ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 82, 2021-12-06 00:00

מיקי לוי: היום יום שני, ב' בטבת התשפ"ב, 6 בדצמבר 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הפרות תעבורה מינהליות, התשפ"ב–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2621/24 וכלה בהצעת חוק פ/2661/24 – הצעת חוק בתי המשפט (תיקון – שקיפות הליכים משפטיים), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (דחיית הגשת דיווח שנתי לעסק שהוקם ברבעון האחרון של השנה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – הסדרי ראייה לדודים ודודות), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק החלת ריבונות על בקעת הירדן, גוש עציון, גבעת זאב, מעלה אדומים, ביתר עילית ועפרה, התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני האוכלוסייה החרדית ברשויות ובתאגידים ציבוריים (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר ויצחק פינדרוס; הצעת חוק חובת מכרזים (תיקון – עידוד עסקים להעסקת בני החברה הערבית והחרדית), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת סמי אבו שחאדה; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (שתי נקודות זיכוי לסטודנטים ולתומכיהם), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הנגשת הסכמים לצרכנים שאינם דוברי עברית), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אלינה ברדץ' יאלוב, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, יוסף שיין, לימור מגן תלם ושרון רופא אופיר; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – מניעת פגיעה בקטין על ידי חשיפתו להורה אלים), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (דחיית הגשת דיווח שנתי לעסק שהוקם ברבעון האחרון של השנה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס ממכירת תרופות מאריכות חיים שאינן כלולות בסל הבריאות), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק יום העצמאיות והעצמאים, התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת קרן ברק; הצעת חוק קביעת הזמן (תיקון – ביטול שעון חורף), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת בועז טופורובסקי; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – סגן ראש רשות ברשות מעורבת),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – הסדרת העיסוק בפודולוגיה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חינוך אקלימי), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת לימור מגן תלם, אלכס קושניר, אלון טל ונעמה לזימי; הצעת חוק המרכז למורשת יהדות תוניסיה וג'רבה, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אמילי חיה מואטי, שלמה קרעי, מיכאל מרדכי ביטון, יעקב מרגי, אלי כהן, דסטה גדי יברקן, יריב לוין, אופיר סופר, קרן ברק, דוד ביטן, יואב קיש, אורלי לוי אבקסיס, חוה אתי עטייה, אורית מלכה סטרוק, דוד אמסלם, משה אבוטבול, גלית דיסטל אטבריאן, איתמר בן גביר, מאי גולן, יבגני סובה, עמיחי שיקלי, צבי האוזר ומירב בן ארי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי ביטוח מופחתים לסטודנטים), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – זכאות לדיור ציבורי להורה עצמאי המקבל מהמוסד לביטוח לאומי תשלום מזונות ואינו זכאי להבטחת הכנסה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק תרומת זרע, התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – מכשיר מצוקה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת שרון רופא אופיר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, לימור מגן תלם ואלינה ברדץ' יאלוב; הצעת חוק קביעת אופן ההעסקה של מטפלות במשפחתונים המפוקחים על ידי משרד הכלכלה והתעשייה, התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – ביטול הצבת חיילים בשירות חובה ביחידות אחרות של משטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – תוכנית להוראת שפת הסימנים), התשפ"ב–2021, מאת חברות הכנסת שירלי פינטו קדוש ושרן מרים השכל; הצעת חוק לפיקוח על ייצור הצמח ושיווקו (תיקון – חובת סימון ארץ הייצור של צמחים הנמכרים בתפזורת), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת יעל רון בן משה; הצעת חוק החקלאות, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת יעל רון בן משה,

ירדנה מלר-הורוביץ: יעקב מרגי, בצלאל סמוטריץ', משה גפני, אופיר סופר, נירה שפק, מירב בן ארי וקטי קטרין שטרית; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – הסדרת תנאי שירות של המשרתים ביחידות מחוץ לצה"ל), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת יוסף שיין, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, לימור מגן תלם, אלינה ברדץ' יאלוב, שרון רופא אופיר ואלכס קושניר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רישום והגברת האכיפה באופניים חשמליים או קורקינט חשמלי), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אלינה ברדץ' יאלוב, יבגני סובה, אלכס קושניר, יוסף שיין ולימור מגן תלם; הצעת חוק העונשין (תיקון – חוק עונש מוות למחבלים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת איתמר בן גביר ומאי גולן; הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – שימוש בכספים שלא הוצאו על ידי עובדים זרים ומסתננים), התשפ''ב–2021, מאת חבר הכנסת יואב קיש; הצעת חוק העונשין (תיקון – איומים כלפי עובד ציבור), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי; הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון – חשיפת פרטי מידע של מנוי ברשת תקשורת אלקטרונית), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת מאיר יצחק הלוי, מירב בן ארי, מיכל שיר סגמן, יעל רון בן משה, צבי האוזר ורות וסרמן לנדה; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת דמי חניה בחניוני בתי חולים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק להגנת חיית הבר (תיקון – הרעלות), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת מוסי רז, עידית סילמן, אלון טל, שרן מרים השכל, יוראי להב הרצנו, יסמין פרידמן וגילה גמליאל; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפליה בשל הובלת עגלת ילדים), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – קליטה בטלפון נייד בכל חלקי הארץ), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק נציבות הדורות הבאים, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת גבי לסקי, מוסי רז, אלון טל, גלעד קריב וזאב בנימין בגין; הצעת חוק עקרונות האסדרה (תיקון – פקיעת אסדרה), התשפ"ב–2021,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברי הכנסת גלית דיסטל אטבריאן ואופיר כץ; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – קבלת קהל בשעות אחר הצוהריים), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק העונשין (תיקון – מאסר עולם לאונס קטינים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת שרון רופא אופיר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, לימור מגן תלם ואלינה ברדץ' יאלוב; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – הקבלת התקופה המרבית לכהונת שופט בית המשפט העליון למשך כהונת ראש ממשלה), מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', יואב קיש, יריב לוין, שמחה רוטמן, משה ארבל, משה גפני, אמיר אוחנה, אורית מלכה סטרוק, אורי מקלב, אוריאל בוסו, ישראל כץ, אופיר כץ, יעקב אשר, ינון אזולאי, חיים ביטון, אלי כהן, אופיר סופר, אבי מעוז, מירי מרים רגב, מיכל וולדיגר, דוד אמסלם, שלמה קרעי, מאיר פרוש, יצחק פינדרוס, ישראל אייכלר, יואב בן צור, איתמר בן גביר, חוה אתי עטייה, גלית דיסטל אטבריאן, משה אבוטבול, מאי גולן, דסטה גדי יברקן, אורלי לוי אבקסיס, קטי קטרין שטרית, פטין מולא, קרן ברק, ניר ברקת, מיכאל מלכיאלי ומכלוף מיקי זוהר.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה למזכירת הכנסת.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: פגיעה בבריאות תושבי הפריפריה; << נושא >>

מיקי לוי: אנחנו ניגשים לסעיף השני בסדר-היום – הצעות סיעות הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו לראשות הממשלה, התאחדות הספרדים שומרי תורה, תנועתו של מרן הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק לברכה, ויהדות התורה והשבת אגודת ישראל – דגל התורה להביע אי-אמון בממשלה.

מיקי לוי: פגיעה בבריאות תושבי הפריפריה – של הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו – ינמק את ההצעה חבר הכנסת אופיר כץ.

מיקי לוי: ישיב שר הבריאות ניצן הורוביץ.

מיקי לוי: בסעיף השני – ממשלה הנלחמת באזרחיה החלשים אינה ראויה לאמון, מטעמה של תנועת ש"ס – ינמק את ההצעה חבר הכנסת יואב בן צור וישיב השר עיסאווי פריג'.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

אופיר כץ: תודה רבה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, קודם כול, אני מנצל את הבמה להודות לך על שבוע שעבר, שסייעת בהחלת דין רציפות לחוק של החמרת ענישה על מתעללות.

אופיר כץ: תודה בשמי ובשם ההורים.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת האי-אמון שמונחת בפנינו היא על אחד המחדלים הכואבים של הממשלה הזו: הפקרת תושבי הפריפריה.

אופיר כץ: מרגע כינונה של הממשלה היא לא מפסיקה לפגוע בתושבי הפריפריה.

אופיר כץ: מבחינת הממשלה הזו, חדרה צפונה ואשדוד דרומה נמחקו, התושבים שם לא חשובים, לא מעניינים, אפשר לדרוך עליהם ולרמוס אותם בשם הכיסאות; הבעיות שלהם הן לא הבעיות שלנו, והם נמצאים, אם בכלל, בתחתית סדר העדיפויות.

אופיר כץ: יש כמה דוגמאות: ביטול הרחבת כביש 65, כביש הדמים בין עפולה לצומת גולני, שבוטל; מיסי פריפריה, כדוגמת מס הגודש; מיסים על אוכלוסיות חלשות שאנחנו רואים חדשות לבקרים בוועדת הכספים.

אופיר כץ: מאז שנבחרתי לכנסת אני עוסק בנושא צמצום הפערים במתן שירותי הרפואה בין הפריפריה למרכז, אבל מעולם לא נתקלתי בכזו אטימות לנושא.

אופיר כץ: לפני ארבעה חודשים פנה אלי מנהל בית החולים גליל נהריה פרופ' מסעוד ברהום, אשר הוא והצוות הרפואי פועלים ועובדים קשה מאוד למען הענקת שירות רפואי ראוי לתושבי הצפון.

אופיר כץ: בית החולים נהריה רכש את מכשיר הדה-וינצ'י מכספי תרומות של בית החולים.

אופיר כץ: אני אתן קצת רקע: מכשיר הדה-וינצ'י מאפשר ניתוחים כירורגיים מתקדמים ומדויקים יותר.

אופיר כץ: כמו כן, המכשיר מקצר משמעותית את זמן ההתאוששות מניתוחים וחוסך למטופל כאבים רבים.

אופיר כץ: בואו נעבור קצת על הנתונים: על פי תקנות מכשירים רפואיים מיוחדים, אמורים להיות שישה מכשירים ברחבי הארץ.

אופיר כץ: במרכז יש שבעה מכשירים, בצפון – אפס.

אופיר כץ: ברהום סיפר לי כי למרות שרכש בעצמו את המכשיר ולמרות שיש לו אנשים שהוכשרו לתפעל את המכשיר ולמרות שבצפון יש אפס מכשירים כאלו, משרד הבריאות לא אישר את הפעלת המכשיר.

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: כי זה חורג מהתקנות.

אופיר כץ: פה זה גם המקום לומר מילה טובה למיטל יסעור, כתבת הבריאות של ישראל היום, שמהרגע הראשון הבינה את העוול שנעשה ונחלצה לסייע, הובילה את המאבק הזה בזירה התקשורתית, וזו לא הפעם הראשונה.

אופיר כץ: תודה לך בשמי ובשם תושבי הצפון.

אופיר כץ: העליתי את הנושא פעמים מספר בדיוני התקציב גם בוועדת הבריאות כשדנו על התחשבנות בין קופות ובתי החולים.

אופיר כץ: הדגשתי את הצורך והחשיבות – למה שתושב הצפון יקבל פחות מתושב המרכז?

אופיר כץ: ועדיין, אטימות מהמשרדים.

אופיר כץ: לאחר מכן יזמתי דיון ייעודי בוועדת הבריאות על מניעת הפעלת המכשיר, על זה ועל נושא נוסף שאתייחס אליו בהמשך.

אופיר כץ: הצגתי את הנתונים, דיבר מנהל בית החולים, הסביר את הטענות, ועדיין התשובה הייתה: זה ייצור חריגה מהתקינה.

אופיר כץ: מה שמדהים בסיפור הזה, שאין שום הלימה בין כמות התושבים בפריפריה וכמות המכשירים שהם מקבלים לבין הכמויות האלו במרכז.

אופיר כץ: כשזה בפריפריה, אז לא מתייחסים, וכשבמרכז – יש יחס לתקינה ולכמות התושבים.

אופיר כץ: יש מדיניות של המשרדים: כשזה מגיע למרכז, אפשר לחרוג מהתקינה, אבל בפריפריה – סוגרים את הברזים גם אם בית החולים רכש את המכשיר.

אופיר כץ: כמה זלזול.

אופיר כץ: המשכתי ונאמתי על הנושא במליאה, פניתי לשרים – לא עזר.

אופיר כץ: לא עצרתי שם ויזמתי את הצעת האי-אמון שמונחת לפניכם.

אופיר כץ: עד לאותו רגע לא הייתה נכונות מצד המשרדים לפתור את הבעיה הזו.

אופיר כץ: אותן תשובות, אותו יחס, אותו פס ששמים על התושבים.

אופיר כץ: ואז, ברגע שהבינו שיצטרכו לעלות לפה לדוכן ולהסביר למה הם לא סופרים את התושבים, למה הם מייחסים לבריאותם של תושבי המרכז חשיבות גדולה יותר, הם הסכימו לאשר סוף-סוף.

אופיר כץ: אחרי עינוי של ארבעה חודשים שבהם זעקנו מעל כל במה על אישור המכשיר הזה, סוף-סוף האוצר הואיל בטובו ואישר את המכשיר.

אופיר כץ: חבל שלקח כל כך הרבה זמן, חבל שבמשך ארבעה חודשים נוספים תושבי הפריפריה נאלצו לסבול, אבל זו עדיין בשורה גדולה ואני מברך על כך.

אופיר כץ: אני מברך על כך שבסופו של דבר השכילו להבין שחוסר הצדק פה הוא גדול מדי, אפילו עבורם.

אופיר כץ: אני תמיד אהיה פה להזכיר למשרדי הממשלה שצריך לצמצם את הפערים בשירותי הרפואה בין הפריפריה למרכז.

אופיר כץ: אני לא עושה את זה רק היום, מהכובע שלי כחבר כנסת מהאופוזיציה; עשיתי את זה גם כחבר כנסת מהקואליציה, גם כמרכז הקואליציה בוועדת הכספים נלחמתי ונאבקתי עבור העוול הזה.

אופיר כץ: יחד עם רובוט הדה-וינצ'י חזרתי ואמרתי על הצורך במרכז לצנתור מוח באשקלון.

אופיר כץ: כדאי מאוד שנפגע שבץ מוחי יעבור צנתור תוך שעתיים בלבד מהפגיעה.

אופיר כץ: הסיבה היא פשוטה: הסיכויים שלו להחלמה מוקדמת יהיו גבוהים פי 3.3 לעומת חולה שלא יספיק להגיע לבית החולים ולקבל טיפול דחוף.

אופיר כץ: ולמרות זאת, לא קיים מרכז לצנתור מוח בכל אזור נפת אשקלון.

אופיר כץ: מדובר על כמעט חצי מיליון תושבים.

אופיר כץ: הדבר הזה מסכן את בריאות התושבים ואפילו את חייהם.

אופיר כץ: פנינו למשרד הבריאות, והם החזירו לוועדה את התשובה הבאה, ואני מצטט: קיימים כ-30 מצנתרי מוח במדינת ישראל, וחלקם מצויים בתהליכי הכשרה בחו"ל.

אופיר כץ: צנתור מוחי דורש מיומנות רבה, ובמידה שנעשה על ידי צוות פחות מיומן, הנזק גדול מהתועלת.

אופיר כץ: ההגבלה במספר מרכזי השבץ המוחי הינה על מנת שלא לגרום נזק בשל היעדר מיומנות.

אופיר כץ: זו תשובה שאנחנו שומעים כבר זמן די רב, זאת למרות שפרופ' חזי לוי, מנהל בית החולים ברזילי באשקלון, אמר כמה פעמים כי יש ברשותו את המצנתר שמיומן בתחום, את מכשיר הצנתור ואת המקום להקמת המחלקה.

אופיר כץ: יש הכול – הדבר היחיד שחסר זה הרישיון.

אופיר כץ: המשרד ממשיך להתעקש.

אופיר כץ: בעוד חודש אני אגיע לבית החולים פוריה.

אופיר כץ: דרך אגב, ביום חמישי, אדוני השר, הייתי בערב התרמה למחלקת השיקום גם של בית החולים פוריה, וזה באמת היה ערב מאוד מאוד מרגש והושגו גם תרומות, כמעט מיליון שקלים.

אופיר כץ: לא כמו שמשיגים במרכז, אבל זו גם בשורה חשובה.

אופיר כץ: גם מנכ"ל משרדך היה והשתתף, וזה מאוד חשוב.

אופיר כץ: אז בעוד חודש אני אגיע שוב לבית החולים פוריה, לחנוך את היחידה לצנתור מוח, שגם אליה משרד הבריאות התנגד.

אופיר כץ: גם פה היה הכול מלבד הרישיון.

אופיר כץ: אבל אז מי שהיה שר הבריאות, השר ליצמן, הבין את הדרישה, את המאבק, וסייע והרישיון התקבל.

אופיר כץ: בעוד חודש חונכים את המרכז לצנתור מוח הראשון בגליל המזרחי, בפוריה.

אופיר כץ: אני קורא לכם מכאן, שר הבריאות ושר האוצר.

אופיר כץ: אדוני שר הבריאות, אני כן מרגיש ורואה שאתה מנסה ונאבק, ואתה מכיר בבעיה.

אופיר כץ: וכפי שאמרתי לך בשיחה פה, אני בוועדת הכספים, וכל עזרה שאתה תצטרך מול משרד האוצר על מנת לצמצם את הפערים, אני אהיה לרשותך.

אופיר כץ: אני פונה אליכם, אשרו לבית החולים ברזילי לפתוח את היחידה לצנתור מוח.

אופיר כץ: מדובר פה על אנשים שתמנעו מהם נכות לכל החיים.

אופיר כץ: אנשים שחייהם יינצלו בזכות זה.

אופיר כץ: אני רוצה להמשיך ולדבר על הפגיעה של הממשלה הזו בתושבי הפריפריה.

אופיר כץ: לצערי זה לא רק בבריאות, גם בפן הכלכלי.

אופיר כץ: הממשלה הזו אימצה שיטה.

אופיר כץ: צריך כסף, יש אילוצים קואליציוניים, יש מנסור עבאס עם כל הדרישות שלו, אז מה קורה כשאנחנו צריכים?

אופיר כץ: נדפוק את החלשים, נדפוק את הפריפריה, נדפוק את החרדים.

אופיר כץ: כסף קל ומהיר.

אופיר כץ: ככה מממנים כיסאות.

אופיר כץ: אחרי שאביגדור ליברמס נכנס לוועדת הכספים ואמר שלא יהיו מיסים, זו המצאה של האופוזיציה, מאז אנחנו דנים בוועדת הכספים כמעט אך ורק על מיסים.

אופיר כץ: עוד ועוד העלאות מיסים, בעיקר כנגד החלשים, בעיקר כנגד הפריפריה.

אופיר כץ: אם זה משקאות ממותקים, חד-פעמי, דלקים, רכישות באינטרנט, פחמן, גודש, כל היום מיסים ועוד מיסים על האזרחים.

אופיר כץ: כל התוכניות שהאוצר שמר במגירה במשך שנים, ליברמס מגשים לו.

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: כי צריך לממן צרכים פוליטיים, צריך לממן את עבאס.

אופיר כץ: הרי המיסים האלו לא באים מהמשרדים המקצועיים, הם באים מהאוצר.

אופיר כץ: אם מטרת המיסים הייתה באמת לדאוג לציבור, כפי שהם אומרים, למה הייתה התנגדות להצעת החוק שלי לתעל את הרווחים?

אופיר כץ: למה את 600 מיליון השקלים שאתם אמורים לקבל מהחד-פעמי לא תשקיעו באיכות הסביבה?

אופיר כץ: למה את 380 מיליון השקלים, אדוני השר, מהשתייה הממותקת, הצעתי שהכסף הזה יעבור למשרד הבריאות והייעוד שלו יהיה לטפל אך ורק בסוכרת ובהשמנה, שזו תופעה בעיקר בפריפריה, אנחנו רואים אותה יותר.

אופיר כץ: אם זה היה כל כך חשוב לאוצר היית מקבל את הכסף הזה ומטפל בסוכרת ובהשמנה.

אופיר כץ: אבל לא, ההתנגדות רק מוכיחה מהם הצרכים האמיתיים למיסים האלו.

אופיר כץ: זה לא באמת מעניין, לא ההשמנה ולא הסוכרת ולא השתייה הממותקת שאנשים צורכים.

אופיר כץ: זה לא מה שמעניין אתכם.

אופיר כץ: מה שמעניין אתכם זה הכספים שאתם צריכים, ולכן אתם מטילים את המיסים.

אופיר כץ: טוב, יש לי המשך, אני אשמור את זה.

אופיר כץ: יש לנו היום כמה חוקים, אז אני אמשיך בחוקים הבאים.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אופיר כץ.

אופיר כץ: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת יואב בן צור.

ניצן הורוביץ: מה עם להשיב?

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור, סליחה.

מיקי לוי: קודם ישיב השר – אני מתנצל, טעות שלי – ורק אחריו.

קריאה: אני לא הבנתי מה קרה.

מיקי לוי: כן, כן, כן.

מיקי לוי: מעניין שבהתחלה אמרתי את זה.

מיקי לוי: בבקשה.

ניצן הורוביץ: תודה, אדוני היושב-ראש.

ניצן הורוביץ: חברי הכנסת, גם חבר הכנסת כץ, קודם כול, אני רוצה לומר שזו קודם כול בשורה.

ניצן הורוביץ: את המכשיר לרובוט לניתוחים, זו בעצם מערכת כירורגית כזאת, מאוד משוכללת, אישרנו והמכשיר יתחיל לפעול באופן מיידי בנהריה, וזה כבר דבר טוב.

ניצן הורוביץ: באופן כללי גם אני רוצה להגיד בעניין הזה שיש בישראל – ובוא נהיה קצת הוגנים, זו מצוקה ארוכת שנים.

ניצן הורוביץ: ממשלות נתניהו, בוא נאמר, יש להן חלק עיקרי בהזנחה הזאת.

ניצן הורוביץ: מבחינת מכשירים לנפש, אם אנחנו מסתכלים על MRI, CT, PET-CT, כל הבדיקות האלה, רובוטים, תאי לחץ – אנחנו מאוד נמוכים ביחס למדינות המפותחות מבחינת מכשירים לנפש.

ניצן הורוביץ: וכן, אתה צודק, וצודקת גם חברת הכנסת בן משה כאן, גם מאזור הגליל המערבי, שהפגיעה היא בעיקר בפריפריה.

ניצן הורוביץ: ויש היום בישראל – ואני אומר את זה ואני מודה בזה ואני לוחם בזה – פער בנגישות לבריאות בין הפריפריה למרכז.

ניצן הורוביץ: אגב, לא שבמרכז זה כזה בוננזה, גם במרכז התורים מאוד ארוכים והצפיפות קשה ויש הרבה בעיות.

ניצן הורוביץ: בפריפריה אני חושב שזה חמור יותר.

ניצן הורוביץ: יש כאן עשורים שלמים, עשורים שלמים שבהם מערכת הבריאות הוזנחה, תוקצבה בחסר בכוונת מכוון, תוך כדי כל הזמן פגיעה במערכת הציבורית, כשאנחנו רואים שבמקביל המערכת הפרטית הלכה ותפחה.

ניצן הורוביץ: תראו כמה אנשים מחזיקים ביטוחים פרטיים, משלמים עליהם הון תועפות, לפעמים ביטוח כפול ומשולש על אותו דבר, לא מנצלים את זה, והסיטואציה הזאת גורמת לבעיות קשות ביותר במערכת הבריאות.

ניצן הורוביץ: הבסיס לכל העבודה שלי במערכת הבריאות ובמשרד הבריאות זה להגיע לשוויון בנגישות לבריאות בין כל אזרחי ישראל, לא משנה מקום המגורים שלהם, המין שלהם, המוצא שלהם, הקבוצה הדתית, העדתית והמעמד הכלכלי, שזאת נקודת המפתח.

ניצן הורוביץ: בפריפריה אנחנו רואים התלכדות גם של עניין של מעמד כלכלי, גם של ריחוק גיאוגרפי וגם של נושאים נקרא להם מגזריים-עדתיים, אם אנחנו מדברים למשל על המגזר הערבי.

ניצן הורוביץ: מה שאנחנו עושים מאז תחילת הקמת הממשלה זה להזרים חמצן למערכת הבריאות.

ניצן הורוביץ: יש תוספת תקדימית לבריאות בתקציב, אנחנו עושים עכשיו מהפכה בבריאות הנפש.

ניצן הורוביץ: למשל, אני אגיד בבריאות הנפש, בית החולים לבריאות הנפש באזור של הגליל המערבי הוא בית חולים מזור.

ניצן הורוביץ: זה בית חולים שהתנאים בו קשים ביותר.

אופיר כץ: הייתי שם.

ניצן הורוביץ: קשים ביותר.

ניצן הורוביץ: זה בכלל בית חולים שהוא זמני.

ניצן הורוביץ: כל המבנים שם והמיקום זה זמני, וכבר שנים היה צריך לפתור.

ניצן הורוביץ: ויש לנו עכשיו תוכנית קונקרטית להעביר את בית החולים הזה ולסיים את האשפוז שם בתנאים האלה, שאני באמת חושב שלא צריך להחזיק בן אדם בתנאים כאלה.

ניצן הורוביץ: וכואב הלב לראות את זה.

ניצן הורוביץ: אבל חייבים להבין שזאת הזנחה ארוכת שנים.

אופיר כץ: יש שם בעיה משפטית.

ניצן הורוביץ: כשהסך של ההוצאה על הבריאות בישראל הוא משהו כמו 7.5% מהתל"ג, ועוד החלק הציבורי בזה הוא עוד יותר קטן, זה נמוך באופן משמעותי מהממוצע במדינות ה-OECD.

ניצן הורוביץ: עכשיו אנחנו מתחילים לתקן, מתחילים להוסיף ומתחילים בדברים שדווקא הכי הרבה הוזנחו, שזה לדעתי בריאות הנפש והמכשירים.

ניצן הורוביץ: התורים במכשירים, וכאן אני לא אתווכח עם אף אחד, התורים הם בלתי נסבלים.

ניצן הורוביץ: כשבן אדם צריך תור ל-MRI, לצילום – חשוד, יש לו משהו – וזה חצי שנה תור, מה האפקטיביות כבר של הצילום?

ניצן הורוביץ: מה הרלוונטיות?

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, יכול כבר אני לא יודע מה לקרות במחלה.

ניצן הורוביץ: זה בלתי אפשרי.

ניצן הורוביץ: בתקציב הזה הוספנו שבעה מכשירים – MRI.

ניצן הורוביץ: אנחנו עכשיו בדיון מאוד אינטנסיבי עם משרד האוצר כדי להביא לכנסת סט של תקנות שישחררו חלק מהמכשירים בכלל מרגולציה.

ניצן הורוביץ: לדעתי בעניין המכשירים יש עודף רגולציה, אם שואלים אותי.

ניצן הורוביץ: אני סוציאליסט, אני בעד רגולציה ותכנון מרכזי, אבל יש לפעמים גבול, ובנושא המכשירים אני חושב שעברנו את הגבול.

ניצן הורוביץ: אנחנו רוצים לשחרר חלק מהמכשירים, ולגבי חלק אחר להגדיל את המספר שמוקצה.

ניצן הורוביץ: צריך גם לקחת בחשבון עוד דבר אחד, וזה לפעמים פחות רואים ופחות שומעים אבל זה קיים.

ניצן הורוביץ: יש לפעמים רצון של כל מיני גופי בריאות ומוסדות בריאות להצטייד בכל מיני מכשירים, ולא תמיד יש לזה הצדקה ספציפית.

ניצן הורוביץ: אבל בגדול, היות שהמצב הכללי הוא של חסר קשה במכשירים – חסר קשה, אתה מודד את זה פר תושב, אתה רואה כמה בישראל יש, כמה במדינות אחרות – אנחנו הולכים לשחרר הרבה מכשירים.

ניצן הורוביץ: אני אומר את זה כאן, ואני אומר את זה לחבריי במשרד האוצר, ושר האוצר מסכים איתי בעניין הזה ואנחנו באותה דעה: כן, יש לזה עלות תקציבית, נכון, אבל כסף ששמים על בריאות הוא לא כדי לשרוף כסף, הוא ההשקעה הכי טובה, גם מבחינה חברתית ומוסרית וגם מבחינה כלכלית; אוכלוסייה שהיא יותר בריאה, שהיא יותר עצמאית, אנשים מבוגרים שלא נהיים תלותיים, סיעודיים או חולים חוסכים גם כסף – אם רק מסתכלים על הכול מצד הכסף.

קריאה: - - -

ניצן הורוביץ: חד-משמעית, אתה גם חוסך הוצאות רפואיות.

ניצן הורוביץ: הרי מה הפרקטיקה היום?

ניצן הורוביץ: במקום לשלוח את הבן-אדם ישר ל-MRI, שולחים אותו לכל מיני – נגיד איזה CT, איזה רנטגן, שלא רואים הרבה בדברים האלה; בסוף הוא יגיע גם ל-MRI.

ניצן הורוביץ: בינתיים בזבזנו את הכסף על בדיקות בדרך, שאני לא חושב שהן היו הכרחיות; אפשר היה ישר לעשות את ה-MRI או את הבדיקה היקרה כביכול.

ניצן הורוביץ: כן, היא יקרה, בריאות עולה כסף.

ניצן הורוביץ: אני שמח שבעניין הזה שר האוצר מסכים איתי, ואנחנו מקצים את המשאבים.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד כאן עוד נקודה אחת לגבי מכשירים ובכלל.

ניצן הורוביץ: הבעיה בדרך כלל היא לא רק המכשיר או הכסף; בדרך כלל הבעיה העיקרית היא כוח אדם.

ניצן הורוביץ: מכשיר צריך צוות מיומן שיפעיל אותו, צריך רופאים שידעו לקרוא את התוצאות, צריך שיהיו אחים, טכנאים, כל המערך התומך במכשירים האלה.

ניצן הורוביץ: ככל שהם יותר מתוחכמים, אתה צריך גם יותר צוות.

ניצן הורוביץ: ובפריפריה יש לנו בעיה במיוחד במה שנקרא משיכת או הכשרת כוח אדם במקום, ואני אומר את הדברים כאן בצורה מאוד ברורה: לבתי החולים במרכז מהבחינה הזאת יש יתרון על הפריפריה, ולכן אנחנו כממשלה צריכים לתת תמריצים כדי שלפריפריה יבואו אנשים; כי גם אם ניתן את כל המכשירים, אם לא יהיו את הרופאים, את האחיות, את העובדים, את המומחים, זה לא יעזור.

ניצן הורוביץ: לכן למשל בתוכנית קיצור התורנויות של המתמחים, אנחנו מתחילים את זה בעשרה בתי חולים, שרובם אגב בצפון, כדי לעודד את המתמחים לבוא אליהם, כי אני אגיד לכם מה, וזאת המציאות היום – מתמחים שגומרים, נגיד באוניברסיטת תל אביב או באוניברסיטה העברית, הם נשארים במרכז, הם לא רוצים להתמחות בבתי חולים בפריפריה.

ניצן הורוביץ: בבתי חולים בפריפריה אתה רואה אחוז מאוד גבוה של אנשים שלמדו בחו"ל ואז מוצאים את דרכם לפריפריה.

ניצן הורוביץ: זה לא סידור נכון.

ניצן הורוביץ: זה לא צריך להיות בצורה כזאת.

ניצן הורוביץ: צריך שלמתמחים יהיה התמריץ לעבוד בבתי החולים בפריפריה, כי גם בפריפריה גרים אנשים והם אזרחים בדיוק כמו אזרחים במקום אחר, והמדינה צריכה לדאוג שהם יקבלו את הבריאות באותו סטנדרט כמו אנשים במקום אחר.

ניצן הורוביץ: קשה לתקן בחודשים ספורים - -

מיקי לוי: השר, תתכנס בבקשה.

ניצן הורוביץ: אני מסיים.

ניצן הורוביץ: - - קשה לתקן בחודשים ספורים עיוות ארוך שנים, ארוך מאוד, אבל אנחנו עושים מאמץ גדול מאוד.

ניצן הורוביץ: אני מקווה שתוך כמה שבועות נוכל להביא את התקנות לגבי כלל המכשירים לכנסת, לוועדת הבריאות, ואני מצפה לסיוע של כל חברי הבית.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזה נושא שהוא מעבר לנושאים מפלגתיים, להתלכד סביב העניין, לפתוח ולאשר שיהיו יותר מכשירים, ובעיקר שזמני התורים לבדיקות יתקצרו, במיוחד בפריפריה.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור, בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אתמול בלילה היה כנס יסוד של פעילי תקווה חדשה.

יואב בן צור: באולם הכנס היו כמה עשרות אנשים, ובצפייה בטוויטר צפו עוד כמה עשרות, ואני כאן נדיב כלפיהם.

יואב בן צור: אותו הדבר היה גם במפלגת ימינה לפני כמה שבועות.

יואב בן צור: אני רואה את התמונות האלה, ואני שואל את עצמי מה מניע אותם, את חברי הממשלה הזאת, מה נותן להם את הלגיטימציה לקום בבוקר ולשקר לעם שעבורו הם פועלים?

יואב בן צור: איך הם פועלים באובדן דרך, בהיעדר אור ותמיכה, בהיעדר נתיב?

יואב בן צור: איך ייתכן מצב שבו ראש ממשלה מעז להציע לציבור הוראות, ואשתו וילדיו מצפצפים על הוראותיו?

יואב בן צור: איך למען השם אתם ממשיכים להגיע למשרד כל בוקר?

יואב בן צור: היום בריאיון ברדיו השווה השר אלקין את הפעולות של הממשלה, ובמיוחד של תקווה חדשה, וכינה אותם המכבים, ואת ראש המפלגה – נחשון בן עמינדב.

יואב בן צור: זה ביטוי יפה בחנוכה לומר דברים כאלה, אבל נחשון בן עמינדב – כשהוא קפץ לים, עם ישראל כולו קפץ אחריו; תקווה חדשה, מי יקפוץ אחריה?

יואב בן צור: בכל הסקרים, אפילו בסקר חדשות 12, היא לא עוברת את אחוז החסימה.

יואב בן צור: נחשון בן עמינדב לא נשאר בודד.

יואב בן צור: זה – 1. 2.

יואב בן צור: המכבים באו להציל אותנו מהמתייוונים.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, אתה ואני היינו אתמול בטקס הדלקת נר שמיני של חנוכה, זאת חנוכה.

יואב בן צור: באמת, התרגשת, ואני התרגשתי לראות אותך מתרגש שם.

יואב בן צור: אבל הסמל של המכבים הוא סמל שמצילים את עם ישראל מהמתייוונים, מהרצון שלהם לא להכחיד את הרוחניות של עם ישראל, ופה בדיוק להפך.

יואב בן צור: איך אפשר להגיד "מכבים" כשמה שהממשלה הזאת עושה זה בדיוק מעשה המתייוונים, בניסיון להצר צעדים בגיור, בכשרות, בשבת – הרי על זה בדיוק נלחמו המכבים – ולהגיד: אנחנו המכבים שעשינו את השינוי?

יואב בן צור: איזה הבטחות היו לפני כן:

יואב בן צור: אנחנו בתוך הממשלה נשמור ונראה שתישמר המסורת היהודית, שכל הסטטוס קוו שהיה יישמר – ואנחנו כל יום רואים בדיוק ההפך.

יואב בן צור: אתם יודעים מה?

יואב בן צור: קחו את הרכב, קחו את המשכורת, רק שחררו אותנו, את העם, מאחיזתכם הממושכת.

יואב בן צור: אנחנו – העם כבר משלם מחיר כבד בגלל חוסר הניסיון שלכם, בגלל ההססנות שלכם, בגלל קוצר הרואי שלכם.

יואב בן צור: לא שכחנו את המהומות שהיו בחודש מאי ואת הפרעות שהיו אחריהן.

יואב בן צור: יהודים מפחדים לצאת מהבית ושוקלים היטב את נתיב הנסיעה שלהם בנגב ובגליל, בירושלים וביפו ובכל מקום אחר בארץ, אני לא מדבר בכלל על יהודה ושומרון.

יואב בן צור: כולנו התכווצנו בכיסא כששמענו ששוטרי מג"ב האמיצים שראויים לכל שבח – ושמחתי לשמוע שהמפכ"ל שוקל להעניק להם אות הצטיינות, ציון לשבח – שביצעו את תפקידם וירו במחבל, נחקרו באזהרה במח"ש במקום לקבל צל"ש בו במקום.

יואב בן צור: אני יודע שיש נוהל, שאחרי מקרה כזה עושים בדיקה במח"ש, אבל לא חקירה באזהרה.

יואב בן צור: לא חקירה באזהרה.

יואב בן צור: אדוני שר המשפטים, מח"ש תחת פיקודך, מה אתה עושה לטובת הדבר הזה?

יואב בן צור: מתי איבדתם את המוסר ואת השכל הישר?

יואב בן צור: אתם יודעים, מחלוקות רבות רבות היו מקום המדינה, אבל את הגול העצמי שאתם עושים ללוחמים שלנו, את הסירוס הזה – כיוון שאין פה הרבה חברי כנסת - -

מיקי לוי: זה נשמע.

יואב בן צור: - - שומעים כל מילה.

יואב בן צור: אבל את הגול העצמי שאתם עושים ללוחמים שלנו, את הסירוס הזה נוכח מה שאתם עושים להם, המחבלים והאויבים שלנו עומדים ולא מאמינים, איך היהודים עושים להם את העבודה.

יואב בן צור: הרי העמידה הרפה שלכם נוכח הקואליציה הבלתי-אפשרית שלכם היא זו שגורמת לרפיון מוחלט בתחושת הביטחון של אזרחי ישראל.

יואב בן צור: אתם מהססים לפעול, מהססים לתת את ההוראות המתאימות בכל תחום, ואזרחי ישראל התמימים משלמים את מחיר ההפקרות הזאת.

יואב בן צור: אתם לקחתם שבי את אזרחי ישראל בניסיון שלכם לשחק כמנהיגים.

יואב בן צור: אתם הופכים את אזרחי ישראל לקורבנות שלכם בממשלת ההכלה.

יואב בן צור: אתם מכילים את מתי הקורונה, מכילים את הפרעות שהיו ולצערי עוד יהיו פה, כי אתם, במעשה ובמחדל, גורמים לכל חייל ושוטר לחשוב שבע פעמים לפני שירים נשק כלפי מחבל שמשתולל, דוקר ויורה.

יואב בן צור: ככה לא תעצרו את המפגע הבא.

יואב בן צור: אגב, קריקטורה שהייתה היום בעיתון ממחישה באמת את המציאות – רואים בקריקטורה מחבל עם סכין מתקרב לשני שוטרי מג"ב ואז השוטרת שואלת את שוטר מג"ב מה עושים, הוא אומר, חכי, נתקשר למח"ש.

יואב בן צור: רבותיי, זה אבסורד.

יואב בן צור: זה מעציב.

יואב בן צור: המציאות הזאת מעציבה מאוד.

יואב בן צור: אבל זה רק ציור אחד, של קריקטורה שצולמה ונכתבה לאו דווקא בעיתון ימני.

יואב בן צור: רבותיי, איך אתם מתכוננים למערכות הבאות מבפנים ומבחוץ?

יואב בן צור: הרי כולנו יודעים שגם ועדות חקירה ממלכתיות שיקומו לא יחזירו את המתים שיהיו אחרי השלטון המסוכן שלכם.

יואב בן צור: בתקופה כל כך קצרה שבה אתם בשלטון, חוקי אומנם אבל נעדר תמיכה ציבורית, הצלחתם כמו פיל בחנות חרסינה להרוס כל דבר שנבנה כאן בעמל רב ובמלאכת מחשבת.

יואב בן צור: הרי קיבלתם מדינה בלי חולי קורונה, ואתם החזרתם גופות נפטרים; הרי קיבלתם כלכלה מצוינת ואתם החזרתם שער מטבע משתולל ואי-ודאות; שוק הדיור עולה ומטפס ומרחיק את האפשרות לקנות דירה.

יואב בן צור: הרי אתם פעלתם ופועלים לייצר פה הרס מוחלט של המרקם החברתי המועט שהיה פה, כי אתם בהיעדר תמיכה ציבורית, ואתם יודעים שאחרי שהממשלה שלכם תיפול הפעם הבאה שתראו את המליאה זה רק מהטלוויזיה.

יואב בן צור: כי כבר היום הסקרים לא נותנים לכם מעבר לאחוז החסימה.

יואב בן צור: הרי גם לפני מספר ימים בנט יצא בהכרזה שלא לנסוע לחוץ לארץ, והינה אפילו בביתו אשתו לא סופרת אותו.

יואב בן צור: העיקר הוא צעק לנו שצריך להראות דוגמה אישית.

יואב בן צור: אכן ראינו דוגמה אישית – דוגמה של חרפה וכלימה.

יואב בן צור: את יחסי החוץ הרסתם מההכרזה כי ראש הממשלה בנט מסתמס ומחליף ווטסאפים עם נשיא ארצות הברית.

יואב בן צור: מתברר כי מי שעונה לו זה בקושי מזכיר המדינה.

יואב בן צור: אתם מסכנים את שלמות עם ישראל.

יואב בן צור: הפיגוע התודעתי שאתם גורמים בעולם לישראל הוא נזק בלתי ניתן לשיעור, ומי יודע מה יהיו התוצאות שלו.

יואב בן צור: אז אולי תלמדו מבן-גוריון, ממנחם בגין.

יואב בן צור: הם היו מבינים שהבינו שטעו או שאין להם תמיכה ציבורית, אז הם פרשו לביתם.

יואב בן צור: רבותיי, ההיסטוריה יותר מכבדת את מי שנוהג כך על פני מי שאומר "אחריי המבול", כפי שאתם נוהגים.

יואב בן צור: אז אולי תתעשתו?

יואב בן צור: הרי את הנזק שהכנסתם, הרפורמים הפורמים את העם מבפנים, יהיה קשה לתקן.

יואב בן צור: הרי את הפגיעה החמורה שלכם בסטטוס קוו – נעמול קשות למחוק את מה שאתם עושים.

יואב בן צור: אז אולי די?

יואב בן צור: בלי טיפה תמיכה ציבורית.

יואב בן צור: אדוני ראש הממשלה, מר נפתלי בנט, אתה, כבר ירשמו אותך בהיסטוריה כראש ממשלת ישראל, ואתה יודע שאתה לא משתלט ואף אחד באמת לא מתייחס למה שאתה עושה או למה שאתה מדבר, אז אולי באמת תקום ותפרוש בכבוד.

יואב בן צור: יש לך ברזומה שלך, בקורות החיים שלך, ראש ממשלת ישראל.

יואב בן צור: אם תפרוש אולי יזמינו אותך להרצאות.

יואב בן צור: אולי תעשה מעשה ובאמת יזכרו אותך כראש ממשלה, אבל זה מספיק לך, כי אי-אפשר להגיד שיזכרו אותך כראש ממשלה חיובי.

יוראי להב-הרצנו: יואב, הם לא יהודים, הרפורמים?

יואב בן צור: אתה שמעת אותי אומר שהם לא יהודים?

יואב בן צור: שמעתי אותי אומר שהם לא יהודים?

יואב בן צור: אמרתי שהם פורמים את החברה ואת היהדות פה במדינת ישראל בניסיון שלהם לעשות דברים כאלה ואחרים.

יוראי להב-הרצנו: איזה דברים, להתפלל?

יואב בן צור: אני אמשיך, אני אגיד לך.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: חצי דקה לסיום.

יואב בן צור: אתם עסוקים – להצטלם עם הילדים שלכם.

יואב בן צור: ואני שואל אתכם בסוף היום: מה אתם אומרים להם לנוכח ההפגנות שיש להם מחוץ לביתכם?

יואב בן צור: ילד שומע מחברים בבית הספר שאבא שלו הונה ציבור ומסוכן לעם ישראל.

יואב בן צור: איך אפשר ללטף לילד את הראש ולנחם אותו בשקר?

יואב בן צור: הסיבה היא – אי-אפשר.

יואב בן צור: כי גם הילד שלכם מרגיש את השקר ביד שלכם, כי אתם יודעים שאין לכם מנדט.

יואב בן צור: רבותיי, וזה לסיום – ממש שניות ספורות, אדוני היושב-ראש – אנחנו נמצאים בנר שמיני של חנוכה, יום זה נקרא "זאת חנוכה".

יואב בן צור: לפי חסידים ואנשי מעשה זהו זמן המסוגל לפעול ישועות לעם ישראל וטובה פרטית לכל אדם מישראל.

יואב בן צור: באופן כללי זה יום שמסוגל לשפע לעם.

יואב בן צור: לכן ביום הזה אני מתפלל, כפי שזכו אבותינו המכבים, שנזכה לראות בקרוב גם בימינו איך החושך הרוחני שהתרגש עלינו בממשלה הזאת מגורש מן הארץ.

יואב בן צור: אני מתפלל היום כי בעזרת השם שמירת השבת תחוזק פה בארץ, לא יאפשרו לפרוץ את חומת השבת הציבורית לפתיחת תחבורה ציבורית, לא יאפשרו לשנות מתווים המצויים לנו מדורי דורות.

יואב בן צור: ואני קורא לכולם, אנא התעשתו דקה לפני שהעם הזה יהיה מפורד ומחולק ויצטרכו להקים ספרי יוחסין ולא ידעו, אדם שרוצה להתחתן עם רעהו, אם באמת הוא מתחתן עם יהודי או עם גוי.

יואב בן צור: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: השר במשרד האוצר חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת הנוכחים, שמעתי אותך, חבר הכנסת בן צור.

חמד עמאר: אני הגעתי ואני רוצה לדבר על התקציב, אבל כמעט שלא נגעת בנושא.

חמד עמאר: דיברת על הרבה דברים, אבל אני רוצה להגיד לך שהתקציב הזה – כי הצעת האי-אמון שלכם נוגעת בפגיעה בחלשים – התקציב הזה הוא התקציב החברתי ביותר שהיה למדינת ישראל.

חמד עמאר: הוא טיפל באופן כללי בכלל האוכלוסייה, וגם בשכבות החלשות.

חמד עמאר: נגע בשכבות החלשות וגם טיפל בהן.

יואב בן צור: תגיד לי רק האם נכון שליברמן היום הודיע שהוא ייתן פתרון לתשלום של המעונות רק לציונות הדתית ולחרדים לא, לשאלת כתבת - - -

חמד עמאר: אתה שואל אותי שאלה שאני לא שמעתי את ליברמן מדבר על הנושא היום.

חמד עמאר: היום אני אשתף אותך גם, עוד מעט, איפה הייתי ואיזה סיור קיימנו עם ראש הממשלה.

חמד עמאר: אבל קודם כול אני רוצה להגיד לך, התקציב הזה עוזר לאוכלוסיות החלשות, לאוכלוסייה הכללית.

חמד עמאר: באים ומשקיעים בחינוך, בבריאות, במיגור הפשיעה, ועוזרים לכל אחד ואחד במדינת ישראל.

יואב בן צור: מה עם המיסים?

יואב בן צור: מה עם המס על החד-פעמי?

יואב בן צור: מה עם המס על השתייה הממותקת?

חמד עמאר: ואני רוצה גם לבשר לך היום שהשר אביגדור ליברמן, שר האוצר, עם השר עודד פורר, שר החקלאות ופיתוח הכפר, חתמו על צו היום ומאפשרים יבוא של חלב להוזלת כל מוצרי החלב והורדת יוקר המחיה במדינת ישראל.

חמד עמאר: אתה יודע שמוצרי החלב בישראל יותר יקרים ב-79% מה-OECD?

חמד עמאר: והמהלך שעשה אותו היום השר אביגדור ליברמן עם השר עודד יוזיל את יוקר המחיה במדינת ישראל.

חמד עמאר: זאת המטרה שלנו ולזה אנחנו נגיע ואנחנו נעשה.

חמד עמאר: ואני רוצה לשתף אותך, אתה שאלת אותי אם - - -

משה ארבל: אני מבטיח לך שההוזלה לא תגיע לצרכנים, המרכולים ירוויחו יותר.

חמד עמאר: אתה שאלת אותי היום, אדוני - - -

משה ארבל: דאגתם לטייקונים.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, היום הייתי עם ראש הממשלה, עם השר לביטחון הפנים, שר הבט"פ, עם שר המשפטים, עם שרת הפנים, עם שר הרווחה, בסיור בנגב.

חמד עמאר: נפגשנו עם כל ראשי הרשויות שם, בעיריית באר שבע, שמענו אותם.

חמד עמאר: גם ראשי רשויות בדואיות היו שם והשתתפו בדיון והביעו את דעתם.

חמד עמאר: ואתה, אדוני היושב-ראש, כניצב במשטרה, אתה שומע את הדברים של ראשי הרשויות שם ואתה שואל את עצמך איפה היינו, איך הגענו למצב הזה, מה הביא את מדינת ישראל שראש רשות אומר לך, אני לא רוצה תקציב, אני רוצה ביטחון אישי לתושבים שלי.

משה ארבל: למה לא נכנסתם לרהט?

משה ארבל: למה לא נכנסתם לרהט?

משה ארבל: אין לכם כוחות?

חמד עמאר: ראש רשות במדינת ישראל לא רוצה תקציב, רוצה ביטחון.

חמד עמאר: ועל זה הם דיברו.

חמד עמאר: ואני אומר לך: הממשלה הזאת תחזיר את הביטחון האישי לכל תושב ותושב בנגב.

חמד עמאר: אנשים ילכו ברחובות, אנשים יצאו החוצה.

חמד עמאר: וגם שמענו את ראשי הרשויות הבדואיות, שגם הם חלק מראשי הרשויות, הם אזרחי מדינת ישראל, וגם להם אנחנו צריכים לדאוג.

חמד עמאר: לכן גם לבדואים בדרום אנחנו מכינים תוכנית, מכינים להם תוכנית כלכלית לטפל בתעשייה, בתעסוקה, בחינוך.

חמד עמאר: ושמה שמעתי דבר שאני חושב שאנחנו כמדינה צריכים לטפל בו, ומהר מאוד, כממשלה.

חמד עמאר: אני אמרתי את זה, שם ואמרתי את זה גם לראש הממשלה.

חמד עמאר: אתה יודע שרוב התלמידים, הסטודנטים בנגב לומדים בחברון.

חמד עמאר: אותם סטודנטים חוזרים כמורים לבתי הספר ביישובים הבדואיים.

חמד עמאר: האם את אלה אנחנו רוצים, את המורים שלנו, או את המורים שילמדו כאן, במדינת ישראל?

חמד עמאר: את זה אנחנו רוצים לעשות, ואת זה אנחנו נעשה.

חמד עמאר: לכן אני קורא לכל חברי הכנסת להצביע נגד האי-אמון הזה.

חמד עמאר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר חמד עמאר.

מיקי לוי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להקריא לך איזשהו משהו, אני בספק אם תדע מי אמר את זה, אבל הייתי משאיר את זה באמת לניחושך.

דוד אמסלם: אם תדע, תקבל סוף שבוע באף מקום: תגיד לי, למה צריך להשביע שני ראשי ממשלה באותו יום?

דוד אמסלם: עכשיו הנכדה שלי, בכיתה ד', באה למסדרון; בצד אחד נשיא ודגל ישראל, ובצד שני – שני ראשי ממשלה.

דוד אמסלם: היא שואלת אותי: סבא, למה יש שתי תמונות?

דוד אמסלם: ואני אומר לה: שניהם בנימין.

דוד אמסלם: היא אומרת לי: סבא, אני יודעת – הרי הילדה חכמה – אני כבר יודעת לקרוא.

דוד אמסלם: על מה אתה מדבר, למה יש שתי תמונות?

דוד אמסלם: ואני אומר לה: כי השביעו אותם יחד באותו יום.

דוד אמסלם: היא אומרת: לא הבנתי.

דוד אמסלם: ואני אומר לה: גם אני לא הבנתי.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני מניח שאתה יודע מי זאת הילדה הקטנה והחכמה ששוחחה, ואני מבין שאמרת את זה, דרך אגב, בטלוויזיה.

דוד אמסלם: ואני מבין שעד היום אתה לא יודע, אלא אם כן קרה משהו שאנחנו לא יודעים.

דוד אמסלם: יכול להיות שהיום יש לך סיבה טובה.

דוד אמסלם: אתה יודע, אני חככתי במוחי, מה יכול להיות בשינוי?

דוד אמסלם: עברת מטמורפוזה.

דוד אמסלם: הרי לפני חמישה חודשים לא ידעת למה משביעים שני ראשי ממשלה – אחד ראש ממשלה ואחד רזרבי – וכאב לך על החינוך של הילדים בבתי הספר.

דוד אמסלם: הילדים הקטנים התבלבלו, חבר הכנסת משה ארבל.

דוד אמסלם: כאב לך, דיברת מעומק לבך.

דוד אמסלם: פתאום קיבלת תפקיד – הכול השתנה.

דוד אמסלם: נהיית יושב-ראש הכנסת, וכבר שתי תמונות זה בסדר.

דוד אמסלם: דרך אגב, הפעם הם רק לא מתחילים באות ב' שניהם.

דוד אמסלם: אחד מתחיל בב' באמת, בנט.

דוד אמסלם: והשני הוא לפיד, חברך.

דוד אמסלם: אתה רואה, לפעמים אני משתאה, אתה יודע, כמה צביעות יכולה להיות דחוסה בבן אדם?

דוד אמסלם: כמה, כמה?

דוד אמסלם: הרי אם אמרת דבר כזה אתה יודע שאתה לא יכול להיות יושב-ראש הכנסת, בגלל שזה לעג לכל תלמידי ישראל ולאינטליגנציה של הציבור.

דוד אמסלם: לכן הגעתי למסקנה: התפקיד עונה את הכול.

דוד אמסלם: אצלכם במפלגה לית דין ולית דיין.

דוד אמסלם: הבוס שלך משקר כאן על בסיס יומי.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא גם הוציא סרטון שהוא נמצא כמעט בסיירת מטכ"ל.

דוד אמסלם: אתה יודע, אני עדיין היום המום.

דוד אמסלם: איך בן אדם יוצא לרחוב כשבעצם עושה מעצמו צחוק כזה, צחוק מכל חיילי צה"ל.

דוד אמסלם: התפוצץ טיל ליד הבית שלו.

דוד אמסלם: הוא מספר שהוא היה בצבע אדום.

דוד אמסלם: הייתי בשוק.

מיקי לוי: בבקשה - - -

דוד אמסלם: בצבע אדום בשדרות.

מיקי לוי: בבקשה לסיים.

דוד אמסלם: אז לכן, אדוני היושב-ראש, באמת אני מציע לך, להתנצל בפני כל התלמידים הקטנים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: איך אתה מסביר את הסתירה של שתי התמונות.

דוד אמסלם: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הדובר הבא, חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעות האי-אמון שעולות כאן שבוע אחר שבוע, למעשה זה אי-אמון שנובע מהעם, מלמטה.

אוריאל בוסו: אנחנו רואים בסקרים פעם אחר פעם מי מביע אמון בממשלה הנוכחית, מי מביע אמון בתפקוד ראש הממשלה הנוכחי, מהו תפקודם של השרים.

אוריאל בוסו: הפעולות שאנחנו עושים כאן הן אך ורק לבטא את אי-אמון העם בממשלה הנוכחית.

אוריאל בוסו: לא צריך יותר מזה.

אוריאל בוסו: סקר אחר סקר, אחר סקר אחר סקר, מפלגות שלא עוברות את אחוז החסימה רוצות לקבוע לנו את סדר-היום.

אוריאל בוסו: השר להרס שירותי הדת במדינת ישראל, השר כהנא, שאמון על הדת במדינת ישראל – אני רק אומר לכם, סתם כרעיון: תאר לך – הוא, מרגע שהוא נכנס, הוא קורא לרבנות הראשית "מונופול", מונופול, עושה לה דה-לגיטימציה – תאר לך שמגיע שר פנים חדש ומרגע שהוא נכנס לתפקידו הוא אומר:

אוריאל בוסו: השלטון המקומי הוא מונופול, צריך להפסיק את המונופול הזה, לקחת את הסמכות מראשי הערים ולהתחיל לפעול באופן ישיר, לתת הפרטות ולהפריט.

אוריאל בוסו: אין מה לעשות, זה בסדר גמור, אבל זה מה שנקבע במדינת ישראל מאז ומתמיד.

אוריאל בוסו: את הרבנות הראשית לא אנחנו הקמנו; היא קיימת 100 שנה, ובטח הרבה לפני קום המדינה, ובידי ראשי הציונות הדתית.

אוריאל בוסו: אני מחזיק כאן מכתב של כל רבני הציונות הדתית.

אוריאל בוסו: חתומים עליו הרב חיים דרוקמן, הרב יעקב אריאל, הרב דב ליאור, הרב אליקים לבנון, הרב אריה שטרן, רבה הראשי לירושלים – שהציונות דתית נלחמה בחירוף נפש למנות אותו לרב הראשי ולהאריך את הכהונה שלו, הרב יעקב שפירא, חבר מועצת הרבנות הראשית, הרב דוד חי הכהן.

אוריאל בוסו: כולם אומרים דבר אחד: "לנושא הגיור השלכות רבות על קיומו ואחדותו של עם ישראל בהווה ובעתיד.

אוריאל בוסו: לכן אנו קובעים כי הסמכות היחידה והמחליטה בתחום הגיור ובכל תחומי הדת, ההלכה והמסורת, הינה של הרבנות הראשית לישראל בלבד".

אוריאל בוסו: נגד כל אלה השר כהנא הולך.

אוריאל בוסו: אז מיהם האנשים שבשמם הוא מדבר?

אוריאל בוסו: על איזה רבנים הוא מדבר?

אוריאל בוסו: גם באותם רבנים הוא בועט, טובי רבניה של הציונות הדתית.

אוריאל בוסו: פשוט בושה וחרפה.

אוריאל בוסו: התבשרנו גם היום על חוק הגיור החדש, שמובילים – לא מהמפלגות הדתיות, אותם מובילי הכיפות שנמצאים כאן שמתהדרים בהם – במפלגת ישראל ביתנו, שרוצים לאזרח את כל מדינת ישראל, יהודים ושאינם יהודים.

אוריאל בוסו: השר כהנא, בהתחלה חשבנו שהוא משמש גוי של שבת של הממשלה הנוכחית, אבל הוא לא הגוי של שבת – הוא התורן שמוביל את ההרס במדינת ישראל.

אוריאל בוסו: לכן אנחנו אומרים, פעם אחר פעם: לא יצלח לכם הפגיעה בשירותי הדת.

אוריאל בוסו: ואדוני היושב-ראש, משהו אחד אחרון: החקירה של לוחמות מג"ב שנלחמו בפחד אימים – אגב, הם עצמן היו מאוימות; הן הסתערו, אבל בסופו של דבר – מי ששמע בראיון גם את אותה לוחמת שעבר עליה לילה של סיוטים, היא עשתה את זה באינסטינקט של 30 שניות.

אוריאל בוסו: ותאר לך שבגלל החקיקה העקומה והנפשעת הזאת, יבואו לוחם אחר או לוחמת אחרת ויצטרכו להחליט ב-20 שניות אם הם יורים או לא יורים – זה אסון בפני עצמו.

אוריאל בוסו: כמו שאמר חברי חבר הכנסת יואב בן צור, איפה נמצא שר המשפטים בנושא הזה?

אוריאל בוסו: ואני מודה למפכ"ל המשטרה שהחליט לתת להם באמת אות של כבוד אמיתי, צל"ש.

אוריאל בוסו: חבל שאנחנו זקוקים לאושיית רשת, למשל כמו יבגני זרובינסקי, שהוא הריץ באמת – העלה למעלה את כל נושא המלחמה – לתת להן את האבירות של הכבוד של הלחימה, לאותן לוחמות, אחרת היינו מוצאים אותן היום עצורות מאחורי סורג ובריח.

אוריאל בוסו: בושה לנו כמדינה שאנחנו צריכים בכלל לעלות על דל שפתינו להזמין לחקירה – לא למתן עדות, חקירה באזהרה, ונלקח להן הנשק באותו רגע – נגד אותן לוחמות שנלחמו והצילו חיי אדם והצילו את עצמן.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הדוברת הבאה היא חברת הכנסת בן משה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

יעל רון בן משה: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ידידי חבר הכנסת אופיר כץ, פעמים רבות אתה ואני רואים את הדברים עין בעין, למרות שאנחנו משני צידי המתרס הפוליטי.

יעל רון בן משה: אני מניחה שזה אולי בגלל ששנינו מגיעים מהצפון, שנינו צמחנו מהשטח, והדרך למשכן הכנסת גם היום – אישית, משפחתית, פיזית ומקצועית – מצריכה משנינו מאמץ מיוחד.

יעל רון בן משה: גם אם בעוד שעה קלה נצביע על הצעתך לאי-אמון בממשלה – אתה בעד ואני כמובן נגד – אני מרשה לעצמי לברך אותך, ובכלל להתייחס לדקות הקרובות כדקות של ברכה, גם אם זה לא מקובל במסגרת הצעת אי-אמון.

יעל רון בן משה: אז ברכות לידידי חבר הכנסת אופיר כץ, שפועל רבות לטובת השירות הבריאותי בפריפריה בכלל, בנושא המכשור הרפואי בפרט, בנושא בית החולים מזור בעכו בפרט, בעוד הרבה נושאים שאני יכולה להגיד "בפרט", אבל באמת לטובת השירות הרפואי לאזרחי ישראל גם בגליל וגם בנגב.

יעל רון בן משה: ברשותך, אני אברך גם את שר הבריאות ניצן הורוביץ, שנדרש למשימה; את שר האוצר אביגדור ליברמן, שרק לפני שעה קלה סיימתי איתו פגישת עבודה חשובה; את חברתי חברת הכנסת עידית סילמן, יושבת-ראש ועדת הבריאות, ובעצם את כל מי שנרתם למשימה הזו, והיו רבים וטובים, גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה.

יעל רון בן משה: ברשותך, חבר הכנסת כץ, וברשות

יעל רון בן משה: כם כולכם, נברך גם את פרופ' ברהום, את הצוות שלו, את התורמים.

יעל רון בן משה: עבורם זה ממש יום חג, ואנחנו אולי לשתיים-שלוש דקות נתפנה גם לחגוג איתם לפני שאנחנו חוזרים לקטטות הפוליטיות – שהן לגיטימיות, כמובן, בבית הזה.

יעל רון בן משה: בראש ובראשונה נברך את אזרחי הגליל, שיוכלו לקבל שירות מציל חיים, שהיו יכולים אולי לקבל גם לפני ארבעה חודשים – וצר לנו על מי שנאלצו לנסוע מרחקים ארוכים או להוציא כסף, או חלילה אפילו להיפגע בריאותית ומעבר לכך – ומעתה יוכלו לקבל את השירות הזה גם בנהריה.

יעל רון בן משה: יש לי באמת עוד הרבה מה להגיד על נושא הפערים בבריאות ופערים נוספים בין הפריפריה למרכז, אבל אני כן אשתדל לקצר, ויש לי עוד כמה רגעים.

יעל רון בן משה: אז אני קוראת לחברי הכנסת, גם מהאופוזיציה, גם מהקואליציה, לחבריי מהממשלה – רק השר עיסאווי פריג' כאן, שהוא אומנם שותף מרכזי; חבל ששר הבריאות לא נשאר כאן ושהשר חמד עמאר לא נשאר כאן – אנחנו יכולים לשתף פעולה יותר ובצורה עניינית לטובת האזרחים.

יעל רון בן משה: הדוגמה של הרובוט והשירות הרפואי החדש בבית החולים נהריה היא הוכחה לכך, אבל מטילה עלינו אחריות כבדה נוספת.

יעל רון בן משה: אני כן אציין, ברשותך, חבר הכנסת כץ, את נושא השיפוץ במזור.

יעל רון בן משה: אין ויכוח על כך שלא ניתן להמשיך לקיים את השירות כפי שהוא כעת.

יעל רון בן משה: שר הבריאות התייחס לזה.

יעל רון בן משה: היום התקיימה ישיבה חשובה בעיריית עכו בנושא הזה בהשתתפות נציגי מינהל התכנון ומשרד הפנים.

יעל רון בן משה: אני חושבת שצריכה לצאת קריאה מהבית הזה לאפשר להם לפחות לעשות שיפוצים מינימליים, להוסיף סככה, לפתוח גדר, להוסיף גדר.

יעל רון בן משה: זה קטן, זה שולי, זו לא התעמרות בבית החולים, זו לא התעמרות במשרד הבריאות – זו התעמרות במטופלים, ואני מציעה שנפסיק את הדבר הזה.

מיקי לוי: תודה.

יעל רון בן משה: ברשותך, צוותים רפואיים זו לא משימה של משרד הבריאות, זו משימה לאומית.

יעל רון בן משה: אני קוראת לכל החברים בממשלה, אם רוצים שיהיו צוותים רפואיים גם בצפת ובטבריה וגם באשקלון ובאילת, אנחנו חייבים להתייחס לכך כמשימה לאומית.

יעל רון בן משה: להביא רופא לבית החולים בעפולה זה להביא משפחה, וכדי לעשות את זה לא יספיק משרד הבריאות.

יעל רון בן משה: תודה, וסליחה על החריגה בזמנים.

מיקי לוי: זה בסדר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום התקיים כינוס של מטה מאבק משותף למפלגות החרדיות נגד הממשלה על פעולותיה בכשרות, בגיור, בתחבורה ציבורית בשבת ועוד ועוד.

על מה אנחנו נאבקים, אדוני היושב-ראש?

על מה אנחנו זועקים?

על מי אנחנו רוצים להגן?

ממה אנחנו פוחדים?

כולם יודעים – לנו, לילדים שלנו, למשפחות שלנו לא יקרה כלום.

אנחנו נמשיך לאכול כשר בהידור.

בשבת היה אצלי הנכד שלי, הלכנו לבית הכנסת, מישהו ברחוב נתן לו סוכרייה; הוא הרים את הסוכרייה: סבא, זה כשר?

שאני אבדוק.

אני לא מודאג עלינו.

אצלנו בבני ברק, אדוני היושב-ראש, יישאר היופי היהודי של השבת, אותו יופי של שבת המלכה שדיבר עליה ראש הממשלה המנוח מנחם בגין, זיכרונו לברכה.

רפורמות הגיור לא תפגע בנו ובמשפחתנו.

אם נצטרך, חלילה, ננהל ספרי יוחסין.

הילדים שלנו לא – אין לנו חשש שהם יתחתנו, חלילה, עם גויים.

אז למה אנחנו כל כך נאבקים?

אנחנו הרי אנשים חכמים, נכון, אדוני היושב-ראש?

על מה אנחנו נאבקים?

בשביל מי אנחנו נאבקים?

למה אנחנו, הציבור החרדי, כל כך רוצה לשמור על מעמדה הממלכתי של הרבנות הראשית?

מעולם לא היינו הצרכנים הכי גדולים של שירותי הרבנות הראשית, אנחנו תמיד החמרנו על עצמנו יותר, אז מה קורה לנו?

בואו ננהל משא ומתן על עוד איזה חצי מיליארד ונסגור את הסיפור.

למה אנחנו נאבקים על הדברים האלה?

אני אגיד לך להגיד למה, אדוני היושב-ראש.

אנחנו לא נלחמים פה מלחמה חרדית; התכנסנו היום, המפלגות החרדיות, לא על מלחמה שהיא שלנו.

היא שלנו מדין ערבות, מדין ישראל ערבים זה לזה.

אנחנו נלחמים ביחד ועבור הציבור הדתי, הציבור המסורתי, הציבור החילוני שכן רוצה שילדיו לא יתחתנו עם גויים וכן רוצה לאכול כשר וכן רוצה להרגיש שבת.

יוראי להב-הרצנו: מה אתה מציע?

יוראי להב-הרצנו: מה אתה מציע?

תשתוק.

יוראי להב-הרצנו: מה?

תשתוק.

מיקי לוי: די, די.

כן.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, בבקשה, די.

מיקי לוי: חבר הכנסת - - -

יוראי להב-הרצנו: - - -

אנחנו נלחמים – בדיוק.

יוראי להב-הרצנו: מה זה הדבר הזה?

עדיף שתשתוק.

יוראי להב-הרצנו: למה?

ככה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, בבקשה.

כבר היו הרבה דברים שאמרת והתחרטת.

יוראי להב-הרצנו: סליחה?

מיקי לוי: בבקשה.

פה בדוכן.

יוראי להב-הרצנו: אני בדוכן התחרטתי?

אני אזכיר לך, יש ארכיון.

יוראי להב-הרצנו: תזכיר לי, בבקשה.

אדוני היושב-ראש, אני מבקש שהוא לא יפריע.

אנחנו נלחמים עבור רוב הציבור היהודי, והלוואי ונלמד מהציבור המוסלמי איך הם שומרים על המסורת שלהם.

רוב יהודי שקט, דומם, אנשים שלא מקפידים קלה כבחמורה, אבל כן מקפידים על המסורת.

הם רואים לנגד עיניהם את הסבא שלהם ואת הסבתא שלהם, הם יכולים להיות מודאגים מה יקרה לילדים שלהם, הם יכולים להיות מודאגים כי הם רוצים לאכול כשר, והייתה להם רבנות ראשית ממלכתית, שגם בזה רוצים לפגוע.

אנחנו לא נלחמים בשבילנו, לא בשביל הציבור החרדי, זו לא מלחמה חרדית, זאת מלחמה יהודית.

יוראי להב-הרצנו: לא, זה לא.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אפשר קצת?

מיקי לוי: הנושא טעון.

יוראי להב-הרצנו: אבל יש גם שפה.

יוראי להב-הרצנו: הוא לא יקרא לחבר כנסת אחר "תשתוק".

יש גם נימוס.

מיקי לוי: שמענו דברים יותר קשים.

אתה רואה בן אדם שעומד לסיים, אל תפריע.

מיקי לוי: תודה רבה.

יוראי להב-הרצנו: יש גם קריאות ביניים, חבר הכנסת אשר.

אתה יכול להיות בפרלמנט אחר, לא פה.

יוראי להב-הרצנו: סליחה?

יוראי להב-הרצנו: באיזה פרלמנט אתה רוצה שאני אהיה?

משהו באירופה, כמו כל העמים.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: הוא נבחר ציבור, מה לעשות.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת שיין.

יוראי להב-הרצנו: שולח אותי לאירופה?

כמו כל העמים - - -

יוראי להב-הרצנו: כמו כל העמים.

יוראי להב-הרצנו: זה הפרלמנט שלי כמו שזה הפרלמנט שלך, ואל תשכח את זה, אפילו לא לשנייה.

תהרוס את הכול.

יוראי להב-הרצנו: אפילו לא לשנייה אל תשכח את זה.

תהרוס את הכול.

יוראי להב-הרצנו: חצוף.

יוראי להב-הרצנו: שולח אותי לפרלמנט באירופה.

יוראי להב-הרצנו: איך אתה לא מתבייש?

אתה רוצה להידמות אליהם כל הזמן.

מיקי לוי: שקט.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר - - -

הוא רוצה להידמות אליהם כל הזמן.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

יוראי להב-הרצנו: - - - לשבת פה.

יוראי להב-הרצנו: חצוף.

אל תפריע - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת יוראי להב, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: חצוף.

יוראי להב-הרצנו: הוא שולח אותי לפרלמנט באירופה.

מיקי לוי: די, נגמר הוויכוח.

מיקי לוי: אתם רוצים להמשיך, תלכו לשתות קפה יחד.

מיקי לוי: בבקשה.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, תפקידה של האופוזיציה זה לנגח את הממשלה, והיא מגישה, אכן, בכל שבוע כמעט הצעות אי-אמון, ואני מבין אותה.

יוסף טייב: על מה הצעות האי-אמון?

יוסף טייב: על כל מיני נושאים, נושאים שלכאורה אינם מיטיבים עם העם.

יוסף טייב: אבל מה לעשות שהממשלה הנוכחית מיטיבה עם העם בכל הנושאים?

יוסף טייב: זה די מטריד שאתה יושב באופוזיציה ואומר: איך הממשלה מיטיבה – כולל גם מה שאמר חבר הכנסת אשר: משנה את חוקי הכשרות.

יוסף טייב: היא לא משנה, הרי החרדים עצמם דוחים את הכשרות של הרבנות הראשית שנים.

יוסף טייב: שנים הם דוחים אותה, הם לא מקבלים אותה בכלל, פתאום הם נזעקים להגן עליה.

יוסף טייב: אז אנחנו לא נתרגש מזעקות השבר, ובהחלט, חבר הכנסת יוראי, שיושב כאן, אתה שייך לנו, לכנסת הזאת, ואתה לא צריך אישור מאף אחד.

יוסף טייב: אבל בוא נלך למה שהם כן מלינים עליו.

יוסף טייב: על מה הם מלינים?

יוסף טייב: הם מלינים, אני רואה, על בית החולים בקריית אתא, שנסעתי עם שר האוצר לחנוך אותו.

יוסף טייב: הרי שנים זה היה בבסיס החלטות הממשלה שלא יצאו לפועל, בבסיס החלטות הממשלה.

יוסף טייב: ומה קרה?

יוסף טייב: פשוט קיימנו את ההחלטות שמעולם לא קוימו, ומקימים בית חולים בקריית אתא, ומוסיפים 2.5 מיליארד שקל לבסיס התקציב של משרד הבריאות בעקבות משבר הקורונה.

יוסף טייב: ומה עוד קורה?

יוסף טייב: באופן מפתיע, בגלל הסגר השלישי, שלא היה, המשק הזה נפתח, והמשק הזה מתפקד, ורק היום אנחנו שומעים מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ששיעור התעסוקה עלה ל-62%, אדוני היושב-ראש, כולנו הרי שמחים.

יוסף טייב: שיעור האבטלה בנובמבר ירד ל-4.7%.

יוסף טייב: 4.7% – אנחנו כבר מגיעים עוד מעט לאבטלה שהייתה לפני הקורונה.

מיקי לוי: ועוד 180,000 משרות.

יוסף טייב: ועוד 180,000 משרות.

יוסף טייב: כלכלה שהולכת ומשגשגת.

יוסף טייב: וה-OECD קובע – לא אני – ה-OECD קובע בדוח שלו, שישראל המדינה המובילה מבחינה כלכלית למול כל מדינות ה-OECD.

יוסף טייב: אז ברור שזה דורש אי-אמון, כי איך אתה יכול להאמין שמשהו כל כך טוב?

יוסף טייב: קשה להאמין באמת.

יוסף טייב: קשה להאמין שאנחנו כל כך מצליחים, וזה מדגדג לך ומדגדג לך ומשגע לך את השכל.

יוסף טייב: ומה עוד אנחנו רואים, חברים?

יוסף טייב: חבריי היקרים, מה עוד אנחנו רואים?

יוסף טייב: ששר האוצר עכשיו נאבק בצורה מתודית בכל הנושא של יוקר המחיה, ומוצרי החלב בישראל, כידוע לכם, יקרים ב-79% ממוצרי החלב הממוצעים ב-OECD.

יוסף טייב: אם לא ידעתם, אני אספר לכם.

יוסף טייב: קילו של יוגורט באירופה הוא חצי ממחירו של קילו יוגורט בישראל.

יוסף טייב: פי שניים: אצלנו לדעתי זה 17 שקלים, אצלם זה 8.5 שקלים.

יוסף טייב: אז אנחנו מורידים מכסים ומיסוי על גבינות מיובאות, במטרה להוריד אותן למחיר זול ב-25% מהמחיר המפוקח בישראל, ובאמת קשה להאמין שאנחנו עושים את זה.

יוסף טייב: ולכן אנחנו ראויים לאי-אמון.

יוסף טייב: אנחנו ראויים לאי-אמון, כי אנחנו כל כך טובים, וזה מה שקורה שבוע אחרי שבוע כאן בפרלמנט, שאני עצמי, אני חייב לומר, כשייך לקואליציה, מתבשם ואומר לכם: חבריי, אתם מגישים אי-אמון כי באמת קשה להאמין כמה אנחנו מצליחים.

מיקי לוי: תודה רבה.

יוסף טייב: אז אנחנו מברכים את הממשלה על הצלחותיה, וכל מי שמביע אי-אמון, זה בגלל שהוא מביע השתאות למול ההצלחות.

יוסף טייב: לא הפוך, אלא זוהי המציאות עצמה.

יוסף טייב: תודה רבה לך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: כיף לשמוע את המספרים.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, יש הרבה מה לומר על כלכלה, על תוספת מיסוי, שמגיעה בסוף לכל בית ובית במדינת ישראל, על עלייה דרמטית ביוקר המחיה בחודשים האחרונים ועוד ועוד.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני חושב שהממשלה הזאת לא ראויה לאמון הציבור מן הטעם הפשוט, שיותר ויותר אזרחים במדינה הזאת ויותר ויותר חלקים בה לא יכולים להסתובב ולהרגיש ביטחון אישי.

בצלאל סמוטריץ': רק אתמול ראינו כולנו – בעצם לא ראינו כולנו, כי התקשורת כדרכה עושה הכול כדי להשתיק את הלינץ', אין דרך אחרת לתאר את זה, שביצעו עשרות עובדים ערבים בשני עובדים יהודים ברעננה, באתר של אמדוקס.

בצלאל סמוטריץ': הם ניצלו בנס, כשמנהל האתר הגיע עם נשק.

בצלאל סמוטריץ': רק לדמיין איך זה היה נגמר אלמלא הופיע, בסייעתא דשמיא גדולה, אותו מנהל באותו הרגע.

בצלאל סמוטריץ': ברעננה.

בצלאל סמוטריץ': עובדים יהודים שבאו לעבוד ולהתפרנס ברעננה.

בצלאל סמוטריץ': אין לילה שהילדים והילדות בלוד לא מתעוררים מצרורות ירי כמו ברובע הדאחייה, או אני יודע איפה, בעזה או בלבנון; בלוד, במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אתמול פיגוע במחסום אבני חפץ, בשבת פיגוע בשער שכם, קצת קודם לכן אלי קיי, השם ייקום דמו, נרצח בשער שכם.

בצלאל סמוטריץ': אוטובוסים בנגב, בדרך לאילת – אזרחים ישראלים יורדים לחופשת חנוכה באילת ונרגמים באבנים, לא יהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': אגב, עשרות ומאות פיגועים יום-יום, שעה-שעה, בכבישי יהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': כביכול התרגלנו.

בצלאל סמוטריץ': הטרדות מיניות חוזרות ונשנות בבאר שבע, ברמלה, בעכו, בחיפה, בשער שכם, והכול עולה לטיקטוק, באיזה התרסה לאומית חצופה.

בצלאל סמוטריץ': ראיתם את הסרטון של התנזים החדש בנצרת, אדוני היושב-ראש?

בצלאל סמוטריץ': עומדים, אני יודע כמה, עשרה רעולי פנים, עם נשקים בארסנל כמו של גדוד, ומודיעים שהם מקימים תנזים עכשיו, במדינת ישראל הקטנה.

בצלאל סמוטריץ': שוב, לא עזה, לא לבנון, אפילו לא יהודה ושומרון, לחרפתנו, ששם כבר התרגלנו, במסגרת סכסוכים פנימיים.

בצלאל סמוטריץ': עד מתי?

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, נכון, גם הממשלות הקודמות לא עשו מה שצריך.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא יכול להתעלם מקפיצת המדרגה של החודשים האחרונים, ומי שמתעלם הוא פשוט שקרן.

בצלאל סמוטריץ': ובנט שמע את זה היום מראשי הרשויות בדרום.

בצלאל סמוטריץ': אין תחושת ביטחון היום במובן הכי בסיסי, לצאת מהבית ולדעת שאתה חוזר בחיים.

בצלאל סמוטריץ': זה נכון בתוך החברה הערבית, זה נכון בחברה היהודית כתוצאה מתוקפנות ערבית לאומנית.

בצלאל סמוטריץ': כן, והיא תוצר של הרמת ראש לאומנית, כתוצאה מהתלות של הממשלה ושל המדינה הזו - -

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': - - בתומכי הטרור האנטי-ציוניים בתנועה האסלאמית; תוצר ישיר של החולשה שנגזרת מפה בטיפול באלימות, בטרור, בהקצנה הלאומית משני צידי הקו הירוק.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אולי יש דבר אחד טוב שעשיתם, אדוני היושב-ראש: טשטשתם את הקו הירוק.

בצלאל סמוטריץ': היום אין ביטחון לא פה ולא פה; יש אויבים ומחבלים ופחד וסכנות משני צידי הקו הירוק.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו, כמובן, רוצים לטשטש אותו לצד השני, ולהחיל את הריבונות הישראלית בפועל, דה פקטו, משני צידי הקו הירוק, בכל מרחבי ארץ ישראל כולה, כדי שיהודים שבאו לארץ ישראל ולמדינת ישראל יוכלו להסתובב בה בבטחה, ואת זה נעשה, בעזרת השם, מייד אחרי שנחליף אתכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה.

סמי אבו שחאדה: תודה, אדוני היושב-ראש.

סמי אבו שחאדה: חברות וחברי הכנסת, הממשלה הזאת לא ראויה לאמון בגלל המון סיבות, אבל סיבה מרכזית זה גם מה שהיא סיפקה לנו היום במבצע הצבאי של ראש ממשלת ישראל עם כמה שרים בנגב.

סמי אבו שחאדה: התוכנית שהם שמו לעצמם בסיור כללה עמידה על תצפית מבצעית לראות את רהט, כי הם מבחינתם, ככל הנראה, לא יכולים כזה לעבור ברהט.

סמי אבו שחאדה: אז לקחו גם את המפכ"ל, גם את שר המשפטים, גם את שרת הפנים, גם את השר לביטחון הפנים, עמדו על גבעה, והסתכלו בתצפית על רהט, ותכננו מחדש.

סמי אבו שחאדה: מי שקורא את מה שהם אמרו לאחר הביקור הזה, זה פשוט לא ייאמן.

סמי אבו שחאדה: כל העולם מבין שישראל ששולטת בנגב חוץ מראש הממשלה של מדינת ישראל.

סמי אבו שחאדה: הוא חושב שכנראה צריך לכבוש את הנגב מחדש.

סמי אבו שחאדה: השיח שיצא שם משרת הפנים ומראש הממשלה – ראש הממשלה מדבר על מיליציות; מבחינתו יש מיליציות בנגב, וצריך להיאבק במיליציות.

סמי אבו שחאדה: הוא רוצה לעבור מהגנה להתקפה על האזרחים בנגב.

סמי אבו שחאדה: ראש ממשלת ישראל הלך לבקר בנגב, כנראה שהוא לא היה שם לפני.

סמי אבו שחאדה: הוא חושב שצריך לכבוש מחדש, וכנראה שמבצע הכיבוש היה צריך לעבור מהגנה להתקפה.

סמי אבו שחאדה: שרת הפנים במדינת ישראל, ששולטת בכל הקרקע בנגב – החברה הערבית בנגב יושבת על 3.5% מאדמות הנגב, אדוני היושב-ראש; יש לה 96.

סמי אבו שחאדה: 5% לעשות שם מה שהיא רוצה: לתכנן יישובים יהודיים על טהרת הגזע.

סמי אבו שחאדה: כל תפיסת העולם שלה – היא יכולה לעשות את זה.

סמי אבו שחאדה: מה היא צריכה את מה שיש לערבים?

סמי אבו שחאדה: אם היא רוצה לתכנן, יש לה את כל הנגב לתכנן.

סמי אבו שחאדה: מה, מישהו מנע ממנה לתכנן ליישובים היהודיים בנגב?

סמי אבו שחאדה: אני בכלל נגד חשיבת התכנון על טהרת הגזע.

סמי אבו שחאדה: דרך אגב, אני חושב אחרת.

סמי אבו שחאדה: אני חושב שזו חברה מעורבת, רב-תרבותית, ושזו ברכה.

סמי אבו שחאדה: היא חושבת אחרת – בסדר.

סמי אבו שחאדה: עם התפיסה הגזענית הזאת של יהודים לבד – בסדר.

סמי אבו שחאדה: יש לך את כל הנגב.

סמי אבו שחאדה: ואז מה?

סמי אבו שחאדה: הם יוצאים בכל מיני הצהרות, כאילו האוכלוסייה הערבית בנגב השתלטה על 100% מהנגב ומונעת מהיהודים להתפתח.

סמי אבו שחאדה: מי שקורא את המספרים רואה עולם אחר לגמרי, אדוני היושב-ראש.

סמי אבו שחאדה: כנראה שהם לא שמו לב, גם ראש הממשלה וגם שרת הפנים וגם מי שהיה איתם בסיור, שהוא הפך להיות ראש ממשלה בגלל קולות הערבים בנגב, שהוא מסית נגדם.

סמי אבו שחאדה: הוא ראש ממשלה – עם שישה מנדטים, עם שישה מנדטים – לא בגלל שהוא הצליח בבחירות, לא בגלל שהוא עשה הישג היסטורי בבחירות.

סמי אבו שחאדה: הוא עשה הישג לא מי יודע מה כדי להיות ראש ממשלה.

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: כן.

סמי אבו שחאדה: אני אומר, אדוני, שראש הממשלה הזה צריך לדעת שהוא יושב בממשלה הזאת, לצערי, על קולותיהם של הערבים בנגב, ויש לו שותפים ערבים איתו, בממשלה הזאת, שמסיתה יומם ולילה נגד הערבים בנגב.

סמי אבו שחאדה: אני מקווה שהשותפים הערבים שלו קצת יתביישו.

מיקי לוי: תודה.

סמי אבו שחאדה: והוא כבר לא יהיה ראש הממשלה.

סמי אבו שחאדה: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רז, בבקשה.

מיקי לוי: הדובר האחרון – חבר הכנסת עבאס.

מיקי לוי: בבקשה.

מוסי רז: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני השר, חברי הכנסת, חברת הכנסת, אני תומך בממשלה הזו, ויש לי הרבה ביקורת על הממשלה הזו.

מוסי רז: אבל כל פעם שאני עולה לפה אני רואה את חברי השר עיסאווי פריג', ואני נזכר טוב טוב למה אני תומך בממשלה הזו – בגלל השותפות בין ערבים ליהודים; בגלל ההישגים של הממשלה הזו; בגלל שהיא מונעת מהקיצונים ומהגזענים, שיושבים פה בדרך כלל אבל עכשיו הם לא פה – כמובן, לא כל מי שיושב שם – לחזור לשלטון.

מוסי רז: זו ממשלה שיש לה גם הישגים רבים.

מוסי רז: רק בשבוע האחרון שר הבריאות, לדוגמה, שמקדם מהפכה יחד עם חברות הכנסת, חברותיי מיכל רוזין וגבי לסקי, בנושא של זכות האישה על גופה וזכות ההפלות – הגיע הזמן לדבר כזה; ממשלה שמקדמת את הנושא של האקלים, חוק האקלים, חברתי חברת הכנסת השרה תמר זנדברג מקדמת את הדברים האלה, מקדמים חוק אקלים; הוחלט על הטלת אגרת גודש, אני חושב שזה דבר מאוד מאוד נכון; המס על חד-פעמי – אני לא מתבייש, זה לא רק מס סביבתי, זה גם מס חברתי, שיחסוך כסף מהמוחלשים, שפשוט יצרכו פחות מהדברים האלה.

מוסי רז: הממשלה הזו מקדמת דברים.

מוסי רז: היא עשתה רפורמות חשובות ביותר בחוק ההסדרים, וכל אלה שמנבאים לה שתיפול מהר, יצטרכו לחיות עם זה שהיא תחיה ארבע שנים יותר ממה שהם רוצים שהיא תחיה.

מוסי רז: אני רואה דברים שעושה שר החוץ: ההתקרבות בין ישראל לבין מדינות רבות אחרות בעולם ראויה לברכה מאוד.

מוסי רז: ואפילו אני רואה מה שקרה היום, אדוני היושב-ראש, בהקשר לתוכנית עטרות: באה תוכנית אלימה, תוכנית אלימה של עיריית ירושלים.

מוסי רז: יש לי הרושם שבעיריית ירושלים יושבים כמה אנשים שפעם אחר פעם מנסים, בפרובוקציות, לסבך את הממשלה הזו, והוועדה המחוזית הייתה מספיק חכמה לדחות את זה בינתיים – בסדר, אולי חבל שהיא לא דחתה את זה בכלל, ולא ביטלה את הנושא – לדחות בינתיים את התוכנית הרעה הזו, ההזויה הזו, הכל-כך אלימה ותוקפנית, לבנות 9,000 יחידות דיור בעטרות, מקום שהיה שדה תעופה, וגם צריך להיות שדה תעופה, שיחבר בינינו לבין הפלסטינים, שנוכל להשתמש בו יחד בעתיד; זה נראה דמיוני, אבל זה יכול להיות, כמו שהצרפתים והשוויצרים משתמשים בשדה התעופה בז'נבה, אותו דבר.

מוסי רז: יש דוגמאות כאלה בעולם, ואני מאמין שאפשר להתקדם לשם.

מוסי רז: אבל, אדוני היושב-ראש, אני גם לא יכול לעמוד פה בלי להתעלם מדברים שמקשים מאוד על אנשים כמוני לתמוך בממשלה כזו.

מוסי רז: כשהשרה מביאה הצעה לדוגמה לחוקק חוק שהיא קוראת לו "חוק המסתננים", ומה זאת אומרת, כולם פה היו מסתננים פעם – היא קוראת לו "חוק המסתננים"; הצעה חסרת לב, מיותרת לחלוטין, שאין בה שום טעם.

מוסי רז: זה סתם גורם לחמיצות, חמיצות בתמיכה בממשלה הזו, שצריכה להמשיך הלאה.

מוסי רז: ואני קורא מפה לשרה שקד: רדי מהתוכנית ההזויה הזאת.

מוסי רז: רדי מהתוכנית חסרת הלב הזו, היא מיותרת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מנסור עבאס – איננו.

מיקי לוי: אני קורא לשר לסכם את הדיון.

מיקי לוי: השר עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים וחברות, חברות הכנסת, אנחנו כולנו לא מופתעים.

עיסאווי פריג': זה תהליך טבעי שאנחנו עוברים ורואים את האי-אמון.

עיסאווי פריג': היינו במצב הזה בעבר, ואנחנו נמצאים – אני מבין, אדוני, שיש דברים לזכרו.

עיסאווי פריג': הצבעה אחרי זה.

עיסאווי פריג': נכון?

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: בינתיים, אתה רשאי להגיד את דבריך.

מיקי לוי: יש התכנסות של האנשים להצבעה.

מיקי לוי: לאחר מכן, לפני ההצבעה, אנחנו נגיד דברים לזכרו.

עיסאווי פריג': אז, חברים, אני עיינתי בכותרת של האי-אמון של היום, שהגישו חברי הכנסת מש"ס, שבינתיים אני רואה כיסאות ריקים.

עיסאווי פריג': לפחות אם מגישים הצעת אי-אמון – להקשיב, לשבת.

אוריאל בוסו: יגיעו להצבעה.

עיסאווי פריג': זה לא עניין של הצבעה.

עיסאווי פריג': מגישים הצעת אי-אמון – לפחות תתכנסו לשמוע את התשובה של הממשלה.

אוריאל בוסו: - - - זה יותר טוב?

אוריאל בוסו: בשולחן הממשלה אחד לא נמצא.

אוריאל בוסו: אתה על הדוכן – מזל.

עיסאווי פריג': כשאני שמעתי אתכם כאן קצת ריחמתי, חיכיתי לדמעות שיזלגו מהעיניים, אבל היה חסר לנו הבצל.

עיסאווי פריג': זה בסדר.

עיסאווי פריג': כשאני רואה את הכותרת - - -

אוריאל בוסו: נמוך, השר פריג'.

עיסאווי פריג': עזוב, נו, באמת.

עיסאווי פריג': כשאני רואה את הכותרת: פגיעה בפריפריה, ממשלה הנלחמת באזרחיה החלשים, אני שואל את עצמי: הייתם בממשלה 12 שנים.

מיקי לוי: 14.

עיסאווי פריג': 14 שנים ברציפות.

עיסאווי פריג': ברציפות.

מיקי לוי: שנה הפסקה של אהוד ברק.

עיסאווי פריג': אה, תודה שאתה מתקן אותי, כבוד היושב-ראש.

עיסאווי פריג': 14 שנים הייתם בממשלה.

אוריאל בוסו: 12 שנה לא פגעו בחרדים כמוכם.

עיסאווי פריג': 14 שנים.

עיסאווי פריג': ואתם עליתם ודיברתם – פריפריה, פריפריה, פריפריה.

עיסאווי פריג': וראינו גם את שיעור ההצבעה בבחירות.

עיסאווי פריג': איפה זה משתקף בעשייה שלכם?

עיסאווי פריג': אנחנו כולה שישה חודשים.

עיסאווי פריג': כמה זמן אנחנו צריכים לתקן את העוולות וחוסר הצדק שאתם עשיתם במשך 14 שנים?

עיסאווי פריג': אפילו, כבוד הרב חבר הכנסת ליצמן, אני שואל אותך: 12 שנה.

עיסאווי פריג': אנחנו שישה חודשים רק מנסים לחבר מספרים בכדי ליישר קווים מרוב העוולות שאנחנו - - -

יעקב ליצמן: גם הצלחתם להרוס בכמה חודשים מה שעשו 20 שנה.

עיסאווי פריג': אני לא ראיתי שום דבר שנעשה, מלבד אולי הסכם עם האמירויות.

עיסאווי פריג': אבל ברמת הפריפריה והחלשים לא ראיתי כלום.

אוריאל בוסו: 12 שנה לא הייתה כזו פגיעה.

אוריאל בוסו: אתה צודק.

אוריאל בוסו: שישה חודשים עשיתם נזק יותר מכל 12 השנים.

אוריאל בוסו: צודק.

עיסאווי פריג': ראיתי פערים הולכים וגדלים.

עיסאווי פריג': ראיתי עוולות הולכות וגדלות.

עיסאווי פריג': נכון, אצלנו בממשלה לא הכול דבש, כי אנחנו מנסים לתקן.

עיסאווי פריג': מנסים לתקן.

עיסאווי פריג': זה מה שאנחנו מנסים לעשות.

עיסאווי פריג': אני קורא, בין היתר, אחת מהטענות של האי-אמון היא בעניין אי-אישור רובוט ניתוחי לבית חולים נהריה.

עיסאווי פריג': לפני חודשיים ישבתי עם פרופ' ברהום – משכמו ומעלה, משכמו ומעלה – ישבנו איתו, ופועלים יחד איתו על תוכנית לתמיכה בפריפריה ובבתי חולים בצפון.

עיסאווי פריג': איפה הייתם כל השנים בבריאות, הן בצפון והן בדרום?

עיסאווי פריג': איפה?

עיסאווי פריג': איפה?

יעקב ליצמן: תשאל את פרופ' ברהום מי הציל אותו אם לא אני.

עיסאווי פריג': אני מודה ומתוודה: כבודך היה חיובי, כבודך החזיק בחמלה.

עיסאווי פריג': אני אישית מודה, ושמעתי את זה.

עיסאווי פריג': אני מודה.

עיסאווי פריג': אני לא יכול, מה שנכון, אני אומר נכון.

עיסאווי פריג': אבל להגיש אי-אמון, אי-אמון, על זה שלא מאשרים בינתיים מכשיר ניתוח לבית חולים?

עיסאווי פריג': להגיש אי-אמון, שזה יהיה עילה באי-אמון, עילת נימוק?

עיסאווי פריג': זה כבר נהיה - - -

משה ארבל: עיסאווי, יש לנו כל כך הרבה סיבות, יש כל כך הרבה סיבות.

משה ארבל: כל שבוע ניתן אחת.

עיסאווי פריג': לך על השמנת.

עיסאווי פריג': לך על השמנת.

עיסאווי פריג': די כבר.

עיסאווי פריג': אז מה שאני רואה כאן, שיש מטרה אחת – לחכות ליום שני בכדי לנגח, להתיש, לעשות את הדברים לא הכי זורמים.

משה ארבל: אתה נראה מותש.

עיסאווי פריג': אני לא מותש.

עיסאווי פריג': כיף לי לבוא, לעמוד כאן, לדבר איתכם שעות.

עיסאווי פריג': זה בסדר גמור.

עיסאווי פריג': כאן עלה חבר הכנסת סמוטריץ' – הוא לא נמצא כאן – ודיבר על הביטחון האישי.

עיסאווי פריג': וואי, זה מעניין.

עיסאווי פריג': אני אהבתי את המשפט הזה.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת סמוטריץ' הכריז שבששת החודשים האחרונים או בחודשיים-שלושה האחרונים אין ביטחון אישי לאזרח במדינת ישראל.

עיסאווי פריג': ואני שואל את עצמי: במשך שבע שנים שהייתי בכנסת יחד איתכם, מעל הבמה הזו צעקתי: יש לי בעיה – אין לי ביטחון אישי ביישוב שלי.

עיסאווי פריג': מה קיבלתי?

עיסאווי פריג': אטימות.

עיסאווי פריג': עכשיו, כשאנחנו מנסים להילחם בפשיעה בצפון, בדרום, בכל מקום, ומנסים לתקן את אוזלת ידכם, אתם עכשיו מתלוננים: אין לי ביטחון אישי?

עיסאווי פריג': פשוט לא מסתדר לי.

עיסאווי פריג': לא מסתדר לי.

עיסאווי פריג': אם אני חוזר אחורה, רק חודש אחורה, ורואה את התוכניות שאישרנו ואת המיליארדים שהקצינו לזה בכדי לתקן את מה שאתם הזנחתם במשך 12 שנים, אני חסר אונים.

עיסאווי פריג': חברים, אני מודה ומתווה: שישה חודשים אנחנו עובדים מסביב לשעון.

עיסאווי פריג': אנחנו לא נחים כי באנו לעבוד.

עיסאווי פריג': לא הולכים – אנחנו נמצאים בריצה.

עיסאווי פריג': אנחנו כל יום נמצאים בהישגים בכל התחומים, ואני רוצה להציג חלק מכך.

עיסאווי פריג': נמצא איתי חבר הכנסת גפני.

עיסאווי פריג': הוא יגיד: עיסאווי עכשיו ידבר בשבחה של הממשלה.

עיסאווי פריג': אבל מה לעשות, הכול יחסי.

עיסאווי פריג': אם אני לוקח שישה חודשים לעומת 12 שנים שאתם שם – יחסי, אני לוקח את זה יחסי, ומתרגם את זה להישגיות – אתה תקבל ציון נכשל.

מיקי לוי: 14.

עיסאווי פריג': אני אומר: 14 שנים.

עיסאווי פריג': הם במשך - - -

יעקב מרגי: אני מקווה שאתה מאמין במה שאתה אומר.

עיסאווי פריג': לא לא לא, הכול יחסי.

עיסאווי פריג': אני אומר: הכול יחסי.

עיסאווי פריג': הכול יחסי.

עיסאווי פריג': אתם השארתם לנו מקום, מדבר, ואפילו כל ירק קטנצ'יק במדבר הזה כולם יראו, מה לעשות.

עיסאווי פריג': אתם עשיתם לנו את זה.

יעקב מרגי: לפני שישה חודשים מה קיבלתם?

עיסאווי פריג': היום היה יום הרצל, נדמה לי.

עיסאווי פריג': אז לך תתחשבן איתו, אל תתחרה איתו.

משה גפני: האלימות בחברה הערבית נהייתה יותר גרועה.

עיסאווי פריג': האלימות בחברה הערבית מטופלת.

משה גפני: זה נהיה יותר גרוע.

עיסאווי פריג': אז יפה, אני אומר לך.

עיסאווי פריג': אני חי את החברה הערבית.

עיסאווי פריג': האלימות בחברה הערבית בחודש-חודשיים האחרונים סוף-סוף מקבלת טיפול.

עיסאווי פריג': מה שעברנו בחודש, בשבוע האחרון – היה צפוי.

עיסאווי פריג': ברגע שהטיפול מתחיל אז יהיה מתח, אבל חכה חודש, חודשיים, ואתה תראה את התוצאות.

עיסאווי פריג': אז מה שאמרתי – אתם השארתם לנו מדבר.

עיסאווי פריג': מדבר שאין בו כלום.

עיסאווי פריג': פערים, פריפריה מוזנחת, בריאות על השוליים.

עיסאווי פריג': כל הדברים.

עיסאווי פריג': כשאנחנו מתחילים לטפל בסוגיות האלה, כל דבר קטן שנעשה יבלוט לעין.

עיסאווי פריג': אז הכול יחסי.

עיסאווי פריג': בשל כך אני אומר: אני יודע על מה אני מדבר.

עיסאווי פריג': חברים, הצעת האי-אמון שאנחנו מדברים לגביה היום עוד תחזור בעתיד, ואותה כותרת תחזור בעתיד, והדברים ישכפלו את עצמם.

עיסאווי פריג': אנחנו מקיימים ישיבת ממשלה כל יום ראשון, ובישיבת הממשלה אני עובר על סדר-היום ורואה את הדברים שמאושרים שם.

עיסאווי פריג': ומרוב שאנחנו דשים ודנים בעניינים, מעירה לי מישהי ממזכירות הממשלה שעבדה עם ממשלות במשך 15 שנה.

עיסאווי פריג': היא אומרת: בממשלה הזו ישיבות הממשלה הארוכות ביותר שהיו בשנים האחרונות, יש על מה לדבר, שרים מתבטאים, לא שותקים, לא משתיקים אותם, כל אחד אומר את דעתו, והדיון מתקיים ולוקח שעות.

עיסאווי פריג': ועד שממצים את כל הדיון - - -

משה ארבל: עיסאווי, תשתף אותנו מה היה בין אלי אבידר לבנט, כשהוא אמר לו: מי אתה בכלל.

עיסאווי פריג': איך?

משה ארבל: כשבנט אמר לאלי אבידר בממשלה, מי אתה בכלל?

משה ארבל: מה היה?

משה ארבל: מה היה?

עיסאווי פריג': תקשיב.

עיסאווי פריג': אני לא זוכר את המלל המדויק.

עיסאווי פריג': אבל זאת תעודת כבוד לדמוקרטיה שחבר כנסת ושר יוכל להגיד לראש ממשלה דעה שהיא לא מתאימה לדעתו.

אוריאל בוסו: - - -

עיסאווי פריג': דבר כזה אני שואל אתכם ושואל את שרי ש"ס, ויש לנו שר לשעבר שנמצא איתנו, חבר הכנסת מרגי.

עיסאווי פריג': מרגי, אתה העזת לפתוח את פיך בזמן שבנימין נתניהו היה ראש ממשלה?

עיסאווי פריג': היית כמו ילד טוב.

יעקב מרגי: בממשלה השלושים-ושתיים - - -

אוריאל בוסו: - - -

עיסאווי פריג': - - - מי בעד, מי נגד.

יעקב מרגי: בממשלה השלושים-ושתיים, תוציא את הפרוטוקולים, תראה מה שאני אמרתי לו.

אוריאל בוסו: אפילו אשתו לא שומעת לו.

יעקב מרגי: אבל מעולם ראש הממשלה לא אמר לי: מי אתה.

עיסאווי פריג': לא לא לא.

עיסאווי פריג': הדיונים - - -

משה אבוטבול: גילת אמרה לו: מי אתה שאתה תגיד לי אם לטוס או לא - - -

עיסאווי פריג': אני לא יודע מאיפה אתם ממציאים את זה, אבל - - -

משה אבוטבול: ככה היא אמרה לו.

משה אבוטבול: לא יודע, קראתי בעיתון.

עיסאווי פריג': אבל זאת תעודת כבוד ולדברים ולרמת הוויכוח.

משה אבוטבול: מה, זה לא נכון?

משה אבוטבול: רגע, זה לא נכון?

עיסאווי פריג': אני לא זוכר בדיוק.

משה אבוטבול: מה לא נכון?

משה אבוטבול: אתה היית בבית ברעננה?

משה אבוטבול: שמעת אם זה נכון או לא?

מיקי לוי: די, די, די.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, תודה.

עיסאווי פריג': כפי שאמרתי לכם, חברים - - -

משה אבוטבול: לא, אתה לא יכול להגיד על דברים שקרו - - -

עיסאווי פריג': אני עומד לסיים.

עיסאווי פריג': אבל אני רוצה לציין גם עובדה נוספת.

עיסאווי פריג': היום, חברים, היה דיון בוועדת התכנון והבנייה המחוזית בירושלים לגבי בניית 9,000 יחידות דיור.

עיסאווי פריג': ההצבעה נדחית, הדיון נדחה, ואנחנו מעלים את זה - - -

משה ארבל: אבל למה שקד אמרה שאתה לא מייצג את הממשלה?

עיסאווי פריג': אני לא מייצג.

עיסאווי פריג': אני מייצג את המשרד לשיתוף פעולה אזורי, והתבטאתי שם כנציג שיתוף פעולה אזורי, כי אני חושב שנכס אסטרטגי ותשתיתי כזה, לא מוותרים עליו בקלות.

עיסאווי פריג': חברים, אני מסיים.

עיסאווי פריג': אם כך, אני מבקש מהחברים לדחות את האי-אמון שהוגש, וחבל על כל המאמץ.

עיסאווי פריג': באנו לעבוד.

עיסאווי פריג': אתם באתם להתנגח.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה לשר פריג'.

מיקי לוי: לפני ההצבעות אנחנו ניגש לסעיף 3 בסדר-היום, דברים לזכרו של חבר הכנסת לשעבר והשר לשעבר אריק נחמקין.

מיקי לוי: אני מבקש מחברי הכנסת לכבד בקימה את זכרו של חבר הכנסת לשעבר והשר לשעבר אריק נחמקין.

מיקי לוי: בבקשה לעמוד.

מיקי לוי: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של חבר הכנסת והשר לשעבר אריק נחמקין, זיכרונו לברכה.

מיקי לוי: )

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חברי הכנסת, כנסת נכבדה, לפני כשבועיים הלך לעולמו חבר הכנסת והשר לשעבר אריק נחמקין, זכרו לברכה.

מיקי לוי: נחמקין, שנולד בנהלל, לחם במלחמת העצמאות והשתתף בקרבות משמר העמק ומבצע דני, שבו איבד את אחת מעיניו.

מיקי לוי: למרות זאת, המשיך בשירות מילואים והשתתף במלחמת סיני, מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים כקצין קרבי.

מיקי לוי: נחמקין, שהיה מדור המייסדים של המדינה היה איש רב-פעלים ודמות מיוחדת, איש אדמה בכל רמ"ח איבריו, שתרם רבות לקידום ופיתוח החקלאות וההתיישבות החקלאית בישראל.

מיקי לוי: הוא היה פעיל מרכזי בתנועת המושבים, והתמנה בשנת 1970 לכהן כמזכיר תנועת המושבים, תפקד שאותו מילא עד היבחרו לכנסת בשנת 1981 מטעם סיעת המערך.

מיקי לוי: נחמקין היה חבר בוועדת הכספים, הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת.

מיקי לוי: בשנת 1984 נבחר בפעם השנייה, לכנסת ה-11, וכיהן כשר החקלאות בממשלת האחדות הלאומית.

מיקי לוי: לאחר סיום תפקידו מונה ליו"ר חברת אגרקסקו.

מיקי לוי: לפני כשבועיים הלך לעולמו והוא בן 96.

מיקי לוי: הוא השאיר אחריו שלושה ילדים – עמליה, דליה ושאול, נכדים ונינים.

מיקי לוי: יהי זכרו של אריק נחמקין ברוך.

מיקי לוי: שרת התחבורה, השרה מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת והשר אריק נחֶמקין נקבר בשבוע שעבר בבית הקברות שבעמק.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת והשר נחֵמקין – נחַמקין, למעשה, כפי שתיקנה הנכדה שהנחתה את טקס הלוויה שלו; נחַמקין, היא תיקנה.

מרב מיכאלי: הייתי שם בשבוע שעבר ושמעתי את בנות ובני המשפחה הרבים שלו, אחת אחרי השנייה, עולים ומספרים סיפורים מרגשים ויפים על מה הוא היה עבורם ועבור החברה בישראל, ובחרתי לפתוח את ההספד שלי כאן בדברים שאמר מעל הקבר בנו שאול: אבא היה נוהג לצטט בסרקזם את מי שהיה אומר:

מרב מיכאלי: ביום הולדת יש רק אדם אחד שמאמין למה שאומרים עליו, ובלוויה אין אפילו אדם אחד שמאמין למה שאומרים עליו.

מרב מיכאלי: ובכן, אספר לכם חמישה סיפורים קצרים על אבא שלי, כדי שתאמינו.

מרב מיכאלי: השנה היא 1931, תחילת הקיץ - - -

מיקי לוי: שנייה אחת, בבקשה, שרת התחבורה.

מיקי לוי: אני מבקש שקט, לכבד את זכרו של השר לשעבר.

מיקי לוי: בבקשה, כמה דקות של שקט.

מיקי לוי: בבקשה.

מרב מיכאלי: השנה היא 1931, תחילת הקיץ, כבר חם בשדות נהלל.

מרב מיכאלי: ריח התבואה עולה באפם של שני ילדים הצועדים בשדות לעבר עין שיכה.

מרב מיכאלי: האחד בוגר כבן 12 ובנהלל מכנים אותו בובל'ה, השני עוד לא בן שבע.

מרב מיכאלי: הם מטפסים על סולם הברזל של בריכת המים בעין שיכה, מסירים את מכסה המתכת ומתבוננים פנימה.

מרב מיכאלי: הילד הקטן מביט לתוך החלל העצום והחשוך של הבריכה, הוא רוצה לוותר על כל הרעיון ולחזור הביתה, אבל הוא לא מעז לומר זאת לגדול כדי לא לעשות בושות.

מרב מיכאלי: הגדול משלשל את הקטן בחבל לתוך הבריכה החשוכה, ואומר לו: קפוץ למים, אל תפחד.

מרב מיכאלי: הקטן תלוי על החבל, הוא רוצה לבקש שימשוך אותו חזרה, אבל הוא לא מעז.

מרב מיכאלי: הוא יורד למים, הם קרים וחשוכים, ועוזב את החבל.

מרב מיכאלי: הוא ממש לא יודע לשחות, אז הוא מפרפר ומנסה למצוא אחיזה באחד הקירות עד שהוא מוצא זיז ברזל ונאחז בו.

מרב מיכאלי: הוא הרגיש שצלח את המבחן.

מרב מיכאלי: הוא לוחש לעצמו בשקט, מותר לפחד, אבל העיקר להתגבר על הפחד, לא לעשות בושות.

מרב מיכאלי: שנת 1938, אמצע הקיץ בעמק יזרעאל.

מרב מיכאלי: הסתיימה שנת בצורת בעמק, שעת בין ערביים, פרדה עם עגלה נהוגה בידי נער צעיר כבן 13, מתגלגלת בדרך עפר מזרחה מהעיירה הצעירה עפולה לעבר המושב כפר יחזקאל.

מרב מיכאלי: הוא כבר עשה את כל הדרך מהמושב נהלל.

מרב מיכאלי: הנער בשליחות הוריו.

מרב מיכאלי: על העגלה שני שקי חיטה יקרים מפז שחייבים חייבים להגיע למשפחת הדוד בכפר יחזקאל, אחרת לא יהיה להם מה לזרוע ומה לאכול בשנה הבאה.

מרב מיכאלי: הנער דרוך ומתוח, אך אוחז בביטחון את מושכות הפרדה ומדרבן אותה להזדרז.

מרב מיכאלי: מצד דרום כפר עוין, ריח עשן ומדורה עולה באפו, הדרך מתעקלת ומתקרבת לכדי כמה עשרות מטרים מהכפר, להקה של כלבים יוצאת לקראתו בנביחות מאיימות שמבהילות את הפרדה.

מרב מיכאלי: גם הנער מבוהל, הוא מפחד שאנשי הכפר יצאו בעקבות הכלבים, ואז מה יהיה על שקי החיטה, העגלה, הפרדה?

מרב מיכאלי: ומה יהיה עליו?

מרב מיכאלי: הוא חושק שיניים, אוזר ביטחון ומדרבן שוב את הפרדה, מסתכל קדימה, מנסה לזהות את כפר יחזקאל באופק.

מרב מיכאלי: קול פנימי חיזק אותו להמשיך – אסור להיכשל, חייבים לגלות אחריות.

מרב מיכאלי: אור ראשון ליום 10 ביולי 1948.

מרב מיכאלי: חיילי המחלקה מגדוד הפשיטה 89 פרוסים לאורך הגדה המערבית של נחל איילון, אשר ממזרח לשדה התעופה לוד.

מרב מיכאלי: ביניהם שוכב צמוד לקרקע מ"כ כבן 23 וצופה במשקפת.

מרב מיכאלי: זה יהיה היום האחרון בימיו שבו הוא יצפה בשתי העיניים.

מרב מיכאלי: הוא צופה במתיחות ודאגה רבה לעבר טורים משוריינים חדישים של הלגיון הירדני שמתחיל לגלוש לעברם כדי לחצות את הוואדי ולכבוש את שדה התעופה.

מרב מיכאלי: לידו שוכב לוחם ובידו פיאט, מטול אנטי-טנקי.

מרב מיכאלי: המ"כ מורה ללוחם לרדת לוואדי ולירות על המשוריין הראשון כדי שיחסום את כל הטור.

מרב מיכאלי: הלוחם חושש לחייו.

מרב מיכאלי: המ"כ חושב לעצמו: אם כך, אני צריך לעשות זאת, כי החיים שלי לא שווים יותר מהחיים שלו.

מרב מיכאלי: הוא מבקש הסבר קצר כיצד להפעיל את הפיאט – הוא מעולם לא ירה בו – ואז הוא זוחל חשוף למרגלות הוואדי כדי להגיע למרחק פגיעה, יורה פגז אך מפספס.

מרב מיכאלי: הטור המשוריין מזהה אותו ומתחיל לירות לעברו.

מרב מיכאלי: המ"כ זוחל שוב למעלה, לוקח פגז נוסף, זוחל שוב למטה, מכוון, יורה ומרגיש מכה עזה בראש.

מרב מיכאלי: טעם של דם ממלא את פיו.

מרב מיכאלי: הוא מאבד את ההכרה.

מרב מיכאלי: לאחר כמה שניות הוא מתעורר ומצליח לראות רק בעין אחת.

מרב מיכאלי: הוא זוחל למעלה ומצליח להגיע לחברים בשארית כוחותיו.

מרב מיכאלי: בדרך לבית החולים, מלבד הכאב העז, הוא מרגיש התרוממות רוח מכך שניצל, הצליח במשימה והפגין דוגמה אישית ומנהיגות בפני חייליו.

מרב מיכאלי: זה אובדן העין, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: סיפור רביעי.

מרב מיכאלי: חורף שנת 2003.

מרב מיכאלי: מכון התערובת של נהלל, כשעוד היה של נהלל.

מרב מיכאלי: גשם קל יורד על טור המשאיות והטרקטורים שממתינים למילוי התערובת במכליהם.

מרב מיכאלי: מסביב רעש והמולה, ריח של בוץ, גשם, עשן דיזל, מספוא ותוספי מזון בצד התור.

מרב מיכאלי: מתחת לסככה הקטנה מצטופפים הנהגים מפני הגשם, ביניהם עומד בעל משאית מהכפר הבדואי זרזיר ולא מאמין למשמע אוזניו: חברו שעומד לידו מספר לו שהחקלאי המבוגר, בערך בן 78, שעומד לצידם בבגדי עבודה רטובים ומלוכלכים לאחר יום חלוקת תערובת במשקי נהלל וממתין לתורו יחד איתם, היה בעבר שר החקלאות של מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: בעל המשאית לא מאמין לדברי חברו, הוא מוכן להתערב שזה לא נכון.

מרב מיכאלי: הם ניגשים לאיש המבוגר, ונהג המשאית שואל בלגלוג: נכון החבר שלי עובד עליי כשהוא טוען שאתה היית שר החקלאות?

מרב מיכאלי: עונה לו החקלאי המבוגר: זה דווקא נכון.

מרב מיכאלי: הנהג המום: איך יכול להיות שמשר החקלאות הגעת למצב הזה שאתה עובד קשה, עומד איתנו בתור, רטוב ומלוכלך?

מרב מיכאלי: החקלאי המבוגר לא יודע מה לענות.

מרב מיכאלי: הוא נזכר כיצד בשנת 1968 עזב את החקלאות במושב, פנה ל-40 שנות עיסוק ציבורי ופוליטי; הוא נזכר באירועים הביטחוניים, הפוליטיים והמדיניים הדרמטיים שנטל בהם חלק, וכשפרש, הוא פשוט חזר בטבעיות למקום שממנו יצא לפני 40 שנה, לעבודות החקלאות במשק.

מרב מיכאלי: בעודו פוסע בחזרה לטרקטור, הוא נזכר באימו, רחל נחמקין לבית מלמוד, שעלתה מאודסה בגיל 17, ואביו, שמעון נחמקין, שעלה ממוסקבה בגיל 18, והיו מראשוני נהלל.

מרב מיכאלי: מהם למד וספג את סגולותיהן של אהבת החקלאות, החריצות וההסתפקות בפשטות.

מרב מיכאלי: שנת 2008, 12:00, בצוהריים, בית הקשישים של קיבוץ גניגר.

מרב מיכאלי: יושב קשיש – כבר מותר לומר זקן – בן 83.

מרב מיכאלי: הוא מאכיל את אשתו, שריק נחמקין לבית קבשנה, אשר נולדה במושבה כינרת ונישאה לו לפני 62 שנים.

מרב מיכאלי: היא חולה מאוד, והוא מאכיל אותה.

מרב מיכאלי: מי היה מאמין?

מרב מיכאלי: הם יושבים יחד באינטימיות מוזרה, ליד שולחן ארוחת הצוהריים, כמו שהיא תמיד רצתה.

מרב מיכאלי: ריח תבשיל הקציצה ותפוח האדמה עוטפים אותם.

מרב מיכאלי: הוא מהרהר ב-62 שנות נישואיהם ויחסיהם המורכבים, אבל המסירות והמחויבות שמרו עליהם בכל התלאות והולידו שלושה ילדים, 11 נכדים ו-21 נינים.

מרב מיכאלי: אבא, כשאתה מגיע למעלה אני משער שתיפגש עם אימא, כי בטח ישבצו אתכם באותו אגף.

מרב מיכאלי: יש לי שלוש בקשות: ראשית, תמסור לה ד"ש, חיבוק ענק ואת געגועינו ואהבתנו; שנית, תשתדלו לא להתווכח על כל דבר, ותעשה לי טובה, תודיע לה אם אתה מאחר לארוחת ערב; ושלישית, תמשיכו ללוות אותנו מלמעלה ברוחכם ובהשראתכם.

מרב מיכאלי: אנחנו מבטיחים לעשות את המיטב להמשיך את מה שלמדנו מכם: שאפשר לפחד, אבל להתגבר ולא לעשות בושות; שחייבים לקחת אחריות לגורלנו; שחשוב להעמיד את החברות לפני העקרונות; שחייבים לנהוג ביושר והגינות, לדבוק בחריצות, להסתפק בפשטות; ומעל הכול, גם כשמאוד מאוד קשה, להפגין מסירות ומחויבות הדדית.

מרב מיכאלי: בדיוק את המסקנות האלה אני באופן אישי לוקחת מהשר ומחבר הכנסת אריק נחמקין, ממנו ומשכמותו.

מרב מיכאלי: אני הכרתי את השר נחמקין כשהצטרפתי למפלגת העבודה והתחלתי לבוא לפרלמנט שבעמק.

מרב מיכאלי: פגשתי את האיש הגבוה וזקוף הקומה הזה, את החקלאי, איש העבודה, איש הביטחון, איש הציונות השורשי והגאה הזה.

מרב מיכאלי: את זקיפות הקומה הזאת, את עמוד השדרה החזק והישר הזה, אותו בדיוק אני לוקחת היום, אני ומפלגת העבודה, והלוואי הלוואי ההנהגה הישראלית, קדימה.

מרב מיכאלי: עמוד שדרה שבשעתו, כשהקימו יישובים בגוש קטיף, הוא סירב להצטרף.

מרב מיכאלי: הוא אמר: אי-אפשר יהיה לחיות שם, והוא – אז כמזכ"ל תנועת המושבים – סירב לאפשר לתנועה להשתתף בהקמתם.

מרב מיכאלי: עמוד שדרה שכשה

מרב מיכאלי: בין שבפוליטיקה הוא יצליח להשיג פחות מאשר בכל הפעולות האחרות, עזב אותה והמשיך הלאה.

מרב מיכאלי: עמוד שדרה שהוא מצפן, שזוכר את הציונות המקורית, שמחויבת לעבודת האדמה, שמחויבת לחברה הישראלית, שמחויבת לבית יהודי עם שוויון מלא לכל תושבותיו ותושביו.

מרב מיכאלי: זאת הדרך שאני רואה לנגד עיניי, אני משווה לנגד עיניי את הקומה התמירה הזאת, את הזקיפות והיושר, ומכאן אני רוצה להמשיך.

מרב מיכאלי: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: תודה רבה לשרה מיכאלי.

מיקי לוי: חבר הכנסת רם בן ברק, בבקשה.

מיקי לוי: אני מבקש פעם נוספת, שקט במליאה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת, תכבדו את זכרו של השר לשעבר נחמקין.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

רם בן ברק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני שבועיים הלך לעולמו איש יקר שאהבתי.

רם בן ברק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני שבועיים הלך לעולמו איש יקר, שאהבתי והערכתי מאוד, שר החקלאות וחבר הכנסת לשעבר אריק נחמקין.

רם בן ברק: אריק היה כל מה שיפה וטוב בסיפור החלוציות הישראלית.

רם בן ברק: אריק נולד בארץ ישראל, בנהלל, למשפחת חקלאים, וכבר בנערותו, כמו רבים מבני גילו, עת היה בן 17, התגייס לשורות ההגנה והשתתף במבצעים רבים בנוסף על עבודתו במשק המשפחתי.

רם בן ברק: אריק לחם במלחמת העצמאות והשתתף בקרב על משמר העמק, ולאחר מכן כמ"מ השתתף במבצע דני ואיבד את עינו בדיר טריף.

רם בן ברק: אריק כמו אריק, איש אדמה ולוחם קשוח, לא עשה עניין מהפציעה החמורה, וחזר להילחם, עם החלמתו, לצד חבריו, שרבים מהם היו נהללים כמותו.

רם בן ברק: אריק המשיך לתרום במסגרת שירות המילואים, והשתתף במבצע סיני כחלק מחטיבה 9 שהגיעה עד לשארם א-שייח', ולאחר מכן היה למג"ד בחטיבת אלכסנדרוני, ובין המלחמות תפס קו בכל הגזרות.

רם בן ברק: אריק היה מפקד אמיץ, קר רוח ובעל תושייה, אך עם זאת קשוב ורגיש לפקודיו.

רם בן ברק: בשנות החמישים אריק נענה לקריאה של דוד בן-גוריון לעזור ולהדריך את מושבי העולים שזה עתה הגיעו מהתפוצות.

רם בן ברק: אריק ומשפחתו עזבו את נהלל לתקופה ארוכה ועברו לגור במושב ברוש כדי לסייע מקרוב במאמצי הקליטה של העולים החדשים במושבים.

רם בן ברק: ב-1970 התמנה למזכיר תנועת המושבים, תפקיד אשר מילא במשך 11 שנה.

רם בן ברק: בימי מנהיגותו התקדמה תנועת המושבים בתחומים רבים והייתה בית לכל המושבניקים.

רם בן ברק: בשנת 1981 נבחר לכנסת והיה לחבר בוועדת הכספים, והתמסר בכל ליבו לתפקידו החדש כשליח ציבור בכנסת.

רם בן ברק: ב-1984 התמנה לשר החקלאות, בתקופה כלכלית קשה ביותר למדינת בכלל ובתקופה של משבר המושבים בפרט.

רם בן ברק: לאחר שסיים את שליחותו בכנסת ובממשלה, חזר אריק לנהלל, לכור מחצבתו.

רם בן ברק: אריק היה איש אדמה, שנוסף לכל תפקידיו הממלכתיים היה בראש ובראשונה גאווה נהללית – אריק, שהיה מודל לחיקוי והערצה של לוחם, איש ציבור ששם את המדינה לפניו.

רם בן ברק: אנחנו, הדור השלישי, צועדים בערוגות שחרש עבור כולנו, ובעיקר זכינו ליהנות מחוכמתו ואישיותו יוצאות הדופן.

רם בן ברק: מזל גדול נפל בחלקי, שזכיתי מדי פעם לרכוב לצד אריק, ובשעות הספורות שרכבנו זה לצד זה, ובאינטימיות שנוצרת ברכיבה מסוג זה – לשמוע את דעותיו, השקפותיו ואת הסיפורים מימים עברו.

רם בן ברק: למרות פער הגילים, לא הייתה בעיה להתחבר לאריק ולהפליג בשיחות ארוכות ומרתקות.

רם בן ברק: משפחת נחמקין היקרה ומוקירי זכרו, אני מעריך שיחד איתי שרי ממשלת ישראל, חברי הכנסת בעבר ובהווה וחברי נהלל כולם מחבקים אתכם ומאחלים לכם שלא תדעו עוד צער, ותתנחמו בעובדה שאריק חי חיים מלאים, השפיע על רבים ולקח חלק מרכזי בעיצוב דמותה של מדינת ישראל.

רם בן ברק: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: תודה רבה.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: פגיעה בבריאות תושבי הפריפריה; << נושא >>

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום – בקשת סיעת הליכוד להצבעה שמית בהבעת האי-אמון הראשונה.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נו כח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – אינה נוכחת אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: בבקשה לקרוא שנית בשמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת איתמר בן גביר – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח בנימין נתניהו – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת יסמין פרידמן – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת במליאה שמזכירת הכנסת לא קראה בשמו?

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה.

מיקי לוי: בבקשה לספור.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 47, נגד – 55.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת האי-אמון לא התקבלה.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצעת האי-אמון השנייה, בקשה של סיעת הליכוד להצבעה שמית.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – אינה נוכחת אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: בבקשה לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת איתמר בן גביר – אינו נוכח ניר ברקת – אינו נוכח מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח אבי דיכטר – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח מיכל וולדיגר – בעד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – בעד אבי מעוז – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת יסמין פרידמן – אינה נוכחת שמחה רוטמן – בעד אלעזר שטרן – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת שנמצא במליאה ומזכירת הכנסת לא קראה בשמו?

מיקי לוי: אין אחד כזה.

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה.

מיקי לוי: בבקשה לספור.

מיקי לוי: בעד – 46, נגד – 54.

מיקי לוי: לפיכך הצבעת האי-אמון לא עברה.

מיקי לוי: [מס' מ/1363; דברי הכנסת, חוב' ו', ישיבה 70; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו עוברים לסעיף הבא, סעיף 4: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 33), התש"ף–2020.

מיקי לוי: ההודעה נמסרה ביום 8 בנובמבר 2021.

מיקי לוי: אנחנו הולכים להצבעה בלבד.

מיקי לוי: לבקשת האופוזיציה, הצבעה שמית.

מיקי לוי: בבקשה, מזכירת הכנסת.

מיקי לוי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – נגד ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשמור קצת על השקט ולומר את התשובה בקול.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, סדרנים, נא להושיב את כל מי שעומד.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת.

יעקב מרגי: אנחנו באמצע הצבעה ולא שומעים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח

יעקב מרגי: עמדות היועצים, נא לשמור על השקט.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – בעד איימן עודה – לא משתתף חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – אינה נוכחת אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יעקב מרגי: נא לקרוא שנית בשמות חברי הכנסת שלא השתתפו או שלא היו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת איתמר בן גביר – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח עופר כסיף – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – נגד אוסאמה סעדי – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת יסמין פרידמן – אינה נוכחת מירי מרים רגב – אינה נוכחת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יעקב מרגי: יש מי מחברי הכנסת שרוצה להצביע או לא הצביע?

קרן ברק: כן, אני.

יעקב מרגי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) קרן ברק – נגד חיים ביטון – נגד

יעקב מרגי: יש עוד חברי כנסת שמעוניינים להצביע?

יעקב מרגי: תמה ההצבעה.

יעקב מרגי: על הודעת הממשלה, על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הכניסה לישראל הצביעו בעד 55 חברי כנסת, נגדה – 45 חברי כנסת.

יעקב מרגי: אי לכך, הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות אושרה.

יעקב מרגי: << יור >> אנחנו עוברים לסעיף 6 שעל סדר-היום – סעיף 5 עבר לסוף סדר-היום – אנחנו עוסקים בהמלצת ועדת הכנסת בדבר הקמת ועדה מיוחדת לדיון בהצעת חוק להסדרת השימוש בקנביס למטרות רפואיות, התשפ"ב.

יעקב מרגי: יש רשימת דוברים לדיון הזה.

יעקב מרגי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת – לא, מי מציג את זה?

יעקב מרגי: סליחה.

יואב קיש: אם הוא לא פה אז תעבור הלאה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: ניר אורבך.

קריאות: ירד מסדר-היום, מרגי.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: אם אינו נמצא – אינו נמצא.

אורלי לוי אבקסיס: ירדנה, הוא יעבור לנושא הבא.

יעקב מרגי: את לא מתייחסת, מנסים לקרוא לך, ואתם עסוקים – טוב, אנחנו עוברים לנושא הבא.

יעקב מרגי: מה, נעשה הפסקה בשביל זה?

עידית סילמן: לא.

יעקב מרגי: מה, את אומרת לי שאולי הוא יגיע.

יעקב מרגי: היה כדבר הזה לעצור ככה דיון?

יעקב מרגי: לא.

קריאות: - - -

קריאות: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/875).

קריאות: ]

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום.

יעקב מרגי: נא לא להרעיש.

קריאה: תשאל את - - - אם אף פעם לא קרה - - -

יעקב מרגי: כן, אבל לא ממתינים.

יעקב מרגי: אנחנו שואלים.

יעקב מרגי: לכן לא קפצתי מייד ואמרתי.

קריאה: - - -

יעקב מרגי: מותר לך.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 137) (אי-תחולת סעיף 157א – חיבור לחשמל, למים או לטלפון), התשפ"ב–2021, בקריאה ראשונה, של חבר הכנסת ווליד טאהא וקבוצת חברי הכנסת.

יעקב מרגי: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת ווליד טאהא, בתקווה שהוא נמצא כאן.

יעקב מרגי: הוא נמצא.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: להבא, חברי הכנסת, תנו רספקט וכבוד למי שמנהל את הישיבה, לא לקפוץ ככה סתם.

יעקב מרגי: מותר לשאול.

שלמה קרעי: מרגי, תודיע שהנושא ירד מסדר-היום.

וליד טאהא: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת - - -

משה ארבל: - - -

יעקב מרגי: אני בודק.

יעקב מרגי: בשונה מאחרים, שיודעים הכול, אני לומד.

משה ארבל: היושב-ראש, יש חברה שנסחרת בבורסה שזה נוגע לגובה המניות שלה.

יעקב מרגי: טוב, תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

וליד טאהא: אז היה לכם רגע של שמחה, מי שהיה צריך להציג איזה נושא איננו, וזה טוב, שמחה.

וליד טאהא: אז תהיו מבסוטים, הכול בסדר.

וליד טאהא: רבותיי, אני עולה כאן להציג את - - -

דוד אמסלם: תגיד, ווליד, המחבל הנתעב של אתמול הוא שהיד או מחבל?

דוד אמסלם: אתה אמרת שהוא לוחם חופש - - -

וליד טאהא: אני עולה כאן כדי להציג את תיקון חוק התכנון והבנייה לגבי חיבור חשמל.

וליד טאהא: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שהוא יאפשר לי לדבר.

וליד טאהא: הוא מפטפט שטויות, ואין לי זמן לשטויות שלו.

וליד טאהא: הוא מפריע לי, אתה לא נותן לי את הזכות לדבר.

דוד אמסלם: - - - הוא אמר שהוא לוחם חופש.

יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אגן עליך?

וליד טאהא: כן, תגן עליי.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דודי אמסלם, קריאת ביניים זה לא נאום.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, תן לו - - -

דוד אמסלם: האם המחבל הוא לוחם חופש?

דוד אמסלם: כתר על הראש שלו - - -

יעקב מרגי: לא, לא, עם כל הכבוד, יש רשימת דוברים.

יעקב מרגי: יש לך מה לומר על דבריו?

יעקב מרגי: תעלה, תדבר ותאמר.

יעקב מרגי: אל תפריע לו.

וליד טאהא: הוא לא יגיד כלום על דבריי, הוא מדבר דברים אחרים, לא לעניין.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: לא אמרת בטלוויזיה שאלה לוחמי חופש וחיילי צה"ל מחבלים?

יעקב מרגי: תודה, דודי אמסלם.

וליד טאהא: אז אני עולה כאן - - -

דוד אמסלם: דבר, דבר על המחבל - - - זה יותר חשוב.

וליד טאהא: אני עולה כאן, דוד אמסלם, כדי לנסות לתקן עוול שאתה והממשלות שלך עשיתם להרבה מאוד אזרחים במדינה, בעיקר אזרחים ערבים - -

דוד אמסלם: - - - מבחינת

דוד אמסלם: כם עוול שהמפלגות הציוניות באו והקימו את מדינת ישראל.

דוד אמסלם: זה העוול.

וליד טאהא: - - בכל הקשור לחיבור חשמל, שהינו – היושב-ראש, היושב-ראש.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: הרי אם הייתה פה ממשלה אמיתית, אתה היית מציג הצעת חוק?

יעקב מרגי: אדוני.

יעקב מרגי: ווליד.

יעקב מרגי: דודי.

דוד אמסלם: שאתה קורא לחיילי צה"ל מחבלים?

דוד אמסלם: שהבוס שלך קורא לנו - - - יהודים?

וליד טאהא: אתה לא מקשיב.

יעקב מרגי: דודי אמסלם.

דוד אמסלם: לא מתבייש.

וליד טאהא: אתה לא מקשיב לעצמך.

וליד טאהא: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש.

וליד טאהא: אתה לא מקשיב לעצמך.

יעקב מרגי: אדוני.

דוד אמסלם: אתה - - - את הערבים, אתה.

וליד טאהא: אתה מפזר שקרים.

וליד טאהא: אתה לא מתבייש?

יעקב מרגי: חבר הכנסת ווליד טאהא.

דוד אמסלם: אני אראה לך את הכול, אני אשלח לך את הסרטונים שלך.

וליד טאהא: אני עליתי כדי לתקן עוול שאתה והממשלות שלך עשיתם למאות אלפי אזרחים במדינה.

דוד אמסלם: את הסרטונים שלך אני אשלח לך.

דוד אמסלם: אתם התנועה האסלאמית, אתה חותר תחת אושיות מדינת ישראל.

וליד טאהא: אפשר, אדוני היושב-ראש?

יעקב מרגי: - - - תפנה אליו, אני לא יכול לומר לו לא להגיב.

וליד טאהא: לא, אבל אי-אפשר.

יעקב מרגי: אתה לא יכול לפנות אליו ולומר לו - - -

דוד אמסלם: לא מתבייש.

וליד טאהא: אדוני היושב-ראש, אתה מדבר שם עם מזכירת הכנסת - -

דוד אמסלם: קודם כול אני מבקש הודעה אישית - - -

וליד טאהא: - - והוא חופשי קוטע אותי עם הדיבורים שלו.

יעקב מרגי: אז אני מציע לך לא לפנות אליו ישירות.

יעקב מרגי: תפנה, תציג את זה.

וליד טאהא: אני לא פונה אליו.

יעקב מרגי: ברגע שאתה פונה אליו ישירות הוא יענה לך.

וליד טאהא: אני לא פונה אליו.

דוד אמסלם: אני מבקש הודעה אישית.

וליד טאהא: אני לא פונה אליו, אני פונה לכנסת, לחברי הכנסת, כדי לומר שאני עולה לכאן כדי להציג חוק שסוף-סוף יעשה צדק עם עשרות אלפי אזרחים שנאלצו לבנות את הבתים שלהם ללא היתרים, כי פשוט אי-אפשר היה להוציא היתרים.

וליד טאהא: לא אפשרו להם לגשת כדי להוציא היתרים, פשוט בגלל שלא תכננו להם.

וליד טאהא: אז גם לא תכננו להם וגם הענישו אותם על זה שלא מחברים אותם לחשמל, ומכאן עשו פשע על פשע: גם לא מתכננים, גם לא מחברים לחשמל, גם רודפים את האנשים בצווי פינוי, קנסות, צווי הריסה - -

דוד אמסלם: על מי אתה עובד?

דוד אמסלם: על מי אתה עובד?

וליד טאהא: - - כי לא מתכננים - -

דוד אמסלם: תגיד לי, מי שם עם רישיון?

וליד טאהא: - - ועל כן אני עולה הנה, היושב-ראש.

דוד אמסלם: תגיד לי, מי שם עם רישיון?

דוד אמסלם: מי משלם ארנונה שם?

דוד אמסלם: בוא תספר לנו.

וליד טאהא: היושב-ראש, אני עולה הנה - - -

דוד אמסלם: מי יושב על הקרקע - - -

יעקב מרגי: חבר הכנסת דודי אמסלם, אתה לא רוצה לאלץ אותי שדווקא אני אקרא אותך לסדר.

דוד אמסלם: ביקשתי הודעה אישית.

יעקב מרגי: תחוס עליי, אל תביא אותי למצב הזה.

דוד אמסלם: טוב.

יעקב מרגי: אני אומר לך בכנות, פונה אליך בלי גינונים, אומר לך: תחוס עליי, אל תביא אותי למצב הזה.

יעקב מרגי: יהיה לנו זמן לומר, יהיה לך גם בנאום וגם בהודעה אישית.

וליד טאהא: תשמע, יכול להיות שאני מבין את הכעס שלו, מה, הערבים הולכים להתחבר לחשמל?

וליד טאהא: איזה פשע.

וליד טאהא: איזה פשע, ערבים הולכים להתחבר לחשמל.

דוד אמסלם: - - - שעושה לך ככה, תעשה לו ככה.

וליד טאהא: אתה לא מתבייש?

וליד טאהא: אין לך ערכים?

דוד אמסלם: תעשה לו ככה.

וליד טאהא: אין לך מוסר?

וליד טאהא: חשמל.

וליד טאהא: אנשים חולים לא יכולים להתחבר למכשיר.

דוד אמסלם: אבל מה עם היהודים?

וליד טאהא: אין לך בושה?

דוד אמסלם: ומה עם היהודים?

דוד אמסלם: ודרך אגב, מה קורה עם ההתיישבות הצעירה?

וליד טאהא: ואני עולה לומר - - -

דוד אמסלם: הורוביץ, תעשה ככה, מה קורה עם ההתיישבות הצעירה?

וליד טאהא: ואני עולה לומר – אני עולה לומר שאני מציע - -

דוד אמסלם: עד פה, עד היהודים.

יעקב מרגי: דודי אמסלם, תודה.

דוד אמסלם: צבוע.

וליד טאהא: - - חוק מבוסס - - -

ינון אזולאי: אתה בעד ההתיישבות הצעירה?

וליד טאהא: אני מציע חוק מבוסס - - -

ינון אזולאי: תגיד שאתה בעד ההתיישבות הצעירה.

וליד טאהא: אני מציע חוק מבוסס תכנון ובנייה.

ינון אזולאי: - - -

דוד אמסלם: אתה גזעני.

דוד אמסלם: אתה גזען.

וליד טאהא: אני לא באתי - - -

יעקב מרגי: חברי – תודה.

ינון אזולאי: - - - ההתיישבות הצעירה.

יעקב מרגי: תודה, ינון.

יעקב מרגי: ינון אזולאי, קריאת ביניים.

ינון אזולאי: - - -

יעקב מרגי: קריאת ביניים.

וליד טאהא: ינון, לא חשבתי שעד כדי כך מפריע לך שאנשים יתחברו לחשמל.

ינון אזולאי: - - - שהיא בעצם הלכה וזרקה את ההתיישבות הצעירה - - -

יעקב מרגי: תודה.

וליד טאהא: כל כך אתה כועס, ינון - -

יעקב מרגי: ינון אזולאי, תקשיב.

וליד טאהא: - - שאנשים יתחברו לחשמל?

וליד טאהא: זה מרגיז אותך?

ינון אזולאי: אין לי בעיה שתתחבר לחשמל.

ינון אזולאי: יש לי בעיה שתנתק אחרים מהחשמל.

וליד טאהא: אני מתפלא עליך.

וליד טאהא: אוקיי, בסדר.

ינון אזולאי: על חשבון היהודים, זאת הבעיה.

יעקב מרגי: תודה.

וליד טאהא: אז אולי תקשיב למה שאני הולך לומר?

וליד טאהא: אולי ימצאו חן הדברים?

יעקב מרגי: אולי.

ינון אזולאי: אני מקשיב.

וליד טאהא: אבל אתה נעול מראש, כי אתה גם היית שותף לאלה שפשעו בתחום הזה.

וליד טאהא: וכאן התבצע פשע - -

ינון אזולאי: איזה פשע התבצע?

ינון אזולאי: על מה אתה מדבר?

וליד טאהא: - - כנגד עשרות אלפי בתים.

ינון אזולאי: על מה?

ינון אזולאי: שלא השאירו את ההתיישבות הצעירה?

ינון אזולאי: אתה צודק, זה פשע.

וליד טאהא: תקשיב.

וליד טאהא: אבל תקשיב.

יעקב מרגי: ינון אזולאי.

יעקב מרגי: בבקשה.

וליד טאהא: אל תחרטט, ותקשיב.

ינון אזולאי: אתה מדבר איתי, אני רוצה לענות.

וליד טאהא: אבל אל תחרטט, ותקשיב.

וליד טאהא: אני מדבר, רבותיי, על עשרות אלפי בתים שלמדינה אין נגדם כלום, לא פותחים נגדם בהליך, לא רוצים מהם כלום.

וליד טאהא: פשוט מאוד, גם לא רוצים מהם כלום וגם לא רוצים לחבר אותם לחשמל.

וליד טאהא: למה?

וליד טאהא: כי יש סיבוכים של היעדר תכנון, ומכאן האנשים לא יכולים להגיע לשלב ההיתרים, השלב שמאפשר הוצאת היתר לחיבור לחשמל.

וליד טאהא: מכאן אני בא ומציע תיקון לחוק, שמבוסס היגיון תכנון: א.

וליד טאהא: אנחנו מדברים על תוכנית כוללנית מאושרת ליישוב; ב.

וליד טאהא: אנחנו מדברים על הגשת תוכנית מפורטת, זאת אומרת שהכול בנוי תכנון.

וליד טאהא: במקום לתת לאנשים לחכות שנים, ולפעמים זה לא קורה, כי משום מה כשזה אצל החברה הערבית אין פתרונות.

וליד טאהא: אין פתרונות - -

משה ארבל: ווליד, רק שאלה.

וליד טאהא: - - ועל כן לא מגיעים לשלב ההיתרים.

וליד טאהא: מספיק שיש לך תוכנית כוללנית, מספיק שהגשת תוכנית מפורטת, מספיק שהתחייבת על תשלום ההיטלים - -

משה ארבל: ווליד, שאלה, שאלה, אדוני.

וליד טאהא: - - וכאן אני רוצה שיהיה ברור: אני מדבר על ההיטלים שמשלם כל אזרח בבואו להוציא היתר בנייה.

וליד טאהא: יש כאלה שהתבלבלו ושאלו על איזה מס מדובר?

וליד טאהא: לא מדובר על מס; יש היטלים שכל אזרח במדינה שצריך להוציא רישיון על בית – ניגש לוועדת התכנון, ובשלב ההיתר אומרים לו: אתה צריך לשלם לרשות המקומית, לוועדת התכנון, סכום כסף בהתאם לגודל הדירה.

וליד טאהא: אז כאן לא צריך לדבר על סכומים.

וליד טאהא: הסכום יכול להיות 20,000, 30,000, 40,000, 50,000, 70,000, 100,000, בהתאם לגודל הבית המתוכנן.

וליד טאהא: זה לא עונש וזאת לא הקלה, זאת חובה אזרחית שכל אזרח במדינה משלם עבור זה שהוא הולך להוציא היתר בנייה, ומכאן הנושא הוא גם נושא תומך תכנון, כי הכסף הזה שיגיע לרשות לוועדות התכנון ישמש את כולם כדי להאיץ תוכניות של תכנון, מה שלא קורה עד עכשיו.

וליד טאהא: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולפנות מכאן לכל האזרחים ששומעים אותי - -

משה ארבל: ווליד, אני מבקש - - - אני יכול?

וליד טאהא: - - בעיקר לאזרחים הערבים, בגלל שהם היו אלה שנפגעו ממדיניות היעדר התכנון.

משה ארבל: אני יכול לתת מילה טובה לאילת שקד?

וליד טאהא: הייתה שם מדיניות של היעדר תכנון, זה לא משהו שקרה ככה לבד.

משה ארבל: מילה טובה.

משה ארבל: מילה אחת טובה.

יעקב מרגי: ארבל, אחרי שהוא יפנה בערבית אני מאמין שהוא ירצה לתת לך לשאול שאלה.

יעקב מרגי: כרגע הוא - - -

משה ארבל: מילה טובה אחת.

וליד טאהא: אז אני רוצה לפנות לראשי הרשויות, ראשי הערים, אני אומר להם: הינה, מגיע חבר כנסת ערבי שמציע הצעת חוק שבנויה על היגיון התכנון.

וליד טאהא: אנא מכם, תתחילו להאיץ תכנון, תתחילו לאפשר לאזרח הערבי לגשת כמו שצריך לוועדות התכנון המקומיות, המרחביות – לא משנה, תלוי איך זה מוגדר אצלו – ולהתחיל בתהליך של חיבור חשמל, וגם להגיע לתהליך של היתרים והוצאת רישיון.

וליד טאהא: העידן של לעשוק את האזרח בגלל שלא מתכננים לו – העידן הזה הסתיים.

וליד טאהא: עכשיו אנחנו נותנים לאזרח הערבי את האפשרות, את הזכות הבסיסית – שמרגיזה את ינון, ואולי את משה ואת אמסלם - -

ינון אזולאי: לא, לא.

משה ארבל: ווליד, לא, זה לא מרגיז אותי.

וליד טאהא: - - זכות בסיסית של להתחבר לחשמל.

משה ארבל: אני רק מבקש, ווליד - - -

וליד טאהא: אנחנו מאפשרים לו עכשיו - -

יעקב מרגי: בישיבה, משה ארבל.

וליד טאהא: - - לגשת לוועדות התכנון - -

משה ארבל: ווליד, ווליד - - -

וליד טאהא: - - להגיש את הבקשה שלו.

וליד טאהא: הוא יקבל חשמל אם היישוב שלו עונה על שלושה קריטריונים: 1.

וליד טאהא: תוכנית כוללנית מאושרת; 2.

וליד טאהא: תוכנית מפורטת בהגשה שהוגשה; 3.

וליד טאהא: התחייבות אזרחית, מובנת מאליה מבחינתי, שהוא ישלם את ההיטלים שהוא מחויב לשלם בשלב ההיתרים.

וליד טאהא: ומכאן אני רוצה לומר שהחוק הזה מכוון לכל אזרחי המדינה.

וליד טאהא: הוא לא נגד אף אחד.

משה ארבל: ווליד, אני לא רוצה - - - ווליד, מילה טובה.

משה ארבל: תן לי, זה הכול.

וליד טאהא: אלה שמנסים להיכנס לי לדברים ולהשמיע דברים שאינם קשורים לעניין, הסתה, הם אהבו את המציאות של אנשים שמתים בגלל שאין להם חשמל, מתחשמלים.

ינון אזולאי: הוא - - - אותנו.

יעקב מרגי: תבקש הודעה אישית ואני אתן לך.

וליד טאהא: אתם צריכים להבין שהתופעה של כבלים על הגגות ועל העמודים היא בגלל הפשעים שלכם.

יעקב מרגי: נא לסיים, אדוני היושב-ראש.

וליד טאהא: אבל לקחו לי ארבע דקות.

יעקב מרגי: אדוני, נתתי לך עוד שבע דקות.

וליד טאהא: הם לקחו לי ארבע דקות, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: נתתי לך עוד שבע דקות תוספת.

ינון אזולאי: - - - לא עושים פשעים.

וליד טאהא: אז אני לא מתחבר עם אנשים שמתאכזרים לאזרחים - -

משה ארבל: אבל תגיד מילה טובה לאילת שקד.

וליד טאהא: - - אני מתחבר עם אנשים שלא רואים בחשמל סכנה אצל הערבים.

יעקב מרגי: תודה.

וליד טאהא: אני מתחבר לכל אלה, לילדים, לנשים, לזקנים, לחולים - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

וליד טאהא: - - שמחכים בקוצר רוח כדי להגיש את הבקשות ולחבר את הבית לחשמל.

וליד טאהא: ולכל אלה שהדבר הזה מרגיז אותם, אני אומר לכם - -

יעקב מרגי: נא לסיים.

וליד טאהא: - - אתם ללא ערכים, תתביישו לכם.

יעקב מרגי: תודה.

וליד טאהא: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש - - -

ינון אזולאי: - - -

יעקב מרגי: ינון אזולאי, חבל על מיתרי הקול שלך.

יעקב מרגי: יש רשימת דוברים לנושא הזה.

יעקב מרגי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת משה גפני, ולאחריו – חברת הכנסת קרן ברק, אם תהיה נוכחת.

יעקב מרגי: קרן ברק, סמי אבו שחאדה ואוסאמה סעדי עוברים לסוף רשימת הדוברים.

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

יעקב מרגי: עמדת יועצי הליכוד, גברת אמתי, עליזה בראשי, דניאל.

יעקב מרגי: קטי, את נותנת גב לדובר?

יעקב מרגי: את חייבת לשבת במקומך.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קטי שטרית, נא לשבת במקומך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אני אחזיר לך את זה.

יעקב מרגי: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, דווקא היה לך נאום מרגש, חבר הכנסת ווליד טאהא, אני דווקא חיכיתי כל הזמן לשמוע מה היה הוויכוח בינך לבין אילת שקד, אבל נשאיר את זה, בסדר, אחרי זה תגיד לי על מה היה הוויכוח ומי ניצח.

משה גפני: אבל אני רוצה, אדוני היושב-ראש - - -

יעקב מרגי: מה, אתה לא יודע מי ניצח?

משה גפני: מי ניצח?

יעקב מרגי: לא יודע.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אני אדבר איתך.

משה גפני: אבל בסדר, היה לך נאום.

משה גפני: אבל אני רוצה להגיד כמה דברים, אני אעשה את זה טלגרפית בגלל שאנחנו חיים בעולם השקר, במציאות הזאת שבה מאורע אחד רודף אחרי המאורע השני.

משה גפני: אני שומע את העדות של ניר חפץ.

משה גפני: כל הזמן אמרו ראש הממשלה הקודם נתניהו לא יכול להיות ראש ממשלה בגלל שהוא עבר עבירות ועשה וכתבי אישום.

משה גפני: אנחנו שומעים את ניר חפץ – איך הוציאו ממנו להיות עד מדינה, לא יודע.

משה גפני: וזה עובר ככה במין אמירה כזאת.

משה גפני: טוב, חיינו עם העניין הזה ואז אנחנו פתאום שומעים את ראש הממשלה, את נפתלי בנט, שהוא אומר שהוא מציע לא לנסוע לחוץ לארץ.

משה גפני: לא לנסוע לחוץ לארץ?

משה גפני: בסדר, ראש הממשלה אומר.

משה גפני: ואנחנו שומעים שאשתו והילדים שלו נוסעים.

משה גפני: גם לא נורא.

משה גפני: אבל אני שומע שאחת השדרניות המפורסמות אומרת – זאת שכל הזמן דיברה נגד אשתו של נתניהו, נגד שרה נתניהו, כל הזמן זה היה אצלה בכותרות - - -

יעקב מרגי: מה, אין לה שם בישראל?

יעקב מרגי: אין לה שם?

משה גפני: לא חשוב.

ינון אזולאי: דנה ויס.

יעקב מרגי: תודה.

משה גפני: ואז היא אומרת שאנחנו צריכים ב-2021 לא לדבר על נשים של ראש ממשלה.

משה גפני: לא הבנתי, קודם זה היה הנושא המרכזי, כל הזמן היו הנושאים האלה.

משה גפני: בסדר - - -

יעקב מרגי: אני מציע להם לעבור לשירי לכת, כמו במהפכות צבאיות.

משה גפני: ואז אני שומע על ועדת שרים לחקיקה שמתכנסת אתמול ומעבירה חוק של יוליה מלינובסקי שרב, כל רב, יכול לגייר וכל ראש ישיבה של ישיבת ציונית.

משה גפני: זאת אומרת, ראש ישיבה של ישיבה חרדית לא יכול לגייר.

משה גפני: אני לא יודע אם היא יודעת מה זה גיור בכלל, לא יודע אם היא יודעת על מה היא מדברת, אבל ועדת שרים לחקיקה נושאת באחריות, כולם ללא יוצא מן הכלל, מניר אורבך ועד זאב אלקין, כולם נושאים באחריות הזאת.

משה גפני: ואיפה היועץ המשפטי לממשלה לקבל חוק כזה על גיור שצריך להיות איש מקצוע שלמד, שיודע, שמכיר – למה אם הוא לומד בישיבה חרדית הוא לא יכול לגייר, ואם הוא לומד בישיבה, והוא ראש ישיבה בישיבת ציונית הוא כן יכול לגייר?

משה גפני: לא גמרנו עם זה.

משה גפני: אני שומע היום שאיווט ליברמן אומר שהנושא של מעונות היום, של הסבסוד של מעונות היום, שלא נותנים, לפי הדברים שלו לא נותנים – בינתיים נותנים, ברוך השם – אבל לא נותנים למי שהבעל לומד תורה.

משה גפני: אבל אם הוא לומד בישיבת ציונית תורה, אז אותו כן צריך לסבסד.

משה גפני: ושקט דממה מהלשכות המשפטיות.

משה גפני: לא שומעים את היועץ המשפטי לממשלה, את המשנים שלו.

משה גפני: עולם שקר, עולם צבוע.

משה גפני: והמציאות הזאת שאנחנו חיים - -

יעקב מרגי: נא לסיים.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: - - המציאות הזאת שאנחנו חיים איתה, לא תהיה לאורך זמן.

משה גפני: לשקר אין רגליים.

יעקב מרגי: תודה.

משה גפני: תלכו הביתה, ממשלת זדון.

יעקב מרגי: יעקב אשר, בבקשה אדוני, ולאחריו – שמחה רוטמן.

יעקב מרגי: לשאלת חברי הכנסת, כולם מסמסים לי, אני מודיע שסעיף 6 בסדר-היום ירד מסדר-היום כי לא היה נוכח.

יעקב מרגי: ירצה היושב-ראש - - -

הוא יכול להעלות את זה עוד פעם.

יעקב מרגי: אצלי הוא ירד.

יעקב מרגי: יבוא היושב-ראש, אם יחליט.

יעקב מרגי: מה שיחליטו.

יעקב מרגי: אני הורדתי.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: טוב, לא צריך עכשיו למדנות, פרשנות.

אני לא יכול לדבר.

עכשיו כולם מתפלפלים.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, יעקב אשר ידוע בקולו הנמוך.

יעקב מרגי: נא לא להפריע לו.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

יעקב מרגי: אנחנו עוד, מה שנקרא, כבר בניצוצות האחרונים של אחרי חנוכה שברוך השם, דווקא חג החנוכה, ימי החנוכה ממשיכים, רואים גם בציבורים אחרים מדליקים נרות, שרים מעוז צור, זוכרים את זה.

יעקב מרגי: אבל אני רוצה רגע לחשוב איתכם ביחד על מה מדליקים נרות, על מה כל הנס.

יעקב מרגי: כל הנס היה וכל מה שאנחנו עושים היום זה רק בגלל - -

יעקב מרגי: יועצות מימין, אני אתחיל להוציא.

יעקב מרגי: בבקשה.

- - רק בגלל שהיו אנשים שבאו ואמרו שהם מתעקשים, אדוני השר, הם מתעקשים למצוא פך שמן טהור בחותמו של כוהן גדול.

על פי ההלכה הם יכלו, טומאה הותרה בציבור, הם היו יכולים לוותר על זה, הם לא היו צריכים להתעקש.

תחשבו, אחרי כל הגזרות שהיו, חזרו לבית המקדש, רצו להדליק את המנורה הקדושה, כל העם מחכה, כולם רוצים, משתוקקים לחזור לעבודת בית המקדש ועומדים אנשים ומחפשים, דוחים את הטקס, אומרים: רגע, בוא נחכה, לא נפתח את בית המקדש.

למה?

על פך השמן הטהור.

על פך השמן הטהור, למרות שיכלו להדליק את זה גם עם שמן שהיה לו חשש שאולי נטמא על ידי היוונים.

זו ההיסטוריה של ישראל.

על זה אתם עומדים בכל משרד ממשלתי ומדליקים נרות חנוכה ואוכלים סופגניות וקלוריות רבות ושרים מעוז צור ואתם לא מבינים על מה.

זה המאבק שלנו פה.

אנחנו באים ומבקשים מכם להתעקש על השמן הטהור, להתעקש על כך שעם ישראל הוא עם שבנוי ומזוקק על הוראות אלוקיות, שגם כשאנחנו יכולים להתפשר צריך להתעקש ולשמור על הזהות היהודית הזאת, על פך השמן הטהור, זו החנוכה, זה לא חג הגבורה, זה לא חג של "כוחי ועוצם ידי".

זו שמירת פך השמן הטהור.

והיום הממשלה הזאת, כולם שם יודעים לשיר מעוז צור, אבל לא מבינים מה התפקיד שלהם – ומי מוליך אותם?

מי מוליך אותם לגרום לכך שעם ישראל לא יהיה מזוכך, שלא יהיה עם טהור, שלא יהיה על פי מה שהוא קיבל מסיני?

מי?

קבוצה של כמה אנשים שמתיימרים להיות אנשים דתיים או מסורתיים.

אתם מובילים, אל תפילו את הכול על יוליה מלינובסקי, היא לוקחת את הכדור החוזר מכם והיא תעשה מה שהיא רוצה, אבל אתם עושים את זה.

תמשיכו לשיר מעוז צור.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת ינון אזולאי.

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שיש דוגמה אישית.

שמחה רוטמן: דוגמה אישית חזקה מאוד היא התכונה החזקה, אפשר לומר, בממשלה הזאת.

שמחה רוטמן: האנשים שמטיפים השכם והערב, האנשים שבמשך שנים עמדו בחזית כנגד חוק ההסדרה – כן, אדוני השר, אני מתכוון גם אליך – כנגד חוק ההסדרה ביהודה ושומרון, מה הייתה הטענה שלהם?

שמחה רוטמן: הטענה שלהם – השקרית כמובן, כי בחוק ההסדרה מדובר באנשים שבנו את ביתם בהסכמת המדינה, בתום לב – אבל הטענה שלהם השקרית הייתה: נותנים פרס לעבריינים, מכשירים את הגזל.

שמחה רוטמן: זו הייתה הטענה.

שמחה רוטמן: איך אנחנו נתנגד ונתקע כל בית יהודי ביהודה ושומרון, גם בהסדרת ההתיישבות הצעירה, גם בהסדרת נתיב האבות ועמונה?

שמחה רוטמן: הטענה של כל אנשי השמאל הייתה: איך אפשר לתת פרס לעבריינים?

שמחה רוטמן: חלילה וחס, איך אפשר לדבר על אנשים שמיישבים את ארץ ישראל כעבריינים, אבל זו הייתה הטענה השקרית.

שמחה רוטמן: מה מסתבר?

שמחה רוטמן: שבשביל שיקולים קואליציוניים, בשביל המטרה המוקדשת מכולן – לשלוט ולשבת בנוחות על כיסא השר או על כיסא בעל התפקיד – אין שום בעיה להכשיר עבריינות, הכול בסדר; אפשר לחבר עשרות אלפי בתים לחשמל, גם אם הם נבנו בניגוד לחוק, גם אם הם נבנו על קרקע שלאדם בכלל אין זכויות בה, גם אם לא ניתנה לזה מעולם לא הסכמת המדינה ולא תום לב.

שמחה רוטמן: והשיטה הידועה, השיטה הידועה שלימדו אותנו – ואני חייב להחמיא, אדוני חבר הכנסת ווליד טאהא, יושב-ראש הוועדה, אני חייב להחמיא לשיטת המשא ומתן שלך.

שמחה רוטמן: כל הכבוד, איך קיפלת את אילת.

שמחה רוטמן: איך קיפלת את אילת שקד, ברכות.

שמחה רוטמן: אמרת לה: אני רוצה בשיטה הידועה – נכניס את העז, נכניס את הכבש, נכניס את התרנגולת, נכניס את הפרה, ואז בסוף נוציא אותם ונגיד: הינה תראי כמה ויתרתי.

שמחה רוטמן: כל הכבוד.

שמחה רוטמן: יש ממשלה שיש לה ראש ממשלה מנסור עבאס, יש לה יושב-ראש קואליציה ווליד טאהא, והם מחליטים איך תיראה החקיקה.

שמחה רוטמן: נגיד את זה בצורה פשוטה: חוק החשמל הוא חוק רע.

שמחה רוטמן: כל העיזים שהכנסת לא ישנו את המציאות שהחוק הבסיסי הוא חוק רע.

שמחה רוטמן: הכניעה שכל האנשים שקוראים לעצמם ציונים לאומיים, שלא לדבר על אלה שקוראים לעצמם ימניים, בתוך הקואליציה – הכניעה שלהם לרע"מ, הכניעה שלהם לווליד טאהא, היא ביזיון, היא ההוכחה הברורה ביותר שהממשלה הזאת היא בוודאי לא עשר מעלות ימינה; היא בכל הכוח פועלת לפי האינטרסים של התנועה האסלאמית, של התנועה האחות של החמאס.

שמחה רוטמן: זה מה שיש לנו כאן: ממשלה בשבי החמאס.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת שמחה רוטמן.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ינון אזולאי, ולאחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, האמת, טוב שכבוד השר נמצא פה.

ינון אזולאי: אני רוצה לדבר דווקא על החרפה של חקירת מח"ש.

ינון אזולאי: אלישע בן קימון מידיעות ו-ynet פרסם טור היום – פרסם, אתה יודע, טור אמיתי על חקירת מח"ש, על הבושה – אגב, אני בכלל טוען, הפעם זה לא קרה, אבל מח"ש זו מחלקת חיפוי שוטרים.

ינון אזולאי: אנחנו רואים בשנים האחרונות שמח"ש - - -

אוסאמה סעדי: מחלקה למה?

ינון אזולאי: מחלקה לחיפוי שוטרים.

ינון אזולאי: אני אומר לך.

ינון אזולאי: אני אגיד לך משהו, זה מקדמת דנא.

ינון אזולאי: אני אומר שמחלקת מח"ש – צריך לסגור אותה.

ינון אזולאי: מה שהם עושים – מלבד נזקים הם לא עושים שום דבר.

ינון אזולאי: אנשי משטרה – אסור להם להיות בתוך מח"ש, אסור שתהיה להם זיקה למח"ש.

ינון אזולאי: תארו לעצמכם, אדם נדקר, הוא שוכב במחלקה בשערי צדק, ובאותם רגעים, כמה קילומטרים משם, מכניסים את הלוחם והלוחמת הגיבורים האלה שירו במחבל וגרמו שחלילה לא יהיה עוד פיגוע – חוקרים אותם.

ינון אזולאי: אברהם אלמליח שוכב, מודה ללוחמים, אבל חוקרים אותם.

ינון אזולאי: לא סתם חוקרים אותם – באזהרה.

ינון אזולאי: אז שחררו אותם ללא תנאים מגבילים, אבל מה לקחו?

ינון אזולאי: לקחו להם את הנשק.

ינון אזולאי: תגידו, אנחנו מדינה – קצת היגיון עוד נשאר לנו בממשלה הזאת?

ינון אזולאי: אז כל אחד יצא וגינה.

ינון אזולאי: אתם גיניתם בלשון רפה.

ינון אזולאי: אתם מפחדים.

ינון אזולאי: אין לכם ערך לאותם לוחמים.

ינון אזולאי: את הצל"ש הם היו צריכים לקבל במקום.

ינון אזולאי: ואתה אמרת, השר לביטחון הפנים, אתה אמרת דבר נכון, שצריך לעשות בדיקה.

ינון אזולאי: הבדיקה המשטרתית הייתה צריכה להיות, וזה לא היה צריך להיות במח"ש.

ינון אזולאי: קודם כול הבדיקה הפנימית שלהם הייתה צריכה להיות, אבל הם הגיעו לזה בגלל הגיבוי שנותנים להם כל הזמן.

ינון אזולאי: בגלל הגיבוי הזה – ואנחנו רואים את ההפליה שעושים בין דם לדם – אהוביה סנדק; לקחו את השוטרים וככה שחררו אותם, בלי שום בעיה, הכול בסדר.

ינון אזולאי: חיפו על השוטרים.

ינון אזולאי: ילד נרצח, יהודי – הכול בסדר; מחבל – פתאום זועקים.

ינון אזולאי: מה קרה?

ינון אזולאי: אבל זו אשמתכם שאתם לא מטפלים בגוף הכושל הזה שנקרא מח"ש.

ינון אזולאי: הגוף הכושל הזה – צריך פעם אחת לסגור אותו ולהפוך את זה למקום אחר לגמרי, שלא תהיה זיקה לשוטרים שם.

ינון אזולאי: זה מה שצריך לעשות עם הגוף הזה.

ינון אזולאי: זה גוף שפשוט לוקח את השוטרים, מחפה עליהם מצד אחד; כשרואים שאיזה מתנחל – מתיישב, לא מתנחל – ילד צעיר שנהרג בדמי ימיו, שהורגים אותו - -

יעקב מרגי: נא לסיים, אדוני.

ינון אזולאי: - - ואנחנו רואים שהם שותקים, לא מפריע להם בכלל.

ינון אזולאי: ילדים חרדים שהשוטרים מכים אותם בהפגנות – או לא בהפגנות, סתם מכים אותם – הכול בסדר.

יעקב מרגי: תודה.

ינון אזולאי: קחו את המחלקה לחיפוי שוטרים הזאת, תסגרו אותה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר פרוש, ולאחריו – חבר הכנסת חיים ביטון.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו דנים בהצעת חוק שהציג אותה בפנינו כאן חבר הכנסת ווליד טאהא, יושב-ראש ועדת הפנים, ואני רוצה דווקא לדבר לחבריי מהסיעות החרדיות.

מאיר פרוש: אנחנו, בדרך כלל אלה שמגיעים לפה, עוברים גם את המסלול שהם בתקופה מסוימת גם משרתים ברשות מקומית מסוימת.

מאיר פרוש: אני, כאחד שהייתי בעיריית ירושלים וחבר עירייה 13 שנים, יכול לומר לכם שלא אחת נתקלתי בבעיות מאוד מאוד מאוד קשות לאנשים שהייתה להם חריגה בבנייה וביקשו למצוא דרך איך מחברים את הבנייה הזו לחשמל, למים.

מאיר פרוש: טלפון זה כבר היה לוקסוס, אבל ניסינו, ניסינו, והחוק לא אפשר.

מאיר פרוש: אמרו לך: תשמע, זה לא לפי – היועץ המשפטי מתנגד, אסור לך.

מאיר פרוש: דבר שנבנה ללא היתר, אתה לא יכול להכשיר אותו ככה.

מאיר פרוש: אני אומר שכאשר חבר הכנסת ווליד טאהא בא עם הצעת חוק כזו, אנחנו צריכים לעודד אותו, צריכים לתמוך בו, צריכים להצביע בעד הצעת החוק הזו.

מאיר פרוש: אין כזה דבר שיעשו דבר והחוק יופעל רק אצל הערבים.

מאיר פרוש: החוק הזה יעבוד בעזרת השם גם באוכלוסייה היהודית, למה לא?

מאיר פרוש: הרי המסכנים נמצאים בכל מקום.

מאיר פרוש: למה שלא נוכל לעזור ליהודים, למשפחות גדולות.

מאיר פרוש: הוסיפו משהו, אבל זה לא תואם בדיוק את המציאות.

מאיר פרוש: בא חבר הכנסת טאהא, הוא מתוך המצוקה באוכלוסייה הערבית, והציע הצעת חוק.

מאיר פרוש: עוד מעט נדבר על הממשלה הזו שעושה כל מה שמבקשים, אבל בסדר, אנחנו הולכים לאמץ את זה, צריכים לתמוך.

יעקב מרגי: אבל זה לא אוטומטי?

מאיר פרוש: אני לא יודע מה אוטומטי, אני אומר את זה כאן בהצגת החוק - -

יעקב מרגי: אני שואל.

מאיר פרוש: - - כדי שידעו את כוונת המחוקק.

מאיר פרוש: הרי מה צריך?

מאיר פרוש: ששר הפנים יתחם את זה בצו.

מאיר פרוש: בבקשה, נביא לו את זה ונוכיח לו שצריכים לתחום את זה בצו ולחתום.

מאיר פרוש: כל מה שאני מבקש לחדד במקרה הזה, זה שהליכוד הלך תמיד עם החרדים ועזר עד כמה שהוא לא יכול היה לעזור, כן יכול היה לעזור, יכול היה לעזור יותר ולא עזר לנו, אבל הוא עזר והוא לא נבהל מזה שצעקו: החרדים לא הולכים לצבא, למה אתה עוזר להם?

מאיר פרוש: הוא אמר: אבל זה חלק מעם ישראל, חלק מהעם היהודי, חלק ממדינת ישראל, אנחנו עוזרים גם לציבור החרדי.

מאיר פרוש: הצבועים במקרה הזה הם מפלגת העבודה.

מאיר פרוש: הם לא עשו קואליציה עם החרדים.

מאיר פרוש: הצבועים הם מרצ, הם לא עשו קואליציות עם החרדים, למה?

מאיר פרוש: כי אנחנו לא מספיק ציוניים, אנחנו לא הולכים לצבא.

מאיר פרוש: לא הולכים לצבא – לא מגיע לנו.

מאיר פרוש: כך או כך, דיברו איתנו, אבל מפלגת העבודה ומרצ לא הלכו עם החרדים לקואליציות, כי אנחנו לא מספיק ציוניים לדעתם, לא משרתים בצבא.

מאיר פרוש: מה מרצ ומפלגת העבודה מצאו בערבים?

מאיר פרוש: מה, הם משרתים?

מאיר פרוש: לא שמעתי על כך.

מאיר פרוש: יש חילוקי דעות בין המשותפת לרע"מ לגבי השירות בצבא?

מאיר פרוש: ממש לא.

מאיר פרוש: רע"מ והמשותפת בזה הם זהים, שוויון מלא.

מאיר פרוש: ווליד טאהא, אתה אומר לבוחרים שלך ללכת לצבא?

מאיר פרוש: התנו לך תנאי שיעבירו לך את החוק בתנאי שאתה הולך לצבא?

מאיר פרוש: מה פתאום.

מאיר פרוש: העבודה ומרצ היום תומכים בערבים, גם אם הם לא הולכים לצבא.

מאיר פרוש: אני מקווה מאוד שכולם יתאחדו ויוציאו את החרם שעשו על החרדים, שלא עוזרים להם בגלל שהם לא הולכים לצבא.

מאיר פרוש: לא צריכים ללכת לצבא ועוזרים להם.

מאיר פרוש: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חיים ביטון, ולאחריו חבר הכנסת אחמד טיבי.

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לספר לכם מעשה במלינובסקי וכהנא.

חיים ביטון: אתם יודעים, בימים האחרונים אנחנו שומעים על איזו מחלוקת קשה בין שני האנשים שאחראים לדת במדינת ישראל.

חיים ביטון: זה קצת מפתיע, אבל גב' מולינובסקי יחד עם מר כהנא - - -

יעקב מרגי: מלינובסקי.

חיים ביטון: מילינובסקי?

חיים ביטון: מלינובסקי היא אמרה לי היום.

חיים ביטון: מלינובסקי ומר כהנא הם אלה שאחראים לדת במדינתנו, זאת המציאות.

חיים ביטון: אבל היום ובימים האחרונים אנחנו שומעים לכאורה על איזושהי מחלוקת קשה סביב רפורמת הגיור.

חיים ביטון: יש ביניהם מחלוקת.

חיים ביטון: אתם יודעים, אנחנו כאופוזיציה אמורים להתחיל לתפוס באיזשהו קצה ולהגיד: רגע, יש מחלוקת, הם רבים ביניהם, אולי משהו הולך פה להתפרק.

חיים ביטון: אז תראו, חברים, כמו שכולנו מכירים, זאת הדרך הפשוטה שנעשית מהסיפור הפשוט הזה – מתן כהנא מנסה להתחבא מאחורי הסינר של מלינובסקי, תוך שהוא מציג מצג שווא של איזשהו ויכוח בין הצדדים, שלבסוף הכול יתכנס להחלטה משותפת עם ניצחון מדומה לכהנא, שיציב אותו כלוחם להפרטת הדת, או להריסת הדת כפי שנאמר פה היום.

חיים ביטון: זאת האמת.

חיים ביטון: חברים, זהו פשוט סיפור ומשחק של השוטר הטוב והשוטר הרע שהם משחקים בו, וזה משחק ידוע וברור.

יעקב מרגי: יש כאן שוטר טוב?

חיים ביטון: תראה איך זה הולך במשחק, היא רוצה להיכנס באימא של הרבנות, כדבריה, והוא כמובן רוצה לעשות קידוש השם ולחזק את הרבנות.

חיים ביטון: זה המשחק.

חיים ביטון: כמובן שברור לכולם, שזה משחק ברור וידוע, שהתוצאות שלו ברורות לכולנו.

חיים ביטון: מלינובסקי, שאמרה בוועדה שהיא ועדת הדת שלה, שגבר חרדי שלא שירת בצבא לא מקיים את כל המצוות ולכן הוא צריך לעבור גיור.

חיים ביטון: זו תפיסת העולם שלה.

חיים ביטון: בהמשך הסיפור גם למתן כהנא היה מה לומר על הסיפור הזה, הציטטה המעניינת שלו שחרדי שעוד לא יודע איך לשים ציצית וליטול ידיים בצבא, לא יכול לטפל בשירותי דת.

חיים ביטון: עוד אחד מההגיגים המיוחדים שיש לו להציג כל פעם ולומר.

חיים ביטון: חברים, זו אותה אמירה, זו אותה הדרך, זו רק חלוקת תפקידים.

חיים ביטון: אני אומר לכם, עם ישראל שומע, רואה, מבין ויודע שבדרך להריסת הדת והמשחק הזה, זה לא משחק.

חיים ביטון: זה לא מעשה, זה עם ישראל בארץ ישראל, שפה כרגע הממשלה הזאת רוצה להרוס ולעקור את הדת, ובכך נגיע לאותו אסון חמור שהם רוצים להגיע אליו, ובעזרת השם אנחנו לא ניתן לכך לקרות.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו חבר הכנסת דוד אמסלם.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: רבותיי חברי הכנסת, חשמל הוא מצרך חיוני.

אחמד טיבי: אין מצב כזה, למשל, באחת ממדינות אירופה, שהם מענישים אנשים באמצעות אי-חיבור לחשמל, כי אין אישור אכלוס, מה שקרוי טופס 4.

אחמד טיבי: רק כאן, לפני עשורים הכניסו את התיקון הזה כעונש, סנקציה, והסנקציה הזאת הביאה לתוצאה הפוכה – כל מי שלא התחבר, או קנה גנרטור, או התחבר חיבור פיראטי דרך השכנים, לעיתים שתי האופציות האלה גורמות לאסונות, אחד בבית צפאפא ואחד בעוספיא, אנשים נהרגו.

אחמד טיבי: אני הבאתי הצעת חוק, הוראת שעה, חוק החשמל, מה שהיה פעם "צו שחל", אם אתה זוכר, צו בנימין בן אליעזר לאחר מכן, שחיברו אלפי בתים.

אחמד טיבי: מה הייתה מטרת החוק?

אחמד טיבי: לנתק את הקשר בין טופס 4 לבין חוק התכנון והבנייה, שהוא חוק אידיאולוגי מפלה נגד הציבור הערבי.

אחמד טיבי: לצערי הרב החוק שלי נבלם.

אחמד טיבי: במקומו הגיע החוק הזה, שמחזיר את הקשר בין טופס 4 לחוק התכנון והבנייה.

אחמד טיבי: מה מתברר מהנוסח שהצבעתי בעדו בקריאה ראשונה בוועדת הפנים?

אחמד טיבי: הצבעתי בעד כנציג הרשימה המשותפת.

אחמד טיבי: מתברר שצריך לשלם אגרות, המון כסף, בניגוד לצו כחלון, ששם התשלום הוא היטל השבחה בלבד.

אחמד טיבי: פה הכול – ארנונה, ביוב, ועדת תכנון ובנייה, מה לא.

וליד טאהא: זה לא נכון, ד"ר אחמד, זה רק היטלי בנייה.

וליד טאהא: מה שמשלם אזרח ובא להוסיף כדי להוציא היתר, לא קשור לא ארנונה ולא בטיח, רק היטלי בנייה.

אחמד טיבי: לא רק היטלי בנייה.

וליד טאהא: רק היטלי בנייה, אני זה שמביא את החוק.

אחמד טיבי: בוועדה שלך אמרו שזה כמה אגרות.

וליד טאהא: אז אני אומר לך, הבנת לא נכון.

וליד טאהא: כן, אגרות בנייה.

אוסאמה סעדי: - - -

וליד טאהא: לא, מה שמשלם כל אזרח שהולך להוציא היתר.

אחמד טיבי: אבל זה יותר מהיטל ההשבחה של כחלון, על זה דיברתי.

אחמד טיבי: שם היה רק היטל השבחה - -

וליד טאהא: זה משהו אחר, זה מבוסס תכנון.

אחמד טיבי: - - שזה פחות ממה שיש בחוק הזה.

אחמד טיבי: זה מה שאמרתי.

וליד טאהא: כחלון - - - זה מבוסס תכנון.

אחמד טיבי: גם אתה חשבת בדיון הראשון, ווליד, שזה יותר מדי.

אחמד טיבי: גם אתה חשבת.

וליד טאהא: לא, לא, אני חיפשתי דרכים לעשות את זה בכל מיני דרכים.

וליד טאהא: מי שירצה לשלם, מי שירצה להעביר חצי - - -

יעקב מרגי: יו"ר הוועדה, יו"ר הוועדה.

וליד טאהא: אני עונה לחבר הכנסת.

יעקב מרגי: סיימת לו את הזמן, אם לא הרגשת.

יעקב מרגי: אני נותן לך דקה, נא לסיים.

אחמד טיבי: זה בהסכמה, שנינו מסכימים שהתשלום באמצעות החוק הזה גדול יותר מהיטל ההשבחה בצו כחלון, חד-משמעית יותר.

וליד טאהא: - - -

אחמד טיבי: אז תבדוק את זה.

אחמד טיבי: אתה רואה?

אחמד טיבי: אתה יושב-ראש ועדה, אני בטוח שיש לך כלים לבדוק את זה, ווליד.

וליד טאהא: ד"ר אחמד, אני יודע שהאזרח צריך לשלם את כל מה שהוא צריך לשלם בשלב ההיתר.

יעקב מרגי: תודה.

וליד טאהא: לא נותן לו לא הלוואה ולא נותן לו לשלם - - -

יעקב מרגי: הבנו כבר, הבנו - - -

אחמד טיבי: ולכן זאת מגבלה.

אחמד טיבי: זאת מגבלה.

אחמד טיבי: הנקודה השנייה – שהכול קשור בסופו של דבר באילת שקד, בשרת הפנים.

אחמד טיבי: בשר הפנים, שהיא שרה.

אחמד טיבי: אנחנו יודעים מה הכוונות ה"טובות" של אילת שקד – אין לה כוונות טובות מול הציבור הערבי.

אחמד טיבי: תראה איך היא מתייחסת לנגב, מה היו ההצהרות שלה נגד הערבים בנגב; היא רוצה להקים יישובים יהודיים ולא ערביים.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: ולכן יש פרצות בחוק.

אחמד טיבי: אבל כפי שנהגתי בוועדה, ונהגה הרשימה המשותפת, באחריות, ולו בית אחד או 100 או 1,000 – נמשיך לנהוג בצורה דומה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דוד אמסלם, ואחריו – חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת טאהא, אני רוצה להתייחס לחוק הזה.

דוד אמסלם: אני, דרך אגב, עסקתי בתחום המוניציפלי 20 שנה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת ווליד טאהא, מאז קום המדינה ועד היום לא היה מהלך מסוכן למדינת ישראל כמו החוק הזה, רבותיי.

דוד אמסלם: זה נשמע כאילו לא מחברים לחשמל – ווליד טאהא, בדרום הבדואים השתלטו על כל הנגב, על אדמות מדינה, הקימו פחונים, השתלטו על הכול.

דוד אמסלם: יש בנגב היום כאוס, אתם יודעים את זה.

דוד אמסלם: ומה אתה אומר?

דוד אמסלם: בוא ניתן לעבריינים חשמל ומים.

דוד אמסלם: זה מזכיר לי את אותו אחד שרצח את ההורים שלו ובא לבית המשפט וטוען שהוא יתום.

דוד אמסלם: הרי במקום להרוס – בכל מדינה מתוקנת, מחר מגייסים את כל כוחות המדינה על מנת להוציא משם את הפולשים ואת האנשים שהשתלטו על קרקעות המדינה, וחלק מהם, דרך אגב, גם אחראים לכל הפרוטקשן ומה שקורה בנגב מבחינת הבטיחות והביטחון של תושבי הנגב.

דוד אמסלם: אנחנו מאבדים את הנגב, רבותיי.

דוד אמסלם: זה האירוע הלאומי הכי חמור שאני מכיר.

דוד אמסלם: זה לטעמי יותר מסוכן מכל איום אחר שקורה סביבנו.

דוד אמסלם: בפנים מדינת ישראל – מר בנט, אתה הרי יודע, יש כאן אנשים מופקרים, מפקירים את ביטחון מדינת ישראל.

דוד אמסלם: ואני רוצה להגיד לכם, אזרחי מדינת ישראל, עוד דבר: המהלך הזה הוא מהלך בלתי הפיך.

דוד אמסלם: ברגע שאנחנו נתנו לבדואים להשתלט על הנגב וחיברנו אותם לחשמל, נגמר האירוע.

דוד אמסלם: ברור לכם לחלוטין שבעוד חצי שנה יש עוד 5,000 מבנים בלתי חוקיים, יושבים על צירי תנועה.

דוד אמסלם: אתם מבינים לבד שהלכה המדינה.

דוד אמסלם: אבל מה זה מעניין של מר לפיד ומר בנט?

דוד אמסלם: מר לפיד – לא יודע אם היה בנגב אי פעם.

דוד אמסלם: הוא הרי התהדר בזה שהוא שמע "צבע ירוק" בשדרות.

דוד אמסלם: ואני חושב שזה הדבר הכי חמור - - -

יעקב מרגי: בשדרות שומעים צבע אדום, לא ירוק.

דוד אמסלם: צבע אדום.

דוד אמסלם: אני חושב שזה הדבר הכי חמור שקרה מאז קום המדינה ועד היום.

דוד אמסלם: זו פשיטת רגל של הציונות במדינת ישראל.

דוד אמסלם: ולכן בא לי פה ווליד טאהא, שבעצם קורא לחיילי צה"ל – קורא להם בפירוש, בטלוויזיה, לא בין החברים, לא על קהווה בכפר – בטלוויזיה הישראלית – קורא לחיילי צה"ל מחבלים.

דוד אמסלם: ומנסור עבאס קורא לנו כנופיות ציוניות שהקמנו את המדינה.

דוד אמסלם: ומה עכשיו?

דוד אמסלם: זו השיטה; נכנסים פנימה והורסים את המדינה מבפנים.

דוד אמסלם: זה עקרון התקייה: אני לא יכול להתגבר על היהודים?

דוד אמסלם: יש להם F-35 וצבא ענק?

דוד אמסלם: שטויות, אנחנו נכנסים כמו תולעת לפרי, אוכלים מבפנים הכול, הכול נהיה רקוב.

דוד אמסלם: זה מה שקורה, ואתם באים פה באצטלה – "מה, חשמל".

יעקב מרגי: נא לסיים, אדוני.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לך, ווליד טאהא: כל הנגב לא משלם ארנונה, לא משלמים חשמל, גונבים מים.

דוד אמסלם: היום.

דוד אמסלם: אתם יודעים את זה.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

דוד אמסלם: אתם יודעים את זה.

אוסאמה סעדי: מה זה - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

דוד אמסלם: תראה לי אחד שם שמשלם ארנונה.

דוד אמסלם: חיים כמו קינגים - -

יעקב מרגי: דוד אמסלם, נא לסיים.

דוד אמסלם: - - באים ליהודים הטיפשים, אומרים להם: אין לנו כסף, תיתנו לנו.

אוסאמה סעדי: אנחנו לא משלמים - - -

יעקב מרגי: חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: זו כל הבדיחה שקורית כאן.

דוד אמסלם: ומי זה?

דוד אמסלם: בגלל שבנט, לפיד וסער – עלק שר הביטחון דואג.

דוד אמסלם: לא רואה מה קורה, מזכיר לי את השוטר אזולאי.

יעקב מרגי: תודה, תודה, יהיו לך עוד הרבה הזדמנויות.

יעקב מרגי: עוד הערב כמה פעמים.

יעקב מרגי: חברת הכנסת גלית דיסטל, בבקשה.

יעקב מרגי: ואחריה – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות לרשותך.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלית דיסטל אטבריאן: בוקר אחד קמו אנשים אפלים מאוד, במרתפים אפלים מאוד במשטרה ובפרקליטות והחליטו לבצע הפיכה שלטונית.

גלית דיסטל אטבריאן: מה שקרה זה שהם התחילו לפתוח בחקירות בלתי חוקיות, בלתי חוקתיות אפילו, נגד ראש ממשלה מכהן שנבחר באופן דמוקרטי.

גלית דיסטל אטבריאן: הם לא ביקשו את אישור היועמ"ש, הם החליטו להתחיל לזמן עדים, להמציא עבירה, לצייר עיגול יפה יפה של מטרה עגולה סביב ראש הממשלה ולומר לו במילים פשוטות: אנא, לך.

גלית דיסטל אטבריאן: ליאת בן ארי, שי ניצן ואביחי מנדלבליט דמיינו שהם חשובים יותר מ-2.5 מיליון אזרחים ושהם לא אוהבים את ראש הממשלה המכהן, ולכן, מתוקף היותם פקידים אשר שולטים שלטון טוטליטרי במדינה שמתכנה כביכול מדינה דמוקרטית, הדעה שלהם חשובה יותר.

גלית דיסטל אטבריאן: איך מפילים ראש ממשלה?

גלית דיסטל אטבריאן: ובכן, מפלילים אותו.

גלית דיסטל אטבריאן: מה שאנחנו רואים שיוצא כרגע ממשפט נתניהו הוא באמת בלתי נסבל.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו מבינים מהעדות של ניר חפץ ממש לאחרונה שליאת בן ארי ואביחי מנדלבליט ושי ניצן ידעו גם ידעו על שיטות החקירה של ניר חפץ.

גלית דיסטל אטבריאן: ניר חפץ הודה בזה בפה מלא.

גלית דיסטל אטבריאן: הם ידעו ושתקו.

גלית דיסטל אטבריאן: שתקו כשעינו אותו עם פשפשים, שתקו כשהרעיבו אותו, שתקו כשכלאו אותו בתוך כלוב – או כפי שהוא מכנה את זה, כלוב של קופים – יחד עם אסירים עזתים, מעזה, שאיימו עליו.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא אמר בעצמו: חשבתי שאני לא אוכל לסיים את הלילה בחיים, חשבתי שעד הבוקר אני אמות.

גלית דיסטל אטבריאן: ועולם כמנהגו נוהג.

גלית דיסטל אטבריאן: זה לא פותח מהדורות, הכנסת אדישה, לאף אחד לא אכפת.

גלית דיסטל אטבריאן: הייתה פה הפיכה שלטונית – ולאף אחד לא אכפת.

גלית דיסטל אטבריאן: כי הרי אם היה פה שוחד, אם גופים ענקיים כמו וואלה, כמו יס, נתנו או קיבלו שוחד – למה הם לא נתבעו?

גלית דיסטל אטבריאן: היש הוכחה יותר גדולה מזו שראש הממשלה בנימין נתניהו, היחידי שהופלל, היחידי שחטף כתב אישום, ואף אחד אחר – לא נותני השוחד ולא אף אחד אחר – לא חוטף – יש הוכחה יותר גדולה מזה לזה שהוא - - -

יעקב מרגי: יש שוטר שנמק בכלא על קבלת שוחד, והנותנת, גברת רות דוד, לא - - -

גלית דיסטל אטבריאן: לא, לא.

גלית דיסטל אטבריאן: אני אגיד לך למה: מכיוון שהפקידים הם מעל החוק, הפקידים מבינים מהי דמוקרטיה מהותית, והפקידים החליטו פשוט לבלוע את הדמוקרטיה ואת כוחם של האזרחים במדינה, של 2.5 מיליון איש, ולומר לו "לך" – וככה הם עשו.

גלית דיסטל אטבריאן: ואגב, הצליחו.

גלית דיסטל אטבריאן: אלה שיושבים פה לא יושבים פה בזכות, הם יושבים פה בחסד, בחסדו של מנדלבליט, זאת הסיבה היחידה.

גלית דיסטל אטבריאן: ולכן אני אומרת - -

יעקב מרגי: נא לסיים.

גלית דיסטל אטבריאן: - - מנדלבליט, לך.

גלית דיסטל אטבריאן: מנדלבליט, לך לחקירה.

גלית דיסטל אטבריאן: לא יהיה מצב יותר, נגמר הסיפור - -

יעקב מרגי: תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: עוד שנייה אחת.

יעקב מרגי: בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: - - שבו פקיד בלתי נבחר פועל בניגוד לחוק וזה עובר.

גלית דיסטל אטבריאן: ולכן אני הולכת לפנות למבקר המדינה בהקדם ולבקש חקירה מיידית נגד מנדלבליט, ליאת בן ארי ושי ניצן.

יעקב מרגי: תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: בנוסף לזה, יש הפגנה ביום שלישי בערב בכיכר הבימה.

גלית דיסטל אטבריאן: אני קוראת לכל האנשים שנלקחה מהם הדמוקרטיה - -

יעקב מרגי: תודה, חברת הכנסת.

גלית דיסטל אטבריאן: - - להגיע להפגנה.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', ואחריו – חבר הכנסת שלמה קרעי.

בצלאל סמוטריץ': יש שר, אדוני היושב-ראש?

יעקב מרגי: יש, יש.

יעקב מרגי: עמר בר-לב נמצא איתנו.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, החוק הזה הוא מכונת כביסה שמכבסת ומכבסת ומכבסת.

בצלאל סמוטריץ': לא רק שזה לא חוק שהולך לקדם הסדרה ותכנון ושמירת חוק בחברה הערבית, זה חוק שבתחכום מייצר מנגנונים שיתקעו את ההסדרה ואת התכנון ואת הבנייה החוקית בחברה הערבית.

בצלאל סמוטריץ': ואני רוצה להסביר: גם היום יש נוהל שנכתב – אגב, יש סעיף כזה בחוק ויש נוהל שנכתב על ידי מי שהיום מכהן כשר המשפטים, גדעון סער, משנת 2014; נוהל שמאפשר לשר הפנים, בצו, לחבר לחשמל מבנים שתוכנית מפורטת שנועדה להסדיר אותם הופקדה כבר, אחרי שעמדה בכל התנאים שקודמים להפקדה, בוועדה הרלוונטית לתכנון ובנייה.

בצלאל סמוטריץ': נקודת המוצא אומרת שתוכנית שהופקדה עברה כבר את כל גורמי המקצוע, עברה כבר כל מיני השלמות שצריך לבצע בה, ועכשיו יש ביורוקרטיה, שיכולה לקחת את הזמן שיכולה לקחת, ואם ממילא הולכים להסדרה – אין עניין להשאיר אנשים בלי חשמל.

בצלאל סמוטריץ': הם יקבלו אותו אחרי שיוסדרו – אפשר לתת להם גם עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': החוק הזה מבקש להקדים את השלב שבו ניתן לחבר חשמל לשלב הגשת התוכנית.

בצלאל סמוטריץ': וצריך להבין, הגשת התוכנית זה אומר שהתוכנית עומדת בתנאי סף מאוד בסיסיים, צורניים בלבד: איך מגישים, מה קנה מידה של התוכנית שצריך להגיש, לא שום דבר מעבר לזה.

בצלאל סמוטריץ': מרגע שהוגשה תוכנית – היא עוד לא עברה דיון ענייני מקצועי אחד שבוחן אם היא בכלל מתכתבת עם המציאות, אם יש איזשהו סיכוי בעולם שהיא תאושר - - -

יעקב מרגי: תיבחן בעלות הקרקע?

יעקב מרגי: תיבחן בעלות הקרקע?

בצלאל סמוטריץ': גם זה עוד לא יקרה בשלב הזה.

בצלאל סמוטריץ': ממש לא.

בצלאל סמוטריץ': לא ייבחנו ההיבטים המקצועיים שיוודאו שזאת תוכנית שבכלל מתכתבת עם המציאות, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': התוצאה של החוק הזה תהיה נורא פשוטה: ירוצו כל ראשי הרשויות במגזר הערבי, יגישו תוכניות פיקטיביות לחלוטין, שבינן לבין עקרונות תכנון ויכולת יישומית להיות מאושרות, כן, בקצה מעלה התכנון – אין דבר וחצי דבר.

בצלאל סמוטריץ': על בסיס התוכניות הפיקטיביות האלה, שרק יוגשו – יקבלו חותמת: התקבל בוועדה – ירוצו לחבר חשמל.

בצלאל סמוטריץ': ברגע שחיברו חשמל אין יותר מוטיבציה, אדוני היושב-ראש, לאף אחד לקדם את התכנון.

בצלאל סמוטריץ': חלאס, קיבלנו חשמל.

בצלאל סמוטריץ': אז מה אומרים?

בצלאל סמוטריץ': נפקיד ערבות – ערבות בגובה של המיסים וההיטלים שיצטרך המחזיק בנכס לשלם אחר כך, לכשתסתיים התוכנית.

בצלאל סמוטריץ': מה יש לו להפסיד?

בצלאל סמוטריץ': הרי יותר מזה: הרי אחרי שתאושר תוכנית – תמיד יעלה לו יותר, נכון?

בצלאל סמוטריץ': הרי הוא צריך לקחת אדריכל ומהנדס, ולא פעם הוא צריך גם לבצע התאמות בנכס כדי להתאים אותו לתוכנית, ולתקנון; הוא לא ישלם רק את היטל ההשבחה ואת האגרות ואת היטל הביוב שהוא צריך לשלם.

בצלאל סמוטריץ': אז הוא כבר יגיד לעצמו: עזבו, תחלטו לי את הערבות, לא מעניין אותי, זה עדיין עולה לי חצי ממה שהיה עולה לו הייתי צריך אני בעצמי ללכת להסדיר.

בצלאל סמוטריץ': ולאף אחד לא יהיה שום אינטרס לקדם את התוכנית – אז זה הפוך לחלוטין.

בצלאל סמוטריץ': זאת תוכנית שמעודדת כאוס.

בצלאל סמוטריץ': נותנת בוסטר - - -

יעקב מרגי: תודה רבה, נא לסיים.

בצלאל סמוטריץ': רגע, עוד משפט.

בצלאל סמוטריץ': בוסטר, זריקת מרץ, לכל עברייני הבנייה במגזר הערבי, שבכוונה בונים לא חוקי ובכוונה ימשיכו לבנות לא חוקי, כדי להשתלט על קרקעות, כדי לא לשלם ארנונה, כדי לא לעמוד בתנאים ובדרישות.

בצלאל סמוטריץ': ובעניין הזה – אדוני היושב-ראש, משפט אחרון – אילת שקד נכנעה לחלוטין.

בצלאל סמוטריץ': גם ה"ישראבלוף" שהיא מספרת לנו, שיש דברים שווליד טאהא הוציא מהחוק, היא הכניסה את זה בהתחייבות לנוהל.

בצלאל סמוטריץ': זה יחול על פסקי דין חלוטים, זה יחול – כן, גם בתוכניות שיגישו, כמו שאמרתי קודם, רשויות מקומיות בלי שהן עברו ולו בדיקת היתכנות אחת שהן מתכתבות עם המציאות.

יעקב מרגי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': זה חוק האנרכיה והעבריינות והכניעה של אילת שקד והממשלה הזו לתומכי הטרור האנטי-ציוניים - -

יעקב מרגי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': - - בתנועה האסלאמית.

בצלאל סמוטריץ': וזה חוק רע, וחבל שהוא מגיע לכאן היום.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת שלמה קרעי, ואחריו – חבר הכנסת אלכס קושניר.

יעקב מרגי: ואם אלכס קושניר לא יהיה נוכח – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: נא לכבות את הרדיו.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, טרומפלדור טבע את המשפט: במקום שבו תעבור המחרשה היהודית את התלם האחרון, שם יעבור גבולנו.

שלמה קרעי: ממשלת בנט-עבאס טבעה משפט חדש: במקום שבו יוקם הפחון המוסלמי האחרון הבלתי-חוקי, שם תסתיים ריבונותנו.

שלמה קרעי: בנט, לא למדת כלום מחנוכה?

שלמה קרעי: הרי אם ווליד טאהא היה מגיע לשמעון החשמונאי עם דרישות כאלו של השתלטות על חבלי ארץ, הוא היה עונה לו - - -

יעקב מרגי: מירב בן ארי, הכול בסדר, רק במתינות.

שלמה קרעי: הוא היה עונה לו באופן מאוד ברור: "לא ארץ נוכרייה לקחנו, ולא ברכוש זרים משלנו, כי אם נחלת אבותינו אשר בידי אויבינו בעת מן העיתים בלא משפט נכבשה".

שלמה קרעי: אנחנו היום במוצאי חנוכה, וארץ ישראל בממשלת בנט-עבאס נכבשת בלי משפט.

שלמה קרעי: בממשלת האחים המוסלמים אין דין ואין דיין.

שלמה קרעי: אני לא מצליח להבין, אדוני היושב-ראש, איך הממשלה הזאת, ממשלת ישראל, נפלה שדודה בקרב הריבונות הזה?

שלמה קרעי: איך כנסת ישראל הולכת להעביר חוק שמכשיר את האנרכיה הזו?

שלמה קרעי: וזו בדיוק אנרכיה.

שלמה קרעי: זה אומר שכל אחד יעשה שם מה שמתחשק לו.

שלמה קרעי: למה להגיש תוכניות?

שלמה קרעי: למה להסדיר?

שלמה קרעי: בואו נכבוש.

שלמה קרעי: במקום שבו יוקם הפחון המוסלמי האחרון הבלתי-חוקי, שם תסתיים ריבונותנו.

שלמה קרעי: כך ממשלת בנט-עבאס.

שלמה קרעי: והכי חמור, אדוני היושב-ראש, כלום לא תהא כוהנת כפונדקית?

שלמה קרעי: האם להתיישבות הצעירה, שנבנתה ברשות ובסמכות, לא מגיע לפחות יחס שווה כמו לאלו שהשתלטו על אדמותיה של ארץ ישראל?

שלמה קרעי: ווליד טאהא, האם להתיישבות הצעירה אין זקנים?

שלמה קרעי: אין חולים?

שלמה קרעי: אין ילדים?

שלמה קרעי: האם אתה בעד ההסדרה שלהם?

שלמה קרעי: ברור שלא.

שלמה קרעי: אתה וחבריך ממרצ והרשימה המשותפת, וכל יתר הקואליציה והממשלה הזו, ממשלת האחים המוסלמים, אתם המראה של הבושה הזו.

שלמה קרעי: אתם המראה שמראה שיש לנו כאן ממשלה שמבכרת בכ', נותנת את הבכורה לאחים המוסלמים, על פני האחים היהודים שלה.

שלמה קרעי: אתם בושה וחרפה לעם היהודי.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת שלמה קרעי.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח.

יעקב מרגי: עאידה תומא סלימאן, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת אוריאל בוסו.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, בדרום אפריקה, לאחר סיום משטר האפרטהייד, נכתבה חוקה חדשה למדינה.

עאידה תומא סלימאן: בחוקה הזו נכתב בצורה הכי ברורה שהיא מבטיחה חיבור למים ולחשמל לכל אזרח במדינה בדרום אפריקה, כי ראו בזה זכות בסיסית קיומית בעידן שלנו, שבו בני האדם, כדי שיחיו בתנאים המינימליים, חייבים את זה.

עאידה תומא סלימאן: בדרום אפריקה היו הרבה פחונים שנבנו גם כן, לפי דעת המתכננים והחוק במדינה דאז, בלי רישוי, ובבנייה מה שנקרא, בלתי חוקית.

עאידה תומא סלימאן: ובכל זאת, ולמרות שהם פלשו אז לאדמות שהוכרזו שהם לא שלהם, החליטו בחוקה לאפשר להם להתחבר לחשמל.

עאידה תומא סלימאן: בכל העולם זה מובן מאליו שמים וחשמל הפכו לזכות בסיסית שאין עליה עוררין – רק במדינת ישראל לא.

עאידה תומא סלימאן: ולמה?

עאידה תומא סלימאן: למרות שהערבים יושבים על אדמתם, והרוב המוחץ של הבנייה הזו היא בנייה על אדמה פרטית – בניגוד לבנייה של היהודים הבלתי-חוקית במדינה, שהיא פלישה לאדמות שהן לא פרטיות של הבן אדם, וכשהבנייה של האוכלוסייה הערבית היא בנייה למען מגורים ולא למען עסקים כמו שקורה – בכל זאת יש עדיין מי שמתווכח איתנו.

עאידה תומא סלימאן: ולצערי הרב, לקשור את הזכות לחיבור לחשמל לענייני תכנון ובנייה, זה רק בא מגישה גזענית, שאומרת שהערבים הם פורעי חוק מלכתחילה והם אף פעם לא ישתנו, וצריך להכריח אותם.

עאידה תומא סלימאן: במקום לקחת אחריות, המדינה, שמונחות אצלה תוכניות מתאר כבר הרבה זמן, תוכניות מפורטות של חלק מהכפרים והערים הערביות, והיא לא נותנת להן אישורים – באים להעניש עוד פעם את המוענשים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

עאידה תומא סלימאן: ולכן אנחנו כן שוקלים להצביע.

עאידה תומא סלימאן: אבל שתדעו לכם, אני חושבת שהגיע הזמן לצאת מדרך המחשבה שאומרת שהערבים - -

יעקב מרגי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: - - במדינה הזו, אין להם זכות קיום אפילו על אדמתם הפרטית, ולהעניש אותם בכל מיני צורות.

יעקב מרגי: אוריאל בוסו, ואחריו – חבר הכנסת איימן עודה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, אולי זו ההזדמנות לברך את קצין הכנסת החדש, שנמצא פה במליאה.

יעקב מרגי: הוועדה לביטחון פנים.

יעקב מרגי: שנייה.

יעקב מרגי: בבקשה, תמשיך.

אוריאל בוסו: היושב-ראש, אמרתי שזו אולי ההזדמנות לברך את קצין הכנסת החדש הנכנס, יובל חן, שנמצא במליאה.

אוריאל בוסו: בימים אלו הוא נכנס לתפקידו בפועל.

יעקב מרגי: בירכנו אותו, ונברך אותו שוב.

אוריאל בוסו: איך אומרים?

אוריאל בוסו: ביטחוננו בידו.

אוריאל בוסו: אז אנחנו מאחלים לו הצלחה רבה, וסמוכים ובטוחים, עם ניסיונו העשיר בביטחון, שיעשה את עבודתו נאמנה ובהצלחה רבה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, בימים הללו פעם אחר פעם עולה לכותרות ולדיון הציבורי אמון הציבור, אפרופו אמון בראש הממשלה מהציבור.

אוריאל בוסו: וזו סריה של, איך אומרים, טרגדיות אי-אמוניות שקורות כלפי הציבור, שבהן אנחנו נבעטים, ואחר כך אנחנו, אנשי הציבור, צריכים לעמוד בפרונט ולשכנע את האזרחים בנושאים הרפואיים, בנושא הקורונה, במשמעת של המדינה, כשהקודקוד מפר את הכללים הללו פעם אחר פעם.

יעקב מרגי: יושבת-ראש ועדת – מירב.

יעקב מרגי: בבקשה.

אוריאל בוסו: אני לא צריך בכלל למנות, כבר דובר על זה רבות, את טיסתה של משפחת בנט.

אוריאל בוסו: אז אמרו: אשתו לא נבחרה, תעזבו את המשפחה.

אוריאל בוסו: בסדר שהצלילים הללו נשמעים לאחרונה: תעזבו את המשפחה – זה לא היה בעבר.

אוריאל בוסו: אגב, ואין עיני צרה בכך שהמשפחה טסה.

אוריאל בוסו: אבל דיברתי עם - - -

מיכאל מלכיאלי: הבעיה, למה השאירו אותו פה - - -

אוריאל בוסו: אבל קודם כול, אשתו אומרת לנו, כמו כולם: אני – איך אומרים, אם אשתו לא מקשיבה לו, למה שהציבור יקשיב לו.

אוריאל בוסו: אבל אני מדבר על משהו הרבה יותר רציני.

אוריאל בוסו: אני דיברתי עם חברות תעופה, עם חברות נסיעות, עם סוכנים.

אוריאל בוסו: הם הפסידו מאות אלפי שקלים באמירה אחת של ראש הממשלה ביום שישי: המלצה שלי – לא לטוס במצב הזה.

אוריאל בוסו: אנשים נורמטיביים אומרים: ראש הממשלה אומר לא לטוס, כנראה שהוא יודע מה הוא יגיד בשבוע הבא, לאן הולך הווריאנט החדש.

אוריאל בוסו: ואנשים לא טסו.

אוריאל בוסו: והפסידו חברות התעופה, אנשים ביטלו כרטיסים.

אוריאל בוסו: הרי החברות לא מחזירות ברגע שהשמיים לא נסגרים.

אוריאל בוסו: ואחר כך משפחתו טסה?

אוריאל בוסו: זו התרסה.

אוריאל בוסו: זו יריקה בציבור באופן חד-משמעי.

אוריאל בוסו: עכשיו גם כן, היום, לפני כמה שעות, יצאה כותרת שראש הממשלה חיסן את בנו בניגוד לנהלים.

אוריאל בוסו: למה?

אוריאל בוסו: הוא היה קטן והוא מחלים, וביקשו אישור, והוא חיסן את בנו.

אוריאל בוסו: תשמע, אנחנו אומרים שצריך לחסן.

אוריאל בוסו: שלשום חברה אחת בקואליציה אמרה: אני לא אחסן את הילדים שלי מגיל חמש.

אוריאל בוסו: אחר כך היא ניסתה לתקן את זה: אני בעד חיסונים.

אוריאל בוסו: הרי ברור שהם לא מאמינים באמת בקורונה.

יעקב מרגי: נא לסכם.

אוריאל בוסו: הרי התקציב הזה הוגש ללא שום סעיף של קורונה, והם מפחדים מהמושג הזה של קורונה, ומשחקים כך בביטחונם של אזרחי מדינת ישראל.

אוריאל בוסו: אדוני ראש הממשלה, אנא ממך: תחזיר את האמון.

יעקב מרגי: תודה.

אוריאל בוסו: בך ודאי שלא יכול להיות אמון, כמו שמשפחתך לא מאמינה בך.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איימן עודה, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יעקב מרגי: בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני פונה לכולכם, לרבות לחברי רע"מ, ואומר להם, שואל אותם: למה הצבעתם נגד חוק החשמל שאנחנו הבאנו?

איימן עודה: למה פגעתם ב-90% מהאזרחים הערבים, הזקוקים, כל כך זקוקים, לחיבור בתים לחשמל?

איימן עודה: אמרתם שאתם תביאו הצעת חוק משלכם.

איימן עודה: לפני שבוע אמרנו שהצעת החוק שלכם תפתור בעיה של פחות מ-5%.

איימן עודה: אני עכשיו רוצה לתקן ולומר שההצעה שלכם תפתור לא יותר מ-3% מהבתים שאין להם חשמל.

איימן עודה: זאב קם, כתב הכנסת ברשת ב', הוא שאמר שהמאבק בין ווליד טאהא לאילת שקד הסתיים בנוק אאוט לאילת שקד.

איימן עודה: עמותת רגבים, העמותה הכי גזענית בסוגיית התכנון ובנייה, בירכה את השרה אילת שקד.

איימן עודה: וגם אנחנו קיבלנו חוות דעת ממומחים, מהמרכז הערבי לתכנון אלטרנטיבי, מעו"ד תאופיק ג'בארין, מעו"ד קייס נאסר, ושמענו את דעתם.

איימן עודה: הם אמרו לנו שההצעה הזו של רע"מ, של ווליד טאהא, לא תפתור יותר מ-5% מהבעיה.

איימן עודה: יש להם אותה עמדה של רגבים ושל הנוק אאוט של זאב קם, אבל ממקום אחר, ממקום מקצועי, שאומר: לצערי הרב, הפסדנו.

איימן עודה: מי הפסיד?

איימן עודה: לא חברי הכנסת.

איימן עודה: הציבור זה שהפסיד.

איימן עודה: אני רוצה להמחיש, אני רוצה להמחיש.

איימן עודה: הצעת החוק שלנו פתרה יותר מ-90% מהבעיה.

איימן עודה: אני רוצה לפנות לאנשים בצפון, שכונת אל-דריג'את בטמרה, חי אל-דריג'את בטמרה, חי אבו שהאב בשפרעם.

איימן עודה: לצערי הרב, ההצעה שלנו פותרת את הבעיה; ההצעה של רע"מ לא פותרת לכם את הבעיה.

איימן עודה: במשולש, אל-מקאיל, שכונת אל-מקאיל, חי אל-מקאיל בכפר קרע, ההצעה שלנו פותרת את הבעיה; ההצעה של רע"מ לא פותרת לכם את הבעיה.

איימן עודה: במרכז הארץ, חי דהמש, שכונת דהמש, ההצעה שלנו פותרת לכם את הבעיה; ההצעה של רע"מ לא פותרת לכם את הבעיה.

איימן עודה: מה עם הנגב?

איימן עודה: כל הנגב, כל הנגב: ההצעה שלנו פותרת את הבעיה; ההצעה של רע"מ לא פותרת את הבעיה לבית אחד בנגב, לבית אחד היא לא פותרת את הבעיה, לצערי הרב.

איימן עודה: אז מה נעשה עם ההצעה של רע"מ?

פטין מולא: עד כדי כך לבד?

איימן עודה: אנחנו, המשותפת, יש לנו עמדה מוסרית, עקרונית: אם ההצעה של רע"מ תפתור את הבעיה ל-1%, ל-2%, אנחנו נצביע בעד.

איימן עודה: אבל תוך שבוע המשותפת תביא את ההצעה שלה, שתפתור 90% מהבעיות, ונראה איך אתם תצביעו – תמיד עם הציבור, תמיד עם המוחלשים.

איימן עודה: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עמדת ביעד.

יעקב מרגי: תודה.

איימן עודה: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, סגן השר, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, לפני כמה שנים היה קמפיין בחירות של תנועת ש"ס תחת הכותרת "כוכבית גיור".

מיכאל מלכיאלי: שם ניסינו להמחיש לציבור שאם חלילה תקום כאן ממשלת שמאל של ליברמן, של מרצ, של כל השותפים הטבעיים האלה, בכאילו טבעיים, אז חלילה ייווצר מצב שהגיור יהיה סיטונאי פה.

מיכאל מלכיאלי: פרצה סערה גדולה ברשת, בכלי התקשורת.

מיכאל מלכיאלי: תקפו אותנו על גזענות, תקפו אותנו שאנחנו לא מבינים על מה מדובר, דרשו מאיתנו להסיר את הקמפיין הזה.

מיכאל מלכיאלי: אין-סוף השמצות של תנועת ש"ס, למה הם חלילה חושבים שמישהו יעז להפוך את הגיור פה לאיזושהי מדפסה המונית.

מיכאל מלכיאלי: לא חלמנו שאחרי לא כל כך הרבה שנים – כמה שנים מועטות, ומביאה הממשלה, בתחרות ביניהם מי מצליח להביא חוק יותר מעניין, יותר מקל ,יותר גיור סיטונאי.

מיכאל מלכיאלי: והינה אנחנו שומעים מוועדת השרים דבר גאוני: כל ראשי הישיבות בציונות הדתית יוכלו לגייר.

מיכאל מלכיאלי: ראשי ישיבות חרדים, אין להם סמכות לגייר.

מיכאל מלכיאלי: אני שואל את עצמי מה מבינים אותם "גאונים", במירכאות, שנמצאים בוועדת שרים, שיודעים להבחין בין ראשי ישיבות, כאילו ראשי הישיבות החרדים לא מסוגלים לגייר וראשי ישיבות מהציונות הדתית, יש להם את הכישרון, את הידע, את המסוגלות כן לגייר.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו אומרים: לא רוצים אף אחד מהם.

מיכאל מלכיאלי: אף אחד מהם: לא ראשי ישיבות חרדים, לא ראשי ישיבות מהציונות הדתית, לא רבני מושבים, שום דבר.

מיכאל מלכיאלי: יש מערך גיור ממלכתי אחד, שצריך לתת לו את הכוח, לתת לו את הסמכות.

מיכאל מלכיאלי: יש דבר אחד טוב שאולי יצא ממלינובסקי והחברים שלה – שני דברים: אולי הם יבואו יום אחד להתנצל – מה שש"ס אמרה, שיום יבוא וחלילה תהיה פה כוכבית גיור, ואז כל הסודאנים והאריתריאים וכל מהגרי העבודה יבואו למשרדים של כהנא, אולי של בנט, אולי של מלינובסקי, יבואו, יקבלו איזשהו הליך מזורז כזה ויתגיירו, ואולי גם אחוז החסימה שלהם יעבור בהתאם.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, היום בסיעות ש"ס ויהדות התורה התכנסנו על מנת להכריז מלחמה בממשלה הרעה הזאת, להכריז מלחמה בכל דרך חוקית ופרלמנטרית, על מנת להביא לא רק למצביעי ש"ס ויהדות התורה, למצביעים המסורתיים שנמצאים בימינה, בתקווה חדשה, במפלגות האלו שהיו פעם, שעברו את אחוז החסימה – לומר להם שיש כאן ממשלת זדון, ממשלה שרוצה לחלל את דמותה של מדינת ישראל.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו לא נוכל להשלים עם זה שמגיע ראש ממשלה שבא לכאן ומספר לנו: אני אדאג לדת, אני אדם דתי, תסמכו עליי.

מיכאל מלכיאלי: ואני רוצה לנצל את הבמה לומר לניר אורבך, לכלפון, לסילמן, לאלקין: אתם, שמספרים שאתם מייצגים את הציונות הדתית, רבני הציונות הדתית מתביישים בכם, בזים לכם.

מיכאל מלכיאלי: אתם בועטים בדבר היקר ביותר, שזה הגיור, הדבר הקדוש ביותר של עם ישראל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואחריו – חבר הכנסת עופר כסיף.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אמסלם, שים אוזנייה.

יעקב מרגי: הכול נשמע בבית המלך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מאוד שמח שיש חוק חשמל כי כל השנים היו אליי פניות ציבור של אנשים שרכשו דירות והקבלן לא סיים את המדרכה או את הגינה, ולא קיבלו טופס 4, ומאות דיירים נשארו תקועים, שילמו גם שכר דירה וגם משכנתה חודשים ארוכים.

ישראל אייכלר: כל הזמן שהעירייה לא הייתה מרוצה מסיום העבודה, ואני מבין את זה, מי נענש?

ישראל אייכלר: הדייר.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: אי-אפשר לתת לו חשמל.

ישראל אייכלר: שנים אמרנו: צריך להפריד, לנתק את הנושא הזה של החשמל מהאכיפה.

ישראל אייכלר: צריך לעשות אכיפה על הקבלנים, כמובן, שיעמדו בתנאים.

ישראל אייכלר: אז אולי – יש את הסיפור הידוע, מדרש ידוע על אותה בת מלך, אותה בת כפרי, נפל לה הכד לבור, והיא בכתה, ולאף אחד לא היה אכפת.

ישראל אייכלר: פתאום באה בת המלך ונפל לה כד, אז היא שמחה.

ישראל אייכלר: אמרו לה: למה את שמחה?

ישראל אייכלר: היא אמרה, עכשיו מי שיבוא להוציא את כד הזהב של בת המלך, יוציא גם את הכד שלי.

ישראל אייכלר: אולי – יש היום מלכים חדשים בממשלה, נציגים של רע"מ, אם הם יקבלו את החשמל, אולי גם האנשים הפשוטים, היהודים - - -

יעקב מרגי: אתה לא חושב שהם יסייגו את זה כפי שהוא מסייג את הסוגיה של מעונות היום?

ישראל אייכלר: אתה מעלה בעיה קשה.

ישראל אייכלר: יכול להיות שגם אותה בת כפרי, לא חיכו להוציא לה את הכד שלה, רק הוציאו לבת המלך.

יעקב מרגי: בסוף לא הוציאו לה.

ישראל אייכלר: אבל אני מקווה שאם יבינו שחשמל זאת זכות בסיסית גם להתיישבות הצעירה וגם לאנשים שקנו דירה והקבלן לא סיים את המדרכה, אז כבר תהיה תועלת.

ישראל אייכלר: אבל אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך שיש לנו עוד משהו משותף עם האוכלוסייה הערבית.

ישראל אייכלר: קיבלתי מסמך מהאגודה לזכויות האזרח, שפנתה למשטרה – ככה המשטרה עוד אף פעם לא נתנה דבר כזה, לחרדים, אבל לאגודה לזכויות האזרח היא נתנה רשימה – ורוב, אם לא כל המקרים שמכת"זיות השפריצו בואש על אזרחים חפים מפשע, זה או על ערבים או על חרדים.

משה ארבל: הרב אייכלר, סגן השר שנמצא פה רמז לפני כשבועיים, במענה לשאילתה שלי, ואמר במפורש שהחרדים והערבים יותר אלימים מבלפור.

ישראל אייכלר: מי אמר את זה?

משה ארבל: סגן השר סגלוביץ'.

ישראל אייכלר: תברר עליו.

ישראל אייכלר: תשאל את אמסלם עליו, כמה הוא אלים.

דוד אמסלם: מה השאלה?

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: אתה מאמין שסגלוביץ' אמר שהחרדים והערבים אלימים יותר?

משה ארבל: מאנשי בלפור.

משה ארבל: בבלפור הם אלימים פחות, הוא אמר את זה פה.

ישראל אייכלר: בכל אופן, אתה מכיר את סגלוביץ' מאיזה מקום.

ישראל אייכלר: נכון, דוד?

דוד אמסלם: אני מכיר אותו מפה.

ישראל אייכלר: אני לא מאמין שהוא אמר את זה, אבל אם הוא אמר את זה, אז הינה יש פה את העניין של הבואש.

ישראל אייכלר: 13 מקרים, אירועי בואש, מתוכם 12 אצל חרדים, אירוע אחד אצל הערבים בשנים 2018–2020, ובשנת 2021 נרשמו למעלה מ-50 מקרים שבהם ערבים, חרדים וימנים קיבלו בואש.

ישראל אייכלר: לא נרשם מקרה אחד של הפגנות שמאל, בלפור ומחאות אחרות, כמו האתיופים או הנכים או כל קבוצה אחרת.

ישראל אייכלר: אני לא נכנס לעניין של השימוש בבואש לגבי אנשים שמפגינים, אם הוא מידתי או לא מידתי, אבל אנשים רבים עוברי אורח נפגעים, אנשים שגרים שם, גם בגוף וגם בנפש.

ישראל אייכלר: והאגודה לזכויות האזרח מביאה פה מקרים של אנשים שהעידו.

ישראל אייכלר: אישה שהולכת עם התינוק בי"א בשבט בגאולה, עם תינוק בן חמישה חודשים לבית מרקחת, ומכת"זית התיזה מי בואש ממרחק של מאות מטרים עליה, והיא התגלשה ונרטבה, וכל התיאורים פה, והתינוק התחיל לצרוח מכאבים, כל הפנים שלו היו אדומות וצרב לו בעיניים.

ישראל אייכלר: "לא יכולתי אפילו להתפנות אליו כי כל-כולי רטובה" ואני לא רוצה להגיד איזה ריח היה "ורצתי הביתה כל עוד רוחי בי".

ישראל אייכלר: עוד הרבה הרבה מקרים כאלה הם מביאים.

ישראל אייכלר: אז הינה, יש לכם עוד משהו.

ישראל אייכלר: אבל מה לעשות - -

יעקב מרגי: נא לסיים, אדוני.

ישראל אייכלר: - - שעכשיו, אדוני היושב-ראש, חלק מהאוכלוסייה הערבית נכנס לקואליציה והחרדים הודרו מן הקואליציה.

ישראל אייכלר: אז לסיום, אני רוצה לומר, אדוני:

ישראל אייכלר: פה עמד שר ואמר שכל פרוטה – שר שהיה שייך פעם לימין – שמשקיעים באוכלוסייה ערבית זה רווח נטו.

ישראל אייכלר: ומעולם הם לא אומרים על המיליארד שקל שהיו משקיעים בישיבות שזה רווח, אלא זה רק סחטנות.

יעקב מרגי: תודה.

ישראל אייכלר: ולכן היחס לציבור החרדי היום יותר גרוע מאשר היחס הגרוע מאוד שנותנים לאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

ישראל אייכלר: כך לא נבנית דמוקרטיה.

ישראל אייכלר: דמוקרטיה היא בדיוק הפוך, לתת לכל אזרח את היחס הטוב.

ישראל אייכלר: מדינה שנותנת יחס גרוע ומפלה איננה מדינה דמוקרטית.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עופר כסיף, ואחריו – חבר הכנסת יבגני סובה, אם יהיה נוכח.

יעקב מרגי: אם לא – עבדכם הנאמן לא יוכל לנאום, אז יואב בן צור.

יעקב מרגי: אתה הולך לנאום בשפת הסימנים?

עופר כסיף: הלוואי שהייתי יודע אותה.

יעקב מרגי: גם אני לא.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

עופר כסיף: תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חודש דצמבר עכשיו, ובחודש דצמבר מציינים גם את יום, גם את שבוע, אולי אפילו את חודש זכויות האדם, משום שהאמנה, או מה שנקרא "ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם", התקבלה בדצמבר 1948.

עופר כסיף: אני רוצה להתייחס למשהו שנאמר שם.

עופר כסיף: בסעיף 25 נאמר כך: "כל אדם זכאי לרמת חיים נאותה, לבריאותם ולרווחם שלו ושל בני ביתו, לרבות מזון, לבוש, שיכון, טיפול רפואי, שירותים סוציאליים כדרוש, וזכות לביטחון במקרה של אבטלה, מחלה או אי-כושר לעבודה, אלמון, זקנה או מחסור אחר, בנסיבות שאינן תלויות בו".

עופר כסיף: וכאשר יצאה האמנה הבין-לאומית בדבר זכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות ב-1966, שגם ישראל חתומה עליה, יש שם גם הסבר מה זה מתן מקום מגורים, מה זה מתן מגורים, ומה זה דיור ראוי, שזו זכות אדם.

עופר כסיף: וכתובים שם כמה דברים.

עופר כסיף: כתוב שם: המקום צריך להיות ראוי למגורים, הוא צריך להיות קרוב למקורות פרנסה, וכמו כן כתוב, ואני מצטט: "זמינות של שירותים ותשתיות".

עופר כסיף: מה זה בעצם אומר, בין השאר?

עופר כסיף: חשמל.

עופר כסיף: חשמל וחיבור לחשמל זו זכות.

עופר כסיף: זאת לא פריבילגיה.

עופר כסיף: זה לא דבר שצריך לשלם עליו.

עופר כסיף: זאת זכות מוקנית לכל אדם באשר הוא אדם, בדיוק כפי שקורת גג היא זכות שמוקנית לכל אדם באשר הוא אדם.

עופר כסיף: ולכן, אלה שטוענים בעזות מצח, וכמובן שהמניעים שלהם גזעניים ברורים, שחיבור לחשמל של כל בתי ערביי הנגב, ומעבר, הוא כביכול לגיטימציה לבנייה לא חוקית, לא רק שהם עושים שקר בנפשם – הם עושים שקר בפני הציבור, משום שקורת הגג של אותם האנשים היא זכות, והחשמל שמגיע להם מגיע להם בזכות ולא בחסד, ורוב מוחלט של מה שמכונים הכפרים הלא-מוכרים קיימים לפני קום המדינה.

עופר כסיף: לכן חוק החשמל, מה שנקרא, שמונח לפנינו, הוא חוק רע.

עופר כסיף: הוא חוק רע, כי הוא לא נותן פתרון לרוב מוחלט של הציבור שזקוק לחשמל, אלא רק לחלק קטן ממנו, וגם זה לא בטוח, כי זה במידה רבה תלוי בטוב ליבה, שאינו קיים, של שרת הפנים הנוכחית.

עופר כסיף: למרות זאת, אנחנו לא נתנגד לחוק הזה, משום שאנחנו צריכים לתת צ'אנס לחיבור של חשמל לכל מי שניתן.

עופר כסיף: אבל אני חוזר ואומר, הצעת החוק של הרשימה המשותפת, שהגיש חברי חבר הכנסת אחמד טיבי, היא הצעת החוק הנכונה.

עופר כסיף: היא הצעת חוק שנשענת על ראיית קורת הגג והחשמל כזכויות מוקנות ולא כחסד, ולשם אנחנו צריכים לשאוף.

עופר כסיף: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יבגני סובה – איננו נוכח; יעקב מרגי – לא יכול לדבר, מוותר.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת משה אבוטבול.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, השר לביטחון פנים, סגן השר, אתמול השתתפנו בהדלקת נר חנוכה בכותל המערבי עם השר עמר בר לב.

יואב בן צור: חבל שסגן השר לא הגיע, אבל המפכ"ל היה שם, והשר נתן הצהרה לטובת אותם חיילי מג"ב שהתנהגו באומץ רב.

יואב בן צור: אנחנו כולנו נשמח כשאותם חיילים יקבלו את הצל"ש שלהם.

יואב בן צור: רבותיי, אנחנו מצויים היום בנר שמיני של חנוכה, יום זה נקרא "זאת חנוכה", ולפי חסידים ואנשי מעשה זה זמן שמסוגל לפעול ישועות לעם ישראל בטובה פרטית לכל אדם מישראל.

יואב בן צור: באופן כללי, זה יום שמסוגל לשפע לעם.

יואב בן צור: לכן, ביום הזה אני מתפלל שכפי שזכו אבותינו המכבים, נזכה לראות בקרוב, ממש בימינו, איך החושך הרוחני, שהתרגש עלינו בממשלה הזאת, מגורש מן הארץ.

יואב בן צור: אני מתפלל שתחוזקנה המסורת והדת בקרב עם ישראל החי בארץ ישראל.

יואב בן צור: אני זועק ומתפלל על כל יהודי שעשוי חלילה להיכשל במאכלות אסורות בגלל הרפורמה בכשרות.

יואב בן צור: זה פשוט לא ייאמן איך מסע נקמה של איש אחד גורם לחורבן בכשרות ובגיור, בלי שום הסכמה לעניין מצד פוסקי ההלכה והרבנים.

יואב בן צור: ואני כבר לא מדבר על רבנים חרדים, אני מדבר על מציאות שאין בנמצא רבנים מהציבור הדתי-לאומי, רבנים בעלי שיעור קומה, שנותנים יד למהלך הכשרות של השר להסרת הדת או להריסת הדת.

יואב בן צור: וכל המהלך הזה הוא כולו בשביל לסמן "וי" על ביצוע הרפורמה בכשרות לטובת ארגון צהר, בלי לשבת עם העוסקים במלאכה מזה שנים רבות ובלי לשמוע את דעת המומחים לדבר.

יואב בן צור: הרי, איך לא תרעד לכם היד כשאתם מבקשים להוציא לפועל מלאכת הרס שכזו?

יואב בן צור: מי מתיר לכם, מי עומד מאחוריכם?

יואב בן צור: הרי אין לכם תמיכה ציבורית כלל, אתם יודעים את זה, העם יודע את זה.

יואב בן צור: אולי לטייס זו מכה קטנה בכנף, אבל לעם היהודי השומר מסורת זו פצצת בטון שנופלת על ראשו ומחריבה את הכול.

יואב בן צור: מי ערב לעם ישראל שיוכלו לאכול כשר בכל מקום?

יואב בן צור: על מי אפשר יהיה לסמוך?

יואב בן צור: אין לכם רשות לעשות את זה.

יואב בן צור: ומה שאתם עושים ברשעות אנחנו נתקן, בעזרת השם, ואני מקווה שבמהרה תכלה ממשלת זדון מן הארץ.

יעקב מרגי: נסיים בנימה אופטימית זו.

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אוחנה.

יעקב מרגי: ואם לא יהיה נוכח – חבר הכנסת אופיר סופר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, השר שנמצא איתנו, ראשית, אני מדגיש שאנחנו האחרונים שנהיה נגד לתת חשמל לאוכלוסייה כזו או אחרת, כך שהכותרת שלי: אנחנו לא נגד חשמל, אלא נגד אפליה והטבות למגזר מאוד יחידני.

משה אבוטבול: אני רוצה לומר את זה בצורה הכנה ביותר.

משה אבוטבול: הייתה לי הזדמנות להיות בכמה נקודות התיישבות יהודיות ששם ביקרתי, גם במסגרת השדולה למען ארץ ישראל.

משה אבוטבול: ביקרנו שם.

משה אבוטבול: ראיתי שם דברים איומים ונוראיים: לראות שם מקבצים של בתים כאלה ואחרים שאין להם חשמל מוסדר.

משה אבוטבול: הם נמצאים שם עם גנרטורים, והם צריכים, איך שאומרים, לחשב את צעדיהם כשהם מדליקים מזגן שלא חלילה יגרמו לשני שלא יוכל ליהנות אפילו מתאורה מינימלית.

משה אבוטבול: ראינו ששם אותם אנשים, אין להם תקשורת.

משה אבוטבול: קשה להם מאוד לקבל שיחות טלפון או להוציא שיחות טלפון – למה?

משה אבוטבול: אין שם קליטה.

משה אבוטבול: זה דבר מאוד מסוכן.

משה אבוטבול: תארו לעצמכם שחלילה יצטרכו את כוחות הביטחון שם לעניינים של חירום.

משה אבוטבול: אוי ואבוי אם חלילה יקרה שם משהו.

משה אבוטבול: הם לא יוכלו להשיג אותם, כי אין שם קליטה.

משה אבוטבול: שם אנחנו לא רואים שום דבר – באותן מילים יפות שאומרים כאן אותם נציגים שמדברים בעד חשמל, לא שמענו מעולם שמדברים כלפי המגזר הזה, המגזר של ההתיישבות, שלהם כן מגיע חשמל.

משה אבוטבול: דבר נוסף.

משה אבוטבול: הייתי במקומות שאפילו מים אין שם.

משה אבוטבול: מים מביאים לשם עם טנדרים, עם כל מיני כלי רכב, וזה מאוד יקר.

משה אבוטבול: אבל אל תשכחו שלהם אין את האיחוד האירופי שמממן אותם, נותן להם קרנות למיניהן.

משה אבוטבול: העיקר, איך שאומרים, להבאיש את שמה ואת ריחה של מדינת ישראל.

משה אבוטבול: שם אנחנו לא רואים את הח"כים, בפרט גם מהסיעות הערביות, מדברים באותו להט, באותה התלהבות שכביכול יש פה איפה ואיפה.

משה אבוטבול: הם יכולים לשתוק.

משה אבוטבול: הם רק באים ומטיפים לנו: למה אתם לא תומכים בדבר כזה אלמנטרי, חשמל.

משה אבוטבול: אנחנו נגד חשמל?

משה אבוטבול: לא, אנחנו בעד חשמל.

משה אבוטבול: אבל אנחנו בעד חשמל לכולם, לא לעשות איפה ואיפה.

משה אבוטבול: ואני רוצה רק לסיים ולומר: אם אתם רוצים להגן, אז תגנו על כולם.

משה אבוטבול: תזכרו גם את אלה שמתמקמקים בחושך בימי החנוכה, או כל אלה שכיתות הלימוד שלהם, במגזר החרדי, נמצאות בתוך קרוואנים, וכשמבקשים לחבר אותם לחשמל עושים להם את המוות.

משה אבוטבול: שם אין חוקי חשמל.

משה אבוטבול: שם כולם דורסים את המנהלים, את ראשי הרשויות.

משה אבוטבול: לא נותנים לחבר אותם לחשמל.

משה אבוטבול: אז אני רוצה להגיד לכם שהדברים האלה הם לא רק מצמררים, הם גם מחשמלים אותנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אופיר סופר, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת מאי גולן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, ידידי מכובדי השר לביטחון הפנים, שר החינוך לשעבר, אני רוצה לספר על המחנך שלי, אז אני רוצה שתקשיב רגע לסיפור.

אופיר סופר: חבריי חברי הנכנסת, אני למדתי בילדותי בבית ספר בכרם בן זמרה, בית ספר אזורי.

אופיר סופר: הגיעו מהמושבים הסמוכים תלמידים, תלמידות, ונזכרתי הבוקר במחנך שלי.

אופיר סופר: היה לנו אחלה מחנך.

אופיר סופר: קראו לו יוסי, והוא החזיק מצוין את הכיתה.

אופיר סופר: היינו כיתה סבבה, אבל חיכינו, השר לביטחון פנים, חיכינו כל הזמן שתגיע המורה המחליפה או המורה המחליף.

אופיר סופר: למרות שהיינו כיתה סבבה, ידענו שכשתגיע המורה המחליפה או המורה המחליף, אנחנו יכולים להתחיל לחגוג.

אופיר סופר: ואז אפשר היה לבוא ולספר – ואללה, יש פה בעיות חדשות.

אופיר סופר: יש פה בלגנים שלא היו פה.

אופיר סופר: אבל כל הבלגנים האלה קרו בתקופת השלטון הקודם.

אופיר סופר: בעצם הכול קרה לפני כן, אנחנו בסדר גמור.

אופיר סופר: הממשלה עובדת מצוין.

אופיר סופר: הביטחון בנגב, בגליל – הכול עובד פרפקט.

אופיר סופר: אבל באמת באמת באמת גם התלמידים בכיתה זיהו את החולשה במנהיגות.

אופיר סופר: גם התלמידים בכיתה זיהו שאין פה על מי לסמוך ושאפשר לעשות בלגן.

אופיר סופר: אז כנראה שאי-אפשר להחליף את מדינת ישראל וגם לא את אזרחי מדינת ישראל וגם לא את השותפים שלנו, על כל המורכבות שקיימת באוכלוסייה הערבית, אבל ברגע שכורתים ברית עם רע"מ וברגע שמגיע ראש ממשלה עם שישה מנדטים וברגע שכל הממשלה הזאת ככה מדשדשת ומעבירים חוק חשמל, אז החגיגה קורית, ואז אנחנו שומעים על ירי בבתי חולים, ואז אנחנו שומעים על תחרויות מרוצים בשישי בערב בכבישי הצפון, ואז אנחנו שומעים על אוטובוסים בנגב שנזרקים עליהם אבנים, ואנחנו שומעים על ירי בטירה.

אופיר סופר: אבל אתם תבואו ותספרו לנו: זה הכול אשם ביבי.

אופיר סופר: זה הכול בתקופה שלו.

אופיר סופר: חבר'ה, מי שלא יודע לנהל ולהחזיק את ההגה ולשלוט, שפשוט יפנה את הכיתה וייתן לאחרים לעשות את זה בצורה יותר טובה.

אופיר סופר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר סופר.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מאי גולן.

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה ארבל – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

יעקב מרגי: מבטיח לכם, היא תהיה נוכחת.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, בכתבה שפורסמה בשעות האחרונות באתר וואלה מפרסמות מירב כהן וטל שלו שמשרד הבריאות נתן אישור לראש הממשלה נפתלי בנט לחסן את בנו למרות שהחלים ובניגוד לנהלים.

משה ארבל: אני רוצה לספר לכם על הבת שלי הדס.

משה ארבל: הבת שלי הדס, שתהיה בריאה, החלימה מקורונה.

משה ארבל: כמו מרבית אזרחי ישראל שמקבלים הנחיות ממשרד הבריאות, נכנסתי לאתר קופת חולים כללית על מנת לקבוע לה תור לחיסון ילדים.

משה ארבל: המערכת חסמה אותי.

משה ארבל: לא יכולתי לקבוע תור לבת שלי הדס לחיסון קורונה, בגלל שהנהלים קובעים שילדים שהם מחלימים לא יכולים לקבל חיסון.

משה ארבל: אבל יש מדרג אחד של אנשים פשוטים, אם הם חברי כנסת באופוזיציה אולי, ויש מדרג של נסיכים – תושבי רעננה, עשו אקזיט וגנבו את כיסא ראש הממשלה.

משה ארבל: הם יכולים לקבל אישור חריג לעשות חיסון לילד בניגוד לנהלים וללכת בצורה מכוערת ולעשות פלסטלינה מהנחיות משרד הבריאות.

משה ארבל: תופעה זו חוזרת על עצמה פעם אחר פעם.

משה ארבל: נסע שר הביטחון – גם אתה, אדוני היושב-ראש, היית בנסיעה, אבל אני יודע שאתה לא ממקבלי ההחלטות – נסע שר הביטחון לנסיעה חשובה במרוקו, חזר לארץ, נסעה השרה קארין אלהרר למצרים, חזרה לארץ, והינה לפתע הנחיית משרד הבריאות – סגר.

משה ארבל: מדינות אדומות – כל מדינות אפריקה, למעט - - -

יעקב מרגי: הייתה כוונה להחליט על סגר כבר כשהיינו שם?

משה ארבל: אני יודע מה קרה בפועל – סגר על כל מדינות אפריקה, למעט מצרים ומרוקו.

משה ארבל: לצערי הרב, התחושה הקשה, שפוגעת משמעותית באמון הציבור בקבלת ההחלטות, היא שהחלטות משרד הבריאות הן פלסטלינה בידי פוליטיקאים.

משה ארבל: הן לא החלטות שעומד מאחוריהן שיקול דעת אפידמיולוגי מקצועי שמבקש למנוע מחלה ומבקש למנוע מגפה.

משה ארבל: גם ההתנהלות הזו – צריכים לחסן ילדים, יש נהלים – הם חייבים לחול על כלל ישראל באופן שווה.

משה ארבל: דוד היקר, דוד בנט, בנו של ראש הממשלה, הדם שלו לא אדום יותר מילדי ישראל האחרים, ואם ילדי ישראל צריכים לעשות חיסון למרות שהם מחלימים – יתכבד גם הילד ויעשה; אם לא – אז לא.

משה ארבל: התופעות האלה פוגעות באופן משמעותי באמון הציבור, שגם ככה בשפל.

משה ארבל: ממשלה ללא אמון ציבורי במלחמה במגפה זה אחד הכלים המשמעותיים ביותר שאנחנו צריכים, ולצערי הרב הוא נפגע פעם אחר פעם.

משה ארבל: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אכן כן, הדברים חמורים.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מיכל וולדיגר, ואחריה – חברת הכנסת מירי מרים רגב.

יעקב מרגי: אם לא תהיה נוכחת – חבר הכנסת יריב לוין.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום אנחנו עומדים בפני הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חיבור בתים לחשמל).

מיכל מרים וולדיגר: לכאורה חוק נפלא וטוב.

מיכל מרים וולדיגר: אבל ממש, ממש, ממש לא.

מיכל מרים וולדיגר: זה חוק גרוע, כבוד היושב-ראש.

מיכל מרים וולדיגר: למה?

מיכל מרים וולדיגר: כי הוא מעודד בנייה בלתי חוקית.

מיכל מרים וולדיגר: למה?

מיכל מרים וולדיגר: כי בשלו יוצא חוטא נשכר, כי רב הנסתר בו על הגלוי.

מיכל מרים וולדיגר: אני אסביר.

מיכל מרים וולדיגר: קראתי אותו, חיפשתי כל מיני דברים, לא מצאתי כלום.

מיכל מרים וולדיגר: מה שכן מצאתי, שלא ברור ממנו אם רק בעל הקרקע יכול להגיש את הבקשה לחיבור לחשמל או אפילו מחזיק או סתם אחד שלא קשור לקרקע בכלל.

מיכל מרים וולדיגר: לא ברור מה קורה לגבי בתים שניתן עליהם צו הריסה כבר, או צו שיפוטי.

מיכל מרים וולדיגר: האם גם אותם אפשר לחבר לחשמל?

אחמד טיבי: אני מקווה שכן.

מיכל מרים וולדיגר: אני מקווה שלא, אבל מותר לנו לחלוק.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו נחלוק.

מיכל מרים וולדיגר: כתובים אומנם בהצעת החוק שני תנאים, מה צריך לקרות כדי לחבר לחשמל: האחד, שמבקש החיבור הפקיד לטובת הרשות המאשרת ערבות בנקאית בגובה האגרות וההיטלים והתשלומים האחרים למעט ארנונה, שיהא לשלמם על פי כל חיקוק לעת הוצאת היתר עבור העבודות שצריך לעשות לצורך הכנת הבקשה להיתר.

מיכל מרים וולדיגר: מה שכתוב, שאם אותו מבקש לא הפקיד תוך שלושה חודשים ממועד אישור התוכנית המפורטת בקשה להיתר, אז תחולט הערבות.

מיכל מרים וולדיגר: אוקיי, נשמע מצוין, נכון?

מיכל מרים וולדיגר: הגיוני.

מיכל מרים וולדיגר: אבל מה קורה עם החיבור לחשמל?

מיכל מרים וולדיגר: את זה שכחו להגיד.

מיכל מרים וולדיגר: החשמל יישאר.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו מעודדים פה במפורש – כמו שאמר קודם חברי חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', אנחנו מעודדים במפורש הפרת חוקים, כי הבן אדם יעדיף לא להגיש את הבקשה הזאת, כי היא רק תעלה לו הרבה יותר, ולכן הוא יישאר ככה.

מיכל מרים וולדיגר: יחלטו ממנו את הערבות, שבכל מקרה הוא היה צריך להוציא את הכסף הזה, אבל הוא לא ימשיך הלאה בהגשת הבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל אם חשבתם שרק זו הבעיה, אז ממש לא.

מיכל מרים וולדיגר: כי מה שלא כתוב פה זה מה קורה אם הוא כן הגיש את הבקשה אבל הבקשה שלו נדחתה מכל מיני סיבות – בין היתר, כי יש שם חריגות בנייה; בין היתר, כי אי-אפשר לאשר אותה כי היא בנויה על מקום שצריך לעבור שם כביש או לא משנה מה, לא כתוב – שוב, הבן אדם, על אף שניתן – הוא לא קיבל; הוא הגיש בקשה והבקשה שלו נדחתה – הוא ימשיך להיות מחובר לחשמל.

יעקב מרגי: נא לסיים.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יריב לוין, ולאחריו – חברת הכנסת מירי רגב.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אנחנו יושבים כאן ודנים, וחבר הכנסת ווליד טאהא מביא בפנינו את הצעת החוק, אבל שלאף אחד ולאף אחת כאן לא תהיה טעות: מי שעומד מאחורי כל מה שמתרחש כאן עכשיו במליאה זה אדם אחד – שרת הפנים אילת שקד.

יריב לוין: זו האמת, וצריך לומר אותה.

יריב לוין: זו שמתחזה לימין, שמדברת כאילו ימין, שכאילו מציבה דרישות, שכאילו מתנה התניות, היא זו שבסופו של דבר סוגרת את כל העסקאות המפוקפקות האלה – מההסכם הקואליציוני, שהיא הובילה את הניסוח שלו ותיווכה בין כל המפלגות השותפות כשהיא בחוץ מספרת כמה קשה לה וכמה היא מתנגדת, כביכול, ועד למה שאנחנו מקבלים כאן.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, ההצעה הזו היא הצעה שיש לה שתי משמעויות דרמטיות: האחת, חיסול מוחלט של שלטון החוק והלבנה של למעלה מ-100,000 בתים בלתי חוקיים, רבים מהם בנויים על קרקע שפלשו אליה, על קרקע שהבעלים שלה היא מדינת ישראל – כלומר, כל אחת ואחד מאיתנו – תוך אובדן מוחלט של המשילות ושל האחיזה גם בנגב וגם בצפון, ואפילו במרכז הארץ באזורים מסוימים.

יריב לוין: פשוט מכירת חיסול של אדמות המדינה לפורעי חוק שעושים את זה בכוונת מכוון – הרבה פעמים, צריך לומר, ממניעים לאומניים שבינם לבין צורך במגורים אין דבר וחצי דבר.

יריב לוין: אז את זה עושה כאן אילת שקד בעסקה המפוקפקת והמבישה שלה עם חבר הכנסת ווליד טאהא.

יריב לוין: אבל היא עושה עוד דבר אחד, או ליתר דיוק לא עושה: בה בשעה שאנחנו מאשרים את החוק הזה, לחבר את אותם בתים בלתי חוקיים לחשמל, היא לא מקדמת ולא עושה דבר כדי לחבר את ההתיישבות הצעירה לחשמל.

יריב לוין: שם הילדים עדיין קופאים מקור; שם מקלחת חמה בחורף זה עדיין מותרות בשנת 2021.

יריב לוין: ממשלה של אפליה בוטה וקשה.

יריב לוין: החלוצים היהודים הציונים נשארים בלי חשמל, והפולשים הלאומניים שמחריבים את אדמות המדינה – הם מחוברים לחשמל.

יעקב מרגי: תודה.

יריב לוין: ומי שעושה את זה, אדוני היושב-ראש – השליח זה אולי ווליד טאהא, אבל מי שחתום על זה זו אילת שקד.

יריב לוין: מי שעושה את זה זו שרת הפנים.

יריב לוין: איפה את, השרה שקד?

יעקב מרגי: נא לסיים.

יריב לוין: איפה את אל מול המצוקה של אנשי ההתיישבות הצעירה?

יריב לוין: למה לא התנית את חיבור החשמל, את חוק החשמל הזה, לפחות בהסדרת החשמל להתיישבות הצעירה?

יריב לוין: למה לא אפשרת ולא הורית לחברי סיעתך כאן בכנסת לחתום על הצעת החוק שהגשתי, לחבר את ההתיישבות הצעירה לחשמל?

יריב לוין: תתביישי לך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירי רגב, ולאחריה – חברת הכנסת קטי קטרין שטרית.

מירי רגב: תודה רבה לך, כבוד היושב-ראש.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

מירי רגב: חזרנו מחג החנוכה, מחג האורות, למקום של חושך.

מירי רגב: במקום הזה יש הרבה מאוד חושך, ואנחנו מנסים להאיר אותו, והציבור רואה, רואה את החושך הגדול של הממשלה הזאת והקואליציה הזאת: דין אחד לבנט, דין אחד לציבור.

מירי רגב: תסבירו לי – איפה השר התורן פה?

מירי רגב: איפה השר התורן פה?

יעקב מרגי: יש, יש.

מירי רגב: השר בר-לב, תסביר לי, בבקשה, מדוע בנו של בנט התחסן כשאמרו שלמחלימים אסור להתחסן?

מירי רגב: מדוע יש דין אחד לבנט, לילדים שלו, ודין אחד לציבור?

משה ארבל: אני אסביר לך למה - - -

מירי רגב: מאות אנשים פנו אליי וביקשו להתחסן.

משה ארבל: מירי, אין לילד תו ירוק והוא לא היה יכול לנסוע לחו"ל.

משה ארבל: זה הסיפור.

מירי רגב: אז אני רוצה להבין מדוע זה קורה.

מירי רגב: מדוע אלפים ביטלו את החופשה שלהם בחו"ל – אתם שומעים, ציבור יקר?

מירי רגב: – אלפים ביטלו את החופשה שלהם לחו"ל, כולל אני, כי אדון בנט אמר: אל תיסעו לחו"ל, אבל אשתו והילדים נוסעים לחו"ל, והבן שלו מתחסן למרות שהוא החלים מקורונה, כשלציבור אסור, לילדים בציבור אסור להתחסן.

מירי רגב: אז אני אומרת לכם, מה זאת הצביעות הזאת?

מירי רגב: מה זה דין אחד לבנט ודין אחד לציבור?

מירי רגב: בואו נודה על האמת, אין כאן דוגמה אישית – לא של בנט ולא של משפחתו.

מירי רגב: להיות ראש ממשלה במדינת ישראל זה להבין שגם המשפחה שלך צריכה להוות דוגמה אישית.

מירי רגב: אבל זה גדול עליהם.

מירי רגב: ולכן, אם זה גדול עליך, בנט, תתפטר.

מירי רגב: אם אשתך לא מקשיבה להמלצות שלך ובמשפחה שלך לא עושים את מה שאתה מציע לציבור, אז איך אתה רוצה שהציבור יאמין לבוש ממשלה עם שישה מנדטים?

מירי רגב: איך יאמינו לו הציבור?

מירי רגב: אשתו לא מאמינה לו ונוסעת לחו"ל, אז למה שהציבור יאמין לו?

מירי רגב: אז בוא נודה על האמת, התפקיד הזה גדול עליך, אין לך יכולת לתת דוגמה אישית, לא לך ולא למשפחה שלך.

מירי רגב: תתפטר, תגיד: התפקיד הזה לא מתאים לי, ולך הביתה, אתה והממשלה שלך.

מירי רגב: אותו דבר לעניין החוק הזה, חוק החשמל.

מירי רגב: איך היא לא מתביישת, גברת שקד?

מירי רגב: אותה אחת שמשוטטת בשמאל ומפלרטטת עם הימין, מאשרת פה ומלבינה מאות אלפי בתים של עבריינים בנגב, עשתה מכירת חיסול של הנגב בשביל שעבאס לא יבוא ויערער להם את המקום שלהם ואת הכיסא שלהם.

מירי רגב: שכחה את ההתיישבות הצעירה, של אלה שהולכים לצבא, שעושים מילואים, ששומרים ומגינים על המדינה הזאת, שלהם אין חשמל בקור הזה, בקור הנורא הזה ביהודה ושומרון.

מירי רגב: אבל את חוק החשמל לפורעים בנגב היא מאשרת.

מירי רגב: איך היא יכולה להסתכל בעיניים לאותם אנשים בהתיישבות הצעירה?

יעקב מרגי: נא לסיים.

מירי רגב: איך היא יכולה להסתכל להם בעיניים, אותה אילת מתחסדת?

מירי רגב: די, מספיק עם השקרים.

מירי רגב: תפסיקו לשקר, תגידו לציבור את האמת.

יעקב מרגי: תודה.

מירי רגב: והציבור יודע את זה, כי אנחנו רואים את זה בסקרים, בהתאמה של בוש הממשלה שהולך ויורד - -

יעקב מרגי: תודה, מירי.

מירי רגב: - - כל פעם הולך ויורד מול נתניהו.

מירי רגב: רואים בסקרים שדין אחד לבנט, דין אחד לציבור, דין אחד לפורעים הערבים ודין אחר לשומרי החוק ומגיני מדינת ישראל.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

מירי רגב: תתביישו לכם.

מירי רגב: הציבור רואה לכם.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח.

קריאה: נוכח.

יעקב מרגי: נוכח.

יעקב מרגי: סליחה, חוזר בי.

יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אשיב לך?

קריאה: לא.

יעקב מרגי: אז אני לא אשיב.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בפרשת השבוע אנחנו הולכים לקרוא "ויגש אליו יהודה", פעם ראשונה בוויכוח בין יוסף לאחים, "מרגלים אתם", עצר את שמעון, באו להתגולל, להתחנן.

יצחק פינדרוס: פעם ראשונה יהודה ניגש בביטחון עצמי ואומר: רבותיי, עד כאן.

יצחק פינדרוס: כמה שאנחנו יכולים להבין בשבטי י-ה, יהודה הרגיש שהפעם מדובר כבר בצביעות.

יצחק פינדרוס: מדובר כבר במשהו שהוא לא נכון.

יצחק פינדרוס: מדובר כבר במשהו שהוא רמאות.

יצחק פינדרוס: אנחנו נמצאים פה יום אחרי יום, לילה אחרי לילה, במופע צביעות.

יצחק פינדרוס: ידידי חבר הכנסת סגן היושב-ראש אחמד טיבי, אם היו מביאים לפה חוק לנתק את החשמל מהתכנון, אני בעד.

יצחק פינדרוס: אמרתי את זה גם בוועדה.

יצחק פינדרוס: אם היו מביאים לפה חוק לנתק את הטלפון והמים מדיני התכנון, אני בעד.

יצחק פינדרוס: הרי זה ישראבלוף: אין בן אדם שבסוף הוא בלי חשמל – יש לו חשמל בצורה מסוכנת; אין בן אדם שנמצא בסוף בלי מים, לא שואבים מים – הוא מתחבר לחיבור פיראטי וגם לא משלם בסוף על המים, גונב את המים, ואנחנו משלמים את זה ב – איך הם קוראים לזה?

יעקב מרגי: משק סגור.

יצחק פינדרוס: לא, שימוש יתר, שימוש חורג.

יצחק פינדרוס: בפחת במים, פחת בחשמל.

יצחק פינדרוס: הרי יש פה בלוף, אבל מה עושים?

יצחק פינדרוס: במקום להתמודד עם הבעיה ולנתק – לנתק – את הקשר בין תכנון לחשמל, אולי חס וחלילה, הממשלה – הלא-ממשלה הזאת – תעמוד באחת מהתחייבויותיה.

יצחק פינדרוס: עמד פה השר בנט, הוא יודע שיש עשרות יישובים ביהודה ושומרון שמסיבות מדיניות לא עוברים תכנון – לא מסיבות תכנוניות, מסיבות של בעיות עם ארצות הברית, עם האו"ם, עם אירופה, כל מיני סוגי בעיות כאלה ואחרות – דרך אגב, שם זה גם לא חוקי.

יצחק פינדרוס: כל הסיפור הזה של טופס 4 הוא ממש לא חוקי; בקלות פותרים את זה עם צו אלוף.

יצחק פינדרוס: אנשים סובלים בהתיישבות הצעירה.

יצחק פינדרוס: ילדים שצריכים אינהלציה, שצריכים חמצן, שצריכים דברים פשוטים – אין להם חיבור לחשמל, אבל אוי ואבוי, זה יכול לפתור את זה – אז לא, בואו נעביר חוק עקום.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, גם מרמים אותם.

יצחק פינדרוס: לא נעים לי להגיד לכם, מרמים אתכם.

יצחק פינדרוס: אחמד, מרמים אתכם.

יצחק פינדרוס: התוכנית שעברה בוועדה – לא יודע כמה היא תעזור לבדואים.

יצחק פינדרוס: אני ממש לא יודע כמה היא תעזור לבדואים, אני אומר לך את האמת.

יצחק פינדרוס: לא יודע אם קראת את זה.

אחמד טיבי: לבדואים – אף לא בית אחד.

יצחק פינדרוס: בית אחד.

יצחק פינדרוס: פשוט מרמים.

יצחק פינדרוס: יושבים ומרמים את כולם.

יצחק פינדרוס: חבר'ה, בסוף רמאות מתגלה.

יצחק פינדרוס: רמאות מתגלה.

יצחק פינדרוס: מערכת של רמאים ונוכלים.

יצחק פינדרוס: ואתם רוצים לדעת, הרמאות הזאת פועלת גם נגדם.

יצחק פינדרוס: כשאהוביה סנדק נרצח על ידי שוטרים בטעות, או לא בטעות – אני לא יודע כי לא חקרתי ואין לי דרך לחקור, אין לי דרך לחקור את זה – השתיקו את זה.

יצחק פינדרוס: השתיקו את זה.

יצחק פינדרוס: אבל כשחיילי מג"ב ירו במחבל בשעת פיגוע, על זה מח"ש תוך שעה – תוך שעה, חבר'ה, תוך שעה – יכלו להביא את החיילים לחקירה.

יצחק פינדרוס: מה זה אם לא מופע של צביעות?

יצחק פינדרוס: מה זה אם לא מופע של צביעות?

יצחק פינדרוס: ואיך הם אומרים בהודעה שלהם?

יצחק פינדרוס: כל אזרח שנהרג על ידי שוטר נחקר מייד באזהרה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

יצחק פינדרוס: מה קרה עם אהוביה סנדק?

יצחק פינדרוס: שנה שלמה – אף אחד לא יודע מה קרה איתו.

יצחק פינדרוס: למה אין דיווח?

יצחק פינדרוס: למה אין דוח לציבור מה קרה איתו?

יצחק פינדרוס: תפסיקו עם הצביעות הזו.

יעקב מרגי: תודה.

יצחק פינדרוס: תביאו חוק שמנתק את החשמל מהתכנון, כולנו נהיה בעד.

יצחק פינדרוס: עם הצביעות הזאת, אנחנו נגד.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

יעקב מרגי: ולאחריו – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: מכובדי השר נמצא?

אורי מקלב: שרה?

יעקב מרגי: יש, יש.

קריאה: - - -

אורי מקלב: נמצאים, בסדר.

אורי מקלב: לא, רק להגיד להם שלום, רק להגיד "מכובדי", לא מעבר לזה.

אורי מקלב: חבריי חברי הכנסת, אני כמו קודמיי גם אתייחס בקצרה לחוק הזה.

אורי מקלב: כולנו דשנו ודיברנו הרבה על הצער הגדול ועל ההשלכות הכבדות שיש לבתים שגרים בהם בסופו של דבר אנשים, ילדים, והם מנותקים מחשמל, מנותקים מעוד שירותים.

אורי מקלב: אבל אנחנו אומרים דבר אחד ברור: אם זה נכון, זה צריך להיות נכון לכולם, ואם זה לא נכון, זה לא נכון לכולם.

אורי מקלב: אני רק מדמיין לעצמי, אם היינו מביאים היום הצעת חוק שמדברת על אוכלוסייה מסוימת, ממוקדת באוכלוסייה מסוימת, מה הייתה עושה מפלגת מרצ, מה היו אומרים במפלגת העבודה על הצעת החוק הזו.

אורי מקלב: השמיים היו נופלים והקירות היו רועדים פה על הגזענות שיש בהצעת החוק הזו.

אורי מקלב: ועכשיו זה בסדר, ואנחנו אומרים: אם זה נכון, נכון לכולם; אם זה לא נכון, לא צריך לעשות את זה לאף אחד.

אורי מקלב: אבל הנושא של גזענות והנושא של אפליה הוא כבר לא דבר נדיר בבית הזה.

אורי מקלב: אני רק רוצה לשאול אתכם, חבריי, אם מה שאמר היום אביגדור ליברמן – או ודאי אנשים שלא מכירים את כל הנושא של המעונות – הוא אמר היום בישיבת סיעה שהוא בוחן אפשרות למתווה לסבסוד מעונות יום עבור נשות אברכים מהציונות הדתית.

אורי מקלב: נו, מילה של חמלה.

אורי מקלב: הוא בטח שמע את הנשים הללו שהופיעו כאן בכנסת ודיברו ברגש רב ובכאב ובצורה נוקבת על ההשלכות שיש לכך שמונעים מהן את ההתקדמות, שהן לקחו הלוואות, על כך שלא נותנים אפשרות שהבעל ילמד תורה – נפשו חשקה בתורה, רוצה ללמוד תורה, והן לא יוותרו על זה.

אורי מקלב: אנחנו מקריבים, והן מקריבות הרבה, אבל אנחנו לא נוותר על הדבר הכי ערכי, לשמוע דברים שהם הדברים שמחזקים את העם היהודי.

אורי מקלב: זה נותן לנו את ההמשך, לימוד התורה מדור לדור.

אורי מקלב: אבל יש כאן במדינת היהודים מי שמתנכל להם.

אורי מקלב: בבכי, בצורה מרגשת – וגם מפלגת ימינה היום בסקרים נופלת ומבינה שגם חלק מהמצביעים שלהם – צריך לעשות לקראתם.

אורי מקלב: אז עושים משהו.

אורי מקלב: ואז מודיעים הודעה נרגשת: אנחנו נעשה.

אורי מקלב: אבל הוא גם אומר מה לא – הוא אומר "מהציונות הדתית", אנחנו לא ניתן לכולם.

אורי מקלב: יש אמירה גזענית יותר מכך?

אורי מקלב: זאת אומרת שאנחנו מדברים עכשיו על שתי אוכלוסיות – אחת כן ואחת לא.

אורי מקלב: הצבע שלהם, זה מה שעושה את השינוי?

אורי מקלב: מה ההבדל?

אורי מקלב: שתיהן אותו דבר, בשתיהן הבעלים לומדים תורה.

אורי מקלב: האמירה הזו – עכשיו אנחנו יודעים ברור.

אורי מקלב: אם כבר מישהו ניסה להסתיר בכך שרוצים לייצר משהו, שילכו לעבוד, רוצים שלא ילמדו תורה בגזרה, לא ללמוד תורה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים שילכו לעבוד, שזה חשוב למשק - -

יעקב מרגי: נא לסיים.

אורי מקלב: - - אבל זו גם הליכה, אז איפה עכשיו אפשר להגיד?

אורי מקלב: מה עכשיו יוצא באופן מפורש, ברור ביותר?

יעקב מרגי: תודה.

אורי מקלב: אנחנו מתכוונים לחרדים האלה, לנשות האברכים.

אורי מקלב: אתכם אנחנו נרדוף עד חורמה, נפגע בכלכלה.

אורי מקלב: זה הרי לא חברתי ולא כלכלי, זה פוגע בילדים.

יעקב מרגי: תודה, חבר הכנסת מקלב.

יעקב מרגי: תודה.

אורי מקלב: שמענו אתמול, אדוני היושב-ראש, על הפגיעה בילדים, שלא ילכו למעונות, חלקם לא ילכו למעונות, או שילכו למעונות פיראטיים.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אורי מקלב: הם לא והם כן.

אורי מקלב: תודה.

יעקב מרגי: אורלי לוי אבקסיס, בבקשה, גברתי.

יעקב מרגי: אחריה – חבר הכנסת אופיר כץ.

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: חבריי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים כאן היום באירוע שאני חושבת שקודם כול ולפני הכול הוא מעיד על הצביעות הגדולה של הממשלה הזו.

אורלי לוי אבקסיס: ולמה אני אומרת את זה?

אורלי לוי אבקסיס: כי לפני לא הרבה מאוד זמן נתקלנו בחוסר אונים משווע של אותם אנשים שבאים היום להכשיר בנייה בלתי חוקית, לאפשר להם להתחבר לחשמל, ובטענה של מה אתם רוצים מהמסכנים האלו - -

יעקב מרגי: הממשלה ביקשה.

יעקב מרגי: הממשלה ביקשה.

אורלי לוי אבקסיס: - - שהרי כל מבוקשם, אדוני היושב-ראש, זה לחיות חיים נורמליים, גם אם הבתים שהם בנו הם על קרקע שלא בטוח בכלל שיש להם זיקה לקרקע, וגם אם אותם מבנים נבנו ללא אישורים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הטענה הזו, לצערי הרב, לא הייתה תקפה בפינויים בגבעת עמל, ולא עכשיו בכפר שלם, ולא בעוד הרבה מאוד מקומות שלא היה אינטרס לממשלה לעשות את זה.

אורלי לוי אבקסיס: וזה על אחינו, על האנשים ששמו אותם ויישבו אותם במקומות הללו, וכל חטאם הוא שהם יושבים על נדל"ן שהיום שווה הרבה מאוד כסף.

אורלי לוי אבקסיס: לעומת זאת, בקום המדינה שלחו את המתיישבים היהודים הציוניים הללו להחזיק את המקומות כדי להוות מין חיץ אנושי, כדי לשמר את היישוב היהודי, והיום בועטים אותם החוצה, מביאים כוחות משטרה – ואני באמת לא יודעת מדוע שוטרים צריכים להיות מעורבים בפינוי של קשישה בת 80 ומשהו, נכה, מביתה בגבעת עמל בצורה הכי בזויה שיש ובלי לאפשר לה דירה מונגשת כמו שצריך ופיצוי ראוי.

אורלי לוי אבקסיס: היום אנחנו רואים את אותם אנשים מסבירים למה הם צריכים להכשיר לאוכלוסייה אחרת, שהממשלה הזו חפצה ביקרה.

אורלי לוי אבקסיס: אז זו צביעות, והצביעות הזאת חוגגת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה לא נגמר רק שם.

אורלי לוי אבקסיס: יש תחושה שאף אחד לא סופר את הממשלה הזו, את ראש הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: בינינו, אנחנו רואים את ההחלטה של ראש הממשלה שפונה לכל הציבור ואומר: אל תטוסו, זה לא הזמן – ובאותו יום ממש ראש הממשלה החליפי כבר עולה על טיסה לחו"ל, ויום למוחרת אשתו והילדים שלו יוצאים לחופשה לחו"ל, ואז הוא מספר: זה לא אותו דבר, הם יהיו זהירים.

אורלי לוי אבקסיס: כאילו, האירוע הזה עובר ככה מתחת לתקשורת.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש:

אורלי לוי אבקסיס: אני צורכת מעט מאוד תקשורת בזמן האחרון, כי קשה לי עם צביעות שכזו.

יעקב מרגי: נא לסכם.

אורלי לוי אבקסיס: אנסה לסכם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כשאני שומעת את אותם עיתונאים שרק לפני תקופה לא ארוכה תקפו את אשת ראש הממשלה לשעבר בצורה הכי בזויה שיכולה להיות – ואינני חברה שלה ולא מחסידיה, אבל נשים את הדברים על השולחן: תארו לעצמכם אם היה מדובר בשרה נתניהו שמפירה ברגל גסה את ההוראות של הממשלה שבראשה עומד בעלה.

יעקב מרגי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אז במקום להעביר ביקורת, שמעתי את אותם עיתונאים – שקודם שרה הייתה בפיהם יום-יום, שעה-שעה, דקה-דקה בביקורת נבזית - -

יעקב מרגי: נא לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: - - במיצגים פורנוגרפיים בבלפור, בואו לא נתעלם מזה - -

יעקב מרגי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: - - בבובות פורנוגרפיות עם התמונות שלה מעל.

אורלי לוי אבקסיס: אבל היום העיתונים האלה אומרים: חבר'ה, את אשת ראש הממשלה החדשה צריך לשים בצד.

אורלי לוי אבקסיס: היא לא נבחרה, ולא צריך לבקר אותה.

יעקב מרגי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: נהפוך הוא, יש עיתונים – ובזה אני מסכמת – שמחאו לה כפיים על האופי שלה.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מכירה את גילת בנט באופן אישי, גם לא את שרה באופן אישי, אני רק יכולה לומר לכם דבר אחד: כשהציבור רואה את הצביעות שלכם, הוא עושה בדיוק את ההפך.

אורלי לוי אבקסיס: אז דין אחד לשרה ודין אחד לגילת בנט.

יעקב מרגי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: הגיע הזמן שאנחנו נהיה הוגנים לכל הכיוונים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אופיר כץ, ואחריו – חברת הכנסת יעל רון בן משה.

יעקב מרגי: אם היא לא תהיה נוכחת – חבר הכנסת דסטה גדי יברקן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, ביום שבת כעסתי – כעסתי כמו שלא כעסתי מזה זמן.

אופיר כץ: ראיתי סרטון של שני גיבורים, לוחמים שהצילו חיי אדם, שראו מחבל ארור, שבא לרצוח אותם ויהודים נוספים, שדקר אזרח רק בשל היותו יהודי, והם מנעו את ההמשך – תפעלו את האירוע בצורה יוצאת דופן, בנחישות ובמהירות, כפי שמצופה מהם.

אופיר כץ: למה כעסתי, כמו מרבית אזרחי ישראל, אני מאמין?

אופיר כץ: כי אחר כך ראיתי דיווח שמח"ש חוקרת את הלוחמים באזהרה ולוקחת את נשקם.

אופיר כץ: איזו בושה.

אופיר כץ: באמת שהתביישתי.

אופיר כץ: התביישתי לראות איך גוף במדינת ישראל משפיל את הלוחמים שלנו.

אופיר כץ: רתחתי.

אופיר כץ: עצם האמירה שחוקרים אותם, שהם חשודים במשהו, זה פשוט לא ייאמן.

אופיר כץ: המסר שאנחנו צריכים להעביר ללוחמים שלנו: כך צריך לפעול.

אופיר כץ: מחבל שבא לרצוח יהודים, צריך לחסל אותו.

אופיר כץ: מקומם של החיילים שלנו, החיילים הגיבורים שלנו, הוא בטקס הענקת ציון לשבח, לא בחדר חקירות.

אופיר כץ: אני מעדיף מאה מחבלים מתים מאשר שתיפול שערה אחת מראשם של לוחם או לוחמת שלנו.

אופיר כץ: אני ביקשתי להעלות לסדר-יומה של הכנסת את הנושא.

אופיר כץ: אני רוצה תשובות מה קורה במח"ש.

אופיר כץ: מה זה הנהלים האלו?

אופיר כץ: מי קובע שלוחם שמחסל מחבל ארור צריך ללכת לחקירה, להיות חשוד?

אופיר כץ: זו זכותו של הציבור לדעת.

אופיר כץ: מעבר לזה, הגיע הזמן שנפעל להפסיק את הנוהל המטופש הזה של חקירת לוחמינו באזהרה על מעשי גבורתם.

אופיר כץ: איפה נשמע דבר כזה?

אופיר כץ: באיזו מדינה מתנהל נוהל כזה הזוי?

אופיר כץ: לא ייתכן שהלוחמים שלנו ישמרו עלינו במציאות בלתי נסבלת, וזה המסר שיועבר אליהם.

אופיר כץ: לוחמי מג"ב היקרים, הבנים שלנו, הבנות שלנו, אני מבקש, מכאן, מכנסת ישראל, לחזק אתכם ולתמוך בכם.

אופיר כץ: אני מאמין גם שרוב, אם לא כל עם ישראל, יחד איתי, שותף לחיזוקים האלו.

אופיר כץ: תהיו גאים בעצמכם.

אופיר כץ: אנחנו גאים בכם.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר כץ.

יעקב מרגי: חברת הכנסת יעל רון בן משה – איננה נוכחת; חבר הכנסת גדי יברקן – איננו נוכח.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב גלנט, בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו עדים בחודשים האחרונים להתגברות משמעותית של מעשי הטרור והאלימות שבאים מקרב החברה הערבית, ואני רוצה לייחד את המצב למה שקורה בנגב ולרוח הגב שהבדואים בנגב מקבלים מנוכחותו של מנסור עבאס והתנועה האסלאמית בתוך ממשלת ישראל, בתוך הקואליציה.

יואב גלנט: רבותיי, אי-אפשר להסביר אחרת את מה שקורה היום ברחבי הדרום.

יואב גלנט: אני מסכים עם כל מי שאומר שהתופעה הזאת לא התחילה היום.

יואב גלנט: היא לא התחילה, דרך אגב, גם בעשור האחרון.

יואב גלנט: אני זוכר היטב, כמפקד אוגדה, את הקמתה של ביר הדאג' במרחב של רביבים, לפני למעלה מ-25 שנים.

יואב גלנט: זה גם לא היה בממשלת ליכוד, אבל זה לא משנה.

יואב גלנט: זה לא התחיל היום, אבל ההתנהגות הייתה מרוסנת, והיה כבוד גם למערכת הביטחון, גם לחיילי צה"ל וגם לשוטרי משטרת ישראל.

יואב גלנט: מה שאנחנו רואים היום זה תופעה של התפרעות כוללת במרחב הנגב, ולמעשה, לית דין ולית דיין.

יואב גלנט: כאשר אנשים מגיעים למצב שהם יורים בכל מקום – יורים על רכבי משטרה, יורים על תחנות משטרה, נוסעים על הכבישים עם טרקטורונים נגד הכיוון ויורים באוויר; בנות בבאר שבע לא יכולות להסתובב בלילה, בנות יהודיות, כי רודפים אחריהן בדואים מהנגב ומתנכלים להן וקוראים כלפיהן קריאות שאני לא אחזור עליהן כאן במליאת הכנסת – כאשר הדברים האלה קורים, רבותיי, זה לא פשע; מדובר פה על אלימות שהיא לאומנית, שאומרת: אנחנו לא מכירים בשלטון הקיים במדינת ישראל.

יואב גלנט: והשלטון הקיים במדינת ישראל, גבירותיי ורבותיי, הוא שלטון ציוני יהודי.

יואב גלנט: ככה המדינה הזאת הוקמה.

יואב גלנט: זה מה שרשום במגילת העצמאות וזה מה שנובע ממנה: כאן תוקם מדינה יהודית שוות זכויות לאזרחיה ודמוקרטית.

יעקב מרגי: נא לסיים.

יואב גלנט: הם מדברים רק על דמוקרטיה ועל שוויון זכויות.

יואב גלנט: הם לא מקבלים את המדינה היהודית כאן, במקום הזה.

יואב גלנט: המשמעות של העניין היא הרת אסון.

יואב גלנט: אני לא מדבר כבר על הגנבות מבסיסי צה"ל, על חממות קנביס בשטחי האש, על פריצות והוצאה של אלפי פריטי תחמושת ונשק מתוך המחסנים; אני מדבר על התופעה שהיום ממשלת ישראל לוקחת ומלבינה את המצב הזה על מנת לשבת על הכיסא ולהמשיך למשול.

יואב גלנט: צריך להבין שאם אתה נותן חיבור חשמל לבתים בכל הנגב, אתה מחבר אלפי בתים שיושבים על מאות אלפי דונמים מבקעת ערד בצפון, גבול מצדות יהודה, ועד דימונה בדרום והמכתשים, מכביש 40 מזרחה, ואני לא מכניס את רהט וסביבתה, שנמצאות במערב.

יעקב מרגי: נא לסכם.

יואב גלנט: המשמעות של העניין הזה היא שאי-אפשר יהיה לעקור את המקומות האלה, כי ממשלת ישראל נתנה גיבוי.

יואב גלנט: אני אגיד לך יותר מזה, אדוני היושב-ראש, ברשותך: המשמעות של מה שאני אומר היא הרבה יותר חמורה, כי כל בית שייבנה היום לא ייהרס.

יואב גלנט: אני מודיע לכם: הממשלה הזאת לא תהרוס בית אחד שבנוי בבנייה בלתי חוקית בנגב, כיוון שמנסור עבאס והתנועה האסלאמית הם חלק ממנה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יואב גלנט: אתם מבינים את החומרה של העניין הזה ואת השדר?

יואב גלנט: זה דבר מסוכן, ואני קורא לעצור את ההחלטה חסרת האחריות הזאת.

יואב גלנט: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה, גברתי.

יעקב מרגי: ואחריה – חברת הכנסת רות וסרמן.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת - - -

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, שלוש דקות לרשותך.

אורית סטרוק: סליחה.

אורית סטרוק: ערב טוב, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, אנחנו דנים בחוק החשמל, ונראה לי שאף אחד לא יודע בעצם על מה החוק הזה בכלל ועל מה דנים, כי בעצם אפילו יושב-ראש הוועדה ווליד טאהא והשרה אילת שקד, ברגע זה שאנחנו עומדים כאן ומדברים, לא יודעים מה צופן בחובו החוק הזה כי הם לא הגיעו להסכמות עדיין.

אורית סטרוק: אני אנסה להסביר במילים פשוטות איפה עומד המתח סביב חוק החשמל, על מה הוויכוח בכלל, על מה הוויכוח.

אורית סטרוק: אז אני נקבתי בחמש נקודות שעליהן יש ויכוח, עשיתי אותן אפילו בחרוזים כדי שיהיה קל לזכור, והן ככה – רגע, שכחתי, ברח לי.

אורית סטרוק: בקיצור, היו חמש עיזים שווליד טאהא השתיל לתוך החוק הזה, חמש עיזים.

אורית סטרוק: הוא שינה את החוק לבלתי הכר.

אורית סטרוק: בעז הראשונה, שמדברת על כמות – חמש העיזים הן: כמות, בעלות, משילות, התנתקות וציות.

אורית סטרוק: אז בעז של הכמות, ווליד טאהא נכנע לאילת שקד, והיא לכאורה ניצחה כי הוא הסכים להעיף מתוך החוק בערך 50,000 בתים בלתי חוקיים של ערבים.

אורית סטרוק: הוא הסכים להוציא כי הוא הסכים להכניס לתוך החוק את קו התאריך של חוק קמיניץ.

אורית סטרוק: אז לכאורה אילת שקד ניצחה, אבל זה ניצחון פירוס, כי בניצחון הזה היא מסכימה להלבין 70,000 בתים בלתי חוקיים.

אורית סטרוק: אחר כך הייתה עז שנקראת משילות.

אורית סטרוק: בעז הזאת אילת שקד נכנעה ללא קרב.

אורית סטרוק: עז המשילות – היא הסכימה לוותר עליה לווליד טאהא.

אורית סטרוק: זאת אומרת, היא הסכימה לוותר על חוות דעת מקצועית של מוסדות התכנון ולתת כשרה החלטה ללא בסיס מקצועי, שמן הסתם לא תעמוד בבתי משפט.

אורית סטרוק: עכשיו נשארו שלוש עיזים, ועל שלוש העיזים האלה עדיין אין החלטה, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: אין החלטה, כי בעצם ווליד טאהא הסכים להוציא אותן מהחוק אבל הוא דורש שהן יהיו בתוך המתווה.

אורית סטרוק: למה זה דומה?

אורית סטרוק: שאתה מוציא את העיזים מהסלון אבל אתה מכניס אותן למטבח.

אורית סטרוק: אתה מכניס אותן למטבח, אז מה הועלת?

אורית סטרוק: יש לך עיזים במטבח.

אורית סטרוק: ושלוש העיזים האלה הן חמורות מאוד: זו עז של ציות, רמיסה של צווי בתי משפט – פעם ראשונה בחוק ישראלי רמיסה בריש גלי של צווי בית משפט; עז של התנתקות – אני אסיים – עז של התנתקות, שאומרת שאם בסוף הבית לא קיבל היתר בנייה הוא ינותק מהחשמל, אז הוא לא ינותק כנראה - -

יעקב מרגי: תודה רבה.

אורית סטרוק: - - ועז של בעלות, שאומרת שגם אדם שהוא בכלל לא בעל הקרקע, אנחנו נותנים לו לעשות גזל - -

יעקב מרגי: תודה.

אורית סטרוק: - - ולחבר את הבית שלו לחשמל למרות שהוא לא בעל הקרקע.

אורית סטרוק: אז אלה בעצם שלוש עיזים שעוברות מהסלון ישר למטבח.

אורית סטרוק: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רות וסרמן לנדה – איננה נוכחת; חברת הכנסת קרן ברק – איננה נוכחת.

יעקב מרגי: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, בבקשה.

אופיר אקוניס: דילגת עליי.

יעקב מרגי: לא.

דוד אמסלם: הינה, אופיר אקוניס.

יעקב מרגי: אצלי אתה לא רשום בכלל.

קריאות: רשום, רשום.

יעקב מרגי: גברתי.

אופיר אקוניס: אני חושב שכן.

יעקב מרגי: רגע, רגע.

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: הייתה פה אי-הבנה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אופיר אקוניס, בבקשה.

דוד אמסלם: רבי יעקב, אנחנו במתח.

דוד אמסלם: ככה במתח אני יושב פה.

יעקב מרגי: אתה יודע כמה – ואני לא הבנתי למה הוא בלחץ.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

דוד אמסלם: סידר את העניבה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש - - -

יעקב מרגי: הייתה אי-הבנה פה ברישום.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו מגבים וגאים בכוחותינו הגיבורים, בלוחמת ולוחם משמר הגבול האמיצים, שחותרים למגע, לא מפחדים, חבר הכנסת אבו שחאדה, מפראי אדם, המחבלים הטרוריסטים, ומונעים רצח חפים מפשע.

אופיר אקוניס: שמעתי שאמרת שהמחבל הוצא להורג.

אופיר אקוניס: המחבל רצה להוציא להורג אזרח תמים, אזרחים תמימים, והמחבל המתועב הזה כמו שאר המחבלים צריכים לדעת – כשהם יוצאים לפיגוע הם לא חוזרים ממנו בחיים.

אופיר אקוניס: והגיבורים שלנו, השר לביטחון פנים, קיבלו, יקבלו, גיבוי מלא שלנו.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני מציע, במקום לשלוח אותם - - -

יעקב מרגי: עליזה בראשי.

אופיר אקוניס: במקום לשלוח אותם לחקירת מח"ש - - -

סמי אבו שחאדה: - - - מי שרוצה ללמוד מה זה תמיכה בטרור צריך לשמוע אותך.

יעקב מרגי: תודה, חבר הכנסת אבו שחאדה.

יעקב מרגי: תודה.

אופיר אקוניס: אני מציע לתת צל"ש ללוחמים, ללוחמת וללוחם, על נטרול המחבל.

אופיר אקוניס: לא חקירה באזהרה במח"ש.

אופיר אקוניס: אגב, באיזו מהירות הפקידים הגיעו לפתוח את המשרדים של מח"ש במוצאי שבת, באיזו מהירות.

אופיר אקוניס: תשמע טוב, חבר הכנסת אבו שחאדה, תמיד עדיף מחבל מת על חייל מת, וכך יהיה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש - - -

יעקב מרגי: אתה יודע, מסכן – על חשבוני – כנראה גם כדי להיפצע בפעולת איבה צריך מזל.

יעקב מרגי: ההוא, לא מדברים עליו, זה שהצילו אותו, שכמעט מת.

מיקי לוי: אבל הוא עכשיו בינוני ומצבו בסדר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אנחנו מאחלים לו כמובן בריאות שלמה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, החוק המוצע לכנסת הערב הזה הוא חרפה לממשלה.

אופיר אקוניס: הוא חרפה לממשלה, אבל גרוע מזה – הוא סכנה למדינה.

אופיר אקוניס: הקואליציה הזאת – החלשה, הכנועה, הרופסת, המרכינה ראש בפני כל גחמה של התנועה האסלאמית – עושה זאת באופן כזה שהיא מעדיפה את אובדן המשילות, לא רק בנגב, גם בגליל, במשולש – הקטן או הגדול – ובכל הארץ.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, השר לביטחון פנים, חשוב שאתה פה, טוב שאתה פה.

אופיר אקוניס: החוק הזה מתגמל עבריינים.

אופיר אקוניס: אני שואל את עצמי, אדוני היושב-ראש, האם הם מבינים שהחוק הזה מתגמל עבריינים?

אופיר אקוניס: ולמה הוא מתגמל עבריינים?

אופיר אקוניס: רק כדי שבנט ושקד, אלקין, סהר, הנדל ואחרים ימשיכו לשבת על כיסאות עור הצבי שלהם, כשהם מוותרים על כל עיקרון, כשהם נותנים פרסים לפורעי החוק כדי לשרוד פוליטית.

אופיר אקוניס: אין עוד מדינה, אין עוד חוק, אין סדר, יש רק הרצון לשלוט.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, זהו חוק מושחת - - -

יעקב מרגי: נא לסיים.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, זהו חוק מושחת ומסוכן של ממשלה חלשה, ללא תמיכה ציבורית, מושחתת ומסוכנת.

אופיר אקוניס: נכשלתם כולכם, לכו כבר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב קיש.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, שואלים אותי אנשים מדוע חברי האופוזיציה לא נכנסים להיות חברים בוועדות.

יואב קיש: אני חייב לתת תשובה - - -

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, יעקב, רק תודיע לו שאישרת לי את ההודעה האישית.

יואב קיש: היושב-ראש, אני יכול להתחיל?

מיקי לוי: מהתחלה.

יואב קיש: אז אם תיתן לי את הזמן.

מיקי לוי: איפוס, עצור, בבקשה.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, חוק החשמל זו הדוגמה מדוע הממשלה הזו מסוכנת.

יואב קיש: אני חוזר ואומר את זה, ואני לא אומר את זה סתם:

יואב קיש: ממשלת ישראל מסוכנת היום לזהות היהודית של מדינת ישראל.

יואב קיש: יש פה ממשלה שנשענת על גורמים אנטי-ציוניים ופוסט-ציוניים ומובילה את מדינת ישראל במסלול מאוד מאוד מסוכן.

יואב קיש: יש פה קרב של השמאל הקיצוני, שמצא את עצמו בממשלה יחד עם המיעוט הערבי ויחד עם ריסוק של מחנה הימין ובגידה במצביעים שלהם – אני מדייק את זה, אני לא אומר סתם בגידה, בגידה במצביעים של מפלגת ימינה – ויחד עם השנאה לנתניהו יצר את יצור הכלאיים הזה שנקרא ממשלת השינוי.

יואב קיש: מה הם באים לשנות?

יואב קיש: יש לנו קרב קשה על המשילות בנגב.

יואב קיש: הקרב הזה הוא קרב מורכב.

יואב קיש: אפשר לבוא בביקורת גם לממשלות הליכוד שלא הצליחו להכריע את הקרב הזה.

יואב קיש: היו ניסיונות.

יואב קיש: בני בגין ניסה, אורי אריאל ניסה, לא היו הצלחות רבות.

יואב קיש: ומצד שני, יש עכשיו בחוק הזה כניעה מוחלטת לכל אותם גורמים פוסט-ציוניים שנמצאים בממשלה.

יואב קיש: הרי מה רוצה ווליד טאהא לעשות?

יואב קיש: שכל אותם אלה שהשתלטו על קרקעות לא חוקיות, לקחו את הקרקע מהמדינה, יקבלו חשמל.

יואב קיש: ואומרת השרה אילת שקד: אני לא מוכנה, אבל אם תיתן לי את הסמכות אני אדאג שזה יקרה.

יואב קיש: את התרגיל הזה כבר ראינו בחוק האזרחות.

יואב קיש: כבר הבנו שאסור לתת להם פתח, כי אותם אנשים שקוראים לעצמם ימין, והם רחוקים מלהיות ימין, הם ייתנו יד לכל מה שאותם קיצוניים בממשלה רוצים לעשות.

יואב קיש: ולכן החוק הזה הוא חוק מסוכן.

יואב קיש: הוא חוק שפוגע במשילות שלנו.

יואב קיש: הוא חוק שמחזק את הגורמים האנטי-ציוניים.

יואב קיש: ועכשיו תראו את השקר והצביעות הגדולים של הממשלה הזו.

יואב קיש: יושב בממשלה הזו השר זאב אלקין, שעצר תהליכים בממשלה הקודמת, הוא אמר: עד שלא תעבירו את ההחלטה על ההתיישבות הצעירה ביהודה ושומרון – לא יהיה.

יואב קיש: וכשהוא הגיע לממשלה הזו הוא שכח מההתיישבות הצעירה, ועכשיו ההתיישבות הצעירה אפילו בחוק החשמל לא מקבלת את המקום הראוי לה.

יואב קיש: ואני אומר לך, היושב-ראש – ואני מסיים – אני אומר בצורה מאוד ברורה: אנחנו נוסיף הסתייגות, כשנגיע לחוק הזה לקריאה שנייה ושלישית, שבה אנחנו דורשים שחוק זה יחול מיידית גם במה שנקרא האזור ביהודה ושומרון, כדי שלא תהיה פה אפליה בין דם לדם.

יואב קיש: אתם עושים פה מהלך שפוגע במשילות, שהוא נגד מה שאנחנו מאמינים, ואפילו עושים פה אפליה פשוט בשביל לעזור לערבים ולפגוע ביהודים, וזה שינוי לרעה.

יואב קיש: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת אימאן ח'טיב, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היושב בראש, חברות וחברים נכבדים, אני כל כך שמחה על הרגע הזה, שתהיה לנו האפשרות לתת מענה לצורך אלמנטרי, בסיסי, להרבה בתים בחברה הערבית באופן ספציפי אבל בכלל.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שהזכות לחשמל היא זכות בסיסית גם.

אימאן ח'טיב יאסין: בלי חשמל אי-אפשר ללמוד, בלי חשמל אי-אפשר גם לאכול, בלי חשמל אי-אפשר לפעמים גם לנשום, לאנשים חולים, שלא לדבר על הטרטור הנוראי של בעלי הבתים במשך שנים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להודות לאחי, חבר הכנסת ווליד, על המאמץ, על העקשנות להביא את הדבר הזה עד למקום הזה, וכולי תקווה שבקרוב מאוד אנחנו נצליח להעבירו גם בקריאה שלישית.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שאין אמירה יותר נכונה, תרתי משמע, מלהגיד דווקא בתקופה הזאת שאכן אנחנו ברע"מ באנו לגרש חושך ולהביא אור לכל האנשים, לכל מי שצריך.

אימאן ח'טיב יאסין: כולי תקווה שכל הקולות שיוצאים נגד ההצעה הזאת או שמקניטים את ההצעה הזאת ישכילו להבין כמה טוב יש בהצעה הזאת.

אימאן ח'טיב יאסין: ואני אומרת בפני כולם, מבחן המציאות הוא התשובה האמיתית לכולנו.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת קרן ברק – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, אנחנו נמצאים כאילו באיזושהי הצגה של תיאטרון האבסורד.

סמי אבו שחאדה: ב-2021, במדינת ישראל, כביכול מדינה מפותחת ותדמית רצינית של מדינה מתקדמת, על מה אנחנו עושים את כל שעות הדיון האלה?

סמי אבו שחאדה: על אספקת חשמל, אספקת חשמל לעשרות אלפי בתים של אזרחים שחיים במדינת ישראל בשנת 2021 בלי חשמל.

סמי אבו שחאדה: ויוצאים כל מיני אנשים לדבר על הא ועל דא.

סמי אבו שחאדה: אתה לא מבין על מה הם מדברים.

סמי אבו שחאדה: הם באמת מתנגדים לזכות הבסיסית לחשמל?

סמי אבו שחאדה: והם קושרים את זה לביטחון המדינה וליהדות המדינה – מה זה קשור ליהדות המדינה?

סמי אבו שחאדה: מה קשורה אספקת חשמל לאזרחים הערבים במדינת ישראל?

סמי אבו שחאדה: למה לאזרחים הערבים?

סמי אבו שחאדה: כי הם אלה שמנותקים מחשמל.

סמי אבו שחאדה: הם אלה שבגלל עשרות שנים של אפליה בתכנון, בכל נושא התכנון, נמצאים במצב שאין להם חשמל.

סמי אבו שחאדה: אנחנו לא אוהבים את החוק הזה.

סמי אבו שחאדה: יש לנו הרבה ביקורת על החוק ואנחנו יודעים שהוא לא יפתור את מרבית הבעיה.

סמי אבו שחאדה: יש לנו הרבה ביקורת, אבל לפחות אם הוא יפתור חלק, אנחנו נתמוך בו, כי על מה הדיון?

סמי אבו שחאדה: זכות לחשמל?

סמי אבו שחאדה: היום, זה שבכלל אנשים עולים לפה ומתנגדים זה הזוי, ונותנים כל מיני הסברים אידיאולוגיים, פוליטיים, חסרי כל שחר, אין לזה שום משמעות, כדי כאילו לעשות מזה עניין.

סמי אבו שחאדה: אין פה עניין, סך הכול לכל האזרחים במדינה מגיע חשמל.

סמי אבו שחאדה: לערבים אין, בגלל הגזענות.

סמי אבו שחאדה: למה אין לערבים פה חשמל?

סמי אבו שחאדה: למה יש עשרות אלפי בתים?

סמי אבו שחאדה: בגלל בנייה?

סמי אבו שחאדה: מה פתאום.

סמי אבו שחאדה: הרי אתם יודעים שהמדינה בעצמה בונה באופן לא חוקי, בניגוד לחוק הבין-לאומי, ועושה פשע שהוא לא חוקי ולא מוסרי שנקרא התנחלויות, ומספקת להן חשמל, מים ותשתיות בניגוד לחוק הבין-לאומי.

סמי אבו שחאדה: על מה היא תבוא בטענות לאזרח מסכן שאין לו חשמל?

סמי אבו שחאדה: מדינה שעושה את הפשע הזה כבר עשרות שנים.

סמי אבו שחאדה: ישראל יכולה לבוא בטענה על בנייה לא חוקית?

סמי אבו שחאדה: הרי רוב המדינה נבנתה באופן לא חוקי ובלי תכנון.

סמי אבו שחאדה: עכשיו הם באים בגלל שזה אמור לפתור חלק מבעיית האזרחים הערבים.

סמי אבו שחאדה: החוק הזה הוא בעייתי מאוד בעינינו ולא פותר את רוב הבעיה.

סמי אבו שחאדה: עם זאת, אנחנו במשותפת, בגלל האחריות ובגלל שזה חשוב לנו ובגלל שבאנו לשרת את הציבור שלנו, אנחנו נצביע בעד.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום היה ביקור של ראש הממשלה, היה גם השר לביטחון פנים, שנמצא כאן, ועוד שרים.

אוסאמה סעדי: הלכו ועשו ביקור בדרום ונפגשו עם ראשי מועצות וראשי עיריות בדרום, כבוד השר כהן.

אוסאמה סעדי: הלכו ועשו תצפית על רהט.

סמי אבו שחאדה: השקיפו.

אוסאמה סעדי: השקיפו.

אוסאמה סעדי: וזה בהודעה רשמית של משרד רה"מ.

אוסאמה סעדי: אני לא הבנתי, כבוד השר מאיר כהן, מה התצפית הזאת על רהט?

אוסאמה סעדי: אתם מתצפתים על מה?

אוסאמה סעדי: לא יכולתם ללכת לרהט ולפגוש את ראש עיריית רהט ולבקר ברהט ולראות מקרוב מה קורה ברהט?

אוסאמה סעדי: עצם ההודעה הזאת, של נקודת תצפית על רהט, היא מבישה ומביישת.

אוסאמה סעדי: אבל קראתי גם את ההודעה אחרי הביקור, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: תראו מה אומרת שרת הפנים: שמנו את יעד הפשיעה במגזר הערבי והחזרת החוק והסדר לנגב כאחד מהיעדים המרכזיים של הממשלה.

אוסאמה סעדי: יש לנו שתי מטרות מרכזיות: מצד אחד, להילחם בדרך הכי אגרסיבית שיש בפשיעה, בפרוטקשן, בחממות הסמים, בהתפרעויות על הכבישים ובבנייה הבלתי-חוקית; המטרה השנייה, להסדיר את ההתיישבות ולכנס את הפזורות הבדואיות ליישובים מסודרים.

אוסאמה סעדי: אחרי שנים של הקפאה סוף-סוף נתחיל גם לבנות יישובים יהודיים חדשים בנגב.

אופיר סופר: אתה מאמין לה?

אוסאמה סעדי: חבר הכנסת אמסלם, אני שמעתי אותך, ואתה אומר: זו בכייה לדורות, החוק הזה, שמספקים חשמל לבדואים בדרום.

אוסאמה סעדי: אז אני רוצה להפיס את דעתך ולהרגיע אותך:

אוסאמה סעדי: החוק הזה לא יפתור שום בעיה של חשמל בדרום, וחבר הכנסת ווליד טאהא יודע את זה.

אוסאמה סעדי: כי אין שם תוכניות מתאר – לא כוללניות, לא פרטניות.

אוסאמה סעדי: אתה היית יו"ר ועדת הפנים - - -

דוד אמסלם: למה אין, אתה יודע?

אוסאמה סעדי: אין.

דוד אמסלם: אתה מכיר את הבדואים, עד הבית השני הולכים עם הגמל שלוש שעות.

אוסאמה סעדי: עזוב, עכשיו אנחנו מדברים על חוק החשמל.

אוסאמה סעדי: זה לא יפתור את זה, ולכן חלק מהביקורת שלנו ברשימה המשותפת היא שיש כ-25%–30% מהבתים ביישובים הערביים שלא יחוברו לחשמל אפריורי, מראש, כי אין תוכניות מתאר כוללניות.

אוסאמה סעדי: אחרי זה נבוא לעוד חסמים, חברי אבו שחאדה, גם תוכנית מפורטת, גם אישור של שרת הפנים, גם אישור של ועדה מחוזית, גם ערבות בנקאית.

מיקי לוי: בבקשה לסיים, חבר הכנסת סעדי.

אופיר סופר: אילת תפתור לכם הכול.

אוסאמה סעדי: אותה אילת שקד, ששמענו מה שהיא אמרה, היום היא זאת שתיתן את האישורים.

מיקי לוי: תודה.

אוסאמה סעדי: לכן, אדוני היושב-ראש, משפט אחרון - - -

דוד אמסלם: אתה בעד חשמל לעבריינים?

דוד אמסלם: לא משנה מאיפה, יהודים, ערבים.

אוסאמה סעדי: אני בעד חשמל לאזרחים.

אוסאמה סעדי: אזרח – תן לו חשמל.

דוד אמסלם: אזרח עבריין.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: למה הוא הפר את החוק?

אוסאמה סעדי: כשיש תוכנית מתאר לא כוללנית ולא מפורטת - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי.

דוד אמסלם: - - -

אוסאמה סעדי: משפט אחרון.

אוסאמה סעדי: עם כל הביקורות שיש לנו ועם כל ההערות שלנו, אנחנו מקווים שזה יפתור חלק מהבעיה, ולכן אנחנו נצביע בעד.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ליצמן – איננו.

מיקי לוי: יושב-ראש הוועדה ווליד טאהא, אתה מוזמן לסכם, בבקשה.

וליד טאהא: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, יצא לי להקשיב, לראות, לצפות ברבים מחברי וחברות הכנסת שעלו לדבר כאן, מעניין כמה כל אחד מהם לקח את הדבר הזה לזווית שלו, ומתברר שלחוק הזה יש הרבה מאוד זוויות שאפשר להסתכל עליו.

וליד טאהא: יש כאלה שתוקפים אותו מההיבט של רמיסת שלטון החוק.

וליד טאהא: את אלה אני שואל – כל עורכי הדין והמשפטנים גם מקשיבים – מה זה חוק?

וליד טאהא: חוק זה מערכת ערכים שמסכימים לגביה בתקופה כלשהי ושעוברת דרך הצינורות החוקתיים, כמו שמחוקקים עכשיו חוק בכנסת ונהיה חוק.

וליד טאהא: איך אפשר לומר על חוק שהוא מתיר בלגן ומתיר בנייה לא חוקית וכל מיני השתלחויות מטעמים לא מקצועיים, מטעמים של רק להתנגח ורק להתנגד ורק להשמיץ ורק להראות שמשהו לא בסדר הולך לקרות, כאילו אף אחד לא מתחשב בילדים, בנשים, בזקנים, בחולים שצריך לחבר אותם למכשירים כדי לספק להם חיים?

וליד טאהא: אף אחד לא מתחשב בכך שהרבה מאוד אנשים איבדו את החיים שלהם, מתו, בגלל הבלגן הזה של חיבורים מאולתרים לחשמל.

וליד טאהא: כי מי מעלה על דעתו שעשרות אלפי הבתים שלא מחוברים לחשמל הם היום ללא חשמל?

וליד טאהא: אף אחד הרי לא מעלה על דעתו שהם ללא חשמל, הם בוודאי מחוברים לחשמל, אבל הם מחוברים לחשמל באמצעים מאולתרים על ידי כבלים המועברים מעל הגגות, גגות של הבתים, מעמוד לעמוד.

וליד טאהא: חיבורים באמצע הכבל שמושכים אותו לפעמים יותר מקילומטר, דבר מזעזע כשלעצמו.

וליד טאהא: לעיתים משאיות נתקלות בכבל, הוא נמשך עם המשאית ואז גורם לסכנת חיים ממשית.

וליד טאהא: כל העניין הזה לא עניין אף אחד, לא הקפיץ אף אחד, לא זיעזע אף אחד, לא גרם לאלה שטוענים שיש להם מצפון – לא גרם להם לזעוק נגד הדבר הזה.

וליד טאהא: לא נגיד שלא קמו כדי להגן על הזכות להתחבר לחשמל, הם אפילו לא קמו כדי לבקש שסוף-סוף היישובים הערביים יקבלו תכנון.

וליד טאהא: והרי למה אין חשמל?

וליד טאהא: השאלה הזאת היא השאלה העיקרית בכל הדיון הזה.

וליד טאהא: במשך עשרות שנים המדינה לא דאגה לתכנן את החברה הערבית.

וליד טאהא: החברה הערבית שהייתה ב-48' 150,000 נפשות, התחילה לגדול באופן טבעי.

וליד טאהא: והאנשים האלה, מן הסתם, ירצו לגור בבית, אלא אם כן מישהו חשב שכל מאות האלפים שהתווספו – היום החברה הערבית היא 1.7 מיליון תושבים – יכול להיות שמישהו חשב שכל אלה יכולים ללון ברחובות או להקים להם אוהלים.

וליד טאהא: למה צריך לתכנן להם?

וליד טאהא: הם לא צריכים את זה.

וליד טאהא: ואולם בפועל, האנשים האלה היו צריכים באמת לבנות בתים, ובגלל שאין תכנון, הם נאלצו לבנות את הבתים שלהם ללא היתרים.

וליד טאהא: ללא היתרים, משמעות הדבר גם – בגלל שהחוק הקודם חייב הגעה לשלב ההיתרים כדי להתחבר לחשמל, נוצר מצב שעשרות אלפי בתים למעשה נבנים ולא מתחברים לרשת החשמל כי לא מגיעים לשלב ההיתרים.

וליד טאהא: יש פה שאלה מרכזית נוספת, שאף אחד לא נותן עליה מענה:

וליד טאהא: הרי הרוב המוחלט של הבתים האלה – הרוב המוחלט, המוחץ, של כל הבתים האלה – המדינה לא פתחה נגדם בשום הליך משפטי.

וליד טאהא: זאת אומרת שאף אחד לא רוצה מהם כלום מבחינה חוקית.

וליד טאהא: הבית קיים – והיום חלק גדול מהבתים האלה הם במרכזי היישובים אפילו – אבל בגלל שלא הגיע לשלב ההיתרים, הוא לא הצליח להתחבר לחשמל.

וליד טאהא: אז מצד אחד, אתה לא רוצה מהבית הזה כלום, אין לך טענות אליו, אתה לא פותח נגדו בשום הליך, אבל מצד שני אתה לא מאפשר לו להתחבר לרשת החשמל כמצרך יסודי בסיסי, כזכות יסוד בסיסית של כל אדם עלי אדמות.

וליד טאהא: אני חושב שהצעת החוק שאני מביא היום, למרות שתקפו אותה מכל הכיוונים, חלק הלכו רחוק רחוק ללאומיות והתעמקו יתר על המידה בהסברים פוליטיים, אני רוצה לומר לכולם: הצעת החוק הזאת תעשה צדק סוף-סוף לעשרות אלפי בתים, למאות אלפי אנשים.

וליד טאהא: עשרות אלפי בתים שגרים בהם מאות אלפי אנשים, ילדים, נשים, זקנים וטף, שנמנעו מלקבל את הזכות הבסיסית הזאת במשך עשרות שנים, לא משום שהם פשעו, כפי שטענו רבים מאלה שהיו אמורים לדאוג לתכנון החברה הערבית.

וליד טאהא: לא משום שהם פשעו, אלא משום שפשוט מאוד הממשלות לדורותיהן לא דאגו לתכנן את היישובים ולאפשר לאזרחים הערבים את הזכות הבסיסית הזאת לחיים.

וליד טאהא: אני רוצה להעלות פה שאלה עקרונית, באמת שאלה עקרונית: למה חושבים בממשלות לדורותיהן שלעשות את הדבר הזה נגד האזרח הערבי זה עושה טוב למדינת ישראל?

וליד טאהא: למה זה עושה טוב למדינת ישראל?

וליד טאהא: למה זה עושה טוב לממשלה, שלא רצתה להשקיע בתכנון היישובים הערביים?

וליד טאהא: למה זה עושה טוב לממשלה לראות נשים, ילדים וזקנים ללא חשמל?

וליד טאהא: למה זה עושה טוב לממשלה לא להשקיע בתשתיות ביישובים הערביים?

וליד טאהא: למה זה עושה טוב לממשלות עד היום – כי עכשיו זה לוקח טיפול אחר – לראות את הפשיעה משתלטת על היישובים הערביים, ואף אחד לא קופץ מזה?

וליד טאהא: אחדים אפילו אמרו: אם זה אצלם, אז שיהיה להם בהצלחה.

וליד טאהא: זה לא עניין של המדינה, הם חשבו שזה עניין של חצר אחורית, שלא תשפיע לעולם על החזית, על המרכז ועל שאר הערים במדינת ישראל.

וליד טאהא: התוצאה הייתה שהתבדו, והפושעים יכולים להציק לכל אזרח במדינה ללא קשר ליישוב שהוא גר בו.

וליד טאהא: אני חושב, רבותיי, שבשנת 2021 אני מרגיש בושה לעלות לדוכן כדי לדבר על מצרך בסיסי, על מצרך חיוני, על מצרך שכל ממשלה הייתה צריכה לדאוג בעצמה כדי לממש אותו ולעשות אותו לכל האזרחים.

וליד טאהא: ב-2021 אנחנו עדיין מדברים על כך שיש כאלה שמתנגדים אפילו לחוק שמסדיר את זה אחרת, ועדיין יש כאלה שמתנגדים להעלאת החוק, להבאת החוק ולהעברת החוק.

וליד טאהא: על מה זה מלמד?

וליד טאהא: אני לא יודע להסביר כל אחד מאלה שעלו להתנגד ולהשמיע טענות נגד החוק; אני יודע לומר שחלק מהם, המוסר אצלם הוא מוסר סלקטיבי – תלוי על מי אתה מדבר ולמי אתה מכוון.

וליד טאהא: אם אתה מכוון ללאום שלו, אז הוא מלא מוסר.

וליד טאהא: אתה שומע אותו לוחמני, מוכן לעשות הכול כדי לדבר על הצדק, על המוסר ועל הזכות לקבל את הזכות הבסיסית הזאת.

וליד טאהא: אבל כאשר מדובר באזרח ערבי – ואללה, את מי זה מעניין?

וליד טאהא: למה זה צריך לעניין אותו בכלל?

וליד טאהא: יש כאלה גם שעושים את זה עם מנה רצינית של גזענות, כי זה החינוך שלהם, על זה גדלו, לא יודעים מה זה זכויות אזרח וזכויות פרט כאשר האזרח והפרט לא שייך ללאום שלו או לקבוצה שלו, ומכאן דיברו מכל מיני כיוונים, מכל מיני סיבות, ולעולם הכוונות היו ונשארו.

וליד טאהא: אנחנו רוצים שסוף-סוף מדינת ישראל, ממשלות ישראל, יתנהגו אל האזרחים הערבים כאל אזרחים שווים, והזכויות של האזרחים הערבים אינן תלויות ברצון פוליטי של שר זה או שר אחר; הן צריכות להיות מעוגנות ושמורות, ושלא צריך להתחנן כדי לקבל אותן וכדי לבקש אותן, כי הן צריכות להיות מובנות מאליהן.

וליד טאהא: עד עכשיו זה לא קרה, וגם עכשיו זה לא קורה בקצב שהיינו רוצים לראות, אבל אנחנו לפחות מנסים להתחבר לכל הסוגיות הקשורות לחברה הערבית ממבט של תכנון, בהתבסס על ההיגיון של התכנון.

וליד טאהא: ומכאן גם המשימה של רשויות התכנון, של מטה התכנון, של הוועדות המחוזיות והמרחביות והמקומיות.

וליד טאהא: המשימה הערכית שמוטלת על כולם היא משימה כבדה: כולם צריכים להתגייס כדי לקדם את התכנון בחברה הערבית, ולא בקצב שהתרגלנו אליו, כי הקצב שהתרגלנו אליו היה קצב איטי עד כדי איטי במתכוון.

וליד טאהא: יש תוכניות שאני מכיר, אדוני היושב-ראש, שלקח להן 20 שנה כדי להגיע לשלב שגם הוא עדיין לא שלב של אישור תוכנית סופית.

וליד טאהא: ואני שואל: אלוהים אדירים, מה יכול למשוך תוכנית 20 שנה?

וליד טאהא: למה אפשר לעשות את זה בכל מקום ולא אפשרי לעשות את זה לחברה הערבית?

וליד טאהא: אז יש שיגידו שתכנון עולה הרבה כסף.

וליד טאהא: המדינה לא מימנה את הרשויות המקומיות הערביות כל הזמן כדי להשקיע בתכנון, והרשויות המקומיות הערביות, שלמרביתן אין אזורי תעשייה, אין אזורי תעסוקה, ומתקיימות על ארנונה של מגורים, לא היה להן כסף לשאת בהוצאות התכנון.

וליד טאהא: ועל כן גם התחברו להן שתי סיבות: האחת, מדינה שלא מעניין אותה ולא משקיעה כסף בתכנון; השנייה, רשויות מקומיות שאין להן כסף כדי לתכנן, כי אין להן הכנסות, אין להן אזורי תעשייה, אזורי תעסוקה, ואז הן גם לא יכלו לשאת בהוצאות של התכנון.

וליד טאהא: ומי שילם את המחיר המיידי?

וליד טאהא: האזרח הממוצע, האזרח הפשוט שצריך לבנות את הבית שלו בכבוד, וצריך להתחבר לחשמל בכבוד, וצריך ללכת על כביש מסודר בכבוד, וצריך להגיע לבית הספר בכבוד, וצריך להגיע לבית החולים ולמרפאה בכבוד.

וליד טאהא: וכל הדברים האלה נמנעו ועדיין מנועים מהרבה מאוד אזרחים ערבים בהיותם ערבים.

וליד טאהא: לא כי למדינה לא היה כסף – לא, לא; לא בגלל שבמדינת ישראל היה מחסור של אנרגיה שבגינו לא חיברו את כל הבתים לחשמל.

וליד טאהא: כי מי צריך לדאוג להם, ולמה צריך לדאוג להם.

וליד טאהא: היום יש ממשלה שמתחילה לחשוב אחרת, אז האזרחים הערבים אינם צריכים להיות מוענשים.

וליד טאהא: החשמל לא ישמש עוד ככלי ענישה של האזרחים הערבים.

וליד טאהא: הרשויות צריכות, מתבקשות, להאיץ את תהליכי התכנון בתחומן, ליצור קשר עם רשויות התכנון, להגיש תוכניות, לנדנד על זה.

וליד טאהא: אני כיו"ר ועדת הפנים עוקב אחר הנושא הזה באופן מתמיד כל יום, כדי להביא את כולם להבנה שצריכים לעשות את זה סוף-סוף, צריכים לסיים תכנון.

וליד טאהא: אנחנו לא מדברים כמעט על יישובים יהודיים לא מתוכננים.

וליד טאהא: ובסדר, אין לי שום טענה, באותה מידה אנחנו צריכים להגיע למצב שלא נדבר יותר גם על יישובים ערביים לא מתוכננים, כי אי-אפשר לקבל מציאות שבצד אחד מתכננים להם, בונים להם אזורי תעשייה, בונים להם אזורי תעסוקה, מאפשרים להם הכנסות לרשויות המקומיות עם הרבה מאוד כסף, ובכך גם אפשרות של השקעה בתושב בכל התחומים, ואילו בחברה הערבית זה לא צריך לקרות.

וליד טאהא: בחברה הערבית האזרח הערבי צריך להתמודד עם צווי פינוי וצווי הריסה וצווי איטום של בתים.

וליד טאהא: הוא צריך להתמודד מול מערכת המשפט עם הוצאות של מיליונים, והוא צריך להתמודד מול עורכי דין, שגם הם לוקחים ממנו מיליונים, והוא צריך יום-יום להתעסק בזה שאולי בערב הבית שלו לא יהיה קיים יותר.

וליד טאהא: אני מדבר על אלה שבהיעדר תכנון בנו את הבתים שלהם ומתמודדים עם כל התופעות שדיברתי עליהם.

וליד טאהא: אז חבר כנסת ערבי מביא הצעת חוק, שדרך אגב, לא מדברת רק על האזרחים הערבים, היא הצעת חוק כללית לכל אזרחי המדינה, שיש לה - - -

משה ארבל: אתה יכול להגיד תודה לשרת הפנים?

וליד טאהא: שיש לה היגיון תכנון.

משה ארבל: שרת הפנים, תגיד לה תודה.

וליד טאהא: שיש לה – משה, אתה שם לב שהקול שלי כבר - - -

ינון אזולאי: אם אתה רוצה, אני בשנייה - - - אותו.

וליד טאהא: עייפתי, הייתי בדיונים בוועדה, אני עושה דיונים טובים גם בשבילכם ולבקשתכם, ואתם מגיעים ומדברים ואומרים: ואללה, המקום שאפשר לדבר בו זה ועדת הפנים.

וליד טאהא: אז עכשיו עזוב פוליטיקה זולה.

משה אבוטבול: לא פוליטיקה.

וליד טאהא: עזוב פוליטיקה זולה.

וליד טאהא: אני מדבר על נושא – אתה יודע על מה אני מדבר?

משה אבוטבול: דבר עם בנט שרק ייכנס לרהט.

וליד טאהא: משה, אתה תאפשר לי - -

משה אבוטבול: למה הוא לא נכנס לרהט?

משה אבוטבול: שייכנס לרהט.

וליד טאהא: - - כדי לא לצעוק, כי אני לא יכול.

משה אבוטבול: תן לו כבוד להיכנס לרהט.

וליד טאהא: אני בניגוד אליך – אני בניגוד אליך מדבר על חשמל לילדים - -

משה אבוטבול: למה הוא לא נכנס לרהט?

וליד טאהא: - - על חשמל לנשים, על חשמל לגברים - -

משה אבוטבול: למה הוא לא נכנס לרהט?

משה אבוטבול: על מה אתה מדבר?

משה אבוטבול: הוא לא סופר אתכם.

וליד טאהא: - - על חשמל לזקנים.

וליד טאהא: על חשמל - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, תודה.

מיקי לוי: מספיק.

וליד טאהא: על חשמל לחולים.

וליד טאהא: עכשיו, אני מבין, אבוטבול, שזה מפריע לך, אז לך תבדוק מה קורה עם המצפון שלך.

וליד טאהא: לך תבדוק מה קורה עם מערכת הערכים שלך, שכנראה משהו לא בסדר, משהו פגום שם.

וליד טאהא: אז תתקן את המערכת שלך, ואל תבוא בטענות אליי.

וליד טאהא: אני בסך הכול מנסה לעשות טוב לכל האזרחים, ובכלל זה כמובן האזרחים הערבים שהופלו בעניין הזה.

וליד טאהא: למה מישהו צריך להתרגז מזה ולדבר על לאומיות, ועל עושים למדינה, וחותרים תחת יסודות המדינה?

וליד טאהא: האם קו חשמל לבית הוא חתירה מתחת ליסודות המדינה?

וליד טאהא: איזו מדינה אתה רוצה שהיא - - -

דוד אמסלם: טאהא, ומה עם האדמה, טאהא?

וליד טאהא: איזו מדינה - - -

דוד אמסלם: טאהא, דבר לעניין.

וליד טאהא: איזו מדינה - - -

דוד אמסלם: דבר לעניין.

וליד טאהא: איזו מדינה - - -

דוד אמסלם: - - - אתה חושב שאנחנו אהבלים?

וליד טאהא: איזו מדינה, דוד אמסלם - -

דוד אמסלם: אתה חושב שאנחנו טיפשים?

דוד אמסלם: - - -

וליד טאהא: - - אתה רוצה – שמתנהלת עם אפס ערכים כלפי 20% מאזרחיה?

דוד אמסלם: אל תפגע לנו באינטליגנציה.

וליד טאהא: איזו מדינה אתה רוצה?

דוד אמסלם: תגיד לי, שודד הבנק לא ייתן לנו כסף?

וליד טאהא: או שאין ערכים, או שהערכים – תלוי על מי אתה מדבר.

דוד אמסלם: בוא נקרא לו שיחלק כסף, יש לו את הבנק.

וליד טאהא: בסך הכול באים לחבר את האנשים האלה, שגם אתה - - -

דוד אמסלם: זה עבריינים, השתלטו על קרקעות מדינה.

וליד טאהא: שגם אתה והממשלות שלך - - -

דוד אמסלם: איך אמר הבוס שלך?

דוד אמסלם: אתם רוצים לשחרר את אדמות הנגב מהיהודים.

וליד טאהא: וגם אתה והממשלות שלך לא רציתם - - - רוצים לחבר אותם בסך הכול לחשמל.

וליד טאהא: על הנגב, דרך אגב - -

דוד אמסלם: סך הכול.

וליד טאהא: - - אם אתה מדבר על הנגב, אז אתה בעצמך מבקש לעשות שם עשרה סוגים של אזרחים.

וליד טאהא: אזרחים - - -

דוד אמסלם: שייכנסו ליישובים ויקבלו שם חשמל, כמו כולם.

דוד אמסלם: ישלמו, יקבלו.

וליד טאהא: אז תקשיב.

דוד אמסלם: ביישובים.

דוד אמסלם: לא להשתלט על 600,000 דונם - -

וליד טאהא: אני מכיר את היישובים מזווית אחרת משלך.

דוד אמסלם: - - ולגנוב מהמדינה 600,000 דונם קרקע ולהגיד שזה שלהם.

וליד טאהא: אז אני אומר לך משהו לגבי הנגב - - -

דוד אמסלם: זאת המשימה שלך.

וליד טאהא: לגבי הנגב, כל עוד המדיניות שהתוו הממשלות הייתה מדיניות לאומנית בכל הקשור בהתנהלות מול האזרחים הערבים שגרים על האדמות שלהם בנגב, אתה אף פעם - - -

דוד אמסלם: זה לא שלהם.

וליד טאהא: לא.

דוד אמסלם: מאיפה נהיה שלהם?

וליד טאהא: אתה יכול לטעון מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: מאיפה נהיה שלהם?

דוד אמסלם: זאת הבעיה.

וליד טאהא: אתה יכול לטעון מה שאתה רוצה, אבל בהיסטוריה – לא היית פה כאשר מדינות שקדמו למדינת ישראל היו פה.

דוד אמסלם: אתה מבין, אנחנו כנופיות.

וליד טאהא: ובגלל החוקים שלהן – לא, רגע.

דוד אמסלם: איך אמר מנסור עבאס?

דוד אמסלם: אנחנו כנופיות ציוניות שלקחנו את הקרקע מהפלסטינים.

וליד טאהא: לא כל האנשים, יא דוד אמסלם, אתה מרמה את האזרחים.

דוד אמסלם: זה מה שאמר מנסור עבאס - - - אתה אמרת שחיילי צה"ל מחבלים.

וליד טאהא: תקשיב שנייה, תקשיב שנייה, אתה מרמה את האזרחים, למה?

דוד אמסלם: במה?

וליד טאהא: בדיוק, שאלה יפה.

דוד אמסלם: נו?

וליד טאהא: אתה טוען שהם גרים על אדמות לא שלהם.

דוד אמסלם: נכון.

וליד טאהא: ואתה מרמה את האנשים.

דוד אמסלם: למה?

וליד טאהא: למה?

וליד טאהא: כי האנשים בעבר לא רשמו את האדמות שלהם בטאבו.

דוד אמסלם: אה, בעבר.

וליד טאהא: בקושאנים העות'מאניים.

דוד אמסלם: בקושאנים, נו?

וליד טאהא: ואתה עכשיו טוען בעלות על האדמות שלהם.

דוד אמסלם: ומי אמר לך שזה שלהם?

וליד טאהא: אז רגע - - -

דוד אמסלם: מי אמר לך שזה שלהם?

וליד טאהא: אז אתה, במקום לגשת לזה - - -

דוד אמסלם: אז שילכו לבית משפט.

וליד טאהא: במקום לגשת לזה בתפיסה של אזרחים שצריך לטפח אותם ואת היישובים שלהם - -

דוד אמסלם: מה זה לטפח?

וליד טאהא: - - ולקדם אותם - -

דוד אמסלם: - - - עבריינות.

וליד טאהא: - - ולתת להם מים וחשמל ומצרכי חיים בסיסיים – אתה יודע מה?

דוד אמסלם: אתה יודע את האמת.

וליד טאהא: לתת להם מלגות, לתת להם בתי ספר.

דוד אמסלם: אתה את האמת יודע.

וליד טאהא: אין להם.

דוד אמסלם: אתה יודע.

וליד טאהא: אין להם את כל זה בגלל המדיניות שלך.

דוד אמסלם: אתה יודע שהם פולשים על כל הקרקעות.

וליד טאהא: ב-2021 זה קורה במדינת ישראל?

וליד טאהא: בושה וחרפה.

וליד טאהא: אז כאשר באים לגשת לטיפול בבעיה בדרך אחרת – אתה קופץ, כי זה סותר – כן, אין לך ערכים שמכילים אותם.

דוד אמסלם: למי?

וליד טאהא: אתה חד-צדדי.

דוד אמסלם: איזה חד-צדדי?

וליד טאהא: אתה חד-צדדי.

דוד אמסלם: לא הבנתי מה.

וליד טאהא: יש לך מערכת ערכים שעובדת רק על הקבוצה שלך.

דוד אמסלם: מה הקבוצה שלי?

וליד טאהא: עליי היא לא עובדת.

דוד אמסלם: אתה מכיר יהודים שגונבים קרקעות?

וליד טאהא: אתה לא מפעיל אותה כלפיי.

דוד אמסלם: אתה מכיר יהודי אחד שגונב קרקע?

מיקי לוי: חבר הכנסת טאהא, בבקשה להמשיך, לא לנהל ויכוח עם חברי הכנסת.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא ישר נכנס לבית סוהר.

וליד טאהא: עם מי?

דוד אמסלם: אני יכול לגנוב קרקע - - - אתם גונבים מאות אלפי דונמים בנגב.

דוד אמסלם: מה, נהיית לי פתאום סנטה קלאוס?

דוד אמסלם: ייתן להם חשמל.

וליד טאהא: על כן, רבותיי, אני לא חושב שמישהו צריך לחשוש מזכות יסוד שמקבל אזרח ערבי במדינה – ואגב, כל אזרח.

וליד טאהא: אני מכיר הרבה הרבה סוגיות, אני טיפלתי גם בוועדה שלי, אתה היית ואחרים היו שותפים בדיונים – טיפלתי גם בנושאים שלא קשורים לאזרחים הערבים, וגם שם הבעתי דעה ברורה לטובת האזרחים, הבעתי דעה ברורה על כך שצריך לעשות צדק עם האזרחים האלה.

וליד טאהא: לא היה אכפת לי מאיזה לאום הם באים, אם הם אזרחים יהודים או ערבים.

וליד טאהא: זה לצורך העניין נושא שלא צריך לעניין ממשלה.

וליד טאהא: ממשלה צריכה לתת שירות לכל האזרחים שלה ללא הבדל גזע, דת ומין, וללא משוא פנים.

וליד טאהא: לנו, לאזרחים הערבים, לא נעשה דבר כזה במשך עשרות שנים, ועל כן עכשיו כל דבר שאנחנו מבקשים לקדם, להעלות, נשמע לחלק מחברי הכנסת כאילו אנחנו מבקשים עולם ומלואו, ולא כן הם פני הדברים.

וליד טאהא: אנחנו בסך הכול מדברים על זכות בסיסית, יסודית, שאין אדם היום בעולם שיכול להסתדר בלעדיה.

וליד טאהא: מי שאין להם אותה, את הזכות הזו, חיים בקושי רב, לא מצליחים לטפל בחולים שלהם, בנזקקים למכשירים הרפואיים.

וליד טאהא: לא מצליחים לקיים אורח חיים בהרבה מאוד מובנים.

וליד טאהא: ועל כן הנושא הזה היה צריך להיות בתמיכה מקיר לקיר.

וליד טאהא: אף אחד לא היה צריך להתנגד לזה כי זה לא מכוון נגד אף אחד, זה מכוון לכולם, לא נגד אף אחד מחברי הכנסת.

וליד טאהא: אנחנו מרגישים את אותה גישה, אותה תפיסה, בעיקר בקרב אותם חברי כנסת – שזה חוזר על עצמו אצלם – בכל הנושאים שאנחנו מביאים לדיון.

וליד טאהא: בכל פעם שיש נושא שקשור לאזרחים הערבים, פתאום הנושא נהיה נושא שמצריך ויכוח פוליטי ולאומי, היסטורי ועתידי וכל מיני גרסאות שפתאום עולות.

וליד טאהא: כל הדיון הוא על זכות בסיסית שנגיד שהיינו צריכים לתת מזמן לאזרחים הערבים.

קריאות: - - -

וליד טאהא: היום הבאנו לדיון ראשון בוועדת הפנים את חוק אגרות השמירה.

אוסאמה סעדי: - - -

וליד טאהא: אוסאמה, היום הבאנו לדיון בוועדת הפנים את חוק אגרות השמירה.

וליד טאהא: אתה באת והבעת התנגדות לחוק.

וליד טאהא: אני אומר לך, אוסאמה, אם אני ואתה נעשה סקר ונשאל את האזרחים הערבים אם הם מוכנים להוסיף עוד שני שקלים למטר לטובת ביטחון אישי, שאיננו, אז כל האזרחים הערבים יגידו לך: קח חמישה שקלים למטר ותביא לי את הביטחון האישי.

אוסאמה סעדי: - - -

וליד טאהא: בסדר, אבל הוא משלם ארנונה, אוסאמה - - -

דוד אמסלם: מי משלם?

דוד אמסלם: מי משלם בנגב ארנונה?

וליד טאהא: אתה צודק, אתה צודק, אבל הוא משלם ארנונה גם בערים העשירות – שיש להם הרבה כסף בעודפים – ובכל זאת גובים את האגרה הזו, ועל כן אמרתי, לפעמים אנחנו צריכים לשקול את הנושאים במקום אגרות, לבחון מה טוב לנו לפני שאנחנו מקבלים עמדה, ככה לפני שבוחנים את הנושאים לעומק.

וליד טאהא: אז למה אני אומר את זה?

קריאה: עד 07:00 אנחנו מסיימים את זה.

וליד טאהא: למה אני אומר את זה, אוסאמה?

וליד טאהא: כי מי שסובל, דרך אגב, מי שסובל מפרוטקשן זה בעיקר האזרח הערבי; מי מרגיש חוסר ביטחון אישי – בעיקר זה האזרח הערבי; מי שצריך לרומם לו את הביטחון האישי זה בעיקר האזרח הערבי, שהממשלות הקודמות נתנו לכנופיות הפשע - - -

מאי גולן: אתה יודע איפה יש פרוטקשן על חניה, ווליד?

מאי גולן: ביפו.

מאי גולן: אני אומרת לך, גם ברמה של חניה לוקחים פרוטקשן.

מאי גולן: עכשיו, זה לא המגזרים, זה חוצה מגזרים.

וליד טאהא: אז צריך להפסיק את זה.

וליד טאהא: צריך להפסיק את זה בכל מקום.

מאי גולן: איך?

וליד טאהא: לא משנה איפה עושים את זה, זה דבר פסול.

וליד טאהא: אבל אני דיברתי על הזכות הבסיסית של האדם, על זכות היסוד הבסיסית של כל אזרח, כמו שמגיע לו, ידידי אוסאמה, שיקבל ביטחון אישי, באותה מידה מגיע לו שיקבל חיבור לחשמל.

וליד טאהא: ועל כן – זהו?

וליד טאהא: סיימתם?

וליד טאהא: סיימתם משא ומתן?

קריאות: - - -

וליד טאהא: הם לא מבינים שאני בקושי מדבר כבר?

וליד טאהא: אוסאמה, באותה מידה שצריך ביטחון אישי, צריך גם חשמל.

וליד טאהא: על כן אני כאן.

וליד טאהא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: יואב, יואב.

יואב קיש: לא, מיקי, אני לא מכיר את זה.

יואב קיש: אף אחד לא דיבר איתי.

יואב קיש: אני לא יודע מה זה.

יואב קיש: אולי יש התנגדויות.

יואב קיש: לא בדקנו.

יואב קיש: אם נגלה שאין שום בעיה, אביא את זה מחר, אבל אני לא יודע מה זה.

מיקי לוי: - - -

יואב קיש: מיקי אני לא יודע מה זה.

יואב קיש: נבדוק את זה.

עידית סילמן: מיקי הוא צודק - - -

מיקי לוי: - - -

יואב קיש: מיקי אני לא יודע.

יואב קיש: אם מישהו פתאום יגיד לי: לא ולא ולא?

יואב קיש: אני לא יודע.

יואב קיש: אני לא יכול להגיד לך מילה פה.

עידית סילמן: די נו, 40 דקות עכשיו - - -

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: עד שנסדיר את העניינים, חברי הכנסת, נא לשבת.

קריאות: רבותיי חברי הכנסת, נא לשבת.

קריאות: האופוזיציה משכה את רצונה להצבעה שמית.

קריאות: משכה את רצונה להצבעה שמית.

קריאות: בבקשה, חברי הכנסת, נא לתפוס את המקומות.

קריאות: אני נותן עוד דקה אחת או שתיים, נא לתפוס את המקומות.

קריאות: אנחנו עוברים - - -

יואב קיש: מיקי, רגע, רגע, מיקי.

יואב קיש: אנשים עוד אפילו בפרסה.

יואב קיש: תן לנו שנייה.

מיקי לוי: לא שומעים אותי?

מיקי לוי: אני מחכה.

מיקי לוי: עד שלא תגיד לי שאתה מוכן.

מיקי לוי: אני מחכה.

מיקי לוי: האופוזיציה משכה את רצונה להצבעה שמית.

מיקי לוי: חלק מחברי הכנסת נמצאים בחוץ.

מיקי לוי: אני אחכה עד שאקבל מכם - - -

קריאה: שתי דקות, שתי דקות.

מיקי לוי: אני אחכה יותר משתי דקות.

מיקי לוי: יותר משתי דקות.

מיקי לוי: עד שלא תגידו לי שאספתם את כל חברי הכנסת, אני לא אתחיל בהצבעה.

קריאה: מה סדר-היום - - -

מיקי לוי: סדר-היום על פי ההסכמות שהגיעו – אנחנו כרגע עוברים לנושא הקנביס, מה שהיה סעיף 5, ולאחר מכן – הצעת חוק העונשין (תיקון 140 – הוראת שעה), הצבעה שנייה ושלישית.

מיקי לוי: זה מה שסיכמו.

קריאה: - - -

מיקי לוי: אני אתן לך לדבר אחרי ההצבעה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש?

יואב קיש: עוד דקה.

מיקי לוי: עוד דקה.

מיקי לוי: אני מחכה.

מיקי לוי: אין בעיה, אני מחכה.

מיקי לוי: ברגע שתיתן לי אישור אני אעבור להצבעה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אופוזיציה, קואליציה, בבקשה להתיישב, אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית.

מיקי לוי: בבקשה לשבת במקומות.

מיקי לוי: נא לשבת.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעה אלקטרונית.

מיקי לוי: הצבעה, בבקשה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 61

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – 61, נגד – 48.

מיקי לוי: הצעת החוק חוזרת לדיון בוועדת הפנים.

מיקי לוי: יש לי שתי בקשות שאושרו על ידי חבר הכנסת מרגי.

יואב קיש: רגע, אפשר להעביר את זה לוועדה אחרת?

מיקי לוי: אי-אפשר, כי זה התחיל.

מיקי לוי: יש לי הודעות אישיות שאושרו על ידי חבר הכנסת מרגי ביושבו כיושב-ראש.

מיקי לוי: הודעה אישית לחבר הכנסת ארבל, ולאחר מכן הודעה אישית לחבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: בבקשה.

משה ארבל: תודה, אדוני.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרים, בשעות האחרונות פורסם על הסכם פשרה היסטורי בין מר אודי רייטר, היועץ לשעבר של נפתלי בנט, שממנו בנט גנב את תוכנית סינגפור וחומרים נוספים לספר "איך לנצח מגפה".

משה ארבל: וכך הוא אמר בריאיון בגלי ישראל ב-30 ביוני: נפגשנו ודיברנו הרבה מאחורי הקלעים.

משה ארבל: ההתנהלות שלהם קטסטרופלית.

משה ארבל: מה שהם טוענים מול הראיות – זוועתי.

משה ארבל: הם מתנערים ממה שכתוב.

משה ארבל: אני יצרתי את הקמפיין של בנט, קבעתי מה הולך להיות בקמפיין, ובנט עשה מה שרציתי כל הקמפיין.

משה ארבל: יש 1,500 עמודי שיח, עם תאריכים ושעות באופן רציף שמוכיחים שאני מייצר את התוכן עצמו ובנט פועל לפי התכנים שאני מייצר.

משה ארבל: עורכי הדין שלו הציעו לי בטלפון קרוב ל-150,000 שקל, לא בכתב.

משה ארבל: בתקשורת הם סיפרו על מוכנות לשלם 30,000 שקלים.

משה ארבל: השיח שלי עם בנט היה 600,000 לקמפיין פלוס 500,000 אם הוא יהיה ראש ממשלה.

משה ארבל: עשינו ריאיון של שעה וחצי.

משה ארבל: אחר כך ביקש לחשוב על זה, ואז הוא הודיע שהוא לא הולך על זה.

משה ארבל: הוא שלל את ההצעה.

משה ארבל: אחרי כמה ימים לקח את התוכנית שלי.

משה ארבל: הלו, תעצור שנייה, אם אני לא עובד שלך למה אתה משתמש בתוכניות שלי?

משה ארבל: מה שהוא עשה זה שהוא מחק את השם שלי ורשם את שלו.

משה ארבל: זה כמו גנבה לכל דבר.

משה ארבל: הוא המשיך אחר כך לבקש ממני ייעוץ.

משה ארבל: כתבתי לו: או כסף על זכויות על התכנים שנתתי, או לפחות קרדיט גם על תוכנית סינגפור וגם על "איך לנצח מגפה".

משה ארבל: יש פה דברים שאם המדינה תדע היא תרעד.

משה ארבל: כך אמר אודי רייטר ב-30 ביוני.

משה ארבל: והינה הערב אנחנו מתבשרים שבנט הגיע להסכם חשאי, יחד עם עורכי דינו, שהוא מפצה את יועצו בבחירות בסכום חסוי.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בכוונתי עוד הערב לפנות למבקר המדינה.

משה ארבל: ממה נפשך?

משה ארבל: אם הסכום הולך להיות משולם מקופת המפלגה, אסור לסכום להיות חסוי.

משה ארבל: הסכום חייב להיות מפורסם לציבור, הציבור חייב לדעת כמה כסף בדיוק יצא מכספי המפלגה שמקבלת מימון כספי מפלגות לפי חוק לחיפוי התרמית והגנבה הזו של בנט.

משה ארבל: ואם מדובר בכסף שבנט משלם מכספו האישי, הרי מדובר בתרומה אסורה.

משה ארבל: לפי חוק מימון מפלגות, אסור לאדם, לאזרח, לשלם לתרומה למפלגה יותר מ-2,300 שקלים בשנת בחירות, והסכומים הללו כנראה יהיו יותר מהסכום הזה, אני מניח.

משה ארבל: ולכן מדובר בתרומה אסורה.

משה ארבל: הפעולות הללו, שמתבצעות במחשכים, מאחורי הסתתרות של הסכמים סביב עורכי דין, הן לא לגיטימיות.

משה ארבל: ומעל הכול, ההתנהלות של בנט בסוגיה הזו מביישת את הציבור, מביישת אותו.

משה ארבל: כמי שגנב ספר שכתב איך לנצח מגפה מצופה ממנו להתנהג בצורה קצת יותר רצינית.

משה ארבל: ניר אורבך, אתה היית מנכ"ל מפלגה שפשטה רגל.

משה ארבל: ההתנהלות של ההסכם הזה עכשיו, של בנט מול אודי רייטר – אם משולם כסף בסכום חסוי מכספי המפלגה ולא מכספו האישי, מדובר בשערורייה.

משה ארבל: הסכום חייב להיות מפורסם לציבור.

משה ארבל: וכפי שאמרתי, אם זה משולם מכספו האישי – אם זה מעל 2,300 שקלים זו תרומה אסורה.

משה ארבל: הוא לא יכול לעשות את זה, והציבור חייב לדעת בדיוק מה עמד מאחורי ההחלטה הזו ואם באמת נגנבה היצירה הספרותית הגאונית "איך לנצח מגפה".

משה ארבל: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רק רוצה להזכיר לך, היושב-ראש, שהוצאת אותי ב-02:00 בלילה רק בגלל שעמדתי ליד ניר לוין כשכל הכנסת הייתה ריקה.

דוד אמסלם: שים לב לחברים שלך, שים לב איך אתה מתנהל, ואחרי זה אתה עוד תקטר למה אנחנו מדברים על ההתנהלות שלך.

דוד אמסלם: חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לשני דברים.

דוד אמסלם: חבר הכנסת יואב גלנט - -

מיקי לוי: בבקשה לשבת ולשמור על שקט.

מיקי לוי: סדרנים, בבקשה להושיב את כולם.

דוד אמסלם: - - שמענו את הביקורת בשבוע האחרון על משפחת בנט, שנסעה לחו"ל בניגוד להמלצת ראש המשפחה מר בנט.

דוד אמסלם: המליץ לאזרחי מדינת ישראל א', המשפחה שלו כמובן עשתה ב'.

דוד אמסלם: דרך אגב, לאשת ראש הממשלה יש מעמד במדינת ישראל, היא לא אישה פרטית.

דוד אמסלם: אבל מעבר לזה, הבנו גם, חברת הכנסת דיסטל, הבנו גם שבעצם מר בנט – הבן שלו, חבר הכנסת גלנט, הבן הקטן של בנט קיבל חיסון – מה אני קורא?

דוד אמסלם: – בניגוד להנחיות ובאישור משרד הבריאות.

דוד אמסלם: לא הבנתי, משרד הבריאות של אבא שלך?

דוד אמסלם: לא הבנתי, מר מנדלבלוף, איך הבן של בנט מקבל חיסון וילדי ישראל האחרים לא.

דוד אמסלם: אני אסביר לך למה הוא קיבל חיסון: בגלל שאין לו תו ירוק, והיות שהמשפחה צריכה לנסוע, אז מתקשרים.

דוד אמסלם: והיות שהוא ראש הממשלה ושר הבריאות – מסדרים לילד.

דוד אמסלם: בושה וחרפה, ככה מתנהלת המדינה – כמו חמארה בשוק.

דוד אמסלם: עכשיו, השר גלנט, אני רוצה לספר לך, אני שומע את גב' ויס – דנה ויס – אומרת בטלוויזיה על הרקע הזה: יש לנו הזדמנות שבשנת 2020–2021 בואו ונרד מהסיפור הזה של רעיית ראש הממשלה.

דוד אמסלם: אני צובט את עצמי להאמין: גב' ויס, האם את צוחקת עלינו?

דוד אמסלם: הרי 12 שנה הכפשת את כל משפחת נתניהו.

דוד אמסלם: עם שרה נתניהו כל יום פתחתם את החדשות.

דוד אמסלם: בואי ספרי לי, למה לא לדבר על אשתו של בנט?

דוד אמסלם: בואי ספרי לנו.

דוד אמסלם: לא הבנתי, למה פתאום התעוררת עכשיו?

דוד אמסלם: בוקר טוב, דנה ויס, התעוררת היום.

דוד אמסלם: 12 שנה היית בראש המסיתים.

דוד אמסלם: אני לא רוצה לספר לך איך קראת לבן של ראש הממשלה, כי לא נעים בכנסת להזכיר את המילה.

דוד אמסלם: פתאום נהיינו עדינים; מפריע לנו; בואו נוציא את אשת ראש הממשלה וילדיו.

דוד אמסלם: גב' ויס, ספרי לנו למה, בואי נמקי לנו למה 12 שנים הכפשתם ורמסתם את משפחת נתניהו.

דוד אמסלם: עשיתם מה שאתם רוצים – מהפגנות בבלפור, שלטי נאצה, מיצגי זימה.

דוד אמסלם: את היית בראש המובילים של כל ההכפשות בטלוויזיה.

דוד אמסלם: הערוץ שלך ואת בראשו.

דוד אמסלם: ואת פתאום היום: בוא נרד בשנת 2020–2021.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להזכיר לך, אנחנו כבר מזמן לא בשנת 2020.

דוד אמסלם: בשנת 2020 את עוד הכפשת את משפחת נתניהו.

דוד אמסלם: היום אנחנו כבר נמצאים בשנת 2021, אז לכן כמובן התחלפה הממשלה, התחלפו הכללים.

דוד אמסלם: ולך, אדוני השר פריג', אני רוצה לומר – חבר הכנסת גלנט, אני לא האמנתי: שר בממשלת ישראל ששמו עיסאווי פריג' מבקש לחקור את השוטרים שהרגו מחבל נתעב, שפל, חיית אדם, שבא להרוג יהודי.

דוד אמסלם: חבר הכנסת פרוש, שאלתי את עצמי: למה המחבל התנפל רק על חרדי?

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מה קרה?

דוד אמסלם: בגלל שהוא רצה להרוג יהודי, והוא הבין שהחרדי זה בטוח יהודי.

דוד אמסלם: כל השאר שעוברים, יכול להיות שזה ערבי, יכול להיות שזה תייר – פה אני תפסתי יהודי בוודאות – והלך ותקף אותו באכזריות חסרת תקדים, ממש כמו חיה.

דוד אמסלם: מזלו של אותו יהודי שהיו שם שני חיילי מג"ב, חייל וחיילת, שפעלו באופן מיידי.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא רץ וניסה גם לדקור אותם, והם בעצם ירו בו ובוודאי חיסלו אותו.

דוד אמסלם: מחבל שבא להרוג חיילים ואזרחים צריך להבין שלבית הוא לא חוזר.

דוד אמסלם: ומה קורה עם עיסאווי פריג'?

דוד אמסלם: מבקש לחקור את החיילים.

דוד אמסלם: ומר אורבך, מה קורה?

דוד אמסלם: קוראים לשני השוטרים לחקירה; לוקחים להם את הנשק.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תודה.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שככה פריג' החליט.

דוד אמסלם: אתה מבין את הבושה וחרפה שלכם?

דוד אמסלם: כיהודי, אני מרגיש בכל יום מושפל, הכבוד הלאומי מושפל, אנחנו בשפל המדרגה.

דוד אמסלם: ומר אורבך, אתה, כידוע לך, מחזיק את פריג' ואת כל חבר מרעיו, את מנסור עבאס, כל אלה שמבקשים לחקור את אותם שוטרים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש וחברת הכנסת – יואב, תיגש רגע יחד איתה, כדי שנקבע את סדר-היום.

מיקי לוי: עידית, בואי שנייה בבקשה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, להלן המשך סדר-היום: אנחנו כרגע ניגש לנושא ועדת קנביס, ואחר כך הוועדה שמונתה – הוועדה הציבורית, אישור הוועדה הציבורית, כדי שתוכל להתכנס מחר, והחוק האחרון בסדר-היום הזה בקריאה שנייה ושלישית.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להמלצת ועדת הכנסת בדבר הקמת ועדה מיוחדת לדיון בהצעת חוק הסדרת הקנביס למטרות רפואיות, התשפ"ב–2021.

מיקי לוי: יציג את ההמלצה יושב-ראש ועדת הכנסת ניר אורבך, בבקשה.

): תודה רבה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בהתאם להוראות סעיף 108 לתקנון הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור הכנסת את הצעת ועדת הכנסת מיום כ' בכסלו התשפ"ב, 24 בנובמבר 2021, להקמת הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הסדרת השימוש בקנביס למטרות רפואיות, התשפ"ב–2021 (פ/2245/24).

): סמכויות הוועדה – הוועדה תדון בהצעת חוק הסדרת השימוש בקנביס למטרות רפואיות, התשפ"ב–2021 (פ/2245/24).

): הרכב הוועדה – בוועדה יכהנו 15 חברי כנסת על פי ההרכב הזה: סיעת הליכוד – שלושה חברים; סיעת יש עתיד – שני חברים – חבר הכנסת בועז טופורובסקי וחבר נוסף; סיעת ש"ס חבר אחד; סיעת כחול לבן – חבר אחד - -

מיכאל מלכיאלי: - - - על כל העסק הזה.

): - - סיעת העבודה – חבר אחד – חבר הכנסת רם שפע; סיעת יהדות התורה – חבר אחד; סיעת ישראל ביתנו – חבר אחד – חבר הכנסת יבגני סובה; סיעת הציונות הדתית – חבר אחד; סיעת הרשימה המשותפת – חבר אחד; סיעת תקווה חדשה – חברה אחת – חברת הכנסת שרן השכל; סיעת מרצ – חברה אחת – חברת הכנסת מיכל רוזין; סיעת רע"מ – חבר אחד – חבר הכנסת מנסור עבאס.

): מוצע כי יושבת-ראש הוועדה תהיה חברת הכנסת שרן השכל.

): אבקש את אישורה של הכנסת.

): תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת ניר אורבך.

מיקי לוי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

מיקי לוי: רשימת הדוברים סגורה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת שיר וגולן ושטרית, בבקשה.

מיקי לוי: אתם מפריעים לחבר הכנסת גפני.

מיקי לוי: הינה, אני מאפס מחדש.

משה גפני: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, אני פונה אליך, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: ההצעה המקורית להקמת הוועדה הייתה – לא שאני חושב שזה כל כך חשוב, אבל בהקמת הוועדה שמו חברי ועדה ולא נתנו נציגות ליהדות התורה.

משה גפני: אני באתי לוועדה – אני לא חבר בוועדת הכנסת – ואמרתי: לא בא בחשבון, לא יכול להיות שסיעות יותר קטנות מאיתנו נמצאות ואנחנו לא נמצאים.

משה גפני: לא הסכמתי.

משה גפני: ואז אמרו: נוריד לליכוד אחד, ולליכוד יהיו רק שני חברים.

משה גפני: בהתחלה שנוריד לציונות הדתית.

מיקי לוי: אבל אני לא הסכמתי - - -

משה גפני: אמרתי: תוסיפו - - -

מיקי לוי: - - -

משה גפני: לא, אני רוצה להגיע למסקנה, בגלל שזה הסתדר בסוף, ואתה צודק.

משה גפני: בסוף לא יכול להיות שלליכוד יהיו שני נציגים, אותו דבר כמו מפלגות עם 16, 17 מנדטים.

משה גפני: בסוף הוסיפו נציג.

משה גפני: הערב אנחנו יושבים פה ברגע האחרון ומגיעים להסכמות על מה עושים – את מה מורידים מסדר-היום, את מה משאירים בסדר-היום, את מה מוסיפים לסדר-היום.

משה גפני: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש:

משה גפני: אם היו מגיעים למסקנה בקואליציה, לא היו בעיות עם הוועדות.

משה גפני: אי-אפשר לנהל ככה מדינה, אי-אפשר.

משה גפני: אי-אפשר לבוא ולהגיד: בוועדה הזאת יהיה פער – בניגוד למה שיש בתוצאות הבחירות ולמה שיש במליאת הכנסת – של שניים או שלושה חברים.

משה גפני: לא יכול להיות דבר כזה.

קריאה: - - -

משה גפני: שניים.

מיקי לוי: הוויכוח הוא על הוועדה שהיית בה כל החיים.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אבל למה הוויכוח הזה?

משה גפני: למה?

משה גפני: הרי אותו דבר שאתה מגייס, אתה יכול לגייס כאשר יש לך רוב.

מיקי לוי: אמרתי שהסתדרת עם רוב של אחד-שניים.

משה גפני: בדיוק, אני הסתדרתי גם עם זה.

משה גפני: אבל נניח לעניין הזה.

משה גפני: למה אני אומר את כל זה?

משה גפני: בגלל שכך לא מנהלים מדינה, כך לא מנהלים כנסת.

משה גפני: אי-אפשר לבוא ולהגיד: אנחנו נשנה את סדרי בראשית, ומה שעולה בדעתנו נעשה.

משה גפני: צריך להתייחס למציאות שבה אנחנו חיים.

משה גפני: יש לכם קואליציה, הבנו.

משה גפני: אז מה?

משה גפני: אז בגלל זה אתם תיקחו את הכול והאופוזיציה לא תקבל את מה שמגיע לה?

משה גפני: למה?

משה גפני: למה זה קורה?

משה גפני: למה הכול צריך להיות ברגע האחרון ולמה צריך להיות בצורה כזאת?

משה גפני: אבל אדוני היושב-ראש, יש לזה גם השלכות אחרות.

משה גפני: וההשלכות האחרות הן שיכול להגיע ראש הממשלה ולקבל את הנחיות משרד הבריאות שילדים מחלימים לא מתחסנים – אבל הילד שלו מתחסן; הוא בא וממליץ לכל תושבי מדינת ישראל לא לנסוע לחו"ל – אבל אשתו והילדים נוסעים לחו"ל, כאילו לא אמר דבר.

משה גפני: ועוד הולכת דנה ויס ואומרת – אשתו של ראש הממשלה לשעבר, היא תקפה אותה כל הזמן, אבל עכשיו, ב-2021, לא צריך כל כך לתקוף את אשתו של ראש הממשלה, היא לא נבחרה על ידי הציבור.

משה גפני: עכשיו, אם מישהו חושב שכל הדברים האלה הם דברים שהציבור לא שם לב אליהם, שהציבור לא יודע מה עושים לו – הוא פשוט טועה טעות מוחלטת.

משה גפני: ואני אומר לכם, המציאות הזאת שבה אתם חושבים בקואליציה שהמדינה היא שלכם ואתם יכולים לגזור גזרות, חוקי שנאה נגד הציבור החרדי, חוקי שנאה, כמו מה שאישרתם אתמול בוועדת שרים לחקיקה.

דוד ביטן: כמה זמן אתה - - -

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: מה שאישרתם בוועדת שרים לחקיקה, שמי שיכול לגייר זה ראש ישיבה של ישיבה ציונית, כאילו שראש ישיבה של ישיבה חרדית הוא משהו אחר, הוא פסול, הוא לא יודע – בושה עם חוקי השנאה האלה.

משה גפני: מה שאנחנו מאשרים פה בוועדה הזאת – היה אפשר לעשות את זה בלי מריבה.

משה גפני: מה שהגענו למסקנה, שאפשר להוריד חוקים ולהוסיף חוקים ולעשות את הדברים בהסכמה – אפשר, אדוני היושב-ראש, לעשות גם בוועדות.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתם חברי כנסת חדשים, אתם לא יודעים שהבניין הזה הוא עגול – היום אתם למעלה, מחר תהיו למטה, והמחר הזה קרוב מאוד.

משה גפני: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה לגפני.

דוד ביטן: חבר הכנסת אמיר אוחנה.

דוד ביטן: מאיר פרוש, אתה רוצה לדבר?

מאיר פרוש: בוודאי.

דוד ביטן: אז בוא.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש להמשיך עם מה שדיברתי קודם בהצעת החוק שהביא לכאן חבר הכנסת ווליד טאהא, יושב-ראש ועדת הפנים, לגבי חיבורי חשמל, מים וגם טלפון.

מאיר פרוש: טלפון, מים, חשמל.

מאיר פרוש: אני מבקש לתת תסריט איך תיראה מערכת הבחירות בפעם הבאה.

מאיר פרוש: אם מישהו חשב שהוויכוח במגזר הערבי יהיה על התגוששות של קולות בין הרשימה המשותפת לסיעת רע"מ, ואולי קצת מרצ תסתובב שם – מה שנראה לי, זו לא תהיה הפתעה בשבילי שמעבר לכך שרע"מ, כזו שדואגת עם הצעת החוק הזו ועוד דברים מסוימים למגזר הערבי – אני מניח שרע"מ תקבל קולות במגזר הערבי, הרשימה המשותפת באופן טבעי, אבל גם ימינה הולכת להתמודד בשוק הערבי.

מאיר פרוש: ולמה?

מאיר פרוש: להעביר הצעת חוק כזו כמו שהיום, בהסכמת משרד הפנים – ואנחנו כולנו יודעים מי מכהן כשר במשרד הפנים, זו השרה אילת שקד – ימינה, כאשר תרצה להיבחר, היא תסתובב ברחוב הערבי.

מאיר פרוש: ואנחנו צריכים לשים לב מהיום על התנודות ועל ההתנהלות של ימינה וראשיה, כאשר הצד הימני לגמרי נשכח משם, ואנחנו כבר יודעים שזה לא עשר מעלות ימינה – זה עשר מעלות שמאלה ואולי יותר מזה.

מאיר פרוש: מה שעכשיו ימינה הולכים לעשות זה לנסות לקבל קולות במגזר הערבי.

מאיר פרוש: עכשיו, למה אני אומר את זה?

מאיר פרוש: מה אכפת לי?

מאיר פרוש: מה זה משנה?

מאיר פרוש: אם הם הולכים להצביע, שילכו להצביע.

מאיר פרוש: אנחנו צריכים להבין שעכשיו יש גורם נוסף בממשלה שמה שחשוב בעיניו זה איך הוא מקבל קולות במגזר הערבי.

מאיר פרוש: אז ודאי שפעולה כזו כמו חיבור חשמל, מים וטלפון – איך אומר חבר הכנסת ווליד טאהא – לעשרות אלפי בתים, אז אותם עשרות אלפי בתים, הערבים – בוודאי שילכו ויסתובבו ויבקשו את הקול.

מאיר פרוש: אבל גם ימינה נהפכת להיות מפלגה שהולכת לצוד או לרצות ערבים כדי שהם יצביעו בסופו של דבר עבורה.

מאיר פרוש: וזה דבר שצריך להדאיג אותנו, שחשובה לנו ארץ ישראל, הארץ שניתנה לנו על ידי הקדוש ברוך הוא.

מאיר פרוש: איך אמרו אצלנו הרבנים?

מאיר פרוש: ארץ ישראל חשובה לנו, כי חלק גדול מהמצוות שיש בתורה – יכולים לקיים אותן דווקא בארץ ישראל ולא במקום אחר בעולם.

מאיר פרוש: ובגלל זה אני מדבר עכשיו ומעלה את החשש שימינה נהפכת להיות עוד אחת מהמפלגות שהולכת לרצות את הקול הערבי, את הציבור הערבי, ובוודאי ובוודאי בחלקים גדולים זה יהיה על חשבון ארץ ישראל ועל חשבון יהודי ארץ ישראל.

מאיר פרוש: תודה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדיי חברי הכנסת, היינו עדים אתמול לוועדת שרים לחקיקה שמיהרה לאשר חוק של ישראל ביתנו, של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, שמדבר בנושא הגרות.

אורי מקלב: וזאת בגלל מחלוקת בתוך הקואליציה, כשישראל ביתנו לא מוכנים לקבל את מתווה השר כהנא בנושא הגיור.

אורי מקלב: לא שיש איזו בעיה ופער מהותי בין שתי הגישות, בין ההצעה של השר כהנא לבין ההצעה של ישראל ביתנו.

אורי מקלב: זה רק קצת בנראות – האם גם תהיה נראות שיש בזה משהו שקשור לרבנים ולרבנות כזו מוסמכת של המדינה.

אורי מקלב: בשביל זה לבד אנחנו צריכים לא להסכים לחוק הזה, ואנחנו מגישים חוק שבעצם אומר: גיור לכול.

אורי מקלב: שאנחנו צריכים לאפשר לכל מי שמבקש ורוצה – הוא לא גר באותו מקום, הוא לא קשור למקום – הוא מחפש סמכות שבדברי ההסבר להצעת החוק מגדירים את בעלי הסמכויות האלה כפקידות.

אורי מקלב: מה שהם דורשים ממנו, כפקידות.

אורי מקלב: ועוד השכילו לעשות: לא צריך גם פקידות מלאה; אני צריך פקיד שיאשר באופן רשמי, אני לא יכול להגיד שאדם ברחוב יאשר, אני צריך איזה סוג של פקיד שיש לו איזו סמכות, ומתפלפלים בתוך החוק הזה, עד שמגיעים גם לראש ישיבה שההגדרה שלו בחוק – הם מצאו את ההגדרה הנכונה: מעמד רשמי למחצה.

אורי מקלב: מעמד רשמי למחצה זה כבר צריך לספק אותו כדי לתת לו את האפשרות, את הסמכות, סמכות שהיא לא פשוטה.

אורי מקלב: הסמכות הזאת מקנה מבחינה קונסולרית, מבחינת רישום אוכלוסין, מבחינת רישום המעמד שלך, לאפשר לו – באיזה קלות אתה מאפשר.

אורי מקלב: מאפשר פתיחה של אזורי רישום.

אורי מקלב: פקיד שומה, כל אחד יכול לבחור?

אורי מקלב: הייתכן?

אורי מקלב: היום קופת חולים, דרך אגב – בקופת חולים יש לך בית חולים שהוא – אם אתה במחוז דן או במחוז מרכז – לא מאפשר לך בית חולים באותה קופת חולים.

אורי מקלב: מה פתאום.

אורי מקלב: מישהו נותן ביטוח לאומי?

אורי מקלב: לא, זה יאפשר לך את הכול.

אורי מקלב: ולא רק זה, איך השכילו ואיך הגיעו להתפלפלות – באמת תלמודית כמעט – איך מתפתלים בחקיקה ובניסוח של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בחוק שלה, איך מסדירים מעמד לרבנים רשמיים.

אורי מקלב: לא רבנים רשמיים – מעמד רשמי למחצה.

אורי מקלב: ואם ישאל השואל: טוב, אני מבין שגם אתה לא ראש ישיבת הסדר – שיש לזה קשר לחוק הביטחון, יש לזה קשר לצבא, יש סמכות – רבנים שהם ראשי ישיבות ציוניות.

אורי מקלב: אז איפה רבני הישיבות האחרות?

אורי מקלב: מה אכפת לכם כבר להכניס?

אורי מקלב: איפה ההיגיון שלכם?

אורי מקלב: איפה קצת שכל?

אורי מקלב: תכניסו גם אותם.

אורי מקלב: לא שהם יגיירו, תראו שאתם לא עושים את ההבדלה.

אורי מקלב: אם נכון, אז איך אתם לוקחים רק ראשי ישיבות ציוניות?

אורי מקלב: מה זה?

אורי מקלב: יש איזה סוג הבדלה בחוק?

אורי מקלב: בסמכות?

אורי מקלב: הוא לא פקיד למחצה, ראש ישיבה רגיל?

אורי מקלב: לא שהם צריכים את זה, אני גם לא יוצא נגד ראשי ישיבה.

אורי מקלב: אני מראה כאן את המהלך חסר האחריות.

אורי מקלב: מהלך שבא ויפגע באמת בעם היהודי, ביסוד קיומנו.

אורי מקלב: אנחנו היינו צריכים, אנחנו, זה חוק שמבזה אותנו.

אורי מקלב: קבלה לעם היהודי.

אורי מקלב: למקום, לעם שהוא כל כך שורשי, כל כך ותיק, שיש בו כל כך הרבה ותק.

דוד ביטן: ואתה, אחרי החוק הזה יכול לרדת כבר, לא?

אורי מקלב: והדבקה.

אורי מקלב: להידבק בתוך מסורת, בתוך חוקים, בתוך - - -

דוד ביטן: מקלב, אתה – מילים אחרונות.

אורי מקלב: - - -

דוד ביטן: לוחצים אותי לקיר.

אורי מקלב: נו, בסדר, אותך נראה לי קשה ללחוץ לקיר.

אורי מקלב: איך שאני מכיר אותך, אתה עמיד גם מפני לחצים.

דוד ביטן: אני אומר לך ליד אקוניס.

דוד ביטן: אבל אתה יכול להמשיך קצת.

אורי מקלב: אוקיי, בסדר.

ינון אזולאי: מי לוחץ אותך, דוד?

דוד ביטן: אקוניס זה המתלונן מספר אחת.

דוד ביטן: אתה יודע את זה?

דוד ביטן: תראה אותו.

אורי מקלב: אנחנו בתוך האופוזיציה.

אופיר אקוניס: סגנו לשעבר.

אופיר אקוניס: אני - - -

אורי מקלב: כן, כן, בטח, ודאי.

אורי מקלב: הרי זה כשאתה בקואליציה, לא כשאתה באופוזיציה.

דוד ביטן: ברור, ברור.

אורי מקלב: אין ספק שזה הרס וחורבן.

אורי מקלב: חברות – אם אני הייתי חבר באיזה מועדון, בקלאב, הייתי חבר בקלאב, בקלאב יוקרתי, מינימום יוקרתי, הייתי מרגיש בזה.

אורי מקלב: הייתי מוכן שיהיה אפשר לקבל כל אחד?

אורי מקלב: נעזוב את ההלכה רגע, נעזוב את המעמד שלנו כעם, כעם, איך אנחנו רוצים שיקבלו אותנו שם.

אורי מקלב: לא צריך עוד מבחן?

אורי מקלב: הרי יש לזה גם השלכות לגבי אזרחות ועוד.

אורי מקלב: לא היינו רוצים שיהיו קריטריונים הרבה יותר מחמירים?

אורי מקלב: הרבה יותר מעוגנים?

אורי מקלב: מה שמראש הוא לזלזל באפשרות הזאת, שאנחנו נוכל לעשות לכל אחד.

אורי מקלב: הרי מעבר לזה שאנחנו צריכים קצת הסמכה.

אורי מקלב: מישהו יכול להבין שרופא יוכל להטיס מטוס?

אורי מקלב: שטייס יכול לנתח?

אורי מקלב: אנחנו גם ניתן לרופא אורתופד לבצע ניתוח ראש?

אורי מקלב: אנחנו ניתן דבר כזה?

אורי מקלב: מישהו יעלה על דעתו לתת דבר כזה?

אורי מקלב: אנחנו נותנים לאחד שעובר מבחני נהיגה מעשיים – כמה אנחנו דורשים ממנו?

אורי מקלב: חודשים.

אורי מקלב: תשעה חודשים הוא צריך ללמוד את זה ולהתמחות ולהתמקצע.

אורי מקלב: על מבחן מעשי בנהיגה, ודאי.

אורי מקלב: זה דבר שברור.

אורי מקלב: כאן אנשים שזה לא תחום ההתמחות שלהם.

אורי מקלב: יש גדולי תורה וגדולי הלכה שמתמצאים בכל מקום, ויש אנשים שמראש הם אומרים – גם ככה, גם ההלכה אומרת:

אורי מקלב: מי שמתמצא בזה יודע בטיב הלכות כאלה – יכול לפסוק.

אורי מקלב: מי שלא יכול – לא יכול לפסוק.

אורי מקלב: בכל דבר יש תחום התמחות.

אורי מקלב: איך אנחנו יכולים – בזילות כזאת, בחוסר אכפתיות, אנחנו פוגעים בעצמנו.

אורי מקלב: פוגעים בעצמנו בקלות הזאת.

אורי מקלב: איך אנחנו ראויים?

אורי מקלב: איך אנחנו ניראה בעיני אחרים?

דוד ביטן: מקלב, מקלב.

אורי מקלב: אני אסיים.

אורי מקלב: ולכן הדבר הזה הוא לכשעצמו בתוך הסתירה, עד כדי כך שאתה בהצעת החוק בא ואומר: מספיק לי פקיד רשמי למחצה.

אורי מקלב: תודה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

דוד ביטן: לא? מוותר?

דוד ביטן: אבל הוא מוותר, נכון?

דוד ביטן: מה?

יצחק פינדרוס: אני אגיד דבר כזה?

דוד ביטן: אתה לא מוותר.

דוד ביטן: עשית לי ככה ביד, מה?

יצחק פינדרוס: הייתי בשיחה עם סגן מרכז הקואליציה.

דוד ביטן: מצוין.

יצחק פינדרוס: סגן מרכז האופוזיציה.

דוד ביטן: מה, ויתרתם על התפקיד?

דוד ביטן: צריך סגן - - -

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, תראו, ממשלת בדיחה ברמה הכי גבוהה שיכולה להיות – ואת זה אנחנו רואים בוועדה שקמה היום.

יצחק פינדרוס: זה שאתם רוצים לעשות יהודים דרך יוליה מלינובסקי, סבבה - - -

דוד ביטן: מה, אתה מה - - -

יצחק פינדרוס: התחרפנתם.

דוד ביטן: שומר ראש אתה, מה?

יצחק פינדרוס: אתם יכולים להגיד שאתם לא יודעים מה זה להיות יהודי – אתם לא מכירים את ההגדרה.

יצחק פינדרוס: זו הגדרה דתית, עם כל הכבוד.

יצחק פינדרוס: אני לא יכול להחליט מחר בבוקר שאני פרופסור, גם אם הרב ליצמן והרב גפני ייתנו לי תעודת כבוד שאני פרופסור.

יצחק פינדרוס: אני לא יכול להחליט שאני רב-אלוף במילואים.

יצחק פינדרוס: גם אם הרב מקלב והרב חיים ביטון יחתמו לי, אני לא רב-אלוף במילואים.

יצחק פינדרוס: אבל אתם עוד יכולים להגיד שאתם לא מבינים מה אזרחי ישראל לא מבינים.

יצחק פינדרוס: אבל עכשיו אני רוצה לדבר על משהו שאזרחי ישראל מבינים.

יצחק פינדרוס: בכנסת הייתה ועדה, קראו לה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק פינדרוס: הוועדה הזאת הייתה דנה על כל הנושאים שקשורים לעבודה, רווחה ובריאות, נכון, אדוני?

יצחק פינדרוס: אתה ותיק פה, אדוני השר.

דוד ביטן: כן, נכון, נכון.

יצחק פינדרוס: מה עושה הקואליציה ההזויה והמשובשת?

יצחק פינדרוס: דבר ראשון, לוקחת את ועדת העבודה והרווחה ומפצלת אותה לכמה ועדות.

יצחק פינדרוס: מפצלת אותה לכמה ועדות: בריאות בפני עצמה – ואללה, אזרחי ישראל צריכים בריאות.

יצחק פינדרוס: צריכים ועדה בעצמה, זה גם נושא קריטי עכשיו.

יצחק פינדרוס: אבל יש עוד נושא: סמים, גם כן.

יצחק פינדרוס: מקימים עוד ועדה – ועדת סמים.

יצחק פינדרוס: ואז מגיע החוק – יש חוק קנביס.

יצחק פינדרוס: עכשיו יש לך בעיה: לאיזו ועדה תשלח אותה?

יצחק פינדרוס: לוועדת העבודה?

יצחק פינדרוס: היא כבר לא ועדת בריאות; רווחה?

יצחק פינדרוס: לא ברור, מה הקשר לקנביס?

יצחק פינדרוס: אז כנראה שלא; לוועדת סמים?

יצחק פינדרוס: אנחנו טוענים הרי בחוק שקנביס זה לא סמים.

יצחק פינדרוס: אנחנו עוד מנסים לרקוד עם ולהרגיש בלי; לבריאות?

יצחק פינדרוס: לא יודעים, אולי עידית סילמן תסתבך, זה גדול עליה, גם יושבת-ראש קואליציה, גם יושבת-ראש ועדת בריאות.

יצחק פינדרוס: הלכו חכמי ישראל ומקימים ועדה רביעית.

יצחק פינדרוס: עכשיו בואו, חבר'ה, זה הפרצוף, ככה זה נראה.

יצחק פינדרוס: ועדה רביעית.

דוד ביטן: יש להם בעיות, בעיות פוליטיות.

יצחק פינדרוס: מכנסים את הכנסת לדיון, ואת ועדות הכנסת.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, ב-16:30 מקבלים אישור מיושב-ראש הוועדה לכנס את ועדת הכנסת בשביל להקים ועדה רביעית לאותה ועדת העבודה והרווחה, שלא יודעת להסתדר גם עם בריאות וגם עם זה.

יצחק פינדרוס: חבר'ה, יש בעיה.

יצחק פינדרוס: שרן השכל לא סומכת על עידית סילמן?

יצחק פינדרוס: תשים אותה יושבת-ראש ועדת בריאות.

יצחק פינדרוס: פתרון פשוט, קצת כמו רוטציה בוועדת הבריאות.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, תסדרו.

יצחק פינדרוס: לא, צריך ועדה חדשה בכנסת לנושא הסדרת הקנביס.

יצחק פינדרוס: אחרי זה משכנעים אותנו שהחליפו את הממשלה.

יצחק פינדרוס: אז אני אומר לכם שוב: הצלחתם להוציא את נתניהו – זה נכון.

יצחק פינדרוס: הצלחתם להוציא את דרעי, את גפני, את כולם – זה בסדר גמור.

יצחק פינדרוס: אבל לעזאזל, תקימו כבר משהו.

יצחק פינדרוס: תקימו משהו מתפקד.

יצחק פינדרוס: משהו שיעבוד.

יצחק פינדרוס: תסמכו אחד על השני.

דוד ביטן: פינדרוס - - -

יצחק פינדרוס: תשכנעו את שרן השכל לסמוך על סילמן.

יצחק פינדרוס: עם מצלמות הפעם, שלא יגידו סיפורים שלא קרו.

דוד ביטן: פינדרוס, עצור.

דוד ביטן: הוועדה הזאת, יש לה הקצבת זמן או עד סוף הקדנציה?

יצחק פינדרוס: לא יודע מה יותר גדול, הקצבת זמן או סוף הקדנציה.

דוד ביטן: יש לה?

דוד ביטן: זה עד סוף הקדנציה?

יצחק פינדרוס: אני לא יודע מה יותר זמן.

דוד ביטן: לא הבנתי.

יצחק פינדרוס: חבר'ה, מישהו פה, קצת תתחילו לסמוך.

דוד ביטן: מה?

שרן השכל: - - -

יצחק פינדרוס: עכשיו, היא על חוק – דרך אגב, הכי מצחיק היה – איפה שרן השכל קיבלה את הוועדה הזאת, אתם יודעים על מה?

יצחק פינדרוס: על חוק של יושב-ראש המפלגה שלה, שהיא אמרה שהיא לא תצביע בעד עד שמעבירים את זה.

יצחק פינדרוס: לכן היו צריכים לכנס את ועדת הכנסת לפני החוק שלה.

יצחק פינדרוס: ואתם רוצים להגיד לי שלא כל השנה פורים?

יצחק פינדרוס: יש ביידיש: א גאנץ יאר פריילעך – לא כל השנה פורים.

יצחק פינדרוס: חבר'ה, תרדו למציאות.

יצחק פינדרוס: תתחילו להתנהל.

יצחק פינדרוס: תסמכו אולי קצת אחד על השני – לא יותר מדי, קצת – ותתחילו להתנהל מסודר.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

דוד ביטן: לא, לא קיבלתי תשובה.

דוד ביטן: זה ועדה עם הקצבת זמן?

שרן השכל: לא.

דוד ביטן: אז יש לך עוד עוזר, לפי מה שאני מבין.

דוד ביטן: זה מה שאת אומרת?

דוד ביטן: שיש לך עוזר ועדת חינוך ועוזר בוועדת קנביס.

דוד ביטן: ומנהלת ועדה והכול.

דוד ביטן: אתם לא נורמליים, תסלחו לי.

יצחק פינדרוס: דוד, תעשה מחקר כמה ח"כים נורבגיים יהיו בתוך - - -

דוד ביטן: את מבינה מה שעשיתם?

דוד ביטן: הקמתם עוד ועדה.

דוד ביטן: תודיעו לבג"ץ באמת את העניין הזה.

דוד ביטן: תודיעו.

קריאה: - - - בפורים.

דוד ביטן: חברת הכנסת אורית סטרוק.

קריאה: - - - על החוק.

דוד ביטן: לא, לא נכון, זו ועדה מיוחדת.

דוד ביטן: לא משותפת, מיוחדת.

שרן השכל: - - -

יבגני סובה: - - - על החוק.

דוד ביטן: כתוב "ועדה מיוחדת".

יבגני סובה: לעניין חוק.

דוד ביטן: ועדה מיוחדת זה משהו אחר.

יבגני סובה: ועדה מיוחדת שבאה לצורך החוק.

דוד ביטן: נו, בחייכם, מה.

יבגני סובה: לא ככה - - -

זאב בנימין בגין: לא, כי זה הפתרון.

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: הכול בסדר.

דוד ביטן: אתה יכול ללכת.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברתי חברת הכנסת שרן השכל, תראי, אני יודעת – שרן, תהיי איתי רגע בבקשה – אני יודעת שדנים פה בשאלה של הוועדה שאת עומדת לעמוד בראשה.

אורית סטרוק: אבל מכיוון שזכינו שאת יושבת כאן איתנו, כי הדיון הזה חשוב לך, אני רוצה לדבר איתך על נושא אחר שאמור להיות חשוב לך לא פחות, משום שאת, שרן, שירת במג"ב, נכון?

אורית סטרוק: ואנחנו יושבים פה, מדברים, נואמים, מפטפטים, ובזמן הזה יש לוחמי מג"ב שיש נגדם תיקים פליליים.

אורית סטרוק: תיקים פליליים פתוחים בגלל - - -

שרן השכל: נתנו להם גיבוי מלא.

אורית סטרוק: זה לא קשור לגיבוי מלא.

אורית סטרוק: זה לא קשור.

אורית סטרוק: אני יודעת שאת דיברת בעדם, אני יודעת שעוד אנשים מהקואליציה דיברו בעדם.

אורית סטרוק: אני יודעת הכול.

אורית סטרוק: בסוף הבן אדם שחיסל מחבל מסתובב עם תיק פלילי פתוח, והוא יודע את זה, והחברים שלו יודעים את זה.

אורית סטרוק: והתיקים האלה פתוחים לא יום ולא שבוע ולא חודש, הם פתוחים שנים, בגלל שהם פעלו למען הביטחון של כולנו.

אורית סטרוק: ומה אנחנו עושים עם הטרלול הזה?

אורית סטרוק: מה אנחנו עושים עם הטרלול הזה?

אורית סטרוק: תדמייני לעצמך, שרן, שאת היית הלוחמת הגיבורה שמחסלת מחבל, ואז את מוזמנת לחקירה באזהרה.

אורית סטרוק: תדמייני לעצמך את הסיטואציה ההזויה הזו, ואיך היית מרגישה יום אחרי – בפיגוע הבא, ברגע הבא שאת צריכה ללחוץ על ההדק.

שרן השכל: נתנו גיבוי מלא, גיבוי מלא למג"בניקים.

אורית סטרוק: שרן, נתתם גיבוי מלא, גיבוי מלא.

שרן השכל: כולל ראש הממשלה.

אורית סטרוק: סליחה, גיבוי מלא זה לסגור את התיק באין אשמה.

אורית סטרוק: זה גיבוי מלא.

אורית סטרוק: יש יהודים בלוד שירו כשהתנפלו עליהם עם בקבוקי תבערה.

אורית סטרוק: ברוך השם, אחרי כך וכך חודשים הפרקליטות סגרה את התיק באין אשמה.

אורית סטרוק: האנשים האלה עכשיו נקיים מכל רבב, החזירו להם את הנשקים שלהם, הם יכולים לחזור לשרת בצבא, הם חזרו לחיים שלהם.

אורית סטרוק: אנחנו מדברים על לוחמים שיום-יום, בוקר-בוקר, לילה-לילה גם, עושים ימים ולילות, לילות כימים, כדי להגן על כולנו, ומסתובבים עם תיק פלילי פתוח.

אורית סטרוק: זה נחמד לתת גיבוי.

אורית סטרוק: את התיקים צריך לסגור.

אורית סטרוק: אני חושבת שאנחנו צריכים לעשות הכול – אני אומרת גם לשר שהגיע – אדוני השר מאיר, זה שיש לוחמי מג"ב עם תיקים פליליים פתוחים זה מדינה קוקו, סליחה.

אורית סטרוק: זו מדינה שלא אכפת לה מהלוחמים שלה.

אורית סטרוק: את הדבר הזה צריך לתקן ומייד.

אורית סטרוק: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח.

דוד ביטן: חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: כמה זמן יש לי, אדוני היושב-ראש?

דוד ביטן: שלוש דקות.

דוד ביטן: זה מעט בשבילך?

דוד אמסלם: לא, מה שתחליט.

דוד ביטן: זה מהתקנון.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אני רוצה גם להתייחס לאירוע שקרה בירושלים.

דוד אמסלם: ביום שבת הלך יהודי להתפלל בכותל המערבי, והלך לביתו דרך שער שכם.

דוד אמסלם: הגיע לצומת שם.

דוד אמסלם: בא מחבל נתעב, שפל, חיית אדם, אני רואה בטלוויזיה, מנסה לדקור אותו ודוקר אותו כמה פעמים באכזריות.

דוד אמסלם: דרך אגב, אמרתי קודם, מדוע הוא בחר חרדי, כבוד השר?

דוד אמסלם: בגלל שהוא רצה להרוג יהודי, והחרדי – בליינד יהודי.

דוד אמסלם: אחד אחר, לך תדע – הרגתי ערבי, הרגתי איזה תייר.

דוד אמסלם: זה יהודי.

דוד אמסלם: כשר.

דוד אמסלם: ואז, לאחר שהוא תוקף אותו ודוקר אותו ומכוון לו לצוואר, הוא רץ לחיילת שם כדי לנסות לדקור אותה.

דוד אמסלם: שני שוטרי מג"ב צעירים, הדבר האינסטינקטיבי הכי ברור – ירו בו כדי לחסל אותו.

דוד אמסלם: דרך אגב, מחבל צריך לדעת – אני הולך להרוג יהודים – הוא מת.

דוד אמסלם: לא חוזר הביתה.

דוד אמסלם: ומה אומר שר בממשלת ישראל?

דוד אמסלם: עלק אומרת לנו השכל: גיבינו אותו.

דוד אמסלם: שאלתי את עצמי, מי זה "גיבינו" ומי זה "אנחנו"?

דוד אמסלם: כבוד השר, יושב השר עיסאווי פריג' ומבקש לחקור את החיילים, את שני השוטרים.

דוד אמסלם: ומה קורה לבושתנו?

דוד אמסלם: חוקרים אותם – ראש מח"ש, שפעם אמרה: באתי לעזור לשוטרים.

דוד אמסלם: הולכים, עוצרים את שני החיילים האלה, חוקרים אותם – דרך אגב, באותו יום – בחקירה באזהרה, ולוקחים להם את הנשקים כאילו מדובר עכשיו באיזה אם המחבלים.

דוד אמסלם: רבותיי, לא יאומן כי יסופר.

דוד אמסלם: יש פה ממשלה – כפי שהגדיר אותה אחמד טיבי, לפי דבריו, ואני מסכים איתו – יהודית-פלסטינית.

דוד אמסלם: ויש פה רוח שלא באה להגן על האינטרסים היהודיים פה.

דוד אמסלם: עיסאווי פריג', כששר בממשלת ישראל מדבר ככה, וזה מה שקורה הלכה למעשה, זה ליקוי מאורות אחד מהכי גדולים שראיתי.

דוד אמסלם: אזרחי מדינת ישראל היהודים, לדעתי, רובם המוחלט הולכים היום בהשפלה ברחוב.

דוד אמסלם: לא מבינים איך הגענו לאירוע הזה.

דוד אמסלם: ואני אמרתי, מי שמנהל את הממשלה הזאת באופן מעשי זה מנסור עבאס והערבים, בגלל שהאלטרנטיבה שלכם זה ללכת הביתה.

דוד אמסלם: מי שנשען על אנשים מהסוג הזה, שהם לא ציוניים, רוצים לחסל את מדינת ישראל – זו תפיסת העולם שלהם – מה אתה מצפה שיהיה?

דוד אמסלם: דרך אגב, איך אמר מספר שלוש?

דוד אמסלם: השהידים הם הכתר על כל מה שנקרא ערבי פלסטיני.

דוד אמסלם: אני שואל אותך, מר עבאס: האם מדובר בשהיד, המחבל הזה, או במחבל נתעב?

דוד אמסלם: אני שואל.

דוד אמסלם: האם מר עיסאווי פריג' – בוא תעלה לכאן.

דוד אמסלם: אל תגיד לנו: אנחנו נגד שפיכות דמים משני הצדדים.

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: פה מדובר במחבל שקם בבוקר ותכנן להרוג כמה יהודים.

דוד אמסלם: אין סימטריה בכלל.

דוד אמסלם: מאיפה זה בא לכם?

דוד אמסלם: אבל זה מה שקורה לנו כשבממשלה הזאת יש מה שנקרא ערבים שרוצים לחסל את מדינת ישראל ומתנהגים כבעלי הבית במדינה.

דוד אמסלם: אני כיהודי, אמרתי, מרגיש השפלה ברמה היומית.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא קשור באיזו מפלגה אני.

דוד אמסלם: בגלל שאבותינו לא באו ולא חזו בעיני רוחם בכלל מצב כזה.

דוד אמסלם: במקום להעניק להם צל"ש – חוקרים אותם, עוצרים אותם.

דוד ביטן: נא לסיים.

דוד אמסלם: עכשיו אני שואל אותך, כבוד השר: מחר בא עוד מחבל, בוא תספר לי, עומדים שני ילדים, הרי החבר'ה צעירים – למה שיירו עליו?

דוד אמסלם: הם כבר ייקחו סיכון על עצמם.

דוד אמסלם: הם ינסו ללכת איתו מכות בידיים.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: יכול להיות שיכניסו אותם לבית סוהר, תיק פלילי.

דוד אמסלם: תבין טוב מה קורה בממשלה של בנט-לפיד-אלקין, הממשלה המושחתת הזאת.

דוד ביטן: משפט סיכום.

דוד אמסלם: למשפט סיכום, חבר'ה, אני מציע – תלכו הביתה.

דוד אמסלם: הרסתם את מדינת ישראל.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת שמחה רוטמן – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת.

דוד ביטן: חבר הכנסת אוריאל בוסו.

דוד ביטן: הינה, ארבעה לא היו, אז מה קרה שנתנו לו עוד דקה?

דוד ביטן: תגידו לי.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, היושב-ראש, אנחנו לפני פחות משבועיים ביקרנו בצרפת במסגרת משלחת של הסוכנות היהודית, יחד עם כמה חברים שנמצאים כאן – איתן, יבגני, דוד ביטן – הייתה גם כן קואליציה.

אוריאל בוסו: קוזזנו בראש.

אוריאל בוסו: התרשמנו מקרוב באמת מפעילות הסוכנות בקרב הקהילות היהודיות בצרפת.

אוריאל בוסו: למעלה מ-460,000 יהודים בצרפת, לא במסגרת חוק השבות של הנכד אלא יהודים ממש.

אוריאל בוסו: בצרפת רובם המוחלט יהודים אורתודוקסים.

אוריאל בוסו: זו היהדות הגדולה ביותר בתפוצות אחרי ארצות הברית.

אוריאל בוסו: הסוכנות עושה שם עבודה נהדרת, ואני מוכרח לומר שקהילה אחר קהילה, שאני לפחות הגעתי ונחשפתי ופגשתי את האנשים, הם חרדים לגורלה היהודי של מדינת ישראל במלוא מובן המילה.

אוריאל בוסו: כשאנחנו מדברים - - -

יבגני סובה: תספר על עובי הדלת בכניסה למרכז היהודי בפריז.

יבגני סובה: זה בעובי של 25 ס"מ, וזה אומר הכול.

יבגני סובה: זה אומר הכול.

יבגני סובה: מספיק לראות את העובי של הדלת המוגנת בשביל להבין באיזה סכנה המדינה הזאת - - -

אוריאל בוסו: היהודים נמצאים שם תחת סכנה ואנטישמיות נוראית, ועדיין שומרים באדיקות על היהדות שלהם, על התפילות, על הסממנים.

אוריאל בוסו: ובכל זאת, כשהגעתי לקהילות רבות הם שאלו אותי פעם אחר פעם על הפגיעה שאנחנו רואים, אנחנו שומעים ואנחנו עוקבים אחריה, שמענו עכשיו עוד פעם את נושא חוק הגיור.

אוריאל בוסו: יבגני, תאמין לי, זה לא עניין של עולים מברית המועצות, זה לא עניין אורתודוקסי חרדי, זה לא עניין פנאטי.

אוריאל בוסו: אנחנו מדברים פר אקסלנס על עניין הלכתי.

אוריאל בוסו: ותאמין לי, אנחנו נדע עם מי לחתן את הילדים ואת הנכדים שלנו, אבל בסוף בסוף בסוף, אתה יודע, חייל טוב, כשהוא מגיע ועולה מארצות הברית, הוא חייל מצוין, הוא חייל ישראלי, עם הרבה ציונות, אבל בסוף יהדות זה עניין הלכתי שהתורה קבעה לנו.

אוריאל בוסו: זה לא מכונה - - -

יבגני סובה: תגיד לי, היהדות קמה - - -

מיכל רוזין: - - -

אוריאל בוסו: זה לא מכונה.

יבגני סובה: חבר הכנסת בוסו, היהדות קמה ב-1994?

יבגני סובה: אני שואל אותך שאלה רצינית.

יבגני סובה: האם היהדות קמה ב-1994 או לא?

יבגני סובה: תענה לי על השאלה.

יבגני סובה: כי לפני 1994 רבני ערים יכלו לגייר, וכולם אורתודוקסים, ושום דבר לא קרה, והיהדות קיימת אלפיים שנה.

יבגני סובה: אז מה קרה?

אוריאל בוסו: תגיד לי, כל משפטן יכול ללכת ולייצג בבית המשפט?

אוריאל בוסו: לא.

אוריאל בוסו: אני סיימתי משפטים, אבל לא סיימתי עורך דין.

אוריאל בוסו: אז מה, אני יכול ללכת לייצג בבית משפט?

יבגני סובה: לא.

יבגני סובה: ואני שואל אותך שאלה.

יבגני סובה: עד 1994 - - -

אוריאל בוסו: אז מה זה קשור?

אוריאל בוסו: ראש ישיבה יגייר.

אוריאל בוסו: זו מומחיות מיוחדת.

אוריאל בוסו: אף אחד מהאנשים שנמצאים פה, מוכתרים כרבנים ועשו פה גם כן מבחני רבנות – הם בעצמם יגידו לך שעניין הגיור זה עניין מקצועי לחלוטין.

יבגני סובה: אף אחד לא נכנס לנושא של ההלכה.

אוריאל בוסו: זה לא משהו שכל אחד יכול לעשות.

אוריאל בוסו: תיתן למציאות - - -

יבגני סובה: אף אחד לא נכנס לנושא של ההלכה.

אוריאל בוסו: אגב, מי שהקים את מכון הגיור, והרב דרוקמן שנמצא שם – אנשים מהציונות הדתית, שהיום הם יוצאים בחירוף נפש נגד השר להרס הדת מתן כהנא - -

יבגני סובה: - - - חבר הכנסת בוסו, מה היה עד 1994?

אוריאל בוסו: - - כולם, כל רבני הציונות הדתית יוצאים נגדו.

יבגני סובה: חבר הכנסת, מה היה עד 1994?

אוריאל בוסו: מה זה קשור ל-1994 כשעליתם?

יבגני סובה: מה זה קשור?

יבגני סובה: כי רבני ערים יכלו לגייר עד 1994.

אוריאל בוסו: אתה בעצמך לא רוצה שהילדים שלך יתחתנו עם אינם יהודים על פי ההלכה - -

יבגני סובה: אני לא מדבר על הלכה.

יבגני סובה: זה לא קשור.

אוריאל בוסו: - - לא אתה, ולא השר כהן ולא אף אחד שנמצא פה.

אוריאל בוסו: ואתם בסוף רוצים לקחת ולעשות מזה מסחרה.

אוריאל בוסו: אתם לא תפגעו בנו, בחרדים, ולא באף אחד אחר.

אוריאל בוסו: תפגעו אך ורק ביהדות – תשמע את ההתבוללות בארצות הברית.

דוד ביטן: משפט סיכום.

יבגני סובה: רב העיר יכול לחתן - - -

אוריאל בוסו: בצרפת ההתבוללות נחלשה, אבל עדיין חרדים שזה יגלוש לשם.

יבגני סובה: אבל רבני ערים הם אורתודוקסים.

אוריאל בוסו: אנא, תשמרו על המעט שנשאר לנו, על פך השמן הטהור.

אוריאל בוסו: תשאירו את הדברים ההלכתיים.

אוריאל בוסו: היום הקראתי כאן מכתב של כל רבני הציונות הדתית – הרב שטרן, הרב שפירא, הרב דרוקמן, הרב דוד חי הכהן – כל הרבנים שהם הוגי הרבנות הראשית, והם כתבו שכל נושא הגיור חייב להיות אך ורק על פי הרבנות הראשית.

אוריאל בוסו: לא אנחנו ייסדנו את הרבנות הראשית לפני 100 שנה.

אוריאל בוסו: ראשי הציונות הדתית.

אוריאל בוסו: אז מה קרה?

יבגני סובה: אבל יש גם דעות אחרות, בוסו.

יבגני סובה: יש גם דעות אחרות, מה לעשות.

יבגני סובה: אתה לוקח - - - יש גם דעה אחרת.

אוריאל בוסו: השר כהנא לא מצליח עכשיו למנות דיינים, הוא רוצה לשנות את הכללים באמצע.

אוריאל בוסו: תאר לך שעכשיו השר - - -

דוד ביטן: אוריאל.

יבגני סובה: אתה לא סומך על רב העיר?

דוד ביטן: יבגני, מספיק.

אוריאל בוסו: משפט אחרון.

אוריאל בוסו: משפט אחרון.

אוריאל בוסו: תאר לך ששר המשפטים, שלא מצליח למנות עכשיו שופטים לעליון, יגיד: בוא נבוא לכנסת, נשנה את הוועדה למינוי שופטים ונמצא רוב בלי בית המשפט העליון.

אוריאל בוסו: כל המדינה תקפוץ עליו.

אוריאל בוסו: אבל ברבנות הראשית, כשאין הסכמה עם הרבנים הראשיים - -

יבגני סובה: אם רב העיר לא היה אורתודוקסי, הייתי מסכים איתך, אבל כולם אורתודוקסים.

אוריאל בוסו: - - רוצים עכשיו לבוא לשנות את החוקים - -

יבגני סובה: כולם אורתודוקסים.

יבגני סובה: אתה לא סומך עליהם?

אוריאל בוסו: - - זה בושה וחרפה לשר להרס הדת למדינת ישראל.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

יבגני סובה: הם כולם אורתודוקסים.

יבגני סובה: אתה לא סומך עליהם?

דוד ביטן: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

דוד ביטן: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

יבגני סובה: לחתן אפשר, לקבור חלילה אפשר - - - רק בגיור אסור - - -

קריאות: - - -

דוד ביטן: חבר הכנסת אופיר כץ – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל רון בן משה – אינה נוכחת; חבר הכנסת דסטה גדי יברקן – אינו נוכח; חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת.

דוד ביטן: חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני אדבר על ההצעה שמתבקשת עכשיו, שעומדת לדיון, וזו הקמת ועדה מיוחדת לחוק להסדרת השימוש בקנביס למטרות רפואיות.

מיכל מרים וולדיגר: קודם כול, בראש ובראשונה אני אגיד שאני בעד, אני בעד רפורמה שנוגעת לקנביס לצרכים רפואיים.

מיכל מרים וולדיגר: חשוב.

מיכל מרים וולדיגר: חשוב.

מיכל מרים וולדיגר: חשוב, ושוב – חשוב ביותר, במיוחד עכשיו, כאשר מגבלת המחיר ירדה, ואנשים נאלצים לשלם במקום 340 או 370 שקלים שהיו עד עכשיו למעלה מ-1,400 או 1,500 שקלים לחודש עבור הדבר הזה, שמבחינתם זה הצלת חיים.

מיכל מרים וולדיגר: עם זאת, אני מתנגדת להקמת הוועדה המיוחדת מכמה סיבות.

מיכל מרים וולדיגר: הסיבה הראשונה היא בעיניי ניגוד עניינים.

מיכל מרים וולדיגר: אדם ששמו יונתן קולבר העמיד ערבות בסכום מאוד מאוד גדול למפלגת תקווה חדשה, שבה נמצאים בין היתר חברתי שרן השכל - - -

קריאה: - - -

מיכל מרים וולדיגר: כן, באמת.

מיכל מרים וולדיגר: ואני חושבת שעניין הנראות זה דבר מאוד מאוד מאוד חשוב, ולכן כאשר יש בן אדם שהוא בעל חברה, אחת מחברות הקנביס הציבוריות לצרכים רפואיים בישראל – הוא זה שנתן ערבות לתקווה חדשה על מנת שיוכלו להתמודד בכנסת.

מיכל מרים וולדיגר: בעיניי, לא יכול להיות שחברי הכנסת מתקווה חדשה יקיימו ועדה מיוחדת שתדון בחוק שיכול להועיל לזה שנתן להם ערבות.

מיכל מרים וולדיגר: נכון, אני מודעת היטב למה שכתבה היועצת המשפטית של הכנסת, אבל כאן עולה שאלה למה בכלל צריך את הדבר הזה, את החוק הזה.

מיכל מרים וולדיגר: כי מה שכתבה היועצת המשפטית של הכנסת הוא כך: נוסח הצעת החוק שאושר בדיון המוקדם לפי עמדת משרד הבריאות אינו משנה באופן מהותי את המצב הקיים, ולמעשה ההצעה בעיקרה נועדה להעביר לחקיקה ראשית הסדרים שכבר היום קיימים בנהלים ובתקנות.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן אני לא רואה שום השפעה – כך היא כותבת – איך זה ישפיע על אותו יונתן קולבר.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני לא מבינה, אם החוק לא נולד לעשות שום דבר, אז בשביל מה צריך לקדם אותו?

מיכל מרים וולדיגר: ואם הוא נולד לעשות משהו, אז מצוין, צריך לעשות איתו משהו ולקדם, אבל לא באמצעות המפלגה שיונתן קולבר נתן לה ערבות בגובה של כמה מיליוני שקלים.

מיכל מרים וולדיגר: יושב פה חברי יואב קיש, שביושבו כסגן שר הבריאות עמל קשה ורבות עם בני משפחה, עם אנשים שצריכים את הדבר הזה, עם אנשי מקצוע, ועשה סוג של רפורמה בקנביס הרפואי.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני לא מבינה בהחלט ובכלל מה זה החוק ולמה הוא נועד, מעבר לצרכים פוליטיים, כדי להגיד: הינה, אנחנו מקדמים משהו שכבר קיים, שצריך לקדם אותו – את אותו דבר שגם משרד הבריאות, לפי מה שאני ביררתי, אומר: לא צריך את החוק, אפשר לקדם את העניין הזה בצורה מסודרת ומהירה בתוך משרד הבריאות.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן, בעיניי, לא צריך את הוועדה.

מיכל מרים וולדיגר: הוועדה בעיניי היא לא נכונה, אפשר להעביר את החוק, אם הוא טוב, לוועדות קיימות, לא בראשות ועדה ששייכת למפלגה שהתורם הגדול שלה, או יותר נכון זה שנתן לה ערבויות, הוא בקשר ישיר לחברות הקנביס לצרכים רפואיים.

דוד ביטן: משפט סיכום.

דוד ביטן: יש תלונות מהצד של האופוזיציה.

דוד ביטן: דווקא האופוזיציה עושה בעיות.

דוד ביטן: את מבינה מה קורה פה?

מיכל מרים וולדיגר: קטי, אני מסיימת ואומרת שוב: אני נגד לגליזציה, אבל אני בעד שיפור המצב בנושא של קנביס לצרכים רפואיים.

מיכל מרים וולדיגר: צריך להרחיב את העניין.

מיכל מרים וולדיגר: צריך לאפשר ליותר אנשים לקבל כשהם צריכים ולסדר את המחיר, אבל לא בדרך הזאת.

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – איננו.

דוד ביטן: חבר הכנסת יואב גלנט.

דוד ביטן: יואב, אתה מדבר?

יואב גלנט: בהחלט.

יואב גלנט: איזו שאלה?

יואב גלנט: זה הסטנדרט שלי לדבר.

יואב גלנט: אני אדבר בלי דפים, בשבילך ביטן.

דוד ביטן: מה זה בשבילך שלוש דקות?

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מנצל את ההזדמנות הזאת, על מנת לדבר על ליקוי מאורות שקרה כאן בסוף השבוע האחרון.

יואב גלנט: אני רוצה לדבר אליכם עכשיו, לא כחבר כנסת, לא כמי שנמצא בחיים הפוליטיים בשבע השנים האחרונות, אלא כמי ששירת 35 שנים בצה"ל – מלוחם ועד אלוף פיקוד.

יואב גלנט: אני רוצה לומר לכם מה אני חשתי, איך אני הרגשתי כשאני שמעתי שלוקחים לוחמים שיצאו לקרב, והסתערו על מחבל, הרגו אותו, ובמקום לשאת אותם על כפיים קוראים להם למח"ש.

יואב גלנט: ולא רק שקוראים להם למח"ש, אלא לוקחים להם את כלי הנשק.

יואב גלנט: למה הדבר דומה?

יואב גלנט: לאותם עבריינים שהם נאשמים, לא בטוח שהם בכלל עבריינים, שמכניסים אותם לאולם בית המשפט עם אזיקים, בשביל לסמן לכולם מי הם, גם אם הם יכולים לצאת זכאים.

יואב גלנט: לוקחים את החיילים האלה, את השוטרים, וקודם כול, לוקחים להם את הנשק בשביל להסביר שהם לא היו בסדר.

יואב גלנט: הדבר הזה, רבותיי, הוא דבר חמור ביותר.

יואב גלנט: אני אגיד לכם עוד משהו: החומרה של העניין, היא לא כלפי החיילים עצמם.

יואב גלנט: יש 30,000 שוטרים נוספים, ו-100,000, או יותר מזה, חיילים, ששואלים את עצמם שאלה: אם אדם עושה את הדבר הנכון בירושלים בירת ישראל, ועל המעשה הנכון, לפי התדריך, לפי הפקודות, לפי ההיגיון.

יואב גלנט: על המעשה הנכון, באים ומוקיעים אותו בכיכר העיר – אז אם אנחנו נשגה מה יקרה?

יואב גלנט: אז למה שנעשה?

יואב גלנט: ומחר, חלילה יהיה אירוע בתוך שטח ישראל?

יואב גלנט: הרי קודם כול הבן אדם יתקשר למח"ש לפני שהוא בכלל דורך את הנשק.

יואב גלנט: אנחנו הגענו לפשיטת רגל.

יואב גלנט: ומה שאני רואה כאן זה את ההשפעה הרעה של החיבור של התנועה האסלאמית הישראלית – האחים המוסלמים, פלג ישראל – על ההתנהגות של כוחות הביטחון ושל צה"ל כתוצאה מחוסר הגיבוי המובנה של ממשלת ישראל.

יואב גלנט: תודה רבה.

דוד ביטן: רות וסרמן – איננה.

דוד ביטן: חבר הכנסת משה ארבל.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, חברת הכנסת שרן השכל, אני קודם מודה בפתיחת הדברים לחבר הכנסת ינון אזולאי, שנתן לי את רשות הדיבור שלו במקומו, וגם לך, אדוני היושב-ראש.

משה ארבל: בבג"ץ התנועה למען איכות השלטון נגד הכנסת, שניתן ב-2016, כותבת השופטת חיות, הנשיאה של היום: "השימוש בכלי הוועדות המיוחדות ראוי לו שיהא מדוד, זהיר וענייני, ויש להישמר מאוד מפני השימוש בכלי זה כאמצעי לעקיפת הוועדות הקבועות האמורות לשמש כ"אכסניה הטבעית" לדיונים בהצעות חוק ובתיקוני חקיקה המצויים בתחום מומחיותן".

משה ארבל: יש לכנסת את ועדת הבריאות.

משה ארבל: את יודעת מה, יותר מזה.

משה ארבל: ההשלכות הישירות של הסוגיה הזו, היא גם השלכות של חינוך.

משה ארבל: גברתי משמשת יושבת-ראש ועדת החינוך של הכנסת.

משה ארבל: מה היה כל כך גרוע אילו ועדת הכנסת הייתה מאשרת את העברת החוק לוועדת החינוך בראשותך?

משה ארבל: הצורך הזה לבוא ולהקים ועדה מיוחדת נוספת, שאיננה קצובה בזמן – קרי, עוד תקן ועוד ג'וב למנהלן, ולעוד יועץ פרלמנטרי – כאשר גברתי יושבת עכשיו – וזה תקדים חריג שבחריג – כיושבת-ראש של שתי ועדות בכנסת במקביל.

משה ארבל: עכשיו, רשימת הוועדות שאת חברה בהן ארוכה מאוד, במקרה יצא לי לראות בגוגל: ממלאת מקום בוועדת החוץ והביטחון; יושבת-ראש ועדת החינוך של הכנסת; יושבת-ראש הוועדה הזו; חברה בוועדת הכנסת.

משה ארבל: בסוף, בסוף עבודה פרלמנטרית היא גוזלת זמן.

משה ארבל: היא שואבת זמן.

דוד ביטן: רגע אחד, ויושב-ראש סיעה.

משה ארבל: ויושבת-ראש סיעה.

משה ארבל: ברוך השם, ברוכת כישרונות, אין עוררין.

דוד ביטן: יש לה חסך מתקופתה בליכוד - - -

שרן השכל: - - -

דוד ביטן: היא אז כעסה עליי, למה היא לא בהרבה ועדות?

דוד ביטן: אז עכשיו היא לוקחת, משלימה את החסר.

ינון אזולאי: - - -

משה ארבל: אם באמת עכשיו, באמת, עבודת הכנסת הייתה נעשית בצורה נכונה והוגנת, אין שום הצדקה בעולם שהחוק שחשוב לך להיות יושבת-ראש ועדה שמעבירה אותו, והחלטת ועדת הכנסת, לא יעבור לוועדת החינוך בראשותך, ותהיי אחראית על קידום החקיקה.

משה ארבל: ועדת הכנסת מוסמכת להעביר אותו גם לוועדת הכספים.

משה ארבל: יש השלכות חינוכיות לסוגיה הזו.

משה ארבל: אין שום הצדקה עניינית להקמת ועדה נוספת, עם עוד מנגנונים, עם עוד ג'ובים, ועם עוד משאב של זמן, שאני בטוח יגזול לך גם מהתפקידים החשובים האחרים שאת עושה – ואת עושה אותם טוב.

משה ארבל: אז, בסופו של דבר, צריכים באמת לדעת, יש זמן עד שיסתיים כאן הדיון לומר: טעינו.

משה ארבל: לתפוס את יושב-ראש ועדת הכנסת, ולהציע לו להעביר את החוק לוועדת החינוך.

משה ארבל: תודה רבה.

ינון אזולאי: זה לא חינוכי - - -

דוד ביטן: יש בזה משהו, ינון.

דוד ביטן: חברת הכנסת מאי גולן – אינה נוכחת; חבר הכנסת יריב לוין – אינו נוכח.

דוד ביטן: חבר הכנסת משה אבוטבול.

קריאה: - - -

דוד ביטן: מה?

דוד ביטן: עוד לא הגענו אליהם.

דוד ביטן: אתה ברשימה.

משה אבוטבול: טוב, כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, מאיר כהן שנמצא פה.

משה אבוטבול: אחמד, שחרר רגע, אני באמצע עם השר.

משה אבוטבול: יש לנו גם חשיבות שהוא יקשיב קצת לקולות.

אחמד טיבי: - - -

משה אבוטבול: לא, אין לנו שר אחר, זו ממשלה מצומקת.

משה אבוטבול: ממשלה מצומקת – בקושי עד שהצליחו.

משה אבוטבול: ראית, אחר הצוהריים הם כמעט נתקעו ביצהר.

משה אבוטבול: אבל זה בסדר, איך אומרים (אומר במרוקאית: לא קרה כלום).

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו כמובן רוצים לדבר על דבר – על איפה ואיפה שקיימת בתקשורת שלנו.

משה אבוטבול: אני לא יכול להבליג מול אותם קולות שמנסים לבוא, להגיד שיש הבדל בין דברים מסוימים.

משה אבוטבול: ראינו, לפני שבוע, כאשר רעיית ראש הממשלה החליטה לטוס, גם בלי לספור את מה שאמר בעלה, ראש הממשלה, בניגוד להוראות, בניגוד לכל הדברים האלה.

משה אבוטבול: תפסה מטוס, נסעה לחו"ל.

משה אבוטבול: אני חושב שרק ניסו בתקשורת לבוא ולהעלות את הנושא הזה, פתאום אחת השדרניות, בקול כזה מנומס: בישראל 2021, אולי לא נדבר על נשות ראש הממשלה.

משה אבוטבול: דבר מאוד יפה.

משה אבוטבול: אני ממש נרגש כול כך לשמוע את זה.

משה אבוטבול: אבל אנשים שוכחים שבעצם במשך שנים רבות, ואני כאן אומר את זה, רמסו את כבודה של מי שהייתה אשת ראש הממשלה הקודם.

משה אבוטבול: שם, ראינו איך שידעו לשתות את דמה בקשית.

משה אבוטבול: על כל דבר שהיא רק עשתה, מייד התנפלות כזו ואחרת.

משה אבוטבול: כל מיני המצאות, ספינים ודברים.

משה אבוטבול: שם ראינו.

משה אבוטבול: אפילו עשו פיצוחים מגלידת הפיסטוקים של משפחת נתניהו.

משה אבוטבול: שם הכול היה בסדר.

משה אבוטבול: לא שמענו מילה וחצי מילה.

משה אבוטבול: למה?

משה אבוטבול: כי כשיודעים בתקשורת לאתרג, הם מאתרגים.

משה אבוטבול: ומי שחושב שאתרוגים ואיתרוגים קשורים רק לחג הסוכות, מתבלבל.

משה אבוטבול: מסתבר שגם בחג החנוכה ישנם איתרוגים לאנשים מסוימים.

משה אבוטבול: בין האנשים האלה, כנראה גם ראש הממשלה.

משה אבוטבול: ולמה באמת הוא זוכה לאיתרוג?

משה אבוטבול: רק בגלל דבר אחד, שהוא עדיין לא מספיק קולט את זה.

משה אבוטבול: הוא לא מספיק קולט את זה.

משה אבוטבול: בגלל זה שראש הממשלה עושה את העבודה השחורה לכל ראשי השמאל; לכל אלה שחיכו לזה במשך שנים שלמות; הוא מקעקע בצורה הטובה ביותר את שארית היהדות במדינה היהודית שלנו.

משה אבוטבול: הוא יודע לעשות את זה הכי טוב, לכן הם סומכים עליו.

דוד ביטן: אבוטבול, משפט סיכום.

משה אבוטבול: עוד דבר אחרון, שלא נשכח שגם מאתרגים אותו גם בגלל הכותל, גם בגלל הגיורים.

משה אבוטבול: אבל אנחנו פה, אדוני היושב-ראש, נמצאים פה כדי לעשות את הכול כדי להגן על קודשי ישראל.

משה אבוטבול: ואני קורא לכל התקשורת: אנא, אם אתם צבועים, תהיו צבועים, אבל לפחות תהיו צבועים בצבע יפה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת יואב בן צור – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח.

דוד ביטן: חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כמי שמכיר היטב את הנושא ובעצם עסק בו – ובעצם אפילו כל החוק הזה שהוגש הוא למעשה ניסיון להוביל מהלכים שכבר התחילו.

יואב קיש: אני אומר בצורה הכי ברורה, והינה, נמצאת פה חברת הכנסת שרן השכל – כל הוועדה הזו וכל החוק הזה זה רק לתת כאילו הרגשה של הישג לחברת הכנסת שרן השכל.

יואב קיש: אין פה הישג.

יואב קיש: יש פה סתם ביורוקרטיה.

יואב קיש: היא אפילו תפגע במטופלים.

יואב קיש: כל מה שהיא עושה – היא עכשיו במלחמה עם משרד הבריאות, בניגוד לשר הבריאות, שהיה פה מעל הדוכן ואמר: לא צריך את החוק הזה.

יואב קיש: ואכן לא צריך את החוק הזה.

יואב קיש: כל המהלכים כבר קורים במשרד הבריאות.

יואב קיש: הכול מיותר.

יואב קיש: יש פה הוצאה כספית.

יואב קיש: כמה עולה לעשות ועדה כזו?

יואב קיש: מיליון?

יואב קיש: שני מיליון?

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: אם אין לה עוזר מיוחד, אז זה לא עולה.

יואב קיש: אבל היא מקבלת עוזר.

יואב קיש: כי זה התקן.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: לא בטוח.

דוד ביטן: לא בטוח.

יואב קיש: היא מקבלת מנהל ועדה.

דוד ביטן: הם טוענים שזו ועדה, לא ועדה מיוחדת - -

יואב קיש: לחוק.

יואב קיש: אד-הוק.

דוד ביטן: - - אלא ועדה לחוק.

יואב קיש: אז אני מקווה שלפחות בכסף הם מצטמצמים.

יואב קיש: אבל בוודאי בתשומות של כנסת מלאת ועדות מיותרות, שהם לקחו ועשו ועדת בריאות, וגם יש ועדה לטיפול בנושא נגע הסמים, כל זה מיותר.

יואב קיש: יש פה – אני אומר את זה בצורה הכי ברורה – אתנן פוליטי מיותר לחברת הכנסת שרן השכל, שמתוסכלת כי היא נכשלה בכל מה שהיא רצתה לעשות בקנביס, בלגליזציה.

יואב קיש: הלכה לכיוון של קנביס רפואי, שאין בינו לבין לגליזציה שום קשר.

יואב קיש: בקנביס רפואי יש נכונות גדולה מאוד לשינויים.

יואב קיש: זה קורה במשרד הבריאות, מובילים את המהלכים.

יואב קיש: אבל חברת הכנסת שרן השכל חייבת - - -

דוד ביטן: אבל אתה – קיש.

יואב קיש: כן.

דוד ביטן: היא תנסה להכניס תיקונים לחוק הספציפי הזה ולהכניס את - - -

יואב קיש: לא צריך את החוק.

יואב קיש: כל החוק הזה - - -

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: להכניס את הלגליזציה.

יואב קיש: לא.

דוד ביטן: זה מה שהיא תנסה לעשות.

יואב קיש: אין לה סמכות.

יואב קיש: לא, אין לה סמכות.

דוד ביטן: לא, אני מקווה שלא.

יואב קיש: כל החוק הזה - - -

דוד ביטן: הכול הם יודעים לעשות.

יואב קיש: מדובר בדברים שנעשו כבר והם חלק מתקנות שיכולות להגיע לשולחן ועדת הבריאות.

יואב קיש: כל האירוע הזה שהכנסת בשעה 23:00 עוסקת בוועדה מיותרת, ועדה שבראשה שמים מישהי שהיא כבר יו"ר ועדת חינוך, מהסיבה הפשוטה: היא נכשלה כישלון חרוץ בלגליזציה, בדבר החשוב שהיא רצתה להוביל, ועכשיו היא התחילה קרב פוליטי מאסף לעשות משהו מיותר, שמוסיף ביורוקרטיה, שמקשה על כולם, על משרד הבריאות.

יואב קיש: פשוט קואליציה מגוחכת, שבגלל שהיא נשענת על 61 קולות אז גם עושים חשבון לשרן השכל.

יואב קיש: אם הייתה פה קואליציה של 64 או 65 - -

דוד ביטן: משפט סיכום.

יואב קיש: - - לא היו סופרים אותה ממטר.

יואב קיש: לא צריך את הדבר הזה.

יואב קיש: חוק מיותר, ועדה מיותרת, מבוזבזת.

יואב קיש: הכול אתנן פוליטי למי שכשלה בכל מעשיה בלגליזציה.

דוד ביטן: טוב.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אופיר סופר – הוא היה פה, איפה הוא?

אופיר סופר: פה, פה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני לא רוצה לדבר על סוגיה פוליטית.

אופיר סופר: אני רוצה לדבר על סוגיה שאני חושב עליה לא מעט בזמן האחרון, והשבוע קיבלתי שלוש תזכורות מדוע יש לנו ירידה במוטיבציה בקרב חיילי צה"ל, ירידה במוטיבציה לשירות קרבי, ירידה במוטיבציה להיות לוחמים.

אופיר סופר: התזכורת הראשונה היא ששעות בודדות לאחר שלוחמים מחסלים מחבל, הם נלקחים לחקירה, מוחרמים להם הנשקים.

אופיר סופר: זו התזכורת הראשונה.

אופיר סופר: התזכורת השנייה למה יש לנו ירידה במוטיבציה, ואולי זה קצת לא כל כך פופולרי מה שאני אגיד, היא כי אנחנו את הפצועים הלוחמים שלנו משקמים כמו שאנחנו משקמים את כל הפצועים האחרים.

אופיר סופר: ואז יש לנו מצב שיש עשרות צוללנים של השייטת ושל הילת"ם ושל יחידות חשובות שהם פשוט גוססים עכשיו למוות בגלל הסרטן, אבל הסיפור הוא עניין של כסף, ואנחנו לא מטפלים בהם.

אופיר סופר: ויש לנו הרבה נפגעי פוסט-טראומה בעקבות לחימה.

אופיר סופר: ואנחנו שמענו על שני מקרים קשים בשבועיים האחרונים.

אופיר סופר: ובגלל שאין לאף אחד את האומץ לבוא ולהגיד: אנחנו בלוחמים מטפלים אחרת – מבחינתי, מקימים אגף שיקום רק ללוחמים – אז אנחנו ממשיכים להזדעזע ולזחול ולא לטפל בהם כמו שצריך.

אופיר סופר: והסיפור השלישי זה מהיום בבוקר.

אופיר סופר: העוזר שלי מספר לי על מילואים שהוא יוצא עוד מעט, והוא תקוע עם נעליים.

אופיר סופר: אבל אומרים לו במילואים: תשמע, תביא את הנעליים – צנחן, לוחם – תביא את הנעליים להוא שיחליף לך מפה, יחליף משם.

אופיר סופר: אם לא נדע לטפל בלוחמים שלנו כמו שצריך ואם מדינת ישראל לא תדע להוקיר את מעמדם של הלוחמים, אנחנו נמשיך לראות ירידה במוטיבציה, ונמשיך, בשם כל מיני ערכים ובשם כל מיני פוליטיקלי קורקט, לדרדר את הפגיעה במעמדם של הלוחמים.

אופיר סופר: עכשיו, יש איזה משהו, אדוני היושב-ראש, שאני מתלבט אם להגיד אותו או לא להגיד אותו.

אופיר סופר: זה קשור לסוגיה פוליטית.

אופיר סופר: כולם פה כבר שכחו שסוגיית הוועדות עדיין לא נפתרה, שהאופוזיציה לא שותפה בוועדות.

אופיר סופר: עכשיו, כולם פה יודעים – אדוני שר הרווחה, אני רוצה שתקשיב רגע למה שאני אומר – כולם פה יודעים שההתנהלות של הקואליציה דורסנית.

אופיר סופר: עכשיו, בתנועה האסלאמית אתם לא יודעים לטפל, ואתם חושבים שאנחנו חמאס, אז אתם דורסים אותנו עד הסוף.

אופיר סופר: בא אביגדור ליברמן, זה שהבטיח שהוא מחסל את ההוא ב-48 שעות, רוצה להיות שר האוצר, רוצה להיות יושב-ראש ועדת הכספים ועוד כל מיני דברים אחרים.

אופיר סופר: הוא רוצה יתרון של שני מקומות.

אופיר סופר: תגיד לי, אני שואל אותך, מה זה, המדינה הפרטית של אביגדור ליברמן?

אופיר סופר: איפה הוא נמצא?

אופיר סופר: ברוסיה?

אופיר סופר: זאת המדינה הפרטית שלו?

אופיר סופר: אין – אף אחד מהתקשורת לא יגיד על זה מילה.

אופיר סופר: אף אחד מהתקשורת לא יגיד על זה מילה, שהוא מנהל את כל הכספים חופשי.

אופיר סופר: ואתם, אתם, אתם שמדברים על ניקיון ידיים וניקיון כפיים, אתם נותנים לקואליציה הזאת להתנהל בהפקרות מוחלטת עם אפס ביקורת, אפס ביקורת לגבי ההתנהלות של הכספים.

אופיר סופר: תהיו גברים.

דוד ביטן: משפט סיכום.

אופיר סופר: תהיו גברים.

אופיר סופר: תגידו: זה לא דמוקרטי; ככה אנחנו לא מנהלים את העניינים.

אופיר סופר: תודה רבה.

דוד ביטן: משפט סיכום.

דוד ביטן: חבר הכנסת שלמה קרעי.

דסטה גדי יברקן: - - -

דוד ביטן: נראה לי, לא היית פה.

דוד ביטן: אבל יש עוד הרבה שלא היו.

דוד ביטן: אתה רוצה שאני אתחיל עם כולם?

דסטה גדי יברקן: - - -

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: הרבה, הרבה לא היו.

דוד ביטן: אתה יודע כמה לא היו?

דוד ביטן: אם היה אחד, שניים, אין בעיה.

דוד ביטן: שב, נראה מה לעשות.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כל מטרתה של הוועדה הזו היא לייצר ג'וב נוסף לחברת הכנסת שרן השכל.

שלמה קרעי: ועדה מיותרת, גם אליבא דשר הבריאות.

שלמה קרעי: מיותר לגמרי.

שלמה קרעי: רק לייצר ג'ובים ורק לייצר עוד אצטלה ועוד הילה של שקר כלשהו, כמו שנוהגים לעשות בתקווה חדשה.

שלמה קרעי: בכלל, כל מהותה של תקווה חדשה היא שקר ואחיזת עיניים.

שלמה קרעי: כך הוועדה הזו, כך כנס היסוד שהיה אתמול, שהוא למעשה כנס האשכבה שלהם, וכך גם הצעות החוק החדשה לסתימת הפיות בימין, של חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי שמנסה לסתום את פיות הימין ברשתות החברתיות.

שלמה קרעי: הם מפחדים, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: הם מפחדים על הג'ובים שלהם, הם מפחדים על המשרות שלהם.

שלמה קרעי: במקום ללמוד, דודי, במקום ללמוד בתקווה חדשה מהחשמונאים – היום אנחנו במוצאי חנוכה – הרי אם מתתיהו ובניו היו הולכים עם היוונים, הם היו מקבלים את כל העושר וכל הכבוד שבעולם.

שלמה קרעי: אבל לא, הם לא מכרו את ארץ ישראל, לא מכרו את מסורת ישראל בשביל ג'ובים ובשביל שררה.

שלמה קרעי: הם נלחמו על שלהם.

שלמה קרעי: במקום שחברי תקווה חדשה וימינה ילמדו מהחשמונאים, ממי הם למדו מוסר השכל?

שלמה קרעי: משר המשקים בפרשת השבוע.

שלמה קרעי: כתוב: "וידבר שר המשקים את פרעה לאמֹר את חטאי אני מזכיר היום".

שלמה קרעי: מדרש רבה מסביר: למה הוא פתח את הפה אחרי שנתיים?

שלמה קרעי: מה קרה שהוא נזכר?

שלמה קרעי: הוא ראה שפרעה עומד למות מרוב צער, הוא לא ידע, לא פתרו לו את החלומות, אז הוא אמר: אם פרעה ימות, מה יהיה איתי?

שלמה קרעי: יקום מלך חדש ואולי הוא לא ימנה אותי גם כן לשר.

שלמה קרעי: אז כדי לשמור על הג'וב שלו הוא הלך ומכר את הערכים.

שלמה קרעי: הוא לא רצה שיקום – אומנם הוא אמר: נער, עברי, עבד – ארורים הרשעים שאין טובתם שלמה – אבל הוא עשה את זה כדי לשמור על הג'וב.

שלמה קרעי: אז משם תקווה חדשה וימינה לומדים; כדי לשמור על הג'וב מוכרים את הכול.

שלמה קרעי: בימים ההם מתתיהו נלחם על הערכים שלו והפסיד את הכול מבחינה גשמית, ונלחם מעטים מול רבים – ובזמן הזה קמה ממשלת ישראל, שבמקום ששריה ילמדו הנהגה יהודית ממתתיהו ובניו, הם נושאים עיניים לשר המשקים ולומדים ממנו איך לשמור על הג'וב שלהם בכל מחיר.

שלמה קרעי: הם מוכרים את החוסן הלאומי למועצת השורא, את השבת – למרב מיכאלי וחבריה המתייוונים, את הכשרות והגיור – לליברמן, בליאק ומלינובסקי, שקידשו מלחמת חורמה על היהדות, ואת שריד בית מקדשנו – לרפורמי קריב, שבכלל מתפלא למה בית המקדש לא נמצא במרכז תל אביב.

דוד ביטן: משפט סיכום.

שלמה קרעי: אני מסכם, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: עדיין, כל עוד הנר דולק, חברי ימינה וחברי תקווה חדשה, אפשר לתקן.

שלמה קרעי: תצילו את מה שעוד לא הרסתם.

שלמה קרעי: יש לכם עדיין הזדמנות.

שלמה קרעי: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת איימן עודה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, היום בבוקר ראש הממשלה נפתלי בנט ירד ממגדל השן שלו לנגב.

איימן עודה: בתצפית מול רהט – לא נכנס לעיר עצמה – אמר שאנחנו עוברים מהגנה להתקפה.

איימן עודה: כך הוא מדבר לאזרחים הערבים בנגב.

איימן עודה: המשפט הזה של ראש ממשלת השינוי הזכיר לי את המשפט של ראש הממשלה הקודם נתניהו, שאמר נגד תושבי קלנסווה ש"כוחותינו הורסים בתים בקלנסווה".

איימן עודה: הראשון אומר "כוחותינו מול האויב", והשני, של ממשלת השינוי, מדבר על התקפה נגד האזרחים.

איימן עודה: חשוב לי להגיד לכם שהמצב הקשה ביותר בקרב אזרחים בכל מדינת ישראל נמצא בקרב האזרחים הערבים בכפרים הלא-מוכרים בנגב.

איימן עודה: הממשלה הזו רוצה להטיל משילות על הנגב, ואני רוצה להסביר לה איך מטילים משילות.

איימן עודה: מטילים משילות דרך הכרה בכפרים, דרך מתן זכויות לאנשים.

איימן עודה: לתת לאנשים לחיות בכבוד, לתת אופק לצעירים, ולא לתת להם לחיות בכפרים בלתי מוכרים וללא מים וללא חשמל.

איימן עודה: כך לא מטילים משילות.

איימן עודה: הממשלה הזו בששת החודשים הראשונים שלה היא הממשלה הגרועה ביותר עבור האזרחים הערבים בנגב.

יובל שטייניץ: גם עבור היהודים.

יובל שטייניץ: גם עבור היהודים.

איימן עודה: קשה לי להגיד מילה יחסית, בצורה יחסית כלפי ממשלת נתניהו האחרונה, ממשלת נתניהו-גנץ.

איימן עודה: אבל בגלל שהייתי שותף בשיחות בין סעיד אלחרומי, עליו השלום, לבין השר לשעבר עמיר פרץ, כי דיברו שם על הכרה בח'שם זנה, ברח'מה, בעבדה, וממשלת השינוי החליפו את ההחלטה הזו בתוכנית פראוור; כלומר, הכרה בתמורה לכינוס 70% מתושבי הכפרים הבלתי-מוכרים.

קריאה: זה לא נכון.

קריאה: זה לא נכון, אדוני.

איימן עודה: זה נכון ומדויק.

קריאה: זה לא נכון.

איימן עודה: זה נכון ומדויק.

איימן עודה: לכן אני כל כך גאה שאנחנו עומדים חוצץ – לא רק שעמדנו מול ממשלת נתניהו, אלא גם עומדים חוצץ נגד הממשלה הגזענית הזו של נפתלי בנט.

איימן עודה: תודה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: איפה שרן השכל?

דוד ביטן: תסכם שרן השכל במקום יושב-ראש ועדת הכנסת.

משה ארבל: היושב-ראש, למה לא יו"ר ועדת הכנסת מסכם?

דוד ביטן: מותר.

דוד ביטן: היא חברת ועדת הכנסת, היא יכולה לסכם.

דוד ביטן: בדקתי את זה.

שרן השכל: אני מודה ליושב-ראש ועדת הכנסת שנתן לי את ההזדמנות להשיב לכל הטיעונים שנאמרו פה לפני כן.

יעקב מרגי: שרן, אם הם היו יודעים שאת עולה להשיב, הם לא היו - - -

שרן השכל: חשוב, חשוב להשיב לדברים.

דוד אמסלם: מה קורה עם הערבויות?

דוד אמסלם: כמה כסף קיבלתם על החוק?

שרן השכל: אז בואו נדבר על זה.

דוד אמסלם: מה במזומן ומה בערבויות?

שרן השכל: בואו נדבר על זה.

שרן השכל: קודם כול, לוועדת הקנביס - -

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: על זה.

אופיר אקוניס: על זה.

שרן השכל: - - יש נציגים - - -

דוד אמסלם: דברי איתנו רק על הכסף.

שרן השכל: כן, גם על ההכפשות והשקרים שאתם מפיצים, גם על זה אני אענה.

דוד אמסלם: על הכסף, כסף.

דוד אמסלם: על השוחד.

שרן השכל: הפה המנוול הזה שפשוט משקר בלי הפסקה, גם על זה אני אענה.

שרן השכל: אל תדאגו.

שרן השכל: אל תדאגו.

דוד אמסלם: אני מבין שלא קיבלתם ערבויות.

דוד אמסלם: מה, קולבר לא נתן לכם?

דוד אמסלם: פנאקסיה לא נתנה לכם כלום?

שרן השכל: ועדת הקנביס היא ועדה שמורכבת כמעט מכל הנציגים בקואליציה.

דוד אמסלם: אַת הבן אדם, לקחו אותך בגלל חוק הקנביס.

דוד אמסלם: אַת הקוף.

שרן השכל: לא סתם היה חשוב לכל אחד ואחד מאנשי הסיעות פה להיות חברים בוועדה הזו.

שרן השכל: זו עדות לדחיפות ולחשיבות של נושא הקנביס הרפואי כאן בכנסת ישראל.

שרן השכל: היום היה אמור להיות משפטו של ניר יופטרו, אדם שכל מה שניסה לעשות זה לעזור לחולי סרטן.

שרן השכל: יואב קיש, תחת המשמרת שלך, אתה היית אמור לעזור להם.

שרן השכל: הוא למעשה עומד למשפט על דבר אחד; הוא לא לקח שקל אחד לכיסו, ובלבד שיוכל לעזור לחולי סרטן להחלים ממחלה או לפחות לחיות חיים ארוכים יותר.

שרן השכל: האדם הזה הציל נפשות.

שרן השכל: הציל נפשות.

שרן השכל: הצלחנו לתת הארכה בבג"ץ למטופלים לעניין הרפורמה הישנה, כדי לתת לנו זמן לתקן את הרפורמה הגרועה שקיימת היום, שאף אחד לא הצליח לתקן עד עכשיו בגלל מכשולים וחסמים שעמדו בתוך משרד הבריאות.

שרן השכל: אני שמחה ומברכת את שר הבריאות ניצן הורוביץ, שהבין את המצב ונרתם למאבק הזה, ויחד בשיתוף פעולה אנחנו עכשיו נתקן את הגזרה המרה הזו שהייתה על מעל ל-100,000 אזרחים במדינת ישראל.

שרן השכל: תראו, בסופו של דבר הדרך הייתה ארוכה.

שרן השכל: כבר מעל לשש שנים אני עוסקת בנושא הזה, וזו עוד הצלחה אחת בדרך ארוכה ולא פשוטה ומורכבת, שהייתה עם המון המון המון מאבקים קשים בדרך, ואני גאה על כך.

שרן השכל: נכון, נלחמתי על זה; נכון, גם אמרתי שלא אצביע על דברים עד שההסכמים הקואליציוניים יקוימו.

שרן השכל: למה?

שרן השכל: כי מדובר פה בדיני נפשות.

שרן השכל: מדובר פה בחיי אדם, ובזה אפשר לעשות פוליטיקה, כפי שאמר – עלה פה לפני כן לבמה סגן השר לשעבר בבריאות, שהיה אמון על נושא הקנביס.

שרן השכל: אתה יודע, ביטן?

דוד ביטן: מי זה?

שרן השכל: יואב קיש היה אמון מטעם משרד הבריאות על עניין הקנביס, ניתנה לו יד חופשית לטפל בנושא הזה, והוא מעז לעלות לבמה פה, כמו איזה חרטטן מארץ החרטטנים, ואומר שהוא עשה עבודה, עם אפס הישגים.

שרן השכל: אפס הישגים – והוא מעז לעלות לכאן לבמה ולהגיד שהוא טיפל והוא עשה, והדבר הזה – אין לו שום משמעות.

שרן השכל: אז למה מעל ל-100,000 מטופלים מתקשרים, כותבים הודעות, מחכים שהחוק הזה יעבור?

שרן השכל: כי הם מבינים שאנחנו נתקן את מה שאתה לא הצלחת.

שרן השכל: איפה שאתה נכשלת, אנחנו נתקן.

שרן השכל: מה שאתה לא עשית, אנחנו נעשה.

שרן השכל: בטח שיש לך את התסכול הזה כשאתה עולה לפה ואתה מעז להשמיץ ולדבר בצורה הזו.

שרן השכל: אני מבינה את התסכול הזה, שאתה יושב בצד ועכשיו אתה רואה איך אנחנו מטפלים בנושא הדחוף הזה.

שרן השכל: ואנחנו נעשה את זה.

שלמה קרעי: תכף הוא יענה לך, שרן.

שלמה קרעי: תכף.

יצחק פינדרוס: - - -

שרן השכל: אני רוצה - - -

יצחק פינדרוס: למה לא ועדת - - - למה לא ועדת - - - למה לא ועדת המדע?

יצחק פינדרוס: למה לא ועדת סמים?

יצחק פינדרוס: למה לא ועדת שירותי דת?

יצחק פינדרוס: למה לא שבע ועדות?

דוד אמסלם: היא הרי מכפישה את קיש.

שרן השכל: חברים, המאבק הזה הוא ניצחון ראשון.

שרן השכל: אנחנו נעביר את רפורמת הקנביס הרפואי יחד, בשיתוף פעולה, הקואליציה.

יואב קיש: - - -

דוד ביטן: מה היא אמרה לך?

דוד ביטן: היא תקפה אותך?

דוד ביטן: היא תקפה אותך?

שרן השכל: פינדרוס, אתה אמרת לפני כן למה שלא נסמוך על הקואליציה?

שרן השכל: אנחנו סומכים על הקואליציה.

דוד אמסלם: - - - אתה שמעת מה קורה?

דוד אמסלם: - - - את המקום של נגוסה.

שרן השכל: את המהלך הזה אנחנו עושים בשיתוף פעולה מלא.

דוד אמסלם: היא הייתה צריכה לשבת בבית, היא תפסה את המקום של נגוסה - - -

שרן השכל: אני וחברת הכנסת עידית סילמן ביחד, בשיתוף פעולה, הצלחנו להעביר את המהלכים האלה - -

דוד אמסלם: חברים, אם לא - - - 4 מיליון שקל היא - - -

שרן השכל: - - ביחד עם בועז טופורובסקי, שהיה שותף מלא מההתחלה.

דוד אמסלם: - - - של עצמה.

שרן השכל: אני מבינה את העצבים שלכם, אני מבינה את התסכול הזה.

קטי קטרין שטרית: לא, לא, הוא מדבר על נגוסה במקומך.

קטי קטרין שטרית: אם נגוסה היה נכנס את לא היית מגיעה לפה.

שרן השכל: אני מבינה את התסכול שלכם כשאתם יושבים ורואים אותנו מבצעים את מה שאתה לא הצלחת.

דוד אמסלם: את היית במקום ה-40.

דוד אמסלם: היית צריכה להסתובב בקניון היום.

שרן השכל: את מה שאתה לא הצלחת אנחנו נעשה עכשיו.

דוד אמסלם: באת, גנבת את המקום של נגוסה, את לא מתביישת?

שרן השכל: אנחנו עושים את זה ומצילים חיי אדם באמצעות הרפורמה הזו.

שרן השכל: אני יודעת שזה כואב.

דוד אמסלם: - - -

קטי קטרין שטרית: צודק דודי, היא גנבה את המקום של נגוסה.

שרן השכל: חברי חבר הכנסת רם שפע - -

דוד אמסלם: שבי בבית ותשתקי קצת.

שרן השכל: - - שותף מלא בהעברה, הוא גם חבר באותה הוועדה.

קריאה: - - -

שרן השכל: מיכל רוזין, שסייעה ועזרה - -

דוד אמסלם: אי-הפללה – איך זה קשור לחולים, אי-הפללה?

דוד אמסלם: אי-הפללה הרי – את הגשת חוק של האי-הפללה.

שרן השכל: - - בהעברת החקיקה הזאת.

שרן השכל: גם השר ניצן הורוביץ.

שרן השכל: את כל הדברים האלה אנחנו עושים בשיתוף פעולה יחד.

דוד אמסלם: הרי את קיבלת ארבעה – לא את, את הקוף.

דוד אמסלם: בלי החוק הזה את לא היית נכנסת לכנסת, הרי אין לך שום משמעות ציבורית.

שרן השכל: זה אחד הגשרים שאנחנו בקואליציה הזו הצלחנו לבנות.

שרן השכל: ואני יודעת שזה מלחיץ אתכם ומכעיס אתכם ומתסכל אתכם - -

קטי קטרין שטרית: זה העונש שלנו.

קטי קטרין שטרית: זה העונש שלנו.

שרן השכל: - - שאנחנו, על נושאים כלכליים כמו יוקר המחיה - -

יצחק פינדרוס: - - -

שרן השכל: - - על נושאים כמו רפואה ומטופלים בקנביס רפואי יוצרים גשרים ויודעים לשתף פעולה ביחד.

שרן השכל: אני יודעת שכואב לראות את זה, אני יודעת שזה מכעיס.

שרן השכל: ולעניין כל מיני טענות כאלו ואחרות שעלו לפני כן, חשוב לי לומר ולהגיב לכל מיני השמצות ושקרים שנאמרו.

שרן השכל: כשאני ישבתי ביחד עם כמה מהחברים פה, ממש בספסלים האלו – אדוני היושב-ראש, אני מבקשת שתשתיק את המליאה.

דוד ביטן: לא, אבל זה טוב לך, הם מאריכים לך את הזמן.

קטי קטרין שטרית: דודי, היא רצתה את המקום של הנשים.

שרן השכל: תאמין לי, אני אשמח שיקשיבו.

דוד ביטן: בזכותם את בעניין, אנרגטית.

שרן השכל: אני אשמח שיאזינו.

שרן השכל: תשמור על זכותי לומר את הדברים האלה, גם כשקשה להם לשמוע את זה.

שרן השכל: אני יודעת שגם לך זה קשה, אבל זה חשוב.

דוד ביטן: רבותיי, אתם מפריעים לה, מספיק.

דוד ביטן: לשבת, לשבת בבקשה.

יצחק פינדרוס: - - - של עידית סילמן.

יצחק פינדרוס: היא יושבת-ראש ועדת הבריאות, לא צריך להקים עוד ועדה.

שרן השכל: כאשר ישבנו יחד ממש בספסלים האלו, אני שמעתי כמה מחברי הכנסת שאני שומעת היום מדברים ומספרים עד כמה הפוליטיקה לא צריכה להיות אישית, עד כמה לא צריך לתקוף את אשת ראש הממשלה ואת משפחת השרים, ואת כל הדברים האישיים הצהובים הדוחים האלו שמנסים להכניס כל הזמן.

שרן השכל: ישבתם פה והלנתם על הנושא הזה פעם אחר פעם, על איך אותה אופוזיציה השתמשה בדברים הצהובים והאישיים.

שרן השכל: ולצערי, ברגע שעברתם מקום, כאילו הסרתם מסכה, כאילו החלפתם דיסקט.

דוד ביטן: אקוניס, אתה מפריע.

שרן השכל: יש פה אנשים שלא אומרים דבר אחד לא על אידיאולוגיה, לא על דרך ולא על תפיסת עולם; אך ורק מטנפים, משתמשים בשפה בוטה, ולמעשה - -

יובל שטייניץ: את קראת מנוול עכשיו לקיש.

יובל שטייניץ: את השתמשת במילה "מנוול" כלפי חברי כנסת.

שרן השכל: - - ולמעשה משתמשים אך ורק בדברים אישיים.

יובל שטייניץ: את קראת מנוול לחבר כנסת ואת מדברת על זה שמלכלכים את הפה?

שרן השכל: אני מבקשת שלא לשקר, אני לא קראתי לו מנוול.

יובל שטייניץ: את כן קראת לו מנוול, בתחילת דברייך.

שרן השכל: אתה משקר.

שרן השכל: אני אשמח שתעבור על הפרוטוקול, ואתה תראה ש"מנוול" אני לא אמרתי.

דוד ביטן: היא לא אמרה מנוול, היא אמרה משהו אחר.

יובל שטייניץ: מה אמרה?

דוד ביטן: היא תגיד לך.

יובל שטייניץ: מה?

שרן השכל: הרבה דברים אחרים, אבל את זה כמובן שאני לא אמרתי.

משה ארבל: את קראת לו שקרן עכשיו?

דוד ביטן: את זה היא לא אמרה, באמת היא לא אמרה.

שרן השכל: התייחסתי לגופו של עניין.

דוד ביטן: היא לא אמרה את המילה "מנוול".

דוד ביטן: לא "מנוול".

שרן השכל: הייתה לי הרבה יותר הערכה – באמת, הרבה יותר הערכה כלפיכם – אילולא אותם חברי כנסת שהתביישו לפני כן עולים ועושים בדיוק את מה שהם הלינו עליו לפני כן.

שרן השכל: הייתי הרבה יותר מעריכה את העלייה לפה והשיח או המתקפה אולי על נושאים אידיאולוגיים, על עניינים של דרך – לזה יש לי הערכה; אבל המתקפות האישיות האלה חסרות רסן, מלוות בקללות, בשפה דוחה, שאני מתביישת שאותו נוער בכנסת - -

יואב קיש: הרגע קראת לי מנוול, יא צבועה.

יואב קיש: הרגע קראת לי מנוול, יא צבועה.

שרן השכל: - - שאותו נוער בבתי ספר – שאותו נוער בבתי ספר שומע אתכם ואת השפה שלכם.

שרן השכל: ולעניינים אחרים, משה ארבל, אתה דיברת גם כן על עניין ריבוי התפקידים.

שרן השכל: בעניין ריבוי התפקידים אני חייבת לומר, אנחנו כנשים יודעות לקחת על עצמנו לא מעט משימות ויודעות לעמוד בהן בגבורה רבה.

שרן השכל: ואני אומרת לך שגם את התפקיד הזה אני אמלא בכל הכוח ובכל המרץ שיש לי, ואני מבטיחה לך שהחקיקה הזו תעבור כראוי, ואשקיע מזמני לא מעט על מנת לוודא שהחקיקה הזו תעבור כמה שיותר מהר.

שרן השכל: אני חושבת שמההיכרות שלך איתי אתה יכול לסמוך גם על המילה הזאת.

שרן השכל: תראו - - -

דוד ביטן: עוד?

דוד ביטן: עוד לא קיבלת הוראה לרדת?

שרן השכל: רגע, יש לי עוד המון דברים.

שרן השכל: איפה עידית?

דוד ביטן: אין בעיה.

דוד ביטן: מה המצב?

שרן השכל: מה מצבנו?

שרן השכל: יש לנו עוד קצת זמן.

שרן השכל: יש לנו עוד קצת זמן.

דוד ביטן: בבקשה.

דוד ביטן: טוב.

שרן השכל: נכון?

שרן השכל: זהו?

שרן השכל: טוב, חברים, בסופו של דבר החקיקה החשובה הזו והקמת הוועדה תדון בדברים מהותיים שמדברים על הוזלת המחירים.

שרן השכל: זו לא סתם הוזלת מחירים – זו הוזלה של תרופה מעלות של כמה אלפי שקלים לעלות שבה אזרחי ישראל המטופלים בקנביס יוכלו להרשות לעצמם את אותה תרופה שבועית או חודשית.

שרן השכל: אנחנו נסיר את הרגולציה המטורפת הזו, שעד היום אף אחד מכל אחד שניסה לא הצליח.

שרן השכל: אנחנו נעביר את זה ממשטר של רישיונות למשטר של מרשמים, שכל רופא שיודע לטפל גם בתרופות מאוד מאוד קשות, תינתן לו ההזדמנות לכתוב מרשם.

שרן השכל: אני רוצה להודות לכל חבריי בקואליציה.

שרן השכל: מצפה לנו עבודה לא פשוטה ומורכבת, ואני מקווה שנעשה את זה במהירות האפשרית למען מעל 100,000 מטופלים בקנביס רפואי.

שרן השכל: מה שהם לא הצליחו אנחנו נעשה.

שרן השכל: תודה.

תודה רבה.

יעקב מרגי: - - -

דוד ביטן: רבותיי, לשבת.

דוד ביטן: לשבת.

דוד ביטן: יושבים?

דוד ביטן: המלצת ועדת הכנסת בדבר - - -

יואב קיש: רגע, דוד.

דוד ביטן: מה?

יואב קיש: - - -

דוד ביטן: אחרי זה.

דוד ביטן: מה קרה?

דוד ביטן: אחרי זה.

דוד ביטן: לשבת, רבותיי.

דוד ביטן: המלצת ועדת הכנסת בדבר הקמת ועדה מיוחדת לדיון בהצעת חוק הסדרת השימוש בקנביס למטרות רפואיות, התשפ"ב–2021 – שומעים?

דוד ביטן: לחזור?

אחמד טיבי: הצבעה שמית.

אחמד טיבי: שמית, שמית, שמית.

קריאות: - - -

דוד ביטן: לא ביקשו.

אחמד טיבי: אני רוצה שמית הפעם.

דוד ביטן: לא ביקשו.

דוד ביטן: לשבת.

דוד ביטן: הצבעה.

דוד ביטן: בעד המלצת ועדת הכנסת – 50

דוד ביטן: נמנעים – אין

אחמד טיבי: אני רציתי שמית.

דוד ביטן: לא ביקשו.

דוד ביטן: 50 בעד, 44 נגד.

דוד ביטן: ההצעה עברה.

דוד ביטן: ההמלצה עברה.

דוד ביטן: עכשיו יש הודעות אישיות.

דוד ביטן: חבר הכנסת יואב קיש – נתחיל בקיש.

יואב קיש: אני אהיה קצר, ואני אומר את זה בצורה ברורה לכולם: חברת הכנסת שרן השכל מדברת על הסתה, ואז עולה פה על הפודיום ומקללת את חברי האופוזיציה.

יואב קיש: זו שרן השכל.

יואב קיש: מה שעשיתם פה – נתתם לה אתנן פוליטי, הקמתם לה ועדה על חוק שלא צריך אותו ולוועדה שלא צריך אותה רק בגלל שהיא נכשלה בלגליזציה.

יואב קיש: אתם יודעים את זה היטב, היא יודעת את זה, ובגלל זה היא עולה לפודיום ומקללת חברי אופוזיציה שעשו פי 1,000 יותר ממנה בתחום הזה.

מאיר פרוש: תאמר חצי קדיש.

יואב קיש: אני לא יודע להגיד - - -

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אמסלם, הודעה אישית.

דוד ביטן: אמסלם, תלמד.

דוד ביטן: קצר קצת.

דוד ביטן: קדימה, תעלה.

דוד ביטן: נו, יאללה, תתחיל.

דוד ביטן: קדימה.

שלמה קרעי: תן לו את העודף של קיש.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לדבר לגברת השכל, הקנגורו המקפץ – דרך אגב, אני רוצה להזכיר לך, היית בשלום עכשיו, באת לליכוד, גנבת את המקום של נגוסה והיית במקום ה-40, ובסופו של דבר הלכת למר סער.

דוד אמסלם: אני אספר לך למה מר סער לקח אותך, לדעתי.

דוד אמסלם: הרי ערך אלקטורלי אין לך.

דוד אמסלם: אין לך שום דבר.

דוד אמסלם: אף אחד לא מצביע לשרן השכל, ואף אחד לא יודע מי זו שרון השכל.

קרן ברק: שרן.

דוד אמסלם: שרן השכל.

דוד ביטן: זה לא עובד, נו.

דוד ביטן: זה לא עובד, נו.

דוד אמסלם: בוודאי אם זה היה תלוי במר סער ללא שום אינטרסים, הוא היה שם את מיכל שיר לפנייך.

דוד אמסלם: הרי הוא מחויב לה יותר.

דוד אמסלם: אלא תביני, גברת שרן השכל, את חלק מהמשחק.

דוד אמסלם: מה עשה?

דוד אמסלם: הוא היה צריך לקבל 4 מיליון שקל ממר קולבר ערבויות – הוא קיבל.

דוד אמסלם: דרך אגב, ערבות לבחירות היא הערבות הכי מסוכנת.

דוד אמסלם: זו ערבות שיכול להיות שהיא נעלמת.

דוד אמסלם: איך אמרנו?

דוד אמסלם: עוד שבוע וחצי והכסף היה נעלם – 4 מיליון שקל.

דוד אמסלם: ומה ובעצם נתתם לו בתמורה?

דוד אמסלם: את חוק הקנביס.

דוד אמסלם: אני רוצה להזכיר שהחוק בוורסיה הראשונה, כשמנסור עבאס התנגד לו, היה אי-הפללה.

דוד אמסלם: אף אחד לא מדבר על קנביס רפואי.

דוד אמסלם: גם היום יש קנביס רפואי על פי חוק.

דוד אמסלם: זו לא השאלה בכלל.

דוד אמסלם: את הגשת את החוק על אי-הפללה, ועל זה בעצם אתם קיבלתם 4 מיליון שקל.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה השוחד הכי נקי, הקלאסי.

דוד אמסלם: כשרוצים ללמד בפקולטה למשפטים – אתה, חבר הכנסת ביטן - - -

קרן ברק: הוא לא פה – הוא שם.

דוד אמסלם: בפקולטה למשפטים, שלמה, נותנים את הדוגמה הזאת:

דוד אמסלם: אם חבר כנסת מקבל כסף או שווה כסף – זה הכי חמור.

דוד אמסלם: זה הדבר הכי חמור.

קרן ברק: אבל לא בישראל.

דוד אמסלם: מביא חוק שמישהו אחר אמור ליהנות בו במיליארדי שקלים ופוגע בכלל באינטרס של אזרחי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: לא אכפת לו שהילדים יעשנו.

דוד אמסלם: מה מעניין אותו שזה ירוץ לבתי הספר?

דוד אמסלם: לא מעניין אותו.

דוד אמסלם: אי-הפללה – המשמעות היא: כל מי שרוצה לעשן במדינת ישראל - - -

שלמה קרעי: הם צריכים אותם ככה.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: אבל, מה?

דוד אמסלם: 4 מיליון שקל מתוך סך ערבויות – תקווה ישנה קיבלה 16 מיליון שקל, חבר הכנסת קרעי; 4 מיליון – מר קולבר.

דוד אמסלם: ומה יש למר קולבר?

שלמה קרעי: זה גם שוחד פוליטי.

שלמה קרעי: בלי זה מי יצביע להם?

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: יש לו את חברת פנאקסיה.

דוד אמסלם: הוא הבעלים.

קרן ברק: מה שקרעי אומר: צריכים להיות מסטולים כדי להצביע.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: הוא הבעלים של חברת פנאקסיה.

דוד אמסלם: עכשיו אני כותב מכתב למר מנדלבליט.

דוד אמסלם: מר מנדלבליט, אני שלחתי לך מכתב מפורט עם כל הסוגיה, לדעתי.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר משהו הרבה יותר חמור.

דוד אמסלם: לא מזמן מר לימון, המשנה של מנדלבליט, כותב למר סער שבכל הקשור לחוק הקנביס הוא מבקש ממנו להתייעץ איתו בגלל שהוא בניגוד עניינים.

דוד אמסלם: הרי אם אתה בניגוד עניינים וכבר פעלת, הרי עברת על החוק; קיבלת את השוחד.

דוד אמסלם: למה הדבר דומה?

דוד אמסלם: הבן אדם כבר קיבל את השוחד – נסע.

דוד אמסלם: הרי אתה, לשיטתך, טוען שהוא קיבל את השוחד.

דוד אמסלם: מה זה ניגוד עניינים?

דוד אמסלם: ניגוד עניינים בקטע הזה זה שוחד הלכה למעשה.

דוד אמסלם: הוא קיבל 4 מיליון שקל, ותמורת זה הוא קידם חוק.

דוד אמסלם: דרך אגב, הם ממשיכים להתעקש על החוק.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: כאילו להראות שהם לא עשו עבירה.

דוד אמסלם: תבין טוב: הם ממשיכים בשוד כאילו זה לא שוד.

דוד אמסלם: זה כל הרעיון פה.

דוד אמסלם: לכן, אדוני מר מנדלבליט, אני לא מוכן.

דוד אמסלם: אנחנו לא נוותר.

דוד אמסלם: אתה מכיר אותי.

דוד אמסלם: אני שלחתי לך מכתב, ואני מצפה שאתה תשיב בפרק זמן סביר.

דוד אמסלם: אתה יודע שגם אתה בסיפור הזה בניגוד עניינים, בגלל שאתה יודע שתקווה ישנה קיבלה שוחד.

דוד אמסלם: אתה יודע גם שסער הוא יושב-ראש המפלגה – הוא המפלגה.

דוד אמסלם: זה לא דומה – אתה גם הוצאת חוות דעת כזו בעבר.

דוד אמסלם: לכן, מה שאני מצפה ממך: לא עכשיו להתחיל לשלוח את כל חוקרי היח"א וכל העולם יחפש אולי אם מישהו נתן עוד איזה בקבוק או פחית שתייה לראש הממשלה נתניהו או לבן שלו או איפה הוא התארח אצל איזה חבר באיזה סלון.

דוד אמסלם: עד היום עוקבים אחריו כאילו הוא עדיין ראש הממשלה בפועל וצריך להמשיך לרדוף אותו.

דוד אמסלם: אלא מה?

דוד אמסלם: תבדוק.

דוד אמסלם: פה – אחת הפרשיות החמורות, לטעמי, שקרו במדינת ישראל, שעדיין מתרחשות כאן היום, והגברת השכל חושבת שהיא המציאה משהו.

דוד אמסלם: היא חושבת שגדעון סער לקח אותה בגלל שיש לה איזה ערך אלקטורלי.

דוד אמסלם: היא לא מבינה.

דוד אמסלם: בעגה של העבריינים יש מה שנקרא "הקוף", מישהו שעליו אתה משביז את האירוע.

דוד אמסלם: הוא לא מבין שהוא כנראה הכיר את קולבר לפני, סגר איתו את האירוע, שאל: איך אני עושה את זה?

דוד אמסלם: אמר: הינה, ניקח את שרן השכל.

דוד אמסלם: פעם היא הייתה בליכוד והיא הגישה הצעת חוק כזו.

דוד אמסלם: אפילו אין לך הבנה להבין את מעמדך, את מצבך ואת השימוש שעושה בך מר סער.

דוד אמסלם: הרי מדובר בבחור מתוחכם, בבחור שלא בוחל בשום אמצעי.

דוד אמסלם: לכן, מר מנדלבליט, שוב, אני מודיע לך: אני מחכה לתשובה ממך בפרק זמן סביר.

דוד אמסלם: אני אפנה אליך - - -

דוד ביטן: משפט סיום.

דוד ביטן: משפט סיום.

דוד ביטן: נתתי לך עוד שתי דקות, אתה יודע את זה?

דוד אמסלם: לא להפריע לי.

דוד ביטן: משפט סיכום.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש ממך, מר מנדלבליט – אני ראיתי את השעון.

דוד ביטן: טוב, קדימה.

דוד אמסלם: מר מנדלבליט, אני מבקש ממך: אני ממתין לתשובה ממך – אני מצפה שבפרק זמן סביר.

דוד אמסלם: למרות שהוא השר שלך, תשיב לי.

דוד אמסלם: ולא – אתה יודע מה אני עושה.

דוד אמסלם: אתה יודע איך אני מתקדם עם זה שלב קדימה, בגלל שאני יודע שאתה לא עושה את עבודתך בשום נושא וכל מאווייך וכל המרץ שלך נתונים רק לרדוף את משפחת נתניהו ואת הליכוד ואת המחנה הלאומי, מליצמן ועד חיים כץ, ראש הממשלה נתניהו, אריה דרעי וכולם.

דוד ביטן: אמסלם, אמסלם.

דוד אמסלם: אתה תופס את כולנו בגרון, ולא מעניין אותך - -

דוד ביטן: דודי, מספיק.

דוד ביטן: תכבד.

דוד ביטן: אמרתי לך, משפט סיכום.

דוד אמסלם: - - מה קורה בצד הזה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: תכבד, אני מבקש ממך.

אוסאמה סעדי: עשר דקות דיבר.

דוד ביטן: אתה לא יכול לעשות צחוק.

דוד ביטן: דיבר שמונה דקות ועוד מתלונן.

קריאות: - - -

דוד ביטן: שמונה דקות, כי הייתה לי בעיה עם השעון.

דוד ביטן: הייתה לי בעיה, וקיבלת עוד שלוש דקות.

משה אבוטבול: כן, אבל לעידית הייתה בעיה רק כשהוא דיבר.

משה אבוטבול: כשאחרים דיברו עידית שתקה, מה שתקה.

משה אבוטבול: לא ירד לה השעון אז.

משה אבוטבול: אתה מבין מה שקורה פה?

משה אבוטבול: היא יודעת להסתכל רק כשמישהו אחר עולה מהאופוזיציה.

דוד ביטן: עכשיו אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: המלצת ועדת הכנסת - -

משה אבוטבול: יאללה, די עם ההצגות.

משה אבוטבול: די, די.

דוד ביטן: אבוטבול.

משה אבוטבול: לא, זה פוגע.

דוד ביטן: - - בדבר מינוי ועדה ציבורית לקביעת שכר ותשלומים לחברי הכנסת.

קריאות: - - -

דוד ביטן: גברתי, תפתחי בבקשה את רשימת הדוברים.

משה אבוטבול: תפסיקי עם ההצגות.

משה אבוטבול: נו באמת, אני לא תחנת פז.

משה אבוטבול: אל - - - אותי בבקשה.

קריאות: - - -

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש להציג בפניכם את הצעת ועדת הכנסת להרכב הוועדה הציבורית לקביעת שכר ותשלומים אחרים לחברי הכנסת.

): בהתאם לחוק הכנסת, הכנסת ממנה ועדה ציבורית שתפקידה להמליץ בדבר שכר ותשלומים אחרים לחברי הכנסת, לפי הצעה של ועדת הכנסת.

): לפי החוק, בוועדה מכהנים שלושה נציגי ציבור, שלפחות אחד מהם הוא חבר בסגל האקדמי של מוסד להשכלה גבוהה.

): עוד קובע החוק כי אין למנות לוועדה מי שהחלטות הוועדה יכולות להשפיע על שכרו או גמלתו ומי שהוא חבר בהנהגה הפעילה של מפלגה.

): בשנת 2014 מינתה הכנסת ועדה ציבורית שבה היו חברים פרופ' חיים לוי, עו"ד חגי סיטון ופרופ' איוון פרידמן.

): משך כהונת הוועדה לפי החוק הוא חמש שנים, כך שכהונתה הסתיימה בינואר 2019.

): עקב הבחירות החוזרות ונשנות לא בחרה הכנסת ועדה ציבורית, ורק היום אנחנו משלימים את המהלך של בחירת ועדה חדשה.

): זו גם הזדמנות להודות לחברי הוועדה היוצאת על כהונתם ועל תרומתם.

שלמה קרעי: מה עם שכר השופטים?

שלמה קרעי: גם להם אתה ממנה ועדה?

): ועדת הכנסת החליטה להציע לכנסת כי הוועדה החדשה תהיה בהרכב הבא: פרופ' יובל אלבשן – יושב-ראש, פרופ' יורם עדן – חבר, ד"ר קרן בר-חוה – חברה.

): החברים המוצעים הם אנשים רבי-פעלים, אשר לצד פעילות אקדמית מרשימה הם מעורבים גם בתחומי עשייה רבים ומגוונים, ואני מבקש להציג אותם בקצרה.

): פרופ' יובל אלבשן – דיקן הקמפוסים הרב-תרבותיים של הקריה האקדמית אונו בירושלים.

): קודם לכן כיהן כדיקן הפקולטה למשפטים של הקריה האקדמית אונו, ובעבר שימש כסמנכ"ל ומנהל רשת מרכזי הזכויות של עמותת ידיד.

): כמו כן, הוא כיהן כיושב-ראש תוכנית הפרו-בונו הארצית של לשכת עורכי הדין.

): במקביל, פרופ' אלבשן משמש כחבר בכמה ועדות ודירקטוריונים ציבוריים שונים.

): בישיבת הוועדה הוא הגדיר את עצמו כעורך דין קהילתי ופרופסור למשפטים.

): נזכיר כי הוא גם סופר עברי שפרסם עד כה עשרה ספרים.

): פרופ' יורם עדן – פרופסור מן המניין, ראש החוג לכלכלה וחשבונאות וראש בית הספר הבין-תחומי לחברה וקהילה במכללה האקדמית הדסה.

): הוא כיהן בעבר כסגן נשיא לעניינים אקדמיים וכדיקן בית הספר למינהל עסקים במסלול האקדמי של המכללה למינהל.

): הוא עורך אקדמי של ביטאון "רואה החשבון" וכיהן שנים רבות כחבר הוועד המרכזי של לשכת רואי החשבון.

): פרופ' עדן פרסם ספרים ומאמרים רבים וכיהן כחבר בדירקטוריונים ובוועדות ציבוריות.

): ד"ר קרן בר-חוה – ראש החוג לחשבונאות באוניברסיטה העברית בירושלים, מכהנת כחברה בוועדה המייעצת במוסד לתקינה חשבונאית ונציגת המוסדות להשכלה גבוהה במועצת רואי החשבון.

): בנוסף מכהנת כדירקטורית בחברות מובילות במשק וכיושבת-ראש ועדות תגמול.

): שימשה כחברת מליאה ברשות לניירות ערך וכחברה בוועדות ציבוריות שונות.

): שלושת החברים המיועדים הופיעו היום בפני ועדת הכנסת והציגו עצמם ואת הרזומה המרשים שלהם.

): בישיבה השתתף גם יושב-ראש הכנסת ועמד על חשיבותה של הוועדה הציבורית לעבודת הכנסת.

): ההרכב אושר היום בוועדת הכנסת פה אחד, ואני מבקש את אישורה של הכנסת להמלצת ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

דוד ביטן: מישהו נרשם?

בצלאל סמוטריץ': אני, אני.

דוד ביטן: סמוטריץ', תעלה.

דוד ביטן: כמה דקות הוא רשאי לדבר?

דוד ביטן: שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, הקמת ועדה ציבורית היא מהלך נכון ומבורך, ואני משוכנע שחברי הוועדה יהיו אנשים טובים – הם, לא "יהיו" – ומקצועיים, אבל יש דברים יותר חשובים, ואני שוב רוצה לנצל את העובדה שחבר הכנסת מנסור עבאס נמצא כאן במליאה.

בצלאל סמוטריץ': לא זכור לי שראיתי איזשהו גינוי שיצא מפיו לפיגוע הטרור בשער שכם בירושלים בשבת, לא ראיתי שיצא מפיו איזשהו גינוי לפיגוע אתמול בערב במחסום תאנים הסמוך לאבני חפץ.

בצלאל סמוטריץ': מנסור עבאס, אתה שומע?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עבאס, אתה שומע?

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע שהיה פיגוע דקירה קשה באזור שער שכם בשבת בירושלים?

בצלאל סמוטריץ': אני שומע אותך מגיב להמון דברים ואתם נלחמים פה על חוק החשמל – לא שמעתי מכם אף מילה.

בצלאל סמוטריץ': אז אתה רוצה אולי לגנות את הפיגוע הנורא הזה?

בצלאל סמוטריץ': לגבות את לוחמי ולוחמות מג"ב שעושים עבודת קודש ושומרים על ירושלים ועל ביטחון תושביה ואזרחיה וחתרו למגע ופעלו נכון והרגו את המחבל הנתעב הזה?

בצלאל סמוטריץ': אתה חבר בכיר בקואליציה הזאת, והשתיקה שלך, מנסור, רועמת שוב ושוב.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בגל טרור ופיגועים קשה, ואתה מנהיג בחברה הערבית, בתנועה האסלאמית, ומנהיגות מובילה כיוון.

מנסור עבאס: בצלאל, בצלאל.

בצלאל סמוטריץ': כן, כן, מנסור.

מנסור עבאס: גם כאשר - - - לא היית מרוצה ותקפת וביקרת, וגם עכשיו - - -

בצלאל סמוטריץ': למה אתה שותק?

בצלאל סמוטריץ': אתה מנהיג.

מנסור עבאס: אז מה שלא אעשה - -

בצלאל סמוטריץ': תגיד, אתה לא מבין - -

מנסור עבאס: - - אתה משתמש בזה פוליטית.

בצלאל סמוטריץ': - - שהשתיקה שלך רועמת ומתפרשת?

מנסור עבאס: - - -

דוד אמסלם: לא שומעים אותך.

בצלאל סמוטריץ': היה מצופה שכמנהיג ערבי, מנהיג התנועה האסלאמית, אתה תקום ותגנה ותקרא לציבור שלך ושל מי שמקשיב לך ושומע לך, לחדול מהטרור ומהאלימות.

בצלאל סמוטריץ': והינה, אתה בורח עכשיו החוצה, כמו שאתה בורח – אתה יודע מה, אתה לא בורח מאחריות, לצערי אתה תומך בטרור הזה ומעודד אותו.

בצלאל סמוטריץ': וכן, מה אתה עושה ככה, גלעד קריב?

בצלאל סמוטריץ': אלה השותפים שלכם.

בצלאל סמוטריץ': מנהיגות שאל מול גל טרור כזה שמכה באזרחי ישראל בכל מקום שותקת שתיקה רועמת, ולהם אתם מוכרים את מדינת ישראל ולהם אתם נותנים מתנות ופרסים, עכשיו לעבריינות עם חוק החשמל ועם הסדרות ועם הלבנות סיטונאיות, אני לא יודע איפה.

בצלאל סמוטריץ': דרישה בסיסית אחת שלכם משותף בכיר שלכם, שהוא מנהיג בכיר בחברה הערבית בישראל – אגב, לא רק בחברה הערבית בישראל, יש לו מעמד גדול גם אצל הערבים ביהודה ושומרון והוא מנהל יחסי גומלין איתם ועם הרשות הפלסטינית – והשתיקה הרועמת שלו צועקת, צועקת תמיכה בטרור, צועקת עידוד טרור, צועקת עידוד רצח של יהודים, ואם היה לכם טיפה אומץ וטיפת ישרות ולא הייתם מסתכלים רק על האינטרסים הפוליטיים שלכם ועל השרידות הפוליטית שלכם, אז הייתם תובעים ממנו נחרצות לא לשתוק שתיקה רועמת אלא להוביל קו נחרץ נגד טרור ונגד רצח, להוביל קו נחרץ של גיבוי לחיילי צה"ל ומשטרת ישראל ומג"ב, שעומדים בחזית של המאבק בטרור.

דוד ביטן: סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': והשתיקה שלכם מול השתיקה שלו רועמת ומבזה, ותתביישו לכם.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: מישהו רוצה לסכם?

קריאה: - - -

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: המלצת ועדת הכנסת בדבר מינוי ועדה ציבורית לקביעת שכר תשלומים לחברי הכנסת, הצבעה.

דוד ביטן: בעד המלצת ועדת הכנסת – 9

דוד ביטן: נמנעים – אין

וליד טאהא: - - -

דוד ביטן: בעד – יחד עם ווליד – עשרה, נגד – אפס, נמנע – אפס.

מיקי לוי: יחד איתי.

דוד ביטן: מי עוד?

קריאה: היושב-ראש מצביע.

דוד ביטן: היושב-ראש מצביע.

דוד ביטן: אז 11 בעד, נגד – אפס.

דוד ביטן: הוספתי גם את מיקי.

דוד ביטן: הצעת ועדת הכנסת עברה.

דוד ביטן: הכרזה, בבקשה.

אלינור ימין: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בצעתם של חברי הכנסת משה טור פז, קטי קטרין שטרית, מיכל רוזין, אמילי חיה מואטי ועאידה תומא סלימאן בנושא:

אלינור ימין: היערכות משרד החינוך לקליטת האחריות על הגיל הרך החל מתאריך 1 בינואר 2022; בעקבות דין מהיר בהצעתם של חברי הכנסת אורית מלכה סטרוק, יעקב מרגי וסמי אבו שחאדה בנושא: נשירה סמויה והתמודדות מערכת החינוך; בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת שלמה קרעי, יעקב אשר, אחמד טיבי ואיתמר בן גביר בנושא:

אלינור ימין: פגיעה דרמטית בכ-78,000 תלמידים בחינוך היסודי מהאוכלוסיות החלשות ביותר.

אלינור ימין: מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת שרן מרים השכל, קטי קטרין שטרית, יעקב מרגי ואיתמר בן גביר בנושא:

אלינור ימין: מתווה הרכבת הקלה ופינוי משפחות כפר שלם ללא פיצוי הולם.

אלינור ימין: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון בהצעתה של חברת הכנסת יעל רון בן משה בנושא:

אלינור ימין: היעדר שירותי רכבות אל הפריפריה בלילה, בימי שישי ובמוצאי שבת.

אלינור ימין: תודה.

אלינור ימין: [מס' כ/872; דברי הכנסת, חוב' ב', ישיבה 59; נספחות.

אלינור ימין: ]

דוד ביטן: הסעיף הבא: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 140 – הוראת שעה), התשפ"ב–2021, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דוד ביטן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט גלעד קריב.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת הנכבדים, בטרם אגש להציג את הצעת החוק בקצרה, שמעתי כאן את אחד מחברי האופוזיציה מכנה חברים וחברות בבית הזה בכינוי "מתייוונים".

חוק ומשפט): אולי רצוי להזכיר לאותו חבר כנסת שאחד מקווי המתאר הבולטים של העולם ההלניסטי ושל המתייוונים היה פולחן האישיות של השליט ובני משפחתו.

חוק ומשפט): בספרי ההיסטוריה זה אחד מהמאפיינים הבולטים של סיעת המתייוונים.

שלמה קרעי: פולחן העבודה הזרה שלכם - - -

חוק ומשפט): אלה שמסתכלים על השליט ועסוקים בפולחן מתמיד של השליט ושל בני משפחתו, אלה המתייוונים.

משה אבוטבול: - - -

חוק ומשפט): ואחרי שביררנו מהם המתייוונים, ניגש להצעת החוק.

משה אבוטבול: אתה המתייוון הראשי.

משה אבוטבול: אתה המתייוון הראשי.

משה אבוטבול: אתה המתייוון הראשי.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 140 – הוראת שעה), התשפ"ב–2021 - -

שלמה קרעי: אתם חוגגים את חג החנוכה לפי - - -

משה אבוטבול: אתה המתייוון, אתה המתייוון הראשי.

משה אבוטבול: מי אתה בכלל?

משה אבוטבול: מתייוון 2021 זה אתה.

חוק ומשפט): - - שהציעה חברת הכנסת שרן מרים השכל.

משה אבוטבול: בושה לכנסת.

משה אבוטבול: מי אתה בכלל?

משה אבוטבול: בושה לכנסת.

משה אבוטבול: מי אתה בכלל?

משה אבוטבול: רפורמי מתייוון.

חוק ומשפט): בהצעה מוצע לקבוע הוראת שעה לתקופה של שלוש שנים שבה יוטל עונש מזערי על אדם שהורשע בעבירות של החזקה, רכישה, נשיאה וסחר בנשק לא חוקי לפי סעיפים 144(א) רישא, (ב) רישא או (ב2) לחוק העונשין.

חוק ומשפט): העונש המזערי – על פי ההצעה בנוסח שהתקינה הוועדה, העונש המזערי המוצע לא יפחת מרבע העונש המרבי הקבוע בסעיפים האמורים, ולא יהיה כולו על תנאי, אלא למעט במקרים מיוחדים שיירשמו על ידי בית המשפט.

חוק ומשפט): מדובר בעונש מזערי החל ב-21 חודשים בעבירת ההחזקה ועד 45 חודשים בעבירת הסחר, כאשר העונש המזערי לא יוחל במקרים של עבירות בחלקי נשק.

חוק ומשפט): תכלית ההצעה לתת כלים אפקטיביים ומשמעותיים בידי מערכת אכיפת החוק להתמודדות עם התופעה הקשה של שימוש בנשק בלתי חוקי שגובה חיי אדם מדי יום בשנים האחרונות, כפי שכולנו מכירים ויודעים, הכול תוך שימור תפקידו של בית המשפט בקביעת העונש ההולם בנסיבות המקרה.

חוק ומשפט): חשוב לציין שהנהגת עונש מינימום, עונש מזערי, היא חריג שבחריגים, והוועדה, וגם הממשלה, אינן ממהרות לקבוע אותן בחוק העונשין, ואנחנו כוועדה מחויבים בהחלט לקבע מדיניות שנקבעה הן בדוח ועדת השופטת דורנר והן במהלכים נוספים של עיצוב מדיניות הענישה, ואנו מתכוונים גם בעתיד להשתמש בכלי הזה של קביעת עונשי מינימום בצמצום משמעותי.

חוק ומשפט): עם זאת, במקרה הנדון של עבירות הנוגעות לנשק סברה הוועדה – בתמיכה כמובן, מתוך תיאום עם הממשלה – כי בעבירות נשק יש צורך בשינוי חוקי המשחק במהירות ובנחישות נוכח הייחודיות והקיצוניות וההשלכות החמורות של התופעה, בדגש על השנים האחרונות.

חוק ומשפט): הוועדה קיימה מספר רב של דיונים בהצעת החוק ובחנה בקפדנות את נתוני המשטרה והפרקליטות על מנת לוודא שההצעה תותאם במידת האפשר למטרותיה, והיא קבעה רף סביר של ענישת המינימום.

חוק ומשפט): בין היתר נבחנו כמה מנגנונים לקביעת העונש המזערי, החל בקביעת תקופה קבועה, דרך קביעת עונש מזערי העומד על חמישית מהעונש המרבי ועד להצעה הנוכחית, העומדת כאמור על רבע מן העונש המרבי הקבוע בחוק העונשין.

חוק ומשפט): בהקשר הזה חשוב לציין שהוועדה בחנה את נתוני הענישה הנוכחיים ועמדה על כך שבקביעת רף נמוך יותר מאשר רבע מענישת המקסימום לא יהיה שינוי משמעותי מנורמות הענישה הנוכחיות.

חוק ומשפט): מכיוון שהוועדה הייתה מודעת לכך שהעונש המזערי המוצע הוא עונש משמעותי ושהשימוש בקביעת עונשי מינימום הוא צעד חריג, קבענו את הוראת החוק כהוראת שעה לשלוש שנים בלבד.

חוק ומשפט): בנוסף, על מנת שבידי הוועדה יהיו כלים מספיקים לבחינת מכלול הטיפול בנשק הבלתי-חוקי, כמו גם בבחינת הצורך והאפקטיביות של קביעת עונש מזערי כאמור, הוסיפה הוועדה וקבעה סעיף דיווח של שר המשפטים והשר לביטחון פנים ביחס להליכים הפליליים שננקטו ורמת הענישה שנקבעה באותם מקרים.

חוק ומשפט): מעקב אחר נתונים אלה יאפשר לבחון את אפקטיביות הכלי החקיקתי והשימוש בו.

חוק ומשפט): להצעת החוק הוגשו הסתייגויות.

חוק ומשפט): הסתייגות מס' 35 היא הסתייגות שהוגשה על ידי ועל ידי חברת הכנסת קרן ברק – או צריך לומר "על ידי חברת הכנסת קרן ברק ועל ידי" - - -

קרן ברק: איזה חוק?

חוק ומשפט): חוק הנשק, עבירות נשק.

שלמה קרעי: הרסת לה עכשיו את הפריימריז.

קרן ברק: לא הרסת כלום.

חוק ומשפט): ממש לא.

חוק ומשפט): אני סומך מאוד על מצביעי הליכוד, על חברי הליכוד, ואני יודע שהם יודעים לתגמל חברי כנסת ענייניים שטובת הציבור לנגד עיניהם, אז אני לא דואג למצבה של חברת הכנסת ברק בפריימריז של הליכוד.

שלמה קרעי: אתה בטח לא דואג.

שלמה קרעי: אתה רוצה להחליש את חברי הכנסת של הליכוד.

שלמה קרעי: המטרה שלך היא להחליש אותנו.

חוק ומשפט): אני דואג לעניינם או למעמדם של חברי הכנסת של הליכוד שכל מה שהם עושים מעל הדוכן הזה זה רק להתנגח ולהגיב באופן לא ענייני.

שלמה קרעי: להילחם על הערכים שלהם.

שלמה קרעי: רק היום יצאנו מחנוכה, וכל מה ששאבת מהמתייוונים - - -

חוק ומשפט): רק על הערכים.

חוק ומשפט): בכל מקרה, נמשיך.

חוק ומשפט): להצעת החוק הוגשו, כאמור, הסתייגויות.

חוק ומשפט): הסתייגות 35 היא הסתייגות שהוגשה על ידי חברת הכנסת קרן ברק ועל ידי, ובה מוצע להוסיף לרשימת העבירות שעליהן מוטל עונש מזערי גם עבירה של מכירת נשק על ידי מי שקיבל רישיון לכך על ידי המדינה אך מכר אותו למי שאינו מורשה לקנות את הנשק, וזאת שלא מתוך רשלנות אלא עצימת עיניים, או חמור מכך – זדון.

קרן ברק: אנחנו מעבירים את זה?

חוק ומשפט): כן.

קרן ברק: יש.

חוק ומשפט): עבירה זו, לפי סעיף 144(ב3) רישא, אינה שונה מהעבירה של סחר בנשק בלתי חוקי לפי סעיף קטן (ב2) שעליה הוחל עונש מזערי כאמור, וגם העונש המרבי בצידן זהה.

חוק ומשפט): על כן, וכדי לשמר את הקוהרנטיות בין סעיפי החוק השונים, אבקשכם לאשר את ההסתייגות האמורה.

חוק ומשפט): נוכח האמור אבקש לדחות את ההסתייגויות האחרות, או את כלל ההסתייגויות למעט הסתייגות 35, ולאשר את הצעת החוק החשובה בקריאה השנייה והשלישית.

חוק ומשפט): תודה, אדוני.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, כבוד היושב-ראש, אנחנו מדברים בהצעת חוק שאם היא הייתה מובאת בזמנים רגילים, אני חושב שגם רבים כמוני, לרבות כבוד יושב-ראש ועדת החוקה, היו מצביעים נגד.

אוסאמה סעדי: כי בדרך כלל, לפי החקיקה בישראל, עונשי המינימום הם צעד קיצוני, דרסטי, צעד חריג.

אוסאמה סעדי: למעשה, אנחנו באים ומגבילים את שיקול הדעת של השופט, חבר הכנסת אמסלם.

אוסאמה סעדי: למרות שהעונש המקסימלי הוא עונש גבוה, אם אנחנו מדברים על אחזקת נשק זה שבע שנים.

אוסאמה סעדי: נשיאה וסחר בנשק זה עשר שנים, אז אלה באמת עונשים כבדים.

אוסאמה סעדי: אבל כאשר אנחנו באים ואומרים לשופט, אתה חייב לתת עונש מינימום מסוים, אז מגבילים את שיקול דעתו.

אוסאמה סעדי: ואנחנו יודעים, כבוד השר, שהענישה היא ענישה פרטנית, ענישה אינדיבידואלית, ענישה פר התיק עצמו לפי הנסיבות האישיות של העבריין שעומד בפני השופט.

אוסאמה סעדי: זה לא מתמטי, אדוני היושב-ראש, לא באים ועושים באופן מתמטי עונש בלי לבדוק את התיק לגופו, כל תיק לנסיבותיו.

אוסאמה סעדי: לכן, גם המחוקק בישראל, כמעט ברוב העבירות, הוא לא קובע עונשי מינימום, הוא קובע עונש מקסימלי.

אוסאמה סעדי: בכמה עבירות, בכמה סעיפים אומנם יש הסעיף הזה של עונש מינימום.

אוסאמה סעדי: אנחנו מודעים למלחמה שאנחנו נמצאים בה, נגד גל ונגד הסרטן שפוגע בנו ובמיוחד בחברה הערבית, כל העניין הזה של הפשיעה המאורגנת, העבירות של אחזקת נשק, הפרוטקשן, השוק האפור, הרציחות.

אוסאמה סעדי: אנחנו כבר סופרים, אדוני השר, 125 הרוגים מתחילת השנה.

אוסאמה סעדי: מדברים על 400,000–500,000 כלי נשק.

אוסאמה סעדי: אנחנו, לא מהיום, אנחנו כבר שנים צועקים, זועקים, למשטרה, לממשלות, הצילו, אספו את הנשק הזה מהבתים שלנו, מהשכונות שלנו, מהיישובים שלנו.

אוסאמה סעדי: לא רוצים את הנשק הזה, הנשק הזה הורג אותנו.

אוסאמה סעדי: ואף אחד לא שומע.

אוסאמה סעדי: עשו כמה הצגות של מבצעים לאיסוף הנשק.

אוסאמה סעדי: מי יבוא וימסור את הנשק שלו?

אוסאמה סעדי: אבל ראינו שרק מבצע אחד, של סוכן סמוי אחד שהמשטרה הפעילה, הפליל יותר מ-80 סוחרי נשק.

אוסאמה סעדי: ואספו עשרות כלי נשק.

אוסאמה סעדי: ככה צריך להילחם.

אוסאמה סעדי: אדוני השר, כבר שנים אנחנו צועקים וזועקים לאיסוף הנשק מהיישובים הערביים.

אוסאמה סעדי: אנחנו אלה שהלכנו ליועץ המשפטי לממשלה, לפרקליט המדינה, פנינו לנשיאת בית המשפט העליון, ועכשיו יושב על הכיסא של היושב-ראש חברי מנסור עבאס.

אוסאמה סעדי: הלכנו ביחד ונפגשנו עם היועץ המשפטי לממשלה, ונפגשנו עם כל צמרת הפרקליטות, ביקשנו מהם – תגדירו את העבירות האלה, אדוני השר מאיר כהן, תגדירו את העבירות האלה כמכת מדינה.

אוסאמה סעדי: גם העבירות של הפרוטקשן, גם העבירות של השוק האפור, גם כל עבירות הנשק, ואז לא צריך את עונש המינימום הזה, לא צריך.

אוסאמה סעדי: כי ברגע שבתי המשפט מגדירים את העבירות האלה כמכת מדינה, אוטומטית רף הענישה עולה.

אוסאמה סעדי: נתנו דוגמאות איך בשנות השמונים מדינת ישראל הגדירה את העבירה של גניבת רכב כמכת מדינה.

אוסאמה סעדי: ובאינתיפאדה הראשונה הגדירו את זריקות האבנים כמכת מדינה.

אוסאמה סעדי: הייתי אז עורך דין, העונשים היו חודשים בודדים בפועל.

אוסאמה סעדי: ברגע שהמדינה הגדירה את התופעה הזאת כמכת מדינה העונשים עלו בהתאם.

אוסאמה סעדי: לכן אני לא צריך את עונש המינימום הזה.

אוסאמה סעדי: אבל הואיל ועד עכשיו לא מגדירים, עם כל מה שאנחנו אומרים, עד עכשיו לא הגדירו את העבירות האלה כמכת מדינה, ואנחנו רוצים להילחם מלחמת חורמה בפשיעה המאורגנת ובאחזקת נשק ובסחר בנשק, אמרנו, זה לא צריך להיות הוראת קבע, אדוני היושב-ראש, בוא נעשה את זה הוראה לשלוש שנים, בתקווה שהמשטרה תפעל למגר את התופעה הזאת ותאסוף את כל הנשק הזה ואז לא צריך להאריך, אדוני יו"ר ועדת חוקה.

אוסאמה סעדי: ולכן, אני מבין את כל אלה שפנו אלינו ואמרו, מה אתם עושים?

אוסאמה סעדי: אתם עושים תקדים מסוכן, אתם עושים עונש מינימום.

אוסאמה סעדי: אמרנו, נכון, אתם צודקים עם כל הביקורת שאתם אומרים.

אוסאמה סעדי: אבל עכשיו אנחנו במלחמה, ובמלחמה נגד ארגוני הפשיעה ונגד סחר בנשק ונגד אחזקת נשק, שהנשק הזה הורג אותנו, רוצח אותנו, אנחנו באופן חריג תומכים ונתמוך בהצעת החוק הזאת.

גלעד קריב: תיקנו למרות שבמקור דיברנו על חמש.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: בבקשה, 20 דקות.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, אני דיברתי קודם, לא היית כאן.

דוד אמסלם: ביום שבת יהודי הלך להתפלל בכותל המערבי, חזר חזרה, תקף אותו ערבי, מחבל מנוול, וניסה להרוג אותו.

דוד אמסלם: שאלתי את עצמי, כפי שאמרתי קודם, למה הוא תקף חרדי?

דוד אמסלם: בגלל שהוא הבין שהחרדי זה בליינד יהודי, לא טועים, זה יהודי.

דוד אמסלם: אחד שהולך בלי כיפה, בלי סממנים יהודיים, לא יודע, אולי הרג ערבי?

דוד אמסלם: אולי הרג תייר?

דוד אמסלם: לאחר שהוא תקף את היהודי, ניסה לרצוח אותו, דקר אותו, ראיתי בטלוויזיה, כיוון לו את הסכין לצוואר, רץ לדקור את השוטרת שהייתה שם.

דוד אמסלם: שניהם, השוטר והשוטרת, הגיבו כמו שצריך להגיב.

דוד אמסלם: דרך אגב, בכל מקום, הבא להורגך השכם להורגו, זה אצלנו כלל ידוע.

דוד אמסלם: בעצם הם חיסלו את המנוול הזה.

דוד אמסלם: ומה מבקש עיסאווי פריג', שר בממשלת ישראל?

דוד אמסלם: להקים ועדה לחקור את השוטרים.

דוד אמסלם: ומה עשו?

דוד אמסלם: מח"ש קורא לשוטרים לוקח להם את הנשק, קודם כול, כי אולי חס ושלום מדובר באנשים עבריינים.

דוד אמסלם: וחוקרים אותם באותו לילה במקום להעניק להם צל"ש ולהזמין אותם להר הרצל להדליק משואה.

דוד אמסלם: זה מה שקורה.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, בגללך.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: לא.

דוד אמסלם: תקשיב עד הסוף.

דוד אמסלם: פעם ראשונה יש ממשלה יהודית-פלסטינית.

מנסור עבאס: לא, לא.

דוד אמסלם: תקשיב טוב – לא שמעתי ממך מילה, שמעתי את מספר שלוש שלך, תשמע טוב, אומר: כל שהיד זה כתר על ראשו של כל ערבי.

דוד אמסלם: איך אתה קורא לרוצח השפל הזה?

דוד אמסלם: מנוול?

דוד אמסלם: תגיד בבקשה.

דוד אמסלם: תגיד שמדובר במנוול שקם בבוקר ורצה להרוג יהודי רק בגלל שהוא יהודי.

דוד אמסלם: אתה לא תגיד את זה.

דוד אמסלם: אתה תגיד: אני נגד שפיכות דמים משני הצדדים.

דוד אמסלם: מה אתה משווה?

דוד אמסלם: החיילים או השוטרים, התפקיד שלהם להגן על האזרחים.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם אם יהודי היה מנסה לדקור עכשיו ערבי, הם היו יורים בו, הם לא יודעים מי זה.

דוד אמסלם: אבל אני שואל שאלה, אדוני השר, השר מאיר כהן, תחשוב למשל שאותו ערבי מנוול היה מנסה לתקוף את ראש הממשלה – יהודי, אבל קוראים לו ראש הממשלה, מה היה קורה?

דוד אמסלם: הוא היה יוצא משם ככברה מנוקבת, כמו רשת.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: זה הדין שלו.

דוד אמסלם: איך אמרנו?

דוד אמסלם: הבא להורגך, השכם להורגו.

דוד אמסלם: אבל היות שמדובר ביהודי חרדי, והיות שמנסור עבאס יושב והממשלה הזאת כולה מוחזקת על ידיו ככה, והשר עיסאווי פריג', שר בממשלת ישראל, במקום שיגיד: חבר'ה, כל הכבוד, אני מצדיע לשוטרים – דרך אגב, זה ילדים, זה הילדים שלנו.

דוד אמסלם: זה שוטרי מג"ב שנמצאים בסדיר, אני מניח.

דוד אמסלם: מה הוא אומר?

דוד אמסלם: צריך להקים ועדת חקירה למה הרגו את המחבל.

קרן ברק: למה הרגו אותו?

קרן ברק: הוא היה יכול להרוג עוד מישהו.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: תראה לאיזה אבסורד הגענו, וכל זה בגלל מנסור עבאס.

מנסור עבאס: דוד, כמה פעמים התייחסת לזה.

מנסור עבאס: תן לי משפט אחד.

דוד אמסלם: אני רוצה לדבר על מה שאני רוצה, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: הרי יש לך את הרמקול, אתה יכול לדבר כמה שאתה רוצה, אני, יש לי 20 דקות.

דוד אמסלם: הינה, עכשיו יש לי 15 דקות.

מנסור עבאס: אני רוצה לדבר ברשותך, תיתן לי?

דוד אמסלם: בבקשה, בוודאי.

מנסור עבאס: אתה יודע, דוד, שגם אם הממשלה הייתה ממשלת הליכוד, אותו תהליך היה מתרחש.

קרן ברק: לא, זה לא קשור לתהליכים.

קרן ברק: זה לא קשור.

דוד אמסלם: אבל אני אענה לך.

מנסור עבאס: אתה זוכר את המקרה של החייל, שגם ירה בפצוע?

דוד אמסלם: מנסור, אני אענה לך, אני אסביר לך מה ההבדל: תראה, בסוף המנוול הזה בא לרצוח יהודי בגלל שהוא חושב שזו המשימה שלו בחיים.

דוד אמסלם: מישהו שטף לו את המוח ואמר לו: אתה שהיד, זו המצווה, להרוג יהודים.

דוד אמסלם: והוא היה עושה את זה בלי קשר לממשלה.

דוד אמסלם: אבל כשאתה יושב בממשלה ויש רוח גבית בנושא, אתה מחזיק את הממשלה - -

מנסור עבאס: לא.

דוד אמסלם: - - עכשיו הערבים במדינת ישראל מתנהלים אחרת.

דוד אמסלם: יש להם אומץ לתקוף כמעט כל יהודי.

מנסור עבאס: לא.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני אספר לך משהו.

דוד אמסלם: כבוד השר, אני רואה סרטון שהדהים אותי לפני שלושה שבועות.

דוד אמסלם: מישהו שלח לי, הייתי בשוק.

דוד אמסלם: חתונה של ערבים בירושלים, אתה רואה.

דוד אמסלם: החבר'ה החליטו לחגוג, נוסעים בכביש 4, כביש בגין, אקוויוולנטי לכביש איילון, ומחליטים לעצור את הרכבים במנהרה, סוגרים את כל הנתיבים, מוציאים דרבוקות ורוקדים 20 דקות.

דוד אמסלם: זה דבר שהדהים אותי.

קרן ברק: זה לא יכול היה לקרות כשאנחנו - - -

דוד אמסלם: זה הדהים אותי בגלל שיש להם אומץ, הכול התהפך.

דוד אמסלם: הכול התהפך לנו.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מנסור עבאס.

דוד אמסלם: הם מבינים שמי שמנהל את המדינה זה ערבים.

דוד אמסלם: ומי?

דוד אמסלם: יושב-ראש התנועה האסלאמית.

מנסור עבאס: אז תכה על חטא שלא הקמתם ממשלה איתי.

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

דוד אמסלם: ולכן, מר עבאס, בזמננו אני מניח שהיו קצת יותר נרתעים מלעשות את זה.

דוד אמסלם: אבל אתה, כשאתה יושב, הם יודעים שלא יקרה להם כלום כי אתה לא תיתן להם להעניש אותו.

דוד אמסלם: בר לב כפוף אליך והם יכולים לעשות מה שהם רוצים.

דוד אמסלם: בכבישי הנגב – דרך אגב, אני רוצה להסביר לעם ישראל: הבדואים בנגב שולטים על שטח שהוא כמו כל גוש דן.

דוד אמסלם: יש 3.5 מיליון איש – דרך אגב, מה זה גוש דן?

דוד אמסלם: חבר'ה, מי ששומע בבית – מנתניה כמעט עד אשדוד.

מנסור עבאס: דוד - - -

דוד אמסלם: 3.5 מיליון איש יושבים על השטח הזה, ובנגב 200,000 בדואים יושבים על שטח בגודל הזה בערך.

דוד אמסלם: רק צריך להבין על מה אנחנו מדברים.

דוד אמסלם: זה כמעט 20% מכל שטח מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אבל הבעיה הכי קשה, אדוני היושב-ראש, גם בכבישים - - -

מנסור עבאס: הוא שוכח שהבדואים לא הופיעו לפני שישה חודשים.

מנסור עבאס: תסבירי לו.

מנסור עבאס: ב-40 השנים האחרונות הליכוד היה כמעט – בכמה?

מנסור עבאס: ב-35 שנים.

דוד אמסלם: אבל אדוני היושב-ראש, אני אסביר לך.

קרן ברק: תחושת בעלי הבית הגיעה עכשיו, היא לא הייתה לפני כן, זה לא נכון.

קרן ברק: וזה גם לרעתכם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, תראה, אני אסביר לך משהו.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש וכבוד השר, הבעיה הזאת התפתחה באמת ב-30 השנה האחרונות והיא החריפה, ואני מודה, אני גם מכה על חטא.

דוד אמסלם: גם לנו יש אשמה בעניין הזה למרות שמר בנט ביקש את התיק.

דוד אמסלם: דרך אגב, עשר שנים הליכוד לא טיפל.

דוד אמסלם: מי טיפל בזה?

דוד אמסלם: מר בנט ושאר חברי הקואליציה - - -

מנסור עבאס: מה עשו במשך חמש שנים?

מנסור עבאס: מה עשה אורי אריאל?

מנסור עבאס: הרס 10,000 צריפים – ושום דבר, לא פתר בעיה.

דוד אמסלם: שנייה, תשאל את מר בנט, הוא היה צריך להרוס 200,000, את כל הצריפים הלא-חוקיים.

מנסור עבאס: כן?

מנסור עבאס: אתה בטוח?

דוד אמסלם: כן, כן.

דוד אמסלם: וכל העבריינים היו צריכים להיכנס לבית סוהר.

מנסור עבאס: אתה בטוח?

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: כל מה שלא חוקי – ואם לבדואי יש טענה על הקרקע, שילך לבית משפט כמו כל יהודי.

דוד אמסלם: אבל הסברתי לכם מה עשו הממשלה הזאת?

דוד אמסלם: חיברו אותם.

דוד אמסלם: היום, היום העברנו חוק צ'ופר – החשמל.

דוד אמסלם: אנחנו נעביר את חוק החשמל?

דוד אמסלם: השרה אילת שקד – אתה יודע, כבוד השר, שמעתי ריאיון בטלוויזיה שהדהים אותי.

דוד אמסלם: הייתה איזו ילדה קטנה שהיא בת לעובדת זרה שנולדה בארץ, ילדה בת שש.

קרן ברק: דניאל לב.

דוד אמסלם: יפה, אז ראיינו אותה בטלוויזיה אתמול, שלשום.

דוד אמסלם: היא עכשיו מתראיינת והיא רוצה להישאר בארץ אז היא אומרת: הילד השקט לא נותן לי להישאר.

דוד אמסלם: זו אילת שקד.

דוד אמסלם: היא שמעה אילת שקד והיא חשבה "הילד השקט".

דוד אמסלם: אשכרה, הילד השקט.

דוד אמסלם: במשמרת שלך, לטעמי, את לא מבינה את האירוע.

דוד אמסלם: את אפילו לא מבינה על מה מדובר.

דוד אמסלם: אני כבר 20 שנה נמצא בתחום המוניציפלי.

דוד אמסלם: גברת שקד, את לא מבינה דבר וחצי דבר.

דוד אמסלם: מהרגע שמחברים את החשמל שם, נגמר האירוע.

דוד אמסלם: כבוד השר, לדימונה אי-אפשר לנסוע, אתה יודע את זה.

דוד אמסלם: ירצו – ניסע, לא ירצו – מדינת ישראל דרומה הופכת להיות מובלעת.

דוד אמסלם: מי שירצה לנסוע לאילת, מצפה, נבטים – כשהייתי יושב-ראש ועדת הפנים הייתי שם.

דוד אמסלם: יש לנבטים כביש, תחנת אוטובוס.

דוד אמסלם: החיילים לא יורדים שם, אסור להם, אלא אם כן יש שני ג'יפים ששומרים עליהם ביום ראשון.

דוד אמסלם: תביטו מה קרה לנו.

דוד אמסלם: חיילים עם נשק, שני ג'יפים צריכים לשמור עליהם כדי לנסוע בכביש, לאן?

דוד אמסלם: לנבטים.

דוד אמסלם: אנחנו מקימים הלכה למעשה אוטונומיה בדואית שם.

דוד אמסלם: אתה יודע מה יקרה, לא מדובר בל"ו צדיקים.

דוד אמסלם: אתה יודע שמנסור עבאס זה לא אחד מחובבי הציונים.

דוד אמסלם: איך הוא קרא לנו כשהוא היה עם הסוודר הכתום עם הרקע של הסברס, הוא יודע – כנופיות של ציונים לקחו את הקרקע והקימו את המדינה.

דוד אמסלם: אנחנו כנופיות של ציונים.

דוד אמסלם: עד היום אנחנו בשבילו כנופיות של ציונים.

דוד אמסלם: וזה יושב, מקבל 53 מיליארד שקל, מנהל את נאט"ו.

דוד אמסלם: איך אומר השר לביטחון פנים?

דוד אמסלם: אני רוצה לדעת על כל צריף שאתם הורסים בנגב ובמזרח ירושלים.

דוד אמסלם: הוא לא מדבר איתנו על איזו מרפסת בירושלים, לא.

דוד אמסלם: הוא רוצה לדעת ולאשר כל הריסה.

דוד אמסלם: תראה לאן הגענו.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, יש פה פשיטת רגל של כל המפעל הציוני.

דוד אמסלם: כשאתה יושב כאן ואתה מחזיק את הממשלה אני מתבייש כיהודי.

דוד אמסלם: סבא שלי בא לארץ - - -

מנסור עבאס: מיליוני יהודים מתגאים במעמד הזה, אתה מבין?

דוד אמסלם: תקשיב, תקשיב, אני מספר לך, זאת הבדיחה, את זה תספר להם, לא לנו.

דוד אמסלם: אנחנו הרי באנו ממדינות ערב, אנחנו מכירים בדיוק את השיטה.

דוד אמסלם: במרוקו אף יהודי לא היה יושב במעמד שלך, אל תדאג, ולא במצרים.

מנסור עבאס: בטוח?

דוד אמסלם: בוודאי.

מנסור עבאס: שרים, ראש ממשלה היה בעיראק.

דוד אמסלם: לא הבנת, לא במעמד שלך.

מנסור עבאס: ראש ממשלה היה בעיראק.

דוד אמסלם: לא מחזיק ממשלה.

דוד אמסלם: שום דבר, לא במצרים, לא בסוריה, בשום מקום, באף מדינת ערב.

דוד אמסלם: רק פה הממשלה - -

מנסור עבאס: טוב, הן לא מדינות דמוקרטיות.

דוד אמסלם: - - המטופשת הזאת והמופקרת הזאת, עם ראש ממשלה שעוד מעט אני אספר לך מה אני חושב עליו, שגנב את השלטון הלכה למעשה, שישה מנדטים.

דוד אמסלם: הבן אדם הזה, אתה מחזיק אותו.

דוד אמסלם: הוא קם בבוקר ומתקשר אליך, שואל אותך: כואב לך הגרון?

דוד אמסלם: ואתה אומר לו רק כן, הם עוזבים הכול, שולחים את כל הפקידים.

דוד אמסלם: אין דין ואין דיין.

דוד אמסלם: אגף התקציבים בא אליך לכפר קאסם למועצת השורא.

דוד אמסלם: אני בוכה כמעט להאמין שזה אמיתי.

מנסור עבאס: למה?

מנסור עבאס: למה?

מנסור עבאס: צחי - - -

דוד אמסלם: לא האמנתי.

מנסור עבאס: מנכ"ל משרד ראש הממשלה נתניהו - -

דוד אמסלם: אמרתי לך, אדוני היושב-ראש, תן לי רק שנייה, תן לי.

מנסור עבאס: - - ומזכיר הממשלה גם בא לכפר קאסם, מה הבעיה?

מנסור עבאס: של נתניהו.

דוד אמסלם: תן לי, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני מדבר איתך על דרג מקצועי פקידותי שנוסע לכפר - - -

מנסור עבאס: מנכ"ל ומזכיר ממשלה זה דרג מקצועי או לא?

דוד אמסלם: תן לי רק שנייה.

דוד אמסלם: אני יכול לדבר או לא?

דוד אמסלם: אני לא בקטע של דיאלוג איתך עכשיו, זה לא הסיפור.

מנסור עבאס: אבל אתה פונה אליי.

דוד אמסלם: אני אומר לך.

דוד אמסלם: אני לא פונה, אני רק אומר לך.

מנסור עבאס: טוב.

דוד אמסלם: אדוני, אגף התקציבים, אני מודיע לך, אם פקיד אחד היה יושב עם מועצת גדולי התורה כל העיתונאים היו פותחים, כל הטלוויזיות, אולפנים – מתבזים, אנחנו הולכים למועצת גדולי התורה.

דוד אמסלם: אתה מבין איזה יהודים יש פה?

דוד אמסלם: איך הם מתנהגים עם המסורת והדת היהודית?

דוד אמסלם: איך הם כופפים ראש בפניך?

דוד אמסלם: הרי אתה משחק איתם איך שאתה רוצה.

דוד אמסלם: חוק החשמל זה הדבר, לדעתי – אני עוד לא יודע איך להגדיר את זה, זה פשע מול הציונות.

דוד אמסלם: דרך אגב, למה שיחברו אותך לחשמל לא חוקי?

דוד אמסלם: יש יהודים אותו דבר, אין להם טופס 4, בוא תחבר אותם לחשמל.

דוד אמסלם: למה שתחבר?

דוד אמסלם: לא למים, לא לחשמל, לא לכלום.

דוד אמסלם: מה שלא חוקי לא צריך לקבל שום הכשר.

דוד אמסלם: להפך, צריך לקחת את אותו בן אדם ולהעמיד אותו לדין.

דוד אמסלם: אני חוקקתי את חוק קמיניץ כדי לפתור את 400,000 הבעיות של עבירות בנייה.

דוד אמסלם: תראה מה עשיתם לי.

דוד אמסלם: האנשים האלה זוחלים.

דוד אמסלם: קח את לפיד, קח את בנט, קח את הילד השקט, זוחלים, אנשים חסרי חוליות.

דוד אמסלם: מה שמעניין אותם זה לנסוע במטוסים פרטיים לכל העולם ולטייל.

דוד אמסלם: מדינת ישראל מזמן לא מעניינת אותם.

דוד אמסלם: ואני אומר לך, אני כיהודי מתבייש יום-יום שאתה מחזיק את הממשלה הזאת.

דוד אמסלם: זה לא יאומן כי יסופר.

דוד אמסלם: סבא שלי, זיכרונו לברכה, לא חלם כשהוא עלה לארץ, בן-גוריון מתהפך בקברו.

דוד אמסלם: תאמין לי, אף אחד לא האמין.

מנסור עבאס: אבל ז'בוטינסקי רצה - - -

דוד אמסלם: אף אחד.

מנסור עבאס: ז'בוטינסקי רצה שערבי יהיה סגן ראש ממשלה.

מנסור עבאס: לא?

דוד אמסלם: אני מודיע לך, אדוני היושב-ראש - - -

מנסור עבאס: איפה הליכודניקים?

דוד אמסלם: ואני אגיד לך, ואמרתי לך: אני, בניגוד לשמאל – תן לי רק שנייה לסיים.

מנסור עבאס: יואב.

יואב קיש: מנסור, הבעיה היא שאתה משקר בכל מה שאתה אומר, זאת הבעיה.

דוד אמסלם: אדוני, כל מילה שאתה אומר, אבל אני אספר לך - - -

יואב קיש: אתה לא יוסף חדאד, שאיתו אפשר, שאיתו אני אבנה מדינה ביחד.

מנסור עבאס: אני מדבר על ז'בוטינסקי.

מנסור עבאס: ז'בוטינסקי.

יואב קיש: אתה רוצה להפיל את המדינה, אתה רוצה לרסק את המפעל הציוני.

דוד אמסלם: אני מודיע לך, אדוני היושב-ראש - - -

מנסור עבאס: הוגה הדעות של הימין, לא?

דוד אמסלם: אבל, אדוני היושב-ראש, זה מפריע לי, יש לי עוד כמה דקות.

קרן ברק: הוא גם מצליח.

דוד אמסלם: לכן אני אומר לך, אתה עכשיו גוזל את הזמן שלי.

דוד אמסלם: אחרי זה תדבר כמה שאתה רוצה.

מנסור עבאס: תגידו שאתם ימין של סמוטריץ' ולא של ז'בוטינסקי, וזהו.

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה אנחנו.

קרן ברק: אנחנו לא ימין של סמוטריץ', אבל יש לנו מדינה יהודית, ולא נתפשר על המדינה היהודית, זה מה שאתה לא מבין.

דוד אמסלם: תני לי רק שנייה, קרן.

דוד אמסלם: אנחנו לא ימין, לא שמאל, אנחנו יהודים עם גאווה יהודית.

דוד אמסלם: תבין טוב, עם גאווה וזקיפות קומה יהודית.

דוד אמסלם: אנחנו לא מהזוחלים האלה שיושבים פה.

מנסור עבאס: הם יהודים או לא?

דוד אמסלם: הם זוחלים על ארבע.

מנסור עבאס: הם יהודים או לא?

דוד אמסלם: אבל אני הסברתי לך, זה אנשים שדואגים רק לעצמם, לתפקיד.

דוד אמסלם: דרך אגב, מר בנט – הרי אם אתה לא שם אותו ראש ממשלה הוא לא הולך איתכם, ברור לך לחלוטין.

דוד אמסלם: אתם נתתם לו שוחד באופן מעשי.

דוד אמסלם: הרי אם אנחנו מדברים במדינה נורמלית, ולא מדובר על פוליטיקה, הוא יושב בבית סוהר.

דוד אמסלם: הרי הוא רימה למעלה מ-200,000 איש, לקח אותם בכחש ובכזב.

דוד אמסלם: אתה יודע את האמת.

דוד אמסלם: אתה יודע את האמת.

מנסור עבאס: טוב.

דוד אמסלם: אבל אתה מנצל את הפרצה.

דוד אמסלם: אתה רואה את החולשה של להקת המקהלה הזאת, הילדים שחושבים שהם מנהלים תנועת נוער, נפל להם פתאום שלל, אף אחד מהם לא חשב על זה, לא האמין.

דוד אמסלם: ואז אתה משחק איתם לפי הכפתורים.

דוד אמסלם: מה שאתה רוצה קורה, מר עבאס.

דוד אמסלם: ואני, כיהודי גאה, קשה לי לעכל את האירוע הזה.

דוד אמסלם: אני אומר, השמאל – דרך אגב, אני לא שונא ערבים, אמרתי לך, ההורים שלי, שעלו ממרוקו, חיו עם ערבים, זאת לא השאלה בכלל.

דוד אמסלם: דרך אגב, השמאל לדעתי בז לך כמו שהוא פחות או יותר בז לנו.

דוד אמסלם: אבל אני יודע דבר אחד, המדינה הזאת היא מדינה של יהודים.

דוד אמסלם: אם היה לנו 61, אהלן וסהלן, תבוא, נשתף איתך פעולה בנושא האזרחי במה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: אתה לא מחזיק אותנו.

דוד אמסלם: אתה לא מחזיק את עם ישראל.

דוד אמסלם: אין מצב.

דוד אמסלם: אין מצב.

דוד אמסלם: אחרי אלפיים שנה הקמנו מדינה פה, אין מצב שמנסור עבאס מדליק ומכבה את החשמל של הממשלה.

דוד אמסלם: אין מציאות כזאת.

מנסור עבאס: אין דבר כזה.

דוד אמסלם: לכן מדובר על ממשלה של זוחלים, הם חסרי חוליות, זה האנשים שאין להם את האינטרס הישראלי באמת.

דוד אמסלם: הם לא דואגים למדינת ישראל.

דוד אמסלם: בוודאי לא לפיד, בוודאי לא בנט, אלה שמובילים.

דוד אמסלם: על שאר השרים אני לא מדבר.

מנסור עבאס: טוב.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה לומר לך משהו, אדוני היושב-ראש, תראה, אתמול שמעתי איזה דבר תורה קטן, ואני מפנה את זה גם לאורבך, גם לסילמן, ולכל החברים שלהם.

דוד אמסלם: בספר משלי כתוב: "מצרף לכסף וכור לזהב ואיש לפי מהללו".

דוד אמסלם: את זה שלמה המלך אומר, החכם מכל אדם.

דוד אמסלם: מה זה מצרף לכסף?

דוד אמסלם: כשאתה רוצה לבדוק מה ערך הכסף, כמה הוא מזוקק, היה מכשיר שקראו לו המצרף, אדוני השר, ושם התיכו.

דוד אמסלם: וכור לזהב – אתה רוצה לדעת כמה קראט יש בזהב, האם הוא 18, 20, מה הזיקוק שלו, מה השווי שלו, אתה מכניס אותו לכור.

דוד אמסלם: היה מה שנקרא כלי שקראו לו הכור, ושם התיכו את הזהב.

דוד אמסלם: "ואיש לפי מהללו", הבן אדם, את זה שלמה המלך אומר, צא לשוק ותשמע מה אנשים אומרים.

דוד אמסלם: אם מהלל אותו, זה האיכות שלו, זה בדיוק הזהב.

דוד אמסלם: לזהב יש את הכור, לכסף יש את המצרף, ולאדם יש את הבריות.

דוד אמסלם: אני מציע למר אורבך, צא קצת אתה ובנט, עזוב, לך פעם החוצה, לך לשוק מחנה יהודה, תשמע מה אנשים אומרים עליכם.

דוד אמסלם: תשמע איך אנשים בזים לכם.

דוד אמסלם: תשמעו מה עם ישראל האמיתי חושב עליכם.

דוד אמסלם: אנשים, דרך אגב, שלא קשורים לפוליטיקה, אנשים מהשורה, מה שנקרא פשוטים.

דוד אמסלם: הם מתחלחלים מהמציאות שמנסור עבאס מנהל לנו את הממשלה, ווליד טאהא שאומר על חיילי צה"ל שהם מחבלים, ואותו אחד, מחבל, הוא קורא לו לוחם חופש, שהיד.

דוד אמסלם: והיום הם נותנים לו מתנה, לכל הפולשים שם, את חוק החשמל.

דוד אמסלם: דרך אגב, היום העברנו חוק שאני חושב, אדוני היושב-ראש, שמאז קום המדינה לא היה איום כל כך מעשי על מדינת ישראל כמו חוק החשמל.

דוד אמסלם: אני אומר לך שלטעמי ולהבנתי זה חוק יותר מסוכן מכל הסכנות מסביב, מהחיזבאללה ועד חמאס וכל אלה.

מנסור עבאס: מה אתה אומר?

דוד אמסלם: זה לטעמי מחסל את מדינת ישראל מבפנים.

מנסור עבאס: טוב.

דוד אמסלם: אמרתי, אתם מקימים אוטונומיה שם של הבדואים, שאתה יודע מה הם חושבים ופועלים, ברובם – אני עושה הכללה, אבל ברובם – על מדינת ישראל.

דוד אמסלם: ואתם אומרים: רובנו אנשים טובים, אזרחים טובים.

דוד אמסלם: אמרתי לך, אי-אפשר לנסוע בנגב.

דוד אמסלם: כל מדינת ישראל כמעט עד מרכז הארץ נתונה בפרוטקשן כמעט מתמיד, מתמיד, וזה הפרנסה של חלק מהבדואים בנגב.

מנסור עבאס: - - -

דוד אמסלם: רק שנייה.

מנסור עבאס: הממשלה שלך הזניחה.

מנסור עבאס: הזניחה.

דוד אמסלם: הכול נכון.

דוד אמסלם: והיום אתה נותן לאותם אנשים גם חשמל.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני אספר לך עוד משהו.

מנסור עבאס: לא, לא, זה - - -

דוד אמסלם: הם לא ישלמו חשמל.

דוד אמסלם: הינה, תקשיב לדודי אמסלם.

דוד אמסלם: הרי, אדוני השר, אז, כשרצו לעשות בחירות במועצות שם, אני התקשרתי לאריה דרעי, אמרתי לו: תקשיב טוב, אין בחירות.

דוד אמסלם: עשיתי דיון בוועדת הפנים, אמרתי לו: תקשיב, הם לא יכולים.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר הם ייקחו את הכסף, יחלקו ביניהם וכלום לא יקרה.

דוד אמסלם: הם רבו ביניהם אחד עם השני, כל הנגב, הם לא רשומים על כתובות בכלל, זה על שבט, לא ייאמן.

דוד אמסלם: אף אחד שם לא משלם ארנונה.

דוד אמסלם: ראש המועצה חי בבית לא חוקי והוא עצמו לא משלם ארנונה.

דוד אמסלם: ומי?

דוד אמסלם: אנחנו, אזרחי מדינת ישראל, ממנים את הדבר הזה.

דוד אמסלם: תראה לאן הגענו, איזה חוסר תבונה, איזה חוסר היגיון.

דוד אמסלם: אנחנו מממנים את האנשים שגונבים את קרקעות המדינה - -

קרן ברק: - - -

דוד אמסלם: - - מייצרים עבריינות עצומה שהמדינה כבר נחנקת, אנשים מפחדים - -

מנסור עבאס: טוב, דוד, יאללה, תודה רבה לך.

דוד אמסלם: - - ועוד אנחנו, כן, נותנים להם עכשיו גם חשמל, ואני מודיע לך, אדוני השר, גם חשמל הם לא ישלמו, ומר עבאס יגיד: לא מנתקים חולים מחשמל, השתגעתם?

דוד אמסלם: וגם מים.

מנסור עבאס: תודה, דוד.

דוד אמסלם: ולא ינתקו אותם.

דוד אמסלם: ומי ישלם?

דוד אמסלם: החבר'ה, אנחנו, כמובן, כרגיל.

דוד אמסלם: אנחנו נעבוד והם יעשו עלינו סיבובים.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת יואב קיש.

מנסור עבאס: אתה רציני, רוצה לדבר שלוש שעות?

יואב קיש: קודם כול, כן, שלוש שעות.

יואב קיש: למה לא?

מנסור עבאס: כן, יש לך שלוש שעות.

יואב קיש: בוא נתחיל עם שלוש שעות, נראה.

יואב קיש: אם אני אצטרך הארכה, אני אבקש.

יואב קיש: אם צריך הארכה, אני אבקש.

יואב קיש: תראה, דודי, אני רוצה לתת לך דוגמה למצב המסוכן שדיברת עליו.

מנסור עבאס: להפעיל את השעון?

יואב קיש: כן.

יואב קיש: שלוש שעות.

יואב קיש: אתה לא רוצה?

מנסור עבאס: יש לנו עוד הרבה זמן.

יואב קיש: אתה לא חייב.

יואב קיש: אתה לא רוצה – אתה לא חייב.

יואב קיש: כשתרצה, תשים שלוש שעות.

יואב קיש: אני אסביר לך, אתן לך דוגמה.

יואב קיש: יושב-ראש ועדת הפנים זה ווליד טאהא, חבר סיעת רע"מ.

יואב קיש: יש עיר מתפתחת בישראל, לעיר הזו קוראים חריש.

יואב קיש: אתה מכיר את העיר חריש, ראש העיר איציק קשת.

יואב קיש: אנחנו העברנו חוק בכנסת הקודמת - -

קרן ברק: - - - ממש מכיר את העיר חריש.

יואב קיש: אני יודע.

יואב קיש: - - שמאפשר להם נציגות שבמועצה – בעצם של אישורי בנייה והיתרים לפרויקטים, שנותן להם בוועדה המקומית אפשרות לנהל את זה, לאו דווקא רק בעירייה.

יואב קיש: עכשיו, מה קרה?

יואב קיש: הייתה חקיקה שפג תוקפה, וכדי להאריך אותה העבירו אותה בקריאה הראשונה, ועכשיו – שנייה ושלישית.

יואב קיש: היא בוועדת הפנים אבל היא תקועה.

יואב קיש: למה היא תקועה?

יואב קיש: כי יו"ר ועדת הפנים ווליד טאהא מעדיף את האינטרס של המועצות הערביות מסביב והוא רוצה לתקוע את חריש, וגם הוא רוצה ללחוץ על השרה שקד על חוק החשמל.

קרן ברק: הילד השקט.

יואב קיש: הילד השקט.

יואב קיש: אז הילד השקט מתמודד עם לחצים כי מצד אחד, חריש בידיים של טאהא, ומצד שני – חוק החשמל, הוא רוצה לעשות לה בית ספר, לילד השקט.

יואב קיש: וזו בדיוק הסכנה בכניעה של הממשלה הזו לרע"מ.

יואב קיש: דרך אגב, רע"מ, מרצ, יש פה גורמים אנטי-ציוניים, גורמים פוסט-ציוניים שמנהלים את הקואליציה.

יואב קיש: ושאלת על ז'בוטינסקי, אז אני אגיד לך על ז'בוטינסקי.

יואב קיש: כולנו פה, חברי הליכוד – אף אחד מאיתנו לא גזען, אף אחד לא שונא ערבים.

יואב קיש: וכשאני פניתי אליך ואמרתי: בוא נדבר.

יואב קיש: זה בגלל שאני בא מהמקום הזה שאני רוצה, אני מחפש את הערבים תושבי ואזרחי המדינה הזו שרוצים לחיות במדינה יהודית דמוקרטית, לקבל על עצמם שוויון זכויות, שוויון חובות – זה השותף הערבי הישראלי שאני מחפש.

יואב קיש: ולצערי, עשיתי טעות כשחשבתי שאתה נמצא בקטגוריה הזו, ואני אגיד לך למה עשיתי טעות.

יואב קיש: אני חשבתי, והאמת שאמרו לי: התנועה האסלאמית – זו השיטה שלהם, הם משקרים, הם עושים – תראה מה קרה במצרים, מה קרה במדינות אחרות.

יואב קיש: וגם בשיחות שלנו, מנסור, במקומות האלה אתה שיקרת לי, והינה אני אומר את זה בצורה ברורה.

מנסור עבאס: איך שיקרתי?

יואב קיש: איך?

יואב קיש: אמרת לי, למשל, שאתם לא קשורים לשום תנועה אסלאמית במזרח התיכון.

מנסור עבאס: כמובן שלא קשורה.

יואב קיש: כמובן שלא.

יואב קיש: אבל אנחנו רואים עכשיו שיש לכם קשר גם עם החמאס, ויש לכם קשר גם עם התנועה האסלאמית בטורקיה וגם עם התנועה האסלאמית במצרים, ולכן אתה שיקרת לי כשאמרת לי את זה, ואתה הפרת את האמון הבסיסי שאני באתי ונתתי במי שלתפיסתי, אולי חשבתי ייצג את מה שז'בוטינסקי חיפש.

קרן ברק: אם אתה לא רוצה לשמוע שקרים, לא לשאול שאלות קשות, אתה יודע.

יואב קיש: אני אומר את זה עכשיו בצורה ברורה פה על הבמה.

יואב קיש: ואני אומר עוד יותר מזה: אנחנו בשיח שלנו, גם אמרת בצורה מאוד ברורה: כל מה שאני רוצה לעסוק בו זה ערביי ישראל, זה מה שאנחנו עוסקים בו, צמצום פערים, נושא הפשיעה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: נכון.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: אבל ביד השנייה של התנועה האסלאמית מעבירים כספים למשפחות חמאס בעזה.

מנסור עבאס: לא נכון.

יואב קיש: בוודאי שכן.

מנסור עבאס: לא.

יואב קיש: אתם קוראים להם יתומים ואלמנות.

יואב קיש: של מי?

יואב קיש: של מחבלי חמאס, רוצחי חמאס מתועבים.

יואב קיש: אז מה אתה רוצה, שלמי נאמין?

יואב קיש: למנסור שמחייך פה ויושב על הדוכן ואומר: כן, אני רוצה ככה, או למנסור שביד השנייה – התנועה האסלאמית שמנהלת אותו – מעביר כספים למשפחות חמאס בעזה?

מנסור עבאס: אתה רוצה תשובה למי להאמין?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אני לא רוצה תשובה - -

מנסור עבאס: לא רוצה תשובה?

יואב קיש: - - כי אני כבר לא מאמין למה שאתה אומר כי אני רואה מה אתה עושה.

יואב קיש: וכשאני רואה מה שאתה עושה, אז אני כבר לשקרים לא מאמין יותר.

יואב קיש: נגמר.

יואב קיש: עידן התמימות, תקרא לו, נגמר, ואנחנו באירוע מסוג אחר, ואני רואה מה ווליד טאהא עושה לילד השקט ואני רואה מה אתה עושה לבנט כשבנט עושה לכם קצרות צרות.

יואב קיש: ואני רואה שאומרים לך בוא תגנה את הניסיון פיגוע המתועב הזה של רצח יהודי בגלל שהוא יהודי – אז איפה אתה מתחבא?

יואב קיש: מאחורי כל מיני סיסמאות.

יואב קיש: ומה אתה אומר בעברית ומה אתה אומר בערבית.

יואב קיש: אז גמרתי להאמין, לא צריך שיספרו לי סיפורים.

יואב קיש: אני לא מחפש את הסיפורים.

יואב קיש: כשיש פה אדם שמגיע לכנסת, יוסף חדאד, לא יודע אם אתה מכיר אותו, שאומר ונלחם על באמת על הרצון להיות ערבי שותף פה במדינת ישראל, ובא ממקום אמיתי ורואים את זה בעשייה שלו ובאמירה שלו, אני איתו בכל הכוח, ובצדק.

יואב קיש: אבל אני לשקרים גמרתי להאמין.

יואב קיש: ואני אגיד לך עוד דבר.

יואב קיש: עכשיו דיברנו על שקרים והינה - - -

קרן ברק: - - - יום הולדת היום, רק שתדע.

יואב קיש: היה אתמול.

יואב קיש: והינה נמצא פה יושב-ראש הכנסת ואני רוצה שהוא ישמע גם משהו.

יואב קיש: יש נושא כאוב ,ודיבר על זה לפני זה - -

קרן ברק: עוד לא נגמר לנו היום.

יואב קיש: - - אופיר סופר.

יואב קיש: מה זה 55 דקות?

מנסור עבאס: זו השעה הראשונה.

יואב קיש: השעה הראשונה, בסדר.

יואב קיש: עלה ודיבר על נושא ועדות הכנסת, נושא שכאוב לך, היושב-ראש, כאוב אני חושב לכל מי שכנסת ישראל חשובה לו.

יואב קיש: ועלתה שאלה מדוע בעצם הגענו למצב הזה שהאופוזיציה אומרת: אני לא באה להיות כלי משחק על המגרש של הקואליציה.

יואב קיש: ולמה?

יואב קיש: אני אתן לדוגמה את ועדת הכספים, כי אתה באמת נוהג לומר: זה המקום שאני לא מצליח לפתור.

יואב קיש: ואני אומר לך שזה באחריותך.

יואב קיש: הרי מה קורה בוועדת הכספים?

יואב קיש: והינה, הינה יושב פה נציג מפלגת רע"מ מנסור עבאס.

יואב קיש: בוועדת הכספים, שר האוצר איווט ליברמן מישראל ביתנו, יושב-ראש הוועדה קושניר מישראל ביתנו, ורוצים פער של שניים.

יואב קיש: למה פער של שניים?

יואב קיש: כדי שאם נציג מפלגת ע"מ יחליט לעשות להם צרות, אז הם עדיין יהיו ביכולת להשפיע בוועדה.

יואב קיש: זו הדרישה.

יואב קיש: אז אני אומר, אבל תראו את תוצאות הבחירות, תראו, הכנסת פה – מה היא מייצגת.

יואב קיש: אם רע"מ מחליטים לעבור צד, אז אין ממשלה.

יואב קיש: בגלל זה זה ראש הממשלה פה.

יואב קיש: אבל כדי למנוע בוועדת הכספים את החשש שרע"מ יכתיבו בשינוי עמדה את המציאות של הכנסת הזו, עושים פער לא לגיטימי של שניים.

יואב קיש: עכשיו, כשאני שואל – למה אנחנו צריכים להסכים?

יואב קיש: אז מה יש לנו לבוא?

יואב קיש: להיכנע לכזה תכתיב לא דמוקרטי שמרסק את הכנסת.

יואב קיש: ועל זה, אתה יודע, אני יכול להוסיף עוד, היושב-ראש, שכשפותחים ועדה חדשה אז נותנים אחד לקואליציה ואחד לאופוזיציה, וגם את זה רמסו ברגל גסה.

יואב קיש: כשוועדת הקנביס הוקמה פה, הרי הם אפילו לא באו ושאלו ועשו פער של שניים בוועדת הקנביס, מרוב שהם כבר רגילים שהם לא סופרים אותנו.

יואב קיש: ופה אני יכול לחזק אותך על ההתעקשות שלך שאמרת: לא יהיו ועדות עם פער של שניים בכנסת, אתם רוצים, תהיה ועדה אחת, אחרת זה לא מגיע למליאה.

יואב קיש: בצדק.

יואב קיש: אז אני אומר, המצב הזה שאין ועדת האתיקה, שאין ועדת ביקורת המדינה ויש פה מחירים, קורה בגלל שהקואליציה בחרה להשתמש בכלי של הרוב הקטן שיש לה, ולפעול בכלים לא דמוקרטיים כנגד פעילות האופוזיציה בכנסת.

יואב קיש: ואני אומר את זה, זה רק בשביל לייצר לליברמן יכולת אפס בקרה בוועדת כספים, ואולי חשש של מה יקרה אם רע"מ יתהפכו עליו באיזושהי הצעת חוק.

יואב קיש: אבל זו הדמוקרטיה.

יואב קיש: איך אתה כיושב-ראש הבית הזה נותן לזה יד?

יואב קיש: ואני אומר, אז אלקין מתנגד – אז יתנגד.

יואב קיש: בסוף יש פה הכנסת; יש פה דברים הרבה יותר גדולים מאשר מה שאלקין רוצה, ואתה לא - -

קרן ברק: יואב, הלכה המדינה ביחד עם הכנסת.

יואב קיש: - - שם את משקלך בעניין הזה.

יואב קיש: ואני אומר לך, אתה במקום הזה, אני אומר לך – מצפה גם כמי שיש בינינו יחסי חברות והערכה – במקום הזה אתה צריך לשים סטופ לעניין הזה, כי אחרת זה לא ייגמר, אני אומר לך את זה בצורה ברורה.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס – עליתי גם לדבר בנושא של מה שנקרא הערה אישית, כי חברת הכנסת שרן השכל עלתה פה קודם לבימה והזכירה את שמי.

יואב קיש: אני שמעתי שהיא אמרה מנוול.

יואב קיש: אמרו לי שאולי היא לא אמרה בדיוק מנוול אלא סוג אחר של איזה ביטוי, אבל בוא נגיד, זה קצת היה מצחיק לשמוע אותה אומרת מצד אחד: למה אתם מסיתים ואיך אתם מסיתים, ואז עולה על הבמה ואומרת מנוול.

יואב קיש: כאשר מה קרה?

יואב קיש: אני אמרתי לה את האמת הפשוטה קודם.

יואב קיש: אמרתי לה: תשמעי, את יודעת היטב שהוועדה הזו מיותר, החוק - - -

מיקי לוי: - - -

יואב קיש: אני שמעתי, לי אמרו מנוול.

יואב קיש: אתה שמעת את זה, דודי?

מאיר כהן: היא הכחישה את זה.

יואב קיש: היא הכחישה?

יואב קיש: אז מה היא אמרה?

מאיר כהן: היא אמרה שהיא לא אמרה.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: אז יכול להיות.

יואב קיש: כי אחרי זה אמרו לי.

יואב קיש: אני לא שמעתי.

עידית סילמן: אני לא חושבת שהיא תגיד דבר כזה.

יואב קיש: אז אני אחפש.

עידית סילמן: יואב, בוא נדון אותה לכף זכות.

דוד אמסלם: זה שהשר כהן אומר שהיא אמרה בנאום שלה שהיא לא אמרה לך מנוול.

יואב קיש: לא, היא אמרה משהו אחר אולי.

יואב קיש: כי אני מודה שאני לא שמעתי במו אוזניי, ואמרו לי: יואב, היא אמרה עליך מנוול, אז עליתי והגבתי.

עידית סילמן: יואב, אם לא שמעת אז תדון לכף זכות.

יואב קיש: אני אמרתי, בכל הדו-שיח הזה, אם את רואה, אבל עדיין – למה, מה אני אמרתי?

יואב קיש: אני אמרתי לה דברים שהם סופר ענייניים, והם כואבים.

יואב קיש: אמרתי לה: נכשלת בכל מה שרצית לעשות באי-הפללה, את לא מצליחה להעביר את זה, יש לך כישלון רחב בנושא הקנביס.

יואב קיש: בשביל לקבל פרס ניחומים הלכת ועשית חוק מיותר – ששר הבריאות מתנגד לו, כי יש לו כל הסמכויות לטפל בו – וקיבלת פרס ניחומים במסגרת החוק.

יואב קיש: רצית ועדה, וגם את זה לא היו מוכנים ובסוף נכנעו.

יואב קיש: הכול בגלל שאתם קואליציה של 61.

יואב קיש: אם הייתם קואליציה של 65 לא היו סופרים אותך.

יואב קיש: כל הסיפור הזה - - -

עידית סילמן: יואב, אבל זה היה מעוגן בהסכמים הקואליציוניים, עוד הרבה לפני כן, שתהיה לה ועדת קנביס ברגע - - -

יואב קיש: אבל איזה קנביס?

יואב קיש: רגע, לאיזה קנביס?

עידית סילמן: אני אומרת לך.

עידית סילמן: תסתכל גם בקנביס רפואי.

יואב קיש: לא, לא.

עידית סילמן: ברגע שעוברת חקיקה – אני אומרת לך, תסתכל, תפתח – ברגע שעוברת חקיקה של קנביס בכנסת זה מוסב לוועדת קנביס.

יואב קיש: אל תיתממי.

יואב קיש: עידית, את לא צריכה להיתמם - -

עידית סילמן: אני אפתח לך את ההסכמים.

יואב קיש: - - הרי ראינו מה קרה פה כשהיא ניסתה להעביר אי-הפללה.

יואב קיש: סיעת רע"מ התנגדה.

יואב קיש: אנחנו כאופוזיציה – דרך אגב, למרות שזה לא בהכרח היה עניינית, חלקנו בעד – התנגדנו.

עידית סילמן: בסדר, אתם גם הייתם - - -

יואב קיש: החוק שלה נפל, היא הובכה, היא הרגישה חסרת תמיכה.

עידית סילמן: אבל אתם גם הייתם - - -

יואב קיש: הלכה לקנביס רפואי, שזה סיעת רע"מ החליטה שהיא תומכת.

יואב קיש: גם כן, לא יודע, כנראה זה שונה בעיניהם.

עידית סילמן: יואב, אבל גם אתם הייתם - - -

יואב קיש: סיעת רע"מ תמכה בקנביס רפואי.

יואב קיש: נכון, מנסור?

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: היה להם יותר קל לבלוע את הצפרדע שזה קנביס רפואי.

יואב קיש: ואז אמר שר הבריאות: אני לא צריך את החוק הזה, הוא מיותר.

יואב קיש: אני עושה את זה במשרד הבריאות.

יואב קיש: אני יודע את זה, כי אני התחלתי את כל הרפורמה הזאת; אני התחלתי את הנושא של הכנסת קופות החולים לתוך הקנביס; אני התחלתי את הבקשה מהאוצר.

יואב קיש: הינה, את יודעת מה?

יואב קיש: רוצים לעשות משהו מועיל?

יואב קיש: תביאו 100 מיליון שקל סל תרופות ייעודי לקנביס, זה מה שצריך לעשות, להקל ולממן את ההתוויות הבעייתיות של הילדים האוטיסטיים והמקומות האלה.

יואב קיש: זה מה שצריך לעשות.

יואב קיש: לא צריך ועדה מיותרת, שכל מה שהיא תעשה זו ביורוקרטיה, שתקשה על משרד הבריאות.

יואב קיש: אין בה שום ערך.

יואב קיש: כל דבר שהיא מוציאה, גם החוק הזה עצמו עובר בתקנות אצלך בוועדה.

יואב קיש: את יודעת שמספיק שהשר יעביר את זה בתקנות.

יואב קיש: ולכן כל החוק הזה הוא בסך הכול לתת לגברת שרן השכל פרס ניחומים.

יואב קיש: לא מספיק לה להיות יו"ר ועדת החינוך בקואליציה הזו, היא רוצה עוד איזשהו פרס על חשבון הקנביס, שבו היא נכשלה כישלון חרוץ.

יואב קיש: זו האמת.

יואב קיש: זה מה שאמרתי לה, ואת זה היה לה קשה לבלוע.

יואב קיש: זה הכול.

יואב קיש: את רוצה להגיד?

עידית סילמן: לא, אני באתי להקשיב לך.

עידית סילמן: אני מקשיבה.

יואב קיש: אז אני רציתי לגבי שרן השכל, קודם כול, אני אשמח, דודי, אם מישהו מהמאזינים שלנו מערוץ הכנסת, ששמעו קודם מה היא אמרה יכולים אולי לשלוח לי לווטסאפ.

יואב קיש: אני אשים את זה ככה, אני אראה אם מישהו שולח לי מה היא אמרה, שלא יהיה ספק.

יואב קיש: אז הינה, אני פונה פה, ונעזר בערוץ הכנסת.

יואב קיש: מוזמנים לשלוח לי בהודעה.

עידית סילמן: אתה צריך לשים לייב.

יואב קיש: לייב?

יואב קיש: אני לא כזה מתוחכם כמו בצלאל.

עידית סילמן: למה?

עידית סילמן: אתה יכול לעלות עם מיקרופון כזה.

יואב קיש: אני לא מסתובב עם מיקרופונים פה.

עידית סילמן: למה?

עידית סילמן: עושים את זה.

יואב קיש: מי מסתובב עם מיקרופונים?

עידית סילמן: בצלאל עשה את זה.

עידית סילמן: הוא עלה בלייב עם מיקרופון כזה.

יואב קיש: כן, ואמר שהוא עולה עם מיקרופון.

יואב קיש: אני לא מסתובב עם מיקרופונים.

עידית סילמן: בסדר, אבל אתה אומר, אתה עולה ואז אתה עושה לייב.

יואב קיש: אבל אם אתה לא אומר ומסתובב עם מיקרופון זה בסדר?

עידית סילמן: ואתה עושה לייב לאנשים שלך.

יואב קיש: לא, אבל אם אתה מסתובב עם מיקרופון בלי להגיד, זה בסדר?

עידית סילמן: לא, לא.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אז את לא עושה את זה?

עידית סילמן: אני לא עושה את זה.

יואב קיש: אז עשית והפסקת.

עידית סילמן: לא עשיתי, בחיים לא עשיתי.

עידית סילמן: לא.

עידית סילמן: אני בחיים לא עושה את מה שלא צריך לעשות.

יואב קיש: אני חשבתי שהייתה תקופה שהסתובבת פה עם מיקרופון במליאה.

עידית סילמן: לא, ממש לא.

יואב קיש: רגע, אני רק רוצה להבין.

עידית סילמן: יואב קיש, רגע.

יואב קיש: שאלתי שאלה, ענית לי.

יואב קיש: אנחנו מסונכרנים.

יואב קיש: האמירה שלך הייתה ברורה: אני, עידית סילמן, לא הסתובבתי במליאה עם מיקרופון.

עידית סילמן: תן לי לענות לך.

יואב קיש: אבל ענית לי כבר.

יואב קיש: ענית לי.

עידית סילמן: אני בחיים לא הקלטתי אף אחד, ואתם גם יודעים את זה.

עידית סילמן: זה אחלה ספין וזה ספין נהדר.

עידית סילמן: אחלה, מצוין.

עידית סילמן: אין שום בעיה.

עידית סילמן: זו כתבה שדפנה ליאל עשתה על אנשים שלכם בכלל, ועל כל הכנסת כאן.

עידית סילמן: ספינים זה אחלה, בחיים לא הייתה שום הקלטה של אף אחד.

יואב קיש: אבל עידית, הרגע שאלתי אותך שאלה.

יואב קיש: אמרתי, האם הלכת עם מיקרופון והסתובבת פה במליאה?

עידית סילמן: לא, הנחתי אותו פה על השולחן.

עידית סילמן: בחיים לא הקלטתי.

יואב קיש: אז היית בלי מיקרופון.

עידית סילמן: בחיים לא הקלטתי אף אחד בתוך שום מליאה.

עידית סילמן: בוא.

יואב קיש: אני שאלתי אותך שאלה אם הלכת עם המיקרופון פה במליאה, אמרת לי שלא.

יואב קיש: זה מה שאמרת.

יואב קיש: עכשיו את אומרת: לא הקלטתי.

יואב קיש: זאת אומרת, בוא נדייק, היא הלכה עם מיקרופון אבל היא לא הקליטה?

עידית סילמן: יואב, תקשיב, אם אתה רוצה, באמת אני אומרת לך.

עידית סילמן: אני באתי לכבד אותך, אני מקשיבה לך.

עידית סילמן: אתה לא רוצה, אני אמשיך לקרוא את התהילים שלי בחדר.

עידית סילמן: בוא, אל תעשה זה.

מיקי לוי: זה לא היה מופעל, יואב.

עידית סילמן: כן, אתה מבין?

יואב קיש: מה?

מיקי לוי: זה לא היה מופעל, אני בדקתי את זה.

עידית סילמן: כולם ידעו, הכול היה ידוע מראש, הכול היה זה.

יואב קיש: זאת אומרת היא הסתובבה עם מיקרופון סגור.

מיקי לוי: היא באה מבחוץ - - -

עידית סילמן: ברור, והנחתי אותו ישר כשנכנסתי לתוך המליאה.

עידית סילמן: בוא, נשמה.

מיקי לוי: - - והניחה אותו.

מיקי לוי: זה לא היה מופעל.

מיקי לוי: בדקתי את ההקלטה.

עידית סילמן: וזה יפה לעשות ספינים וזה יפה להגיד הקלטתי.

עידית סילמן: תביאו הקלטה, תביאו משהו.

יואב קיש: אני לא עושה ספין.

יואב קיש: אני שמח לשמוע את האמת, כי עד עכשיו לא ידעתי.

עידית סילמן: בסדר, אני רוצה להקשיב לך.

עידית סילמן: אני יכולה גם לקרוא תהילים, מה שתחליט.

יואב קיש: תעשי מה שאת רוצה.

יואב קיש: אני לא מחייב אותך להקשיב לי.

עידית סילמן: אז סבבה, אני באתי לכבד אותך.

עידית סילמן: אתה לא רוצה, תמשיך.

יואב קיש: אתם עושים מה שאתם רוצים.

דוד אמסלם: תקראי תהילים.

עידית סילמן: סבבה.

דוד אמסלם: יש הרבה נזק שאת עושה.

עידית סילמן: די, נו, דודי, תפסיק.

דוד אמסלם: תקראי, תקראי תהילים, תאמיני לי, יעזור לך יותר.

עידית סילמן: דודי, אל תחנך אנשים.

דוד אמסלם: תראי, בחייך, תקראי תהילים.

עידית סילמן: דודי, אל תחנך אותי.

דוד אמסלם: תקראי, תקראי הרבה תהילים, אל תפסיקי לקרוא תהילים.

עידית סילמן: ברוך השם אני קוראת.

עידית סילמן: ברוך השם.

יואב קיש: חברת הכנסת עידית סילמן, מכיוון שלא ידעתי מה קרה וזו פעם ראשונה שדיברתם על זה - - -

דוד אמסלם: הנזק שאת עושה לעם ישראל לא יכופר.

דוד אמסלם: תקראי הרבה הרבה תהלים.

עידית סילמן: דודי, תחסוך לעצמך - - -

יואב קיש: אני לא ידעתי מה היה, חוץ מזה שאני ראיתי אותך - - -

עידית סילמן: לא שאלת אף פעם מה קרה.

יואב קיש: בסדר, אז אני שמח, אז עכשיו אנחנו מנהלים על זה שיחה.

יואב קיש: אני שמח לשמוע שלא הקלטת, ואני שמח לשמוע שנבדקת ורק הסתובבת עם מיקרופון פה במליאה ולא הקלטת, וזה מה שאמרת.

יואב קיש: זה משהו שלא הכרתי ואני שמח שבאמת לא הקלטת.

עידית סילמן: ברור שלא.

יואב קיש: טוב, ברור שלא, בסדר.

יואב קיש: אין לי מושג.

יואב קיש: אני לא הייתי בין אלה שלא בדקו, לא ראו, לא דיברו ולא שמעו, זה הכול.

יואב קיש: דודי, אני עוד לא קיבלתי מאנשים מה בדיוק שרן השכל אמרה.

יואב קיש: אם אתה מקבל, תעדכן.

דוד אמסלם: גם אני לא, אני אעדכן אותך.

יואב קיש: עוד לא.

יואב קיש: בסדר גמור.

יואב קיש: אני גם רוצה לומר לחבריי פה מחברי הכנסת על איך לדעתי נכון לנהל את סדר-יומה של הכנסת הזאת.

יואב קיש: לאור המתיחות הגדולה, שנוצרה בגלל רמיסת האופוזיציה בוועדות, אנחנו בסיטואציה שהיא לא טובה לכנסת.

יואב קיש: הכנסת היום לא פועלת אך ורק מנושאים – תמיד יש בה פוליטיקה, אני לא אומר שלא, אבל אנחנו רואים שהכנסת הזו מגיעה למקומות רעים ולא טובים.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי הבסיס נעשה בחטא.

יואב קיש: אנחנו ראינו את גניבת הקולות ואת גניבת המצביעים מסיעת ימינה; אנחנו ראינו את רמיסת כל האידיאולוגיה לטובת מלחמה בבנימין נתניהו, לפי אג'נדת תקווה חדשה, ולכן אנחנו בסיטואציה בעייתית מאוד, עם שבר קשה מאוד בימין.

יואב קיש: על זה להוסיף את רמיסת הוועדות, כפי שתיארתי קודם, ולכן אנחנו באירוע בעייתי.

יואב קיש: עכשיו, יש פה שתי אפשרויות – והשבוע הזה כמעט הלך למצב שבו אנחנו בהחלט נילחם בכל דבר, שטות הכי קטנה, או שנגיע לאיזושהי פשרה והסכמות כאלה או אחרות.

יואב קיש: אני בסופו של דבר חושב שזה הכיוון היותר נכון.

יואב קיש: אבל לומר לכם שלשם זה הולך?

יואב קיש: אני לא יודע.

יואב קיש: אני רואה שהאווירה פה בכנסת היא אווירה לא עניינית לחלוטין.

יואב קיש: הממשלה – לא מעניינים אותה חברי הכנסת, היא כמעט כולה בנורבגי.

יואב קיש: אני יכול לומר לכם, למי שנמצא פה מחברי הכנסת, כי הרי אין – דרך אגב, איפה השר?

מנסור עבאס: ביקש - - -

יואב קיש: ביקש – אני אומר לכם, הינה מיקי ועידית, אנחנו לא נותנים קיזוזים לשרים, בצורה הכי ברורה אני אומר את זה.

יואב קיש: אנחנו לא מוכנים שהם ייצאו מפה בנורבגי, ואחרי זה עוד כמה שרים שנשארו פה, ארבעה או חמישה, יתקזזו ונגמר הסיפור.

יואב קיש: שהנורבגים ואנחנו נריב עד – לא מעניין אותם.

דוד אמסלם: אגב, תביאו עוד נורבגים, לא הבנתי.

דוד אמסלם: תביאו 60 נורבגים.

יואב קיש: א.

יואב קיש: יכול להיות שהם - - -

דוד אמסלם: תביאו 60 נורבגים, תשחררו גם את הח"כים האחרים.

דוד אמסלם: הרי אין לכם בעיה, אין לכם מגבלת כסף, סתם.

דוד אמסלם: שום מגבלה, הרי אין לכם בושה בפרצוף.

יואב קיש: א.

יואב קיש: יכול להיות שזה עוד יקרה, לא מעניין אותם שום דבר.

דוד אמסלם: שיביאו עוד 30 נורבגים, הרי הם הביאו 30.

יואב קיש: אני חושב שהם צריכים נורבגים לנורבגים.

דוד אמסלם: תממן להם כמה נורבגים, מנסור, 30, קצת מהקופה הקטנה.

יואב קיש: אני רוצה לדבר על נושא ענייני, וזה אירוע הפרקליטות, מח"ש.

יואב קיש: זה לא פרקליטות, מח"ש – רק שנייה דודי.

דוד אמסלם: - - - איך הוא אמר לגפני?

דוד אמסלם: אני אתן לכם קצת כסף.

דוד אמסלם: רציתי לקבור את עצמי.

דוד אמסלם: אתה תיתן לו כסף.

יואב קיש: מח"ש, זה אירוע, בעיניי, גם מכונן – מה שראינו שקרה פה.

יואב קיש: שני לוחמים, לוחם ולוחמת של מג"ב, שפעלו בנחישות, שפעלו בקור רוח מול מחבל מתועב, ובאמצע אירוע שלקח אולי 30 שניות – אני ניסיתי לראות בסרטון כמה זמן, כל האירוע 30 שניות – נלקחים למח"ש לחקירה באזהרה.

יואב קיש: לאן הגענו?

יואב קיש: לאיזו מדינה מטורפת אתם לוקחים אותנו?

יואב קיש: תראה איך הם משקרים על השקרים.

יואב קיש: אומרים מח"ש: סליחה יש לנו נוהל, בכל פעם שיש כזה אירוע, אנחנו חוקרים.

יואב קיש: זה גם שקר, כי מה השקר?

יואב קיש: לקחו אותם לחקירה באזהרה.

יואב קיש: ההחלטה על חקירה באזהרה בערב של האירוע, זאת החלטה אקטיבית שנלקחה.

דוד אמסלם: לקחו להם נשקים.

יואב קיש: לקחו להם את הנשקים.

יואב קיש: ואם באמת זאת חקירה לעדות, אז א.

יואב קיש: אפשר לעשות את זה יום למוחרת, ואם זאת לא חקירה לעדות, איך אתם מעיזים באותו ערב אפילו?

יואב קיש: מה אתם רוצים שהלוחמים ירגישו?

יואב קיש: מה מסוכן בממשלה הזו?

יואב קיש: חלק, המתייפייפים, יפי הנפש: מה, גיבוי למג"ב וזה וזה.

יואב קיש: אבל אתם יושבים באותה ממשלה עם השר עיסאווי פריג', שאמר: צריך לבדוק את זה.

יואב קיש: זו הממשלה, ועם מנסור עבאס, שאני לפחות לא בעברית ולא בערבית שמעתי אותך מגנה את האירוע הזה.

יואב קיש: זו הממשלה שלכם.

יואב קיש: אז אי-אפשר, ואני אומר את זה לכל מי שקורא לעצמו ימין – קרא לעצמו, כי הם לא ימין.

יואב קיש: אתם לא יכולים לשבת בממשלה הזו, להגיד אנחנו אנשי ימין, הכול סקובי-דובי, כשמי ששולט ומי שעושה והרוח השלטת היא רוח מופקרת; רוח שפוגעת בלוחמים; שעושה דברים הזויים.

יואב קיש: איך אתם מרשים לעצמכם?

יואב קיש: אני חייב לומר שבעיניי זה אירוע מכונן שרואים אותו כולם.

יואב קיש: חוץ מהדבר הזה, יש דברים אחרים שהם על הספקטרום כל הזמן.

יואב קיש: אמרתי: יו"ר ועדת הפנים ווליד טאהא מנהל את הוועדה עם אינטרס של מדינת כל אזרחיה.

יואב קיש: נקודה.

יואב קיש: הוא לא רוצה מדינה יהודית פה.

יואב קיש: בתפקיד שלו הוא מאוד דומיננטי לכל החוקים, גם לחוקים של חשמל, כמו שאנחנו רואים, גם ליישובים, כמו שראינו את חריש, גם לנושא של לשכת האוכלוסין.

יואב קיש: תכף הוא יטפל בחוק השיבה.

יואב קיש: זו הממשלה שלכם.

יואב קיש: אתם לא יכולים להתחבא ולהגיד שהכול בסדר, כשבצד השני כך זה מתנהל.

יואב קיש: הינה, יש לי את הציטוטים של שרן, קיבלתי את הציטוטים של שרן.

יואב קיש: אני קיבלתי את הכינוי "חרטטן מארץ החרטטנים", ודודי, ולך היא קראה "פה מנוול", ומייד אחרי זה – אז היא כן השתמשה במילה "מנוול".

יואב קיש: אז היא השתמשה במילה "מנוול", עידית סילמן.

יואב קיש: אני מקבל פה.

יואב קיש: אני מניח שזה מוסמך, כי זה מישהו מהיועצים שבדק.

יואב קיש: לי היא קראה "חרטטן מארץ החרטטנים", ו"פה מנוול" לדודי.

דוד אמסלם: אני שמעתי את ה"פה מנוול".

יואב קיש: אז אחרי זה היא מדברת על הסתה.

יואב קיש: יפה דורש, נאה מקיים.

דוד אמסלם: היושב-ראש, בסוף אתה מוציא אותי.

דוד אמסלם: מר לוי, בסוף אתה מוציא אותי.

יואב קיש: יפה דורש, יפה מקיים.

יואב קיש: אני לא אומר שהשיח פה הוא מושלם, אבל כמו שאתם רואים, זה נובע - - -

דוד אמסלם: זה לא בסדר, עליי פתחתם אולפנים שבוע.

יואב קיש: אצלנו ברגע שמילה כזו נאמרת, מיד אנחנו מטופלים, והיא פה הייתה על הבמה ואמרה את זה, ואף אחד לא העיר לה.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת?

דוד אמסלם: דנה ויס פותחת אולפן, היא ורינה מצליח, במיידי.

יואב קיש: אבל בסדר, אנחנו לא מתרגשים.

דוד אמסלם: ממחר בבוקר.

דוד אמסלם: במשך שבוע.

יואב קיש: אנחנו לא מתרגשים.

יואב קיש: הינה, שולחים לי אפילו להיכנס לסרטון ולשמוע.

שלמה קרעי: אבל כשאומרים לך "מארץ החרטטנים", מה זה אומר, שאתה מהקואליציה?

יואב קיש: כן, תודה, בסדר.

יואב קיש: יש לי פה – האמת שאלה מספרים לא מזוהים.

דוד אמסלם: וכל זה בגלל שאנחנו אומרים לה שהם קיבלו שוחד.

יואב קיש: יש צופים בערוץ הכנסת, אני קיבלתי פה הודעות מאנשים שאני לא מכיר, אז חברים, איפה המצלמה?

מיקי לוי: שלחו לך את הערוץ?

יואב קיש: לא מערוץ הכנסת.

יואב קיש: אני אומר שיש הרבה צופים.

יואב קיש: אנחנו עוד מעט בשעה 01:00 בלילה, ערוץ הכנסת – אנשים שאני לא מכיר איכשהו השיגו את הנייד שלי ושלחו לי לבקשתי אפילו הקלטה של שרן השכל.

דוד אמסלם: אזרחים, אזרחים.

יואב קיש: אזרחים, אזרחים.

יואב קיש: אני מסתכל, מישיר עיניים למצלמה ואומר לצופי ערוץ הכנסת:

יואב קיש: תודה רבה שדאגתם להעביר לי את ההקלטה של שרן השכל מברכת את חברי האופוזיציה.

יואב קיש: תודה רבה לכם.

יואב קיש: אה, לשלוח גם לך?

יואב קיש: בסדר, אני אשלח גם לך.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, יש מצב שאתה סוגר את הערוץ?

יואב קיש: לא, חס וחלילה.

דוד אמסלם: לסגור את גלי צה"ל, למה לא?

יואב קיש: אה, נכון, נכון.

יואב קיש: בגלי צה"ל יש את ברדוגו, הוא לא בערוץ הכנסת.

דוד אמסלם: אבל פה הוא עכשיו מראה את האופוזיציה.

יואב קיש: הזכרת לי נושא סופר-קריטי – וחבל ששר הביטחון בנימין גנץ לא נמצא פה במליאה.

דוד אמסלם: זו הצעת חוק החדשה.

דוד אמסלם: מר לוי - - -

יואב קיש: אני חייב לומר שזה קרב שהם עושים, והם לא רואים בעיניים.

יואב קיש: תראה מה הם עושים.

יואב קיש: בגלי צה"ל שנים של מסרי שמאל, נגד ממשלת ימין ונגד הקואליציה הקודמת ונגד נתניהו.

יואב קיש: רשימה מלאה של כל הדוברים שם.

יואב קיש: מגיע שחקן חדש – כבר לא כזה חדש, ברדוגו, וואלה, פתאום כוכב עולה, ויש לו את הרייטינג הכי גבוה.

יואב קיש: עושה בית ספר לרשת ב' על הפריים-טיים שלו, פי שניים או פי שלושה.

יואב קיש: ובו – בזמן שלו רוצים לקצץ, למה?

יואב קיש: כי לא טוב שיש עמדות פוליטיות בשידור.

יואב קיש: פעם ראשונה אחרי שגל"צ משדר שנים רבות, זה לא טוב.

יואב קיש: את זה הם רוצים עכשיו.

יואב קיש: מה הם עוד רוצים לעשות?

יואב קיש: הם יודעים שהימין נמצא ברשתות, הימין הרי לא לגמרי בתקשורת מיינסטרים, חוץ מכמה כוכבים, וברוך השם, אני שמח גם ומאחל הצלחה רבה לערוץ 14 – עוד קול בתקשורת זה תמיד טוב.

יואב קיש: קול אמיתי ששומעים אותו.

יואב קיש: אז רוצים להעביר חוק של סינון הרשתות החברתיות.

יואב קיש: איך אמרת, שלמה?

יואב קיש: מה זה היה הסעיף שם, שהם יכולים להשתמש בו, אם הוא פוגעני?

שלמה קרעי: פוגע בנפשו של אדם.

יואב קיש: אם יש סעיף שפוגע בנפשו של אדם, אפשר למחוק אותו.

שלמה קרעי: אגב, אם החוק הזה היה חל על ערוץ הכנסת, עכשיו מנסור עבאס היה יכול להתלונן וסוגרים אותך.

יואב קיש: לא, אבל אלה לא רשתות חברתיות, זה מותר לנו.

שלמה קרעי: אם זה היה חל על ערוץ הכנסת.

יואב קיש: הזוי, אתם רוצים להשתלט ולהיות משטרת המחשבות על הרשתות החברתיות.

יואב קיש: זה לא הספיק לכם שאתם שולטים כמעט בכל המדיה.

יואב קיש: אתם רואים שאתם מפסידים לציבור.

יואב קיש: מה קורה פה?

יואב קיש: אני מודה, להיות באופוזיציה כשאתם כזו קואליציה דורסנית, זו לא חוויה נעימה.

יואב קיש: אני מודה, לא סתם אנחנו נלחמים ומרגישים לא טוב.

יואב קיש: אבל מה ההבדל הגדול בין מה שהיה פעם שעברה לזה?

יואב קיש: ואללה, הציבור לא קונה את הלוקשים שלכם, הציבור לא אתכם.

יואב קיש: הוא רואה את הזיופים שלכם, הוא רואה את לפיד שאומר ממשלה קטנה ובלי נורבגים וקורא לראש הממשלה החלופי: דיל של מושחתים, ומתיישב על הכיסא הזה של המושחתים בעצמו.

יואב קיש: הוא רואה את לפיד שאמר – גם אתה יושב-ראש הכנסת מיקי לוי, כשהיית חבר כנסת, כספים קואליציוניים זו הייתה שחיתות גדולה.

יואב קיש: אתה לא?

יואב קיש: אז אתה אולי לא.

דוד אמסלם: על כל דבר שזז פה אמרת "מושחת".

יואב קיש: אבל אמרתם "מושחתים" על כספים קואליציוניים, ועכשיו - - -

דוד אמסלם: על כל דבר שעשינו היית צורח.

יואב קיש: אבל דודי, עכשיו זה טוב הכספים הקואליציוניים - -

דוד אמסלם: בוודאי, על החוק הנורבגי אני אראה לך מה אמרת.

יואב קיש: - - כי יש עתיד מחלקת אותם.

יואב קיש: עשיתם יותר קואליציוניים מאיתנו.

דוד אמסלם: על נבחרת הדירקטורים – אני אראה לך מה אמרת.

דוד אמסלם: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: על דבר אחד אני רוצה לומר לכם יישר כוח: על זה שעקפתם את ועדת המינויים.

דוד אמסלם: אתם יודעים מה?

דוד אמסלם: טוב מאוד, בזה אני איתכם.

דוד אמסלם: ממשלה צריכה להחליט את מי היא רוצה למנות.

דוד אמסלם: לא, זה סלקטיבי, הוא אמר.

יואב קיש: אה, אז היועץ המשפטי עוד יתהפך עלינו ביום שזה - - -

דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין, היועץ המשפטי אמר - - -

יואב קיש: בקיצור, איזה קרב עשיתם נגד דודי אמסלם כדי שלא יכניס דירקטור אחד.

יואב קיש: מנדלבליט – איזה קרב; דינה זילבר – איזה מכתב היא הוציאה.

יואב קיש: ועכשיו הוא היה צריך 77 עמודים בשביל להפוך את דינה זילבר.

דוד אמסלם: בור כרה ויחפרהו וייפול בו.

יואב קיש: עכשיו, מה יפה?

יואב קיש: שכל מה שהם עושים פה לנו עכשיו – כשית

יואב קיש: ה

יואב קיש: פכו היוצרות תקבלו בחיבוק חזרה, מה שנקרא, מאיתנו בכל הכוח.

שלמה קרעי: בכל הלב.

יואב קיש: בכל הלב תקבלו.

יואב קיש: אתם עשיתם לנו שיעור.

דוד אמסלם: מלוא החופן.

יואב קיש: עשיתם לנו שיעור, ואני רוצה לומר לכם תודה על איך שצריך להתנהל.

יואב קיש: אנחנו לקחנו את - - -

מיקי לוי: יואב, רק לא נקלל.

יואב קיש: גם את הקללות עשיתם אתם לנו פעם שעברה.

יואב קיש: אני אומר לך בצורה מאוד ברורה - - -

דוד אמסלם: לא הבנתי, אתה קיללת אותנו הכי הרבה, אני ישבתי פה, ושמעתי.

יואב קיש: אנחנו - - -

דוד אמסלם: אל תעשה ככה.

דוד אמסלם: תסתכל איזה תנועה עשית לי.

דוד אמסלם: אתה יושב-ראש הכנסת.

יואב קיש: אתם לא הייתם צדיקים אז, אתם לא צדיקים היום, ואני יכול לומר לכם שכל מה שקראתם לו אז מושחת אתם עושים אותו בלי למצמץ.

יואב קיש: בלי למצמץ.

יואב קיש: ולכן הציבור מבין שאין מה לעשות איתכם.

יואב קיש: אני חושב שלפיד מרשה לעצמו לעשות את זה, כי הוא יוצא מהנחה שוואלה, למצביעים שלו אין לאן ללכת.

דוד אמסלם: שלחו לי את הסרטון.

שלמה קרעי: תשמיע, תשמיע.

דוד אמסלם: אתה רוצה שאני אשמיע אותו?

יואב קיש: השר מאיר כהן, אתם חושבים שהמצביעים שלכם קהל שבוי.

יואב קיש: וואלה, לא משנה מה יעשה ראש המפלגה שלך, ראש הממשלה החלופי יאיר לפיד, לא משנה מה יעשה – המצביעים נשארים, כי לאן הם ילכו?

יואב קיש: אז הוא מצפצף צפצוף ארוך על כל ההבטחות שלו, על מה שהוא אמר להם.

יואב קיש: הוא מוכיח שהוא, לדבריו – אני לא אומר עליו מושחת, הוא קרא לכל הדברים האלה מושחת והוא עושה אותם.

יואב קיש: ביותר.

יואב קיש: אז הוא מושחת.

יואב קיש: לפי דבריו.

יואב קיש: אז הוא מצפצף על כל הבוחרים שלו, מראה שהוא מושחת, וחושב שהוא ימשיך לקבל אותם.

יואב קיש: אין לי הסבר אחר למה זה קורה.

יואב קיש: אז אני אומר לכם, הציבור – למה בסוף האופוזיציה הזו חזקה?

יואב קיש: כי אנחנו רואים שהציבור איתנו.

יואב קיש: הציבור מבין את השקרים שלכם; הציבור מבין את הצביעות שלכם, והוא איתנו בכל הכוח.

יואב קיש: רואים את זה בסקרים, ורואים את זה מיום ליום, ורואים את זה ברשתות.

יואב קיש: נכון, יש לכם כמה ערוצי תקשורת כאלה ואחרים, שנוהגים לדברר את בנט וחבורתו.

יואב קיש: נכון, מודה.

יואב קיש: אנחנו - - -

דוד אמסלם: יואב, כותב לי מיכה סבג, חי סבג, הוא שלח לך את הסרטון, אז תודה לו ככה.

יואב קיש: תודה, מיכה סבג.

יואב קיש: אני לא אגיד את המספר, שלא - - -

דוד אמסלם: לא, לא, אחרת עוד יעצרו אותו.

שלמה קרעי: יואב, אלעד שלח אליך, שגם מיקי לוי נגד כספים קואליציוניים.

יואב קיש: הוא הלך, היושב-ראש, אז לא נעים לי לומר, אבל הוא, יש ציוץ שלו: השיטה העקומה והמושחתת היא הבעיה.

יואב קיש: במקום להצטרך לחגיגת הכספים הקואליציוניים אני מצפה משר האוצר לעצור אותה.

יואב קיש: הכסף צריך ללכת לאזרחים ולא לפוליטיקאים.

יואב קיש: אין שום סיבה לחלק כספים קואליציוניים.

יואב קיש: בקיצור, הם לא היו כל כך בעד כספים קואליציוניים - - -

שלמה קרעי: תקרא עד הסוף.

דוד אמסלם: הם מושחתים, מה קרה לך?

יואב קיש: לא, זה מיקי לוי.

דוד אמסלם: בוודאי, הוא הראשון שצרח - - -

יואב קיש: והשורה האחרונה: יש עתיד תשים סוף להרגל המגונה הזה.

יואב קיש: אז אנחנו – ההרגל המגונה הזה שלא היו מספיק כספים.

יואב קיש: צריך יותר כספים, אבל רק לאן שיש עתיד רוצים.

יואב קיש: אז אנחנו - - -

דוד אמסלם: ועוד ההוא טס במטוסים.

דוד אמסלם: רוצה למכור את המטוס של ראש הממשלה.

דוד אמסלם: רק לפיד לבד מחזיר את המטוס בחצי שנה של טיסות.

דוד אמסלם: רק.

יואב קיש: איזה חצי שנה, אתה יודע מה הם עושים עם טיסות?

דוד אמסלם: הבן אדם טס בחוצפתו – מיליון שקל.

דוד אמסלם: מיליון שקל.

מנסור עבאס: מה אתה רוצה?

מנסור עבאס: שר החוץ פעיל.

דוד אמסלם: אדוני, אין טיסות סדירות?

דוד אמסלם: שר החוץ פעיל?

דוד אמסלם: מטוס שלם משחקים סטנגה?

דוד אמסלם: מחכה ארבעה ימים עד שיאכל סושי, יתקלח, משלמים מיליון שקל.

דוד אמסלם: למה, זה על חשבון ה-53 מיליארד שקל שלך?

דוד אמסלם: מה פתאום.

יואב קיש: קודם כול, אני מודה שאני מאוד נהנה משעת השידור שלי - - -

יריב לוין: היושב-ראש, אולי לפחות ננצל את חוק החשמל ובמסגרתו נחבר את המליאה לחשמל.

דוד אמסלם: הינה, קיצצו לנו במנורות, תסתכל טוב.

דוד אמסלם: אני מסתכל, כל היום אני רואה אותו למעלה.

דוד אמסלם: כבר אני נכנס, אני רואה חצי מהמנורות לא דולקות.

דוד אמסלם: כיבו לנו גם את החשמל פה, לתת לכם - - -

יואב קיש: אני רוצה לומר, קודם כול, אני מאוד נהנה מההערות וזה גורם לי להישאר עוד על הבמה.

יואב קיש: יש לי שלוש שעות, תיזהרו, אנחנו פה - - - ודבר שני, אני גם רואה שהצופים – יש צופים שממש עוזרים לנו ומעבירים את התגובות, ואני שמח לקבל את הפידבקים.

יואב קיש: אבל אני אומר עוד פעם, גם ליו"ר הכנסת מיקי לוי, שבוודאי התייחס לכספים קואליציוניים כמושחתים.

יואב קיש: הם לקחו, ופשוט במו ידיהם שיקרו לכל הבוחרים שלהם.

יואב קיש: אבל אני שואל אותך, חבר הכנסת שלמה קרעי: נניח שהיית מכיר – אני לא אגיד אתה – מישהו שמצביע ליש עתיד.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי הוא שמע את יאיר לפיד עומד פה על הדוכן ואומר: מה זה הנורבגים האלה, ואיך הם עושים עם הכספים האלה, והר הכסף וכל זה.

יואב קיש: ועכשיו הוא רואה שיאיר לפיד עושה את הכול אותו דבר ויותר.

יואב קיש: למי הוא יצביע?

שלמה קרעי: אין לו למי.

יואב קיש: אין לו.

יואב קיש: שבוי.

יואב קיש: שבוי.

שלמה קרעי: כולם שם שקרנים.

שלמה קרעי: בנט שקרן וגדעון שקרן ולפיד שקרן.

שלמה קרעי: אין, זה חבורה של נוכלים.

יואב קיש: בקיצור, זו הבעיה.

יואב קיש: לכן הם מצפצפים על הבוחרים שלהם.

יואב קיש: אני חושב שמה שיקרה: הבוחרים שלהם פשוט לא יצאו להצביע.

יואב קיש: בוחרי ימינה – דרך אגב, אני רוצה לברך אתכם שאתם עדיין עוברים את אחוז החסימה, הישג יפה.

עידית סילמן: תודה, תודה.

יואב קיש: למרות שתמיד בסקרים אתם מקבלים בסוף חצי ממה שיוצא בסקר, אז אני כבר לא יודע לומר איך זה ייגמר.

יואב קיש: אבל אני יכול לומר דבר אחד: בהחלט - - -

דוד אמסלם: סילמן, עם לפיד כבר גמרת את המשא ומתן או עדיין לא? צריכה עזרה?

יואב קיש: אני לא מבין איך מי – אני יכול להבין שאתם פונים לבייס חדש.

יואב קיש: את זה אני יכול להבין.

יואב קיש: מנסים להשיג קולות אחרים, עושים כל מיני תנועות לכיוון המרכז ושמאל.

יואב קיש: את זה אני יכול להבין.

דוד אמסלם: הולכים על הרפורמים.

דוד אמסלם: כהנא, אתה הולך על הרפורמים?

יואב קיש: אבל אני לא מבין – ואומרים שחצי מהמנדטים שלכם זה מנדטים שהצביעו לכם בפעם הראשונה.

יואב קיש: את זה אולי אתה יכול להסביר לי, מתן כהנא:

יואב קיש: איך מישהו ששמע אותך אומר על יאיר לפיד אגדה אורבנית, ואחרי זה שמע אותך במוצאי שבת אצל רינה מצליח אומר: יאיר לפיד?

יואב קיש: בוודאי הוא יהיה ראש ממשלה.

יואב קיש: למה שאותו מצביע יצביע לך עוד פעם?

יואב קיש: השר כהנא, אני רואה שאתה מאוד עסוק וכנראה אתה לא מסוגל לתת לי תשובה.

דוד אמסלם: הוא לא עונה, הוא לא עונה.

דוד אמסלם: הוא כבר ב-30,000 רגל.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם, אני אתייחס עניינית לדברים שאתה אמרת.

יואב קיש: אתה קראת לנושא של יאיר לפיד ראש ממשלה: אגדה אורבנית.

יואב קיש: אמרת: הליכוד מפיצים שקרים.

יואב קיש: לא יקום ולא יהיה.

יואב קיש: ואתמול – לא, במוצ"ש – בלי הנד עפעף.

יואב קיש: נשאלת אם אתה תיתן ליאיר לפיד להיות ראש ממשלה, ואמרת: בוודאי.

יואב קיש: איך אתה מצפה שמישהו יצביע לך?

יואב קיש: אין לו תשובה, אין תשובה.

שלמה קרעי: אין תשובה.

שלמה קרעי: לפחות הוא מתבייש.

יואב קיש: לפחות הוא מתבייש ולא מנסה למלמל לי פה איזה משהו, כי הוא יודע שלא יצא מזה טוב.

דוד אמסלם: הם עברו קורס כאילו הם קוראים חומר.

יואב קיש: זה נקרא: לא רואה.

יואב קיש: יושב, ממשיך ישר וחוטף את כל הטילים על הראש.

יואב קיש: לנטוש, כהנא, לנטוש, זה זמן.

יואב קיש: לנטוש את ימינה, כי אתה גמור שם.

דוד אמסלם: שם אוזנייה עכשיו, לא מסוגל.

דוד אמסלם: שומע את הפינק פלויד.

יואב קיש: אני חושב שאת האמת הזו, מתן כהנא, אי-אפשר להסתיר.

יואב קיש: לא מהצופים של הערוץ הזה, לא מאזרחי מדינת ישראל.

יואב קיש: ואנחנו לא ניתן לכם להסתיר את זה גם ברשתות.

יואב קיש: אנחנו נמשיך ברשתות להפיץ את האמת הזו, וכל חוקי סתימת הפיות שלכם, אנחנו נהפוך אותם, הם לא יקרו.

יואב קיש: את כל הנזק שאתם עושים אנחנו ניישר חזרה ברגע שנחזור.

יואב קיש: יש לי שני דברים שאני חושש מהם.

יואב קיש: אחד זה הכישלון הגדול שלכם בכניעה בהתנהלות מול איראן.

יואב קיש: חצי שנה אפילו בזבזתם בלי לעשות שום דבר.

יואב קיש: אתם הנהגה חלשה שאף אחד לא סופר אותה – לא בארצות הברית, לא באירופה וגם לא בישראל.

יואב קיש: זה נזק ארוך טווח.

יואב קיש: והדבר השני – לא הייתם פה בתחילת דבריי.

יואב קיש: דיברתי עם היושב-ראש על שאתם מכרתם את ערביי ישראל לתנועה האסלאמית.

יואב קיש: הדבר הזה הוא נזק ארוך טווח שלא ניתן יהיה לתקן וייקח הרבה זמן לתקן.

יואב קיש: אנחנו צריכים יוסף חדאדים.

יואב קיש: כאלה אנחנו צריכים.

יואב קיש: ויש פה סכנה גדולה.

יואב קיש: ברשימה המשותפת רואים את הסכנה, אבל בתנועה האסלאמית – עכשיו תלמדו ותראו – הם עושים לכם בית ספר.

יואב קיש: ואני אומר לכם, לאט-לאט כל עם ישראל ילמד ויבין את זה.

יואב קיש: אבל זה בוודאי לא אותם ערבים שז'בוטינסקי דיבר עליהם, שאיתם אפשר וצריך לחיות פה ביחד בארץ ישראל.

יואב קיש: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יואב קיש.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

שלמה קרעי: מה שלוש דקות?

שלמה קרעי: שלוש שעות.

מנסור עבאס: שלוש שעות?

מנסור עבאס: אז נתחיל עם השעה הראשונה.

דוד אמסלם: כמה זמן, שלוש דקות או שלוש שעות?

שלמה קרעי: הוא אמר שלוש דקות.

דוד אמסלם: הוא אמר.

שלמה קרעי: הוא רוצה ללכת לישון.

דוד אמסלם: אתה עייף אדוני היושב-ראש, להחליף אותך?

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: אני בסדר.

דוד אמסלם: ערני.

דוד אמסלם: אתה אומר, כמות הכסף שקיבלת, רק אתה סופר אותם, עכשיו לוקח לך חצי שנה לספור אחד-אחד.

מנסור עבאס: - - -

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השר עם האוזנייה שלא שומע אותנו, אבל בסדר.

שלמה קרעי: אני רוצה להתחיל דווקא – נעבור אחר כך, יש לי הרבה גם דברים להתייחס.

שלמה קרעי: אני מסכים עם כל מילה שאמר חבר הכנסת קיש, ובטח עם מה שאמר אמסלם לפני כן.

שלמה קרעי: יש אפילו פרשת שבוע שמדברת על הבושה – "ויכר יוסף את אחיו", "ויאמר יוסף אל אחיו אני יוסף העוד אבי חי.

שלמה קרעי: ולא יכלו אחיו לענות אתו כי נבהלו מפניו".

שלמה קרעי: תכף נדבר על הבושה.

שלמה קרעי: אבל בוא נתחיל קודם כל לגופו של עניין.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזו היא עבודה בעיניים.

שלמה קרעי: כלאם פאדי.

שלמה קרעי: אין בה כלום.

שלמה קרעי: במקום ששר המשפטים יטפל באמת במערכת המשפט, שהוא עומד בראשה; בשופטים, שאחרי שהמשטרה עושה מבצע מעצרים ועוצרת פורעים ועוצרת פושעים, כל העצורים, עשרות העצורים מאירועי האלימות בסורוקה – דודי, אתה יודע כמה נשאר במעצר?

שלמה קרעי: פורעים מסורוקה?

שלמה קרעי: מהפרעות מסורוקה, אתה יודע כמה נשארו במעצר?

דוד אמסלם: כלום.

שלמה קרעי: אפס.

שלמה קרעי: אפס.

שלמה קרעי: גדעון סער מטפל ומנסה - - -

דוד אמסלם: מנסור עבאס התקשר לזה, בר לב.

דוד אמסלם: בר לב אמר: חבר'ה, אף אחד לא עצור, זה הבדווים לשחרר.

דוד אמסלם: רק יהודים.

יואב קיש: כולם הביתה.

שלמה קרעי: תוך דקה וחצי כולם בבית.

שלמה קרעי: ירי, אלימות, התפרעות, וכולם שוחררו הביתה.

שלמה קרעי: גדעון סער, במקום לטפל במערכת שהוא עומד בראשה, הוא מרחיב סמכויות חיפוש לשוטרים, פוגע בזכויות פרט של אנשים.

שלמה קרעי: העיקר לא לטפל במי שהוא מפחד ממנו, את אלו שמאתרגים אותו והוא מאתרג אותם.

שלמה קרעי: את כל החבורה הזאת, שאני קורא לה: כנופיית שלטון החוק.

שלמה קרעי: כל החבורה הזאת שמאתרגים אחד את השני, הם לא מעיזים לנגוע אחד בשני.

שלמה קרעי: במקום שהוא יטפל במערכת המשפט החולה והקלוקלת שהוא עומד בראשה, הוא מטפל טיפולים קוסמטיים במשטרה.

שלמה קרעי: תגיד לי, רגע, אבל הינה, הצעת החוק הזו, קובעת עונשי מינימום; היא באמת מטפלת במערכת המשפט.

שלמה קרעי: אבל זה שום דבר.

שלמה קרעי: כי מה הצעת החוק קובעת?

שלמה קרעי: יש עונש מינימום, אבל יש שיקול דעת לשופט לתת גם פחות מעונש מינימום.

שלמה קרעי: אז מה עשינו בזה?

שלמה קרעי: כלום.

שלמה קרעי: הצעת חוק שהיא רק טיפול קוסמטי, רק כדי לצאת ולומר: עשיתי משהו.

שלמה קרעי: אבל הוא לא יעז, הוא לא היה מעז לצאת נגד השופטים.

שלמה קרעי: כל הכנופיה הזאת מאתרגת אחד את השני.

שלמה קרעי: לכן, גם כשגדעון, לכאורה, מביא כאן הצעת חוק טובה, הוא מכניס בתוכה את הטריז, את אותו חלק שמסרס ומעקר אותה מתוכן.

שלמה קרעי: אני מודיע לך, אדוני היושב-ראש, לא התייעצתי עם חבריי.

שלמה קרעי: הינה קיש הלך, אני יכול להציע פה הצעות בלי - - -

יואב קיש: רגע, חכה, אני לא הולך כל כך מהר.

שלמה קרעי: אז אני יש לי הצעה בשבילם.

יואב קיש: - - - אני בשירותים.

דוד אמסלם: הולך לשירותים.

שלמה קרעי: לא, לא, אתה יכול לשבת.

שלמה קרעי: אני יש לי הצעה בשבילם.

דוד אמסלם: הינה פטין הגיע.

שלמה קרעי: הסתייגות, יואב – תאשר לי את ההצעה הזאת.

שלמה קרעי: הסתייגות מס' 26, שלנו, בשם כל קבוצת הליכוד, ש"ס ויהדות התורה, היא מבטלת את שיקול הדעת של השופט בעניין הזה.

שלמה קרעי: היא בסך הכול מוחקת את זה שלשופט יש שיקול דעת.

שלמה קרעי: אם ההסתייגות הזאת מתקבלת – איפה עידית סילמן?

פטין מולא: הלכה לישון.

שלמה קרעי: אני עכשיו עוצר את הנאום שלי, מושכים את כל ההסתייגויות ועוברים להצבעה.

שלמה קרעי: תחשבו על זה.

יואב קיש: ואללה?

יואב קיש: ככה אתה מוכר להם את זה.

שלמה קרעי: כן.

שלמה קרעי: כדי שהחוק יהיה אמיתי וטוב - -

יואב קיש: אתה יודע מה?

יואב קיש: בסדר.

שלמה קרעי: - - ולא עבודה בעיניים.

דוד אמסלם: מסכים.

שלמה קרעי: אם הם מבטלים את שיקול הדעת שיש לשופטים, אנחנו עוצרים פה את הנאומים.

מנסור עבאס: לא מגבילים את שיקול הדעת בתנאים מסוימים.

שלמה קרעי: לא מגבילים, אין שום הגבלה.

שלמה קרעי: יש לשופט שיקול דעת.

שלמה קרעי: לא עשינו כלום.

שלמה קרעי: כלום.

שלמה קרעי: אין פה שום דבר, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: יש גם הסתייגות אחרת, שהיא פחות מהותית בעניין הזה, היא באמת מחזירה את עמוד השדרה לחוק, הסתייגות מס' 41, שבאה לעזור אם אנחנו רוצים באמת לאסוף את הנשק ולהפחית את האלימות.

שלמה קרעי: הסתייגות מס' 41 למעשה, נותנת פרס כספי בשווי 10% ממה שנתפס למי שימסור מידע שיוביל לתפיסה.

שלמה קרעי: פשוט.

שלמה קרעי: אתה רוצה שאנשים יגידו ויתלוננו וידווחו על סליקים ועל מצבורי נשק במקומות שאנחנו לא רוצים שיהיו?

שלמה קרעי: יקבלו גם פרס כספי, 10% מהשווי.

מנסור עבאס: זה אתם מציעים?

שלמה קרעי: זה אנחנו מציעים.

שלמה קרעי: הסתייגות מס' 41.

שלמה קרעי: אם אחת מההסתייגויות האלו מתקבלות, אני מושך את כל ההסתייגויות ועוצר את הנאום ועוברים להצבעה על החוק.

שלמה קרעי: אז זה, כמו שאמרתי, לגופו של העניין.

שלמה קרעי: החוק הזה הוא כלום ושום דבר, טיפול קוסמטי, ששר המשפטים במקום באמת לטפל במערכת המקולקלת שלו, בשופטים שהם כמו דלת מסתובבת.

שלמה קרעי: היו אצלי בשדולת הנגב, בא קצין אג"ם, שמענו גם את מפקד מחוז נגב, שאומר – ואת המפכ"ל בעצם שאמר: אנחנו מגיעים, עושים את העבודה שלנו בשטח, שמים את הפורעים בכניסה לבית המשפט ושמה אנחנו כבר לא אחראים.

שלמה קרעי: מה שקורה שמה – למוחרת העצורים משתחררים הביתה.

שלמה קרעי: ואם היה מישהו, שופט שלום, שלאחרונה החליט לעצור אדם שנמצא נשק בחצר הבית שלו, שופטת אחרת במחוזי ביטלה את ההחלטה שלו, כי זה לא בתוך הבית, זה רק בחצר הבית.

מנסור עבאס: אתה יודע שלמה, שזאת בעצם אותה טענה שאנחנו כל הזמן טוענים נגד עצורים על רקע פשיעה ואלימות בחברה הערבית.

שלמה קרעי: שמה?

מנסור עבאס: קטטות.

מנסור עבאס: לוקחים את זה לבית המשפט, ומשחררים.

שלמה קרעי: בדיוק.

שלמה קרעי: בית המשפט לא מגויס למאבק הזה.

שלמה קרעי: אנחנו מגויסים - - -

מנסור עבאס: לא, אבל אני מתכוון, הטענה שאין ראיות.

מנסור עבאס: אבל בסופו של דבר, התוצאה של זה, שאנשים לא נרתעים וממשיכים.

שלמה קרעי: אבל זו לא טענה של ראיות, פה עובדים עליך.

שלמה קרעי: כי הינה, במה שהיה בכניסה לבית החולים סורוקה, הכול היה מתועד בווידאו, בצילומים, וכולם שוחררו תוך יומיים.

שלמה קרעי: כולם הלכו הביתה.

שלמה קרעי: איך אפשר לעצור פשיעה, כשיש מערכת משפט כל כך חולה, שלא מחויבת למאבק הזה?

שלמה קרעי: זה מאבק חשוב.

מנסור עבאס: אולי הם לא משוחררים, אין לה חלופת מעצר, שהיא לא פחות קשה ממעצר עצמו.

דוד אמסלם: לא הבנתי, אתה בעד או נגד, לא הבנתי מה?

מנסור עבאס: אני לא יודע.

מנסור עבאס: לא.

שלמה קרעי: הוא מתלבט.

דוד אמסלם: ואם זה היה נערי הגבעות, מה שנקרא נערי הגבעות, היו עוצרים אותם במעצר מינהלי.

גלעד קריב: כל - - -

דוד אמסלם: מה אתה צוחק?

דוד אמסלם: אמיתי.

מנסור עבאס: לא, לא, דווקא הייתה - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, היום, כשאתה שם, עוצרים אותם – אמרתי לך, אנחנו רוצים זכויות כמו של הערבים.

מנסור עבאס: לא.

דוד אמסלם: אנחנו היהודים.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני אומר לך, ההצעה הזאת בלי לקבל את ההסתייגות שלנו, שמבטלת לפחות את שיקול הדעת של השופט, ומאלצת אותו לקבוע עונש מינימום – גם זה, אגב, זה לא מושלם.

שלמה קרעי: יש פרצה בגדר, כי השופט פשוט לא ירשיע.

שלמה קרעי: אם לא מתחשק לו, הוא לא ירשיע.

שלמה קרעי: ואז הוא מחויב בעונש מינימום.

שלמה קרעי: אבל עדיין, תן לשופט, ברגע שאין לו ברירה, הוא חייב להרשיע, אין לו ברירה אלא לתת עונש מינימום שזה אין לנו בחוק הזה.

שלמה קרעי: יש לו שיקול דעת.

שלמה קרעי: עד כאן לגופו של העניין, אדוני.

שלמה קרעי: אני רוצה לעבור לדבר על כמה נושאים חשובים, תוך כדי תנועה גם נעלה דברים מהצופים שנקבל כאן לטלפון.

שלמה קרעי: אבל אני רוצה באמת - - -

מנסור עבאס: מאוד מאוד מוזר, חבר הכנסת שלמה, שעל אף חילוקי הדעות הפוליטיים וכו', כולנו רוצים במטרה אחת: למצות את הדין, לשמור על שלטון החוק וכו'.

מנסור עבאס: זה אחרי כברת דרך ארוכה שכולנו עברנו, ומבינים כמה זה קשה לחיות בצל תופעה כמו תופעת הפשיעה המאורגנת והפשיעה החברתית, בוא נקרא לזה, והאלימות על - - -

שלמה קרעי: יש גם פשיעה בתוך - - -

מנסור עבאס: אבל בכל מקרה, לא מצליחים להגיע להסכמות בנושא שהוא מוסכם לכאורה.

מנסור עבאס: כי מכניסים - - -

גלעד קריב: - - - הם לא יצביעו נגד החוק.

גלעד קריב: הוא מוסכם.

גלעד קריב: זה סתם.

שלמה קרעי: הוא לא מוסכם, יושב-ראש ועדת החוקה.

גלעד קריב: הוא לא מוסכם, אתה תצביע נגד החוק.

שלמה קרעי: הוא לא מוסכם.

שלמה קרעי: הוא לא, לא, הוא לא עושה נזק - - -

גלעד קריב: - - - הצעת החוק.

שלמה קרעי: החוק לא עושה נזק.

שלמה קרעי: החוק לא עושה נזק, אבל הוא גם לא מביא שום תועלת.

שלמה קרעי: הוא בדיוק כמו הוועדה של שרן השכל שהקמתם לה.

גלעד קריב: - - - שום קשר - - -

שלמה קרעי: שעומד כאן שר הבריאות ואומר: אין שום צורך בחוק, אני עושה את זה בתקנות, אין שום צורך, אבל שרן רוצה.

שלמה קרעי: אז אולי קריב רוצה ונתנו לו את מה שהוא רצה, או שגדעון רוצה להשיג איזשהו הישג – איזה שקר כלשהו.

שלמה קרעי: אז נותנים לו את השקר הזה.

מנסור עבאס: גלעד, יש לך מה להגיד בקשר להסתייגות הזאת של לבטל את שיקול הדעת של השופט?

גלעד קריב: בוודאי.

שלמה קרעי: מה בוודאי?

שלמה קרעי: תגיד, נו.

גלעד קריב: אין שום מקום לקבל את ההסתייגות הזאת.

גלעד קריב: העיקרון שבו מותירים לבית המשפט במקרים חריגים את היכולת לסתור, זו שיטה מקובלת בהרבה מאוד הליכים.

גלעד קריב: תור מספר 57

דוד אמסלם: איך אתה מגדיר מקרים חריגים?

דוד אמסלם: איך אתה מגדיר מקרים חריגים?

חוק ומשפט): יש כאן, בפעם הראשונה, חקיקה רצינית.

חוק ומשפט): בדקנו את הנתונים – אם צריך חמישית, אם צריך רבע, וראינו שחמישית זה ממילא - - -

שלמה קרעי: עזוב, אל תיכנס לפרטים טכניים, קריב.

חוק ומשפט): - - - באמת.

שלמה קרעי: עזוב, אתה נכנס לפרטים שוליים.

שלמה קרעי: בסופו של דבר - - -

חוק ומשפט): זה ממש לא פרטים שוליים.

חוק ומשפט): אם היית בדיוני הוועדה - - -

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: בסופו של דבר, במהות - - -

דוד אמסלם: תשאל אותו.

דוד אמסלם: שלמה, מה זה מקרים חריגים?

שלמה קרעי: השופט יקבע.

דוד אמסלם: אז אם כך, זה שיקול הדעת שלו.

שלמה קרעי: בדיוק.

חוק ומשפט): בסדר.

שלמה קרעי: המהות של החוק – אין בה כלום.

שלמה קרעי: היא מעוקרת מכל תוכן.

דוד אמסלם: אז אתה מבין מה הוא עושה?

דוד אמסלם: אתה מבין מה הוא עושה?

דוד אמסלם: הוא ממלא - - - מנקב אותה מהצד השני, ויוצאים המים.

דוד אמסלם: הוא מכניס פה, כמו כלאם פאדי - - -

חוק ומשפט): ממש - - - ממש - - -

שלמה קרעי: זה בדיוק.

שלמה קרעי: אתה הולך אתה הולך לטפל – חמישית, רבע, סיפורים.

דוד אמסלם: אתה מבין?

שלמה קרעי: בדיוק כמו שקודם עמדת כאן, על הבמה, ואמרת: המתייוונים, פולחן אישיות.

שלמה קרעי: הלכת לטפל.

שלמה קרעי: המתייוונים רצו להשמיד את הרוח היהודית.

שלמה קרעי: ובזה בדיוק אתה וחבריך – זה מה שאתם רוצים: להשמיד את הרוח היהודית.

שלמה קרעי: על זה אנחנו חוגגים את חנוכה.

שלמה קרעי: לא חוגגים בגלל שניצחנו את פולחן האישיות של המתייוונים.

דוד אמסלם: שלמה, אני רוצה להזכיר הרב הרפורמי.

דוד אמסלם: הרי הרפורמיים קראו לבית המקדש: בית מטבחיים פרימיטיבי.

חוק ומשפט): לא, לא.

חוק ומשפט): אתה לא יודע על מה את מדבר.

דוד אמסלם: בית מטבחיים פרימיטיבי.

חוק ומשפט): אתה, כרגיל – אתה, כרגיל, לא יודע על מה אתה מדבר.

חוק ומשפט): טוב, נו.

דוד אמסלם: הרי אתם ביטלתם כל המצוות המעשיות.

דוד אמסלם: מה פתאום עכשיו אתה בא לבית המטבחיים הפרימיטיבי - - - אותו - - - אותו.

חוק ומשפט): עזוב.

חוק ומשפט): אתה לא יודע על מה אתה מדבר, כרגיל.

דוד אמסלם: אתם לא – אתה לא מתבייש?

חוק ומשפט): השנאה שלך מעבירה אותך על דעתך.

חוק ומשפט): נו, בסדר.

דוד אמסלם: אבל אני שואל אותך באופן מעשי.

חוק ומשפט): טוב.

דוד אמסלם: הרי בוועידה בפיטסבורג – הרי אתם קבעתם שם – כן - - - ביטלתם את היהדות.

חוק ומשפט): תעזוב.

חוק ומשפט): אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

חוק ומשפט): אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

דוד אמסלם: אתם ביטלתם את המצוות המעשיות.

דוד אמסלם: פגעת בהקמת מדינת ישראל.

שלמה קרעי: תמיד אתה, תמיד - - -

חוק ומשפט): - - - של מהי היהדות הרפורמית.

חוק ומשפט): אתה - - - בשביל השנאה - - -

דוד אמסלם: אתה מבין?

שלמה קרעי: קריב, אתה מייחל לבניין בית המקדש השלישי?

שלמה קרעי: אתה מייחל לבניין בית המקדש השלישי?

חוק ומשפט): השנאה שלך העבירה אותך על דעתך.

דוד אמסלם: ואיך אמרת?

דוד אמסלם: וושינגטון זה ירושלים.

שלמה קרעי: גלעד קריב, אתה מייחל לבניין בית המקדש השלישי?

חוק ומשפט): אני מייחל למדינת ישראל - -

דוד אמסלם: הוא חושב שזה בעצם - - -

שלמה קרעי: תן לו לענות.

דוד אמסלם: מה, הוא לא אומר את זה - - - עשינו דבר כזה.

חוק ומשפט): - - שתראה את הבית השלישי של העם היהודי.

שלמה קרעי: אז אתה לא מייחל לבניין המקדש השלישי.

שלמה קרעי: אתה כופר בעיקר.

חוק ומשפט): בסדר, נו.

דוד אמסלם: אתה מייחל – הוא שואל.

דוד אמסלם: הוא צודק.

שלמה קרעי: אתה כופר ב-13 עיקרים.

שלמה קרעי: לא מעניין אותך שריד בית קודשנו.

חוק ומשפט): עזוב.

דוד אמסלם: אתה מייחל להקמת בית המקדש?

שלמה קרעי: אז תפסיקו עם הפרובוקציות.

חוק ומשפט): לא עניין אתכם - - - לא מעניין אתכם המאבק באלימות.

חוק ומשפט): 12 שנה משלתם.

חוק ומשפט): לא עשיתם שום דבר למאבק באלימות.

שלמה קרעי: בוודאי שעשינו.

שלמה קרעי: הקמנו תחנות משטרה ביישובים ערביים – מה שקודם לכן לא היה מעולם.

דוד אמסלם: אנחנו שואלים אותך על בית המקדש.

חוק ומשפט): לא עשיתם דבר וחצי דבר.

חוק ומשפט): אתם איבדתם את המשילות בנגב.

שלמה קרעי: ואיימן עודה וכל החברים שלו הצביעו נגד הקמת תחנות משטרה.

חוק ומשפט): לא עשיתם שום דבר.

חוק ומשפט): והיום אתם מתלוננים על הממשלה שמנסה לטפל בדברים.

שלמה קרעי: החברים האלה, שנותנים לכם היום את רצועת הביטחון, הצביעו נגד הקמת תחנות משטרה.

חוק ומשפט): כלום.

חוק ומשפט): איבדתם את המשילות, אפשרתם את הזרימה של הנשק.

חוק ומשפט): לא עשיתם כלום.

חוק ומשפט): והיום אתם מתלוננים על הממשלה שמטפלת בדברים.

שלמה קרעי: מה שקרה – מה שקורה זה שמאז מצבע שומר החומות, שאז העבריינים והפורעים - - -

דוד אמסלם: קודם כול, שלמה, תשאל אותו.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: הוא נתן תשובה לגבי בית המקדש?

חוק ומשפט): שנתיים-שלוש לא הצלחתם לטפל בדבר וחצי דבר.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: הוא אמר שלא.

דוד אמסלם: אתה בעד – אתה מתפלל להקמת בית המקדש?

שלמה קרעי: דודי, דודי, הוא לא.

שלמה קרעי: הוא אמר שלא.

שלמה קרעי: הוא כופר בעיקר, נו.

חוק ומשפט): - - -

דוד אמסלם: מה, לא הבנתי.

דוד אמסלם: אז מה אתה הולך עכשיו לכותל?

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: מה לך ולכותל?

חוק ומשפט): חבר הכנסת אמסלם, אני לא שואל אותך.

דוד אמסלם: בית מטבחיים פרימיטיבי.

דוד אמסלם: אתם עושים מסחרה עם הרפורמים באמריקה - - - של רפורמים בארץ.

חוק ומשפט): לא אני ולא רוב החברה הישראלית.

חוק ומשפט): אף אחד לא שואל אותך אם נלך לכותל או לא.

חוק ומשפט): אתה איבדת כל יכולת בשם לדבר בשם הציבור - - -

דוד אמסלם: הרי אתה – אתה אוכל שרימפס עם הכיפה.

חוק ומשפט): אתה תאמר לי מה אני אוכל?

דוד אמסלם: אתה – הרי אתה אוכל חזיר עם הכיפה.

חוק ומשפט): אתה אומר לי שאני אוכל חזיר?

שלמה קרעי: הוא מחלל שבת בפרהסיה, מה.

דוד אמסלם: אתם הרי ביטלתם - - -

חוק ומשפט): אתה לא תאמר לי שאני אוכל חזיר, יא חתיכת חוצפן.

מנסור עבאס: טוב, חבר הכנסת, חבר - - -

חוק ומשפט): מי אתה שתאמר לי מה אני אוכל?

חוק ומשפט): אתה אדם מלא שנאה.

חוק ומשפט): אתה אדם שלא מסוגל להוציא מילה אחת - - -

מנסור עבאס: שני חברי הכנסת, סליחה.

דוד אמסלם: שרימפס אתה אוכל?

דוד אמסלם: תשאל אותו איזה שרימפס הוא אוכל.

שלמה קרעי: ותראה איך יושב כאן השר לשירותי דת.

שלמה קרעי: ותראה יושב כאן השר לשירותי דת.

שלמה קרעי: ואלה השותפים שלו.

דוד אמסלם: אם הוא אוכל שרימפס – תשאל אותו.

דוד אמסלם: אני שואל.

דוד אמסלם: אתה אוכל שרימפס?

חוק ומשפט): - - - מלא שנאה.

חוק ומשפט): אוויל.

חוק ומשפט): אוויל אכול שנאה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב, בבקשה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב.

דוד אמסלם: תשאל אותו, שלמה, אם הוא אוכל שרימפס.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, בוא נקשיב לשלמה קרעי.

חוק ומשפט): - - - אכול שנאה - - -

דוד אמסלם: אתה אוכל שרימפס?

דוד אמסלם: אני שואל.

שלמה קרעי: האם אתה אוכל שקצים ורמשים, חבר הכנסת קריב?

שלמה קרעי: או ששקצים ורמשים, יש להם - - -

דוד אמסלם: אתה אוכל שרימפס?

חוק ומשפט): אויש, טוב.

דוד אמסלם: שואל אותך אם אתה נוסע בשבת.

חוק ומשפט): נכון - - -

דוד אמסלם: אז מה, לא הבנתי.

דוד אמסלם: לנסוע בשבת - - - לאכול חזיר.

חוק ומשפט): מה אני – תענה לי.

חוק ומשפט): אני שואל אותך: מה אני אעשה עם השבת?

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: אתה שומע?

דוד אמסלם: תגיד לי, אתה אוכל שרימפס בשבת כשאתה נוסע?

חוק ומשפט): אתה מבין שלשון הרע שלך והשנאה היוקדת שאתה מפגין - -

דוד אמסלם: מה זה קשור לשנאה?

חוק ומשפט): - - הן עבירות הרבה יותר חמורות מכל מה שאתה מדבר עליו?

דוד אמסלם: אתה מבין למה אתה מתייוון?

דוד אמסלם: אלה המתייוונים.

חוק ומשפט): - - - רוב הציבור - - -

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: מה לך ולכותל?

דוד אמסלם: אתה מבין?

חוק ומשפט): רוב היהודים נוסעים בשבת, אז הם מתייוונים?

דוד אמסלם: מה אתה עושה בכותל?

דוד אמסלם: מה אתה עושה בכותל?

חוק ומשפט): אויש.

חוק ומשפט): תעזוב.

חוק ומשפט): נו, באמת.

דוד אמסלם: בוא תספר לי, מה אתה עושה?

דוד אמסלם: אתה מתפלל להקמת בית המקדש השלישי?

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני חייב לומר גם לך.

דוד אמסלם: מה אתה עושה בכותל?

חוק ומשפט): אתה יודע מה?

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, בשביל מה - - -

דוד אמסלם: בוא תספר לנו מה אתה עושה בכותל, חוץ מלקבל צ'קים – כולכם שם.

חוק ומשפט): כשהוא יסיים, אני אבוא ונדבר על מדינת ישראל.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: יש לו שלוש שעות, אז - - -

חוק ומשפט): שלוש שעות – שיישב זה, שקוע בתוך שנאתו, בביוב הגידופים שהוא מוציא מהפה שלו.

שלמה קרעי: אתה שקוע בשנאה שלך ליהדות.

חוק ומשפט): האיש לא מסוגל לומר דבר אחד ענייני - - -

דוד אמסלם: אתה הורס את עם ישראל.

שלמה קרעי: אתה שקוע בשנאה שלך ליהדות.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: טוב.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת קריב.

חוק ומשפט): אתה כל-כולך שנאת חינם.

שלמה קרעי: אתה זה ששקוע בשנאה שלך ליהדות.

דוד אמסלם: לא רוצה להרוס את היהדות?

דוד אמסלם: אתה אומר לי שנאה?

חוק ומשפט): אתה אי של שנאת חינם, שלא לדבר על הצביעות שלו.

חוק ומשפט): כשאני אעלה לדבר, אז אספר מה הוא הציע לתנועה הרפורמית.

דוד אמסלם: אתה הרי נוסע בשבת.

דוד אמסלם: אתה לא מתפלל לבניין בית המקדש.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: חבר הכנסת גלעד קריב, בבקשה.

חוק ומשפט): יא חתיכת צבוע.

חוק ומשפט): אתה הרי סיכמת איתי על הקמת מקוואות לרפורמים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב, בבקשה.

חוק ומשפט): צבוע.

חוק ומשפט): כשהיית יו"ר ועדת הפנים סגרת איתי על להקים מקוואות לגרים רפורמים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב.

מנסור עבאס: לא, חבר הכנסת קריב.

חוק ומשפט): אני אספר לך אחר כך.

דוד אמסלם: אני סגרתי איתך.

חוק ומשפט): אתה צבוע ושקרן.

חוק ומשפט): כן, אני אזכיר לך, על הבמה, שאתה צבוע.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב.

דוד אמסלם: אני העפתי אותך מהוועדה - - -

שלמה קרעי: הוא העיף אותך מהוועדה, קריב.

שלמה קרעי: הוא העיף אותך מהוועדה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב.

חוק ומשפט): צבוע ושקרן, כמו יושב-ראש האופוזיציה שהציע את מתווה הכותל.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש.

דוד אמסלם: אתה בא ומחסל את היהדות.

דוד אמסלם: אתה בא להטיל לנו - - -

חוק ומשפט): אני אבוא אחרי זה ואספר איך הוא וביטן סגרו איתי על הקמת מקוואות לרפורמים.

מנסור עבאס: אתה תיעלב, חבר הכנסת קריב, אבל תנוח קצת בחוץ.

מנסור עבאס: תודה.

דוד אמסלם: - - -

שלמה קרעי: הינה, תראה, דודי.

שלמה קרעי: ככה.

שלמה קרעי: ככה המכבים – דודי, דודי – ככה המכבים מנצחים את המתייוונים.

חוק ומשפט): שקרן וצבוע.

חוק ומשפט): אני אזכיר את זה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת גלעד קריב, תודה.

דוד אמסלם: הוא אוכל שרימפס בשבת.

שלמה קרעי: גירשו אותם מן הארץ הזאת.

חוק ומשפט): - - -

מנסור עבאס: תנוח קצת בפרסה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: יאללה.

דוד אמסלם: לך תקבל כמה צ'קים מאמריקה - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, בוא נקשיב לחבר הכנסת שלמה קרעי.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אתה רואה כאן, אגב, אגב - - -

דוד אמסלם: זמן שלנו.

דוד אמסלם: אתה יודע, זה הזמן שלנו.

מנסור עבאס: עזוב.

מנסור עבאס: בוא, בוא נקשיב.

דוד אמסלם: אנחנו מסכימים על האירוע.

דוד אמסלם: אני והוא – הזמן שלנו.

שלמה קרעי: בדיוק.

שלמה קרעי: בדיוק.

שלמה קרעי: דוד – הוא ברשות.

דוד אמסלם: הבנת?

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אגב - -

מנסור עבאס: כן, אני שומע.

שלמה קרעי: - - אני חושב שיש פקטור נוסף שגורם להגברת הפשיעה ולדה-לגיטימציה שאתם עושים למדינת ישראל – אתם לא מכירים במדינה הזו כמדינה יהודית ודמוקרטית.

שלמה קרעי: זה פקטור נוסף, בעיניי, שגורם לחבורת הפורעים להרגיש חופשי, להרגיש שאין דין ואין דיין.

שלמה קרעי: קח את זה, תחשוב על זה.

שלמה קרעי: אם אתם תכירו במדינה כמדינה יהודית ודמוקרטית, ותקבלו את כל סמלי השלטון שלה, ותקבלו את ההגדרות שלה - - -

דוד אמסלם: אתה מכיר במדינה היהודית?

שלמה קרעי: לא, הוא לא מכיר.

שלמה קרעי: זה מה שאמרתי.

דוד אמסלם: אני שואל, שואל אותו.

שלמה קרעי: הוא לא מכיר במדינה כמדינה יהודית ודמוקרטית.

דוד אמסלם: הרי אתה אמרת: אנחנו כנופיה; כנופיות ציוניים שהקימו את המדינה, כנופיות.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: בזה הוא התכוון ללפיד ולבנט.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: למי התכוונת?

דוד אמסלם: לבנט?

דוד אמסלם: לפיד?

דוד אמסלם: אתה עכשיו לוקח את הכסף של הכנופיות?

מנסור עבאס: דוד.

דוד אמסלם: אתה זוכר את נאום הסברס בכפר?

דוד אמסלם: עם הסוודר עם הקוביות הצבעוניות?

דוד אמסלם: אמרת: אתן הכנופיות הציוניות.

דוד אמסלם: אתה מדבר לחבר'ה הערבים בכפר.

מנסור עבאס: יאללה, בוא נקשיב לחבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: תודה.

דוד אמסלם: תראה, כמה אתה עובד, ואני מת מצחוק.

דוד אמסלם: איזה דחקה אתה עושה עליהם.

דוד אמסלם: אצלנו במרוקאית היו אומרים: חשומה.

דוד אמסלם: אין בושה.

מנסור עבאס: תירגע.

מנסור עבאס: כן.

דוד אמסלם: מה?

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר באמת על מה שקרה – על לוחמי מג"ב הגיבורים, שחיסלו את המרצח הנתעב שבא להרוג יהודים על לא עוול בכפם.

שלמה קרעי: אגב, יושב-ראש הכנסת – אתה יודע, דודי, מיקי לוי, שהיה כאן מקודם, דחה שאילתה דחופה שלי לשר המשפטים בנושא הזה.

שלמה קרעי: על מה ולמה קראה אותם מח"ש לחקירה באזהרה.

שלמה קרעי: במקום להרים אותה מעל כל – להאדיר אותם ולהעצים אותם; יש כאן לוחמים שהצילו יהודים, הצילו נפש מישראל.

שלמה קרעי: מנעו את המשך החיסול של אותו מרצח, ולוקחים אותם לחקירה באזהרה.

שלמה קרעי: שלחתי שאילתה דחופה לשר המשפטים בנושא, אבל יושב-ראש הכנסת לא אישר אותה.

שלמה קרעי: מעניין למה.

דוד אמסלם: הוא לא מאשר שיקנו תרופות.

שלמה קרעי: אני חושב שאני יודע למה.

דוד אמסלם: נו?

שלמה קרעי: אני לא – כשיש לנו את מנסור עבאס, ואת רע"מ שיושבת בתוך הממשלה; דבר כזה – לפי השמועה, זה היה לפי דרישה של כמה חברי כנסת או גורמים בממשלה, שדרשו שתהיה חקירה באזהרה.

שלמה קרעי: ולכן עשו את זה בשבילם.

דוד אמסלם: תשאל אותו.

דוד אמסלם: תגיד, היושב-ראש, אתה בעד החקירה באזהרה של השוטרים?

מנסור עבאס: לא.

דוד אמסלם: אל תוציא אוויר.

דוד אמסלם: תגיד כן או לא.

מנסור עבאס: לא, לא.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: אלו גורמי החוק, האכיפה.

מנסור עבאס: הם פועלים לפי החוק.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: מה אתה, אתה, מה אתה חושב?

דוד אמסלם: אבל מה אתה חושב?

שלמה קרעי: אם זאת הייתה מדינה ריבונית שאתה היית ראש הממשלה שלה – אתה היית מוכן שיחקרו באזהרה לוחמים שלך?

דוד אמסלם: לא, מה אתה חושב?

דוד אמסלם: אתה, אתה.

מנסור עבאס: אתה שאלת אותי.

מנסור עבאס: אתה רוצה תשובה?

דוד אמסלם: כן, מה אתה חושב?

מנסור עבאס: אנחנו נמצאים במדינת חוק או לא?

דוד אמסלם: שאלתי, מה אתה חושב.

מנסור עבאס: אני אומר:

מנסור עבאס: אני נותן לך תשובה.

דוד אמסלם: נו, מה התשובה?

מנסור עבאס: אנחנו נמצאים במדינת חוק, ולכן רשויות החוק אמורות לפעול בהתאם לחוק.

דוד אמסלם: - - -

מנסור עבאס: זהו.

דוד אמסלם: ואז אתה בעד שיחקרו את השוטרים הצעירים האלה?

מנסור עבאס: מה זה?

מנסור עבאס: בעד או נגד?

דוד אמסלם: אני שואל.

מנסור עבאס: מח"ש.

מנסור עבאס: מח"ש - - -

דוד אמסלם: אתה מסכים עם הצעד הזה?

מנסור עבאס: תקשיב לי.

מנסור עבאס: תקשיב לי.

מנסור עבאס: מח"ש היא אחת מרשויות אכיפת החוק?

דוד אמסלם: כן.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: הם פועלים לפי החוק.

דוד אמסלם: אבל מה דעתך?

דוד אמסלם: הרי אם בית המשפט עכשיו היה נניח מחזיר את כל הבדואים חזרה לתוך הערים, אתה היית הראשון שעולה כאן, תוקף את בית המשפט, את המדינה, את הכול.

דוד אמסלם: אז אני שואל אותך – אתה, אתה, לא רשות – מה אתה חושב?

דוד אמסלם: האם רשויות החוק לשיטתך גם טועים?

דוד אמסלם: במקרה הזה לדעתך הם טעו?

מנסור עבאס: אמרתי לך.

דוד אמסלם: תגיד כן או לא.

מנסור עבאס: אמרתי לך.

דוד אמסלם: כן או לא?

דוד אמסלם: אני אגיד לך, זה הצביעות שלך.

דוד אמסלם: אתה הולך ככה, כמו איזה ככה.

דוד אמסלם: אתה כולך נפתול.

דוד אמסלם: זה הסיפור.

דוד אמסלם: אף פעם לא תענה.

דוד אמסלם: אתה בתוך תוכך יודע, זה נאום הסברס.

דוד אמסלם: זה לערבים.

דוד אמסלם: אתה הולך לכפר קאסם, אתה אומר משהו אחר.

דוד אמסלם: פה ליהודים אתה מוכר איזה סיפורי עלי באבא.

שלמה קרעי: דודי, אתה יודע למה הם עשו את זה?

שלמה קרעי: כי בסידור של גלעד קריב כתוב להם בממשלה החדשה בחנוכה: על הניסים, ועל הגבורות ועל החקירות.

שלמה קרעי: שם, כשהמכבים נלחמו ביוונים, בכל פעם שרצו לחסל איזה יווני, היו מצלצלים למח"ש, לברר אם אפשר או אי-אפשר.

שלמה קרעי: אני אגיד לך מה אני חושב על הדבר הזה.

שלמה קרעי: אני חושב שמחבל שמגיע לפגע, לא צריך לצאת חי מזירת הפיגוע, צריך לחסל אותו בכל מקרה.

שלמה קרעי: ככה צריכות להיות הוראות פתיחה באש.

דוד אמסלם: מה אתה אומר על זה, היושב-ראש?

שלמה קרעי: מי שבא לרצוח אזרחים חפים מפשע, לחסל אותו.

דוד אמסלם: שלמה, בסוף תשאל אותו, הוא הרי מחזיק את המשלה זה.

דוד אמסלם: מה אתה אומר על זה?

מנסור עבאס: לפעול בהתאם לחוק.

דוד אמסלם: אבל כשבא מפגע - -

מנסור עבאס: לפעול בהתאם לחוק.

דוד אמסלם: - - צריך לחסל אותו או לא?

דוד אמסלם: אני שואל.

מנסור עבאס: לפעול בהתאם לחוק.

דוד אמסלם: מה החוק אומר?

דוד אמסלם: לחסל אותו?

מנסור עבאס: בסופו של דבר, דוד, גם כאשר עלית על הדוכן ואמרת, אני חושב שזה פסוק, מי שקם - - -

שלמה קרעי: הקם להורגך – השכם להורגו.

שלמה קרעי: נכון.

דוד אמסלם: אז אתה מסכים עם זה שנהרוג אותו?

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: תקשיב לי.

מנסור עבאס: בסופו של דבר אתה חי במערכת שמבוססת על שלטון החוק.

מנסור עבאס: או שאתה פועל בהתאם לחוק, או שאתה פועל בהתאם למערכת אחרת.

דוד אמסלם: אבל מנסור עבאס, עזוב עכשיו את כל הפלסופים.

דוד אמסלם: הסברתי.

דוד אמסלם: אתה חושב שמחבל – החיילים האלה או השוטרים היו צריכים לחסל אותו?

דוד אמסלם: כן או לא?

מנסור עבאס: אני חושב - - -

דוד אמסלם: הרי אין ויכוח שהוא בא עם סכין, ניסה לרצוח יהודי חרדי.

דוד אמסלם: ראית את זה בטלוויזיה.

דוד אמסלם: הוא כיוון גם לצוואר, פצע אותו קשה.

שלמה קרעי: הקם להורגך, זה עוד לא עשה לך כלום.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא התכוון שהיהודי הזה לא יחיה.

דוד אמסלם: ככה הוא יצא מהבית, עם תוכנית.

דוד אמסלם: מזל שהיו שם שני שוטרים, אחרת הוא היה מחסל עוד כמה יהודים.

דוד אמסלם: הרי מבחינתנו להרוג מקסימום יהודים, זאת המשימה.

דוד אמסלם: אז מה אתה אומר?

מנסור עבאס: אמרתי.

דוד אמסלם: החיילים חיסלו אותו – זה נכון או לא נכון?

מנסור עבאס: אמרתי לך.

דוד אמסלם: מה אמרת לי?

מנסור עבאס: לפעול בהתאם לחוק.

דוד אמסלם: הינה, אתה מבין?

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: על זה אמרו חז"ל "כי הכסף יְעַוֵּר עיני חכמים".

דוד אמסלם: הכסף מעוור אותך, אתה אפילו לא עונה.

דוד אמסלם: אתה לוקח את הכסף וממשיך בדרך שלך.

שלמה קרעי: דודי, מה אתה מלין על מנסור, כשתראה מה קורה באוניברסיטת תל אביב.

שלמה קרעי: אוניברסיטה בלב-ליבה של מדינת ישראל, איפה שקריב היה רוצה לבנות את הכותל המערבי.

שלמה קרעי: שם, בתוך אולם, ממומן על ידי מדינת ישראל, יושבים ועושים מסיבת ריקודים עם דגלי אש"ף, עם אלו שרוצים להשמיד אותנו.

שלמה קרעי: הם שם חוגגים בתוך אוניברסיטת תל אביב, רוקדים.

שלמה קרעי: אז מה אתה רוצה ממנסור?

שלמה קרעי: מה הוא יגיד?

שלמה קרעי: זה גיס חמישי בתוכנו.

שלמה קרעי: קודם כול, נטפל בגיס החמישי.

דוד אמסלם: הוא ראש הגיס החמישי.

שלמה קרעי: גיס חמישי זה שהוא נראה כמוך, הוא מובלע.

שלמה קרעי: הוא לא מובלע, הוא האחים המוסלמים.

דוד אמסלם: הוא רק מחייך.

דוד אמסלם: לוקח את הקופה, ונותן לעסק להתקדם.

שלמה קרעי: אנחנו נמצאים היום לדעתי במלחמת עצמאות חדשה.

שלמה קרעי: כל מה שקורה בערים המעורבות, כל מה שקורה בנגב, כל מה שקורה – אבדה הריבונות של מדינת ישראל בחלקים מאוד רחבים במדינת ישראל.

שלמה קרעי: מה שאנחנו רואים בתוך אוניברסיטת תל אביב ובעוד מקומות, זאת מלחמת עצמאות.

שלמה קרעי: אם אנחנו לא נתעורר, אם אנחנו לא נבין שיש לנו כאן משימה לאומית, מאבק לאומי על החזרת הריבונות של מדינת ישראל בארץ הזאת, לא נגיע רחוק.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, פורסם היום שבנט, ראש ממשלת ההונאה, הנוכל הגדול, פיצה את מי שפורסם שהוא גנב לו את הקרדיט על הספר איך לנצח מגפה.

דוד אמסלם: שילם לו פיצויים.

שלמה קרעי: שילם לו פיצויים מחוץ לבית המשפט.

שלמה קרעי: לא רצה שהדבר הזה יגיע לתקשורת.

שלמה קרעי: עשו את זה בשקט בשקט, והם לא רוצים לגלות כמה בנט שילם לו פיצויים.

שלמה קרעי: עכשיו, אני לא מבין, בנט הוא ראש הממשלה, לא יכול להיות שסיפור כזה יכול לעבור מתחת לרדאר.

שלמה קרעי: איזה מין דבר זה?

שלמה קרעי: אין שקיפות.

שלמה קרעי: אנחנו רוצים לדעת.

שלמה קרעי: אזרחי ישראל רוצים לדעת מה גודל הרמאות.

שלמה קרעי: כמה מאות אלפי שקלים, אולי, או אני לא יודע כמה, בנט היה צריך לשלם כדי להשתיק את הסיפור הזה.

שלמה קרעי: הוא השתיק אחד, והשתיק עוד שבעה חברים חוץ ממנו – שהם קיבלו פה ג'ובים.

שלמה קרעי: יש לו עדיין 273,828 מצביעים, שגם אותם הוא צריך לפצות; גם אותם הוא גנב: גנב את דעתם, גנב את ליבם, גנב את הפתק שלהם, והקים ממשלה פוסט ציונית מסוכנת.

שלמה קרעי: גם אותם צריך לפצות.

שלמה קרעי: למה איתם הוא לא מגיע להסדר?

שלמה קרעי: אבדה הבושה.

שלמה קרעי: הוא מגיע רק כדי שלא יגידו שהוא גנב ספר, איך לנצח מגפה, שהוא התהדר בו כל כך, ושבסוף הוא לא ידע בעצמו איך לפעול למיגור המגפה.

שלמה קרעי: אם הוא לא הסתכל אחורה וראה מה ביבי עשה לפני כן, המצב שלו היה מאוד קשה.

דוד אמסלם: שלמה, מעניין מאוד – וזה עובר ככה – איך הוא חיסן את הילד שלו בניגוד לתקנות ומשרד הבריאות אישר לו? לא הבנתי.

דוד אמסלם: זה עסק פרטי?

שלמה קרעי: זאת שערורייה.

שלמה קרעי: אתה יודע, זה - - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: זה עסק פרטי?

דוד אמסלם: עכשיו, למה הוא חיסן אותו?

דוד אמסלם: בגלל שהוא צריך תו ירוק.

דוד אמסלם: הרי מי שמחלים, מעבר לחצי שנה אין לו תו ירוק.

דוד אמסלם: אי-אפשר לנסוע לחוץ-לארץ.

שלמה קרעי: אז זה ואקום כזה?

דוד אמסלם: אז מה עושים?

דוד אמסלם: מתקשרים למשרד הבריאות – ראש הממשלה עאלק, מתקשר לשר הבריאות ומבקש: תחסן את הילד שלי.

שלמה קרעי: אני לא חושב שזאת הבעיה שלו.

שלמה קרעי: הוא רצה לקבל את ההצגה התקשורתית, לקבל - - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אתה לא הבנת.

דוד אמסלם: ילדים הרי לא מחוסנים לפי הנהלים של משרד הבריאות.

שלמה קרעי: כן, כן.

שלמה קרעי: את זה אני יודע.

דוד אמסלם: ילד בגיל הזה לא מתחסן.

שלמה קרעי: אם הוא היה חולה.

דוד אמסלם: אם הוא היה חולה.

דוד אמסלם: מדובר פה - - -

שלמה קרעי: בילד שהיה חולה קורונה והחלים, ומשרד הבריאות לא מאפשר לחסן, ובנט כן חיסן.

דוד אמסלם: איך?

שלמה קרעי: רחמיי על הילד, אתה יודע.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני קורא כאן.

דוד אמסלם: איך?

דוד אמסלם: בניגוד להנחיות של משרד הבריאות.

דוד אמסלם: תבין, הרי אם זה היה חס ושלום הבן של ראש הממשלה נתניהו, הרי היינו פותחים פה מהדורות שבעה ימים; היועץ המשפטי לממשלה היה מתערב; כל הג'ינג'י וחבורתו כבר היו בבג"ץ.

דוד אמסלם: אתה מבין מה קורה פה?

דוד אמסלם: הזוי.

דוד אמסלם: הזוי.

דוד אמסלם: לא ייאמן כי יסופר.

שלמה קרעי: אגב, מה אתה אומר אם יגישו תביעה ייצוגית נגד בנט?

דוד אמסלם: לא קשור.

שלמה קרעי: רגע.

שלמה קרעי: כל אותם 273,000 מצביעים שהצביעו לו.

דוד אמסלם: מישהו הגיש, דרך אגב.

דוד אמסלם: ראיתי.

שלמה קרעי: תביעה ייצוגית?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: הגיש תביעה.

דוד אמסלם: אבל בית המשפט, אתה יודע.

דוד אמסלם: בעולם נורמלי, אם לא הייתה חסינות לפוליטיקאים, הרי הוא היה יושב 20 שנה בבית הסוהר לפחות על כל המרמה שהוא רימה כל אחד ואחד.

דוד אמסלם: איך אמרת?

דוד אמסלם: 227,000 תיקים פליליים היו לו.

שלמה קרעי: 273,000.

דוד אמסלם: מספיק שהוא היה מקבל כמה חודשים על כל הונאה, והוא לא יוצא כל חייו מבית הכלא.

שלמה קרעי: תיכף אני אדבר על הבושה.

שלמה קרעי: מה שהכי הכי צורם בכל ההתנהלות הזאת – ואין להם תשובות, אתה רואה את מתן יושב פה, אתה שואל אותו שאלה, אין לו תשובה.

דוד אמסלם: הוא באוזניות.

דוד אמסלם: הוא לא שומע.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: הוא שומע טוב, אבל אין לו תשובות.

דוד אמסלם: הוא שומע פינק פלויד.

שלמה קרעי: הם יודעים שהם גנבו, ורימו, ועשקו ולקחו את המנדט של הימין והקימו איתו ממשלה, כשהם נשבעו מעל כל במה שהם לא יקימו ממשלה כזאת.

דוד אמסלם: מה רצית שהוא יגיד?

שלמה קרעי: הוא לפחות כובש את פניו בקרקע.

שלמה קרעי: אתה רואה שבנט פה, מה הוא עושה?

שלמה קרעי: הוא מסתכל עליך ומחייך.

דוד אמסלם: אבל מה רצית שהוא יגיד?

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: אין לו.

שלמה קרעי: אני רוצה ככה שהוא יתנהג.

שלמה קרעי: אין לו מה להגיד.

שלמה קרעי: ככה אני רוצה שהוא יתנהג.

דוד אמסלם: ואילת שקד, השקד, מה אתה רוצה שהיא תגיד?

דוד אמסלם: תור מספר 59

שלמה קרעי: אז אני אומר לך: אני מצפה מאחד כזה שישתוק.

שלמה קרעי: "המשכיל בעת ההיא ידֹם".

שלמה קרעי: אין לו מה להגיד.

שלמה קרעי: נכון, רימיתי, שיקרתי, חטאתי, עוויתי, פשעתי, מומר לתיאבון, קיבלתי כשר – ראש הממשלה.

דוד אמסלם: אבל זה כשאתה חוזר בתשובה.

דוד אמסלם: פה זה עבירה מתמשכת כל יום.

שלמה קרעי: זה כבר עשה עבירה ושנה בה, נעשית לו כהיתר.

שלמה קרעי: אז זה הפך כבר להיות מותר.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: כל יום.

שלמה קרעי: עכשיו, תראה, דיברנו הרבה על בנט.

שלמה קרעי: אבל יש מישהו שהוא יותר גרוע ממנו.

שלמה קרעי: בנט, אמרתי, הוא מומר לתיאבון, הוא עשה את הכול מתוך תאוות שלטון.

שלמה קרעי: קיבל את כס ראש הממשלה, לא הצליח לעמוד בפיתוי.

שלמה קרעי: אבל יש כאלה – גדעון ואלקין – שהם היו מקבלים את אותם ג'ובים גם בממשלה איתנו, אפילו יותר מזה.

שלמה קרעי: והם עשו את זה כמומר להכעיס.

שלמה קרעי: הם מכרו - - -

דוד אמסלם: גם כהנא.

שלמה קרעי: זה, אתה יודע, הוא באמצע, הוא שייך לבנט.

דוד אמסלם: מה קשור?

דוד אמסלם: בנט - - -

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: הוא שייך לבנט, הוא לא היה מקבל.

שלמה קרעי: בלי שגדעון היה בא, הוא לא היה מקבל כלום.

שלמה קרעי: אולי כן, מי יודע?

שלמה קרעי: אולי היו באים עריקים.

שלמה קרעי: אבל גדעון ואלקין הם מומרים להכעיס.

שלמה קרעי: הם מכרו את הערכים שלהם, את תורת ישראל, את ארץ ישראל, את עם ישראל, את כל ההבטחות שהם הבטיחו, הם מכרו את זה בשביל שנאה כמומרים להכעיס.

שלמה קרעי: ואתה יודע, פורסם – אדוני היושב-ראש, שמעת על זה?

שלמה קרעי: – פורסם שמינו את שי ניצן, פרקליט המדינה לשעבר, זה שניפחו לו פה את הפנסיה שלו, הגדילו אותה בכמה עשרות אלפי שקלים, אני לא יודע בכמה לשנה, מינו אותו בעוד ג'וב, חוץ מהפנסיה שהוא מקבל, של כמה עשרות אלפי שקלים – רקטור הספרייה הלאומית.

שלמה קרעי: עכשיו, איך שי ניצן קשור לספרייה הלאומית?

שלמה קרעי: הוא יחליט מה עושים שם מבחינה אקדמית, מבחינה מקצועית?

דוד אמסלם: הוא מתמחה בכתבי עת עתיקים.

שלמה קרעי: בדיוק.

שלמה קרעי: מה הכישורים שלו?

שלמה קרעי: מה הניסיון שלו?

דוד אמסלם: למה הוא צריך כישורים לדעתך?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

שלמה קרעי: זה בדיוק.

דוד אמסלם: מישהו ביקש כישורים שם?

שלמה קרעי: לא, זה תפקיד שתפור.

שלמה קרעי: זה תפקיד חדש.

שלמה קרעי: זה לא שהוא ירש מישהו בתפקיד.

דוד אמסלם: בן אדם יצא לפנסיה, צריך עוד משכורת.

דוד אמסלם: ככה זה אצלם.

שלמה קרעי: זה לא שהוא ירש מישהו בתפקיד.

שלמה קרעי: תפרו לו תפקיד חדש בעשרות אלפי שקלים.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה במימון ממשלת ישראל.

דוד אמסלם: מבנה שבנתה עכשיו ממשלת ישראל, המימון גם של ממשלת ישראל.

דוד אמסלם: לא משנה שזה עמותה עם האוניברסיטה, כאילו הכול פה ישראבלוף.

דוד אמסלם: בן אדם מקבל תפקיד, אין לי מושג מנין ואיך.

דוד אמסלם: אבל למה אתה חושב שצריך כישורים?

שלמה קרעי: בכל מדינה מתוקנת - - -

דוד אמסלם: תלוי.

דוד אמסלם: אנחנו צריכים, הם לא צריכים כלום.

שלמה קרעי: נכון.

שלמה קרעי: עכשיו, אני יודע מנין.

שלמה קרעי: בהסכם הקואליציוני של תקווה חדשה יש סעיף שאף פעם לא הבנו אותו.

שלמה קרעי: מה פתאום תקווה חדשה הכניסו את הספרייה הלאומית לתוך ההסכם הקואליציוני?

שלמה קרעי: זה הדבר שעומד אצלם ברומו של עולם?

שלמה קרעי: הם הגדילו את התקציב מ-48 מיליון, משהו כזה, ל-70 מיליון, בהסכם הקואליציוני.

שלמה קרעי: אתה מבין איך שהכול פה נתפר והכול פה מסודר מראש?

שלמה קרעי: אתם רוצים שקט, חברי הממשלה?

שלמה קרעי: אתם לא רוצים ממד חמישי?

דוד אמסלם: את גדעון סער מעניינת הספרייה הלאומית?

שלמה קרעי: בדיוק.

שלמה קרעי: ועכשיו אתה מבין למה.

שלמה קרעי: חצי שנה אחר כך, אתה מבין למה נכנס אותו סעיף - - -

דוד אמסלם: מה שטוב, גם הקנביס וגם הספרייה הלאומית.

דוד אמסלם: מעשנים קנביס בספרייה הלאומית.

שלמה קרעי: מגלגלים עם כתבי העת.

דוד אמסלם: עם כתבי העת מגלגלים את - - -

שלמה קרעי: זה פשוט מי שתופר תיק, תופרים לו תפקיד.

שלמה קרעי: מי שדאג להפלת שלטון הימין באמצעות רדיפה, באמצעות איומים, באמצעות הפחדות, באמצעות מעשים שלא ייעשו, ממש כמו התנהלות של כנופיה, בסוף תופרים לו את התפקיד, במקום לקחת אותו לחקירות יומם ולילה על כל הפשעים ועל כל מה שאנחנו יודעים היום.

שלמה קרעי: אפילו מנדלבליט אומר: שי ניצן תופס אותי בגרון.

דוד אמסלם: איך הוא קרא לו?

שלמה קרעי: איך הוא קרא לו?

דוד אמסלם: אתה לא זוכר מה הוא אמר?

שלמה קרעי: נו, תזכיר לי.

דוד אמסלם: בוא נתקדם.

דוד אמסלם: דרך אגב, כותבת לי פה אחת הצופות: להגיד לך שיש תביעה ייצוגית נגד ימינה על 27 מיליון שקל.

דוד אמסלם: ככה כתוב.

שלמה קרעי: כן, נכון, שמעתי את העניין הזה על התביעה הייצוגית.

דוד אמסלם: נגד מר בנט , נגד אילת השקד, אורבך, ואני לא יודע מי זה בן ציון - - - הוא הגזבר כנראה.

שלמה קרעי: לא, אבל זה על משהו אחר.

שלמה קרעי: זו תביעה ייצוגית על משהו בכספים.

שלמה קרעי: אני מדבר על תביעה ייצוגית שגנבו את הקול שלהם.

שלמה קרעי: שהתחייבו להם שלא ירכיבו ממשלה כזאת.

דוד אמסלם: - - -

שלמה קרעי: כן, אבל זו תביעה ייצוגית אחרת.

שלמה קרעי: אני מדבר על תביעה ייצוגית על נוכלות, על מעשה המרמה, מעשה ההונאה הגדול בהיסטוריה של הדמוקרטיה, שבה מפלגת ימין בתחפושת ימין, רימתה 273,000 בוחרים, והקימה ממשלת שמאל הכי מסוכנת שהייתה כאן מאז קום המדינה.

שלמה קרעי: עכשיו בא גדעון, והוא לא מסתפק בנוכלות הזאת, שהוא רימה את הבוחרים שלו גם כן, ואת זה שהוא עיוור משנאה רק אנטי-ביבי, רק לא ביבי, הוא מנסה לשמר – זה מיעוט שמנסה לייצר כאן חוקים, שבהמשך הוא יוכל לשלוט גם כמיעוט.

שלמה קרעי: הוא כמיעוט היום – הוא מיעוט, אין לו רוב בעם, אנחנו רואים בסקרים: הם מתרסקים ל-54 מנדטים, הם לא עוברים את אחוז החסימה.

שלמה קרעי: אין להם מנדט מהעם היום.

שלמה קרעי: כל המהלכים, כל חוק שעובר כאן היום זה חוק שאין לו תוקף.

שלמה קרעי: כל חוק שמצביעים עליו כאן 61 אצבעות, זה חוק שאין לו תוקף.

שלמה קרעי: הוא לא קיבל מנדט מהעם.

שלמה קרעי: האצבעות האלה, של מתן כהנא, של בנט, של כל אלה שיושבים כאן, הן אצבעות שאין להן מנדט מהעם לעשות את מה שהם עושים כאן.

שלמה קרעי: גדעון יודע את זה.

שלמה קרעי: והוא אומר: אני עכשיו מיעוט, בתחפושת של רוב, ואני אנסה לדאוג שבהמשך גם כמיעוט אני אוכל לשלוט.

שלמה קרעי: אז הוא מעביר חוקים של הגבלת כהונה של ראש ממשלה, והוא מעביר חוק שהיועץ המשפטי הבא שהם הולכים למנות יוכל לסכל את כל היריבים הפוליטיים.

שלמה קרעי: כל מי שחושב – בנימין נתניהו, וכל האחרים שאולי חושבים בהמשך אחריו, לפניו, שחושבים להתמודד – כל אחד כזה שירים ראש, אותו יועץ משפטי מייד יסכל אותו.

שלמה קרעי: יגיש כתב אישום וזה נגמר, לא יכול להיות ראש ממשלה.

שלמה קרעי: גדעון עושה את העניין הזה, כדי לוודא שגם כמיעוט, הוא יוכל לנצח את המחנה הזה שמייצג כאן את רוב העם.

שלמה קרעי: שרוב העם לא יהיה לו מנהיג, כי כל מנהיג, היועץ המשפטי – תקשיב, זה תסריט לא דמיוני, לא מופרך.

שלמה קרעי: הם תיכף ממנים יועץ משפטי אחר – או מנדלבליט, לא משנה, שתפוס בגרון – יועץ משפטי שיתפסו אותו בשלשלת, יראו מישהו שמתמודד על ראשות הליכוד, על ראשות משהו שיכול – כתב אישום.

שלמה קרעי: עוד אחד, הבא בתור – כתב אישום.

שלמה קרעי: לא תהיה ברירה, כבר יצטרכו למנות מישהו משלהם.

שלמה קרעי: אנחנו רואים את זה פעם אחר פעם.

שלמה קרעי: אנחנו רואים את בג"ץ האקטיביסטי, אנחנו רואים את גדעון שבזמנו התגאה בזה שהוא ייצר וטו, שצריך שבעה מתוך תשעה בוועדה למינוי שופטים.

שלמה קרעי: היום אנחנו רואים שכל הדבר הזה הוא נגד הימין.

שלמה קרעי: היום אנחנו רואים שלשופטים יש וטו בתוך הוועדה הזאת.

שלמה קרעי: אתה לא יכול לעשות שום דבר.

דוד אמסלם: זאת הייתה הכוונה שלו.

דוד אמסלם: במקור - - -

שלמה קרעי: בדיוק.

שלמה קרעי: בדיוק.

שלמה קרעי: ועכשיו אנחנו רואים שהם מגישים גם את חוק השוויון.

שלמה קרעי: החוק שהולך להפוך את בג"ץ לאולטרה אקטיביסטי, לסופר פרוגרסיבי, ששום דבר לא יעמוד בפניו.

שלמה קרעי: אין חוק.

שלמה קרעי: אם חוק השוויון מעוגן בחוק יסוד – הם עושים מה שבא להם, הם ייתנו לכם זכות שיבה.

שלמה קרעי: יגידו, יש זכות שיבה לפלסטינים.

שלמה קרעי: ייתנו לכם גם חוק השבות לפי הקוראן.

שלמה קרעי: מי זכאי לחוק שבות?

שלמה קרעי: מי שהתגייר בגיור יהודי, הלכה או לא הלכה, ומי שהתגייר לפי הקוראן, התאסלם לפי הקוראן, גם מגיע לו חוק שבות.

שלמה קרעי: למה לא? חוק השוויון.

דוד אמסלם: זו הכוונה, דרך אגב.

שלמה קרעי: בג"ץ, אתה חושב שמעניין אותו מדינה יהודית?

שלמה קרעי: לא מעניין אותו.

שלמה קרעי: בג"ץ רוצה כאן מדינת כל אזרחיה.

מנסור עבאס: לא לא, אני הייתי שם, עמדתי בפני - - -

דוד אמסלם: איפה היית?

מנסור עבאס: בבג"ץ.

דוד אמסלם: מתי?

מנסור עבאס: לפני שנתיים בערך.

דוד אמסלם: על איזה נושא?

מנסור עבאס: הייתה החלטה של ועדת הבחירות לפסול את רע"מ-בל"ד, אם אתה זוכר, באפריל 2019.

מנסור עבאס: זאת בעצם הפעם הראשונה שאני עומד מול בג"ץ – בפני שופטי בג"ץ.

מנסור עבאס: ואז, חלק מהדברים, מהתובנות שלי, לקחתי מאותה ישיבה עם בג"ץ.

מנסור עבאס: שם היה דיון על הסיסמה של בל"ד: מדינת כל אזרחיה.

מנסור עבאס: קודם כול, הבנתי שאפילו בל"ד – אז עם בשארה – כאשר הגישו את התצהיר בשנת 2000, הפעם ראשונה שהם עמדו בפני מבחן בג"ץ בקשר לסיסמת הבחירות: מדינת כל אזרחיה.

מנסור עבאס: התצהיר שלו שם לא מדבר על מהות המדינה היהודית, אלא על אופייה, ועל הממד האזרחי ולא הלאומי.

דוד אמסלם: מה ההבדל בין המהות לאופי?

דוד אמסלם: לא הבנתי את החילוק.

דוד אמסלם: אנחנו לא מפולפלים כל כך כמוך, תסביר לנו בדיוק מה הכוונה.

דוד אמסלם: המדינה יהודית או לא יהודית?

דוד אמסלם: כל אזרחיה, לא כל אזרחיה?

דוד אמסלם: לא הבנו.

מנסור עבאס: לא, אני אסביר לך.

דוד אמסלם: תסביר.

מנסור עבאס: שם הוא טוען, בתצהיר הזה, שהכוונה למדינת כל אזרחיה בממד האזרחי ולא בממד הלאומי.

מנסור עבאס: למה?

מנסור עבאס: כי הם הבינו שבית המשפט העליון לא מקבל את הטענה הזאת – כאילו בעצם מגדיר את הסיסמה: מדינת כל אזרחיה כמנוגדת לתפיסת מדינת ישראל כמדינה יהודית מבחינה לאומית.

מנסור עבאס: לכן נאמר אז, באותה ישיבה, שאם הכוונה של מדינת כל אזרחיה היא לממד האזרחי, כלומר שיהיה שוויון אזרחי בין כל אזרחי המדינה – זה מקובל על שופטי בית המשפט העליון; אם הכוונה למדינת כל אזרחיה במובן הלאומי, מבחינתם, ואני מצטט אותם – אין ספק שזה נוגד את העיקרון של מדינה יהודית.

דוד אמסלם: ומה אתה חושב שבשארה התכוון?

מנסור עבאס: אני לא מבין.

דוד אמסלם: מה אתה חושב שבל"ד התכוונה?

קריאה: מה חשבת שעזמי בשארה התכוון?

דוד אמסלם: לאן מכוון עכשיו – דרך אגב, תשמע את שחאדה, הוא אומר את זה היום, לא צריך שום פירושים.

דוד אמסלם: פה, בכנסת.

דוד אמסלם: זאת לא המדינה היהודית מבחינתו, זאת מדינת כל אזרחיה.

מנסור עבאס: לא, אבל אני אמרתי את זה בתגובה למה שאמרת, שלמה - -

דוד אמסלם: חוק הלאום, חוק הלאום.

מנסור עבאס: - - שבג"ץ - -

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: מה לדעתך - - -

מנסור עבאס: - - סומך את ידו על ההגדרה הזאת, של מדינת יהודית.

מנסור עבאס: הוא לא מקבל את העיקרון של - - -

שלמה קרעי: אז אני אוכיח לך מדבר אחד שזה לא נכון.

דוד אמסלם: רק שנייה, שלמה.

דוד אמסלם: רק שנייה.

שלמה קרעי: חוק האזרחות עבר 6:5 – בהפרש של קול אחד לטובת חוק האזרחות.

שלמה קרעי: חוק האזרחות, בלעדיו, המשמעות של זה היא מדינת כל אזרחיה.

שלמה קרעי: בקושי הצליחו להעביר את זה בבג"ץ.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: חוק האזרחות קשור למניעת איחוד משפחות – שזה לאו דווקא חייב להיות מנוגד לעיקרון של מדינה יהודית.

שלמה קרעי: איחוד משפחות זה זכות השיבה.

מנסור עבאס: לא, זו לא זכות השיבה.

דוד אמסלם: דרך אגב, למה – רק שנייה, רק שנייה, תישאר כאן: למה?

דוד אמסלם: הרי אתה יודע שאתם מתחכמים.

דוד אמסלם: מחר, הרי אם אתם רוצים לחסל את מדינת ישראל – וזה מה שאתם רוצים – ברגע שיש פתח, למשל, לאיחוד משפחות, כולכם מתחתנים עם כל יהודה ושומרון.

דוד אמסלם: כולם.

דוד אמסלם: לא הבנתי, הרי אתה יודע.

שלמה קרעי: נכון.

מנסור עבאס: דוד, אתה רוצה לדבר בצורה עניינית או לא?

שלמה קרעי: אבל זה הכי ענייני שבעולם, זה נכון.

דוד אמסלם: עניינית, עניינית.

מנסור עבאס: לא לא, אתה לא מדבר בצורה עניינית.

דוד אמסלם: למה לא?

דוד אמסלם: למה זה לא זכות השיבה?

מנסור עבאס: לא, זה לא זכות השיבה?

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: תסביר לנו למה.

מנסור עבאס: זו הזכות להתחתן עם מי שאתה בוחר להיות.

דוד אמסלם: אבל זה זכות השיבה.

דוד אמסלם: הרי הלכה למעשה ככה אתם מתרגמים את זכות השיבה.

מנסור עבאס: אז בוא, מתי היה השינוי בחוק האזרחות?

מנסור עבאס: ב-2003, נכון?

שלמה קרעי: מנסור, מילה אחת.

שלמה קרעי: מנסור, יש לנו - - -

מנסור עבאס: אז במשך 50 ומשהו שנים הערבים לא יישמו את זכות השיבה דרך איחוד משפחות?

דוד אמסלם: אחותו של איסמעיל הנייה מקבלת ביטוח לאומי פה.

דוד אמסלם: אחותו של איסמעיל הנייה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אז מה?

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: מחר יש פה זרם של מיליונים, זו הפנטזיה שלך.

מנסור עבאס: אבל הזרם הזה לא היה לפני החוק.

דוד אמסלם: לא, הרי זו הפנטזיה שלכם.

מנסור עבאס: לא, זה לא.

דוד אמסלם: למה לא?

דוד אמסלם: דרך אגב, מה עמדתך לגבי חוק השבות?

מנסור עבאס: אז למה הפלתם את חוק האזרחות?

דוד אמסלם: מה דעתך לגבי חוק השבות?

דוד אמסלם: אתה חושב שחוק השבות זה חוק גזעני?

מנסור עבאס: אז למה הפלתם את חוק האזרחות?

דוד אמסלם: אני אסביר לך למה, בגלל שאתה שלטת בו.

מנסור עבאס: איך שלטתי בו?

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: בגלל שאתה התנגדת לו, אתה - - -

מנסור עבאס: אבל אני הצבעתי בעדו, אתה הצבעת נגדו.

דוד אמסלם: רק שנייה, אני אסביר לך למה.

דוד אמסלם: בגלל שאתה משחק איתם בכמויות.

דוד אמסלם: אתם סיכמתם עם אילת השקד על איזה 6,000–7,000 משפחות.

שלמה קרעי: עיסאווי פריג' גילה את זה.

מנסור עבאס: טוב, בינתיים - - -

דוד אמסלם: עיסאווי פריג', אני שומע אותו ברדיו.

דוד אמסלם: מדבר ברדיו בעברית.

מנסור עבאס: בינתיים מי שנתן כמעט 1,600 אישורים אחרי חוק האזרחות - - -

שלמה קרעי: בגלל בג"ץ.

שלמה קרעי: בג"ץ הכריח אותו.

שלמה קרעי: בג"ץ אילץ אותו לעשות את זה.

דוד אמסלם: בגלל בג"ץ, בגלל אותו בג"ץ שבאת לדבר איתו.

שלמה קרעי: בדיוק.

דוד אמסלם: דרך אגב, תגיד לי מה דעתך לגבי חוק השבות?

דוד אמסלם: זה חוק גזעני לדעתך?

מנסור עבאס: בוא נמשיך.

דוד אמסלם: לא, לא, לא, תענה לנו.

מנסור עבאס: למה?

מנסור עבאס: עזוב.

דוד אמסלם: לא, תענה לנו.

דוד אמסלם: למה עזוב?

שלמה קרעי: בוודאי שכן.

דוד אמסלם: האם בארץ – תבין, הציבור הישראלי מבולבל ממך.

דוד אמסלם: למה אני שואל אותך את השאלות?

דוד אמסלם: בגלל שהציבור – אתה עם החיוך שלך וזה, הציבור בארץ לא יודע עם מי יש לו עסק.

מנסור עבאס: טוב, אתה לא - - -

דוד אמסלם: אתה בעד חוק השבות?

דוד אמסלם: אתה חושב שחוק השבות הוא חוק גזעני?

דוד אמסלם: שואל.

מנסור עבאס: כל תשובה שאני נותן לך אתה – שוב, דוד, דוד, אתה נמצא באירוע אחר לגמרי.

דוד אמסלם: ומה האירוע?

מנסור עבאס: ולכן - - -

דוד אמסלם: מה האירוע?

מנסור עבאס: אתה נמצא במקום אחר לגמרי.

דוד אמסלם: שגילינו את פרצופך האמיתי?

שלמה קרעי: דודי, עצור שנייה.

שלמה קרעי: דודי, יש לנו צופים - - -

דוד אמסלם: שמענו את הנאומים שלך בערבית.

דוד אמסלם: כשאתה עולה כאן להשבעת הממשלה אתה אומר לחבר'ה בנגב: אנחנו ורוצים לשחרר את האדמות.

דוד אמסלם: אתה חושב שאנחנו עד כך מטומטמים, מנסור?

דוד אמסלם: עזוב, אתה יודע, הם חושבים שאנחנו אוכלי עשב; גם אתה חושב שאנחנו עד כדי כך מטומטמים?

שלמה קרעי: דודי, הצופים – יש לנו צופים עכשיו גם בלייב פייסבוק שמעלים כאן תגובות.

דוד אמסלם: בבקשה.

שלמה קרעי: אז קודם כול, אני מזמין את הצופים שלנו להמשיך ולהעלות.

שלמה קרעי: אקריא חלק מהדברים.

שלמה קרעי: הצופים כאן – חלק מהם – למשל, שרי משהו אומרת שאתה למדת לבנטט.

שלמה קרעי: לא אני אומר, זה הצופים שלנו.

שלמה קרעי: שמע, אנחנו יודעים – אתה גם כתבת את זה והקראתי פה ציטוטים שלך, בפיליבסטר הקודם – שאתם נמצאים היום בג'יהאד אזרחי.

שלמה קרעי: ג'יהאד צבאי לא עומד על הפרק כרגע.

שלמה קרעי: ככה אתה אמרת.

דוד אמסלם: נכון, זה השיטה.

שלמה קרעי: ג'יהאד אזרחי, השיטה שלו היא להטביע את מדינת ישראל במוסלמים, בגויים, להפוך אותנו למדינת כל אזרחיה.

דוד אמסלם: עיקרון תַּקִיַה – אתה מכיר אותו מצוין.

דוד אמסלם: אתה מכיר את עיקרון התקייה - -

מנסור עבאס: שוב, חברים, אתם לא - - -

דוד אמסלם: זה של התנועה המוסלמית.

מנסור עבאס: אתם לא הגונים בכלל.

דוד אמסלם: למה?

מנסור עבאס: תקשיב.

מנסור עבאס: אתם לא הגונים בכלל.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שאנחנו אומרים את האמת?

מנסור עבאס: לא.

דוד אמסלם: למה אנחנו לא הגונים?

מנסור עבאס: לא, אתם לא אומרים - - -

דוד אמסלם: בגלל שמה?

שלמה קרעי: ולכן, מכיוון שבמדינה דמוקרטית לא ייתכן שמי שיאמר את המילה האחרונה יהיו חבורה של פקידים, שאף אחד לא בחר אותם, שהם בשיטת חבר מביא חבר, ולא נבחרי הציבור הם אלו שיתוו את המדיניות בכל דבר ועניין שהם רוצים, בעיניי, שום חוק, אגב, לא יעזור בבג"ץ לא פסקת התגברות ולא חוק שיאלץ אותם לכל מיני דברים כאלה ואחרים – כי כל דבר הם יגידו לך: זה לא חוקתי, זה נוגד את כבוד האדם וחירותו; זה נוגד ערכים אוניברסליים.

שלמה קרעי: הדרך היחידה להחזיר את השלטון לעם במדינת ישראל היא לבטל את בג"ץ.

שלמה קרעי: ביום רביעי תעלה הצעת חוק שלי, הצעת חוק להקמת בית משפט לחוקה.

שלמה קרעי: זה בעצם מה שכולם כאן אומרים: שינוי שיטת הבחירה.

שלמה קרעי: אז זה קצת יותר מזה: במקום לעשות את זה בתהליך וכל פעם עוד שופט ועוד ויכוח, ובואו נעשה פשרה וכל השטויות האלה, שייקח לנו 30 שנה להגיע לבג"ץ שאולי מייצג באמת את העם – אני אומר: בואו נעשה קאט.

שלמה קרעי: בג"ץ, שימשיכו לטפל כבית משפט עליון לערעורים – בעבודה שבה הם אמורים להתעסק רוב הזמן – ונקים כאן בית משפט לחוקה, ששופטיו ייבחרו על ידי הכנסת, כאן, במליאת הכנסת.

שלמה קרעי: יעברו שימוע בוועדת החוקה של הכנסת, וייבחרו על ידי נבחרי העם, ורק להם תהיה הזכות להעביר ביקורת שיפוטית.

שלמה קרעי: וגם אז – לא לבטל חוקי-יסוד, כי בדמוקרטיה העם קובע.

שלמה קרעי: זאת הצעת חוק, שאם היו יושבים איתנו, הימין הצבוע, היא הייתה יכולה לעבור.

שלמה קרעי: אבל היום בוודאי שהם לא יצביעו בעד.

דוד אמסלם: שלמה, אני נאלץ להיפרד ממך בשלב זה.

שלמה קרעי: בשורות טובות.

דוד אמסלם: להתראות.

שלמה קרעי: טוב, מנסור, עכשיו רק אני ואתה, כי הוא עם האוזנייה, לא שומע אותנו.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, יש כאן מישהו – רפאל לוזון – שביקש לשאול אותך למה אתה וחבריך לא שרים בממשלה הזאת, ולמה בג"ץ לא מתערב; כי כאשר ליצמן היה סגן שר, הם קבעו שהוא צריך להיות שר באופן מלא.

שלמה קרעי: זאת אומרת, אתם גם לא סגני שרים, אבל בפועל, אתם שולטים בממשלה הזאת.

שלמה קרעי: אז איך זה שאתם לא שרים בממשלה?

שלמה קרעי: מה זה, מתגזענים עליכם?

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: כי הנוסחה שחשבנו כמתאימה, גם להדים הציבוריים וגם לאווירה, שאתם בעיקר יוצרים, היא להיות בקואליציה, ולא לקחת חלק בממשלה.

שלמה קרעי: אז אתם התפשרתם לטובת הממשלה הזאת.

מנסור עבאס: לא.

שלמה קרעי: זאת אומרת, הציבור שלך היה רוצה לראות אותך שר, אבל אתה, כדי שלא יגידו על בנט וסער - - -

מנסור עבאס: לא, זה לא קשור לעם מי.

מנסור עבאס: זאת הייתה הראייה שלנו.

מנסור עבאס: גם אם היינו עושים את התהליך הזה עם הצד השני לא היינו מבקשים להיות בתוך הממשלה.

שלמה קרעי: בצד השני זה לא היה קורה, אתה יודע.

שלמה קרעי: לא היה קורה, לא היה קורה, חד-משמעית.

שלמה קרעי: אני אמרתי את זה חד-משמעית מייד, וכמוני היו כאלה.

שלמה קרעי: כבר דיברנו על זה.

מנסור עבאס: אוקיי, זה ויכוח אחר.

שלמה קרעי: ויכוח אחר.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לעבור לדבר על – תכף נגיע.

שלמה קרעי: אני מייד מגיע למה שאני רציתי לדבר עליו – על הבושה ועל שכתוב ההיסטוריה.

שלמה קרעי: אבל לפני כן, אנחנו רואים בימים האחרונים את החקירה של ניר חפץ.

שלמה קרעי: החקירה הנגדית של ניר חפץ, גם את החקירה הראשית שהייתה.

שלמה קרעי: אני מתפלא על כך שכשרואים מעשים כל כך חמורים, כשרואים שקרים כל כך גסים של מנדלבליט, שכתב תשובה רשמית ואמר: בדקתי את חומרי החקירה, וכל הדברים שנמסרו, נמסרו מרצון.

שלמה קרעי: הוא אמר ככה – כתב את זה בצורה מפורשת.

שלמה קרעי: כשאנחנו רואים היום את העד הזה, את ניר חפץ, איך הוא מתאר מסכת של התעללות; איך הוא מתאר איומים על חייו, על המשפחה שלו; איך הוא הרגיש שהוא קורס לגמרי, ולא הייתה לו ברירה, מבינים שיש כאן מישהו שהתייחסו אליו כאילו הוא איזה טרוריסט שעומד לבצע פיגוע.

שלמה קרעי: גם לאחד כזה, אני לא יודע אם מתייחסים בצורה כזאת.

שלמה קרעי: אני לא מבין איך שר המשפטים לא קם ודורש ממנדלבליט להשעות את עצמו.

שלמה קרעי: משי ניצן כבר אי-אפשר לדרוש; הוא כבר הלך.

שלמה קרעי: להפך, דאגו לו לתפקיד, כמו שסיפרתי קודם.

שלמה קרעי: אבל מנדלבליט עדיין מכהן כיועץ משפטי לממשלה, כשכל ההתנהלות שלו היא בשקר אחרי שקר.

שלמה קרעי: אגב, כל-כולו.

שלמה קרעי: בכלל, זה שהוא יועץ משפטי לממשלה – הוא לא אמור להיות יועץ משפטי.

שלמה קרעי: יש לו תיק שממתין לבירור דין, ולא סגור.

שלמה קרעי: הוא לא יכול להיות שופט עליון, והוא גם לא יכול להיות יועץ משפטי לממשלה.

שלמה קרעי: הוא ממשיך בדרך הזאת של השקרים, כשהוא מספר ואומר: אני יודע שלא היו דברים מעולם.

שלמה קרעי: אנחנו שומעים היום את אותו ניר חפץ, וכשאני רואה ושומע את הדברים האלה, אני אומר: מי כאן ארגון הפשע האמיתי?

שלמה קרעי: הרי לפני שלוש-ארבע שנים מנדלבליט עשה איזשהו כינוס – סליחה, לא מנדלבליט; זה היה אלשיך.

שלמה קרעי: בחנו באופן תיאורטי אם לשכת נתניהו וסביבתו הם ארגון פשע.

שלמה קרעי: כשאתה רואה היום את ההתנהלות של הפרקליטות, של המערכת, של כנופיית שלטון החוק הזאת, אתה לא שואל את עצמך מי כאן באמת ארגון הפשע האמיתי?

שלמה קרעי: איך אפשר להתנהל בצורה כזאת?

שלמה קרעי: אם בארזים נפלה שלהבת, אם הצליחו לעשות את זה לראש ממשלה, מה יעשו אזובי הקיר?

שלמה קרעי: מה יעשה אזרח פשוט, שהמערכת החליטה ליפול עליו?

שלמה קרעי: ברגע הורסים את החיים שלו.

שלמה קרעי: תראה מה קרה עם ניר חפץ; תראה מה קרה עם שלטון הימין, שנפל בגלל כל זה.

שלמה קרעי: ההיסטוריה לא תסלח לכל אלו שעכשיו שותפים לפשעים האלה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש – אגב, היה עוד משהו שרציתי להקריא כאן בהקשר הזה.

שלמה קרעי: היום, בעדות, עורך הדין בן צור טען שמידיעתו האישית, החוקרים העבירו את החומר לגולן יוכפז.

שלמה קרעי: ניר חפץ חשב – ככה אני מבין – שלשכת נתניהו העבירה את החומר.

שלמה קרעי: אז היום, בסוג של הוכחה, הראה עורך הדין בן צור לניר חפץ שזאת לא לשכת נתניהו.

שלמה קרעי: אולי אם הייתה לו איזו השקטה של המצפון, לכל השקרים שהוא אומר, ומנסה להפליל את נתניהו, שנתניהו העביר עליו חומר – היום הוא גילה שזה לא נתניהו.

שלמה קרעי: ואז מה קורה?

שלמה קרעי: בא גולן יוכפז ואומר: טענתו של עו"ד בן צור היא שקר מוחלט.

שלמה קרעי: זאת אומרת, לא החוקרים של המשטרה העבירו.

שלמה קרעי: ולאחר מכן, הוא כותב שוב הודעה, להבהיר לכל הצדדים: הפרטים לא הגיעו לא מהמשטרה ולא מסביבת נתניהו.

שלמה קרעי: ועד כאן העיסוק במקורות עיתונאיים.

שלמה קרעי: מה זה אומר שהפרטים לא הגיעו לא מהמשטרה ולא מסביבת נתניהו?

שלמה קרעי: מי נשאר?

שלמה קרעי: הפרקליטות.

שלמה קרעי: אותה פרקליטות, אותן הדלפות, כפי שראינו לפני שבוע-שבועיים, כשהדליפו את מה שהיה באותה כתבה, ובית המשפט הורה לפתוח בחקירה.

שלמה קרעי: ההדלפות האלה, שמגיעות מאותה כנופיית שלטון חוק, הן חלק מפירות הבאושים שיש שם בתוך המערכת הזאת, וכל מה שצריך לעשות לה זה לפרק ולהרכיב אותה מחדש.

שלמה קרעי: תראה, פורסם על ידי ליה ספילקין: "כתב אישום הוגש נגד אדם שלקח קופסת ממתקים שהייתה בלשכת הרווחה שאליה הגיע לפגישה".

שלמה קרעי: הוא הגיע לפגישה – אתה שומע, אדוני?

שלמה קרעי: – אדם הגיע לפגישה בלשכת הרווחה; אדם קשה יום, אדם שקשה לו בבית, שאין לו כנראה אוכל לילדים.

שלמה קרעי: הוא ראה על השולחן, בלשכת הרווחה, קופסת ממתקים, והוא החליט לקחת את זה.

שלמה קרעי: ראו אותו – הייתה מצלמה, וראו אותו לוקח את קופסת הממתקים הזאת.

שלמה קרעי: אותו מסכן שהגיע ללשכת הרווחה.

שלמה קרעי: בחקירה הסביר שהוא אב לארבעה, חסר אמצעים, ורצה לשמח את הילדים שלו.

שלמה קרעי: לקחת קופסת ממתקים מעל השולחן של עובדת לשכת הרווחה.

שלמה קרעי: אני לא מכשיר את המעשה, אבל אדם קשה יום שיש לו ארבעה ילדים בוכים בבית, בא ולקח קופסת ממתקים.

שלמה קרעי: תראה מה עשתה לו כנופיית שלטון החוק.

שלמה קרעי: שנתיים ימים ניהלו נגדו משפט בגלל שוקולדים בשווי של 50 שקל.

שלמה קרעי: ורק עכשיו, כשזה פורסם, המשטרה חזרה בה מכתב האישום.

שלמה קרעי: תבין באיזו מערכת – זאת דוגמה קטנה; יש המון דוגמאות כאלה של מערכת שכשהיא מחליטה להיטפל למשהו, היא לא עוזבת את האזרחים.

שלמה קרעי: מענה אותם.

שלמה קרעי: וכשהיא מחליטה לאתרג מישהו, הכול מותר ואין שום חקירות, ולא נפתח שום דבר.

שלמה קרעי: אנחנו מכירים פה – אתה מכיר את חבריך לקואליציה הזאת, את ליברמן, ואת גנץ עם הממד החמישי, ולא חסר כאן; שום דבר לא נפתח, שום דבר לא נבדק.

שלמה קרעי: נבל ברשות התורה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כמו שאמרתי קודם, בתחילת הדברים, מה שהכי צורם לי בכל הסיפור הזה זה שהם באים ולא מתביישים.

שלמה קרעי: באים וגם מנסים לשכתב את ההיסטוריה בעזרת התקשורת המגויסת.

שלמה קרעי: גנץ, לאחרונה, באיזשהו פליטת פה – לא יודע אם שמעת אותה – בישיבת ממשלה, אמר:

שלמה קרעי: אני לא יושב על הכיסא הזה – הוא הצביע על הכיסא של ראש הממשלה – רק כי הגנתי על שומרי הסף.

שלמה קרעי: כן, גדעון סער מייד הבין שיש כאן בור שהוא פער להם, והוא מייד השתיק אותו, ואמר לו: לא, זה בגלל שישבת עם ביבי.

שלמה קרעי: אבל גנץ אמר – יצא המרצע מן השק.

שלמה קרעי: גנץ הודה בפה מלא שהוא וניסנקורן הפרו את ההסכם הקואליציוני ברגל גסה כדי לאתרג את מנדלבליט ויתר חברי הכנופיה.

שלמה קרעי: הוא אומר: אני לא יושב על הכיסא הזה כי הגנתי על שומרי הסף.

שלמה קרעי: זאת הסיבה שנפלה הממשלה הקודמת, כי כחול לבן הפילו אותה.

שלמה קרעי: כחול לבן העדיפו להפר ברגל גסה את ההסכם הקואליציוני, כדי להסית את אותו ממלא מקום פרקליט מדינה מהתפקיד שלו, כדי שלא יבדוק את מנדלבליט.

שלמה קרעי: היה לו אף רגיש והוא הריח ריח קצת לא נעים, קצת סירחון, עולה מהסיפור של מנדלבליט, והוא החליט לרחרח ולבדוק – ומייד העיפו אותו.

שלמה קרעי: זאת הסיבה שהממשלה הקודמת נפלה, לאורך כל הדרך, וגנץ אומר את זה בפה מלא.

שלמה קרעי: אבל הם כל כך נוכלים ושקרנים מקצועיים, החבורה הזאת, עד שגם כשתופסים אותם בשקר גס הם לא מתביישים.

שלמה קרעי: תיארתי קודם את בנט – כשהוא מגיע לפה ומטיחים בו את כל השקרים ואת כל הדברים שהוא שיקר את בוחריו בהם, רימה וגנב את המנדטים, והוא מחייך ומסתכל בעיניים.

שלמה קרעי: זה אדם חסר בושה; אני לא ראיתי אדם חסר בושה כזה מעודי.

שלמה קרעי: בתחילת הדרך אולי עוד טיפה היה לו – אני לא יודע, אבל היום זה נראה, כמו שאמרתי: עשה עבירה ושנה בה, נעשית לו כהיתר.

שלמה קרעי: הוא כבר הפך, הכשיר לעצמו, עם חותמת למהדרין של גלעד קריב, את זה שהמעשה שלו טוב, שהמעשה שלו כשר – הוא לא רמאות, הוא לא נוכלות.

מנסור עבאס: סיימת את השעה הראשונה.

שלמה קרעי: כן.

שלמה קרעי: תמשיך, יש לנו עוד שעתיים.

מנסור עבאס: אתה רוצה להמשיך?

שלמה קרעי: בוודאי.

מנסור עבאס: קח לך הפסקה?

שלמה קרעי: לא, לא, אנחנו ממשיכים.

שלמה קרעי: למה הפסקה?

מנסור עבאס: הינה, עוד שעה.

שלמה קרעי: בדיוק על הנושא הזה, של הבושה, אני רוצה להקריא כאן מתוך ספר אוצרותינו על פרשת השבוע.

שלמה קרעי: פרשת השבוע נקראת פרשת וייגש, ושם מסופר על יוסף, שהאחים שלו מכרו אותו למצרים ואחרי 22 שנה הם הגיעו לשם.

שלמה קרעי: היה רעב בארץ, הוא התעלל בהם קצת, דיבר איתם קשות, שלח אותם, וכל הסיפור שהיה שם.

שלמה קרעי: ואז, כשהוא החליט להתוודע אליהם, הוא כבר לא יכול היה להתאפק יותר: "ולא יכל יוסף להתאפק לכל הנצבים עליו ויקרא הוציאו כל איש מעלי".

שלמה קרעי: הוא לא רצה לבייש אותם.

שלמה קרעי: "לא עמד איש אתו בהתודע יוסף אל אחיו".

שלמה קרעי: ואז הוא אמר להם: "ויאמר יוסף אל אחיו אני יוסף העוד אבי חי ולא יכלו אחיו לענות אתו כי נבהלו מפניו".

שלמה קרעי: האחים שלו, כשהם הבינו שזה יוסף, כשהוא הציב להם מראה מול הפרצוף, ואמר להם: אתם מספרים לי כאן שאתם דואגים לאבא שלכם?

שלמה קרעי: בשביל זה אתה, יהודה, בא ורוצה להחריב את מצרים, כי אני לוקח את בנימין, שכביכול גנב את גביע הכסף?

שלמה קרעי: אתם באים ואומרים: אבא שלנו.

שלמה קרעי: מה אמרתם כשמכרתם אותי למצרים לפני 22 שנה?

שלמה קרעי: מה אמרתם אז?

שלמה קרעי: למה אז לא אמרתם: מה אבא יגיד?

שלמה קרעי: אז שחטתם גדי עזים, שעיר עזים, וטבלתם את הכותונת בדם.

שלמה קרעי: אז לא היה אכפת לכם מאבא.

שלמה קרעי: וכל זה במילים שלו: "אני יוסף".

שלמה קרעי: וכולם התביישו, שתקו, לא יכלו לענות אותו.

שלמה קרעי: הגמרא אומר במדרש רבה: "אבא כהן ברדלא אמר אוי לנו מיום הדין.

שלמה קרעי: אוי לנו מיום התוכחה.

שלמה קרעי: יוסף קטנן של שבטים היה" – הוא היה קטן בשבטים – "ולא היו יכולים לעמוד בתוכחתו.

שלמה קרעי: לכשיבוא הקדוש ברוך הוא ויוכיח כל אחד ואחד לפי מה שהוא - - - על אחת כמה וכמה".

שלמה קרעי: אנשים שיש להם מוסר, שיש להם בושה – כשמוכיחים אותם, ומראים להם את המרמה, את השקר, את התועבה שהם עשו, הם שותקים; הם לא מסוגלים לדבר.

שלמה קרעי: הם מבינים שנעשתה כאן טעות.

שלמה קרעי: על זה יש סיפור.

שלמה קרעי: הרב הראשון לציון, הגאון רבי שלמה משה עמר, מביא סיפור, וממשיל את המבוכה הזאת לאדם שהלך בערב פסח אל השוק וערך קניות רבות – בשר, דגים, פירות ושאר ירקות – והוא חיפש עגלון פנוי שיסיע אותו לבית.

שלמה קרעי: עמד כך, הסלים סביבו והשמש קופחת על ראשו, והינה חלף לידו אחד ממכריו.

שלמה קרעי: סיפר לו שהוא לא מוצא בעל עגלה שייקח אותו הביתה.

שלמה קרעי: לחינם תעמוד כאן, אמר לו רעהו.

שלמה קרעי: לא תמצא כאן בעל עגלה – לא תמצא כאן מונית – יש יותר מדי מבקשים.

שלמה קרעי: הפתרון קל; הלוא ידידך פלוני, שאתה משתבח בידידות שלו, גר קרוב לכאן.

שלמה קרעי: ומה תועיל לי קרבת חברי?

שלמה קרעי: תמה בעל החבילות.

שלמה קרעי: לא שמעת כי לא מכבר הוא רכש עגלה וגם חמור חזק וטוב?

שלמה קרעי: אם רק ישמע על צערך, ודאי שישתדל לעזור לך כמיטב יכולתו.

שלמה קרעי: לך אל ביתו ואני אשמור לך על הדברים.

שלמה קרעי: שמח האיש ומייד פנה אל בית ידידו וסיפר לו שהוא מחפש בעל עגלה שייקח אותו הביתה.

שלמה קרעי: בטוח היה בליבו כי אך ישמע חברו את צרתו יציע תכף את עגלתו ויסיעהו בשמחה אל ביתו, ומה התאכזב כאשר הלה הציע לו הצעות שונות ומשונות: אולי תלך לשם ותמצא עגלה; אולי אצל פלוני ותמצא עגלה.

שלמה קרעי: כשראה האיש, אותו בעל החבילות, שהחבר שלו לא מבין רמזים, הוא אמר לו: אבל אמרו לי שברשותך עגלה חדשה וחמור חזק שקנית רק עכשיו.

שלמה קרעי: לא היו דברים מעולם, אמר הידיד.

שלמה קרעי: וכי יעלה בדעתך שיהיה לי חמור ואני אעוץ לך עצות ולא אקח אותך על גבו?

שלמה קרעי: עוד הוא מדבר והינה נשמע קול נהירת חמור עולה מן החצר.

שלמה קרעי: הלוא שמעתי כעת חמור נוער, אמר לו בעל החבילות והסתכל עליו בעיניים.

שלמה קרעי: ידידי, צחק החבר, מה, אתה מאמין לחמור ואתה לא מאמין לי, לחברך הנאמן?

שלמה קרעי: אז זאת המחשה של אדם בלי בושה, של אדם ששמים לו מראה מול הפרצוף ומראים לו את כל ההבטחות שהוא הפר.

שלמה קרעי: כמה הבטחות הבטיחו – לא רק בנט; כל הממשלה הזו.

שלמה קרעי: מקודם הקראנו כאן את הציטוט של מיקי לוי, שאמר: יש עתיד תפסיק עם הכספים הקואליציוניים.

שלמה קרעי: כמה הבטחות הבטיחו, כמה אידיאולוגיה מכרו לציבור.

שלמה קרעי: מינויים פוליטיים: לפיד ממנה את הבת-דודה של אשתו ואת גיסתו.

שלמה קרעי: ומה הם עונים על הביקורת?

שלמה קרעי: לפיד, כששומע את הביקורת הציבורית, הוא מאשים את הציבור.

שלמה קרעי: הציבור לא בסדר שהוא מבקר אותו.

שלמה קרעי: הרי הכול אצלו זה למטרות נכונות.

שלמה קרעי: אפילו גיסתו של לפיד הבינה שנחצה קו גבול מסוכן והתפטרה.

שלמה קרעי: היא הבינה.

שלמה קרעי: זה מה שנקרא, גיסתו מעידה על הנחתום – בזה שהיא התפטרה, היא מעידה על כך שהיא מבינה עד כמה עשה הגיס שלה מעשה רע.

שלמה קרעי: אבל הם – בנט, לפיד, גדעון – אין להם טיפת בושה.

שלמה קרעי: הם כבר מאמינים לשקרים של עצמם.

שלמה קרעי: אותו הדבר ראינו גם לגבי ועדת המינויים של עמיר פרץ.

שלמה קרעי: אני בעד משילות, בעד זה שנבחרי הציבור יאמרו את המילה האחרונה, אבל לנו כל חבורת הצבועים האלה היו אומרים: לשמור על שומרי הסף; לא להעז לומר מילה על ועדת מינויים, על פקידים.

שלמה קרעי: הפקידים הם עם המילה האחרונה.

שלמה קרעי: איך אמר לפיד פה פעם?

שלמה קרעי: אני רק המייעץ, אבל מי שיחליט זה הפקידים שיהיו סביבי.

שלמה קרעי: ועכשיו כולם תוקפים – קארין אלהרר, ליברמן, בנט מגבה אותם – תוקפים את שומרי הסף, וכולם בישיבת הממשלה מאשרים את המינוי הזה; אני לא יודע אם פה אחד – לדעתי, היה פה אחד.

שלמה קרעי: תגידו לי אם אני טועה.

שלמה קרעי: יוצאים כנגד אותם שומרי סף בפה אחד.

שלמה קרעי: כל הצביעות, כל השקר – כאשר כתוב: "אם אין יראת ה' במקום הזה והרגוני".

שלמה קרעי: כשהכול בא מצביעות, כשהכול בא ממוסר כפול, רק בשקר ובהונאה – אין שום דבר, מוכרים את הכול.

שלמה קרעי: ואני באמת לא יודע – קיש שאל אותי שאלה באמת מעניינת: מה יעשו המצביעים?

שלמה קרעי: מה יעשו המצביעים של לפיד, שהוא הבטיח להם שלא יהיו כספים קואליציוניים, שלא תהיה ממשלה מנופחת, שלא יהיו נורבגים, שלא יהיה ראש ממשלה חלופי?

שלמה קרעי: מה יעשו המצביעים?

שלמה קרעי: טוב, של בנט אנחנו יודעים.

שלמה קרעי: זה שעכשיו יש בסקרים ככה קצת – אלה בטח כמה שמשקרים כדי לתת לו הרגשה טובה, אבל ברור שמי שהצביע לו, לא יצביע לו שוב פעם לעולם.

שלמה קרעי: הרי, מנסור, אתה היית שם את הכסף שלך על קרן הצבי?

שלמה קרעי: היית שם את הכסף שלך על קרן הצבי?

מנסור עבאס: לא.

שלמה קרעי: לא, נכון?

שלמה קרעי: על קרן הצבי – הולך.

שלמה קרעי: היית נותן את הקול שלך לאדם שהבטיח לך, חתם על הבטחות, והפר את כולן?

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: לכן מצביעים ימניים יחזרו לימין, אבל מצביעים מהשמאל – אין להם למי להצביע.

שלמה קרעי: כל האידיאולוגיה, כל הערכים, כל טוהר המידות – הכול התברר ככלאם פאדי, הכול התברר כשקר.

שלמה קרעי: אתה יודע, יש פתגם בערבית, אני לא זוכר אותו בדיוק מילה במילה, אבל הוא אומר (אומר דברים בשפה הערבית) – כשאתה מטפטף ומטפטף בוקר וערב את השקר שלך, בסוף אתה יכול להפוך גם מוסלמית ליהודייה, ואתה יכול להפוך ממשלה של נוכלים ושקרנים, הם ינסו להפוך אותה – והם מנסים, והתקשורת עוזרת להם – הם מנסים להפוך אותה לנקיית כפיים, מנסים להפוך אותה למטרות טובות.

שלמה קרעי: מינויים פוליטיים – מטרות טובות; כספים קואליציוניים – מטרות טובות.

שלמה קרעי: הנדסת התודעה הזאת עם הזמן יכולה להשפיע על חלק מהאנשים.

שלמה קרעי: לא על כולם.

שלמה קרעי: מי שאינטליגנט מספיק מבין שיש כאן ממשלה של שקר והונאה, ממשלה שאסור לאפשר לה להמשיך להתקיים.

שלמה קרעי: אי-אפשר לתת לה שוב את הקולות.

שלמה קרעי: אנחנו נוודא, שבעזרת השם, לא תהיה לגיטימציה לממשלה הזאת; שהשקר והנוכלות וההונאה לא יכשירו אותם.

שלמה קרעי: אנחנו נדאג לשמור ולהציב מראה תמיד מול הפרצוף שלכם ומול הציבור שרואה אותנו, שיזכרו את זה שיש כאן ממשלה לא לגיטימית.

שלמה קרעי: 61 אצבעות שמצביעות בלי שקיבלו מנדט אמיתי מהעם.

שלמה קרעי: 61 אצבעות שהתחייבו לטוהר מידות, לניקיון כפיים, לא לבזבז כספי ציבור.

שלמה קרעי: והם עושים את ההפך הגמור.

שלמה קרעי: שלא לדבר על אותם צבועי ימין שהפרו את כל ההבטחות הליבתיות, האידיאולוגיות, הערכיות והקימו ממשלה פוסט-ציונית, ממשלה שמכרה את ארץ ישראל, את תורת ישראל, את עם ישראל.

שלמה קרעי: לא השאירו כלום, לא השאירו אבן על אבן.

שלמה קרעי: הנזק שהממשלה הזאת עושה הוא נזק שקשה לתאר אותו.

שלמה קרעי: רק חצי שנה עברה וכבר אי-אפשר לספור.

שלמה קרעי: צריך לכתוב ספר על כל הדברים שאנחנו צריכים לתקן.

שלמה קרעי: אבל מה שכן, אנחנו למדנו מכם קורס במשילות.

שלמה קרעי: למדנו מכם איך להגיד לפקידים, להגיד ליועצים המשפטיים: תאמרו את דעתכם, הכול בסדר, עד כאן.

שלמה קרעי: מכאן והלאה – תשבו בשקט, אנחנו מחליטים.

שלמה קרעי: ההחלטה בידיים של נבחרי הציבור, ואנחנו נעשה את זה, בעזרת ה', בקרוב מאוד.

שלמה קרעי: ממשלה כזאת שאין בה לא יושרה ולא טוהר מידות ולא ניקיון כפיים וגם לא חמלה לחלשים, לפריפריה, למוחלשים – אין לה זכות קיום.

שלמה קרעי: אין לה דבק אידיאולוגי אמיתי שמדביק אותה, ואנחנו נדאג, בעזרת ה', להביא לסיומה בקרוב.

שלמה קרעי: מה אתה אומר, נמשיך או שהתעייפת?

מנסור עבאס: תפקידי לנהל את המליאה.

מנסור עבאס: תמצה את הזמן שיש לך.

מנסור עבאס: אם אתה רוצה להפסיק אז זאת בחירה שלך.

שלמה קרעי: נראה לי שאנחנו נעצור כאן.

שלמה קרעי: תודה לכל עם ישראל, לכל הצופים; תודה לעובדי הכנסת, תודה לצוות הפרוטוקולים; גם לערוץ הכנסת, שהשתפר במחלקת הדיגיטל שלו, אין מה לדבר.

שלמה קרעי: בואו נעבור להצבעות.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב יסכם, בבקשה.

מתן כהנא: גלעד, אתה יכול לנצח בהצבעה עכשיו 0:1.

חוק ומשפט): נכון.

חוק ומשפט): אבל מה שאומרת לי הנהלת הקואליציה אני עושה.

מתן כהנא: למי אנחנו מחכים?

קריאה: ליושב-ראש הכנסת.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, אני רואה שספסלי האופוזיציה נותרו ריקים לחלוטין, והאמת שזה לא מפתיע, כי בסופו של יום, כפי שקראתי בקריאת הביניים לעברו של חבר הכנסת קרעי, מה להם להלין על הממשלה הנוכחית בכל מה שנוגע למאבק בנגע האלימות, בנוגע למאבק בתופעת החזקת הנשק הלא-חוקי?

חוק ומשפט): הרי אנחנו נמצאים בסך הכול חודשים אחדים אחרי תחילת כהונתה של הממשלה הנוכחית, ועדיין אנחנו נמצאים בשלב שבו ניתן להשוות בין מעשיה של הממשלה הנוכחית למחדליה של הממשלה הקודמת או של הממשלות הקודמות.

חוק ומשפט): ויש מידה רבה של אבסורד בלשמוע את חברי הכנסת של האופוזיציה מלינים על מצב המשילות ועל מצב הפשיעה, שהרי הכול הוא תוצאה של חוסר התפקוד של הממשלה הקודמת, של מחדלי תריסר השנים האחרונות.

חוק ומשפט): ואכן, מה לעשות, לוקח זמן לתקן מחדלים מצטברים של 12 שנים, ולא ניתן לצפות שבחודשים אחדים ניתן יהיה לכסות על כל מחדלי הממשלות הקודמות.

חוק ומשפט): הדבר, כמובן, בא לידי ביטוי גם בסוגיית האלימות וגם בתופעה הזאת של החזקת נשק באופן בלתי חוקי.

חוק ומשפט): והינה, כאשר באה הממשלה הנוכחית ומבקשת לקדם חקיקה שהממשלות הקודמות יכלו להציע – מישהו מנע מהן לקדם צעדי חקיקה כדי להתמודד עם תופעת החזקת הנשק הבלתי-חוקי?

חוק ומשפט): אלא שהן בחרו לא לטפל בנגע – לא באמצעות חקיקה, גם לא באמצעות השקעה בתשתיות חינוך, רווחה, שלטון מקומי, באותן קבוצות אוכלוסייה שנאנקות תחת נגע האלימות.

חוק ומשפט): למול המחדלים שלהם, מכיוון שהם באמת מביכים, כאשר באה הממשלה הנוכחית והקואליציה הנוכחית ונוקטות צעדים גם בתחום האכיפה והענישה הפלילית, אבל במקביל גם בצעדים של השקעה בתשתיות הרווחה, החינוך, השלטון המקומי, הטיפול בקהילה באותם מגזרים שבמשך שנים הוזנחו על ידי ממשלות ישראל, אז אין להם מה לומר כאן מעל הדוכן הזה בצורה עניינית, אלא להשמיץ ולהסית ולהתנגח.

חוק ומשפט): במקום שהאופוזיציה תחבור לקואליציה בסוגיה הזאת, לא בסוגיות אחרות, ברור שצריך להיות מאבק איתנים בין אופוזיציה לקואליציה.

חוק ומשפט): אבל ניתן לצפות שבסוגיה הזאת של נגע האלימות, שתופעת הנשק הבלתי-חוקי היא אחת ממקורות האלימות הרצחנית, היה ניתן לצפות שהאופוזיציה תבוא ותאמר שבנושא הזה אין מקום למחלוקת.

חוק ומשפט): ואם הממשלה והקואליציה יוזמות הצעת חוק של ענישת מינימום שהיא מידתית, שהיא סבירה, אז מה להם, לחברי הכנסת של האופוזיציה, שרובם המכריע גם לא טורח להיות כאן בדיון, מה להם להתנגח בהצעת החוק הממשלתית?

חוק ומשפט): ואז קוראים את ההסתייגויות ושומעים את הדברים שלהם כאן מעל הדוכן ומבינים, שהינה, מצאו להם הזדמנות נוספת להשתלח ברשות השופטת ובבתי המשפט, ואלה כל ההסתייגויות הראשונות שלהם להצעת החוק.

חוק ומשפט): אלא שאם חברי הכנסת מהאופוזיציה שעמדו כאן על הדוכן ודיברו בלשון בוטה ומתריסה נגד בתי המשפט והשופטים – אם אותם חברי כנסת היו טורחים להגיע לדיונים בוועדה, בסדר, לא כחברי ועדה מצביעים שאנחנו יודעים שיש מחלוקת של אופוזיציה-קואליציה והם לא רוצים כרגע להצטרף לוועדות.

חוק ומשפט): אבל אם הם היו באים בתור שומעים חופשיים לוועדות, אז למשל חבר הכנסת קרעי היה מגלה שעל פי נתוני משרד המשפטים והפרקליטות, בשנים האחרונות אנחנו דווקא רואים החמרה רצינית בענישה על עבירות נשק.

חוק ומשפט): אנחנו רואים איך בתי המשפט ושופטי ישראל מבינים שאנחנו מתמודדים עם תופעה קשה והנתונים מדברים בעד עצמם.

שלמה קרעי: בטח, אנחנו רואים אותם - - -

חוק ומשפט): היו מגלים חברי הכנסת של האופוזיציה – שלא מפספסים שום הזדמנות עניינית, או לא עניינית, לתקוף את בתי המשפט – היו מגלים איך כתוצאה מהנחיות פרקליטות המדינה לגבי מתחמי הענישה, כיצד כתוצאה ממדיניות בתי המשפט בעצמם, היו מגלים איך בתי המשפט - -

שלמה קרעי: - - -

חוק ומשפט): - - החמירו את הענישה, ולכן גם הנהלת בתי המשפט לא הביעה התנגדות למהלך, היחסית חריג הזה, של קביעת עונשי מינימום.

חוק ומשפט): אבל יש כאן אופוזיציה, שאיבדה כל יכולת לקיים דיון ענייני בהצעות חוק.

חוק ומשפט): מבחינתם הדוכן הזה, תפקידו אחד: לשמש במה להסתה הפרועה שלהם.

חוק ומשפט): לשמחתי, המהלך הזה לא עולה בידם.

חוק ומשפט): עכשיו אני רואה שחבר הכנסת אמסלם לא טרח להישאר כאן באולם, אז מכיוון שהתייחסתי בקריאת ביניים, אני רק אומר משפט אחד, ונשאיר אותו - - -

שלמה קרעי: אני יכול להבין אותו.

שלמה קרעי: היה קשה לו לשמוע את דברי הבלע - - -

חוק ומשפט): לא, לא, לא צריך, כי אנחנו יודעים, שכשחבר הכנסת אמסלם באולם, יש רק סוג אחד של מוזיקה פרלמנטרית שהוא יודע להשמיע.

שלמה קרעי: בערבית אומרים - - -

חוק ומשפט): אז אני אומר, רק מכיוון שהזכרנו את זה, אני אומר שישבתי עם חבר הכנסת אמסלם בחדרו, יחד עם חבר הכנסת ביטן, וסגרנו כיצד ממשלת נתניהו תקים ארבעה מקוואות ברחבי הארץ לטובת המתגיירים של התנועה הרפורמית והתנועה הקונסרבטיבית – בצפון הארץ, בדרום הארץ, בירושלים ובתל אביב.

חוק ומשפט): אפילו הוקצו עשרה מיליון שקלים, שהועברו למשרד ראש הממשלה - -

שלמה קרעי: מה הכתובת של המקוואות האלה?

חוק ומשפט): - - לטובת הקמת המקוואות האלה.

חוק ומשפט): לכן, כשיושב חבר הכנסת אמסלם - -

שלמה קרעי: מה הכתובת של המקוואות האלה?

שלמה קרעי: למה שניים מהם - - -

חוק ומשפט): - - ומסית ומפיץ את דברי השנאה שלו על זרמים דתיים, שבהם חברים מיליוני יהודים, ידעו אזרחי ישראל, שכפי שיו"ר האופוזיציה נתניהו הוא זה שהגה את מתווה הכותל, שהיום כל שותפיו וחנפניו מסיתים נגדו, כך חבר הכנסת אמסלם סגר, ביחד עם חבר הכנסת ביטן, על הקמת ארבעה מקוואות לטובת התנועה הרפורמית והקונסרבטיבית.

שלמה קרעי: איזה מקוואות אתם צריכים?

שלמה קרעי: אתם טובלים באמבטיה.

חוק ומשפט): וכל ההסתה של האיש הזה נגד היהדות הרפורמית היום נובעת מדבר אחד: מההליכים הפליליים של יו"ר מפלגתו והצורך של יו"ר מפלגתו להסית את תשומת הלב הציבורית מהעדויות הקשות שנשמעות בבתי המשפט בעניינו לעבר מלחמות דת בעם היהודי.

חוק ומשפט): הדבר לא יעלה, לא בידו של אמסלם, לא בידיה של חברת הכנסת רגב, לא בידיך חבר הכנסת קרעי ובטח לא בידיו של יושב-ראש האופוזיציה הצבוע - -

שלמה קרעי: אנחנו ננצח אתכם כמו שהמכבים ניצחו את המתייוונים.

חוק ומשפט): - - שהציע את מתווה הכותל ואז בגד בתפקידו לשמור על אחדות העם היהודי ולא להעמיק מחלוקת ושנאה.

שלמה קרעי: אתם תיזרקו לפח האשפה של ההיסטוריה היהודית.

שלמה קרעי: תגיד, אתם טובלים באמבטיה?

מנסור עבאס: תודה לחבר הכנסת קריב.

חוק ומשפט): שמענו, שמענו אתכם.

מנסור עבאס: תודה חבר הכנסת שלמה קרעי, אנחנו עוברים לשלב ההצבעות.

שלמה קרעי: איפה זה כתוב בתורה?

שלמה קרעי: צריך מקווה - - -

חוק ומשפט): תלמד, תלמד - - -

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 140) (הוראת שעה), התשפ"ב–2021.

מנסור עבאס: נקרא את שמות חברי הכנסת.

מנסור עבאס: קבוצות המסתייגים: קבוצת הליכוד – חבר הכנסת בנימין נתניהו, יולי אדלשטיין, ישראל כץ, מירי מרים רגב, יריב לוין, יואב גלנט, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, גלית דיסטל אטבריאן, חיים כץ, אלי כהן, צחי הנגבי, אופיר אקוניס, יובל שטייניץ, דוד אמסלם, דסטה גדי יברקן, אמיר אוחנה, אופיר כץ, חווה עטיה, יואב קיש, דוד ביטן, קרן ברק, שלמה קרע, מכלוף מיקי זוהר, אורלי לוי אבקסיס, קטי קטרין שטרית, פטין מולא, מאי גולן.

מנסור עבאס: קבוצת ש"ס – חברי הכנסת אריה מכלוף דרעי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, חיים ביטון, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול, אוריאל בוסו.

מנסור עבאס: קבוצת יהדות התורה – חברי הכנסת משה גפני, יעקב ליצמן, אורי מקלב, מאיר פרוש, יעקב אשר, ישראל אייכלר, יצחק פינדרוס.

מנסור עבאס: קבוצת הציונות הדתית – חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אורית מלכה סטרוק, אבי מעוז, אופיר סופר.

מנסור עבאס: נעבור להצבעה על הסתייגויות.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי אתה תבחר, או שנצביע על כולם?

מנסור עבאס: תגיד לי.

שלמה קרעי: תתחיל להצביע.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על הסתייגויות לפני סעיף 1.

מנסור עבאס: מצביעים על הסתייגות מס' 1.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההסתייגות – 1

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס:  

מנסור עבאס: אחד בעד, ארבעה מתנגדים.

מנסור עבאס: ההסתייגות לא עוברת.

מנסור עבאס: עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 2.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההסתייגות – 1

מנסור עבאס: נמנעים – אין

עידית סילמן: שלמה, הסיכום היה שאין שמיות.

שלמה קרעי: אני לא יודע עם מי הסיכום.

מיקי לוי: אין שמית.

עידית סילמן: מה זאת אומרת?

שלמה קרעי: מה זאת אומרת אין שמית?

שלמה קרעי: איפה זה כתוב?

מנסור עבאס: אחד בעד, ארבעה נגד.

מנסור עבאס: הסתייגות מס' 2 אינה מתקבלת.

שלמה קרעי: איפה זה כתוב בתקנון?

קריאות: - - -

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 3.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד – 1

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס:  

מיקי לוי: אם רוצים, אין בעיה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, אין בעיה.

שלמה קרעי: יש תקנון.

שלמה קרעי: גם אתה לא מעל התקנון, יושב-ראש הכנסת.

מיקי לוי: היו הסכמות, אלא אם כן הן מאז הוחלפו.

שלמה קרעי: לא היו הסכמות.

שלמה קרעי: קיש נתן לי את ההצבעות השמיות.

שלמה קרעי: אם היו הסכמות - - -

עידית סילמן: לא, אין שמיות.

עידית סילמן: אין שמיות.

מיקי לוי: עזבי.

מיקי לוי: אין בעיה.

מנסור עבאס: אחד בעד, ארבעה מתנגדים.

מנסור עבאס: הסתייגות מס' 3 אינה עוברת.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 4.

מנסור עבאס: אתה ביקשת הצבעה שמית?

שלמה קרעי: נכון.

מנסור עבאס: לא בגללנו, אנחנו יכולים להישאר עד הבוקר.

מנסור עבאס: אבל מה עם עובדי הכנסת, שלמה?

שלמה קרעי: את עובדי הכנסת יכולתם לשחרר לפני שעתיים, אם הייתם מקבלים את זה שאין שיקול דעת לבית המשפט.

מנסור עבאס: תפעיל שוב שיקול דעת.

מנסור עבאס: שלמה, עזוב, מצביעים?

מנסור עבאס: גברתי מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינו נוכח רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח

שלמה קרעי: - - - ואתה מדבר על לעשות צחוק - - -

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינו נוכח קרן ברק – אינו נוכח ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – אינו נוכח איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינו נוכח מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינו נוכח רות וסרמן לנדה – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינו נוכח ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינו נוכח אמילי חיה מואטי – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינו נוכח יוליה מלינובסקי – אינו נוכח מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינו נוכח עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינו נוכח יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – אינו נוכח אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – אינה נוכחת שרון רופא אופיר – אינה נוכחת מוסי רז –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מנסור עבאס: שלמה, אנחנו יכולים לוותר על הסיבוב השני?

שלמה קרעי: כן.

מנסור עבאס: האם יש חברי כנסת שלא הצביעו ומעוניינים להצביע?

מנסור עבאס: אין.

מנסור עבאס: ההצבעה תמה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי.

מנסור עבאס: ארבעה חברי כנסת נגד, אחד בעד.

מנסור עבאס: ההסתייגות אינה מתקבלת.

שלמה קרעי: - - -

מנסור עבאס: אתה מסיר את הסתייגות מס' 5? אוקיי.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 6.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההסתייגות – 1

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: אחד בעד, ארבה חברי כנסת נגד.

מנסור עבאס: ההסתייגות אינה מתקבלת.

שלמה קרעי: - - -

מנסור עבאס: אוקיי, אז הסתייגויות מהסתייגות מס' 7 עד 13 מוסרות.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 14.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההסתייגות – 1

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: אחד בעד, ארבעה נגד.

מנסור עבאס: ההסתייגות אינה מתקבלת.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות - - -

שלמה קרעי: מסיר את 15, ו-16 זה בדיוק מה שדיברנו כאן, לאפשר למערכת המשפט לעשות ככל העולה על רוחה.

מנסור עבאס: להצביע על 16?

קריאה: רגע, מה עם 15?

שלמה קרעי: להסיר.

מנסור עבאס: הסתייגות מס' 15 מוסרת.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 16.

מנסור עבאס: בעד ההסתייגות – 1

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: אחד בעד, ארבעה נגד.

מנסור עבאס: ההסתייגות לא מתקבלת.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות - - -

שלמה קרעי: 22.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: הסתייגויות 17 עד 21 מוסרות.

קריאה: כל ההסתייגויות לפני סעיף 1 - - -

מנסור עבאס: כן, כל ההסתייגויות לפני סעיף 1 לא מתקבלות.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצביע על הסתייגויות לסעיף 1 – הסתייגות 22, נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההסתייגות – 1

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: אחד בעד, ארבעה נגד.

מנסור עבאס: ההסתייגות לא מתקבלת.

שלמה קרעי: הסתייגות 23 היא ההסתייגות שתהפוך את החוק הזה לאמיתי ולא לאות מתה, כמו שקריב רוצה שיהיה.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 23.

מנסור עבאס: נא להצביע.

שלמה קרעי: למה אתה נגד, מנסור?

שלמה קרעי: זה יהפוך את החוק לאמיתי.

שלמה קרעי: לפחות תימנע.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: השתכנעתי בהסברו של חבר הכנסת קריב.

שלמה קרעי: השתכנעת?

מנסור עבאס: השתכנעתי.

שלמה קרעי: בסוף הוא עוד יהפוך אותך לרפורמי.

שלמה קרעי: בעד ההסתייגות – 1

שלמה קרעי: נמנעים – אין

מנסור עבאס: אחד בעד, ארבעה נגד.

מנסור עבאס: ההסתייגות לא מתקבלת.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 24?

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: רגע, הסתייגות 34 זה לא משהו שאמרת שאתה מקבל, קריב?

מנסור עבאס: 35.

חוק ומשפט): 35.

חוק ומשפט): זו הסתייגות גם שלי, גם של קרן.

שלמה קרעי: רגע, אז נעבור להסתייגות 32.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אז הסתייגות 24 עד הסתייגות 31 מוסרות.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 32.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההסתייגות – 1

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: אחד בעד, ארבעה נגד.

מנסור עבאס: ההסתייגות לא מתקבלת.

שלמה קרעי: 33.

מנסור עבאס: מצביעים על הסתייגות מס' 33.

מנסור עבאס: בעד – אין

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: ארבעה חברי כנסת נגד.

מנסור עבאס: ההסתייגות אינה מתקבלת.

מנסור עבאס: הסתייגות מס' 34 – חברת הכנסת קרן ברק אינה נוכחת, לכן אנחנו לא מצביעים, וגם לא על החלופין.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 35.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד – 4

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: ארבעה חברי כנסת בעד.

מנסור עבאס: ההסתייגות מתקבלת.

מנסור עבאס: אנחנו עכשיו נצביע על סעיף מס' 1 כנוסח הוועדה.

מנסור עבאס: נא להצביע.

קריאה: כנוסח הוועדה וההסתייגות שהתקבלה.

מנסור עבאס: וההסתייגות שהתקבלה, כן.

מנסור עבאס: בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 4

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: ארבעה חברי כנסת בעד.

מנסור עבאס: סעיף מס' 1 מתקבל כנוסח הוועדה, בנוסף להסתייגות מס' 35.

מנסור עבאס: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויות אחרי סעיף 1.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קרעי?

שלמה קרעי: 36.

מנסור עבאס: 36, נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההסתייגות – 1

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: אחד בעד, ארבעה נגד.

מנסור עבאס: ההסתייגות לא מתקבלת.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' - - -

שלמה קרעי: 40.

מנסור עבאס: הסתייגויות מס' 37 עד 39 מוסרות.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 40.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההסתייגות – 0

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: ארבעה חברי כנסת מתנגדים.

מנסור עבאס: ההסתייגות לא מתקבלת.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על הלחלופין.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההסתייגות – 1

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: אחד בעד, ארבעה נגד.

מנסור עבאס: ההסתייגות לחלופין לא מתקבלת.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 41.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההסתייגות – 1

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: אחד בעד, ארבעה נגד.

מנסור עבאס: ההסתייגות לא מתקבלת.

מנסור עבאס: כל ההסתייגויות אחרי סעיף 1 הוסרו.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויות סעיף 2.

מנסור עבאס: הסתייגות מס' 42, מצביעים?

שלמה קרעי: כן.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההסתייגות – 1

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: אחד בעד, ארבעה נגד.

מנסור עבאס: ההסתייגות לא מתקבלת.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 43.

מנסור עבאס: בעד ההסתייגות – 1

מנסור עבאס: נמנעים – אין ההסתייגות (43) של חברי הכנסת שלמה קרעי ויואב קיש לסעיף 2 לא נתקבלה.

מנסור עבאס: אחד בעד, ארבעה נגד.

מנסור עבאס: ההסתייגות אינה מתקבלת.

מנסור עבאס: אנחנו עכשיו מצביעים על סעיף מס' 2, בנוסף להסתייגות מס' 35, שיש לה השפעה עליו.

מנסור עבאס: נא להצביע על סעיף מס' 2.

מנסור עבאס: בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 4

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: ארבעה חברי כנסת בעד.

מנסור עבאס: סעיף מס' 2 התקבל כנוסח הוועדה, בנוסף להסתייגות מס' 35 וההשפעה שלה.

מנסור עבאס: תמה ההצבעה בקריאה השנייה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב, ממשיכים לקריאה שלישית?

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 140 – הוראת שעה), התשפ"ב–2021, בקריאה שלישית.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד החוק – 4

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: ארבעה חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ונמנעים.

עידית סילמן: עובדי הכנסת, תודה רבה.

חוק ומשפט): תודה, מכובדיי.

חוק ומשפט): תודה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: אני קובע שהצעת חוק העונשין (תיקון מס' 140) עוברת בקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

מנסור עבאס: תם סדר-היום.

מנסור עבאס: הישיבה הבאה תתקיים היום, יום שלישי, ג' בטבת התשפ"ב, 7 בדצמבר 2021, בשעה 16:00.

מנסור עבאס: ישיבה זו נעולה.