ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 86, 2021-12-14 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, היום יום שלישי, י' בטבת התשפ"ב, 14 בדצמבר 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת דוח מיוחד מס' 2 של נציבות תלונות הציבור במשרד מבקר המדינה בנושא בירור תלונות בגל השלישי ובגל הרביעי של משבר הקורונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי, בבקשה.

קריאה: הודעה מטעם ועדת הכנסת.

): תודה, אדוני היושב-ראש.

): מזכירת הכנסת, השר, חברי וחברות הכנסת, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום כי הצעות החוק הבאות יועברו לדיון בוועדות כמפורט להלן: ועדת הכלכלה תדון בהצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018) (תיקון מס' 4) (הארכת תוקף הוראת מעבר), התשפ"ב–2021, מ/1470.

): ועדת חוץ וביטחון תדון בהצעת חוק חומרי נפץ (תיקון מס' 5), התשפ"ב–2021, מ/1473, ובהצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 17), התשפ"ב–2021, מ/1482.

): תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים לסעיף הבא, נאומים בני דקה.

מיקי לוי: הצבעה, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, תהיה ראשון הדוברים, חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר הנמצא איתנו כאן, אנחנו היום נמצאים בתאריך היסטורי יהודי, המצוין בשם עשרה בטבת, שזה אחד מארבעת ימי התענית היהודיים שנגזרו ונחקקו לזכר חורבן בית המקדש.

משה אבוטבול: כידוע, הצומות הם עשרה בטבת, יש לנו את צום גדליה, יש לנו גם את צום י"ז בתמוז וצום תשעה באב, שמציינים אירועים בתוך השתלשלות החורבן של בית המקדש.

משה אבוטבול: צום זה חל בי' בטבת, שבו החל המצור של נבוכדנצר מלך בבל על ירושלים בשנת 3,337 לבריאת העולם.

משה אבוטבול: המצור הסתיים כעבור שנה ושבעה חודשים בפריצת חומות העיר בט' בתמוז, ובחורבן בית המקדש הראשון בתשעה באב.

משה אבוטבול: בכך תמה ממלכת יהודה והחלה גלות בבל.

משה אבוטבול: על כך אנו צמים את צום עשרה בטבת, שחל היום, יום שלישי, י' בטבת, וזה היה לפני 2,447 שנה, שאז החל המצור על ירושלים.

משה אבוטבול: לידיעה, הצום תמיד מתחיל עם עלות השחר ומסתיים בצאת הכוכבים, והשנה סיום הצום יוצא בערך לקראת השעה 17:00, בעוד כשעה.

משה אבוטבול: נקווה, בעזרת השם, שאנו, כיהודים, נלמד מכך שאם בית המקדש נחרב בגלל שנאת חינם, אינשאללה שייבנה בימינו בגלל אהבת חינם.

משה אבוטבול: תודה רבה.

בועז טופורובסקי: אמן.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: הלוואי שזה יתקיים – מה שאנחנו לא רואים במליאה הזאת בחצי השנה שחלפה, וחבל.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי, בבקשה.

בועז טופורובסקי: תודה, אדוני היושב-ראש.

בועז טופורובסקי: חברי וחברות הכנסת, כמו שאני עושה בכל שבוע, גם השבוע אקריא ואציין את תאונות הדרכים הקטלניות שאירעו בשבוע החולף, ולצערי גם השבוע יש לא מעט.

בועז טופורובסקי: ביום שלישי, 7 בדצמבר, נהרג רוכב אופניים חשמליים, נער בן 17, בכביש 40 סמוך לצומת ביל"ו; עוד באותו היום נהרג הולך רגל בן 36 בשדרות ירושלים בתל אביב.

בועז טופורובסקי: ב-10 בדצמבר נהרגה אישה בת 70 ברחוב אופסטרלנד ברעננה.

בועז טופורובסקי: ב-11 בדצמבר נפטר מפצעיו צעיר בן 22 מתאונת דרכים שהתרחשה בכביש 60 ב-2 בדצמבר.

בועז טופורובסקי: ב-12 בדצמבר, לפני יומיים, נהרג גבר בן 68 בתאונה בכביש 411.

בועז טופורובסקי: אתמול, 13 בדצמבר, בתחילתו של יום דמים, נהרג גבר בן 55 בכביש 211, סמוך למעבר ניצנה; בהמשך, אתמול, נהרג גבר בן 60 בתאונה בכביש 6 סמוך למחלף גת; עוד באותו היום נהרגו חאלד חוסרי, בן 29, ומונדר טוויל, בן 54, שרכבם התנגש בעמוד בכביש 75 בסמוך לנצרת.

בועז טופורובסקי: בשבוע האחרון נהרגו תשעה אנשים בכבישים.

בועז טופורובסקי: מתחילת השנה נהרגו 353 אנשים בכבישים.

בועז טופורובסקי: שנת 2021 מסתמנת, כפי שהתרענו לכל אורכה, כשנה הקשה ביותר בחמש השנים האחרונות, ואחת הקטלניות בכלל מקום המדינה במספר ההרוגים בכבישים.

בועז טופורובסקי: זו הוכחה מדממת נוספת לכך שאנשי הבית הזה, כולל השרים בממשלה, לא עושים מספיק, ועלינו לעשות עוד ועוד ועוד בשביל להציל מהמוות המיותר הזה, להציל משפחות ממוות מיותר בכבישים.

בועז טופורובסקי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: נאום הנדסת תודעה מס' 35, והפעם – על שלום עכשיו.

אבי מעוז: בתגובה לדבריו ההזויים של השר בר לב, שהוציא את דיבת מתיישבי יהודה ושומרון הגיבורים, תקף ארגון שלום עכשיו את מבקריו בטענה שמדובר בשיא חדש של צביעות.

אבי מעוז: בר לב היה ממייסדי ארגון השמאל הקיצוני הזה.

אבי מעוז: עצם שמו של הארגון הוא הנדסת תודעה בוטה.

אבי מעוז: אשליית השלום המדומיין שמחכה שרק נתפרק מערכינו הלאומיים ומחבלי מולדתנו, תוך עצימת העיניים מכוונת אויבינו להשמיד אותנו, והזיית העכשיו, כאילו תהליכים כה משמעותיים יכולים לקרות בן רגע, הובילה לצעדים מסוכנים כמו אוסלו וההתנתקות, שהביאו רק דם, סבל ודמעות.

אבי מעוז: ברכת חזק ואמץ לעם ישראל, שלא נפל בפח הנדסת התודעה של שלום עכשיו, למרות 40 שנות שטיפת מוח.

אבי מעוז: וזה פרצופה של הממשלה.

אבי מעוז: ואני ממליץ לגורמים הציוניים שאולי עוד נותרו בה ללמוד מעם ישראל שלא נפל בפח ולפרק את הממשלה עכשיו.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: כבוד יושב-ראש הכנסת, מעבר להשמצות, שאני לא אתייחס אליהן, לגבי הארגון החשוב שלום עכשיו – אנחנו מוקירים ומעריכים כל ארגון חברה אזרחית, ובוודאי מי שמקדם שוויון וצדק ושלום.

מיכל רוזין: מעבר לזה, אני חושבת שאותם מתנחלים, שקוראים לעצמם מתיישבים, אם הם היו באמת מוקיעים מתוכם – ובדרך כלל זה אפילו לא המתנחלים – את אותם בני נוער, בדרך כלל, פורעים, טרוריסטים, שמפגעים לא רק בפלסטינים, מפגעים גם בחיילי צה"ל, בשוטרים ובבסיסי צה"ל וברכוש צה"ל – ואני אומרת את זה כחברת ועדת חוץ וביטחון, אנחנו יודעים את כל הפרטים; אם הם היו מוקיעים אותם מקרבם – וחלקם עושים את זה, צריך לומר ביושר – אז לא היה לנו שם כל כך רע בעולם.

מיכל רוזין: אני חושבת שמה שעמר בר לב מנסה לעשות זה להגן על מדינת ישראל בפועל מול הטרור שקורה, ומצד שני להגן על שמנו הטוב במובן הזה שאנחנו נמצאים שם כדי לעצור גם מהצד שלנו את אותם מפגעים, את אותם פורעים, את אותם מי שבסופו של דבר לא פועלים על פי הצביון היהודי והדמוקרטי של מדינת ישראל.

מיכל רוזין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: << הלסי >> ציון יום זכויות האדם הבין-לאומי << הלסי >>

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להמשך סדר-היום: ציון יום זכויות האדם הבין-לאומי.

מיקי לוי: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: כבוד יושב-ראש הכנסת, כבוד שר המשפטים, השר לשירותים חברתיים, פתחתי הבוקר, אחרי לילה לא פשוט פה, כנס חשוב ומרגש ליום זכויות האדם בכנסת.

מיכל רוזין: אני גאה להיות, ולא בפעם הראשונה, זו שיוזמת את היום המיוחד הזה.

מיכל רוזין: אני גאה קצת פחות בנושא שבו דנו – האפליה במדינת ישראל של שנת 2021.

מיכל רוזין: אנחנו מציינים את יום זכויות האדם הבין-לאומי כדי להזכיר את הכרזת האו"ם בדבר זכויות האדם משנת 1948.

מיכל רוזין: כולנו זוכרים שזאת גם השנה, לשמחתנו, שבה קמה מדינת ישראל ונחתמה מגילת העצמאות.

מיכל רוזין: אז, תחת מלחמה ומצב חירום קשה, עדיין זכרו אבותינו לכתוב ולעגן את הערך החוקתי של הזהות היהודית, ולצידו – את המחויבות שלנו לערך השוויון.

מיכל רוזין: אבל במדינת ישראל 2021 עולה תמונה מכוערת של אפליה על בסיס של דת, גזע, מין, נטייה מינית, הגדרה מגדרית, זהות מגדרית, שיוך אתני ולאומי.

מיכל רוזין: מדינה שיש בה חוק לאום שבו סעיף שמפלה את עניין היישוב והקרקעות; מדינת ישראל, שבה 27% מהדיווחים בגין אירועי גזענות היו מצד ישראלים ממוצא אתיופי; 27% – גם מצד אנשים ונשים מהחברה הערבית; 19% – אפליה נגד חרדים ו-19% נגד יוצאי ברית המועצות לשעבר.

מיכל רוזין: נשים יוצאות העדה האתיופית מספרות שהן סובלות מקנס אתני כפול גם בשוק התעסוקה.

מיכל רוזין: מצד אחד, מי מצליחה בכלל להגיע לשוק התעסוקה, נוכח נקודת הפתיחה המוחלשת, אבל גם אלה שכבר צולחות את הפערים ומגיעות לשוק התעסוקה נתקלות בדעות קדומות, בגזענות, באפליה, בחוסר אמון, ובדרך כלל מועסקות בשכר נמוך יותר.

מיכל רוזין: אנחנו רואים את האפליה הזאת גם בחינוך.

מיכל רוזין: אנחנו רואים באוניברסיטאות איך – אתם יודעים, אמרו לנו כל הזמן ששאלת המוצא לאורך השנים, השר כהן, תיעלם מתישהו; מתישהו כבר יש המון ילדים מעורבים ומשפחות מעורבות, וכבר לא תהיה משמעות אם אתה ממוצא אשכנזי או מזרחי.

מיכל רוזין: אני אומרת את זה בתור אשכנזייה פריבילגית.

מיכל רוזין: יש הבדלים משמעותיים גם היום בדור השלישי.

מיכל רוזין: אנחנו מדברים על כ-10% גברים מזרחים לעומת 20% גברים אשכנזים שלומדים באוניברסיטאות.

מיכל רוזין: וככל שאנחנו עולים בתארים ובתפקידים הפערים הולכים וגדלים, והם לא מצטמצמים, ואפילו גדלו בדור השלישי.

מיכל רוזין: אנחנו מדברים על משטרה שעושה פרופיילינג שמופעל כלפי אוכלוסיות מסוימות.

מיכל רוזין: אני זוכרת שכשהעליתי את הנושא הזה בפעם הראשונה בכנסת והייתי כל כך מזועזעת, באתי הביתה וסיפרתי את זה למשפחה שלי.

מיכל רוזין: הבן שלי אמר לי: אני לא יודע למה את מופתעת.

מיכל רוזין: כשאני והחבר שלי ליאור יושבים בגינה או מסתובבים, עוצרת לידנו ניידת ואיתי לא מדברים בכלל.

מיכל רוזין: אבל ניגשים לליאור, שהוא ממוצא אתיופי, מבקשים תעודת זהות, מבקשים ממנו לגשת לניידת, חוקרים אותו: מה אתה עושה פה?

מיכל רוזין: למה אתה פה?

מיכל רוזין: למה אתה לא הולך הביתה?

מיכל רוזין: ואני יושב לידו ואף אחד לא מדבר איתי בכלל.

מיכל רוזין: אמון החברה האזרחית במשטרה יורד עקב הדברים האלה.

מיכל רוזין: אמון החברה הערבית במשטרה ירד מ-38% ל-26% השנה; למעלה מ-70% מדברים על חוסר אמון במשטרה.

מיכל רוזין: כשמדברים על החברה האתיופית מדברים על 13% בלבד, אדוני היושב-ראש.

מיכל רוזין: אני יודעת שאמון החברה האזרחית במשטרה חשוב לך.

מיכל רוזין: ל-13% בלבד יש אמון במשטרה.

מיכל רוזין: זה אומר שלא מדווחים.

מיכל רוזין: בכל שלוש שעות מדווח מקרה להט"בופובי.

מיכל רוזין: אנחנו בשנת 2021, ודוח הממונה על השכר עדיין מציג פערי שכר אדירים בין גברים לנשים – של 34% במגזר הציבורי, לא הפרטי.

מיכל רוזין: 18% מהמשפחות בישראל עדיין חיות בעוני קשה, ומחצית מהן – בעוני חמור.

מיכל רוזין: אז אני מבטיחה פה מעל בימת הכנסת שאמשיך לעסוק בנושאים האלה ולקדם אותם, להציף אותם ולדבר עליהם.

מיכל רוזין: אבל אני גם מבטיחה שמהיום הזה נצא עם נקודות לפעולה.

מיכל רוזין: אני יודעת שהממשלה הזאת – ובכך אני גאה – יש בה הרבה מאוד שרים ושרות ששמו את הנושא הזה בראש מעייניהם, שחשוב להם.

מיכל רוזין: היו היום בכנס ארבעה שרים שדיברו.

מיכל רוזין: החמישית, לצערי, ישנה בבוקר, וטוב שכך, היא צריכה אחר כך לעבוד.

מיכל רוזין: אנחנו רוצים שנצמצם את האפליה בתעסוקה, בחינוך, בבריאות ואפילו בהגנת הסביבה – בכל דבר שיש בו אפליה בין פריפריה למרכז ובין כל קבוצות האוכלוסייה: בין המיעוטים לבין הרוב.

מיכל רוזין: לא תמיד זה רוב ומיעוט – לפעמים זה בין הפריבילגים לבין אלה שלא.

מיכל רוזין: אנחנו נפעל לצמצום הפערים.

מיכל רוזין: זאת המשימה שלנו, ובין היתר של הממשלה הזאת.

מיכל רוזין: אני גאה להיות חלק ממנה.

מיכל רוזין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת יברקן – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת גנאים, בבקשה.

מאזן גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, היום יום זכויות האדם.

מאזן גנאים: לפני בערך שעתיים הייתה ישיבה בוועדת הפנים, ודיברנו על אנשי הנגב, אחינו הבדואים – איך לבחור ולהיבחר.

מאזן גנאים: אדוני היושב-ראש, אנחנו בשנת 2021 ואנחנו דנים על אזרחי מדינת ישראל – איך לבחור ולהיבחר.

מאזן גנאים: אני רוצה להזכיר לכם שיש 35 יישובים בלתי מוכרים בנגב, ואין להם הדברים הבסיסיים ביותר: מים, חשמל, חינוך, רווחה – יושב פה שר הרווחה, שעושה עבודה טובה – ספורט וכל הדברים האלה.

מאזן גנאים: 50.3% מתחת לקו העוני, ושני-שלישים מהם ילדים, לצערי.

מאזן גנאים: אבטלה.

מאזן גנאים: אנחנו רוצים היום, אדוני היושב-ראש, לא להוסיף סבל על סבל.

מאזן גנאים: כשאני אומר "סבל על סבל" – ללא ספק, היה לי הכבוד לבקר בכמה יישובים בנגב ולראות במו עיניי את הסבל של התושבים.

מאזן גנאים: שאלתי את עצמי: למה לא מקימים היום מרכזי שירות?

מאזן גנאים: כשאנחנו אומרים "מרכזי שירות", אדוני היושב-ראש, איך היום מביאים שירותי בריאות כללית?

מאזן גנאים: איך מביאים היום תעסוקה?

מאזן גנאים: איך דואגים היום להשכלה לבני הנגב?

מאזן גנאים: לצערי, כמעט אין.

מאזן גנאים: אדוני היושב-ראש, כשאני אומר "מרכזים לגיל הזהב" – יש לנו בעיה היום בחינוך הפורמלי והבלתי-פורמלי.

מאזן גנאים: כשאני אומר "בלתי פורמלי" – איך מקימים היום בתי ספר טכנולוגיים על מנת שלאותו צעיר יהיה המקצוע כדי לחיות בכבוד.

מאזן גנאים: כ-50% מבני הנוער בנגב, לצערי, הם חסרי מעש.

מאזן גנאים: כשמדברים על גיל הזהב, אדוני השר – איך בונים מרכזים לגיל הזהב על מנת שאותם אנשים מבוגרים, קשישים, יבואו למרכז הזה וירגישו שהם לא שונים – לא מבאר שבע, לא מנתניה ולא מכל מקום אחר בארץ.

מאזן גנאים: בזמן האחרון אני שומע מעל במת הכנסת שגנבו את האדמה, אנשים ממש גנבו את האדמה בבאר שבע.

מאזן גנאים: עשיתי מחקר.

מאזן גנאים: אמרתי: כמה דונם יש בנגב ובבירת הנגב?

מאזן גנאים: מתברר שיש 14 מיליון דונם.

מאזן גנאים: בכמה מהם שולטים השבטים?

מאזן גנאים: 3%.

מאזן גנאים: שאלתי את עצמי על איזו שליטה ח"כים מהכנסת תוקפים את אנשי הנגב: גנבתם את הנגב.

מאזן גנאים: אז 3% לשבטים שגרים במקומות, שהורסים להם את הבתים, שעוקרים להם את כל מה שהם עושים?

מאזן גנאים: ריבונו של עולם, שאלתי את עצמי, למה זה קורה?

מאזן גנאים: לכן אדוני השר, כשמדברים על מזרח תיכון חדש – איך אפשר לבנות מזרח תיכון חדש בלי לפתור את בעיית הנגב ובלי תיאום מלא עם אנשי הנגב?

מאזן גנאים: רק אז נוכל לדבר באמת על מזרח תיכון חדש.

מאזן גנאים: אני שמח לבשר לכם שיש מעל ל-1,000 רופאים.

מאזן גנאים: שאלתי: איך הגעתם לזה היום עם המצוקות האלה?

מאזן גנאים: יש לנו רופאים, יש לנו מהנדסים, רווחה.

מאזן גנאים: אמרו לי: בכוחות עצמנו, אין לנו לא בית ספר בקרבת מקום, אין לנו כבישים, אין לנו את הדברים הבסיסיים, אבל לקחנו על עצמנו אתגר מאוד קשה, איך אני רוצה להיות רופא, איך אני רוצה להיות מהנדס, איך אני רוצה להיות מחנך, איך אני רוצה להיות בעל מקצוע.

מאזן גנאים: אכן אני מוריד את הכובע בפניהם על שלקחו את היוזמה הזאת, ובסופו של דבר הם תורמים לא מעט לאוכלוסייה.

מאזן גנאים: בנגב יש היום קרוב ל-300,000 תושבים; 150,000 מהם שבטים שגרים במקומות מרוחקים.

מאזן גנאים: באמת הגיע הזמן להכיר ביישובים הבלתי-מוכרים.

מאזן גנאים: הגיע הזמן שבשנת 2021 לא נגיד שזכותו של אותו אדם שגר בנגב לבחור ולהיבחר, זה דבר בסיסי.

מאזן גנאים: אני באמת רוצה להודות לכם.

מאזן גנאים: זכויות אדם זה דבר בסיסי והכרחי בכל מדינה נורמלית.

מאזן גנאים: תודה לך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, המשנה בפרקי אבות, כידוע, מביאה "חביב אדם שנברא בצלם", ואחר כך מביאה עוד דבר בשביל שלא יתבלבלו ויגידו שמתכוונים – "כי בצלם אלוקים עשה את האדם".

יצחק פינדרוס: ובשביל שלא יתבלבלו שמתכוונים רק ליהודים, לכל מיני אנשים שיגידו – מייד המשנה ממשיכה: "חביבין ישראל, שנקראו חביבין למקום".

יצחק פינדרוס: איזה נס שיש לנו אותך, כבוד השר, שר מסורתי שיודע, שמכיר.

מאיר כהן: - - -

יצחק פינדרוס: אבל אני רוצה – מכיוון שהנושא הזה קצת עלה לאחרונה, ואני שמח שגם במקרה נמצא פה שר המשפטים.

יצחק פינדרוס: לא שתכננתי לדבר בגלל הנוכחות שלו, אבל הוא מייצג היום את הנושא הזה, הנושא של שוויון.

יצחק פינדרוס: כשמדברים על זכויות אדם, הדבר הראשון שקופץ ועולה לך בראש זה הנושא של שוויון.

יצחק פינדרוס: אני רוצה להתחיל ממקרה מאוד קיצוני.

יצחק פינדרוס: מקרה קיצוני.

יצחק פינדרוס: הגמרא בסנהדרין מביאה על צעקת סדום ועמורה כי רבה, מה הייתה זעקת סדום ועמורה כי רבה?

יצחק פינדרוס: גמרא וסנהדרין נותנות סדרה שלמה של דברים, מה היה בסדום ואיפה היה הסוף של הסיפור של סדום, איפה אלוקים החליט: אני את העיר הזאת הופך ומסיים את העניין.

יצחק פינדרוס: הייתה שם מערכת משפטית מאוד מסודרת, עם כללים מאוד ברורים – מה קורה אם לאדם יש שור אחד, מה קורה אם יש לו שניים, מה קורה אם הוא מכניס.

יצחק פינדרוס: הסיומת הייתה, כשזה היה השיא, שהייתה בחורה אחת, ריבה.

יצחק פינדרוס: חז"ל מביאים ריבה מלשון "רבה", שנתנה מתנה לחם לעניים, וזה היה בניגוד לחוקי סדום.

יצחק פינדרוס: העונש שנתנו לה – מילאו אותה בדבש, שיעקצו אותה הדבורים, והיא מתה.

יצחק פינדרוס: הצעקה הזאת באה לאלוקים, ואלוקים הפך את סדום.

יצחק פינדרוס: כשאתה חושב לעצמך – ולצערנו הרב, בהיסטוריה אנחנו מכירים זוועות – איך אנשים מגיעים לרמה כזאת של זוועות, וקורא את התהליך של הכללים, הכלל הראשון שהיה בסדום, שכולם מכירים – כל ילד ישראלי מכיר את הביטוי "מיטת סדום".

יצחק פינדרוס: היה כלל: כל אחד מקבל את אותה מיטה, יש שוויון, שוויון מלא.

יצחק פינדרוס: לכן אם אתה קטן מדי, מותחים אותך למיטה.

יצחק פינדרוס: אם אתה גדול מדי, חותכים לך את הרגליים.

יצחק פינדרוס: אליעזר עבד אברהם התחכם איתם ולא נכנס למיטה.

יצחק פינדרוס: חז"ל מביאים את כל הסדר.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, באופן עקרוני מתארים לך שהייתה פה מערכת חוקתית של שוויון.

יצחק פינדרוס: סדום, המערכת הכי נוראית והכי אכזרית שיכולה להיות, אבל התפיסה הפילוסופית שלה הייתה שוויון.

יצחק פינדרוס: יש כללים: אם יש לך שור אחד זה ככה, אם יש לך שני שוורים.

יצחק פינדרוס: אם אין לך לחם, מה פתאום שאני אתן לך לחם?

יצחק פינדרוס: מה פתאום שאני לא אתן לשני?

יצחק פינדרוס: למה אתה צריך לקבל לחם?

יצחק פינדרוס: שוויון.

יצחק פינדרוס: אם מגיעה לך משכורת לחם, תקבל.

יצחק פינדרוס: סתם תקבל לחם?

יצחק פינדרוס: זה לא שוויוני.

יצחק פינדרוס: לצערנו הרב – ואני אמרתי את זה בראיונות לתקשורת כששאלו אותי למה אנחנו כל כך מתנגדים לחוק השוויון כשזה עלה לאחרונה על ידי איתן ידידי, ואני באמת מאמין בטוהר כוונותיו.

יצחק פינדרוס: ניסו להגיד לי: אתה מתכוון לדבר פלוני או לדבר אלמוני, וזה מה שמציק לך בשוויון.

יצחק פינדרוס: לצערנו הרב, ומי שמכיר את זה – ואין לי ספק שהשר שוותיק פה בבית מכיר את הדיון הזה, את אותו דיון שהיה עם רובי ריבלין בוועדת החוקה בתחילת שנות התשעים, כשקבעו את חוק כבוד האדם וחירותו, חוק-היסוד הראשון בחוקה שאנחנו מדברים עליה כל הזמן, שרוצים לקבוע ורוצים לעשות ואנחנו מתנגדים לה.

יצחק פינדרוס: שאלו שם: מה יקרה אם יבואו לבית המשפט סוג הדברים שקרו פה בשלושים השנים האחרונות.

יצחק פינדרוס: אמרו: לא, לא לזה הכוונה, הכוונה היא לתת שוויון, כבוד האדם וחירותו.

יצחק פינדרוס: וראה זה פלא, אני כאיש חרדי שנמצא 20–30 שנה במערכת הציבורית, פעם אחר פעם, פעם אחר פעם מוכה, מוכה בצורה כואבת, על ידי בית המשפט העליון על בסיס העניין הזה של כבוד האדם וחירותו והפרשנות המורחבת של נושא השוויון, כי המיטה צריכה להיות באותו גודל.

יצחק פינדרוס: לא יכול להיות שהחינוך החרדי יהיה שונה מהחינוך הרגיל.

יצחק פינדרוס: לא יכול להיות שאישה תלך לשחות בבריכה לא מעורבת.

יצחק פינדרוס: לא יכול להיות דבר כזה.

יצחק פינדרוס: למה?

יצחק פינדרוס: שוויון.

יצחק פינדרוס: איך אתה לא נותן לגבר להיכנס פנימה?

מיקי לוי: משפט לסיכום.

יצחק פינדרוס: ועוד פעם ועוד פעם חוות דעת של דינה זילבר.

יצחק פינדרוס: בג"צים לאין-ספור על מזון בתוכנית ההזנה לחינוך החרדי, דוגמאות אין-ספור.

יצחק פינדרוס: ואת הדוגמה האחרונה אני רוצה להביא לך, אדוני היושב-ראש, היא הייתה פה אתמול בהופעה של השר יועז הנדל, שנאם את נאום השבטים והגטאות.

יצחק פינדרוס: הוא הביא את נאום השבטים ונאם את נאום הגטאות.

יצחק פינדרוס: כשאנשים רוצים לקבל סוג מסוים של טלפוניה ברמה הפרטית והם סוגרים עסקה עם חברת טלפונים, למה זה מעניין את ריק ג'ייקובס בארצות הברית, שהוא מגיש עתירה לבג"ץ, שבג"ץ מכריח את המדינה להכריח אותי לתת לילדים שלי טלפונים אחרים?

יצחק פינדרוס: לזה קוראים זכויות ושוויון?

יצחק פינדרוס: אנחנו צריכים מאוד להיזהר לא להגיע לאן שהגיעו אחרים וללמוד מההיסטוריה.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום הכנסת מציינת את יום זכויות האדם הבין-לאומי.

דסטה גדי יברקן: ההיסטוריה האנושית מלאה בגיבורים ובמהפכנים.

דסטה גדי יברקן: לרוב הם באים מתוך העם הפשוט שמגפי השלטון דרכו על צווארו יותר מדי חזק, וסגרו על קנה נשימתו, עד כדי כך שגם על אדי האוויר שנותרו לו לנשום היה נדמה שהוא חייב להגיד תודה לבעלי הכוח בשלטון.

דסטה גדי יברקן: המכנה המשותף של כל אותם המהפכנים והגיבורים היה אחד מאז ומעולם – הכלי שאיתו יצאו למאבק צודק בדרך למהפכה צודקת.

דסטה גדי יברקן: כלים אלה לא היו חץ וקשת, לא נשק אטומי, לא צבא מודרני מתקדם; הם היו מילים.

דסטה גדי יברקן: כל המהפכנים השתמשו בשלוש מילים וסחפו את העם אחריהם: "חירות", "חופש, ו"זכויות האדם".

דסטה גדי יברקן: מילים אלה הן עוצמתיות, חזקות מפלדה, חדות מחרב, מפילות משטרים כמו מגדל קלפים, מניעות המונים נגד דיקטטורות.

דסטה גדי יברקן: מילים אלה הן אלמותיות כמו הזמן, מילים שאינן מחלידות אף פעם, לא שבירות, לא חולפות אף פעם.

דסטה גדי יברקן: כאזרחים שאיבדו את כל הזכויות הבסיסיות שלהם ואין להם מה להפסיד, הם הופכים לאמיצים ויוצאים למאבק.

דסטה גדי יברקן: הם משתמשים במילים "חירות", "חופש", "זכויות האדם".

דסטה גדי יברקן: כשאזרחים אמיצים שאין להם מה להפסיד משתמשים במילים הללו, שום שלטון עריץ או דמוקרטי מושחת לא יכול לעמוד בפניהם בבוא העת, בעיקר שלטון שעלה בצורה דמוקרטית ומשתמש בדמוקרטיה ופוגע בזכויות האדם ובחירותו.

דסטה גדי יברקן: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אמנה שלושה מנהיגים גדולים בהיסטוריה להמחשה.

דסטה גדי יברקן: המהפכן הראשון בהיסטוריה שיצא נגד עריצות ודיקטטורה היה משה רבנו.

דסטה גדי יברקן: הוא אמר לפרעה: "שלח את עמי", שחרר את עם ישראל לחופש.

דסטה גדי יברקן: משה, שליח ה', שחרר את עם ישראל לאחר עבדות של 420 שנה במצרים, ומאז הפכנו לעם משגשג שהיה אדון לגורלו.

דסטה גדי יברקן: המילים שבהן השתמש היו "חירות" או "חופש".

דסטה גדי יברקן: הדמוקרטיה הגדולה בעולם, ארצות הברית, הפכה לדמוקרטיה לאחר מלחמת אזרחים עקובה מדם על חופש וחירות האדם.

דסטה גדי יברקן: אחד הנאומים ההיסטוריים בנושא זכויות האדם היה של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן, הידוע כנאום גטיסברג, שנשא ב-19 בנובמבר 1863, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית.

דסטה גדי יברקן: הוא הגדיר את מלחמת האזרחים כלידה חדשה של חירות, שתביא שוויון אמיתי לכל אזרחי ארצות הברית במאבק המתמשך – שאינו רק למען האיחוד, אלא גם מאבק הבוחן את יכולתה של כל אומה "שהוגה בחירות, ומוקדשת לטענה שכל בני האדם נבראו שווים", להתקיים לאורך זמן.

דסטה גדי יברקן: לינקולן אמר את המשפט המעורר השראה לכל אומה: ממשלה, ממשלה של העם, על ידי העם, למען העם, לא תאבד מן הארץ.

דסטה גדי יברקן: המילים שלינקולן השתמש בהן היו "חירות" ו"חופש".

דסטה גדי יברקן: נלסון מנדלה נאבק למען חירות בני עמו כנגד המשטר של המיעוט הלבן שיצר אפרטהייד, ואף ישב 27 שנים בכלא כאשר נשא בפיו את המילים "חירות" ו"חופש".

דסטה גדי יברקן: זכויות האדם אינן ניתנות על ידי אדם, ואינן ניטלות מאדם.

דסטה גדי יברקן: זכויות האדם הן כמו אוויר לנשימה מכורח הבריאה.

דסטה גדי יברקן: לצערי, הדמוקרטיה הישראלית אתמול בערב שינתה את פניה.

דסטה גדי יברקן: אמש עבר חוק דרקוני שמאפשר לשוטר להיכנס לבתים של אזרחים ללא צו של שופט.

דסטה גדי יברקן: מהלך דיקטטורי במלואו.

גדעון סער: לא הגזמת בכלל - - -

דסטה גדי יברקן: ב-6 ביולי 2020 שר הבריאות הורוביץ אמר על החוק הזה, חוק הסמכויות המיוחד: "זה חוק מסוכן, שמאפשר לממשלה להכריז מצב חירום - -

מיקי לוי: משפט סיכום, בבקשה.

דסטה גדי יברקן: - - ותחת ההכרזה להעביר תקנות, כולל הגבלות - - - וכל זה בלי אישור מוקדם של הכנסת - - - חוק ארדואן".

דסטה גדי יברקן: אדוני, אני מסיים.

דסטה גדי יברקן: ב-1 ביולי 2020 אמר ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק את הדברים הבאים: "חוק הסמכויות הזוי ולא יעבור.

דסטה גדי יברקן: מי שינסה להכניס שוטרים ללא צו של בית משפט לבתים של אזרחים יגמור עם מרי אזרחי.

דסטה גדי יברקן: מי שינסה למנוע הפגנות בצווי חירום יגמור עם מרי אזרחי".

דסטה גדי יברקן: אמר את זה ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק – שאם חוק זה יעבור הוא יוביל מרי אזרחי.

מיקי לוי: תקרא לו.

דסטה גדי יברקן: אני מזמין את ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק לעמוד בהבטחתו.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

מיקי לוי: הלאה.

מיקי לוי: מדהים.

מיקי לוי: תקרא לאהוד ברק.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול.

גדעון סער: אתה קורא למרי אזרחי?

גדעון סער: אתה קורא למרי אזרחי?

דסטה גדי יברקן: אני לא, אני לא קורא למרי אזרחי.

דסטה גדי יברקן: הוא אמר, לא אני.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת יברקן.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ממשלה, שרים, אנחנו מציינים היום את יום זכויות האדם הבין-לאומי.

משה אבוטבול: ברגע טבעי אתה חושב לעצמך: רגע, אולי באמת לא צריכים את זה?

משה אבוטבול: המצב כזה טוב, נחמד כזה, איך שאומרים, מיוחד.

משה אבוטבול: אולי בכלל לא צריכים את היום הזה.

משה אבוטבול: איך אומר תמיד שר האוצר איווט?

משה אבוטבול: הכול גן עדן, הכול גן עדן.

משה אבוטבול: אולי באמת הכול גן עדן ולא צריכים בכלל את היום הזה?

משה אבוטבול: אבל אחרי זה אתה יושב, חושב ומעמיק הלאה, ואתה נזכר שהיום הזה עדיין חשוב.

משה אבוטבול: כל עוד ישנם עוד כמה דברים.

משה אבוטבול: אז החלטתי להתעורר מהחלום וקצת להזכיר לחברים היקרים שנמצאים פה איתנו שעדיין, עדיין, וכל זמן שבאמת יש דברים שצריכים לתקן גם בחברה הישראלית, גם בחברה החרדית, גם בחברה הספרדית, גם בחברה של הקהילה האתיופית, כפי ששמענו את זעקתו של גדי – יש לטפל בעוד הרבה דברים, ויש לעשות עוד הרבה.

משה אבוטבול: איך אומר השיר?

משה אבוטבול: עוד לא אמרנו די.

משה אבוטבול: יש עוד ועוד דברים שצריכים לעשות.

משה אבוטבול: אם מנסים רק לעשות חוק שקצת יגרום לענישה או ייתן בלם מסוים, איך שאומרים, לאלה שמנסים להשמיץ את המגזר החרדי או שמנסים להציק לו על זה שהוא דתי, על זה שהוא חרדי, ועל זה שהוא אוחז בדת הזו, ומטרפדים את החוק הזה פה, בכנסת ישראל, לצערנו, מבלי להבין את הדבר הזה – כאשר אנחנו כן מבינים את זה במגזרים אחרים, כמו במגזר הערבי, שחייב להיות חוק כזה, כמו במגזר האתיופי או במגזר הרוסי.

משה אבוטבול: בכל מגזר אחר מבינים את זה שכן צריכים חוק כזה שיבלום השתוללות של הסתה.

משה אבוטבול: אבל לגבי המגזר החרדי, אתה יודע מה, הותר דמם.

משה אבוטבול: אפשרי גם ללכלך ולהתלכלך.

משה אבוטבול: הכול יהיה בסדר.

משה אבוטבול: עדיין צריכים את היום החשוב הזה של זכויות האדם הבין-לאומי כי עדיין מדינת ישראל היא בגדר הבין-לאומי, ולא רק שאר המדינות.

משה אבוטבול: תשאלו את שר החוץ, שמטייל בכל העולם, אבל הוא מגיע גם לישראל.

משה אבוטבול: אז הבין-לאומי קשור גם לישראל.

משה אבוטבול: אני רוצה רק לומר שאם עדיין יש לנו בעיות קשות – ששר האוצר עושה את הכול, אבל את הכול, כדי שתינוקות שבאים מהמגזר החרדי לא יוכלו לקבל את זכויותיהם במעונות היום אלא הם צריכים להיות מודרים מאותו סבסוד שקיים – אז עדיין צריכים את יום הזכויות האלה של האדם, של התינוק.

משה אבוטבול: התינוק גם הוא סוג של בן אדם, שיגדל ויהיה לאדם.

משה אבוטבול: אבל השאלה היא איך הוא יגדל אם הוא יקבל כאלה זכויות ממועטות.

משה אבוטבול: כל זמן שאנחנו רואים שעושים את הכול, שמצירים את צעדיהן של המשפחות – עכשיו, הבוקר, עם הנושא של הטלת המיסים על המשקאות הקלים או על החד-פעמי או על כל דבר אחר, שאנחנו יודעים במי זה פוגע ובאיזו בטן רכה, תרתי משמע, של ציבור זה פוגע – אז גם זה סוג של זכויות שצריכים לבוא ולדון בהן.

משה אבוטבול: גם אם רוצים לעשות מהפכה או לעשות שידוד מערכות, מלווים את זה עם קמפיין אמיתי.

משה אבוטבול: מראים שבאמת נוגעים בכל המגזרים ולא רק במגזר אחד, כי זה מספיק בולט, ואיך אומרים: צריך לשים קצת פודרה לטשטש את אותם דברים או לשתות כוס מיץ לימון כדי לטשטש את החיוך של שר האוצר אחרי שהוא ככה מצליח לקעקע ולהזיק לאותו ציבור שהוא באמת לא חפץ ביקרו.

משה אבוטבול: אבל עדיין צריך את היום החשוב הזה, כל זמן שישנם מאות ואלפי קרוונים ברחבי הארץ שלומדים בהם ילדים של תלמודי תורה, של בתי ספר.

משה אבוטבול: בקיץ חם להם מאוד, ובחורף קר להם מאוד.

משה אבוטבול: אי-אפשר לשים שם תמיד מזגנים, אדוני היושב-ראש, כי החשמל שם בקושי ניתן, אלא אם כן היינו קצת קשורים לחברה הערבית, ששם חוק החשמל ניתן בנדיבות בצורה אחרת ושם החוקים הם כבר לא בדיוק חוק.

משה אבוטבול: החוק הופך להיות צחוק, והחוק הופך להיות חוקן.

משה אבוטבול: אבל אצלנו, למעשה, בודקים אותך בכל דבר, והילדים יכולים להישאר שם בחום או בקור, וזה לא מעניין אף אחד.

משה אבוטבול: עד שייבנו להם הכיתות, עד שתבוא הנחמה, עלולה לצאת הנשמה.

משה אבוטבול: אבל עדיין זה לא זה, חברים יקרים.

משה אבוטבול: כל זמן שאנחנו רואים שיש חקיקה בנושא, אפילו דיבור בנושא הזה, שהציבור, המגזר החרדי, צריך להיות חלק אינטגרלי - -

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

משה אבוטבול: - - מתוך משרדי הממשלה, ועדיין לא רואים את האחוזים שנדרשים, שזה דבר שנקבע, ורואים ממש בודדים, אבל לעומת זאת מינויים אחרים – סבבה, זה עובד יפה - - -

מיקי לוי: תודה.

משה אבוטבול: רק שנייה.

משה אבוטבול: וזה כן עובד יפה.

משה אבוטבול: תשאלו גם את שר המשפטים כמה אנשים טובים הוא הכניס למערכת מקרב תקווה חדשה.

משה אבוטבול: אז כל זמן שאלה הן התקוות, התקוות הן ישנות, וכל זמן שהיושב-ראש לא נותן לי עוד דקה ככה מערוף – אז אנחנו, איך שאומרים, נסיים את הנאום ככה באמצע.

מיקי לוי: אתה כבר דקה מעבר לזמן.

משה אבוטבול: אבל תדעו שיש לנו עוד הרבה כאבים לגבי הקהילה האתיופית ולגבי הנושא של לזרוק את החרדים במריצות.

משה אבוטבול: יש כל כך הרבה כותרות, כך שהיום הזה חייב להימשך.

משה אבוטבול: יום זכויות האדם הבין-לאומי הוא בכללו כל חברה וחברה בישראל.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חשוב מאוד לציין את היום הבין-לאומי לזכויות אדם, ואני מברך את חברתי מיכל רוזין, שבאמת עבדה והובילה את ציון היום החשוב הזה גם במליאה פה וגם בוועדות.

אוסאמה סעדי: אבל חשוב לא רק שנציין את זה במילים, לתת מס שפתיים, וכאילו יום עבר, ציינו אותו וממשיכים כרגיל תוך הפרה גסה של זכויות אדם בסיסיות.

אוסאמה סעדי: אם עסקינן, אדוני שר המשפטים והשר מאיר כהן, בזכויות אדם בסיסיות, אז מה יותר זכות בסיסית מאשר קורת גג?

אוסאמה סעדי: וכאשר היום בבוקר התבשרנו – ובטח שמעת ובטח קיבלת פניות – על הריסות בתים ברהט – אני לא מדבר על כפרים לא מוכרים ועל פזורה.

אוסאמה סעדי: בתוך רהט, שני בתים: בית למשפחת אבו-סהיבאן ובית למשפחת אל-עתאיקה.

גדעון סער: מאה אחוז.

אוסאמה סעדי: מה יותר חשוב ובסיסי, אדוני היושב-ראש, מהזכות לחיים?

אוסאמה סעדי: אם אין זכות חיים, בשביל מה לדבר על זכויות אדם בכלל?

אוסאמה סעדי: כאשר אנחנו מדברים על המשך המלחמה והמשך המגפה של רציחות בחברה הערבית, עכשיו-עכשיו ברגעים האלה אנחנו מקבלים ידיעות על ירי על בית אבלים בכפר אבטין שהבן שלהם נרצח לפני יומיים בחיפה, אחמד עומרייה.

אוסאמה סעדי: עכשיו באו וירו על בית האבלים ויש שם פצועים.

אוסאמה סעדי: לכן, כאשר אנחנו מדברים על שתי הזכויות האלה, אין ספק שבמשך עשרות שנים, מאז הקמת המדינה, האזרחים הערבים מופלים באופן ממסדי, באופן סיסטמטי, על ידי כל הממשלות.

אוסאמה סעדי: אדוני שר המשפטים אמר: בוודאי, הזכות לחיים, ובוודאי הוא יתייחס לחקיקה שהייתה היום – לא אתמול, כי זה היה היום בשעה 05:00.

אוסאמה סעדי: אדוני שר המשפטים, אין לי ספק, ואני לא רוצה להשתמש ואני לא רגיל להשתמש במושגים שחברי הקודם דיבר עליהם, אבל יש פה פגיעה קשה בזכויות אדם.

אוסאמה סעדי: החוק הזה, ואתה יודע שאנחנו - - -

גדעון סער: יש פגיעה יותר גדולה בזכויות אדם אם הוא לא יחוקק, כי אנשים יירצחו, ואתה יודע את זה שהם יירצחו.

אוסאמה סעדי: לא.

גדעון סער: אתה יודע שהם יירצחו.

אוסאמה סעדי: אז אני לא מסכים איתך פה.

גדעון סער: - - -

אוסאמה סעדי: זה הוויכוח.

אוסאמה סעדי: אתם חושבים שהחוק הזה יעזור בפיענוח הרציחות?

אוסאמה סעדי: אתה יודע - - -

גדעון סער: מי משתף פעולה במה שקרה?

אוסאמה סעדי: משתפים פעולה.

גדעון סער: נו, באמת.

אוסאמה סעדי: למה לא משתפים פעולה?

גדעון סער: אתה מכיר את המציאות יותר - - -

אוסאמה סעדי: למה לא משתפים פעולה?

אוסאמה סעדי: למה לא משתפים פעולה?

אוסאמה סעדי: תעשו את זה דרך בתי משפט, תעשו את זה בצו שיפוטי.

אוסאמה סעדי: אתה יודע שהאזרחים הערבים הראשונים שייפגעו הם אזרחים חפים מפשע.

אוסאמה סעדי: דרך אגב, החוק הזה לא מכוון נגד רוצחים ונגד פושעים.

גדעון סער: - - -

אוסאמה סעדי: אתה יודע שהחוק הזה מכוון נגד אזרחים חפים מפשע שהמשטרה תיכנס לבתים שלהם - -

גדעון סער: אני מבין - - -

אוסאמה סעדי: - - על מנת לאסוף את המצלמות.

אוסאמה סעדי: זה החוק.

אוסאמה סעדי: זה החוק.

גדעון סער: אני מבין ששוב הצבעתם נגד האינטרסים של המצביעים שלכם ושל התומכים שלהם, ואני גם אסביר מדוע תכף.

אוסאמה סעדי: אני חושב שהציבור שלנו הוא נגד החוק הזה.

אוסאמה סעדי: הציבור שלנו בעד כל פעולה שהמשטרה תעשה באופן מידתי ובסבירות - - -

גדעון סער: כמו שהוא היה נגד הסכמי השלום ועם בחריין ואיחוד האמירויות, ככה הוא נגד החוק הזה – באותה מידה.

אוסאמה סעדי: בהחלט, בהחלט, בהחלט.

מיקי לוי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: גם תשאל את הציבור שלנו.

אוסאמה סעדי: זה שהוא נהנה ללכת לדובאי ולאבו דאבי היום זה לא אומר שהוא ישכח ששורש הבעיה זה הכיבוש וזה הבעיה הפלסטינית, שאתה והממשלה שלך, שלכם – אתם לא עושים דבר בעניין הזה.

אוסאמה סעדי: ההפך אתם עושים – עשר מעלות ימינה, כפי שהצהיר ראש הממשלה.

אוסאמה סעדי: אבל אני רוצה לדבר על החוק ולא – אני אומר, אדוני השר: אתם רוצים באמת שאנחנו נקיים וניישם בפועל זכויות אדם?

אוסאמה סעדי: תעשו שני מעשים פרקטיים: כפי שעשית באמנת איסטנבול, אלימות נגד נשים, וישראל הצטרפה – תצטרפו.

אוסאמה סעדי: אני בירכתי את חברתי גבי לסקי, ואנחנו בעד שישראל תצטרף לאמנה הבין-לאומית בדבר זכויות אדם.

אוסאמה סעדי: חוק שני זה חוק-יסוד: השוויון.

אוסאמה סעדי: אם אין שוויון, אז לא מדברים – שוויון בין בני אדם.

אוסאמה סעדי: ואני מזכיר – משפט אחרון, אדוני היושב-ראש, היה ויכוח ביני לבין השר – ואני אומר שבכנסת הקודמת, בממשלה הקודמת, עבר בהובלת שר המשפטים הקודם אבי ניסנקורן חוק-יסוד: השוויון, לא כפסיקת בג"ץ ולא כזכות נגזרת מחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, אלא כזכות חוקתית ממעלה ראשונה - -

מיקי לוי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: - - שמעוגנת בספר החוקים.

אוסאמה סעדי: ככה אתם תצהירו שאתם נגד אפליה ממסדית מכל סוג – ולעגן את הזכות הבסיסית והחוקתית של שוויון.

אוסאמה סעדי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מזמין אתכם לקחת חלק בקביעת המדיניות, חבר הכנסת סעדי.

מיקי לוי: תבואו להשפיע.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, רבותיי השרים, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, אני שמעתי כאן חלק מהנאומים שמדברים על זכויות האדם ואולי צריך לכנות את זה מבחינתם "זכויות האדם הנכון".

איתמר בן גביר: גם בוועדות הכנסת, אדוני, אנחנו מדי יום ביומו – לצערי, בעקבות אג'נדה של כל מיני יושבי-ראש – מדברים על זכויות המסתננים וזכויות העבריינים שפלשו בנגב לבתים.

איתמר בן גביר: בואו ניתן להם חשמל, וניתן להם קלפיות, וניתן להם כך וניתן להם אחרת, ובואו ניתן גם זכויות למתפרעים בשמעון הצדיק ולמי שתוקף יהודים.

איתמר בן גביר: הם אדם.

איתמר בן גביר: הם אדם.

איתמר בן גביר: זכויות אדם.

איתמר בן גביר: מה שמדהים, אדוני היושב-ראש, שבדרך כלל זו משוואה בדוקה.

איתמר בן גביר: אלה שרוממות הדמוקרטיה בגרונם וזעקות זכויות האדם בפיהם הם אלה שבדרך כלל נותנים יד לפגיעות הכי קשות בזכויות אדם, לפגיעות הכי קשות.

איתמר בן גביר: אני זוכר את עצמי מייצג נערות פעילות ימין שבגלל חסימת כביש נעצרו עד לתום ההליכים.

איתמר בן גביר: אני זוכר את עצמי תובע בשם אותן נערות כי באה שוטרת ואמרה לאיזה ילדה בת 12, בחורה דתייה: תורידי את כל הבגדים, אני צריכה לעשות עלייך חיפוש סמים.

איתמר בן גביר: איפה הייתם?

איתמר בן גביר: איפה היו כל אותם אנשי שמאל, אותם אבירי זכויות האזרח?

איתמר בן גביר: איפה הם היו כשלקחו 10,000 אנשים בגוש קטיף וזרקו אותם מהבית?

איתמר בן גביר: איפה הם היום?

איתמר בן גביר: איפה הם היום כשלוקחים את הרכב של טל יושבייב משכונת שמעון הצדיק ופעם אחר פעם מציתים לו את הרכב, מפחידים אותו ואת אשתו ואת הבת שלו, ואין דין ואין דיין?

איתמר בן גביר: איפה הם היום?

איתמר בן גביר: איפה הם נמצאים היום כאשר מפנים פעם אחר פעם בשבועות האחרונים את עוז ציון, ואת רמת מגרון ואת גאולת ציון?

איתמר בן גביר: אין להם גב בכנסת, אדוני היושב-ראש.

איתמר בן גביר: לשלומי, ומוטי, ואורי, ומרדכי, ילדים שם, אין להם כאן גב, בכנסת, לקיים כל הזמן דיונים בוועדות.

איתמר בן גביר: איפה הם כאשר פוגעים בזכויות מפגינים?

איתמר בן גביר: אני רציתי – שקלתי לעשות את זה אבל החלטתי לא להעניש את כל חברי הכנסת – במוצאי שבת הייתי בעוד הפגנה של אהוביה סנדק.

איתמר בן גביר: אדוני השר, רציתי לבוא עם החליפה שבפעם השישית אני שולח לניקוי יבש כי השפריצו עליה בואש.

איתמר בן גביר: איזה ריח מצחין.

איתמר בן גביר: איזה גועל נפש.

איתמר בן גביר: איזו פגיעה.

איתמר בן גביר: ולמה?

איתמר בן גביר: ועל מה?

איתמר בן גביר: ועל מה?

איתמר בן גביר: ולא פגיעה רק במפגינים אלא גם בכל מי שגר באזור.

איתמר בן גביר: איזה ריח.

איתמר בן גביר: שש מקלחות ולא ירד הדבר הזה.

איתמר בן גביר: איפה הם?

איתמר בן גביר: איפה הם אותם אנשים שצועקים על זכויות אדם?

איתמר בן גביר: ואני שואל כאן האם זכויות אדם, אדוני היושב-ראש, מבחינת אלה שדיברו לפניי או חלקם, זה רק לצד אחד?

איתמר בן גביר: האם זכויות אדם זה רק לכיוון אחד?

איתמר בן גביר: הצביעות הזאת, הצביעות הזאת לבוא ולזעוק נגד מעצרים מינהליים – עד שמרחיקים איזשהו נער גבעות בלי משפט, בלי הוכחות, בלי ראיות.

איתמר בן גביר: אף אחד לא מדבר על זה.

איתמר בן גביר: הצביעות הזאת לבוא ולצעוק כאן ולהגיד: מפנים, הורסים בתים.

איתמר בן גביר: איזה הורסים בתים?

איתמר בן גביר: 55,000 בתים לא חוקיים בנגב על תילם.

איתמר בן גביר: ולעומת זאת, אם אצלנו בחברון, קריית ארבע, נער יקים סוכה, סוכה הוא יקים, יבואו ימ"מ, יס"מ, בילוש ומשטרה וירחיקו אותו.

איתמר בן גביר: אז לכל אלה שמדברים על זכויות האדם, מספיק עם הצביעות.

איתמר בן גביר: מספיק עם כל האמירה הזאת של לבוא ולדבר רק על צד אחד.

איתמר בן גביר: זכויות אדם מתחילות בילד בשכונת רמת אשכול בלוד שתוקפים אותו, בילד בעיר העתיקה שהוא יהודי והולך עם פאות ומרביצים לו, ואותו ילד ברמלה שאימא שלו אמרה לי, אדוני השר, כבודכם השרים, אימא שלו אמרה לי: הילד שלי הולך עם כיפה לא מחוץ לבית הספר, כשהוא יוצא מבית הספר הוא מוריד את הכיפה.

מיקי לוי: משפט סיכום, בבקשה.

איתמר בן גביר: לסיכום.

איתמר בן גביר: ושאלתי אותה: למה הוא מוריד את הכיפה?

איתמר בן גביר: לא קרה כלום, זה בסדר, גברת, את יכולה, גם אח שלי חילוני, ההורים שלי חילונים, את לא צריכה לקחת את זה כל כך קשה.

איתמר בן גביר: היא אמרה לי: לא, לא, איתמר, אתה לא מבין, הוא לא מוריד את הכיפה כי הוא חילוני, הוא מוריד את הכיפה כי מרביצים לו כשהוא יוצא מבית הספר עם כיפה, כי הוא יהודי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בליאק.

ולדימיר בליאק: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, מאות אלפי ישראלים עוברים מדי יום ליד גינות סחרוב בכניסה לירושלים, ותתפלאו, רבים לא מכירים מי הוא אותו סחרוב מהגינות.

ולדימיר בליאק: אנדריי סחרוב היה פיזיקאי רוסי סובייטי, מדען גאוני, אבי פצצת המימן הסובייטית ופעיל בולט למען זכויות אדם.

ולדימיר בליאק: ב-1975 הוא זכה בפרס נובל לשלום אך לא הורשה על ידי השלטונות בברית המועצות להשתתף בטקס.

ולדימיר בליאק: ב-1980 סחרוב הוגלה ממוסקבה הבירה לעיר גורקי, ובה שהה תחת פיקוח הדוק של כוחות הביטחון של המפלגה הקומוניסטית, הלכה למעשה במעצר בית.

ולדימיר בליאק: ב-1986, עם תחילת הרפורמות בחופש היחסי בברית המועצות, סחרוב שב למוסקבה, וב-1989 נבחר לוועידת נציגי העם של ברית המועצות.

ולדימיר בליאק: בוועידה הוא התבלט כנבחר ציבור שלא נכנע לדורסנות מפלגת השלטון, ופעם אחר פעם השמיע קול עצמאי, חופשי, ליברלי, למרות שריקות הבוז והצעקות של הרוב הקומוניסטי.

ולדימיר בליאק: ישנה תמונה מפורסמת שבה בזמן השמעת המנון ברית המועצות, שיר הלל למשטר הקומוניסטי, סחרוב היה היחיד באולם הוועידה, היחיד בין אלפי צעירים שנשאר לשבת.

ולדימיר בליאק: כאשר שאלו אותו בדיעבד מדוע הוא נשאר לשבת, סחרוב ענה: אני לא אוהב את ההמנון הזה.

ולדימיר בליאק: בדצמבר אותה שנה, ב-1989, אנדריי סחרוב נפטר מאירוע לבבי כאשר הוא בן 68 בלבד.

ולדימיר בליאק: השנה בחודש מאי ציינו 100 שנה ליום הולדתו.

ולדימיר בליאק: כאמור, אנדריי סחרוב היה אחד הפעילים הראשונים למען זכויות אדם והפרט בברית המועצות, וגם פעל רבות למען עליית יהודי ברית המועצות לישראל.

ולדימיר בליאק: סחרוב סבר כי זכויות אדם הן הבסיס העקרוני לכל מערכת פוליטית.

ולדימיר בליאק: הוא חשב כי במערכת הציבורית הבריאה מי שבעצם ערב לזכויות הפרט היא מערכת משפט חזקה, ערכית, עצמאית.

ולדימיר בליאק: הוא התריע לא פעם כי ברגע שהשלטון משתלט על מערכת המשפט, הראשון שנפגע הוא האזרח הפשוט, שמאבד חלק גדול מזכויותיו.

ולדימיר בליאק: זאת הייתה המציאות בברית המועצות, המקום שבו מנהיג אחד, מפלגה אחת, אידיאולוגיה אחת, השתלטו על מוסדות המדינה, כולל מערכת המשפט.

ולדימיר בליאק: את המחיר שילם האזרח הפשוט – בחוסר אונים מול השלטון, בפגיעה בזכויות האדם הכי בסיסיות: חופש התנועה, חופש העיסוק, חופש הביטוי.

ולדימיר בליאק: האם זה מזכיר לכם משהו שהתרחש כאן, במדינת ישראל, בשנים האחרונות?

ולדימיר בליאק: האם זה מזכיר לכם את התהליך המסוכן שעברנו עד שהגיעה ממשלת השינוי ועצרה אותו?

ולדימיר בליאק: מה שקרה הוא שראש הממשלה לשעבר ניסה להתנקש בדמוקרטיה הישראלית.

ולדימיר בליאק: ראש הממשלה לשעבר הכריז מלחמה על המשטרה, על הפרקליטות, על היועץ המשפטי לממשלה, על בתי המשפט, על מה שנשאר מהתקשורת החופשית.

ולדימיר בליאק: מלחמת חורמה של ממש, ובמלחמה הזאת השלטון הקודם לא בחל בשום אמצעים.

ולדימיר בליאק: ואז הבנו אנחנו כולנו כי הדמוקרטיה שלנו היא לא כזאת חזקה כפי שאולי חשבנו.

ולדימיר בליאק: היא ניצלה בזכות הממשלה החדשה, ניצלה רגע לפני שראש הממשלה לשעבר היה מפרק המדינה.

ולדימיר בליאק: צריך להבין, בניגוד מוחלט למה שמנסים אולי למכור לנו אלה שבמקום לדאוג לזכויות הפרט של אזרחי ישראל דואגים לזכויות האזרח של אדם אחד בלבד: אם הם היו מצליחים להשלים את המזימה הזאת, מזימת ההשתלטות על בתי המשפט, על מוסד היועץ המשפטי לממשלה, על מערכת המשפט כולה, הראשון שהיה נפגע זה האזרח הפשוט.

ולדימיר בליאק: לכן אני אומר שוב ומדגיש: כשאנחנו מדברים על זכויות הפרט, כשאנחנו מנסים לשמור על זכויות הפרט במדינת ישראל, אנחנו חייבים לזכור כי מערכת המשפט היא הבסיס.

ולדימיר בליאק: כן, היא רחוקה מלהיות מושלמת.

ולדימיר בליאק: כן, יש לנו הרבה מה לשנות, אך כפי שציין אנדריי סחרוב, זכויות אדם הן הבסיס העקרוני של כל מערכת פוליטית – מערכת ששומרת על מערכת המשפט שלה כחזקה ועצמאית.

ולדימיר בליאק: וכך גם נעשה.

ולדימיר בליאק: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ישיב שר המשפטים גדעון סער, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי את הדוברים והייתי רוצה – זה הוזכר על ידי אחד הדוברים, נדמה לי שדווקא על ידי חבר הכנסת אוסאמה סעדי – לדבר על דבר שלפי דעתי הוא מאוד אקטואלי בהקשר הזה.

גדעון סער: אנחנו מדברים על זכויות אדם, יום זכויות האדם הבין-לאומי, שמצוין ב-10 בדצמבר, יום החתימה על ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם, אבל מהי הזכות הכי חשובה בקרב זכויות האדם?

גדעון סער: הזכות לחיים ולביטחון אישי.

גדעון סער: זאת הזכות שמוזכרת בסעיף 3 להכרזה.

גדעון סער: היא מופיעה שוב בסעיף 6 לאמנה הבין-לאומית לזכויות אזרחיות ומדיניות משנת 1966.

גדעון סער: השופט מישאל חשין, זיכרונו לברכה, הגדיר אותה, את הזכות לחיים, הראשונה במלכות במסדר זכויותיו של היחיד.

גדעון סער: למה אני אומר את הדברים?

גדעון סער: כי בהרבה מאוד מהדברים שגם עולים כאן, על הבמה הזאת, משתמשים במושג זכויות אדם בצורה אמורפית, בצורה ערטילאית, בצורה מנותקת, כשמתקבלות החלטות כמו למשל החלטות שהתקבלו בשנתיים האחרונות במדינת ישראל ובכל העולם בנושא ההתמודדות עם נגיף הקורונה, גם החלטות שפגעו בזכויות אדם.

גדעון סער: מה לנו יותר פגיעה בזכויות אדם מזה שאדם יושב בביתו, בסגר, מגבילים את חופש התנועה, אומרים לו, תתרחק רק 100 מטר מהבית, פוגעים לו בזכות לפרנסה בענפים כל כך רבים וכדומה?

גדעון סער: פגיעה בהרבה מאוד זכויות אדם.

אוסאמה סעדי: אף אחד לא אמר על 100 מטר - - -

גדעון סער: אבל, חבר הכנסת סעדי - - -

אוסאמה סעדי: אדוני השר, תשאל את יושב-ראש הכנסת איך הוא התנגד לחוק הזה, החוק הדרקוני, חוק הקורונה הגדול - - -

גדעון סער: חבר הכנסת סעדי, פגיעה בחופש התנועה היא פגיעה בזכות יסוד של האדם, ולא חשוב כרגע אם זה סגר, מרחק מהבית, אם אסור לך לצאת מהעיר וכדומה, או אפילו אסור לך לצאת מהארץ, או אסור לך לצאת מהארץ למדינות מסוימות.

אוסאמה סעדי: - - -

גדעון סער: כל הדברים הללו הן פגיעות בזכויות אדם.

גדעון סער: אבל אנחנו מצדיקים אותן, כי אין זכות מוחלטת.

גדעון סער: תמיד יש איזון בין זכויות.

גדעון סער: כל זכות היא יחסית.

גדעון סער: אי-אפשר, כשדנים בסוגיות מהסוג הזה, שיש בהן סכנה לחיים עצמם, להתעלם מהסכנה המרכזית בשם זכויות, חשובות ככל שתהיינה.

גדעון סער: אני אומר את זה בכוונה, גם אפרופו הדיון שנגע בו חבר הכנסת סעדי, בדבריו, שהיה פה אמש, בנושא חוק החיפוש.

גדעון סער: רבותיי וגבירותיי, אנחנו לא יכולים להצטעצע, אנחנו במצב שבהם אין פיענוח של פשעים חמורים כמעט בכלל בחברה הערבית.

גדעון סער: כמעט 80% ממעשי הרצח לא מפוענחים.

גדעון סער: כמעט 80%, זאת אומרת שמפוענחים 20% ממעשי הרצח.

גדעון סער: אני מדבר על העבירה הכי חמורה בספר החוקים.

גדעון סער: ובגדר הפיענוחים אני מכליל את אותו מקרה, לא עלינו, שבו הבעל רצח את אשתו וחיכה עם הסכין שהמשטרה תבוא.

גדעון סער: בסטטיסטיקה גם זה פיענוח, אבל אנחנו יודעים שזה לא פיענוח.

גדעון סער: אנחנו מדברים על הרבה מאוד – ואני הבאתי לפה את חוק עונשי מינימום, והכנסת חוקקה והתאחדה.

אוסאמה סעדי: - - -

גדעון סער: נכון.

גדעון סער: אבל זה בדיוק העניין, חבר הכנסת סעדי.

גדעון סער: חוק עונשי מינימום מתעסק עם העבריין שנתפס, שנחקר, שהורשע ואז אתה בא לעונש.

גדעון סער: אבל מה קורה כשאין פיענוחים?

גדעון סער: אם אני אומר ש-80% ממעשי הרצח לא מפוענחים – ואתם יודעים היטב כמה זה מעבירות הירי, מעבירות הרכוש, מעבירות אחרות.

גדעון סער: אין פיענוחים, ולמה אין פיענוחים?

גדעון סער: בין היתר כי יש שלטון של פחד.

גדעון סער: כי אנשים חיים בפחד.

גדעון סער: ואני מבין את זה, ואני רואה את זה.

אוסאמה סעדי: אבל החוק הזה הוא נגד הקורבן.

גדעון סער: תקשיב, חבר הכנסת סעדי, אין מנוס מהחוק הזה.

גדעון סער: החוק הזה הוא חוק של הצלת חיים.

קריאה: את זה אומרים כולם, אדוני.

גדעון סער: אדוני, אני קיימתי - - -

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת כסיף.

עופר כסיף: - - - זה עוול שלא נתנו לו הצדקה.

עופר כסיף: זה עוול שאתה נותן לו הצדקה, אבל אין לו הצדקה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, תודה.

גדעון סער: קודם כול, סעיף כזה קיים גם בחוק החיפוש הגדול.

גדעון סער: אבל כשאנחנו באנו לנתח - - -

אוסאמה סעדי: אפילו בממשלה של נתניהו זה לא עבר.

גדעון סער: הסכת ושמע, חבר הכנסת סעדי.

גדעון סער: הוא קיים בצורה - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: אפילו בממשלה של נתניהו זה לא עבר.

גדעון סער: זה שנתניהו הצביע אז ככה והיום אחרת, זה רק מוכיח את הטיעון.

גדעון סער: הוא תמיד מצביע ככה ואז אחרת, לפי האינטרס הפוליטי באותו רגע נתון.

גדעון סער: זאת לא ראיה לשום דבר, כולנו מכירים את ביבי.

גדעון סער: את ביבי כולנו מכירים.

דוד ביטן: איך הגעת לביבי?

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי הזכיר אותו, מה לעשות?

גדעון סער: חבר הכנסת סעדי הזכיר אותו.

גדעון סער: אם סעדי לא היה מזכיר אותו – הייתי באמצע טיעון מאוד חשוב.

מיקי לוי: בבקשה, השר.

גדעון סער: אבל להביא ראיה מההצבעות של ביבי?

גדעון סער: אין פה נושא שהוא לא הצביע עליו הפוך.

איתמר בן גביר: השר, יש לכם את החוק הזה בפקודת סדר הדין הפלילי - - -

גדעון סער: חבר הכנסת בן גביר, כשאני באתי וקיימתי את הדיונים עם אנשי משרדי ועם אנשי משטרה ועם אנשי המשרד לביטחון פנים, המסקנה הייתה: איננו יכולים רק לעשות את מה שעשינו – בתמיכתכם, בנושא של הרחבת סמכויות, בתי המשפט הכלכליים לפשיעה הכלכלית ועונשי המינימום וכדומה.

גדעון סער: אבל אנחנו חייבים למצוא דרכים להעלות את שיעור פיענוח הפשעים החמורים.

איתמר בן גביר: - - -

גדעון סער: ופה יש ופה יש - - -

עופר כסיף: צריך למצוא מידתיות, אדוני.

עופר כסיף: אין מידתיות.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, תנו לשר להשיב.

מיקי לוי: בבקשה להיות בשקט.

גדעון סער: חבר הכנסת כסיף, תקשיב מה המידתיות.

גדעון סער: קודם כול, ההצבעה כבר הייתה פה ב-04:00 והחוק אושר בקריאה ראשונה, עכשיו הדיון יעבור לוועדת החוקה.

עופר כסיף: - - -

גדעון סער: אבל אני מדבר בדיוק על המשמעות.

גדעון סער: אם יש חשש שסרט, שתיעוד במצלמת רחוב, שמצלמה של עסק מסחרי או של מוסד ציבורי או של בית פרטי קלטו פשע חמור או עבריין שנמלט מזירת הפשע, ויבוא ארגון הפשיעה וייקח את הסרט הזה, או שאפילו אותו אזרח ישמיד אותו, כי הוא לא ירצה להעיד במשטרה והוא לא ירצה שימצאו את זה אצלו, והוא לא ירצה אחרי זה להיות מעורב באירוע, אז אפשר להגיד עד מחר "צו שיפוטי".

גדעון סער: אני בעד.

גדעון סער: אבל יכול להיות שאותו זמן יהיה קריטי.

גדעון סער: ואנחנו חיים במציאות שבה, אמרתי קודם, 80% ממעשי הרצח לא מפוענחים, זה אומר שהרוצחים מסתובבים חופשי ושולחיהם מסתובבים חופשי, וזה מה שמדיר שינה מעיניי.

גדעון סער: לא דיון אבסטרקטי על זכויות אדם, כביכול.

גדעון סער: חיי אדם.

גדעון סער: וגם אם יש מידע מודיעיני, שיכול להשתנות כהרף עין, שבמקום מסוים יש מצבור נשק בלתי חוקי – כן, בשורה של התניות שהכנסנו לחוק: קודם כול, הוראת שעה של שנה וחצי.

גדעון סער: צמצמנו אותה מאוד, היו סיעות שביקשו זאת, סיעת מרצ וסיעת רע"מ, והלכנו לקראתן.

גדעון סער: נוכל לבחון את זה בתקופה לא ארוכה של שנה וחצי.

גדעון סער: נוכל לראות מה היתרונות שצמחו ומה החסרונות.

גדעון סער: 2.

גדעון סער: אישור של קצין משטרה.

גדעון סער: 3.

גדעון סער: עבירות של פשע חמור בלבד או – הכנסנו גם עבירות נשק בלתי חוקי או עבירות של פרוטקשן, גידרנו את זה לעבירות מסוימות.

מיכל רוזין: מצלמות.

גדעון סער: 4.

גדעון סער: כל חיפוש יהיה מתועד.

גדעון סער: אז יש את האיזונים.

גדעון סער: אנחנו לא עושים דבר שהוא – להפך, פורסם תזכיר, למדנו את ההערות של הציבור, חלק ניכר מהאיזונים האלה הוכנסו בעקבות ההערות של הציבור.

גדעון סער: אבל אנחנו לא יכולים - - -

איתמר בן גביר: שלא ינצלו את זה - - -

גדעון סער: חבר הכנסת בן גביר, יש מנגנונים - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, בשביל זה זה לשנה וחצי.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, בעוד שנה וחצי.

גדעון סער: אנחנו נוכל בעוד שנה וחצי לבוא ולראות, מצד אחד, אם הייתה בזה תרומה לפענוח פשעים חמורים; מצד שני, האם זה נוצל לרעה, מה התלונות שהתקבלו בהקשרים האלה, אם בכלל, ולשקול.

גדעון סער: אבל היום לא לצאת מהקופסה ולא לחשוב איך ניתן – בדרכים לא שגרתיות, לא בדיבורי סרק, אלא בצעדים מעשיים – לתת לרשויות, למשטרה, לרשויות אכיפת החוק, לתת להם כלים יותר טובים כדי שינצחו במערכה הקשה הזאת?

גדעון סער: זה מחובתנו.

גדעון סער: זאת חובתנו הראשונה היום.

אוסאמה סעדי: כשריסקו את ארגוני הפשיעה בנתניה ובנהריה, בשביל זה היינו צריכים את כל החוקים האלה?

גדעון סער: תקשיב - - -

אוסאמה סעדי: המשטרה עשתה את זה.

אוסאמה סעדי: המשטרה יכולה, כי יש לה את כל האמצעים - - -

גדעון סער: אתה יודע, חבר הכנסת סעדי - - -

אוסאמה סעדי: - - -

גדעון סער: אתה יודע היטב שבהרבה מאוד מאפיינים ההתמודדות היא שונה.

גדעון סער: היא שונה.

גדעון סער: היום המצב הרבה יותר קשה ומסובך.

גדעון סער: הוא יותר קשה והוא יותר מסובך.

גדעון סער: הלוואי שהייתי יכול לומר שבכל האמצעים הרגילים והשגרתיים המשטרה – הרי הייתה פה הפקרות שלא הייתה כדוגמתה במשך שנים.

גדעון סער: הדבר הזה, איבדנו - - -

אוסאמה סעדי: שנים אנחנו אומרים את זה.

אוסאמה סעדי: שנים אנחנו צועקים.

גדעון סער: איבדנו את המשילות.

גדעון סער: אז אני מצדיק.

גדעון סער: אני גם באתי בכנסת הקודמת, אגב, אני וגם אתם, עם חוק עונשי מינימום באנו לפה בכנסת הקודמת.

גדעון סער: ניסינו להעביר את עונשי המינימום בכנסת הקודמת, והשר ניסנקורן נעמד על הרגליים האחוריות כי הייתה התנגדות במשרד המשפטים.

גדעון סער: אני הגעתי למשרד המשפטים, אמרתי: אני יודע שאתם מתנגדים לעונשי מינימום, בדרך כלל גם אני מתנגד לזה; פה יהיו עונשי מינימום, כי אין דרך אחרת, כי לא יכול שעל עבירות נשק בלתי חוקי אנשים ירצו עבודות שירות, כשאנחנו מגדירים את זה כמכת מדינה שהופכת את המדינה למערב פרוע.

אוסאמה סעדי: עוד לא הגדרנו את זה כמכת מדינה, עד היום.

אוסאמה סעדי: זה לא הוגדר כמכת מדינה.

אוסאמה סעדי: והצבענו להגדיר את זה כמכת מדינה.

גדעון סער: אני מגדיר את זה כמכת מדינה.

מיקי לוי: אומר לך שר המשפטים שהוא מגדיר את זה חד וחלק.

גדעון סער: אני מגדיר את זה כמכת מדינה.

אוסאמה סעדי: אבל בית משפט עליון צריך להגדיר את זה, לא שר המשפטים ואני.

גדעון סער: אנחנו נבצר את זכויות האדם.

גדעון סער: אני הודעתי, ואני מאמין שתוך זמן קצר מאוד – זה התעכב קצת מעבר למה שרציתי – אנחנו נביא לכנסת את חוק-יסוד: זכויות במשפט.

גדעון סער: וזה יהיה חוק-היסוד ראשון שעוסק בזכויות אדם, שאני מאמין שיעבור ויקבל רוב בבית הזה לראשונה מאז תחילת שנות התשעים, אחרי 30 שנה.

גדעון סער: והוא חשוב ביותר.

גדעון סער: ומי שחשובים לו הזכות להליך הוגן וכל הערכים האלה שבספסלים האלה מדברים עליהם גבוהה-גבוהה – אבל מה עשו במשך עשרות שנים בשלטון כדי לבצר את הזכויות האלה?

גדעון סער: אני אגלה לך, חבר הכנסת ביטן.

גדעון סער: אני עשיתי, אני עשיתי את חוק הגנה מן הצדק, אני הבאתי את חוק פסלות ראיה.

גדעון סער: זה שהממשלה של המנהיג הגדול והדגול לא הצליחה אפילו בדבר הזה לתת גיבוי, זה דבר אחר.

גדעון סער: אני עושה את זה עכשיו.

גדעון סער: אז מחר אנחנו הולכים לוועדת החוקה - - -

קריאה: - - -

גדעון סער: מחר אנחנו הולכים לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת כדי להכין לקריאה שנייה ושלישית את חוק פסלות ראיה שהושגה שלא כדין.

גדעון סער: אז היו הרבה נאומים חוצבי להבות, ופתוס, וזעם קדוש, והסתערות על המערכות, ורשף בעיניים, אבל במבחן התוצאה אפס מאופס.

גדעון סער: אפס מאופס.

גדעון סער: ואתם יודעים את זה טוב מאוד, חבר הכנסת ביטן.

גדעון סער: ולכן, אנחנו נבצר את זכויות אדם גם בהקשר הזה.

דוד ביטן: אתה מדבר על זה שהספסלים האלה לא עשו, אבל אתה היית חלק מהם.

גדעון סער: אבל אני היחידי שעשיתי.

גדעון סער: אבל מה לעשות שאני - - -

דוד ביטן: אני לא מדבר כרגע על הדברים האחרים.

גדעון סער: תשמע, מה לעשות, יש בעיה.

גדעון סער: יש בעיה - - -

יצחק פינדרוס: גם עם כל מה שהיה פה בליכוד - - -

גדעון סער: כל אלה שדיברו לא עשו.

גדעון סער: אבל תבדוק מי חוקק.

גדעון סער: החוק הראשון שאני העברתי כחבר כנסת, זה כבר 18 שנה, היה החוק שהסדיר את כל הנושא – שהיום גם רוצים ללכת בו עוד צעדים – של כבילה של עציר במקום ציבורי.

גדעון סער: שבכלל יהיו עילות, שיהיו עילות מוגדרות בחוק, שלא יהיה אפשר רק להשפיל אדם.

איתמר בן גביר: אגב, לא אוכפים את החוק הזה.

איתמר בן גביר: תדע לך שהוא לא נאכף.

גדעון סער: הוא לא מיושם כמו שצריך, וצריך לשפר את היישום.

גדעון סער: אבל אני אומר לך - - -

מיקי לוי: אתה יודע שהוא בחלקו מיושם.

מיקי לוי: הפסיקו - - -

גדעון סער: נכון.

גדעון סער: אבל עד 2003 בכלל לא היה חוק שגידר את שיקול הדעת של הרשויות, מתי בכלל - - -

מיקי לוי: נכון.

גדעון סער: את כל אחד אפשר היה להביא אזוק, לא משנה אם יש סכנה שהוא יימלט או לא.

מיקי לוי: אתה יודע – השר, אני יכול?

גדעון סער: בבקשה.

מיקי לוי: כמפקד מחוז ירושלים הובלנו אותם מבית המעצר עד לבית המשפט – וזה לא בסדר – ברחוב, עד להגעת החוק הזה.

מיקי לוי: הוא גרם לי להפסיק.

מיקי לוי: מפי הגבורה, מה שנקרא.

גדעון סער: ואחר כך כשהיו אנשים שבאמת העניינים האלה עניינו אותם בליכוד, חבר הכנסת ביטן, אז היינו גם עושים על זה אצל מיקי איתן בוועדת החוקה, חוק ומשפט, בכנסת השש-עשרה, דיוני מעקב כדי להראות ולוודא שהרשויות מיישמות את זה.

גדעון סער: ואחר כך, בכנסת אחרי זה, חוקקתי את חוק ההגנה מן הצדק, חוק מאוד חשוב.

גדעון סער: היום אני שומע שהרבה מדברים על הגנה מן הצדק, מדברים הרבה על אכיפה בררנית, אבל היה מי שחוקק את זה.

גדעון סער: לכן אני מרשה לעצמי להגיד את הדברים האלה.

גדעון סער: עכשיו, אני אומר שהנושא הזה של חוק-יסוד: זכויות במשפט ייצר איזון בין מערכות שיש להן עוצמה מאוד גדולה, שהן מערכות חשובות, שהן צריכות להגן על החוק והסדר במדינה, שאי-אפשר בלעדיהן, שאסור להתנפל עליהן בהכללות ובהסתערות, כמו שקורה לצערי בימים האלה.

גדעון סער: אבל צריך גם לדאוג לזכויות של האזרח שעומד מולן בהליכי החקירה ובהליכי המשפט, ולשמור עליהן.

גדעון סער: ואנחנו נעשה את זה, ונעלה את הזכויות האלה לדרגה, למעמד חוקתי.

מיקי לוי: תודה.

גדעון סער: נחזק אותן.

גדעון סער: ודבר אחרון, אדוני היושב-ראש, מה שהעלה חבר הכנסת סעדי, ואני חושב שזה חשוב אז אני מתייחס: אנחנו תומכים בעיגון עקרון השוויון בחוק-יסוד: האדם וחירותו.

גדעון סער: אגב, יש לי הוכחה טובה: אני עצמי הגשתי בכנסת הקודמת הצעה כזאת, לא כתיקון לחוק הלאום, שחברת הכנסת רוזין תקפה אותו קודם – בזה אנחנו לא תומכים, כי אנחנו חושבים שהעניין של שוויון זה עניין של זכויות אדם, ולכן זה מטריה שמקומה בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

גדעון סער: לא כל השותפות בקואליציה הן כרגע בעמדה הזאת.

גדעון סער: זו עמדתנו, זו עמדתי, וככל שתהיה בזה תמיכה של כל חלקי הקואליציה, אנחנו נשמח לקדם גם את זה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר המשפטים.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, אם יותר לי, אני פירקתי משפחת פשע בירושלים.

מיקי לוי: אין הדבר דומה לפירוק משפחת פשע בחברה הערבית.

מיקי לוי: אתה יודע את זה.

מיקי לוי: ולכן צריך אמצעים מיוחדים.

מיקי לוי: << הלסי >> ציון יום בנושא אתגרי הרשתות החברתיות בצל האלימות הגוברת בהן << הלסי >>

מיקי לוי: אנחנו נעבור לנושא הבא – אני מתנצל מראש – הצעות לסדר-היום בנושא: ציון יום בנושא אתגרי הרשתות החברתיות בצל האלימות הגוברת בהן, מס' 983, 1180, 1182, 1189 ו-1194.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, הרשתות החברתיות הפכו לחלק בלתי נפרד מחיינו: אנחנו שומרים על קשר עם חברים, משתפים את חיינו, מנהלים ויכוחים, מעלים סוגיות לדיון ומנהלים דרכן את חיינו.

מיקי לוי: אך טבעי שבמהלך השנים צצו סוגיות רבות המצריכות דיון ציבורי ואף התערבות הבית הזה בהקשר של הרשתות החברתיות, החל בשיח מסית לאלימות דרך פגיעה בפרטיות, סוגיות של מיסוי, ועד ניטור של מפגעי טרור או, להבדיל, מקרי אובדנות פוטנציאליים.

מיקי לוי: כל אלה ועוד מהווים אתגרים שמדינות ופרלמנטים דנים בהם כדי להתמודד עם הכלים החדשים הללו שאיתם מנהלים היום את החיים המודרניים במאה ה-21.

מיקי לוי: ברצוני לשים את הזרקור על שני אתגרים שהרשתות מעמידות בפנינו, ואין לי ספק שנדון בהם בהמשך: הפייק והחרמות.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, במאה ה-21 הרשתות הפכו במידה רבה לבמה המרכזית שבה מתנהלים החיים הדמוקרטיים.

מיקי לוי: אנחנו שואבים מהן מידע שמעצב חלק מתפיסת עולמנו ומחליפים דעות.

מיקי לוי: אלא שדעות אמורות להיות מבוססות על עובדות ונתונים, וכשאלה מעוותים באמצעות הפצת פייק, נוצר איום חמור על הדמוקרטיה עצמה ועל היכולת לנהל שיח רציני ואמיתי.

מיקי לוי: כפי שאנו רואים ממש בימים אלה, כל הפייק הזה יכול לאיים אפילו על החיים עצמם.

מיקי לוי: מי שרואה את הנתונים המעוותים שמופצים ביחס לחיסוני הקורונה ואת ההשפעה שלהם על אזרחים רבים, שנמנעים בגינם מלהתחסן, יכול להבין את הסכנה.

מיקי לוי: אני מאמין בשיח חופשי שבמסגרתו ניתן להציג את הנתונים האמיתיים.

מיקי לוי: יחד עם זאת, הכנסת צריכה לבחון איך להתמודד עם הסוגיה הקשה הזו, שמאיימת על היכולת לנהל שיח מושכל, עם נתונים ועובדות ביחס לכל נושא.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, בנר הראשון של חנוכה נפגשתי עם חבורה מופלאה של ילדים מתוקים שעברו חרמות והתעללות נפשית בבתי הספר.

מיקי לוי: בעידן הרשתות החברתיות ההתעללות והחרם נמשכים מעבר לשעות בית הספר, ברשתות החברתיות, ומגבירים את המצוקה שהילדים חווים.

מיקי לוי: יחד עם זאת, הרשת מאפשרת להורים ולמורים לעקוב אחר הילדים ולאתר את התופעות הללו.

מיקי לוי: אלו כאמור רק מקצת האתגרים שהרשתות מזמנות לנו ושעלינו להתמודד עימם כחברה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת ענבר בזק.

מיקי לוי: בבקשה.

ענבר בזק: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנאום הזה לא יהיה ויראלי.

ענבר בזק: הוא לא יהיה ויראלי כי אני לא אצעק, אני לא אקלל, אני לא אתלהם, לא אכפיש ואשמור על שפה נקייה.

ענבר בזק: מסתבר שללא צעקות, קללות, הכפשות או התלהמות, מה שיש לי להגיד לא מספיק מעניין, לפחות לא בתקשורת או ברשתות החברתיות.

ענבר בזק: בעולם שבו הלייק שולט והשיתוף הוא מלך, בעולם שבו אם אתה מתויג אתה קיים, התחרות על תשומת הלב הציבורית היא תחרות בלתי אפשרית בין מי שצועק חזק למי שצועק חזק יותר, בין מי שמזעזע למי שמזעזע יותר.

ענבר בזק: בעולם הזה לקול המתון, השפוי והשקול אין כמעט מקום.

ענבר בזק: עולם המדיה החברתית הוא עולם מופלא עם כוח עצום.

ענבר בזק: אם פעם אמרנו שחיים ומוות ביד הלשון, היום אנחנו כבר יודעים שחיים ומוות ביד המקלדת.

ענבר בזק: המקלדת הזאת יכולה לעשות המון טוב, אבל היא יכולה לעשות גם הרבה מאוד רע.

ענבר בזק: הרשת החברתית היא המסלול שעליו צעדתי בדרכי לכנסת, ואני לא היחידה.

ענבר בזק: לא כך תכננתי, אבל כך קרה.

ענבר בזק: לפני חמש שנים הקמתי בפייסבוק קבוצה של עצמאים במטרה להיאבק על הזכויות הסוציאליות לעצמאים.

ענבר בזק: הקבוצה תפסה תאוצה במהירות ובעוצמה שלא דמיינתי שיכולות להתקיים.

ענבר בזק: באמצעות הקבוצה התחלתי לקדם חקיקה שעוסקת בזכויות של עצמאים, והינה היום, חמש שנים אחרי, יושבים כאן במשכן השר עודד פורר, חבר הכנסת ידידי ולדימיר בליאק ואנוכי, שלושתנו הכרנו באותה קבוצה, סביב אותה פעילות למען העסקים הקטנים, והחוק שאותו הגינו לראשונה באותה קבוצה ברשתות החברתיות, חוק דמי אבטלה לעצמאים, עבר פה במשכן לפני שבועות ספורים ברוב מוחלט וללא כל מתנגדים.

ענבר בזק: רשימת המהפכות שהחלו ברשת ארוכה: האביב הערבי, מחאת ME TOO, מחאת הקוטג' של 2011, מחאת בלפור – כל אלה לא היו קורות באותה עוצמה ללא הרשתות החברתיות.

ענבר בזק: אין היום אדם שלא שמע על גרטה טונברג, האקטיביסטית השבדית, שבגיל 16 בלבד הפכה לשם נרדף למאבק למען האקלים.

ענבר בזק: הנערה שדרך האינסטגרם והטוויטר הפיצה לעולם את צורת מאבק הנוער למען עתיד כדור הארץ, זו שלא היססה לקרוא תיגר מעל בימת האו"ם ולצאת לקרב ציוצים עם נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ.

ענבר בזק: אין ספק שהרשת החברתית היא כלי בעל עוצמה בלתי רגילה ומאפשרת שינוי חברתי, אבל בשימוש הלא-נכון היא גם כלי נשק מסוכן, ממש כמו רכב שיכול לדרוס אותנו ולהשאיר אותנו מדממים לצד הדרך, אבל הוא גם יכול להיות האמבולנס שיציל את חיינו.

ענבר בזק: הבעיה היא לא הכלי, הבעיה היא במשתמש.

ענבר בזק: ההבדל בין הצלה להרס עובר בגבול הדק שבין אחריות אישית להפקרות אישית, בין ניוז לפייק ניוז, בין גיוס המונים לבין חרמות, בין הבעת עמדה לבין מניפולציה.

ענבר בזק: והרבה מאוד אחריות מוטלת על הכתפיים שלנו, נבחרי הציבור, ועל כתפיה של התקשורת.

ענבר בזק: זה מה שמחזיר אותי לראשית דבריי, כי היום פוליטיקאי שרוצה שישמעו אותו, שיסקרו אותו, שיראיינו אותו, צריך לצעוק, לעורר פרובוקציות, להתלהם, לזעזע, להסית.

ענבר בזק: והתקשורת כמובן משותפת עם זה פעולה ומעצימה את התהליך.

ענבר בזק: מספיק לראות מי הם שיאני המופיעים באולפני החדשות.

ענבר בזק: וגם אנחנו, הפוליטיקאים, גם אנחנו חשופים לאלימות ברשת.

ענבר בזק: מדי יום מסיתים נגדנו, מאיימים עלינו, מקללים אותנו, כי האלימות שיוצאת מהבית הזה מחלחלת לכל בית בישראל ולא רק בישראל, והיא חוזרת אלינו כמו בומרנג, כמו במעגל קסמים של אלימות מילולית הולכת וגוברת, כמו מכונית שאיבדה את הבלמים ומאיצה לעבר תהום.

ענבר בזק: אז לפני הכול, ביום המיוחד הזה, שעוסק כולו באלימות ברשת, והוא גם יום האזרח הבין-לאומי, אני קוראת לכל אחד ואחת מאיתנו, חברי וחברות הכנסת, לקחת אחריות אישית.

ענבר בזק: לסיום אני רוצה לסכם בציטוט מתהילים ל"ד: "מי האיש החפץ חיים, אהב ימים לראות טוב.

ענבר בזק: נצר לשונך מרע ושפתיך מדבר מרמה.

ענבר בזק: סור מרע ועשה טוב, בקש שלום ורדפהו".

ענבר בזק: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, לאור החשיבות של הנושא, אף שהיינו בספקות אם נוכל, בגלל זמן מעריב, יציאת הצום – אנחנו דחינו את שבירת הצום כדי להשתתף בדיון הזה, בגלל החשיבות.

אורי מקלב: אני באופן אישי מלווה את זה זמן רב, כמעט מאז היותי מכהן בכנסת, שזה כבר לא מעט שנים, במיוחד בשנים שבהן כיהנתי כיושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, שניהלנו הרבה מאוד ישיבות ופגישות בנושאים האלה.

אורי מקלב: אולי אז זה אפילו היה ההתחלה של הנושא שאנחנו עדים לו, ואנחנו גם מציינים יום, יום מיוחד, על אתגרי הרשתות החברתיות בצל האלימות הגוברת.

אורי מקלב: והאלימות הגוברת הזאת מכילה בתוכה מרווח נרחב של דברים, מה זה אלימות.

אורי מקלב: זה הרבה יותר מאלימות – זה טרור והסתה, וזה הולך ויורד מטה, עד ביזוי ואפילו פחות, ולשון הרע, וכל מה שכרוך בנושא, זה היום נעשה בעיקר דרך הרשתות החברתיות.

אורי מקלב: השאלה שלנו היא איך להתמודד.

אורי מקלב: היינו עדים רק השבוע לוויכוח שהיה כאן, די סוער, בכנסת בנושא החוק של ידידנו וחברנו מאיר יצחק הלוי – אני מדבר עליך, על הצעת החוק שלך שאתה הבאת, על הורדת תכנים מסוימים ברשתות.

אורי מקלב: והייתה כאן מצד האופוזיציה התנגדות גדולה מאוד.

אורי מקלב: ועל מה הייתה ההתנגדות – האם זה התערבות - - -

גדעון סער: - - - הם צריכים להחליט - - -

אורי מקלב: אוקיי, אז אני - - -

גדעון סער: בדרך כלל הייתם בעד.

גדעון סער: יכול להיות - - -

אורי מקלב: אם תקשיב לדבריי, אז קריאת הביניים – הרי אני העליתי את הדבר הזה, זו לא שאלה שלך, אדוני השר, איך ומה אתה אומר.

גדעון סער: לא, זה פשוט סקרן אותי.

אורי מקלב: כן, כן, אז אני מעלה את זה.

אורי מקלב: אני אומר, היה ויכוח, הדברים עמדו לוויכוח.

אורי מקלב: מצד אחד אנחנו רוצים שייעשו פעולות, פעולות חשובות שייעשו, על הורדת תכנים; ומצד שני הייתה התנגדות.

אורי מקלב: וההתנגדות הזאת, שבאה בשם חופש הביטוי – חופש הביטוי הוא הדבר המרכזי שגורם לנו, גם בחקיקה וגם בטיפול וגם בהתייחסות לכל מה שקורה ברשת, לחקיקה שלנו, לפעולות שלנו.

אורי מקלב: היושב-ראש ציין בתחילת דבריו, עוד שמעתי, שכנסת ישראל ומדינת ישראל נדרשות להתערבות ולפעילות בנושא הזה, בנושא הכי חשוב.

אורי מקלב: אנחנו לא מדברים כאן על התערבות בין-לאומית, בגלל שהתפיסות הן מאוד מאוד רחבות, כל אחד רואה את זה בתפיסה אחרת.

אורי מקלב: אני זוכר שכשהייתי יושב-ראש ועדת המדע ולראשונה אנחנו הבאנו את נציגי פייסבוק – הם הגיעו מסקוטלנד, מאנגליה - - -

מאיר יצחק הלוי: אני ביקשתי ישיבה איתך, כראש עירייה.

אורי מקלב: נכון, נכון, נכון, גם אז היה - - -

מאיר יצחק הלוי: - - - במרכז הליכוד, לא היית - - -

אורי מקלב: נכון, ואנחנו בעניין הזה – בראשונה נציגי פייסבוק לא רצו להגיע לארץ, ובפעילות – די לחצנו אותם – הם הגיעו לארץ, וגם דיברנו שתהיה חקיקה בעניין הזה.

אורי מקלב: לאחר מכן הגיעו.

אורי מקלב: אני עוד זוכר שבביקור הראשון שלהם היו אנשים שנכנסו לכנסת ורדפו אחריהם כדי למסור להם מכתב תביעה בבית משפט בגלל איזה נזק שקרה להם בעקבות הורדה שלהם או שהוציאו אותם מהפייסבוק.

אורי מקלב: עד אז זה היה מאוד מאוד – די חדש.

אורי מקלב: וראינו את הבדלי התפיסה בין מדינה למדינה.

אורי מקלב: כדוגמה אני אביא לכם הכחשת שואה.

אורי מקלב: באו ואמרו: אנחנו לא יכולים בהכחשת שואה להתערב.

אורי מקלב: זו דוגמה שהם הביאו.

אורי מקלב: יש מדינות שאין בהן הכחשת שואה, יש מדינות שיש חוק, ויש מדינות שאין חוק כזה.

אורי מקלב: אז אנחנו לא יכולים – מדיניות כוללת.

אורי מקלב: מדיניות פרטנית – אז באמת זה מביא אותנו למדיניות שלנו.

אורי מקלב: ואנחנו כאן, האחריות מוטלת עלינו להחליט בדבר הזה: במשוואה הזאת בין חופש הביטוי לחופש הביזוי וחופש השיסוי, איפה אנחנו מעמידים את עצמנו?

אורי מקלב: אם אנחנו לא נכריע בסוגיה אנחנו לא נגיע רחוק, מכיוון שבסופו של דבר יש כאלה שיראו את חופש הביטוי כערך הכי חשוב, שגובר על ערכים אחרים, וערכים אחרים צריך לדחות אותם, לבכות עליהם, להצטער עליהם, אבל ללא שאנחנו נוקטים פעילות – ואני באמת חושב שצריך לעשות בעניין הזה, ונכון לעשות גם אחרי שהצעת החוק הזאת – להיכנס בתוך הצעת החוק ולראות אם אנחנו נצליח לעשות את ההבדל ואת החקיקה ולדעת את הקו הנכון בין זה לזה.

אורי מקלב: ואני פונה אליך, שר המשפטים.

אורי מקלב: תדע לך שבהרבה דיונים שאני ניהלתי דווקא משרד המשפטים היה מאוד דומיננטי בעניין הזה, ועצר, במירכאות או לא במירכאות, פעולות – ואולי במשמרת שלך זה יהיה אחרת – לגבי פעולות שאנחנו יכולים לנקוט לגבי חופש הביטוי.

אורי מקלב: המשרד שלך הוא הדומיננטי ביותר בפעולות שאנחנו חשבנו שצריך לנקוט, והוא לא נקט.

אורי מקלב: ואנחנו הרי יודעים שחופש השיסוי וההסתה הוא זה שגורם ללקיחת חיי אדם, לרצח, להסתה.

אורי מקלב: אז זה נכון – ובארץ אנחנו רואים את זה מאוד מאוד חי, כמה שהסתות ברשת וברשתות מביאות לידי פגיעה בחיי אדם ורצח, מה שאנחנו רואים וחווים לצערי יותר ויותר גם בתקופה האחרונה.

אורי מקלב: אותו צעיר שעם הסכין בא לאותו אזרח ישראלי ודוקר אותו ורוצח אותו – זה מגיע מהסתה.

אורי מקלב: זה לא סתם הסתה.

אורי מקלב: וההסתה משפיעה יותר כשזה קורה בארץ.

אורי מקלב: כשבאיראן מסיתים נגד ארצות הברית – אז המוסת, מתי הוא רואה חייל ארצות הברית או מישהו מארצות הברית?

אורי מקלב: הוא לא רואה אותו.

אורי מקלב: עד שיכול להיות שזה מתקהה ונחלש.

אורי מקלב: אבל כשכאן הוא שומע ורואה סרטון הסתה, בין אם זה נעשה בעזה על ידי מטיף או שזה נעשה בארץ, הוא יוצא החוצה, הוא על פי רוב רואה את היהודי קרוב אליו, והוא באמת – זה מה שקורה.

אורי מקלב: אתם שמים לב – אני אומר את זה עכשיו בזהירות גדולה מאוד – שיהודים בחזות חרדית, וחרדים, נפגעים מאוד מאוד קשה, והם, בוחרים לפגוע בהם יותר מכלל האזרחים באחוזים גדולים.

אורי מקלב: באחוזים באוכלוסייה, האוכלוסייה החרדית והאוכלוסייה הדתית, שהם מאופיינים – גם שואלים אותם בחקירות, לא פעם זה מתפרסם: "זה היה נראה לי בטוח יהודי".

אורי מקלב: אבל לא רק זה.

אורי מקלב: ההסתה, אם תשימו לב, היא על פי רוב – ואנחנו חזינו וצפינו בהסתות – כלפי אנשים עם טלית, עם חליפה, שנראים עם חזות חרדית, שזה ההסתה וזה התוצאה.

אורי מקלב: אני רק רוצה לציין שאתמול ביקרתי פצוע, שהיום כבר לא מדברים עליו, שלפני שלושה שבועות ומשהו, בדרכו מהכותל, ירו בו.

אורי מקלב: אנחנו זוכרים את המקרה של הרצח, אבל היה גם פצוע.

אורי מקלב: אותו פצוע הוא פצוע לא קל, פצוע קשה, הוא פצוע קשה, הוא פצוע קשה מאוד.

אורי מקלב: מאוד מאוד.

אורי מקלב: איש צעיר, נשוי צעיר.

אורי מקלב: והוא במצב מאוד מאוד קשה.

דוד ביטן: מקלב, משפט אחרון.

אורי מקלב: אני אסיים.

אורי מקלב: ובחלק הזה, אנחנו גם רואים, וודאי שאנחנו יודעים מה שקורה, ונמצא כאן השר מאיר כהן, רווחה, שירותי רווחה, כמה מטפלים בבני נוער שהם מוסתים ונפגעים מחרמות ומשיימינג שנעשה דרכם.

אורי מקלב: וגם עובדי ציבור, וגם בכלל אזרחים.

אורי מקלב: עובד במדינת ישראל איבד את עצמו לדעת בגלל השיימינג שקרה לו במסגרת עבודתו, במסגרת החלטה שלו בתוך העבודה.

אורי מקלב: אנחנו חייבים לייצר הגנות וחייבים לחוקק חוקים, זה בטוח.

אורי מקלב: אבל אנחנו צריכים להכריע.

אורי מקלב: אם אנחנו לא נכריע בחלק הזה מה גובר, מה זה חופש ביטוי ומה זה חופש שיסוי וחופש ביזוי – עד אז אנחנו נישאר – חס וחלילה – בהמשך.

אורי מקלב: היום הזה צריך להביא אותנו לקבל החלטה בעניין הזה, בדיונים שיש לנו.

אורי מקלב: זה יכול להיות דרך חקיקה – אם זה חקיקה פרטית, אם זה חקיקה ממשלתית – ולהכריע בעניין הזה.

אורי מקלב: תודה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

דוד ביטן: רגע, לפני זה הודעה למזכירת הכנסת.

דוד ביטן: הודעה למזכירת הכנסת.

אלינור ימין: תודה.

אלינור ימין: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת שתי המלצות של הוועדה הציבורית לקביעת שכר ותשלומים אחרים לחברי הכנסת, בנושאים אלה: 1.

אלינור ימין: מימון לינה במוצאי שבת לחברי כנסת המתגוררים לפחות 140 ק"מ מירושלים; 2.

אלינור ימין: גילום מס בשל הכנסה הנובעת משדרוג לצורכי מיגון של רכב שמעמידה הכנסת לרשות יושב-ראש הכנסת וראש האופוזיציה.

אלינור ימין: תודה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: << הלסי >> ציון יום בנושא אתגרי הרשתות החברתיות בצל האלימות הגוברת בהן << הלסי >>

דוד ביטן: מיכל, בבקשה.

משה אבוטבול: היושב-ראש, אני החלפתי את שמי - - -

דוד ביטן: העברנו אותך לסוף, אמרו לי.

דוד ביטן: אין בעיה.

דוד ביטן: אתה רוצה עכשיו?

דוד ביטן: אתה רוצה אחר כך?

משה אבוטבול: אני מוכן לוותר.

דוד ביטן: אוקיי, אז אתה אחריהם, אין בעיה.

דוד ביטן: בסדר.

מיכל מרים וולדיגר: יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, כבוד השר – אני לא רואה שר, אבל – אה, כבוד השר.

גדעון סער: יש שניים.

גדעון סער: גם שר הרווחה.

מיכל מרים וולדיגר: אה, נכון, שניים אפילו, נכון.

מיכל מרים וולדיגר: בכבודכם.

דוד ביטן: יש להם ישיבת סיעה שם.

מיכל מרים וולדיגר: אוקיי.

מיכל מרים וולדיגר: ההפך, אז זכיתי, זכיתי.

מיכל מרים וולדיגר: שמענו היום בוועדות השונות נתונים מדאיגים, פגשנו אנשים וארגונים, ואף השתתפתי בכנס שארגן סגן שרת החינוך, חברי חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי.

מיכל מרים וולדיגר: אני מדברת פה מעל דוכן הכנסת כחברת כנסת חדשה יחסית, שמונה חודשים.

מיכל מרים וולדיגר: כבר בזמן הקצר הזה "זכיתי", במירכאות כמובן, גם אני לשיימינג, שיימינג רציני ברשתות.

מיכל מרים וולדיגר: זכיתי להיות תחת כיתת יורים של ארגונים חזקים.

מיכל מרים וולדיגר: זכיתי לקללות, ולא רק נגדי אלא, ובעיקר, כאלו שכללו גם את בנותיי היקרות.

מיכל מרים וולדיגר: היד על המקלדת קלה, קלה מדי.

מיכל מרים וולדיגר: אז לא, לא מדובר באלימות רק נגד ילדים ונוער; האלימות הזו פוגעת בכולם.

מיכל מרים וולדיגר: ובכל זאת אני רוצה לציין פה נתונים על פגיעה בילדים ונוער ברשתות.

מיכל מרים וולדיגר: הגיל הממוצע לחשיפה ראשונית לפורנוגרפיה כיום ברשתות הוא שמונה שנים.

מיכל מרים וולדיגר: יותר מ-85% מבני הנוער בגיל 17 מגדירים אתם עצמם מכורים לפורנוגרפיה.

מיכל מרים וולדיגר: מתוכם כ-35% הם נשים.

מיכל מרים וולדיגר: במוקד 101, שזהו מוקד שהוא בעצם מרכז לאומי לקבלת פניות מהציבור ומתן מענה מקצועי בנוגע לאלימות ופשיעה נגד ילדים ונוער במרחב המקוון, טופלו בשנת 2020 כ-1,400 איומי התאבדות של קטינים ברשת.

מיכל מרים וולדיגר: כמו כן טופלו כ-1,700 אירועי חירום, בריונות, הפצת תמונות או סרטונים מביכים.

מיכל מרים וולדיגר: הנתונים הללו, יחד עם התנסות ראשונית אישית והיכרות עם בני גילם, הביאו חבורה של בני נוער, צעירים וצעירות, להקים לפני כחצי שנה את המיזם גלגל הצלה.

מיכל מרים וולדיגר: אני אפילו שמתי לעצמי מדבקה של המיזם הזה.

מיכל מרים וולדיגר: צעירים וצעירות בגילאי תיכון מכיתה ט' עד י"א, ארגון מקסים שמטרתו לעודד שימוש בריא ככל האפשר במדיה וברשת, ולמנוע תכנים פוגעניים לילדים ונוער ברשת.

מיכל מרים וולדיגר: החבורה הזו לא הסכימה להישאר אדישה למציאות המדאיגה כל כך.

מיכל מרים וולדיגר: עד היום, כל הניסיונות לעשות שינוי תודעה והסברה בתחום באו ממבוגרים.

מיכל מרים וולדיגר: אז בוודאי שהקשב לנושא לא היה משמעותי.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו – כך אומרים בני הנוער הללו – אנחנו המהפכה.

מיכל מרים וולדיגר: בני הנוער אומרים לבני הנוער: חלאס, הגזמנו, אנחנו מתקלקלים מיום ליום.

מיכל מרים וולדיגר: כך אמרו לי ואומרים לכולם חברי המיזם הזה.

מיכל מרים וולדיגר: נועם, שהוא אחד מיוזמי המיזם גלגל הצלה, סיפר שהוא עצמו נתקל בסרטוני פורנו בלי שבכלל ביקש.

מיכל מרים וולדיגר: בגיל עשר חברים בכיתה הראו לו את זה.

מיכל מרים וולדיגר: אחיו בן השבע צפה בווידאו של רצח של אדם ברחוב.

מיכל מרים וולדיגר: נועם הבין שחייבים לעשות משהו.

מיכל מרים וולדיגר: והוא – כך לדבריו – יודע שרק בני הנוער מבינים באמת את עומק הבעיה.

מיכל מרים וולדיגר: דוד הוא צעיר אחר בחבורה.

מיכל מרים וולדיגר: דוד מעביר הרצאות במיזם, הוא בן 18 והוא עצמו מספר שראה רצח אמיתי בסרטון ברשת, וזה כל כך כל כך זעזע אותו.

מיכל מרים וולדיגר: והוא אומר: למה ילדים צריכים להיחשף לדבר הזה?

מיכל מרים וולדיגר: הם גם לא רוצים את הדבר הזה, למה הם צריכים להיחשף אליו?

מיכל מרים וולדיגר: ברור – כך הוא אומר – שיש כאן אינטרסים של חברות ענק מול האינטרס של כולנו.

מיכל מרים וולדיגר: הילה, שהיא בת 16, גם היא מתנדבת בארגון, מספרת: קלטתי שאני והחברות שלי מבזבזות אין-ספור שעות מול הטלפון, מול הטלפון והמחשב, והבנתי שעם כל הטכנולוגיה שמציפה אותנו, ולצד הדברים הטובים שהיא מביאה – הפכנו להיות מכורים.

מיכל מרים וולדיגר: כמו שלא טוב להיות מכור לסמים – כך היא אומרת – או לאלכוהול או לסיגריות, גם זו התמכרות שצריך לטפל בה מהשורש.

מיכל מרים וולדיגר: זו התמכרות שלוקחת מאדם את החופש, את החופש שלו להשתמש בטכנולוגיה מבלי להתמכר.

מיכל מרים וולדיגר: במקרה הזה – כך היא אומרת הילה – הנוער הם הפתרון, הם לא הבעיה.

מיכל מרים וולדיגר: מייסדי המיזם הקימו אתר אינטרנט, שוב אני מזכירה לכם – צעירים וצעירות בכיתות ט' עד י"א – הם הקימו אתר שמרכז את הכלים העומדים לרשות בני הנוער שמאפשר להם צפייה בהרצאות, וכן אפשרות לקחת חלק בייזום המיזם הזה.

מיכל מרים וולדיגר: כיום שותפים בארגון מעל 500 בני נוער בכל רחבי הארץ.

מיכל מרים וולדיגר: אגב, זה הוקם בצפון, בעמק המעיינות, ולאט-לאט התפשט.

מיכל מרים וולדיגר: סך הכול קם לפני חצי שנה.

מיכל מרים וולדיגר: הארגון הזה בעצם, 500 בני הנוער האלה, מחולקים לצוותים שפועלים בהדרכות, במפגשי שטח וברשת על מנת לגייס ולהדריך את בני הנוער בישראל על הבעיות והכלים לפתרונן.

מיכל מרים וולדיגר: בימים אלה ממש הם עובדים על הקמת תנועה כלל-ארצית שמחברת את בני הנוער מכל הגוונים והמגזרים למען מטרה זו.

מיכל מרים וולדיגר: ואני מסיימת.

מיכל מרים וולדיגר: הקבוצה הזו חברה לשלושה מבוגרים בעלי ניסיון חינוכי ומקצועי וטכנולוגי, על מנת שיסייעו להם לקדם את המיזם.

מיכל מרים וולדיגר: אז אין לי אלא לאחל להם הצלחה ענקית, ולהדגיש כי האחריות בסופו של דבר מוטלת בעיקר על עצמנו, עלינו, עלינו כמחוקקים, ועלינו כמייצגים את החברה כולה.

מיכל מרים וולדיגר: ואנחנו בעזרת השם נשקיע בתיקון המצב ככל שיידרש.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, כנסת נכבדה, בשנים האחרונות אנחנו נחשפים חזק מאוד לעולם הטכנולוגיה, לעולם המחשוב, לעולמות שבעצם ההורים שלנו לא זכו להם.

משה אבוטבול: לא זכו לראות את אותה ההתפתחות הגדולה שאנחנו רואים היום.

משה אבוטבול: וכמובן, יש בכל דבר את הצד הטוב, והצד הפחות טוב שיש בדברים, בהתפתחות הנפלאה הזאת.

משה אבוטבול: כאשר אני הייתי ראש עיר בבית שמש, אז התחלנו בזמנו את הכיתות החכמות.

משה אבוטבול: ידידיי שהיו ראשי ערים שנמצאים כאן יודעים בדיוק איזה התפעלות, איזה חדוות עשייה הייתה למורים שמה.

משה אבוטבול: באמת, זו הייתה התפעלות מאוד גדולה לחנוך כיתה חכמה.

משה אבוטבול: לאחר מכן – אותו פרויקט חשוב שהיה מחשב לכל ילד, לאותם ילדים שבעצם לא ידעו אפילו איך להחזיק את אותו כלי שנקרא מחשב בתוך הבית.

משה אבוטבול: עוד הרבה דברים.

משה אבוטבול: אבל תמיד ידעתי באותם קורסים התחלתיים שהיו להסביר לכולם את הנקודה שמחשב והטכנולוגיה הזו – ממש הרי היא כסכין.

משה אבוטבול: סכין במטבח.

משה אבוטבול: בסכין אתה יכול לעשות את העבודה הכי נפלאה, את היצירות הכי טובות, את הדברים הכי מעניינים, את הגילופים הכי מוצלחים, אבל חלילה, אתה יכול גם לפצוע את הידיים.

משה אבוטבול: אתה יכול גם לאבד אצבעות, אתה יכול גם כן להינזק על ידי אותו סכין, אם לא עושים את זה נכונה.

משה אבוטבול: אם לא משתמשים בזה בצורה ראויה.

משה אבוטבול: הרשתות, יש להן הרבה מעלות.

משה אבוטבול: מעלות טובות של העברת מידע, סיפוק מידע, וגם הצד התורני נחשף ונהנה לא אחת, כמו התוכנות הנפלאות של אוצר החוכמה שמכילות כ-150,000 ספרי יהדות.

משה אבוטבול: ואדם יכול ככה, בתוך הבית – ספרייה ענקית שיש לו.

משה אבוטבול: עוד הרבה דברים ומוטיבים טובים; תוכניות חינוכיות וכו'.

משה אבוטבול: אבל לצידם יש את האתרים שבעצם יכולים להוביל אותנו למקומות הכי נמוכים.

משה אבוטבול: מקומות שיכולים להגיע להשחתת האדם.

משה אבוטבול: ראינו כמה וכמה פעמים שאנשים איבדו צלם בזה שברשתות הללו הובילו ילדים למעשים איומים ונוראים.

משה אבוטבול: אנחנו חווים את זה בחדשות.

משה אבוטבול: רואים דברים, התעללויות שיש גם כן בקטינים, בכל מיני דברים שהשתיקה והצניעות יפה להם.

משה אבוטבול: אבל כל זה מתחיל מזה שאין לנו מספיק בקרה.

משה אבוטבול: אז יכולים להגיע גם כן להסתה, לאיומים, להשמצות.

משה אבוטבול: מה, כל דבר אפשר ברשת.

משה אבוטבול: אפילו להכין פצצות כבר מלמדים אותך ברשת איך לעשות את זה.

משה אבוטבול: וזה באמת איום ונורא.

משה אבוטבול: אני יודע שגם חייהם של פוליטיקאים רבים, וגם אני הייתי ביניהם, היו מאוימים על ידי אנשים ברשת.

משה אבוטבול: על ידי כל מיני שליחת רמזים כאלה ואחרים.

משה אבוטבול: ומי שלא חווה את זה, אז או שהוא לא פוליטיקאי או שהוא מאוד אנמי ולא עושה דברים כלום בעיר שלו, אז בעצם לא מייחסים לו חשיבות, איך שאומרים.

משה אבוטבול: אבל האיומים זה איומים.

משה אבוטבול: וצריכים כמובן לדעת שכל אדם חייב שיהיה לו את מרחב הפרטיות וללכת להתהלך בבטחה, גם בלי אבטחה, גם בלי כלום.

משה אבוטבול: והרשתות לצערנו, לצערנו, היום הפכו להיות למוקד של הסתה גלובלית לכולנו.

משה אבוטבול: אני רוצה לדבר גם על דבר אחר שמאוד כואב לי.

משה אבוטבול: הרי אנחנו יודעים שהרבנים וגדולי ישראל מדברים על הנקודה הזאת שלא להשתמש באינטרנט פרוץ ופתוח.

משה אבוטבול: למה?

משה אבוטבול: זו הדעה שלהם, ומסתבר שהם צודקים וצדקו יותר מכל אדם אחר, כי בעצם כשהשתמשו ללא מגבלה בכל אתר באינטרנט, אנשים השחיתו את דרכם.

משה אבוטבול: ואנחנו מכירים אנשים גם מהמגזר החרדי, לצערנו.

משה אבוטבול: כואב לנו, אנחנו מתביישים בזה.

משה אבוטבול: אבל זה מתחיל ונגמר באותם אתרי אינטרנט, לצערנו, שמפילים כל אדם.

משה אבוטבול: אז אם הם מפילים גם אנשים עם זקן ועם פאות, אז ייזהר גם כל אדם שלא נקרא דתי לדעת שהאתרים האלה או המקומות האלה מזיקים לכולם, ללא שום הבחנה.

משה אבוטבול: לכן אני אומר, זה מאוד מפליא אותי ההתנהגות של שר התקשורת בתקופה האחרונה, שלא מספיק מכבד את אותן בקשות –שהגיעו אליו הרבנים ואמרו: אנחנו מבקשים ממך, אנא, תניח לנו.

משה אבוטבול: יש לנו הקומות הכשרות, יש לנו הדרכים שלנו, וזה נעשה מרצון, זה לא מכפייה, לא דתית ולא חרדית.

משה אבוטבול: אז הוא מתחיל להתפלמס איתם – עגלה ריקה, עגלה מלאה.

משה אבוטבול: מרגיש לו פתאום בן-גוריון.

משה אבוטבול: הוא שוכח שאפילו אין לו עגלה.

משה אבוטבול: עם מספר המנדטים שהוא נמצא בהם בסקרים, אפילו עגלה אין לו.

משה אבוטבול: אז אני לא יודע על איזו עגלה הוא מדבר.

משה אבוטבול: אבל לבוא לדבר בחוצפה כלפי רבנים, אנשים שבשריקה אחת נמצאים בכיס שלהם עשרות אלפי אנשים, לבוא לבזות אותם, זו לא הדרך.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת עופר כסיף.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, רבותיי השרים, חברי הכנסת – יש?

עופר כסיף: יש.

עופר כסיף: האלימות ברשתות החברתיות פוגעת בכולנו והיא מסכנת במיוחד את ילדינו הצעירים.

משה אבוטבול: עופר, אחד נורבגי, השני לא.

עופר כסיף: אה, אז אנחנו לא סקנדינבים פה לגמרי היום, בסדר.

עופר כסיף: פלטפורמות הניו-מדיה אומנם ניתנות ברובן המוחלט להורדה בחינם, אך כפי שאומר המשפט הידוע: כשמשהו בחינם, אתה התשלום.

עופר כסיף: תאגידי הענק של הניו-מדיה מתייחסים אלינו כאל סחורה שרווח בצידה, או במילותיו של טים קוק, מנכ"ל אפל, אנחנו לא הלקוחות, אנחנו המוצר.

עופר כסיף: וכשהכול נשפט לפי שיקולי הרווח, נשאלת השאלה הגדולה מי מרוויח מהאלימות - -

מאיר כהן: ככה אמרו מכחישי - - -

עופר כסיף: - - מי מרוויח מהאלימות ברשתות החברתיות.

עופר כסיף: לתאגידי הניו-מדיה יש אחריות על המתרחש בפלטפורמות שלהם, שמהן הם קוצרים רווחי ענק.

עופר כסיף: הוכח לא פעם שהאלגוריתם שלהם פוגע בילדים ומעודד הקצנה, והן לא מנתרות מספיק ביטויי הסתה ואלימות, במיוחד כלפי מיעוטים.

עופר כסיף: נתמקד בתאגיד הענק והחזק מכול בתחום, שזה כמובן פייסבוק, שעכשיו מתקרא מטא.

עופר כסיף: התאגיד שולט בין השאר גם באפליקציות אינסטגרם ווטסאפ.

עופר כסיף: פרנסס האוגן, עובדת פייסבוק לשעבר שהדליפה מסמכים פנימיים לוול סטריט ג'ורנל, בעדותה מול הסנאט בוושינגטון לפני כחודשיים, העידה כי פייסבוק ממש מעודדת אלימות אתנית.

עופר כסיף: היא נתנה כדוגמה את התנהלות התאגיד באתיופיה, או כפי שהתנהל בתקופת רצח בני הרוהינגיה במיאנמר.

עופר כסיף: פייסבוק, אליבא דהאוגן, מצד אחד לא מנתרת כמעט את המתרחש בפלטפורמות שלה מחוץ לארצות הברית, בעוד האלגוריתם מקדם ביטויי אלימות בניגוד למדיניות הניתור הרשמית של הפלטפורמה.

עופר כסיף: בין המסמכים שהגיעו לידי הוול סטריט ג'ורנל, מסמך שמראה שהיה בידי פייסבוק מידע על ההשפעות המסוכנות של אינסטגרם על בני ובעיקר בנות הנוער.

עופר כסיף: אינסטגרם, לפי המחקר שבוצע על ידי התאגיד, מביא נערים ונערות לדימוי גוף שלילי, מעודד אנורקסיה ודיכאון.

עופר כסיף: מדינת ישראל, בכך שהיא מאפשרת לתאגידי הענק הללו לפעול בשטחה ללא פיקוח או ריסון כמעט, נותנת להם כוח אדיר, והלכה למעשה מכניסה את האלגוריתם שלהן לתוך בתינו ולפלאפונים האישיים של ילדינו.

עופר כסיף: במאי האחרון ראינו באופן מזעזע כיצד האלימות גולשת מהרשתות החברתיות לרחוב, בשיתוף פעולה, שנפוץ גם בשאר העולם, בין האלגוריתם של תאגידי הניו-מדיה לבין הימין הקיצוני הפשיסטי.

עופר כסיף: הפירומנים מבית להב"ה וכהנא חי משתמשים בהקצנה שמעודדות הפלטפורמות לגייס עוד פתאים לשורותיהם ולארגן פעולות אלימות.

עופר כסיף: חברי הכנסת, בדיאלוג "הסופיסט", שכתב הפילוסוף אפלטון כבר לפני כ-2,500 שנה, נכתב כי קיימים שני סוגי דימויים.

עופר כסיף: אחד זה דימוי שהינו העתק מדויק של מקור כלשהו, כמו ציורי הענבים זאוקסיס, שהיו כה דומים למקור עד כי ציפורים ניקרו בהם.

עופר כסיף: ושתיים, דימוי שהינו עיוות מכוון של המקור במטרה להונות את המתבונן למען תועלתו של יוצר הדימוי.

עופר כסיף: פלטפורמות הניו-מדיה פועלות בדיוק באופן השני.

עופר כסיף: מטרתן ליצור דימויי שווא שיסובבו בכחש את צרכניהן, והכול בשירות שררת התאגידים ורווחיהם.

עופר כסיף: כדי להתמודד עם האלימות ברשתות החברתיות אנחנו חייבים לאזור אומץ ולהתמודד עם המרוויחים מאותה אלימות.

עופר כסיף: עלינו לפקח טוב יותר ולהגביל את הכוח האדיר שבידי תאגידי הניו-מדיה.

עופר כסיף: הם, כפי שנראה, לא ממש מעוניינים לעשות זאת בעצמם.

עופר כסיף: עלינו לדרוש שהתאגידים יישאו באחריות על הפשעים המתרחשים בפלטפורמות שבבעלותם.

עופר כסיף: עלינו לדרוש שחלק מהרווחים האסטרונומיים שלהם הם ישקיעו בכלים ששומרים על הציבור מפני אלימות.

עופר כסיף: הטכנולוגיה קיימת.

עופר כסיף: עלינו לחייב את התאגידים שהאלגוריתם ישמור על המשתמשים והמשתמשות ולא יפגע בהם כדי למקסם רווחים.

עופר כסיף: יותר מאשר הדרישות מתאגידי הניו-מדיה, חייבת המדינה לקחת אחריות על ההשלכות של הרשתות החברתיות על האזרחים שלה.

עופר כסיף: משרד החינוך חייב לבנות תוכנית שמכינה את ילדינו להתמודדות עם העולם הווירטואלי שאליו הם חשופים מגיל שהולך ונהיה יותר ויותר צעיר.

עופר כסיף: משטרת ישראל חייבת לשמור על אזרחיה מפני האלימות המינית שאליה הם חשופים ברשת ולפקח על ההתארגנויות לאלימות גזענית של הימין הפשיסטי.

עופר כסיף: אסור לנו להפקיר את הבריאות הפיזית והנפשית שלנו ושל ילדינו לתאגידי ענק שהוכח שמעניינת אותם רק שורת הרווח הסופית.

עופר כסיף: אנחנו חייבים לדרוש ולקחת אחריות על המתרחש ברשתות החברתיות.

עופר כסיף: תודה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: ישיב – שניים משיבים, לפי מה שאני מבין.

דוד ביטן: שר המשפטים גדעון סער, אתה משיב?

דוד ביטן: סגן השר מאיר יצחק הלוי.

דוד ביטן: אם הם רוצים שניהם, אין לי בעיה עם זה.

גדעון סער: אין לי בעיה.

דוד ביטן: רגע, עוד הודעה.

דוד ביטן: בינתיים אתה יכול לעלות.

אלינור ימין: תודה.

אלינור ימין: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת - - -

דוד ביטן: אתה רוצה לנאום היום אמרת, לא?

דוד ביטן: מה אתה רוצה?

דוד ביטן: סידרתי לך נאום.

דוד ביטן: אבל אתה רשום פה.

גדעון סער: הפעם בגלל שאתה לא למטה אני אקרא מהכתב.

דוד ביטן: אין בעיה, מה שתרצה.

גדעון סער: לא, אם היית למטה הייתי מתפלמס איתך.

דוד ביטן: אין בעיה.

דוד ביטן: אתה יכול להתפלמס איתי גם פה.

אלינור ימין: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם כי הונחה היום על שולחן הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (מס' 57 והוראות שעה), התשפ"ב–2021, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

אלינור ימין: תודה.

אלינור ימין: << הלסי >> ציון יום בנושא אתגרי הרשתות החברתיות בצל האלימות הגוברת בהן << הלסי >>

דוד ביטן: בבקשה, שר המשפטים.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כמעט בלי לשים לב, ובעיקר בלי לתת את הדעת באופן מסודר, אנחנו נמצאים היום במציאות חדשה ומתחדשת, מציאות דיגיטלית, חיים במרחב מקוון.

גדעון סער: כבר שנים רבות אנו בעיצומה של מהפכה באופן שבו אנו חיים, ונראה שמגפת הקורונה רק האיצה מהפכה זאת.

גדעון סער: ההתפתחויות הטכנולוגיות החלות בעשורים האחרונים הביאו אותנו למציאות שבה כל גוני הפעילות האנושית מושפעים, ולעיתים אפילו מובלים, על ידי טכנולוגיות שונות, ובראשן טכנולוגיית המידע.

גדעון סער: היחסים החברתיים שלנו נמצאים היום במידה רבה ברשתות החברתיות.

גדעון סער: הכספים שלנו מתנהלים בעיקר באמצעות אתרי אינטרנט או אפליקציות.

גדעון סער: העולם האקטואלי כבר מזמן אינו נמצא רק בגופי התקשורת המוכרים, ועוד.

גדעון סער: ההתפתחויות הטכנולוגיות שחלו בשנים האחרונות, השימוש הגובר ברשת האינטרנט ובכלל זה ברשתות החברתיות, מאפשרים גם קיום שיח ציבורי באופן נגיש, זמין ובעלות מזערית.

גדעון סער: בכך, למעשה, מקדמת הרשת את הגשמת הזכות החוקתית לחופש הביטוי שמהווה אבן יסוד בשיטת המשטר הדמוקרטי.

גדעון סער: יותר מכך – המרחב הדיגיטלי מאפשר לאנושות לייעל את עצמה, להמשיך ולשגשג.

גדעון סער: אל מול האתגרים הרבים האלה הקמתי לפני חודש וחצי את הוועדה להתאמת המשפט לאתגרי החדשנות והאצת הטכנולוגיה.

גדעון סער: בראש הועדה מיניתי את מנכ"ל משרדי עו"ד ערן דוידי, וחברים בה נציגים ממשרדי הממשלה רבים וגם נציגי ציבור.

גדעון סער: מטרת-העל של הוועדה לגבש אמצעים וצעדים שונים לצמצום הפער ההולך וגדל בין ההתפתחויות הטכנולוגיות לבין ההסדרים הרגולטוריים והמשפטיים בישראל ולהתמודדות עם השפעות חברתיות שליליות של תופעות שונות הכרוכות בפער האמור.

גדעון סער: אומר כבר עכשיו: תפקידה של הוועדה הזאת הוא לא לכתוב עוד דוח מפואר.

גדעון סער: הנחיתי את מנכ"ל המשרד שזו תהיה מעין ועדה מתמדת שתפקידה ללוות את עבודת הממשלה בשנים הקרובות ולשלב מהלכים מיידיים יחד עם חשיבה אסטרטגית ארוכת טווח.

גדעון סער: לאחר שמיפתה את כלל הנושאים שעל הפרק הוועדה כבר החלה לדון ביחס לטיפול הנכון והראוי בנושא פרסומים פוגעניים ברשת וכן בטיפול שורש בתופעת ההונאות והמרמה במרשתת.

גדעון סער: משרד המשפטים בראשותי קידם ומקדם בחצי שנה האחרונה כמה רפורמות משמעותיות.

גדעון סער: אחרי שנים שבהן הממשלה לא קידמה תיקונים לחוק הגנת הפרטיות אישרנו בוועדת שרים לחקיקה הצעה מקיפה חשובה בתחום, שתיתן עוד סמכויות לטיפול בנושא חשוב זה.

גדעון סער: תזכיר חוק נוסף להשלמת הפעולות הנדרשות להתאמת החקיקה בתחום הגנת הפרטיות מקודם בימים אלה במשרד המשפטים ויובא בקרוב לכנסת.

גדעון סער: אני מוצא לנכון לציין גם את חברי סגן שר החינוך, שהגיש את הצעת החוק שאושרה בשבוע שעבר בקריאה טרומית, חוק הפייסבוק, שגם היא נבחנת היום במסגרת עבודה ממשלתית לתיקון חקיקה בתחום חשוב זה.

גדעון סער: בכוונתי להמשיך ולהאיץ את פעילות משרד המשפטים בתחומים חשובים אלה.

גדעון סער: האחריות שלנו לאזרחי המדינה היא לדאוג שהמצב המשפטי יתאים עד כמה שניתן למצבי החיים החדשים, יאפשר המשך שגשוג של הכלכלה, תחושת ביטחון אישי וחברתי, וכמובן, שמירה על החוק וסדרי החיים במדינה.

דוד ביטן: תודה לשר.

דוד ביטן: נראה שיש לך הרבה עבודה בתחום הזה.

גדעון סער: גם בתחום הזה.

דוד ביטן: אבל זה הנושא עכשיו, לא?

דוד ביטן: סגן השר, אתה גם רוצה להשיב?

מאיר יצחק הלוי: לא.

דוד ביטן: שר הרווחה, אתה גם רוצה?

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: אני נשארתי חבר הכנסת היחיד כרגע.

דוד ביטן: היושב-ראש הוא גם המליאה.