטמן: השנים האלה לא באות בחשבון, הן לא באות בחשבון בסכסוך בינו לבין עשו.

שמחה רוטמן: הן לא באות בחשבון בשנים שבהן הוא לא כיבד את אביו.

שמחה רוטמן: "אלא שמע מינה: ארבע עשרה שנין דהוה בבית עבר לא חשיב להו.

שמחה רוטמן: דתניא: היה יעקב בבית עבר מוטמן ארבע עשרה שנה.

שמחה רוטמן: עבר מת לאחר שירד יעקב אבינו לארם נהריים שתי שנים, יצא משם ובא לו לארם נהריים, נמצא כשעמד על הבאר בן שבעים ושבע שנה.

שמחה רוטמן: ומנלן דלא מיענש" – הוא לא נענש – דתניא:

שמחה רוטמן: נמצא יוסף שפירש מאביו עשרים ושתיים שנה, כשם שפירש יעקב אבינו מאביו, דיעקב תלתין ושיתא הויין.

שמחה רוטמן: אלא: ארביסר דהוה בבית עבר לא חשיב להו.

שמחה רוטמן: סוף סוף דבית לבן עשרין שנין הויין.

שמחה רוטמן: אלא משום דאשתהי באורחא תרתין שנין, דתניא: יצא מארם נהריים ובא לו לסוכות, ועשה שם שמונה עשר חודש, שנאמר 'ויעקב נסע סֻכותה ויבן לו בית ולמקנהו עשה סֻכות'.

שמחה רוטמן: ובבית אל עשה ששה חודשים, והקריב זבחים".

שמחה רוטמן: אם ככה, אדוני היושב-ראש, החשבון יוצא מדויק.

שמחה רוטמן: הדרן עלך מגילה נקראת.

שמחה רוטמן: סיימנו את הפרק.

שמחה רוטמן: החשבון יוצא מדויק, כי 14 שנים, אמילי, שיעקב למד תורה, לא נחשבו לו כביזיון בזה שהוא לא כיבד את אביו ואימו, כי גדול לימוד תורה יותר מכיבוד אב ואם, יותר מבניין בית המקדש ויותר מהצלת נפשות, וזו המסקנה של הפרק.

מיקי לוי: תודה רבה על דברי החכמים.

שמחה רוטמן: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על שהשתתפת בלימוד התורה, שכמובן הם גדולים מכל מה שדיברנו.

מיקי לוי: לכבוד הוא לי.

שמחה רוטמן: תודה רבה.

שמחה רוטמן: אני רק מבקש הצבעה שמית.

מיקי לוי: טוב.

מיקי לוי: הצבעה שמית – בואו נעשה את זה מהר.

קריאה: - - -

מיקי לוי: הבנו, בסדר.

מיקי לוי: במסגרת – אני אומר: מינימום שעתיים ועדות, בין שעתיים לשלוש.

מיקי לוי: תגידו, איך מופיע פה חבר הכנסת ביטן?

מיקי לוי: מתי הוא חתם?

שמחה רוטמן: אני לא יודע.

שמחה רוטמן: קיבלתי את זה במהלך - - -

מיקי לוי: מה לעשות?

מיקי לוי: זה לא תקין.

שמחה רוטמן: הוא חייב להיות נוכח פה בזמן החתימה?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: זה חצי לא ראוי.

מיקי לוי: אתם יודעים?

מיקי לוי: יש גבול - - -

שמחה רוטמן: אנחנו זכאים רק להצבעה שמית אחת, רק להצבעה שמית אחת, רק להצבעה על החוק.

שמחה רוטמן: אז רק הצבעה על החוק.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: טוב.

מיקי לוי: אז על ההסתייגויות אתה לא רוצה שמית?

שמחה רוטמן: לא.

שמחה רוטמן: רק אחת שמית.

שמחה רוטמן: אנחנו מסתכלים לפי - - -

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: מאה אחוז.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת פקודת העיריות.

מיקי לוי: לסעיף 1 – הסתייגויות של קבוצת סיעת הליכוד: חברי הכנסת בנימין נתניהו, יולי יואל אדלשטיין, ישראל כץ, מירי מרים רגב, יריב לוין, יואב גלנט, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, גלית דיסטל אטבריאן, חיים כץ, אלי כהן, צחי הנגבי, אופיר אקוניס, יובל שטייניץ, דוד אמסלם, דסטה גדי יברקן, אמיר אוחנה, אופיר כץ, חווה אתי עטייה, יואב קיש, דוד ביטן, שלמה קרעי, מכלוף מיקי זוהר, אורלי לוי אבקסיס, קטי קטרין שטרית, פטין מולא ומאי גולן; קבוצת סיעת ש"ס: חברי הכנסת אריה מכלוף דרעי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, חיים ביטון, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול ואוריאל בוסו; קבוצת סיעת יהדות התורה: חברי הכנסת משה גפני, יעקב ליצמן, אורי מקלב, מאיר פרוש, יעקב אשר, ישראל אייכלר ויצחק פינדרוס; קבוצת סיעת הציונות הדתית: חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אורית מלכה סטרוק, אבי מעוז ואופיר סופר.

מיקי לוי: סעיף 1, הסתייגות מס' 1 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

קריאה: שמחה - - -

שמחה רוטמן: אני אבקש מאורית.

שמחה רוטמן: אם אורית תגיד למשוך, אני מושך.

איתן גינזבורג: לא מופיעה לי הצבעה.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: אנחנו נוסיף אותך.

מיקי לוי: נגד – עשרה, כולל חבר הכנסת גינזבורג.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 1 לא התקבלה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 2.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: נגד – עשרה, כולל חבר הכנסת גינזבורג.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 2 לא התקבלה.

מיקי לוי: אם כך, הוסרו ההסתייגויות לסעיף 1.

מיקי לוי: נעבור להצבעה על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: רגע, בואו נצביע קודם כול על 1.

קריאה: רוטמן, לסעיפים 2 עד 4 אין הסתייגות.

קריאה: אפשר להצביע 2 עד 4, כולל?

מיקי לוי: יחד.

שמחה רוטמן: כן, אם אין הסתייגות.

מיקי לוי: הוסרו ההסתייגויות לסעיף 1.

קריאה: לסעיפים 2 עד 4 אין הסתייגויות.

מיקי לוי: לפיכך, נעבור להצבעה על סעיף 1 ו-2 עד 4, כנוסח הוועדה, כולל 4.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד סעיפים 1–4, כהצעת הוועדה – 11

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 12, כולל חבר הכנסת גינזבורג, אין מתנגדים.

מיקי לוי: לפיכך, סעיפים 1, 2, 3 ו-4, כנוסח הוועדה, התקבלו.

מיקי לוי: לאחר סעיף 4 – אנחנו נעבור להסתייגות מס' 3.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 13 חברי כנסת, כולל חבר הכנסת גינזבורג.

מיקי לוי: לא התקבלה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 4.

מיקי לוי: הסתייגות – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 14, כולל חבר הכנסת גינזבורג.

מיקי לוי: לפיכך, הסתייגות מס' 4 לא התקבלה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 5.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 5 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 14, כולל חבר הכנסת גינזבורג.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 5 לא התקבלה.

מיקי לוי: הוסרו ההסתייגות אחרי סעיף 4.

מיקי לוי: נעבור להצעת החוק בקריאה שנייה – שלישית, נכון.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד החוק –

מיקי לוי: נמנעים –

שמחה רוטמן: זה שמית.

שמחה רוטמן: זה שמית.

מיקי לוי: אה, נכון, נכון.

מיקי לוי: בטל.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לשמית.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה על החוק בקריאה שלישית, לבקשת האופוזיציה - - -

קריאה: לא נכון, לא היו להם 40 חתימות - - -

מיקי לוי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח

מיקי לוי: חבר הכנסת שמחה רוטמן, הרשה לי הערה: זה שאנחנו אומרים "אינו נוכח" פחות לכבודכם מאשר נעשה את זה שמית, אבל אני מכבד את הבקשה שלך.

שמחה רוטמן: - - - אני רק אסביר לאדוני - - -

מיקי לוי: אתה יודע, אלה שצופים בנו ואלה שיכתבו עלינו אחרי לילה כזה ארוך – אף אחד לא הטריח את עצמו, אבל - - -

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: יושב-ראש השלטון המקומי, שהם הבטיחו לו - - - לא באו לתמוך בו.

איתן גינזבורג: שידע את זה יושב-ראש השלטון המקומי - - -

שמחה רוטמן: אני רק אסביר לאדוני היושב-ראש.

שמחה רוטמן: אני הסברתי בתחילת דבריי - - -

מיקי לוי: טוב, הבנתי.

מיקי לוי: אתה לא מסיר את זה.

מיקי לוי: אני מכבד אותך ומכבד את בקשתך, ואנחנו נמשיך.

קריאה: אדוני היושב-ראש - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – אינה נוכחת חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד

עידית סילמן: - - - אני לא יכולה.

מיקי לוי: לא יהיה.

מיקי לוי: לא יהיה.

מיקי לוי: מה לעשות, לא יהיה.

מיקי לוי: לא יהיה - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק-הלוי – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – אינה נוכחת אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – אינו נוכח שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – אינה נוכחת שרון רופא אופיר – אינה נוכחת מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי-זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת – יש גבול – שנמצא באולם המליאה ומזכירת הכנסת לא קראה בשמו או שהוא לא הצביע?

מיקי לוי: אין אחד כזה.

מיקי לוי: לפיכך, תמה ההצבעה.

מיקי לוי: בבקשה לספור.

מיקי לוי: תוצאות ההצבעה: 15 בעד, כולל חבר הכנסת רוטמן, ואין מתנגדים.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת החוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 150), התשפ"ב–2021, בקריאה שנייה וקריאה שלישית, עברה והתקבלה, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

מיקי לוי: חבר הכנסת גינזבורג, אתה רוצה להגיב?

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: זכותך, עבדת קשה על החוק הזה; גם כראש עיר לשעבר.

קריאה: אני אבקש אחר כך הודעה אישית.

איתן גינזבורג: אתה יודע מה אתה יכול.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להודות ולברך על המוגמר.

איתן גינזבורג: הצעת החוק הזאת היא כבר למעלה מעשור בהוראות שעה, והגיעה העת שהיא תיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל כהוראת קבע.

איתן גינזבורג: היא הוראה וולונטרית לרשויות המקומיות: ירצו – ישתמשו, לא ירצו – לא ישתמשו.

איתן גינזבורג: טוב שזה נמצא היום כהוראת קבע, ולא כל שנה לשגע את הכנסת ולבקש עוד ועוד ועוד נתונים כדי לראות אם השתנה משהו.

איתן גינזבורג: אני קיבלתי פניות גם מראשי רשויות מקומיות וגם מראשי ערים שמבקשים את הצעת החוק הזאת.

איתן גינזבורג: אני שמח שיושב-ראש ועדת הפנים ווליד טאהא נענה לבקשה והסכים שזו תהיה הוראת קבע.

איתן גינזבורג: אני מודה מאוד לצוות של ועדת הפנים – ללאה, ליועץ המשפטי תומר, לעוזרו הנאמן מתן, שלא מפסיק להתאמן גם ברמה המשפטית ובכלל – ולהודות לכולם על היום הארוך המורכב הזה.

איתן גינזבורג: אבל אני שמח שבסוף הגענו לגמר והעברנו את כל החוקים שנדרשים, ולא הכנסנו את האזרחים, את ממשלת ישראל ואת מערכות השלטון השונות לכאוס.

איתן גינזבורג: אני מודה גם לך, אדוני היושב-ראש, על הסבלנות ועל הכול.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברים.

איתן גינזבורג: שיהיה יום טוב ובוקר טוב.

מיקי לוי: בוקר טוב.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת גינזבורג.

מיקי לוי: תם סדר-היום.

מיקי לוי: הישיבה הבאה תתקיים היום, יום שלישי, כ"ד בטבת התשפ"ב, 28 בדצמבר 2021, בשעה 16:00.

מיקי לוי: ישיבה זו נעולה.