ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 76, 2021-11-22 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, היום י"ח בכסלו התשפ"ב, 22 בנובמבר 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת מליאת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב–ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 101) (הוספת אמצעי משמעת של העברה זמנית מכהונה), התשפ"ב–2021; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 143) (עבירות בנשק), התשפ"ב–2021; הצעת חוק קבוצות רכישה, התשפ"ב–2021; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 259) (פטור ממס על מענק לזוכה בתחרות במסגרת המשחקים האולימפיים או הפראלימפיים), התשפ"ב–2021; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 12) (תקופה מרבית לכהונה בתפקיד ראש הממשלה).

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/2544/24 וכלה בהצעת חוק פ/2594/24:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – זמינות שירותים רפואיים), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק להקמת אוניברסיטה ערבית ביישוב ערבי, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו-2018) (תיקון – הקצאת סכום לרשויות המקומיות הסמוכות לנמל התעופה בן-גוריון), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת אלכס קושניר; הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – טיפול באמצעות אומנויות), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – קביעת הוראות לעניין הכנסת חפצים ודברי מאכל למוסד רפואי), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק מימון מדיח כלים למשפחות ברוכות ילדים, התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מאיר פרוש; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – הנפקת תעודות לבעלי מוגבלות בראייה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל שיר סגמן; הצעת חוק זכויות בעלי חיים (העברת סמכויות הוועדה בכנסת) (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק חוזה עבודה (הגבלות לעניין סיום העסקה של עובד), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת משה אבוטבול, מיכאל מלכיאלי, יעקב מרגי, חיים ביטון, משה ארבל, ינון אזולאי, אורי מקלב, מאיר פרוש, קטי קטרין שטרית, יואב בן צור, מיכל וולדיגר ואוריאל בוסו; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס בגין תרומות לבתי חולים בפריפריה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – עצמאות נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – תוצאות הפרות חוזרות), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק; הצעת חוק קרן לאזרחי ישראל (תיקון – מועד תחילת החוק), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת מוסי רז, סמי אבו שחאדה, אלון טל, נעמה לזימי, אבי דיכטר, יוראי להב הרצנו ומשה טור פז; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חינוך לשוויון מגדרי חובה),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת אמילי חיה מואטי; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת תקופת כהונה של ראש הממשלה), מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הטלת ארנונה על מפעל לייצור נשק), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, מאיר יצחק הלוי, צבי האוזר, מירב בן ארי, מיכאל מרדכי ביטון, לימור מגן תלם, נעמה לזימי, ניר אורבך, יעקב מרגי, משה ארבל, משה גפני ואופיר כץ; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – ייצוג לנשים ברשימות המועמדים), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק לשכת עורכי הדין (תיקון – ציון עובר בבחינת ההתמחות) (הוראת שעה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת איימן עודה ועופר כסיף; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על מוצרי מזון לתינוקות), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אמילי חיה מואטי, אוריאל בוסו, ינון אזולאי, מיכאל מלכיאלי, חיים ביטון, אופיר כץ, גלעד קריב, מיכל וולדיגר, מוסי רז, אופיר סופר ואיתן גינזבורג; הצעת חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות (תיקון – דיווח יועץ השקעות ללקוח), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל שיר סגמן; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חובת לימוד ערבית), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – פטור משכר לימוד לסטודנטים מתחת לקו העוני), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון – הקלות בהגבלת חשבון), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת מאזן גנאים, מנסור עבאס, ווליד טאהא ואימאן ח'טיב יאסין; הצעת חוק הקמת ועדת חקירה ממלכתית לפרשת מסמך הרפז, התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ריבית ודמי פיגורים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הכרה בהוצאות אש"ל לעצמאים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת לימור מגן תלם,

ירדנה מלר-הורוביץ: יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, אלינה ברדץ' יאלוב ושרון רופא אופיר; הצעת חוק מידע גנטי (תיקון – איסור שימוש בתוצאות בדיקה גנטית לקביעת השתייכות לעדה דתית), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, יבגני סובה, אלכס קושניר, יוסף שיין, לימור מגן תלם, אלינה ברדץ' יאלוב ושרון רופא אופיר; הצעת חוק החלת הריבונות של מדינת ישראל בחבלי יהודה והשומרון, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק החלת ריבונות על בקעת הירדן, גוש עציון, גבעת זאב, מעלה אדומים, ביתר עילית ועופרה, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – לימוד מורשת יהודי ברית המועצות לשעבר), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אלינה ברדץ' יאלוב, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, יוסף שיין ולימור מגן תלם; הצעת חוק סיוע לנפגעי האסון הלאומי בהר מירון, התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת יעקב אשר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תנועת כלי רכב ביום הכיפורים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת משה אבוטבול, יצחק פינדרוס, חיים ביטון, אבי מעוז, מאיר פרוש, יעקב ליצמן, מיכאל מלכיאלי ואורית מלכה סטרוק; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הסמכת רשות מקומית לביצוע תפקידי רישוי), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק יום העצמאיות והעצמאים, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת לימור מגן תלם, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, אלינה ברדץ' יאלוב ושרון רופא אופיר; הצעת חוק התחרות הכלכלית (תיקון – ביטול הפטור לענף החקלאות), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת אלי כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח זכויות עצמאי שעיקר הכנסתו מעסק בהליכי חדלות פירעון), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק רשם מקרי אובדנות, התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת עידית סילמן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קבלת מענק במקרה פטירה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון – טעמים מיוחדים להעמדה לדין של מי שביצע עבירה בהיותו קטין),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – פתיחת תביעה על סכום קצוב), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת יעל רון בן משה, ולדימיר בליאק, עופר כסיף, מוסי רז, מופיד מרעי ומיכאל מרדכי ביטון; הצעת חוק מעונות יום שיקומיים (תיקון – פעוט עם מוגבלות שטרם מלאו לו שישה חודשים), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל וולדיגר; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – מניעת פגיעה בקטין על ידי חשיפתו להורה אלים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת נעמה לזימי, טטיאנה מזרסקי, סימון דוידסון, משה טור פז, עופר כסיף, אלון טל, גבי לסקי, מיכל רוזין, מוסי רז, גלעד קריב ואבתיסאם מראענה; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (פסילת ראיה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק החזקת תכשיר אפינפרין במוסדות חינוך ובמקומות ציבוריים (תיקון – החזקת תכשיר אפינפרין בבית אוכל), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת איתמר בן גביר, מאי גולן, אורלי לוי אבקסיס, שלמה קרעי, מכלוף מיקי זוהר, משה אבוטבול, אופיר כץ, ינון אזולאי ואורית מלכה סטרוק; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – ייצוג הולם ללוחמים), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת אופיר סופר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות פדיון סכום החיסכון הצבור הכולל לחייל בודד), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת אלכס קושניר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תנאי זכאות לדמי לידה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אלינה ברדץ' יאלוב, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, יוסף שיין ולימור מגן תלם; הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – ביטול כלובים בתעשיית הביצים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת יסמין פרידמן, אבתיסאם מראענה, גבי לסקי, מיכל שיר סגמן, יוראי להב הרצנו, מוסי רז, שירלי פינטו קדוש ושרון רופא אופיר; הצעת חוק העדה הדרוזית, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת פטין מולא, מכלוף מיקי זוהר, אורלי לוי אבקסיס, קטי קטרין שטרית, קרן ברק, דוד ביטן, דסטה גדי יברקן, אופיר אקוניס, אופיר כץ,

ירדנה מלר-הורוביץ: חוה אתי עטייה, צחי הנגבי, יריב לוין, איתמר בן גביר, יואב גלנט, אריה מכלוף דרעי, אלי כהן, יואב בן צור, ינון אזולאי, חיים ביטון, יעקב מרגי, מיכל וולדיגר, משה אבוטבול וישראל כץ; הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה) (תיקון – תנאים להתרת השקעה במניות כהוצאה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת נהגי אוטובוס בקווי תחבורה ציבורית), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר פיצול הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 10) (הארכת תוקף והוראות נוספת), התשפ"ב–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: בטרם נמשיך בסדר-היום, ביקשה ממני חברת הכנסת אמילי מואטי לכבד את המורות שלה לשעבר מבית הספר הממלכתי-דתי רמב"ן בחיפה.

מיקי לוי: ברוכות הבאות.

מיקי לוי: בהצלחה.

אמילי חיה מואטי: תודה.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: ההידרדרות החמורה של הביטחון האישי וביטחון הפנים בישראל; << נושא >>

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום – הצעות סיעות הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו לראשות הממשלה, התאחדות הספרדים שומרי תורה, תנועתו של מרן הרב עובדיה יוסף זכר צדיק לברכה, יהדות התורה והשבת אגודת ישראל – דגל התורה להביע אי-אמון בממשלה בנושאים הבאים: ההידרדרות החמורה של הביטחון האישי וביטחון הפנים בישראל, וינמק את ההצעה חבר הכנסת יואב גלנט, בבקשה; הנושא השני – ממשלה אכזרית שמעלה מיסים לאזרחים ואטומה לחלשים, של התאחדות הספרדים שומרי תורה, תנועתו של מרן הרב עובדיה יוסף זכר צדיק לברכה, אגודת ישראל – דגל התורה.

מיקי לוי: בהמשך ינמק את ההצעה חבר הכנסת יעקב מרגי.

מיקי לוי: חבר הכנסת גלנט, בבקשה.

יואב גלנט: אדוני היושב–ראש, חבריי לכנסת ישראל, אנו עדים בחודשים האחרונים להתגברות משמעותית באירועי האלימות הבאים מתוך החברה הערבית בישראל בכל רחבי הארץ, ובמיוחד בנגב ובגליל.

יואב גלנט: הפשיעה הערבית, אשר התאפיינה בעבר בעיקר בסכסוכים פנימיים בין חמולות ובין משפחות יריבות והייתה כלואה ביסודה בתחומי היישובים הערביים, פרצה אל כל רחבי הארץ והיא מכה בכל אזרחי המדינה, יהודים וערבים, צפון, מרכז ודרום.

יואב גלנט: זוהי פשיעה כנגד חייהם ורכושם של אזרחי ישראל, אך לא פחות מכך זוהי פשיעה המכוונת נגד מוסדות המדינה, נגד סמלי השלטון ונגד ריבונות עם ישראל בארצו ובמדינתו.

יואב גלנט: הסכנה הטמונה בעבריינות הערבית, הפלילית והלאומנית, חצתה זה מכבר את הסיכון הפרטני לחייו של אדם או לרכושו, יהודי או ערבי.

יואב גלנט: זוהי קריאת תיגר על נוכחותם של יהודים בחלקים נרחבים בארץ ישראל, במיוחד בנגב ובגליל, ויותר מכך – זוהי התרסה כלפי מדינת ישראל, גופיה הנבחרים וזרועות הביצוע והאכיפה של מדינת ישראל.

יואב גלנט: בבואנו לבחון את המציאות כיום ראוי לזכור כי המאבק הלאומי בין יהודים לערבים בארץ ישראל בעת החדשה הוא ארוך שנים.

יואב גלנט: למעלה מ-100 שנים מתועדת של התנכלות ערבית ליהודים, ובתוך כך מעשי טרור, רצח, שוד, אונס ואלימות קשה.

יואב גלנט: שיאו של המאבק במלחמת השחרור ובניצחון הישראלי לפני 74 שנים, עת הצליח המיעוט היהודי בארץ ישראל לנצח במלחמת האזרחים כנגד הרוב הפלסטיני אשר קם עליו בשלב הראשון למלחמה ולהביס חמישה צבאות ערביים בשלב השני למלחמה, תוך שהוא זוכה פעמיים בתוך חודשים ספורים להכרה בין-לאומית אשר לזכותם של היהודים להקים מדינה, ובהמשך – בזכותה של מדינה זו, אשר הוקמה בסערת הקרב, להתקיים ולשגשג ולאפשר בית יהודי לעם השב אל מולדתו ממסע תלאות וסבל בן אלפיים שנה.

יואב גלנט: אדוני היושב–ראש, חבריי חברי הכנסת, הקרב על ארץ ישראל לא הסתיים לפני 73 שנים, עם שוך הקרבות של מלחמת העצמאות; הוא שינה צורה ואופי, אך ביסודו של דבר הוא נמשך מאז ועד עתה.

יואב גלנט: אלו שביקשו להשליך את העם היהודי מארצו וממולדתו בדרכים של מלחמה ואלימות כשלו בתוכניתם, אך חלק מהם לא נטשו את חלומותיהם ואת רעיונותיהם.

יואב גלנט: חלק מן הציבור הערבי בארץ ישראל אינו משלים עם קיומה של מדינה יהודית, ובוודאי אינו מסכים כי בארץ ישראל יכולה להתקיים רק ריבונות לאומית אחת, ריבונות ציונית-יהודית, בהתאם וכנובע ממגילת העצמאות – מדינה יהודית, דמוקרטית, שוות זכויות לכל אזרחיה.

יואב גלנט: ומכאן אל המציאות הנוהגת בישראל של היום.

יואב גלנט: מאז כינונה של הממשלה הנוכחית חלה הידרדרות חמורה בביטחון הפנים ובביטחון האישי של תושבי ישראל.

יואב גלנט: הממשלה לא מצליחה להשתלט על הפשיעה הערבית הפלילית והלאומנית בכל הארץ.

יואב גלנט: במרחב הדרום מתחוללת הפרה קבועה וממושכת של הריבונות הלאומית ופגיעה בחייהם ובשגרת ביטחונם של התושבים.

יואב גלנט: תופעות של ירי לעבר תחנות משטרה ואנשי כוחות הביטחון, פריצה לבסיסי צה"ל, שוד ציוד צבאי מחיילים בסדיר ובמילואים – המנועים מלהפעיל את נשקם – הפכו זה מכבר לשגרה יום-יומית בדרום ובנגב.

יואב גלנט: רוב בתי העסק ואתרי הבנייה משלמים דמי חסות לעבריינים בדואים.

יואב גלנט: ראשי הערים והיישובים הבדואיים נשלטים על ידי כנופיות פשע, היוצרות שכבת תיווך הגוזרת נתחים משמעותיים בכל פרויקט ממשלתי בתחומי התשתית, הבנייה, ההסעה ועוד, באמצעות השלטת טרור ואיום על נבחרי הציבור ונציגיו.

יואב גלנט: ולבסוף, אבל בראש סדר העדיפויות, אזרחים יהודים אינם חשים תחושת ביטחון ברחבי הדרום: כך הנוסעים על צירי התנועה העיקריים, 25, 31, ציר 40, כך הנשים החוששות לנוע לבדן בעיר באר שבע בשעות החושך וכך צוותי הרפואה בבית החולים סורוקה, העומדים חסרי אונים מול תופעות קשות של אלימות ואף ירי ברחבי בית החולים.

יואב גלנט: הגיעה השעה לומר בבירור את הדברים: ממשלת ישראל מעוניינת לשים קץ לאלימות ולפשיעה הערבית בדרום, אך היא פשוט אינה מסוגלת לכך.

יואב גלנט: בממשלה הזו לא קיימת המנהיגות ולא קיימת הלכידות הנחוצות כל כך כדי לשים קץ לתופעת הפשיעה הערבית הלאומנית והפלילית.

יואב גלנט: מן הראוי כי נאמר באופן צלול וברור: כניסתה לממשלת ישראל של מפלגת רע"מ, מפלגת האחים המוסלמים סניף ישראל, נותנת לגיטימציה ותחושת ביטחון לאלה המשוכנעים כי הם אדוני הארץ.

יואב גלנט: חיוניותו של מנסור עבאס ומפלגתו עבור קיומה של הממשלה המפוצלת והמסוכסכת המכהנת כיום בישראל מקנה רוח גב למי שחושב שהשתלטות בלתי חוקית על שטחי מולדת היא תופעה רצויה אשר תזכה בהמשך בגיבוי ממשלתי בדמות הנצחת המצב דרך חיבור לרשת החשמל והכרה והלבנה של המצב בשטח.

יואב גלנט: רוח גב זו היא המפיחה חיים במאמציהם של אלו המפירים חוק וסדר בפעולתם נגד חיילי צה"ל בשטחי האימונים ובבסיסים, בהתנהגות עבריינית שלוחת רסן בכבישי הדרום, ובעיקר בין אלו שאינם מקבלים את הרעיון היסודי של ריבונות ציונית-יהודית בארץ ישראל ולדידם יש צורך לקיים מצב שונה, מנוגד לתפיסה הלאומית אשר הובילה להקמתה של מדינת ישראל ברוח מגילת העצמאות.

יואב גלנט: המצב בצפונה של ישראל, ובמיוחד ברחבי הגליל, חמור אף הוא.

יואב גלנט: רוב מכריע של העסקים ואתרי הבנייה באזורים רבים בצפון משלמים דמי חסות לארגוני פשיעה ערביים.

יואב גלנט: הבנייה הבלתי-חוקית ביישובים ערביים במרחב ואדי עארה והגליל הפכה לנורמה שלטת.

יואב גלנט: בולטת במיוחד הפשיעה כנגד החקלאים היהודים בצפון הארץ – הצתת מתבנים ולולים, גנבת עדרי פרות וכבשים ממכלאות ומשטחי מרעה, השחתה שיטתית של ציוד יקר ערך, כריתת מטעי עצים בני עשרות שנים ועוד.

יואב גלנט: מעשי השוד והגנבה, המלווים לרוב במעשי ונדליזם, הם עדות נוספת לכך שהפשיעה הפלילית משולבת בפשיעה לאומנית כנגד הציבור היהודי וכנגד הרשויות המוסמכות במדינת ישראל, בבחינת "שתי ציפורים במכה אחת" – גם רווח פלילי מן הגנבה והגזל וגם פגיעה בממסד היהודי, בנציגיו ובתומכיו ברחבי הארץ.

יואב גלנט: כפי שפתחתי ואמרתי, הקרב על ארץ ישראל ואדמתה לא הסתיים.

יואב גלנט: יש מי שחושב כי כאשר יבריח את הבקר היהודי, הוא יירש את אדמת המרעה, וכאשר יכרות את מטע המנגו – יבריח את החקלאי היהודי ולא תהיה הארץ.

יואב גלנט: ולקראת סיום, אדוני היושב-ראש, כמי שנולד ביפו-תל אביב, אני פונה מכאן, מעל במת הכנסת, אל תושביה של העיר העברית הראשונה תל אביב הנושאים היום בתפקידים מרכזיים בממשלת ישראל – השר לפיד, השרה מיכאלי, השר סער, השרה שקד, השרה זנדברג, וגם תושב העיר השכנה רעננה, ראש הממשלה בנט – אני פונה ואומר לכם: אני יודע שעבור חלקכם, הנגב והגליל הם מקומות שמדי פעם מצטלמים בהם ומדי פעם נופשים בהם.

יואב גלנט: בדרך כלל, הם מקומות של אנשים אחרים הנשקפים אליכם מבעד למסך הטלוויזיה או מסך הטלפון.

יואב גלנט: אבל זכרו היטב: עיר מדינה – פוליס, בשמה היווני הקדום – אינה יכולה להתקיים במזרח התיכון.

יואב גלנט: חלקכם התנגדתם לפני שנים אחדות להצעתי להקמת עשרה יישובים חדשים בנגב.

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

יואב גלנט: עוד דקה וחצי, אדוני, בבקשה.

יואב גלנט: אני לא מדבר פה הרבה, כידוע לך.

יואב גלנט: חלקכם התנגדתם לפני שנים אחדות להצעתי להקים עשרה יישובים חדשים בנגב.

יואב גלנט: מי שהתיימרו להמשיך את דרך בן-גוריון, בעטו אז במורשתו.

יואב גלנט: אני שב ואומר לכם:

יואב גלנט: אם נאבד את הנגב ואת הגליל, יאבדו גם ירושלים וגם תל אביב.

יואב גלנט: הפשיעה הלאומנית המשתוללת ומכלה כל חלקה טובה בנגב ובגליל הולכת ומתפשטת, וסופה שתגיע גם אל מה שמכונה מרכז הארץ – הריכוז היהודי הגדול בעולם, המשתרע בין ירושלים, חיפה ואשדוד, וכולל בתוכו למעלה מחמישה מיליון תושבים יהודים וגם אזרחים ערבים רבים.

יואב גלנט: אגב, תופעות פשיעה החלו כבר ברמלה, ביפו, בלוד ובמקומות אחרים.

יואב גלנט: אין צורך לבדות סיפורים על התקפות שלא היו בתחנות דלק, מספיק לעקוב אחר המתרחש.

יואב גלנט: האלימות הזו מתחוללת כבר היום גם בתחנות דלק, ולצערי, גם במקומות אחרים.

יואב גלנט: חבריי חברי הכנסת, הממשלה הזו אינה מסוגלת להשליט חוק וסדר; אין בכוחה לוודא ריבונות יהודית בגליל ובנגב.

יואב גלנט: היא שבויה בידיהם של קיצונים אסלאמיים הפועלים במסווה חברתי לשם קידום מטרות לאומיות ערביות אסלאמיסטיות הנוגדות את עקרונותיה של מדינת ישראל הציונית והיהודית.

יואב גלנט: אם לא תינקטנה פעולות מהירות לבלימת גלי הפשיעה והאלימות, יש חשש כבד להסלמה בביטחון הפנים עד כדי אובדן שליטה של כוחות הביטחון על המתרחש.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני קורא לכם להצביע אי-אמון בממשלה הזו, אשר אינה מסוגלת לשים קץ לפשיעה הלאומנית והפלילית.

יואב גלנט: זו אינה הצבעה פוליטית, זוהי הצבעת הישרדות לאומית.

יואב גלנט: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת יואב גלנט.

מיקי לוי: ישיב השר לביטחון פנים עמר בר לב, בבקשה.

עמר בר-לב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עמר בר-לב: חבריי חברי הכנסת, ארבעה שבועות לאחר השבעתי לתפקיד השר לביטחון הפנים, הצגתי לראש הממשלה חבר הכנסת נפתלי בנט את התוכנית שגיבשתי להתמודדות עם הפשיעה והאלימות ברחוב הערבי.

עמר בר-לב: לשמחתי הרבה, ראש הממשלה קיבל את המלצותיי והציב את ההתמודדות עם האלימות והפשיעה ברחוב הערבי כאחת משלוש המטרות העיקריות של ממשלת ישראל.

עמר בר-לב: מייד ניגשנו למשימת התכנון ולרתימת ראשי הרשויות הערביות למשימה.

עמר בר-לב: כיום הממשלה פועלת בשני ערוצים מקבילים: האחד – ההתמודדות עם הפשיעה ברחוב הערבי; השני – חתירה לצמצום האי-שוויון בין החברה היהודית לערבית, המהווה בין היתר את הכר הנרחב לפשיעה.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, התחלנו בשתי פעולות פשוטות: התרת הרסן ואפסון האגו.

עמר בר-לב: התרנו את הרסן שריסן את משטרת ישראל בשנים האחרונות.

עמר בר-לב: משטרת ישראל מבצעת בחודשים האחרונים אכיפה חסרת תקדים ובלתי מתפשרת כנגד האלימות והפשיעה ביישובים הערביים ובערים המעורבות.

עמר בר-לב: בכל המחוזות של משטרת ישראל ישנה עלייה חדה ברמת הפעילות בהשוואה לתקופה המקבילה אשתקד.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, רק אם נשווה את מספר המבצעים המשטרתיים שבהם לקחו חלק למעלה מ-300 שוטרים – ולך, אדוני היושב-ראש, אני לא צריך לספר מה זה מבצע שמאות שוטרים לוקחים בו חלק – בשלושת החודשים האחרונים לעומת התקופה המקבילה אשתקד, הוא היה גבוה ב-33% לעומת מספרם בשנה שעברה.

עמר בר-לב: הפעולה הפשוטה השנייה שעשינו – אפסַנו את האגו.

עמר בר-לב: אין פה אני ואני ואני, ששמענו כל כך הרבה פעמים.

עמר בר-לב: המשרד לביטחון הפנים, משרד ראש הממשלה, משרד המשפטים, הפנים, האוצר, הרווחה, החקלאות, הבריאות, משרד הכלכלה, יחד עם הפרקליטות, רשות המיסים, הרשות לאיסור הלבנת הון, בנק ישראל ומרכז השלטון המקומי – כולנו שותפים ביחד, כולנו עובדים יחד בהתמודדות עם הפשיעה ברחוב הערבי.

עמר בר-לב: אם כבר הזכרתי שמספר מבצעי המשטרה בחודשים האחרונים גבוה ב-33% מאלה שהיו בתקופה המקבילה אשתקד, הינה עוד כמה נתונים השוואתיים: תפיסת רכבים בהיקף של 25.6 מיליון שקל בחודשים האחרונים, לעומת חצי – 14 מיליון – בתקופה המקבילה אשתקד; סגירת עסקים של משפחות פשע, כמו למשל סגירת אטליזי בשר והשמדת כשני טון בשר בחודש האחרון, לעומת כלום בשנה הקודמת; פעילות נגד יעדי פשיעה המשתמטים מתשלום מס הכנסה בסכום של כ-50 מיליון שקלים; פשיטות על צ'יינג'ים, אלה שמחליפים כספים – פעילות ללא רישיון, הפרות במיליוני שקלים; הקפאת חשבונות בנק בעשרות מיליוני שקלים – הכול של גורמי פשע ברחוב הערבי; ובנגב – שוב הדגמה השוואתית – משטרת ישראל השמידה חממות קנביס בהיקף הגדול פי 2.5 ממה שהיה בתקופה המקבילה אשתקד.

עמר בר-לב: ולא די לנו בכך.

עמר בר-לב: המשרדים יחדיו פועלים כיום ללא הפסקה לקדם חקיקה שתסייע לנו להשיג הרתעה משמעותית.

עמר בר-לב: ממש על קצה המזלג, להלן כמה תיקוני חקיקה שמשרדי הממשלה מקדמים בהובלת המשרד לביטחון הפנים במסגרת המאבק בתופעת הפשיעה ברחוב הערבי: הצעת חוק הקובעת מתווה של עונש מינימום בעבירות של אחזקת נשק ללא רישיון, עבירה של נשיאה והובלת נשק וכמובן – של סחר בנשק; הצעת חוק לתיקון פקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) שמעדכנת את העילות הקבועות שבהתקיימן מוסמך שוטר לערוך חיפוש במקום בלא צו בית משפט; קידום תיקון חקיקת חילוט שיאפשר להורות על חילוט רכוש בהיקף נרחב לסוחר נשק, כפי שקיים כבר לגבי סוחר סמים; איירסופט – אותם משחקי נשק, כביכול, הניתנים להסבה מהירה וקלה לכלי נשק קטלניים – אנחנו יחד עם שרת הכלכלה מקדמים תיקון חקיקה להגדרת רובי האיירסופט כדמוי כלי ירי, כך שיחולו עליהם ההגבלות והדינים בחוקי כלי הירייה; חוק חברות השמירה, שבחסותו מסתתרות חברות פרוטקשן ברחבי הארץ, מלבינות את הפשעים שלהן, ואין בצידו שום עונש – אנחנו מקדמים כיום תיקון חקיקה להעברת הרגולציה והפיקוח על שירותי חברות השמירה ממשרד המשפטים למשרד לביטחון הפנים.

עמר בר-לב: תאמינו לי, כשזה יגיע למשרד שלנו, אנחנו נטפל בחברות השמירה שעוסקות בפרוטקשן.

עמר בר-לב: כפי שציינתי כבר קודם, הסטנו את האגו שלנו ושמנו בצד, וכן, גם האגו שלי אינו נוכח פה במערכה הזאת.

עמר בר-לב: ביקשתי מראש הממשלה שסגן השר לביטחון הפנים, הסגן שלי, חבר הכנסת יואב סגלוביץ', יעמוד בראש המבצע שמניע את כל הפעילות המשותפת עם יתר המשרדים – האוצר, המשפטים, הפנים, הרווחה, הפרקליטות, השלטון המקומי, בנק ישראל – ושיפעל למען מטרה שכלל הגורמים הממשלתיים והרשויות יפעלו יחד.

עמר בר-לב: ושוב, אדוני היושב-ראש, אתה מכיר את חבר הכנסת סגלוביץ', היכולת שלו לחבר.

עמר בר-לב: הוא עושה באמת עבודה מצוינת שאני לא חושב שהייתה אי פעם בממשלת ישראל.

עמר בר-לב: מבזבוז הכספים הציבוריים שהיו בעבר על סגני שרים – חבר הכנסת סגלוביץ' עושה לילות כימים במבצע "מסלול בטוח", המבצע שהתחיל בסך הכול לפני חודש, של הקמת צוותי העבודה המשותפים האלה, ובתוך חודש כבר מבחינים בתוצאות הראשוניות, שאותן כבר הזכרתי, של שיתופי הפעולה האלה.

עמר בר-לב: החודש הבודד, חודש אחד של מבצע "מסלול בטוח", כבר מניב עלייה של כמעט 500% בתפיסות הכלכליות.

עמר בר-לב: ושוב, אני מזכיר: זה תפיסות כלכליות של גורמי פשע ברחוב הערבי במדינת ישראל.

עמר בר-לב: אז מה השארתם לנו, חברי הממשלה הקודמת?

עמר בר-לב: קרוב לשמונה שנים ישבתי בצד של האופוזיציה בכנסת ישראל, שנים שבהן הבנתי היטב את תפקיד הצבעות האי-אמון ואת חשיבותן, שנים שבהן הגשתי בעצמי הרבה מאוד הצעות אי-אמון, ואני מכבד מאוד את המוסד ואת היכולת של האופוזיציה להגיש הצעת אי-אמון.

עמר בר-לב: אבל יש רק מילה אחת לתאר את הצעת האי-אמון הזו שהגשתם היום, על הבוקה ומבולקה שהשארתם שלנו, והמילה הזו היא "חוצפה".

עמר בר-לב: פשוט חוצפה.

עמר בר-לב: לפני חמישה חודשים קיבלתי לידיי את המשרד לביטחון הפנים ואת האחריות למשטרת ישראל.

עמר בר-לב: המשרד והגופים שקיבלתי היו עדיין בתהליך ליקוק הפצעים מתיבת הפנדורה שנפתחה חודש לפני כן במהלך מבצע שומר החומות, שכזכור היה במשמרת שלכם.

עמר בר-לב: בוואדי עארה בדיוק סיימו לחבר מחדש את הרמזורים שעמדו שרופים מאז המהומות במאי, כשאתם, השר לשעבר גלנט, אתם הייתם בשלטון.

עמר בר-לב: בכביש 31, בדרך לערד, סיימו רק זמן קצר לפני זה להרכיב מחדש את עמודי התאורה שהופלו במהלך אותן מהומות.

עמר בר-לב: בלוד, עכו, בערים מעורבות נוספות, עוד לא סיימו לשפץ את נזקי הפרעות שהתחוללו.

עמר בר-לב: כל זאת, אני אזכיר לכם היטב, היה במשמרת שלכם, ממשלת ישראל הקודמת.

עמר בר-לב: אבל לא רק הכאוס במדינה במהלך שומר החומות היה במשמרת שלכם, גם ימים ספורים בלבד לפני תחילת המהומות התרחש האסון במירון, שהיום כבר ברור שמי שבחש בקדרה היו אותם פוליטיקאים שיושבים עתה בספסלי האופוזיציה.

עמר בר-לב: והיום גם פרסמה הוועדה לחקר האירועים במירון את דוח הביניים שלה, והדבר הראשון שציינה הוועדה, ההמלצה שלה – שלקראת האירועים בל"ג בעומר הקרוב דבר ראשון ממשלת ישראל תקבע שר שאחראי לאירוע.

עמר בר-לב: מה זה אומר?

עמר בר-לב: זה אומר שממשלת ישראל אחראית לאירוע בסדר גודל כזה, מה שבוודאי לא היה באירוע הקודם.

עמר בר-לב: אבל לא זו אף זו, באוגוסט האחרון הוגש דוח מבקר המדינה על היבטי משילות בנגב.

עמר בר-לב: השר לשעבר גלנט, הזכרת את המשילות בנגב.

עמר בר-לב: שחור על גבי לבן קובע מבקר המדינה כי בשנים 2012–2020, שנים שבהן אתם הייתם בשלטון, היו תוכניות רבות, הצהרות והשקות, אך הביצוע כמעט לא היה קיים בשטח.

עמר בר-לב: זה לא אני אומר, זה מבקר המדינה אומר.

עמר בר-לב: באפריל 2016 אושרה תוכנית החומש של השר לביטחון הפנים, נדמה לי שזה היה השר גלעד ארדן, שוב, איש הליכוד, שעל פיה, בין היתר, הייתה תוכנית להקמת תחנות משטרה במגזר הערבי, ובהן הקמת תחנת משטרה בחורה, בכסייפה ובלקיה – שלושה יישובים שמהם יצאו במאי 2021 פורעים שסקלו באבנים מכוניות שעברו בכבישים, שהפילו עמודי תאורה על הכבישים ושהציבו מארבי פתע לנהגים בכבישי הדרום.

עמר בר-לב: אין צורך כמעט לציין שעד היום זה עוד אין תחנות משטרה לא בחורה, לא בכסייפה ולא בלקיה.

עמר בר-לב: בשנים האלה תופעת הפרוטקשן בנגב הפסיקה להתחבא והפושעים בדרום איבדו את הפחד.

עמר בר-לב: עסקים ברחבי באר שבע וערים אחרות במחוז סומנו בגרפיטי למען כולם יראו וייראו.

עמר בר-לב: בצפון משפחות פשע התעצמו לממדים שלא ייאמנו – הפרוטקשן, הפשיעה החקלאית, עבריינות כביש וקולות הירי שמטרטרים את מנוחת האזרחים הערבים והיהודים גם יחד.

עמר בר-לב: באוגוסט 2014, ניסיון בריחה מבית סוהר הביטחוני גלבוע – ב-2014, לפני שבע שנים, שמונה שנים – ניסיון הבריחה הזה גילה את מחדל הכלונסאות שעליהן יושב בית הסוהר, מחילות בריחה מוכנות מראש לכל דורש.

עמר בר-לב: שבע שנים לאחר מכן, לפני שלושה חודשים, זו הנדוניה שהשארתם לי – בית סוהר שידעתם שהוא יושב על כלונסאות, שאפשר לברוח ממנו, מחילות שאתם הכרתם מאז 2014 – מחילות שאפשרו לאסירים ביטחוניים, רוצחים מסוכנים, להימלט ללא הפרעה ולהסתובב בשדות העמק באופן חופשי.

עמר בר-לב: שבע שנים ולא נולד בקרבכם מנהל אחד אחראי ששם את הדעת על המחדל שהיה ברור שיתפוצץ לנו בפנים.

עמר בר-לב: בשנת 2014 נמנו במגזר הערבי 51 נרצחים – כבר אז פי חמישה ממספר הנרצחים בציבור הכולל במדינת ישראל.

עמר בר-לב: אבל זה לא הספיק לכם לצלצל בפעמונים, ושש שנים לאחר מכן, ב-2020, מספר הנרצחים במגזר הערבי הגיע ל-110 קורבנות – עלייה מ-51 ל-110 בשש שנים שבהן אתם הייתם בשלטון.

עמר בר-לב: במילים אחרות, כשלתם בשמירה על ביטחון הנפש, הרכוש והסדר הציבורי, על ביטחון הפנים במדינת ישראל של אזרחי מדינת ישראל.

עמר בר-לב: לכן אני מבקש מכם, חברי הכנסת, נא דחו את הצעת האי-אמון הזאת.

עמר בר-לב: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר עמר בר לב.

מיקי לוי: את הצעת האי-אמון הבאה יציג חבר הכנסת יעקב מרגי.

מיקי לוי: בבקשה.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים, במילות הקישור אני אדבר על חוסר הביטחון האישי בדרום, כאיש הנגב.

יעקב מרגי: אני אומר ביושר: אין ספק שאנחנו רואים ניסיונות, רואים ניסיונות, אבל זה לא בא – ברגע שהטענות היום עולות, זה לא בא לומר שקודם לא היה ועכשיו כן.

יעקב מרגי: זה מחדל רב-שנים.

יעקב מרגי: לא, אי-אפשר להתחמק מזה.

יעקב מרגי: אבל אומר לכם את זה כמי שמסתובב בדרום, מסתובב בנגב יום-יום: התחושה לא נעימה.

יעקב מרגי: הלך הפחד.

יעקב מרגי: אין פחד למפגעים, אין פחד לעבריינים.

יעקב מרגי: צריך להחזיר את הפחד, צריך להחזיר את ההרתעה, צריך להחזיר את הרתיעה.

יעקב מרגי: זה הפך להיות דבר שבשגרה.

יעקב מרגי: על כל דבר קטן, אתה יכול להעיר למישהו בכביש ולמצוא את עצמך באמצע טרגדיה, או מישהו עקף אותך בתור לרופא, או בתור לבנק, אפילו בסופר – אמרת מילה?

יעקב מרגי: אתה יכול לגמור את החיים שלך על מילה.

יעקב מרגי: עכשיו, אני אומר לך, אני אומר את זה אומנם לי, אבל אני אומר גם אוי לחברה הערבית שזו מציאות חייהם.

יעקב מרגי: מספיק שאיזה ילד קטן העלה בפייסבוק ביישוב מסוים בנגב וזה לא מצא חן בעיני המשפחה השנייה, אז זה קרב חמולות, על איזה ציוץ בפייסבוק.

יעקב מרגי: זה מתחיל ככה וזה נגמר בפשיעה.

יעקב מרגי: רבותיי, עסקים נפרצים, נבזזים, שלא נדבר על מכוניות.

יעקב מרגי: זה כבר הפך להיות דבר שבשגרה, לא מתלוננים.

יעקב מרגי: אני לא בא לומר שהממשלה הזו אשמה, אבל אין מה לעשות, כשאתה מקבל שררה אתה לא יכול להגיד: כך היה, זה מה שיש, אני לא יכול לעשות.

יעקב מרגי: לכן אני בא ואומר את זה כעצה לכל מי שעולה להצעות: נכון, היינו בקואליציה.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: זה תהליך, זו הידרדרות רב-שנתית.

יעקב מרגי: אובדן המשילות בנגב זה לא מהיום, אבל היום זו המשמרת שלכם.

יעקב מרגי: אתם תעשו את התפקיד שלכם ואנחנו נעשה את התפקיד שלנו – להאיץ בכם, לזרז אתכם לכך.

יעקב מרגי: רבותיי, אני רוצה לדבר באי-אמון – אנחנו מנמקים את הסוגיות הכלכליות.

יעקב מרגי: אנחנו שמענו את שר האוצר אומר פעמים רבות "תקציב חברתי", "תקציב עם הרבה חמלה".

יעקב מרגי: אני רוצה רק לגעת בכמה נקודות, ואחת מהנקודות שנכנסות לתוקף – וזה נעלם מעיני הציבור, כי הציבור לא יורד לשורות הקטנות של התקציב – אני אסביר לכם:

יעקב מרגי: אנחנו מכירים את סוגיית הפטור ממס לנכים עם מוגבלויות רבות.

יעקב מרגי: יש צבר של מוגבלויות שאדם עובר ועדה בביטוח הלאומי ומקבל את הפטור ממס.

יעקב מרגי: אז קודם כול, כנראה האוצר הבין שהפטור ממס הזה מקטין את הכנסות המדינה בסכום מסוים.

יעקב מרגי: אישית, שתי מגבלות מאוד משמעותיות – תודה רבה מצד ימין.

יעקב מרגי: ניסיתי להתעלם.

מיקי לוי: חברת הכנסת מואטי, או שתשבי ליד חבר הכנסת כץ או שתיקחי את השר עמר בר לב לשתות קפה.

יעקב מרגי: אז ההגבלה הראשונה שהשיתו – אחת מהמגבלות של הנכה צריכה להיות בשיעור של 40%.

יעקב מרגי: עד היום היה צבר של מוגבלויות.

יעקב מרגי: אחת המגבלות 40%, ורק לאחר מכן אתה מגיע ל-90% ואתה יכול לקבל את הפטור ממס.

יעקב מרגי: עוד ממה שעבר בוועדת העבודה והרווחה במסגרת חוק ההסדרים, ואני לא יודע אם הרבה שמו לב לכך – עד היום התקרה לפטור ממס הייתה בגובה ההכנסה הגבוהה, שזה 644,000 שקל שנתי, אם אני לא טועה, והוועדה תיקנה בחוק ההסדרים להוריד את זה עד ל-400,000.

יעקב מרגי: יבואו ויאמרו לי אנשים: שמע, גם 400,000 זה סכום מכובד, תחלק את זה ב-12 חודשים.

יעקב מרגי: אבל על מי אנחנו מדברים?

יעקב מרגי: על אחד שכבר ודאי לא עובד, כי יש לו חבילה של מוגבלויות בספר המוגבלויות של הביטוח הלאומי, נכויות רבות, מגבלות, הוצאות רבות, והוא גם ממשיך לקיים משפחה.

יעקב מרגי: אז באמת, להוריד את זה מ-644,000 ל-400,000 שקל תקרת הפטור, אני חושב שזו הגבלה – שתי הגבלות לא מבוטלות על הפטור ממס לנכים, הייתי אומר עם חבילה של מוגבלויות שכמעט אפשר להשוות אותן למכות מצרים, אם אפשר לומר.

יעקב מרגי: רבותיי, עוד בחוק ההסדרים הבנו – דיברנו רבות על כך, אמרנו "ממשלה חברתית", "תקציב חברתי", ועכשיו אני רוצה לדבר שוב על המיסים שהוטלו.

יעקב מרגי: זה התקציב שהוטלו בו הכי הרבה מיסים, אם אני לא טועה, בשני העשורים וחצי האחרונים.

יעקב מרגי: אני כשני עשורים כאן

יעקב מרגי: בכנסת ולא זוכר מתי הוספנו מיסים לתקציב.

יעקב מרגי: אדרבה, כשהיינו מגישים הצעות חוק עם עדכון אגרות או עדכון תעריף כלשהו, היו אומרים לנו: לא, האוצר רואה בזה מס וזה מגדיל את נטל המס ואנחנו מתנגדים.

יעקב מרגי: מי שיודע, מי שמבין קצת בכלכלה, יודע שהטלת מיסים זה כמו ללחוץ על דוושת הבלם של גלגלי המשק.

יעקב מרגי: הוספת מיסים מביאה להאטה כלכלית.

יעקב מרגי: הוספת מיסים מביאה להאטה כלכלית.

יעקב מרגי: עכשיו בואו נאמר שזה כורח המציאות, בואו נאמר שרצינו לחנך את הציבור בשני מיסים שהוטלו, שני צווים שחתם עליהם שר האוצר, בנושא השתייה המתוקה והחד-פעמי, ואחר כך נעבור לשאר המיסים.

יעקב מרגי: בואו נאמר שזה צורך באמת בריאותי, נושא השתייה המתוקה, וסביבתי, נושא הכלים החד-פעמיים.

יעקב מרגי: אני הייתי מוכן לאמץ את זה, והינה אני אומר לך, אני מוכן לאמץ את זה בתנאי, קודם כול – ככה עושים בדרך כלל: קובעים לוחות זמנים, יוצאים בקמפיין אגרסיבי, הממשלה תצא בקמפיין אגרסיבי בנושא הבריאות ובנושא הסביבה.

יעקב מרגי: אם החברה, הציבור לא יתעשת, לא ייקח את עצמו בידיים ולא יוריד את רף השימוש בכלים החד-פעמיים ולא יוריד את הצריכה בסוגיית המשקאות המתוקים – תטיל את המס.

יעקב מרגי: אבל כל הכנסה מהמיסים האלה תחזור חזרה לאזרחים על ידי הורדת יוקר המחיה, ואם זה בנושא הבריאות, זה יחזור לקיצור התורים בבריאות.

יעקב מרגי: אי-אפשר לבוא ולהגיד: אנחנו באנו לחנך את הציבור על ידי מיסים, שזה דבר פסול כשלעצמו במדינה דמוקרטית ונאורה, וגם להשתמש בכסף הזה לטובת קופת המדינה.

יעקב מרגי: צריך להחזיר אותם להורדת יוקר המחיה, אם זה בבריאות – לקיצור תורים, ואם זה בנושא הסביבה – למתן.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, ידידי השר במשרד האוצר השר חמד עמאר, אני לא יודע אם הממשלה, לאו דווקא הממשלה הזאת, אני לא יודע אם האוצר – כי הוא עודד את זה ותמך בזה – מעוניין בכלל בצמצום זיהום האוויר ממכוניות, ואני אסביר לך למה.

יעקב מרגי: אני לא יודע אם הוא חפץ באמת בחיסול הפקקים או העומס בכבישים.

יעקב מרגי: בזמן שאתה ואני נאבקים בזיהום, בפקקים, בעומסים, מלינים ומתלוננים, ביד השנייה הממשלה גם סוללת כבישים ועוד נתיבים, והיא משחררת – –

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אתה מרשה לי לשבת, או שהבוס שלך אמר לך להוציא אותי?

יעקב מרגי: – – משחררת מאסה כבדה של מכוניות בכל שנה באמצעות הקלות ברכבי הליסינג, בפטורים לחברות הליסינג.

יעקב מרגי: אני רוצה להאמין בכנות האוצר, בכנות הממשלה, הממשלות לדורותיהן.

יעקב מרגי: אני רוצה להאמין בכנות שבאמת הם רוצים לצמצם את זיהום האוויר מהמכוניות ובצמצום העומסים והפקקים בכבישים – ומי שנוסע בכבישי ישראל, יודע שהיום הפקקים הם לא בשעות מסוימות; העומסים בכבישים הם כמעט במשך כל היממה.

יעקב מרגי: אני יוצא מהדרום בסביבות 05:00, 05:30 – הכבישים כבר עמוסים.

יעקב מרגי: ואני אומר לך, אדוני מכובדי השר, על ידי זה שנותנים פטור ממס, הקלות במיסים לחברות הליסינג, נהיה שלכל מעסיק יותר קל, יותר כדאי כלכלית, לתת רכבי ליסינג מאשר החזקת רכב לעובדים שלו.

יעקב מרגי: הוא מרוויח משני הכיוונים.

יעקב מרגי: אז תגידו לי, ממשלה כזאת רוצה לצמצם את העומסים בכבישים?

יעקב מרגי: רוצה לצמצם את זיהום האוויר?

יעקב מרגי: אם באים לכאן עם תוכניות אמיתיות שמטפלות סוגיה-סוגיה לעומק, מההתחלה ועד הסוף, אז אפשר להאמין במהלכים, אבל כשאנחנו מצד אחד מטילים מיסים כבדים על האזרחים ובאותה נשימה, באותה תקופה, יוקר המחיה משתולל במדינת ישראל, ההתייקרויות משתוללות – אני לא רואה שום צעדים למיתון ההתייקרויות.

יעקב מרגי: ההפך הוא הנכון – שר האוצר אומר: תסבלו עד סוף 2022, מבטיח לכם, בתחילת 2023 יהיו הקלות.

יעקב מרגי: אי-אפשר, זה הרבה זמן, והממשלה ואוצר רציני צריכים לעשות צעדים כדי למנוע את ההתייקרויות, לבלום את ההתייקרויות, מה שתלוי בהם.

יעקב מרגי: גם כשזו בעיה גלובלית, הממשלה והאוצר תמיד ידעו להתערב לבלימת גלי ההתייקרויות.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת מרגי.

מיקי לוי: השר במשרד האוצר חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברי חבר הכנסת מרגי, אתה יודע כמה אני מחבב אותך, מעריך אותך.

חמד עמאר: אנחנו מכירים שנים רבות.

חמד עמאר: אני זוכר שנפגשתי עם חבר הכנסת מרגי עוד כשהיה שר הדתות ואני הייתי עוזר של שר התשתיות אביגדור ליברמן.

חמד עמאר: זה היה, אני חושב, לפני 20 שנה.

חמד עמאר: זו הפעם הראשונה שנפגשנו, ומאז אנחנו חברים ונפגשים.

חמד עמאר: שמע, אתה נגעת בכמה וכמה נקודות.

חמד עמאר: האמת, ביררתי ורציתי לברר, ואני מברר עכשיו ואני אתן לך תשובה על ההורדה של המס ופטור ממס עד 400 – אמרת שהיה 640, הורידו את זה ל-400.

חמד עמאר: הנחיתי את ראש המטה שלי לבדוק את זה.

חמד עמאר: הוא איתי כאן, הוא יבדוק את זה.

חמד עמאר: אם תגיע תשובה לפני שאני יורד, אני אתן לך אותה.

חמד עמאר: אם לא, אני מבטיח לך שהיום תקבל ממני תשובה בדיוק כמה פטור ממס יש היום.

חמד עמאר: אבל אני רוצה להגיד לך על שני הצווים שנגעת בהם: הצו הראשון, של הסוכר – במדינת ישראל יש קרוב ל-600,000 איש שסובלים מסוכרת.

חמד עמאר: זה מספר ענק.

חמד עמאר: חוץ מהסבל של אותו אדם שסובל מסוכרת, שמגיעים לכריתת גפיים וסבל ועיוורון, אלה גם הוצאות כספיות אדירות למדינת ישראל.

משה ארבל: יהיה להם גם סוכרת וגם – – –

חמד עמאר: אני חושב ואני מאמין שאנחנו באים לטובת הציבור בנושא הזה.

חמד עמאר: יכול להיות שאנחנו צריכים לצאת גם במבצעי הסברה על הנושא, ואני חושב שאנחנו נצטרך לעשות את זה – כמה מזיק כל הנושא של הסוכר, כל הנושא של המתוק, לא לשתות אותו ולא לאכול אותו, אבל אתה צריך גם להבין שאנחנו לא יכולים לדחות את זה עוד ועוד.

חמד עמאר: אנחנו מדברים על הצווים האלה יותר משלושה חודשים, וגם על הצו השני שדיברת עליו, על החד-פעמי.

חמד עמאר: אנחנו במדינת ישראל משתמשים פי שישה ממדינות ה-OECD בחד-פעמי.

חמד עמאר: אתה בטוח יוצא לפיקניק, רואה אחרי שהאנשים עוזבים את המקום, כמה חד-פעמי משאירים.

חמד עמאר: אנחנו מאמינים שצריך לצמצם את השימוש בחד-פעמי, ואנחנו רואים את השינויים באקלים.

חמד עמאר: ראית רק עכשיו, גשם ראשון שלנו, איזה הצפות, מה השינוי שקורה בכל העולם, לא אצלנו, ואני אומר לך, זה יגיע גם אלינו, להצפות בלתי רגילות.

חמד עמאר: זה דבר שיגיע לכל מדינה ומדינה, ואנחנו נגיע.

חמד עמאר: אנחנו ראינו רק יומיים של גשם – ראינו מה קרה בנתניה, ראינו מה קרה בערים אחרות, לכן הנושא של ההצפות והנושא של האקלים זה נושא חשוב מאוד, ואני אומר לך, אנחנו מטפלים זה.

חמד עמאר: אבל אני רוצה להגיד לך, נגעת גם בנושא של האלימות במגזר הערבי.

חמד עמאר: אני נמצא בממשלה ואני יודע מה אנחנו עושים בממשלה וכמה דברים אנחנו מקדמים בממשלה.

חמד עמאר: ראש הממשלה בעצמו עומד בראש ועדת השרים למאבק באלימות.

חמד עמאר: אנחנו אומרים "אלימות במגזר הערבי", אבל אני רוצה להגיד לך, האלימות מתחילה במקום, אבל מתפשטת לכל מקום.

חמד עמאר: היום האלימות היא בחברה הישראלית, ואנחנו כולנו צריכים להתאחד, יד אחת, להילחם בכל נושא של אלימות איפה שלא יהיה.

חמד עמאר: אובדן משילות זה שמישהו יכול לצאת ולירות במישהו, לברוח משם ושלא יתפסו אותו.

חמד עמאר: אחוז הפיענוח של רצח במדינת ישראל הוא נמוך ביותר, במיוחד במגזר הערבי, ושם אנחנו צריכים להילחם.

חמד עמאר: ואני חושב שאנחנו בדרך הנכונה, עם הדברים שאנחנו עושים היום בממשלה הנוכחית, ואני חושב שאתה גם תומך בנקודה הזאת, להיאבק בכל האלימות שנמצאת.

חמד עמאר: ואני רוצה להגיד לך, התקציב הנוכחי היטיב עם כל תושבי מדינת ישראל, במיוחד עם האוכלוסיות החלשות.

חמד עמאר: אנחנו הוספנו לקצבה של הנכים, הוספנו לניצולי שואה, מ-3,000-2,500 העלינו את זה בעוד 2,500, העלינו את זה ב-65%, את המענק שהם מקבלים.

חמד עמאר: זה הרבה כסף שקיבלו אותו עכשיו, יקבלו אותו בינואר.

חמד עמאר: הוספנו לקשישים, לאזרחים הוותיקים, עד 70% משכר המינימום למי שמקבל הבטחת הכנסה.

חמד עמאר: הוספנו גם לנכי צה"ל, "נפש בריאה", מיליארד שקל, לטפל בכל נכי צה"ל, ששנים רבות אף אחד לא טיפל בהם, ואני חושב שאנחנו עושים את זה.

חמד עמאר: אנחנו מודעים ליוקר המחיה.

חמד עמאר: אנחנו נעשה את הכול על מנת להוריד את יוקר המחיה.

חמד עמאר: התחלנו את זה בחוק ההסדרים שקידמנו: הרפורמות ביבוא, לפתוח את היבוא, להקל את היבוא, לאפשר יבוא, יבוא מקביל, להוזיל את הפירות והירקות.

חמד עמאר: לא יכול להיות מצב שהפירות והירקות במדינת ישראל הם יותר יקרים מבכל מדינות אירופה.

חמד עמאר: אנחנו עושים את זה, נעשה את זה.

חמד עמאר: אני חושב שכאן בכנסת הזאת כולם מאוחדים בנושא אחד – להוריד את יוקר המחיה, שנאפשר לכל צעיר וצעירה במדינת ישראל לקנות דירה, ואנחנו נעשה את זה.

חמד עמאר: ואני אגיד לך, חברי חבר הכנסת מרגי, בשנים האחרונות בנו במדינת ישראל 45,000 דירות, והצורך שלנו הוא 60,000 ו-70,000.

חמד עמאר: אנחנו רוצים להגיע ל-80,000 ו-70,000 ו-60,000, שניתן את הפתרון לזוגות הצעירים.

חמד עמאר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה לשר במשרד האוצר חמד עמאר.

מיקי לוי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אופיר אקוניס, בבקשה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שר התיירות, ממשלה ללא אמון ציבורי צריכה ללכת; ראש ממשלה ללא אמון הציבור צריך ללכת; שרים מעופפים, מנותקים מהציבור – קודם כול צריכים להיות בארץ, כן – צריכים ללכת.

אופיר אקוניס: ממשלה שנכשלת בכל תחום מתחומי חיינו מסוכנת לישראל.

אופיר אקוניס: אדוני, אתמול נרצח על ידי פרא אדם, מחבל, מורה מהזרוע המדינית של חמאס, כדברי השר לביטחון הפנים – ישבתי כאן, שמעתי חלק מדבריו; הוא מגנה אותנו על כך שאנחנו מגישים הצעות אי-אמון בממשלה, אותו שר לביטחון פנים, שמסביר לציבור שמחבל מן הזרוע המדינית של חמאס רצח את אליהו קיי, השם ייקום דמו.

אופיר אקוניס: ובאותו יום, אדוני, זוג נפצע ביפו.

אופיר אקוניס: בשבוע שעבר – עוד פיגוע בירושלים.

אופיר אקוניס: השר רזבוזוב, הביטחון האישי, כמו מצבכם בסקרים, הולך ומידרדר.

אופיר אקוניס: המדיניות נקבעת על ידי התנועה האסלאמית.

אופיר אקוניס: נקודה.

אופיר אקוניס: שום מכבסת מילים, שום תירוץ, שום דבר לא ישנה זאת.

אופיר אקוניס: אה, אז יש קצת טיעון: כן, גם אתם דיברתם איתם.

אופיר אקוניס: לא הקמנו איתם ממשלה, הם לא יושבים איתנו בקואליציה.

אופיר אקוניס: את זה אתם עושים.

אופיר אקוניס: זו אחריות קולקטיבית – גם שלך, השר רזבוזוב, כחלק מן הממשלה.

אופיר אקוניס: עליהם אתם בונים.

אופיר אקוניס: אני מתקן, סליחה: איתם אתם הורסים, לא בונים.

אופיר אקוניס: קיבלתם מדינה משגשגת, עם ביטחון אישי, עם כלכלה חזקה מאוד, לא עם מיסי עתק על הציבור, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: למה עלו המיסים, השר רזבוזוב?

אופיר אקוניס: למה עלו המיסים הללו?

אופיר אקוניס: כדי לממן את כתב הכניעה שלכם לרע"מ, את דמי החסות.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הממשלה הזאת נכשלה.

אופיר אקוניס: הממשלה הזאת צריכה ללכת.

אופיר אקוניס: אני אומר לראש הממשלה – אמר פעם אהוד אולמרט, בשיא השפל של הקריירה שלו: אני ראש ממשלה לא פופולרי.

אופיר אקוניס: כך אמר – ציטוט.

אופיר אקוניס: נפתלי בנט לא רק ראש ממשלה לא פופולרי, הוא לא ראש ממשלה לגיטימי.

אופיר אקוניס: נכשלת – לך.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אקוניס.

מיקי לוי: הבא בתור – חבר הכנסת ארבל.

מיקי לוי: בבקשה.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, בראשית דבריי אני מבקש להביע את צערי ואת צערה של סיעת ש"ס ואת צער הבית הזה כולו על לכתו של אליהו דוד קיי, השם ייקום דמו, שנרצח בפיגוע פחדני ומתועב על ידי מחבל בעיר העתיקה בירושלים אתמול; יהודי צעיר, מוכשר, פטריוט שעלה מדרום אפריקה כדי לחיות כאן בציון, וציר חייו נגדע על ידי חיה, מחבל שמוכר כפעיל הזרוע המדינית של החמאס – הוכחה נוספת לכך שאין כל מקום להבחנה המלאכותית הזו בין זרוע מדינית לזרוע צבאית, בין חמאס מותר לחמאס אסור.

משה ארבל: ליבנו עם משפחתו של אלי, השם ייקום דמו, ועם קרוביו.

משה ארבל: אבקש גם לשלוח מכאן איחולי החלמה מהירה ושלמה לכל הפצועים מהאירוע ולפצוע מהפיגוע ביפו אתמול.

משה ארבל: עם ישראל כולו מתפלל בעדכם.

משה ארבל: בזמן שאזרחי ישראל מתמודדים עם הידרדרות קשה במצב הביטחוני, הממשלה הזו דואגת שלהנהגה המושחתת של הרשות הפלסטינית יהיה מספיק כסף כדי לרפד את עצמה ואת מקורביה ולשלם לבני המשפחות של המחבלים.

משה ארבל: ביד אחת מבטיח שר הביטחון לאבו מאזן הלוואה של חצי מיליארד שקלים, וביד השנייה השר לשיתוף פעולה אזורי דואג שמדינות אירופה ישתפו ביניהן פעולה כדי להעביר מיליארדים לרשות הפלסטינית.

משה ארבל: בזמן הזה השר לעניינים אזרחיים ברשות הפלסטינית, חוסיין א-שייח', טוען שלא היה ולא נברא, הרשות לא קיבלה הלוואה.

משה ארבל: מכלל לאו אתה לומד הן: הלוואה לא ניתנה, מתנה ניתנה; ממשלה שמחלקת מתנות לרשות, שמחלקת מתנות למחבלים.

משה ארבל: לא מדובר במקרה שיד ימין לא יודעת מה יד שמאל עושה; זוהי יד שמאל שלא יודעת מה יד שמאל עושה.

משה ארבל: נאמר בשירת הים, אדוני היושב-ראש: "ימינך ה' נאדרי בכח ימינך ה' תרעץ אויב".

משה ארבל: למה כתוב פעמיים "ימין"?

משה ארבל: רש"י מפרש: "כשישראל עושין את רצונו של מקום, השמאל נעשית ימין".

משה ארבל: היום, גם הימין נעשה שמאל בממשלה הזו, ששר הבריאות בה מכנה את צעירי ההתיישבות "נערי הזוועות", משתתף בכנסים עם ארגוני יש דין, שוברים שתיקה ושלום עכשיו.

משה ארבל: איפה ראש הממשלה בנט ושרת הפנים שקד ושר המשפטים סער?

משה ארבל: מי שפעם תקפו את הממשלה שהיא לא מספיק ימנית, היום משתתפים בממשלה של עשר מעלות שמאלה.

משה ארבל: כעת, ממש לפני שעליתי לכאן לפודיום, פורסם ברשתות החברתיות שאשתו של פאדי אבו שחידם, יימח שמו וזכרו, המחבל שרצח את אליהו, הוסגרה לישראל על ידי ממשלת ירדן.

משה ארבל: לצערי הרב, עמותת סיוע 48 בראשות מנסור עבאס וחבריו עכשיו לא תצטרך להתעמת כדי לעשות העברות כספיות לחו"ל.

משה ארבל: את התמיכה באלמנות וביתומים, הכסף הזה של הטרור למשפחות המחבלים, הם יוכלו לשלוח כאן, בתוך מדינת ישראל.

משה ארבל: לצערי, כל מה שקורה בצד הביטחוני והמדיני לא משתווה לנזק העצום שגורמת הממשלה לחברה בישראל ולחלשים בחברה.

משה ארבל: זו בכייה לדורות.

משה ארבל: אחרי תקציב לא חברתי, ממשיכה הממשלה בכל הכוח להעלות מיסים על חלשים, מיסים רגרסיביים על צריכה.

משה ארבל: אתמול, בוועדת שרים לחקיקה, דחתה הממשלה הצעות חוק חשובות של חברי האופוזיציה להעלות את קצבת הילדים בתקופה קשה של משבר כלכלי ולעידוד עסקים להעסקת בני החברה הערבית והחברה החרדית.

משה ארבל: כתב שר התקשורת בפייסבוק למה הוא הצביע נגד ההצעה: כי מי שלא משרת את המדינה, הוא ישראלי פחות טוב.

משה ארבל: הממשלה במובהק לא מנסה אפילו להסתיר שאין לה כוונה לקדם אוכלוסיות מוחלשות או לצמצם אי-שוויון, אפילו מתוך מטרה של קידום הכלכלה הישראלית כולה, לא בשביל ערבים, לא בשביל חרדים.

משה ארבל: הגישה היא שהמדינה סופרת לאזרחים נקודות ומענישה אותם.

משה ארבל: זוהי לא ממשלה חברתית, זו לא ממשלה נבונה, אלא ממשלה אליטיסטית, מנוכרת לחברה הישראלית ולכל מי שאחר או שונה במדינה הזו.

משה ארבל: אין לי ספק ותקוותי שתיפול במהרה.

משה ארבל: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הדובר הבא – חבר הכנסת פרוש.

מיקי לוי: בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הכנסת הייתה אמורה לדון היום בחוק הממשלתי שקרוי "חוק הגיוס".

מאיר פרוש: החוק בנוי על היסודות של הוועדה שמינה לצורך זה במשרד הביטחון מי שהיה לפני ארבע שנים שר הביטחון, אביגדור ליברמן.

מאיר פרוש: יהדות התורה התנגדה לכך אז בתוקף, וזוהי עמדתה הברורה.

מאיר פרוש: גם היום אנחנו נגד חוק ששולל משר הביטחון לתת בכל מצב דיחוי מהשירות לכל מי שתורתו אומנותו.

מאיר פרוש: גונבה לאוזניי שמועה שהקואליציה אינה בטוחה שהח"כים של רע"מ יתמכו בחוק, לכן לא דנים על כך היום, ואולי חשוב שדבריי ייאמרו לפני הדיון שיתקיים פה כמצוות הבג"ץ.

מאיר פרוש: הנביא ירמיהו אומר: "מי האיש החכם ויבן את זאת – – – ויגִּדה על מה אבדה הארץ – – –ויאמר ה'", ממשיך הנביא, "על עזבם את תורתי אשר נתתי – – – ולא שמעו בקולי ולא הלכו בה".

מאיר פרוש: והנביא נחמיה אומר: "ואריבה את חֹרֵי יהודה ואֹמרה להם מה הדבר אשר אתם עֹשים ומחללים את יום השבת.

מאיר פרוש: הלוא כה עשו אבותיכם ויבא – – – עלינו את כל הרעה הזאת – – – ואתם מוסיפים חרון על ישראל לחלל את השבת", מסיים הנביא נחמיה.

מאיר פרוש: כך, עם האמונה הזו, אנו חיים – "על עזבם את תורתי", על חילול השבת.

מאיר פרוש: ולכן אנחנו גם אומרים: "ומפני חטאינו גלינו מארצנו ונתרחקנו מעל אדמתנו" ואנחנו בגלות.

מאיר פרוש: ואני מזכיר את הרצח אתמול ליד הכותל המערבי.

מאיר פרוש: שהשם ייקום דמו, ואני מאחל החלמה מהירה לפצועים.

מאיר פרוש: אני מבקש לנמק את האבסורדים שמונחים בבסיס הצעת חוק הגיוס העכשווית, ואני שואל שאלה תיאורטית ואולי גם מעשית: מה יקרה אם כל בני הישיבות גילאי גיוס ילמדו, ולא יהיו כאלה שלא לומדים, כפי המוצע בחוק?

מאיר פרוש: מה שיקרה – כל תלמידי הישיבות ילכו לכלא.

מאיר פרוש: ולמה הם ילכו לכלא?

מאיר פרוש: כי הם מאמינים בדברי הנביא.

מאיר פרוש: החוק מציע סנקציות כלכליות על הישיבות אם הן לא עומדות ביעדים, זאת אומרת, למרות שתפקיד הישיבה הוא לחנך רק ללימוד התורה – כי הם חיינו ואורך ימינו – החוק מבקש להטיל על הישיבה תפקיד חדש: לספק יעדי גיוס.

מאיר פרוש: כל הרעיון של מתווה היעדים הוא צורם.

מאיר פרוש: הביטוי לכך הוא שזכותו של לומד תורה ללמוד תורה רק בתנאי שהחבר שלו לא ילמד.

מאיר פרוש: אלה בקצרה הדברים האבסורדיים שבחוק, ויש עוד כמה.

מאיר פרוש: כמעט 75 שנים, מאז קום המדינה, הייתה סמכות בידי שר הביטחון לתת דיחוי לכל מי שיושב ולומד, ואם חס ושלום החוק המוצע הזה יעבור ולא יעמדו ביעדים, לשר הביטחון לא תהיה יותר סמכות לתת דיחוי ללומדים.

מאיר פרוש: זה שינוי עצום.

מאיר פרוש: זה שינוי יסודי ממה שהיה נהוג עד היום.

מאיר פרוש: לכן אני אומר כאן לחברי הכנסת: זכרו, אם לא ייתנו לנו ללמוד, לא נהיה פה.

מאיר פרוש: אנחנו נהיה רק היכן שייתנו לנו ללמוד.

מאיר פרוש: הפסוק אומר: "כל כלי יוצר עליך לא יצלח".

מאיר פרוש: אנחנו נלמד פה, כי בעזרת השם, אנחנו גם ננצח.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יוסי שיין, בבקשה.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתמול עברנו אירוע נורא, רצח נורא, של אליהו דוד קיי, וכולנו פה הזדעזענו מהרצח המתועב הזה ומביעים תנחומינו.

יוסף טייב: אנו מקווים שכוחות הביטחון יעשו את העבודה כפי שהם תמיד עושים, ורק יכולים לאחל החלמה מהירה לפצועים ותנחומים עמוקים מקרב לב למשפחתו של האדם הנפלא הזה, שבאמת, רק מהתמונות ניתן לראות איזה איש גדול הוא היה.

יוסף טייב: יושבים פה חבריי חברי האופוזיציה ומגישים הצעת אי-אמון.

יוסף טייב: הגדיל מכולם חברי פרוש, שדיבר לפני דקה.

יוסף טייב: אוזניי לא האמינו למה ששמעתי.

יוסף טייב: אמר לנו חבר הכנסת פרוש: אם לא תיתנו לנו ללמוד, פשוט לא נהיה פה.

מאיר פרוש: נכון.

יוסף טייב: אני לא אמרתי שלא נכון.

יוסף טייב: אתה אמרת.

יוסף טייב: מה אומר לנו חבר הכנסת פרוש?

יוסף טייב: מדינת ישראל תמיד באה שנייה לכל הנושא החרדי.

יוסף טייב: ולכן אנחנו מתחילים לדון פה בהצעת אי-אמון על אותה פיקציה שהייתה קיימת כאן, שקראו לה ימין מלא מלא.

יוסף טייב: מה זה ימין מלא מלא?

יוסף טייב: אם נשרת – אנחנו נברח מהמדינה.

יוסף טייב: זה ימין מלא מלא.

יוסף טייב: אז בואו נראה מה קורה פה באותה קואליציה שעושה דברים והאופוזיציה פשוט לא יכולה לסבול את זה כי זה כל כך מצליח.

יוסף טייב: התחלנו במדיניות הקורונה, וכולנו יודעים באמת, לא בשביל לתקוע בשופרות, איך הדברים האלה עובדים במדינת ישראל אחרי הבוסטר, איך מערכת הבריאות מתפקדת – כל אותה מערכת שכל הזמן אנחנו ראינו שהיא כל הזמן מדשדשת.

יוסף טייב: הגענו ליציבות פוליטית אחרי ארבע מערכות בחירות, והעברנו תקציב מופתי בתור חברה ישראלית.

יוסף טייב: אני לא ארצה לומר את כל הדברים, אבל כולכם כבר שמעתם את השר עמאר בכל הנושאים של תמיכות באנשים ניצולי השואה, באנשים נזקקים, במערכת החינוך, במערכת הבריאות ובכל המערכות האחרות, איך חיזקנו את כל המערכות.

יוסף טייב: למול כל אלה אנחנו רואים את היחסים המשופרים עם ירדן ועם מצרים, וראינו רק השבוע מה שקרה עם טורקיה, והכול בשקט ולא בצלצולים ולא בדרמות של מה שאנחנו קוראים בצרפתית L'Etat, c'est moi – המדינה זה אני.

יוסף טייב: כל הדברים האלה הלכו ונמוגו ונכנסנו למסלול של "אנחנו", של שליטה ושל אפקטיביות, והקואליציה הזאת מראה נחישות יוצאת דופן.

יוסף טייב: ומה עושה האופוזיציה, שמגישה אי-אמון?

יוסף טייב: מה היא עושה?

יוסף טייב: היא אפילו לא משתתפת בכל הנושאים הקשורים לטובתם של אנשי מדינת ישראל.

יוסף טייב: ישב פה קודם חברי יואב גלנט, שהוא באמת חברי, ויושבים פה אבי דיכטר, שהוא חברי, וצחי הנגבי, ואינם מגיעים אפילו לדיונים של ועדת החוץ והביטחון, כי הם מחרימים.

יוסף טייב: את מי הם מחרימים?

יוסף טייב: הם מחרימים את אנשי ישראל?

יוסף טייב: את מי הם מחרימים?

יוסף טייב: את מדינת ישראל הם מחרימים?

יוסף טייב: פשוט בלתי ייאמן.

יוסף טייב: ולא אומר ולא אוסיף על דברי הבלע והשסע ששמענו פה השבוע, ולא אוסיף ואומר על דברים שנאמרים כאן מעל הדוכן.

יוסף טייב: והינה, באמת קוראים תיגר על הממשלה בלי להציג אפילו חלופה.

יוסף טייב: אין להם חלופה.

יוסף טייב: אומרים: הממשלה הרעה הזאת.

יוסף טייב: זאת אומרת, מי יעמוד בראש הממשלה?

יוסף טייב: נתניהו.

יוסף טייב: אבל נתניהו לא מסכים שמישהו מהליכוד – יושב פה חברי ישראל כץ, שיאמר לכם.

יוסף טייב: הרי הוא הציע את עצמו לעמוד בראש הממשלה החליפית, וגם את זה לא הציעו לו.

יוסף טייב: לכן אני אומר:

יוסף טייב: אנחנו מבינים את זעקות השבר, כי לא האמינו שהדבר הזה יעבוד בצורה כל כך טובה.

יוסף טייב: ולגבי חברי אופיר אקוניס – הרעיון שאין אמון בציבור בממשלה הוא הרי עורבא פרח.

יוסף טייב: אמון הציבור הישראלי ניתן על ידי כנסת ישראל, ויש לנו רוב בהחלט מרשים.

יוסף טייב: כל מי שחושב שאמון הציבור נמדד במנדטים כמו שאתה חושב, חבר הכנסת סמוטריץ', לא מבין בכלל מהי דמוקרטיה פרלמנטרית.

יוסף טייב: לכן אני אומר – אנחנו נמצאים פה חמישה וחצי חודשים אולי – – –

משה ארבל: – – –

מיקי לוי: משפט לסיום.

יוסף טייב: אנחנו אמרנו: חמישה וחצי חודשים לאחר הקמת הממשלה – ממשלה יציבה, שמתפקדת, ששיפרה את היחסים; תראו מה קורה בגבול עזה.

יוסף טייב: וכל המילים האלה – – –

דוד אמסלם: הבוס שלך, שאמר:

דוד אמסלם: אם אין נאמנות – אין אזרחות – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה תסיים.

דוד אמסלם: – – להחזיר אותם לרשות הפלסטינית.

דוד אמסלם: יוסי, עזוב, אל תדבר סתם.

יוסף טייב: עם כל הכבוד, חבר הכנסת אמסלם, לא התייחסתי אליך ברמה האישית כרגע.

יוסף טייב: לא רציתי לומר כלום על כל הדרמה של השבוע.

מיקי לוי: חבר הכנסת שיין, המשך וסכם.

דוד אמסלם: – – –

יוסף טייב: אני מסכם ואומר: יש לנו פה ממשלה יוצאת דופן – בהישגיה, באופייה, בהתקדמות שישראל עושה – ואני מברך אותם כפי שהם ממשיכים.

יוסף טייב: המשיכו, עלו והצליחו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חברי השר, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להסכים לדבריו האחרונים של חברי הכנסת שיין.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו ממשלה יוצאת דופן – יש לנו ממשלה שלראשונה מאז הוקמה מדינת ישראל נשענת על תומכי טרור אנטי-ציונים.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו ממשלה שמפיחה רוח גבית מסוכנת במפרשי הטרור שמכה באזרחי מדינת ישראל בכל מקום, וקיבלנו כולנו תזכורת כואבת אתמול.

בצלאל סמוטריץ': ליווינו היום קורבן נוסף, עלם חמודות, למנוחת עולמים.

בצלאל סמוטריץ': זה האירוע.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לדבר על הבדואים בנגב; אפשר לדבר על הערבים בלוד וברמלה ובעכו ועל הפרעות של מבצע שומר החומות; אפשר לדבר על הפיגוע אתמול.

בצלאל סמוטריץ': יש פה מכנה משותף אחד, חבר הכנסת להב הרצנו: כן, טרור לא נובע מייאוש, כמו השקר שאתם בשמאל מנסים למכור לציבור הישראלי במשך שנים.

בצלאל סמוטריץ': טרור נובע מתקווה.

בצלאל סמוטריץ': הוא רציונלי – תקווה להשיג באמצעותו הישגים ולהחליש את מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אין אזרח אחד במדינת ישראל שלא מרגיש את הרמת הראש המתריסה והמסוכנת של רבים רבים מקרב ערביי ישראל בחודשים האחרונים.

בצלאל סמוטריץ': אי-אפשר להתעלם מזה.

בצלאל סמוטריץ': כן, הייתה בעיית משילות קשה במשך שנים, גם הליכוד לא טיפל בה, זה נכון, אבל אי-אפשר להתעלם מהרמת הראש – בכמות ובאיכות, בכמות ובאיכות, מכיוון שכשהם מזהים את החולשה שלנו, הם מזהים את הכרסום שלנו באמונה בצדקת הדרך, הם מזהים את ההתקפלות שלנו, אז הם מרימים ראש בהתרסה, באנרכיה.

בצלאל סמוטריץ': הולכים עכשיו להלבין עשרות מבנים לא חוקיים.

בצלאל סמוטריץ': הרי הבעיה איננה – הפרת החוק זו התוצאה.

בצלאל סמוטריץ': יש פה כפירה בסמכותה של המדינה כמדינה יהודית.

בצלאל סמוטריץ': מי שכופר בסמכות המצווה בוודאי לא מקבל את ציווייו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו יודעים – הגמרא אומרת: קודם מקבלים עול מלכות שמיים, אחר כך עול מצוות.

בצלאל סמוטריץ': אם אין ריבונו של עולם, מה אנחנו מקיימים מצוות?

בצלאל סמוטריץ': אם אין מדינה לגיטימית, ריבונית, מה פתאום שנציית לחוקיה?

בצלאל סמוטריץ': ככה מחנכים שם מגיל אפס, מגיל אפס – לכפור בסמכותה של המדינה היהודית.

בצלאל סמוטריץ': זה נכבה מבחינתם, זאת עוולה, זה כיבוש – לא ב-67'.

בצלאל סמוטריץ': מה, לא ראינו כולנו את המחבלים האלה שהתראיינו אתמול בכתבה של אוהד חמו?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו תיירים בארץ הזאת.

בצלאל סמוטריץ': זאת בכלל לא מדינה שלנו.

בצלאל סמוטריץ': הם מדברים על מלחמה, על אינתיפאדה, והמחבלים האלה מקבלים מכולנו ביטוח לאומי, הם מחזיקים תעודת זהות כחולה.

בצלאל סמוטריץ': השתגענו?

בצלאל סמוטריץ': השתגענו?

בצלאל סמוטריץ': אז לקחנו עכשיו את התנועה האסלאמית, הגורם הרדיקלי הקיצוני ביותר, לאומן, מסוכן.

בצלאל סמוטריץ': אין שבוע שלא מתפרסם עוד איזה סרטון של עבאס; עכשיו זה ראאד סלאח לפני שהוא נכנס לכלא.

בצלאל סמוטריץ': הפכנו את כל המדינה הזאת לבת ערובה שלהם.

בצלאל סמוטריץ': נתנו להם להחזיק בידיים את כל ההישגים ואת מפתחות התקציבים והמינויים, והם הרי מפרשים את זה כהודאה שלנו: הינה, סוף-סוף היהודים מודים באיוולת, מודים בעוול, מודים בנכבה, מתחילים לתקן, שופכים עלינו כסף.

בצלאל סמוטריץ': אני רק רוצה לומר, ברשותך, היושב-ראש, עוד שני משפטים רק לאזרחי ישראל: זה הפיך.

בצלאל סמוטריץ': אני שומע יותר ויותר אזרחים מיואשים.

בצלאל סמוטריץ': תראו איך אפשר להתמודד עם הרמת הראש הזאת בכל רחבי ארץ ישראל.

בצלאל סמוטריץ': זה בצ'יק, היושב-ראש, יכול להתהפך, רק בהחלטה שלנו.

בצלאל סמוטריץ': כשאנחנו נהיה גיבורים וחזקים ונחושים ונאכוף את הריבונות והמשילות שלנו בכוח – כן, בהמון כוח – הם יבינו את זה.

בצלאל סמוטריץ': לא צריך להיות היסטוריון גדול כדי לזכור איך נראו יהודה ושומרון אחרי ששת הימים.

בצלאל סמוטריץ': קיבלו אותנו עם סוכריות ואורז, כי ראו כוח וכיבדו כוח – אגב, כמו שערביי ישראל כיבדו את הכוח הזה אחרי מלחמת העצמאות – ואנחנו, כמו מטומטמים, הבאנו את אש"ף מתוניס, טיפחנו אצלם תקווה, הרמנו להם את הראש והזמנו עלינו את גלי הטרור.

בצלאל סמוטריץ': והינה, ערביי ישראל רואים: אם הפלסטינים, הולך להם טוב, למה אנחנו לא גם?

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו בעשרות שנים מסוכנות מאוד, ולדבר הזה נתתם בוסטר בממשלה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': זאת איוולת שמסכנת את קיומה של מדינת ישראל, אבל זה הפיך.

בצלאל סמוטריץ': שוב, ברגע שמדינת ישראל תחליט – –

מיקי לוי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': – – שהיא חוזרת למשול ולוקחת את האחריות בנגב, בגליל, בערים המעורבות, באגרוף ברזל, עאידה תומא סלימאן – –

מיקי לוי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': – – באגרוף ברזל, את והחברים שלך הרי בשנייה תתהפכו, והשלום והשקט והשלווה יחזרו לאזרחי ישראל ולרחובותיה היהודיים.

מיקי לוי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה, את מוזמנת להגיד את דברייך.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חבל שחבר הכנסת סמוטריץ', כמו גיבור גדול, עומד על הדוכן, אומר דברי פשיזם טהור, מדבר אליי ובורח מהאולם ברגע שאני עולה על הדוכן.

עאידה תומא סלימאן: כנראה הוא יודע טוב מאוד איזה דברים נבזיים הוא אמר מעל הדוכן הזה כשפנה אליי ואמר: את והחברים שלך.

עאידה תומא סלימאן: אז אנחנו יודעים טוב מאוד מי החברים שלך, סמוטריץ'.

עאידה תומא סלימאן: אלה אותם פורעי חוק, המתנחלים שמתנכלים לפלסטינים יום-יום; אלה אותם אנשים שתוקפים את השדות ואת עצי הזית ושורפים אותם כי רוצים להשתלט – והכול בשם הירושה האלוהית שניתנה, אני בטוחה, לא לאנשים כמוך, אם כבר ניתנה, אם בכלל ניתנה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, עמד חבר הכנסת גלנט על הדוכן הזה ודיבר על האלימות המשתוללת בחברה, והוא אמר ככה: יהודים בנגב מרגישים חוסר ביטחון.

עאידה תומא סלימאן: טוב מאוד שהוא אמר את זה, כי אז אנחנו מבינים: לא אכפת לו בכלל מהאזרחים באופן כללי, אכפת לו רק מיהודים – רק היהודים מרגישים חוסר ביטחון.

עאידה תומא סלימאן: אז בוא תשמע, מר גלנט, חבר הכנסת גלנט: אתה מדבר על אי-אמון וחוסר ביטחון אישי.

עאידה תומא סלימאן: אתמול בלילה נרצחה אישה בכפר ג'דיידה-מכר; היום נורתה עוד אישה, מנהלת בית ספר, בפתח בית הספר שלה, והיא נורתה מול התלמידים שלה בעיר עראבה; שלשום נורתה אישה בנצרת, והיא ניצלה.

עאידה תומא סלימאן: יום-יום אנחנו מקיזים דם.

עאידה תומא סלימאן: החברה הערבית משלמת מחיר כבד על המדיניות הפושעת שלכם כשישבתם בממשלה, כאשר הזנחתם – זאת אפילו לא המילה – כאשר באופן סיסטמטי הפליתם נגד האוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: ונתתם לארגוני הפשע לפרוח.

עאידה תומא סלימאן: חשבתם שזה יישאר בתוך החברה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: לא ידעתם, או ידעתם שאתם מגדלים בעצם אש שתאכל את כולנו כאשר תשתולל.

עאידה תומא סלימאן: ארגוני הפשע, שהם ארגונים כלכליים, רוצים להרוויח כסף, ולא יסתפקו במה שיש בתוך החברה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: משתמשים בדם שלנו כדי להסית נגדנו, כדי להמשיך את אותה מדיניות של הסתה גזענית פושעת.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני, אני חייבת להגיד שלצערי הרב, המשך מדיניות הכיבוש גורם לכולנו לשלם מחיר, גם יהודים וגם ערבים-פלסטינים, בתוך ישראל ומחוץ לקו הירוק.

עאידה תומא סלימאן: וגם המשך מדיניות העוני וההכבדה על השכבות המוחלשות – כולנו משלמים את המחיר שלה.

עאידה תומא סלימאן: חבל מאוד שאנחנו ברשימה המשותפת נלכדים בקו התפר בין ממשלה שאין לנו אמון בה לבין אופוזיציה שאנחנו לא חלק ממנה ואין לנו אמון בה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: כבוד יושב-ראש הכנסת, חווינו, שמענו בסוף השבוע האחרון אמירות קשות מאוד מפי חבר הכנסת דודי אמסלם, מה יקרה כשהוא יחזור לשלטון; כאילו לא חווינו את זה כשהוא היה בשלטון, כשהוא היה יושב-ראש ועדה, כשהוא היה שר.

מיכל רוזין: הרי את כל הדברים האלה כבר חווינו, שמענו, היינו בהם.

מיכל רוזין: כל האיום – איום, כן; לא רק הסתה, לא רק דברי בלע, לא רק סגנון, אלא מהות – איום על שופטי בית המשפט העליון, על עובדי ציבור, על יועצים משפטיים, על חברי וחברות הכנסת, מה יקרה להם כשהם יהיו באופוזיציה – כל האיומים האלה, כבר שמענו אותם וחווינו אותם, בואו נגיד את האמת.

מיכל רוזין: אני בתור אופוזיציה חוויתי אותם.

מיכל רוזין: היינו פה.

מיכל רוזין: אנחנו לא מופתעים משום דבר, אבל מדובר בהחלט באיומים שלא ראוי להשמיע אותם.

מיכל רוזין: אתה יודע, הם כל הזמן אומרים לנו: מה שאתם עושים לנו זה נורא.

מיכל רוזין: אנחנו, כשנהיה חזרה בשלטון – אז הייתם בשלטון.

מיכל רוזין: אני יודעת מה עשיתם.

מיכל רוזין: אנחנו זוכרים איך יושב-ראש הכנסת סירב לפתוח את המליאה למרות החלטת בג"ץ, למרות שהיה סדר-יום.

מיכל רוזין: הוא סירב כי לא מצא חן בעיניו איזה חוק שאמור לעבור פה, כי ראש הממשלה לא רצה לקדם חוקים מסוימים, אז הוא פשוט לא פתח את המליאה.

מיכל רוזין: אנחנו לא מדברים כבר על סעיף 98 שחדשות לבקרים הפלתם עלינו, והחלטתם על מה דנים ולא דנים, ואפילו על זה היה בג"ץ – על זה שאת ועדת הכלכלה שאתם כל כך זועקים שלקחו מכם אתם הייתם הראשונים שגזלתם מהאופוזיציה; את זה שאפילו את הוועדה למינוי שופטים הכנסתם באיזה קומבינה איש ימין, כאילו הוא באופוזיציה.

מיכל רוזין: הימין היחידי שהיה באופוזיציה מישראל ביתנו – הכניסו אותו כדי שלא יהיה שם אף נציג למרכז-שמאל.

מיכל רוזין: אז אנחנו כן הכנסנו נציג לימין – ועוד איך, איזה ימין, או-הו, איזה ימין – לוועדה למינוי שופטים.

מיכל רוזין: אז עם כל הכבוד, תפסיקו להלך עלינו אימים.

מיכל רוזין: תפסיקו לספר לנו איך אתם הייתם דמוקרטים לעילא ולעילא, כי אנחנו היינו פה ואנחנו ספגנו את כל הדורסנות הזאת.

מיכל רוזין: כמנהלי ועדות הוצאתם אותנו, זרקתם אותנו, העברתם פה חוקים שאחר כך בג"ץ ביטל – חוק מיסוי דירה שלישית, על זה שעשיתם באיזה הליך מהיר מאוד, העברתם חוק ככה בכנסת, הקואליציה.

מיכל רוזין: אנחנו, נמאס לנו לשמוע את האיומים, נמאס לנו לשמוע את זה שאתם רוצים למחוק את הצדק ואת הדמוקרטיה, וזה רק מחזק אותנו שהממשלה הזאת קמה כדי להגן על הדמוקרטיה, כי הייתה פה סכנה אמיתית לדמוקרטיה הישראלית, אובדן אמון הציבור, שהחבר'ה הצעירים אומרים: רגע, למה בכלל צריך דמוקרטיה אם אתם לא מצליחים לשלוט, אם יש עוד פעם ועוד פעם בחירות, אם כל רגע אתם מבטיחים משהו אחד ועושים משהו אחר ואתם לא מצליחים אפילו לייצר יציבות שלטונית?

מיכל רוזין: אז אנחנו כאן ובממשלה הזאת כדי להחזיר את אמון הציבור ולהחזיר את הדמוקרטיה, ואתם תמשיכו לעשות אנרכיה, ואנחנו ניאבק בזה.

מיכל רוזין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת רוזין.

מיקי לוי: חבר הכנסת טאהא – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת טור פז, בבקשה.

מיקי לוי: אחרון הדוברים.

משה טור פז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשאני עולה כאן בהקשר של הצעת האי-אמון שהעלתה האופוזיציה, כמו יהודי טוב אני רוצה להשיב בשאלה על שאלה.

משה טור פז: חבריי בליכוד, ארבע מערכות בחירות גררתם את המדינה כי הכיסא היה חשוב, כי בחרתם את האדם היחיד שלא יכול להרכיב ממשלה; הקרבתם מדינה שלמה כשה לעולה.

משה טור פז: עכשיו אפילו יום אחד לא נתתם צ'אנס לממשלה, כאילו מישהו שכח שהייתה כאן מדינה שלמה שהייתה משותקת ללא תקציב.

משה טור פז: אני יודע, קשה לראות מספסלי האופוזיציה שיש כנסת מתפקדת, ראשי ועדות, דיונים, חקיקה, ממשלה שעובדת, ראש ממשלה שקיבל את אמון הכנסת, שרים שעובדים במשרדים, המדינה חזרה לפעילות.

משה טור פז: ובכנות, לא כל האופוזיציה אותו דבר: יהדות התורה מגיעה לוועדות ועובדת; ש"ס מגיעה לוועדות ועובדת קשה; גם מפלגת הציונות הדתית.

משה טור פז: ככה נראית מחלוקת: לא מסכימים אבל עובדים.

משה טור פז: אבל לליכוד זה לא מתאים.

משה טור פז: עושים ברוגז.

משה טור פז: את מי אתם חושבים שאתם מחנכים עם ההתנהגות הזו?

משה טור פז: על מי נראה לכם שאתם מאיימים?

משה טור פז: 30 מנדטים נשלחו לכנסת כנציגי ציבור.

משה טור פז: אתם לא עובדים בשבילם.

משה טור פז: כמה דוגמאות: השרה מירי רגב, שרת התחבורה לשעבר – אני חבר בוועדת התשתיות, דנו על חוק המטרו; נשארנו פה ועבדנו ימים ולילות – כשרת התחבורה בדימוס, את לא חושבת שיש לך מידע רלוונטי לספר לנו?

משה טור פז: קצת לחלוק מהאתגרים שאיתם המשרד שבראשותו עמדת התמודד?

משה טור פז: שר הסייבר והדיגיטל לשעבר, שיושב כאן, דודי אמסלם, שר התקשורת יועז הנדל עובד לחבר את ישראל לתשתיות סיבים אופטיים.

משה טור פז: אין לך משהו לתרום לו? על מה אזרחי ישראל משלמים לו שכר?

משה טור פז: למה לא לבוא לעבודה?

משה טור פז: אני חבר כנסת צעיר ממך בוותק – – –

דוד אמסלם: סיפור הסיבים הוא אפילו עוד לפניי, כשהייתי חבר כנסת, לא שר.

משה טור פז: נו, אז תבוא לעזור, דודי.

משה טור פז: למה לשבת באופוזיציה?

משה טור פז: למה לצעוק מנגד?

דוד אמסלם: הוא חושב שהוא התחיל את הסיבים.

דוד אמסלם: גם לא אני, דרך אגב.

דוד אמסלם: הרבה לפניי.

משה טור פז: אני חבר כנסת צעיר ממך בוותק – –

דוד אמסלם: – – – חשבתם שעכשיו המדינה התחילה.

דוד אמסלם: עד שלא באתם, כלום לא היה.

משה טור פז: – – אני לא נמצא פה הרבה זמן, אבל אני מרגיש מחויב לציבור ששלח אותי לכנסת ולערכים שבשמם אני כאן.

דוד אמסלם: 12 שנים – איפה הייתם – – – תבדוק.

משה טור פז: למה חוץ מחבריי חברי הכנסת קרעי וכץ לא ראינו כאן כמעט אף חבר כנסת בוועדות?

דוד אמסלם: אתה תגיד.

דוד אמסלם: אתה תגיד.

דוד אמסלם: אני לא חבר כנסת – – –

משה טור פז: בוועדת החינוך – אתה שומע, דודי?

דוד אמסלם: אתה תגיד.

משה טור פז: בוועדת החינוך עבדנו בחוק ההסדרים על פטור משימוש חורג למעונות יום.

משה טור פז: אולי שר החינוך הקודם יואב גלנט יכול היה לסייע לנו שם.

משה טור פז: בוועדת הרפורמות אנחנו עובדים עכשיו על חוקי כשרות.

משה טור פז: אפשר לבוא להתווכח, כמו שעושים חבריי החרדים, אבל להחרים אותה?

משה טור פז: אני מבין שאין הסכמות, אני מקבל את זה שחלקכם חושבים שמה שאני עושה, שמה שאנחנו מקדמים, הוא לא טוב.

משה טור פז: אני מקבל את הביקורת גם לפעמים.

משה טור פז: היא חלק ממהות הדמוקרטיה.

משה טור פז: אל תסכימו איתי, אל תסכימו איתנו – מקובל, אנחנו חושבים אחרת, אבל בואו נדבר על זה.

משה טור פז: בואו נדבר על הסיבות שבגינן נכנסנו כולנו לכנסת, מדוע הציבור שלח אותנו, כל מפלגה והערכים שבשמם היא פועלת.

משה טור פז: לא זכור לי מצע שהיה כתוב בו: באים לקלפי לעבוד, ואחר כך עושים ברוגז כי לא ניצחנו.

משה טור פז: ידידיי המחוקקים, חברי הכנסת מהליכוד, הכנסת היא מקום עבודה שלנו ושלכם.

משה טור פז: בואו להחתים נוכחות, בואו לריב איתנו בוועדות, ואז נדבר על מה אנחנו לא מסכימים.

קטי קטרין שטרית: – – – אנחנו נבוא לוועדות.

קטי קטרין שטרית: נשמח לבוא.

משה טור פז: בואי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: סגן השר במשרד האוצר חמד עמאר, בבקשה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: סגן השר, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: הכול ביחד.

מיקי לוי: נא לסכם.

קריאה: – – –

קטי קטרין שטרית: למה אחד כן ואחד לא?

משה טור פז: – – –

קטי קטרין שטרית: לא, למה?

קטי קטרין שטרית: מה שנוח.

מיקי לוי: שר במשרד האוצר.

קטי קטרין שטרית: גם כספים, ועדת הכנסת, למה לא?

קטי קטרין שטרית: נתמוך בכול, נסדר הכול, בשמחה.

משה טור פז: – – –

קטי קטרין שטרית: תאמין לי שגם היושב-ראש מסכים איתי.

מיקי לוי: בבקשה.

משה טור פז: לא.

קטי קטרין שטרית: תתפלא.

קטי קטרין שטרית: אם זה היה תלוי בו הוא מזמן היה – – – מסודר.

משה טור פז: – – –

קטי קטרין שטרית: אז תיתנו לנו את מה שמגיע לנו בוועדת הכספים.

קטי קטרין שטרית: למה לא?

קטי קטרין שטרית: נשמח לבוא.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לבוא בחינם.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

קריאה: – – –

חמד עמאר: תאמין לי, אדוני היושב-ראש, בקושי אני שומע את עצמי.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

חמד עמאר: אני לא שומע את עצמי.

חמד עמאר: אני אוהב לשמוע אותך, אבל אני צריך לשמוע את עצמי, ואנשים צריכים לשמוע אותי.

קטי קטרין שטרית: אני הייתי הפרסומות.

קטי קטרין שטרית: לא התחלת.

חמד עמאר: אני עוד לא התחלתי – התחלתי.

קטי קטרין שטרית: אה, אוקיי – – –

חמד עמאר: אני קראתי את שתי הצעות האי-אמון, אחת על האלימות והידרדרות הביטחון האישי במדינת ישראל – – –

דוד אמסלם: 12 שנים – מה עשיתם?

דוד אמסלם: ככה תתחיל, כבוד השר.

דוד אמסלם: זה המשפט שלך: 12 שנים – מה עשיתם?

דוד אמסלם: אז אני אדע שזה אתה.

חמד עמאר: חברי דוד אמסלם, אתה בדרך כלל לא מפריע לי.

חמד עמאר: אנחנו מתואמים, ואתה לא מפריע לי.

חמד עמאר: ותמיד אתה – – –

קטי קטרין שטרית: אנחנו – – –

חמד עמאר: אנחנו – אף פעם לא הפרעת לי.

פטין מולא: חלאס – – –

קטי קטרין שטרית: – – –

חמד עמאר: עוד אחד בא להפריע?

חמד עמאר: פטין מולא, מה קרה לכם?

פטין מולא: עוד לא נכנסנו – "מה קרה לכם?

פטין מולא: "

חמד עמאר: אני עוד לא התחלתי.

דוד אמסלם: באנו לשמוע.

חמד עמאר: עוד לא התחלתי.

פטין מולא: עוד לא נכנסנו.

פטין מולא: מה קרה לך?

חמד עמאר: דודי אמסלם, אתה לא היית כאן 12 שנים.

דוד אמסלם: יש לך זכויות – – –

חמד עמאר: אתה כאן פחות מ-12 שנים, אם אני לא טועה.

חמד עמאר: כמה שנים אתה כאן?

דוד אמסלם: עוד מעט שבע.

חמד עמאר: עוד מעט שבע.

חמד עמאר: אני 13 שנים כאן, אני יותר ותיק ממך.

קטי קטרין שטרית: עם הפסקות.

חמד עמאר: אז אני לא אגיד: 12 שנים לא – – –

דוד אמסלם: אתה אמרת: 12 שנים – מה עשיתם?

חמד עמאר: אז מה שאני רוצה להגיד לך – אני אוהב לשמוע את המשפט הזה.

דוד אמסלם: הוא 23.

ישראל כץ: אני 23, יותר ותיק ממך.

חמד עמאר: אז אתה יותר ותיק ממני, 23.

חמד עמאר: 23 שנים הוא נמצא כאן בכנסת, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: זה הרבה זמן.

קריאה: הוא אומר: מה עשית?

חמד עמאר: אני חושב שזה המון זמן.

דוד אמסלם: הרבה יותר, יותר מדי זמן?

דוד אמסלם: זה יותר מדי זמן?

חמד עמאר: אתה?

דוד אמסלם: לא, הוא.

דוד אמסלם: הרבה זמן?

חמד עמאר: לא.

חמד עמאר: הוא נמצא – כל עוד הוא נבחר, הוא יכול להישאר בכנסת.

חמד עמאר: מה, מישהו מפריע לו להישאר בכנסת?

דוד אמסלם: אתה יודע, היום – מקווה שלא תביא חוק עכשיו על הגבלת ח"כים – –

חמד עמאר: תשמע, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: – – ראשי ערים.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, הנושא של הביטחון האישי של האזרחים במדינת ישראל – לא, יש יותר אור עכשיו, מרגישים יותר אור כאן במליאה.

חמד עמאר: מרגישים יותר אור, בגלל שהדליקו את הפרוז'קטורים.

חמד עמאר: מה שלומך?

עידית סילמן: הכול טוב, ברוך השם.

חמד עמאר: יפה מאוד.

חמד עמאר: אז אדוני היושב-ראש, אתה, כניצב לשעבר במשטרה, ואתה היית חלק מכוח ששמר על ביטחון מדינת ישראל ועל ביטחון אזרחיה, והיית בתפקידים מאוד חשובים, גם מפקד מחוז ירושלים – –

מיקי לוי: יהודה ושומרון.

חמד עמאר: – – וגם יהודה ושומרון.

חמד עמאר: אבל אני חושב שמפקד מחוז ירושלים זה אחד התפקידים המאתגרים ביותר לניצב במשטרת ישראל, ואני יודע איך ביצעת את התפקיד שלך – עקבנו אחריך.

חמד עמאר: עשית את זה בצורה הטובה ביותר, ואתה גאווה לכולם.

חמד עמאר: אני מאוד נהנה לעלות כאן ולדבר כשאתה כיושב-ראש הכנסת מנהל את המליאה ומנהל אותה ביד רמה.

חמד עמאר: אבל אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שאני שומע איבוד ביטחון של האזרח במדינת ישראל.

חמד עמאר: לראות היום ולשמוע על הבוקר שמנהלת בית ספר מגיעה לבית הספר ויורים בה ופוצעים אותה, ומי שבא לירות בה זה לא בשביל לפצוע אותה אלא בשביל להרוג אותה – זה מזעזע.

חמד עמאר: זה חייב להעיר את כל המערכות במדינת ישראל.

חמד עמאר: אנחנו חייבים להילחם ביד מאוד קשה נגד כל העבריינות הזאת במדינת ישראל, נגד כל האלימות הזאת.

חמד עמאר: ואני אומר לך כממשלה, כחבר בוועדת השרים למיגור האלימות – אומרים "האלימות במגזר הערבי", ואני אומר שהאלימות במגזר הערבי זו אלימות בחברה הישראלית, כי אלימות לא יכולה להישאר במקום אחד.

חמד עמאר: היא לא יכולה להישאר במקום של המגזר הערבי.

חמד עמאר: זו אלימות שמתפשטת לכל מדינת ישראל.

חמד עמאר: כשיורים על מישהו באמצע יפו, רודפים אחריו ויורים עליו והורגים אותו, זו לא אלימות במגזר הערבי, זו אלימות בחברה הישראלית, לא קשור באיזו עדה ובאיזו דת הוא נמצא ולאיזו חברה הוא שייך.

חמד עמאר: זו אלימות.

חמד עמאר: ולכן אנחנו כממשלה – ואני אומר לך, אני כחבר בוועדת השרים למיגור האלימות במדינת ישראל – התכנסנו כבר פעמיים, מקבלים החלטות, רואים את ההתקדמות, ואני מאמין שהתפקיד שלנו הוא למגר את כל האלימות כאן במדינת ישראל.

חמד עמאר: וחייבים למגר את האלימות כאן.

חמד עמאר: ולנושא השני, אני נגעתי גם בתשובה שלי לחברי חבר הכנסת מרגי – חברי חבר הכנסת מרגי, אני בדקתי, אתה צדקת.

חמד עמאר: אתה אמרת מ-640,000; לא, זה מ-615,000, אבל זה 615,000 וירד ל-400,000.

חמד עמאר: אני רוצה לקבל הסברים ואני אשב על הנושא הזה.

חמד עמאר: אני חושב שנגעת בנקודה מאוד חשובה.

חמד עמאר: אני אבדוק את זה ונראה איך ביחד נוכל לקדם את הנושא הזה.

חמד עמאר: כמו שאני אמרתי, בנושא של החד-פעמי וגם בנושא של הסוכר אני חושב שאנחנו צריכים לצאת לפרסום, פרסום אדיר.

חמד עמאר: כולנו כאן כחברי כנסת, כנבחרי ציבור, רוצים לשמור על בריאות הציבור, רוצים לשמור על איכות הסביבה, אנחנו רוצים לשמור על האקלים במדינת ישראל.

חמד עמאר: אנחנו רואים מה קורה בעולם, שינוי האקלים הגדול שמתרחש בעולם וגם במדינת ישראל, וגם ההצפות האלה שאנחנו רואים – אנחנו נראה כאן דברים יותר גדולים אם לא נצליח לטפל בזה, אנחנו כממשלה.

חמד עמאר: גם שר האוצר לקח את זה בחשבון.

חמד עמאר: אנחנו משקיעים בנושא של ניקוז – שאף פעם לא נגעו בזה – הרבה כסף.

חמד עמאר: אני מאמין שזה יגיע לקרוב ל-500 מיליון שקל עכשיו, ההשקעה בניקוז, על מנת שלא נגיע למצב שאיילון מוצף, ואם איילון מוצף גם הרכבת שם מוצפת.

חמד עמאר: לכן, גם הנושא הזה, אנחנו לקחנו אותו בחשבון ואנחנו גם נטפל.

חמד עמאר: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, עברו רפורמות גדולות כאן, מהרפורמה – תאמין לי, קשה, קשה לשמוע את עצמך כאן במליאה.

חמד עמאר: קשה גם כשכולם עומדים.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לשבת וקצת לשמור על השקט.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לשבת וקצת לשמור על שקט.

חמד עמאר: גם יוקר המחיה, אדוני היושב-ראש, הרפורמות שעברו כאן

חמד עמאר: בכנסת בחוק ההסדרים – של היבוא, של היבוא המקביל – אני חושב שזה יוריד את יוקר המחיה.

חמד עמאר: ברגע שאני אומר יבוא, אנחנו מדברים על זה שזה יכול להוריד את יוקר המחיה במדינת ישראל כשאתה מאפשר למזון להגיע, לדברי חשמל, מוצרי חשמל, תמרוקים, כל הדברים האלה שמגיעים למדינת ישראל, שנאפשר גם את היבוא המקביל – ואפשרנו את זה בחוק ההסדרים.

חמד עמאר: אנחנו נוזיל את יוקר המחיה ואנחנו נראה דברים אחרים.

חמד עמאר: גם בנושא של הדיור, ברגע שאנחנו מעלים את ההיצע במדינת ישראל – היו רק 45,000 יחידות דיור לשיווק כשמדינת ישראל הייתה זקוקה ל-60,000 יחידות דיור.

חמד עמאר: אנחנו נגיע ל-70,000 יחידות דיור, וככה אנחנו נצמצם ונוריד את יוקר המחיה במדינת ישראל.

חמד עמאר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה לשר חמד עמאר.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: סדרנים, נא להושיב את חברי הכנסת במקום.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: סדרנים, נא להושיב את חברי הכנסת במקום.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מבקש להמשיך.

מיקי לוי: אני מבקש שם בתאים של הסיעות שקט, בבקשה.

מיקי לוי: אני מבקש להמשיך בסדר-היום לפני ההצבעה: דברים לזכרו של חבר הכנסת לשעבר וסגן השר לשעבר נואף מסאלחה.

מיקי לוי: חברי הכנסת מתבקשים לעמוד.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

מיקי לוי: ) תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, בחודש אוקטובר האחרון הלך לעולמו חבר הכנסת לשעבר נואף מסאלחה, זכרו לברכה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מסאלחה, יליד כפר קרע, שהיה מורה במקצועו, נבחר לכנסת השתים-עשרה מטעם סיעת המערך וכיהן 14 שנים בכנסת, עד שנת 2003.

מיקי לוי: בשנת 1992 מונה לסגן שר הבריאות ועזר לקדם את שירותי הבריאות במגזר הערבי, בדגש על פריסת תחנות טיפות חלב חדשות.

מיקי לוי: חבר הכנסת מסאלחה גם כיהן כסגן שר החוץ בממשלת ברק וכסגן יושב-ראש הכנסת.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: תכבדו את זכרו של חבר כנסת שהלך לעולמו.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: מסאלחה גם כיהן כסגן שר החוץ בממשלת ברק וכסגן יושב-ראש הכנסת.

מיקי לוי: בחודש אוקטובר האחרון הלך לעולמו כתוצאה מסיבוכי מחלה הקשורים לנגיף הקורונה והוא בן 77.

מיקי לוי: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: דברים לזכרו של חבר הכנסת מסאלחה – השרה מרב מיכאלי, בבקשה.

מיקי לוי: שקט, בבקשה.

מרב מיכאלי: אחד האנשים הראשונים שהייתה לי זכות לפגוש כשבאתי למפלגת העבודה היה נואף מסאלחה, בביתו בכפר קרע, בקבלת פנים הכי מקבלת, הכי מחבקת שחברה חדשה, מתמודדת חדשה לכנסת, יכולה לבקש.

מרב מיכאלי: נואף מסאלחה היה סגן שר, ולא פחות חשוב מזה – סגן יושב-ראש הכנסת, אדוני היושב-ראש, איש שהיה בשר מבשרה של מפלגת העבודה.

מרב מיכאלי: כל אחד מאלה שהיו איתו במפלגה, איתו בשמינייה המפורסמת של מפלגת העבודה, לא יכול היה למצוא מספיק מילים בשביל להסביר לי עד כמה הוא היה חלק, עד כמה הוא היה ההפך ממה שיש כאלה שיחשבו אולי שהוא – עלה תאנה, איזו מין משבצת או איזה מקום ייעודי.

מרב מיכאלי: ממש לא.

מרב מיכאלי: הוא היה חלק משמעותי בתוך המפלגה מבחינה ערכית, מבחינה אידיאולוגית וגם מבחינה חברית.

מרב מיכאלי: היחסים, בוודאי עם החבורה הזאת, הייחודית, של השמינייה, היו קרובים, כאלה שמתרחשים גם בבית בין המשפחות ובין הילדות והילדים ובני בנות הזוג.

מרב מיכאלי: נואף היה ידוע במתינותו המפורסמת, אבל זאת מתינות שלא מטשטשת עמדות.

מרב מיכאלי: להפך, מצד אחד, הוא היה גאה בערביות שלו וגאה גם בפלסטיניות שלו, והוא יכול היה – ועשה לא פעם – להציג את העמדה הפלסטינית ללא כחל וסרק.

מרב מיכאלי: אבל באותה נשימה, הייתה בו הבנה עמוקה לרוח של עם ישראל, לרוח של היהודיות והיהודים שגרות וגרים כאן, שהם-הם, יחד איתו, המדינה הזאת.

מרב מיכאלי: הוא היה חלק מהמדינה הדמוקרטית היהודית הזאת.

מרב מיכאלי: הוא שאף ופעל למען שוויון זכויות ולא חדל להיאבק עליהן מתוך ידיעה שאנחנו עדיין, גם היום, ממש עדיין לא במקום שבו יש שוויון זכויות.

מרב מיכאלי: אני חושבת על הפעולה הזאת שכסגן שר בריאות הוא הוביל, של פתיחת 100 טיפות חלב, חלק עצום מהן בחברה הערבית.

מרב מיכאלי: מילה אולי על המוסד הזה של טיפת חלב, דווקא בימים האלה שבהם אנחנו מתחילות ומתחילים עכשיו מבצע חיסון של ילדות וילדים, להגיד איזו המצאה מופלאה של ישראל, איזו הברקה ישראלית חד-פעמית היא הטיפת חלב הזאת.

מרב מיכאלי: ישראל מובילה בבריאות של ילדות וילדים בין השאר בזכות המוסד הזה, שסידר איזה פרוטוקול קבוע, מובטח, של חיסונים לכל התינוקות, לכל הילדות והילדים מגיל אפס, בצורה אחראית, מסודרת, בטוחה.

מרב מיכאלי: והעובדה, אדוני היושב-ראש, שדווקא גבר, כשבוודאי בוודאי בימים ההם היה פחות מקובל שאבות הם אלה שלוקחים את הילדות והילדים שלהם לטיפת חלב ולחיסונים, הוא זה שעשה כזה שדרוג לטיפות החלב והוסיף כל כך הרבה מהן, זה דבר שאני באופן אישי מוצאת אותו מאוד מאוד מרגש.

מרב מיכאלי: היכולת הזאת לחיות בשני העולמות, וכל הזמן כל הזמן להוכיח שהם יכולים לחיות יחד, להתעקש להיות – עם כל הכבוד והמקום החשוב שיש למפלגות ערביות בכנסת ישראל ובחברה הישראלית – להתעקש להיות אזרח ערבי בתוך מפלגה ששואפת לייצג את כל חלקי החברה הישראלית, ולהוכיח בניסיון האישי שלו שזה יכול לעבוד, שאפשר להיות חלק אמיתי, בלתי נפרד.

מרב מיכאלי: נואף מסאלחה היה ידוע לכול בנועם הליכותיו, ברוחו הטובה, ביכולת שלו באמת לתקשר עם כולם ולהשיג דברים בטוב.

מרב מיכאלי: מפלגת העבודה, הכנסת, כולנו אבלות ואבלים על לכתו.

מרב מיכאלי: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: תודה רבה לשרה מיכאלי.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, הערה לחברי הכנסת: כאשר יש אזכרה לחבר כנסת, אין רעש באולם.

מיקי לוי: בבקשה שקט.

מיקי לוי: תודה.

אחמד טיבי: תודה, כבוד היושב-ראש.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נואף מסאלחה, זכרו לברכה, זכיתי לשרת איתו בכנסת כאן, אומנם במפלגות שונות, אבל היינו מיודדים.

אחמד טיבי: אבו מחמוד – כך קראנו לו – ניחן בכושר אדיר של יצירת גשרים, יחסים אישיים ובין-אישיים עם כל הקטבים בכנסת, סובלנות רבה – –

מיקי לוי: שקט, בבקשה.

אחמד טיבי: – – השקפת עולם של חיים משותפים תוך היצמדות לאינטרס החשוב מאוד מבחינתו של החברה והציבור והעם שממנו הוא הגיע, ולכן האובדן שלו הוא אובדן לכל אלה שמאוד צידדו בגישה של יחסים אישיים חמים.

אחמד טיבי: הוא כמעט ולא התרגז, כמעט ולא התרגז, ותמיד מצא דרך לצמצם פערים ולגשר על הפערים האלה.

אחמד טיבי: כשהוא היה סגן שר הבריאות, אכן, כפי שאמרה השרה מיכאלי – פעל רבות בנושא טיפות חלב בחברה הערבית.

אחמד טיבי: היה מחסור רב.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אה, תיקון לבתי דין.

אחמד טיבי: בהחלט, כן.

אחמד טיבי: זה שמור על שמו, בהחלט.

אחמד טיבי: רבותיי, לעיתים כאשר הוויכוחים הם קשים ונוקבים – אנשים כאלה כמו נואף מסאלחה הם חריג בנוף הזה של הקיטוב.

אחמד טיבי: רבים אמרו עליו: הוא היה איש מקסים.

אחמד טיבי: אכן כך.

אחמד טיבי: ולכן ביקשתי לומר את המילים האלה: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם:)

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: ההידרדרות החמורה של הביטחון האישי וביטחון הפנים בישראל; << נושא >>

מיקי לוי: אנחנו רוצים להמשיך בסדר-היום.

מיקי לוי: הממשלה ביקשה הצבעה שמית.

קריאות: – – –

מיקי לוי: לא?

מיקי לוי: הממשלה חוזרת בה.

מיקי לוי: הממשלה חוזרת בה והאופוזיציה חוזרת בה.

מיקי לוי: ובכן, חברי הכנסת, נא לשבת במקומות, אני רוצה לגשת להצבעה.

מיקי לוי: הצבעה, בבקשה.

מיקי לוי: בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 51

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 66, בעד – 51.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת האי-אמון הראשונה, של הליכוד, לא עברה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אני מבקש להגיע להצבעה הבאה – הצבעה על הצעת האי-אמון של ש"ס ויהדות התורה.

מיקי לוי: ניגש להצבעה.

מיקי לוי: הצבעה, בבקשה.

מיקי לוי: בעד הצעת סיעות ש"ס ויהדות התורה – 56

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 56, נגד – 61.

מיקי לוי: לפיכך, הצבעת האי-אמון לא עברה.

מיקי לוי: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת ניר אורבך, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום כי ועדת הפנים והגנת הסיבה תדון בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 128 והוראת שעה), התשפ"ב–2021, מ/1457.

): תודה רבה.

מיקי לוי: תודה לחבר הכנסת ניר אורבך, יושב-ראש ועדת הכנסת.

מיקי לוי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1469).

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום – הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 12) (תקופה מרבית לכהונה בתפקיד ראש הממשלה), לקריאה ראשונה, בכפוף להנחה על שולחן הכנסת ובכפוף לקבלת פטור מחובת הנחה.

מיקי לוי: יציג את ההצעה שר המשפטים גדעון סער, בבקשה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: סדרנים – רק רגע, אדוני השר.

מיקי לוי: סדרנים, בבקשה, או להושיב את חברי הכנסת או – מי שאין לו עניין, שיצא החוצה.

מיקי לוי: יש יותר מדי המולה במליאה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, השרה מיכאלי, בבקשה לשבת.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

גדעון סער: "כלל גדול הוא", אמר מנחם בגין, עליו השלום, "כי שלטון ממושך הוא סכנה לחירות האומה ולמוסר בניה.

גדעון סער: שלטון ממושך, אפילו אם הוא מיטיב למישהו, הוא רע מעיקרו – – – הוא מוליד שחיתות, הוא אינו יכול שלא ליצור: התנשאות שליטים, תלות נשלטים, פחד תלויים".

שלמה קרעי: למה בגין לא הגיש את הצעת החוק שלך, אתה יודע?

גדעון סער: "מהותו של שלטון העם, הקרוי בלשון היוונים דמוקרטיה, הוא בחילופין, המוצעים, מפקידה לפקידה, על ידי העם בתוך השלטון הממלכתי.

גדעון סער: באין חילופים כאלה; באין רצון, או באין אפשרות, לבצע אותם – –"

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

גדעון סער: "– – קם במקום שלטון העם השלטון על העם – –"

דוד אמסלם: מה עם הערבויות שקיבלת – – –

גלית דיסטל אטבריאן: דיקטטור.

דוד אמסלם: מה עם הערבויות שקיבלת?

מיקי לוי: חבר הכנסת, מספיק.

גלית דיסטל אטבריאן: דיקטטור.

דוד אמסלם: מה עם – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא לא עובר את אחוז החסימה.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל.

גלית דיסטל אטבריאן: מה – – –

אמיר אוחנה: ב-2016 – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, חברת הכנסת דיסטל, את לא יכולה לנאום מהמקום, בבקשה.

דוד אמסלם: מה עם השוחד שקיבלת תמורת הקנביס?

שלמה קרעי: למה בגין – – – בהצעת החוק שלך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, חבר הכנסת קרעי, אל תכריחו – – –

שלמה קרעי: אם הוא כבר מצטט את בגין – – –

מיקי לוי: הבנתי, אבל אתה לא יכול לשבת ולנאום מהמקום.

דוד אמסלם: תראה אותו, מסתכל ומחייך.

מיקי לוי: אתה לא יכול.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

מיקי לוי: תודה.

גדעון סער: " – –קם במקום שלטון העם השלטון על העם, שחירותו הפנימית מודברת, אם לא להלכה, הרי למעשה".

גדעון סער: דברים אלו, שנאמרו בשנת 1955 – –

שלמה קרעי: – – – תקרא את המשפט האחרון.

גדעון סער: – – על ידי ראש האופוזיציה מנחם בגין – –

שלמה קרעי: דילגת על המשפט האחרון.

גדעון סער: – – יפים ורלוונטיים – –

שלמה קרעי: – – –

גדעון סער: – – כאז כן היום, כמעט 70 שנה, למעשה 66 שנה לאחר שנאמרו.

גדעון סער: שלטון ממושך של אדם אחד הוא דבר מזיק.

גדעון סער: אני מצטט מהמקורות את רבי מנחם המאירי, מחכמי פרובנס: "היזהרו שלא למנות אנשים תקיפים כל כך בכל עניין, שיהיו סבורים על אותו מינוי שיהא מוחזק בידם לעולם, ושהם הראויים לכך יותר על שכניהם מחמת תוקפם".

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני מביא בפני הכנסת היום בשם הממשלה הצעה לתיקון חוק-יסוד: הממשלה, שמטרתו להגביל את התקופה המרבית לכהונה בתפקיד ראש הממשלה.

גדעון סער: כידוע לכול, הכהונה בתפקיד זה מעניקה לאדם הנושא בו כוח רב, לצד היותו נושא בסמכויות כבדות משקל הנוגעות לפעולת הממשלה והובלת הרשות המבצעת.

גדעון סער: האדם העומד בראשות הממשלה הוא המרכיב את הממשלה, המנווט את דרכה ומדיניותה וקובע את סדר-יומה.

גדעון סער: לצד אלו, בידיו הסמכות לפטר שרים ואף – במקרים שמנויים בחוק ובהתקיים נסיבות שמתקיימות בחוק – לפזר את הכנסת.

גדעון סער: מול הסכנות של ריכוז כוח מופרז וסיאוב הנובע מכך, אנו מציעים הסדר טוב ומאוזן יותר, ורוב גדול של אזרחי ישראל תומכים ברעיון של הגבלת כהונה ומעדיפים אותו לאין שיעור על כהונה ללא הגבלה.

גדעון סער: קציבת התקופה המרבית לכהונה, כפי שמוצע בהצעת החוק, ביכולתה להבטיח כי בשנות כהונתו האחרונות של ראש הממשלה הוא יהיה פטור מעיסוק בהיבטים הקשורים ברצון להיבחר ולשוב, לשוב ולהיבחר, ושוב פעם להיבחר, ויתמקד בעשייה עניינית ומועילה לטובת המדינה ואזרחיה.

גדעון סער: לשם כך, מוצע לתקן את חוק-יסוד: הממשלה ולהוסיף את סעיף 6א, הקובע תקופה מרבית לכהונה בתפקיד ראש הממשלה, ולפיו תקופת הכהונה הרציפה המרבית בתפקיד של ראש הממשלה תהיה שמונה שנים.

גדעון סער: לצד זאת, מוצע לקבוע שגם תקופות כהונה אחדות יכולות, במצטבר, להיחשב יחד לתקופת כהונה רצופה אם חלפו פחות משלוש שנים בין תקופת כהונה אחת לזו העוקבת לה.

גדעון סער: בתום תקופת שמונה שנות כהונה של אדם בתפקיד ראש הממשלה יראו את הממשלה כאילו התפטרה מתפקידה, ובהתאם להוראות חוק-היסוד הדבר יוביל לפתיחה בהליכים להקמת ממשלה חדשה.

גדעון סער: עיקרון דומה של הגבלת כהונה הופיע במשך כעשור בספר החוקים שלנו ובוטל לפני 20 שנה.

גדעון סער: אני סבור שהמציאות שחווינו בשנים האחרונות הוכיחה כי יש להשיב את הגבלת הכהונה לספר החוקים שלנו.

גדעון סער: מתנגדי הגבלת הכהונה מבקשים להותיר את הפתח לכהונה ללא הגבלה.

גדעון סער: השאיפה לכהונה ללא הגבלה היא לא רק מצד הזמן בשלטון, אלא, כפי ששמענו באחרונה באופן ישיר, גם היעדר כל איזונים ובלמים אחרים, מבתי המשפט ועד אופוזיציה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, שמתי לי למטרה לחזק את יסודות המשטר שלנו כמדינה יהודית ודמוקרטית, ופה אנחנו מניחים נדבך חשוב למען העתיד.

גדעון סער: אני רוצה לקבוע בצורה הברורה ביותר שאני יודע שהסיעה שיש בה התמיכה הגדולה ביותר בבית הזה לחוק היא סיעת הליכוד.

גדעון סער: אין סיעה מסיעות הבית, על פי שיחות שלי בהווה ובעבר, ועל פי קריאות העידוד וה"יישר כוח" שאני מקבל גם בעיצומם של ימים אלה, אין סיעה שיש בה תמיכה גדולה יותר בחוק מסיעת הליכוד.

אמיר אוחנה: מי בליכוד מדבר איתך בכלל?

גדעון סער: חבר הכנסת אוחנה, תתפלא, תתפלא – – –

שלמה קרעי: – – – בכירים – – –

אמיר אוחנה: תגיד, נו, תגיד.

גדעון סער: תתפלא.

דוד אמסלם: אנחנו מתפלאים.

דוד אמסלם: אתה בחרת אותנו גם.

גלית דיסטל אטבריאן: כל – – – אנחנו אלה שמתפלאים.

דוד אמסלם: בזכותך אנחנו בכנסת.

גדעון סער: עבור – – –

דוד אמסלם: בזכותך אנחנו בכנסת.

גדעון סער: אני רוצה להזכיר – –

דוד אמסלם: – – – בליכוד – – – מי זה – – – הזה?

גדעון סער: – – שגם ראש האופוזיציה, גם ביבי, תמך בעבר תמיכה נלהבת ברעיון הגבלת הכהונה.

גדעון סער: נשאלת השאלה: למה ביבי הישן תמך בהגבלת הכהונה וביבי החדש מתנגד?

גדעון סער: האם כולנו צריכים להתעורר לנצח לסרט "לקום אתמול בבוקר" רק כי אדם אחד רוצה בכך ואיננו יכול להרפות?

גדעון סער: אני מציע לחברי סיעת הליכוד: תקשיבו לדוד ביטן.

גדעון סער: דוד ביטן הרי אמר בצורה הגלויה ביותר – –

דוד אמסלם: פתאום דוד ביטן מעניין אותו.

גדעון סער: – – אמר בצורה הגלויה ביותר: החוק הזה הוא חוק טוב.

גדעון סער: החוק הזה הוא חוק ראוי.

דוד אמסלם: ממתי אתה – – –

גדעון סער: תאזרו גם אתם את האומץ לומר את מה שאתם אומרים בחדרי-חדרים – –

שלמה קרעי: למה דילגת על המשפט האחרון של בגין?

גדעון סער: – – ולהביע – –

שלמה קרעי: – – –

גדעון סער: – – עמדה העולה בקנה אחד עם רצונו של הציבור.

גדעון סער: חוק הגבלת הכהונה הוא הדבר הנכון והדבר הצודק תמיד.

גדעון סער: הוא מגן על הדמוקרטיה ועל המדינה, על האינטרס העליון של המדינה להישאר דמוקרטיה שרואה את טובת האזרח ולא להיחטף על ידי פולחן אישיות של אף פוליטיקאי, לא בהווה ולא בעתיד.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, הסדרה חטופים עומדת להסתיים במדינת ישראל.

גדעון סער: יש עדיין כאלה שמאמינים שמה ששל אזרחי ישראל הוא בעצם שלהם ומה ששלהם מתוקף המעמד הוא לא שלכם, אזרחי ישראל.

גדעון סער: אבל זוהי טעות כפולה.

גדעון סער: במקום כהונה ללא הגבלה אנחנו מביאים היום הסדר מאוזן וטוב יותר של הגבלות כהונה, וכל ההתלהמות שאנחנו רואים בימים האחרונים ביתר שאת היא תוצאה של דבר אחד בלבד: אובדן עשתונות בעקבות חילופי השלטון.

גדעון סער: היא באה מצד אלה שבכלל לא דמיינו שיכול להיות שלטון בלעדיהם, ולאחר שתקוותם זו נכזבה, החליפו אותה באמונה בלתי מבוססת כאילו אין בכוחה של הממשלה לבוא ולקבוע הסדרים חוקתיים טובים יותר למען עתיד ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

גדעון סער: את זה אנחנו עושים היום.

גדעון סער: אני מבקש ממליאת הכנסת – –

אמיר אוחנה: – – –

גדעון סער: – – להצביע בקריאה הראשונה – –

אמיר אוחנה: – – –

גדעון סער: – – בעד הצעת החוק ולבטא גם בבית הזה ובאולם הזה את התמיכה האדירה שיש בעם ישראל ברעיון של הגבלת כהונה, על אפם ועל חמתם של אלה אשר רוצים לחיות את האתמול לנצח.

מיקי לוי: תודה רבה לשר המשפטים.

מיקי לוי: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת רגב.

מיקי לוי: רשימת הדוברים סגורה.

מיקי לוי: אני רוצה להביא לתשומת ליבם של חברי הכנסת שמכיוון שמדובר בחוק-יסוד, יש צורך ברוב של 61 בקריאה הראשונה.

מיקי לוי: 61 בקריאה הראשונה.

מיקי לוי: מדובר בחוק-יסוד, לתשומת ליבכם.

מיקי לוי: חברת הכנסת מירי רגב, בבקשה.

מירי רגב: גדעון, כמה קשקשת ברשת, כמה מילים, כמה סיסמאות, איזו מכבסת מילים, מכבסת מילים של הממשלה הזאת, שלא פוסחת על אף תחום, מכבסת מילים שכל-כולה היא להמשיך ולהחליש את הדמוקרטיה במדינת ישראל, לחזק את משולש הכוח של תקשורת, משפט ושלטון, הכול כדי לשמור על הממשלה המנותקת הזאת, ממשלה שאין לה אמון הציבור.

מירי רגב: ראינו רק בסקר האחרון על מי הציבור סומך כראש ממשלה: נתניהו עם 54%, לפיד עם 24%, נפתלי בנט עם 9% וגדעון סער עם בקושי 6%.

מירי רגב: גם אם מחברים את כולם ביחד הם לא מגיעים לאחוז התמיכה שנתניהו מקבל.

מירי רגב: הוא לוקח אותם by far ומשאיר להם אבק.

מירי רגב: ולכן, דוגרי, גדעון, שיצא מהאולם כי הוא פוחד להסתכל לנו בעיניים, כל החוקים האלה מראים ומביעים רק דבר אחד: אתם מפחדים.

מירי רגב: אתם רואים את הסקרים ומפחדים.

מירי רגב: אתם רואים שבדרך דמוקרטית העם פעם אחר פעם בוחר בנתניהו.

מירי רגב: אז במכבסת מילים וברוח גבית מהמשפט והתקשורת אתם מציעים חוקים אנטי-דמוקרטיים, חוקים איראניים, דיקטטוריים ופרסונליים.

מיכל שיר סגמן: – – –

מירי רגב: שאף אחד לא יתבלבל – מיכל, את שותפה לזה.

מירי רגב: את נוטלת חלק במה שקורה פה.

מיכל שיר סגמן: אני לא מתבלבלת – – –

מירי רגב: מיכל, תתביישי.

מירי רגב: תרוצי לחניון, תתחבאי בחניון, מה שעשית בפעם שעברה.

מירי רגב: שאף אחד לא יתבלבל, החוק הזה והחוק הנוסף שרוצה להעביר גדעון סער הם חוקים פרסונליים שמנסים למנוע מבנימין נתניהו להמשיך לכהן כראש ממשלה כל עוד הציבור רוצה אותו.

מירי רגב: זה ברור לחלוטין שהממשלה הזאת התכנסה רק כדי למנוע מנתניהו את המשך מנהיגותו, מנהיגות שכל כך חסרה בחברה הישראלית ובמדינת ישראל, ואנחנו רואים את זה בכל הסקרים.

מירי רגב: בכל מקום שאליו אני מגיעה אני רואה ושומעת את הגעגוע של הציבור הישראלי לליכוד ולבנימין נתניהו.

מירי רגב: ראינו היום בעדותו של ניר חפץ במשפט נתניהו את החורים הגדולים בכתבי האישום.

מירי רגב: לכולם ברור שנתניהו נרדף משפטית במטרה להדיח אותו ואת הליכוד מהשלטון, ואלה דברים מסוכנים ביותר לדמוקרטיה הישראלית.

מירי רגב: הממשלה המנותקת הזאת שכחה את הדבר החשוב ביותר, את חוק-היסוד האמיתי של הדמוקרטיה במדינת ישראל: שהעם הוא הריבון והבחירה מי ינהיג את המדינה שמורה אך ורק לציבור, אך ורק לעם.

מירי רגב: אז הינה, יש לך טיפ ממני, גדעון: החוק הבא שאתה יכול להביא הוא חוק פשוט – בוא נחליף את העם.

מירי רגב: פשוט מאוד.

מירי רגב: תחליף את הציבור וזהו זה – –

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

מירי רגב: – – כי הרי לא מוצאים חן בעיניכם לא העם, לא הציבור ולא הדמוקרטיה.

מירי רגב: אז תביאו חוקים איראניים, חוקים שאתם, התקשורת ובתי משפט מלטפים אחד את השני, ותעשו ככל שעולה על רוחכם.

מירי רגב: אבל תזכרו שהציבור רואה לכם, ואנחנו נחזור, אנחנו נחזור בגדול.

מירי רגב: החודש הזה הוא חודש ניסים, חג החנוכה – – –

מיקי לוי: תודה, חברת הכנסת רגב.

מירי רגב: אנחנו נחזור בגדול ונראה לכם את האמת, נחזור, נשלוט, יחד עם הציבור, ולא בצורה חד-חד-ערכית – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מירי רגב: – – חסרת משמעות, כמו שאתם עושים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אני מבקש בכל לשון של בקשה, נא להקפיד על הזמנים.

מיקי לוי: יש רשימת דוברים ארוכה ואין לי כוונה לתת לכם להתחיל ולעבור את הדקות שמוקצות לכם, אז בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

ינון אזולאי: כבוד אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרים – יש פה שר במליאה, אדוני?

ינון אזולאי: כן, טוב.

ינון אזולאי: אתמול נהרג, נרצח, אליהו דוד קיי, השם ייקום דמו, בדרכו לכותל לעוד יום עבודה, לעוד יום של שליחות למען עם ישראל – – –

קטי קטרין שטרית: נרצח, נרצח, לא נהרג.

ינון אזולאי: אמרתי נרצח, אמרתי נרצח.

קטי קטרין שטרית: נרצח בדם קר.

ינון אזולאי: נרצח בדם קר.

ינון אזולאי: לא שמענו את הגינויים החדים של אותם אלה שכל היום מגנים אותנו כיהודים באופוזיציה, ורק היום מה שאנחנו רואים ושמענו – ניצן הורוביץ, שר הבריאות, לא שמענו אותו מגנה את הפיגוע הזה, אבל היום הוא קורא ליהודים מנוער הגבעות, שהם מתיישבים, הוא קורא להם "נוער הזוועות".

ינון אזולאי: קורא להם "נוער הזוועות".

ינון אזולאי: זה בעצם נמשך – ואנחנו רואים את התקשורת שותקת – זה נמשך באותם אלה צבועים שיבואו אלינו בטענות למה אנחנו משתמשים בשפה כזאת או אחרת.

ינון אזולאי: דודי, ניצלו אותך כשומר שבת ביום שישי, אתה בטח עוד תגיב, והגבת.

ינון אזולאי: אבל היום ניצן הורוביץ קורא לנוער הגבעות, קורא להם "נוער הזוועות".

ינון אזולאי: שמעת על זה?

ינון אזולאי: אנחנו לא שמענו על זה.

ינון אזולאי: אבל מנצלים – – –

דוד אמסלם: הכול נקי.

דוד אמסלם: הם מדברים בשירה.

דוד אמסלם: גם בבלפור, דרך אגב, לא הראו שום מיצג, רק מיצגי אומנות היו שם, והם קראו שירה.

ינון אזולאי: את המיצג האחרון שעשו על בנימין נתניהו, אם אתה זוכר, אף אחד לא דיבר עליו.

דוד אמסלם: ארבע שנים, ארבע שנים הם כתבו שירים.

ינון אזולאי: אנחנו יודעים רק דבר אחד: הצביעות של התקשורת – אז לא זעקו על המיצג שעשו בתל אביב, אם אתה זוכר, לבנימין נתניהו.

דוד אמסלם: איזה זעקו?

דוד אמסלם: הם גם מימנו את המיצג.

ינון אזולאי: אבל היום, כשדודי אמסלם מתבטא, פתאום כולם עליו בכל דבר, כל התקשורת, על שקרים, לא על דברים שהם נכונים.

ינון אזולאי: אתה לא מסתתר אחרי האמת שלך, אף פעם לא הסתתרת, ואתה תחזור עליה פעם אחר פעם.

ינון אזולאי: יעמוד פה גדעון סער ויגיד: זו צביעות?

ינון אזולאי: זו צביעות.

ינון אזולאי: ההתנהגות שלו ושלהם זו צביעות.

ינון אזולאי: זו צביעות של תקשורת שבאה ומגבה אותם.

דוד אמסלם: חבר הכנסת אזולאי, הם פוגעים בצבועים.

ינון אזולאי: קראו פה "ראש מאפיה", באו פה להרביץ לחברת כנסת, קראו פה "גנב", קראו פה "שקרן", "סמרטוטים".

ינון אזולאי: אותו גדעון סער שעמד פה קרא פה "סמרטוטים".

ינון אזולאי: אבל אנחנו כאופוזיציה, מי שיבוא ויקרא ככה – התקשורת תקפוץ עליו.

ינון אזולאי: התקשורת היא הצבועה, לא אף אחד אחר.

ינון אזולאי: התקשורת, שאנחנו רואים שכשפוגעים בכל דבר – בנו כמדינה יהודית, בכלכלה שלנו – הם שותקים.

ינון אזולאי: הכול מותר.

ינון אזולאי: בכול מותר לפגוע, אבל אם חלילה אתה תגיד איזו מילה על הקואליציה הזאת, מי אנחנו בכלל?

ינון אזולאי: הם יקפצו עליך וינסו לקבור אותנו.

ינון אזולאי: אבל אנחנו נהיה חזקים.

ינון אזולאי: ואדוני מנסור עבאס, אני מצפה ממך לגינוי שלא נשמע לשום צד יותר על פיגוע של אתמול.

ינון אזולאי: היה פיגוע רצחני שאסור להכיל אותו בשום צד אחר.

ינון אזולאי: זה פיגוע על אדם חף מפשע.

ינון אזולאי: זה פיגוע על אדם שרצחו אותו בדם קר שהלך לעבודתו – הוא לא הלך לשום דבר אחר – לשרת ציבור נאמן.

ינון אזולאי: ואני חושב שכל אלימות, וכשזה אלימות כזאת, על אדם שהוא חף מפשע שהלך לעבודה שלו – שום הסתייגות.

ינון אזולאי: הגינוי צריך להיות גינוי חד וחלק.

ינון אזולאי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת יואב בן צור.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח בדברי תנחומים על רציחתו של הקדוש אליהו קיי, בחור שעלה מדרום אפריקה, שימש מדריך בקרן למורשת הכותל, ציוני ברמ"ח איבריו ושס"ה גידיו, שכל חטאו היה שהוא יהודי שרצה להגיע לעבודתו בכותל המערבי וזדים פגעו בו.

יואב בן צור: השם ייקום דמו.

יואב בן צור: אבל רבותיי, לצערנו אנחנו נמצאים במציאות של ממשלה שמנסה לעקור את כל היקר ליהדות.

יואב בן צור: קברניטי המדינה, כשהקימו את המדינה הזאת, אם אני לא טועה, הם היו ממפלגת העבודה או מפא"י דאז, הבינו שצביונה היהודי של מדינת ישראל צריך להישמר, ולכן קבעו את יום השבת כיום השבתון הלאומי.

יואב בן צור: והינה, לאחר שהם קבעו זאת כי הבינו שזכותנו על הארץ הזאת, זכותנו על זה שאנחנו גרים פה, באדמה הזאת, נובעת מכך שאנחנו יהודים, ולכן צריך לתת למדינה הזאת צביון יהודי, ואנחנו במקום זה מקבלים היום ממשלה, כאילו ממשיכי דרכה של מפא"י, שיושבת שרת התחבורה היום וקובעת: נשבר המצור.

יואב בן צור: נשבר המצור.

יואב בן צור: מי שישמע את הדברים הללו יחשוב שעומדים פה ברחובות קלגסים ועוצרים כל מי שנוסע, עוצרים כל מי שפותח מסעדה, עוצרים כל מי שמנסה לעשות איזושהי פעולה שהיא לא שמירת שבת.

יואב בן צור: שברנו את המצור, לפני כמה שבועות.

יואב בן צור: אנחנו באים לשחרר את הכותל המערבי.

יואב בן צור: זה לא מספיק מה שהיה ב-67', ששחררנו את הכותל המערבי – עכשיו צריך לשחרר אותו מידי היהודים.

יואב בן צור: מוריי ורבותיי, אתמול פגשתי יהודים חשובים מאוד מארצות הברית.

יואב בן צור: הם מרטו את שערות ראשיהם כששמעו איך פה במדינה מדברים בצורה כזאת.

יואב בן צור: מבחינתם, מדינת ישראל זה קודש-קודשים, הארץ שבה רוצים לבוא ולהרגיש שהם יהודים.

יואב בן צור: אמר לי פעם יהודי אחד שבא מחוץ לארץ, הוא אמר: באתי לארץ ישראל, הייתי בטוח שבארץ ישראל, שבת – הכול סגור, הכול נעול, כולם נחים מנוחת שבת, כולם הולכים להתפלל בבתי הכנסת.

יואב בן צור: הוא אומר: אם ככה, בשביל מה באתי לארץ הזאת?

יואב בן צור: לפני כמה שנים ביקרתי בג'רבה, בתוניס, ופגשתי שם בקהילה היהודית.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

יואב בן צור: היה שם יהודי אחד שהיה גר בארץ וחזר חזרה לג'רבה.

יואב בן צור: שאלתי אותו: למה חזרת לג'רבה?

יואב בן צור: מה קרה?

יואב בן צור: הוא אמר: אני אומר לך את האמת, פחדתי על חינוך ילדיי.

יואב בן צור: גרתי בשכונה חילונית ולא יכולתי ולא הצלחתי לחנך את ילדיי, פחדתי שהם יתקלקלו – חזרתי.

יואב בן צור: אני אומר, חבריי, לא יהיה קיום למדינת ישראל על הארץ הזאת במקרה שאנחנו נאבד את הזהות של המדינה הזאת, את הצביון היהודי של המדינה הזאת.

יואב בן צור: בושו לכם.

יואב בן צור: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יואב בן צור.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת משה ארבל.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בראשית דבריי, כאשר מדברים על חוק הגבלת כהונה, אני רוצה להסביר את העמדה שלנו ביהדות התורה.

מאיר פרוש: אנחנו לא הולכים בעיוור אחר מה שנתניהו מבקש לעשות.

מאיר פרוש: אנחנו לא עושים את זה בעיוור.

מאיר פרוש: זה גם לא התמיכה באיש כאיש, בנימין נתניהו, התמיכה היא יותר בדרך שנתניהו מייצג.

מאיר פרוש: אני זוכר, כשהוא עמד לבחירה בפעם הראשונה, ב-1996 – למנייננו תשנ"ו – מועצת גדולי התורה אצלנו אמרה שצריכים לבחור במועמד שמפלגתו קרובה יותר למסורת ישראל.

מאיר פרוש: נתניהו מייצג את הקבוצה של הליכוד.

מאיר פרוש: שם באג'נדה אין תחבורה ציבורית בשבת, שם באג'נדה שלהם אין הרבה דברים שמנקרים לנו את העיניים.

מאיר פרוש: כאן, כשבאים לעשות חוק – איך אמרה חברת הכנסת רגב?

מאיר פרוש: כי מפחדים, כי לא רוצים – אני חושב שפשוט לוקחים לנו, חברי הכנסת, שיש לנו הזכות כאן להצביע, ולומר לנו: זה שקיבלתם מנדט ברחוב – אתם לא זכאים להשתמש בזה כמו שאתם מבינים, ואם הגיע כבר שמונה שנים, אז באמצע הוא צריך להפסיק את הכהונה.

מאיר פרוש: זה לא נראה לי הגיוני.

מאיר פרוש: אבל בכלל, אם גדעון סער בונה על סקרים, שרוב העם רוצה את החוק הזה, אז לכאורה אולי בכנסת צריכים להתייחס כאילו אין תקווה חדשה, כי בסקרים הוא לא עובר את אחוז החסימה.

מאיר פרוש: אני רוצה לנצל את הבמה ולדבר אליך כאן, אדוני חבר הכנסת מנסור עבאס.

מאיר פרוש: בדברים שאני נשאתי כאן על האי-אמון היום אמרתי שבעצם חוק הגיוס היה צריך להגיע לפה היום.

מאיר פרוש: גונבה שמועה לאוזניי שבגלל שרע"מ אולי עוד לא החליטה איך היא מצביעה בעניין הזה – לכן הכנסת לא הולכת להביא את זה היום.

מאיר פרוש: אני פונה אליך פה ואומר כך: ודאי שאתה כחבר כנסת, אתה, חבריך, זכותכם להצביע כמו שאתם תחליטו, אבל דבר אחד אני חייב לומר לך: אצלנו הלימוד הוא משהו שהוא בנפשנו, זה עניין שבחיים שלנו.

מאיר פרוש: אמרתי כאן קודם שאם לשר הביטחון לא תהיה סמכות כמו שכל השנים הייתה לו, שאם מישהו לומד תורה, הוא יכול לתת לו דיחוי בגלל סיבה כזאת או אחרת, בגלל שלא עמדו ביעדים, אנחנו לא נוכל להיות כאן כדי ללמוד את התורה.

מאיר פרוש: הוספתי ואמרתי: אנחנו נלמד פה תורה, כי בעזרת השם אנחנו ננצח את מי שרוצה לפגוע בנו, אבל אנחנו, בלי ללמוד תורה, לא נוכל להמשיך להיות כאן.

מאיר פרוש: זה לא יהיה חלק שלנו כאן, הסיפור הזה.

מאיר פרוש: אני רוצה רק לומר לך כך: זה לא יהיה נכון מצידנו, זה גם לא יצטייר יפה, שמי שיכריע להעביר את החוק הזה כאן במליאה יהיו חברי כנסת שהם בעצמם, לציבור שלהם אומרים לא להתגייס לצבא, לא לשרת.

מאיר פרוש: מה ההיגיון שאתם, כחברי כנסת של רע"מ, תבואו ותאמרו לנו: אתם חייבים ללכת לכנסת, אתם חייבים ללכת לצבא?

מאיר פרוש: אני לא רוצה לומר לך שזה לא הגיוני, כי אתה חבר כנסת, אתה יכול להסביר מה שאתה רוצה, אבל זה לא יהיה נכון, זה לא יצטייר נכון.

מאיר פרוש: אני חושב שאתם צריכים לחשוב טוב-טוב אם אתם צריכים להיות אלה שתוקעים לנו סכין בגב.

מאיר פרוש: אנחנו לא נוכל לחיות פה אם לא ייתנו לנו ללמוד תורה.

מאיר פרוש: אנחנו נלמד פה תורה, כי אנחנו ננצח את כל מי שרוצה לפגוע בנו – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר פרוש: – – אבל אתם, אל תיתנו לאלה שרוצים לתקוע בנו סכין בגב להפסיק לנו את המשך שרשרת הדורות של לימוד התורה.

מאיר פרוש: אל תיתנו להם יד.

מאיר פרוש: יש גבולות כמה אתם חייבים לעשות כדי לשמור על הדברים שלכם.

מאיר פרוש: גם לנו יש חלק כאן בארץ, יש לנו מה לומר.

מאיר פרוש: אתם, אל תפגעו בנו.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מאיר פרוש.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת משה ארבל.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, אנחנו דנים פה היום על חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 12) (תקופה מרבית לכהונה בתפקיד ראש הממשלה).

משה ארבל: מדובר כאן על כינון חוקה למדינת ישראל, תהליך שבדרך כלל צריך להיות כמובן בהסכמה רחבה, כפי שציין קודם קודמך על הכיסא, וכך כתבה הנשיאה דאז בייניש: "המאפיין המרכזי של חוקה – מאפיין שהוא חלק מהגדרת היסוד של חוקה וגם חלק מהיתרונות הגלומים בעצם קיומה של חוקה – הוא יציבותה.

משה ארבל: חוקה נועדה לשרוד שינויים תכופים ולעמוד איתנה מול שינויים בהרכב הפוליטי של השלטון ואל מול שינויים חברתיים כאלה ואחרים.

משה ארבל: חוקה מציבה בפני החברה אמת מידה נורמטיבית.

משה ארבל: הליך השינוי המורכב של החוקה הוא המאפשר לאמת מידה זו לעמוד איתנה ויציבה גם אל מול חברה גועשת ומשטר משתנה".

משה ארבל: ואיך מכוננים חוקה במדינת ישראל?

משה ארבל: מגיעים בפטור מחובת הנחה, מגיעים במשאל טלפוני בממשלה, מאשרים חוקה בווטסאפ, בלי לקיים דיון מעמיק.

משה ארבל: וכל זה בשם מה?

משה ארבל: בשם המשך מורשתו של מנחם בגין.

משה ארבל: עומד כאן שר המשפטים ומדקלם את מנחם בגין.

משה ארבל: אזכיר לו, לשר המשפטים, שמנחם בגין היה בהחלט מנהיג דגול.

משה ארבל: הייחודיות שלו הייתה שהוא היה יכול לדבר בשפה פשוטה לכל אדם.

משה ארבל: היה דמות לצניעות ופשטות.

משה ארבל: אומנם הוא לא חבש כיפה בדרך כלל, אבל האמונה אצלו הייתה חזקה.

משה ארבל: כשמנחם בגין נדרש לדבר על דמותה של השבת בפרהסיה הציבורית, הוא עשה את זה כפי שרק הוא יודע, בשפה ברורה, בצניעות.

משה ארבל: וכך עמד מנחם בגין ואמר: "עוד לא היה עם כזה בעולם: בעלי מלאכה, סנדלרים, חייטים, בעלי עגלות; שבת – מלך, מלך היה האיש".

משה ארבל: ככה הוא תיאר, בטון דיבור ובתנועות גוף מיוחדות.

משה ארבל: "הילדים סביב שולחן השבת, שבת מלכתא, בואי כלה, בואי כלה, כל יהודי מלך.

משה ארבל: בעיר אין תנועה, אין תזוזה, אין עגלה.

משה ארבל: שקט מוחלט".

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, "גם הגויים היו מכבדים את השבת.

משה ארבל: בעיר סלוניקי ביוון הנמל היה סגור – בשבת – כי כל עובדיו היו יהודים".

משה ארבל: מכל מורשתו של מנחם בגין לקח שר המשפטים את המורשת הזו, של לכונן חוקה למדינת ישראל, באופן עקום, באופן מעוות, במשאל טלפוני בממשלה, בפטור מחובת הנחה, בלי קיום דיון אמיתי ומעמיק כפי שחוקה צריכה להיות.

משה ארבל: הלילה אנחנו מציינים, אדוני היושב-ראש, את חג הגאולה, יום חגו של בעל התניא, האדמו"ר הראשון לשושלת חב"ד, זכותו תגן עלינו, שנזכה כולנו לשנה טובה בלימוד החסידות, בדרכי החסידות, להיכתב ולהיחתם, אמן ואמן.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב גלנט.

אריה מכלוף דרעי: יואב – – –

יואב גלנט: בכל זאת, עד שיש לי הזדמנות.

יואב גלנט: אדוני יושב-ראש סיעת ש"ס וותיק חברי הכנסת, או מהוותיקים, מהצעירים בגיל וברוח.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה ומבקש לדבר שוב על התופעה שבעיניי יכולה לדרדר את מדינת ישראל למקומות שבהם לא היינו, ואני מקווה שגם לא נגיע אליהם – זוהי הפשיעה הערבית, הפלילית והלאומנית.

יואב גלנט: בעוד שבעבר הפשיעה הזו הייתה מכוונת בין חמולות, בין משפחות, בתוך כפרים, היא חוצה היום כל גבול.

יואב גלנט: המשמעות היא שהיום במדינת ישראל יורים על תחנות משטרה, יורים על שוטרים, פוגעים בחיילי צה"ל, גונבים מתוך בסיסי צה"ל בהיקפים גדולים, מאיימים על מילואימניקים בשטחי אימונים, כי הוראות פתיחה באש כובלות אותם, גובים פרוטקשן מכל עסק יהודי ברחבי הנגב ובאזורים רבים ברחבי הגליל.

יואב גלנט: התופעות האלה הן תופעות מסוכנות ואין בהן רק כדי לאיים על האזרח הערבי או היהודי – יש בהן גם איום אמיתי, לא מרומז, על אופייה וצביונה של מדינת ישראל.

יואב גלנט: ואני רוצה להזכיר לכולם את הכתוב ואת המשתמע במגילת העצמאות: מדינת ישראל היא מדינה יהודית, דמוקרטית, שוות זכויות לאזרחיה.

יואב גלנט: אלה שלושת העקרונות.

יואב גלנט: אבל יש כאלה שרוצים לשכוח או להדחיק את נושא היותה של מדינת ישראל מדינה יהודית, מדינה שבה יכול להתקיים רק מצב של ריבונות מסוג אחד: ריבונות ציונית-יהודית.

יואב גלנט: זה אופייה, זה שטר הקיום של מדינת ישראל.

יואב גלנט: הממשלה הנוכחית, לצערי, איננה מסוגלת להתמודד עם התופעה, מפני שהיא נשענת על רע"מ, שהיא בסופו של עניין מפלגת האחים המוסלמים, סניף ישראל.

יואב גלנט: זו המשמעות.

יואב גלנט: ומתחת למסווה החברתי, אדוני היושב-ראש, מתחבא מסר שהוא מסר שונה.

יואב גלנט: זהו מסר של השתלטות בדרך חברתית על ההיגיון של מדינה יהודית-ציונית כאן, בארץ ישראל, ולמעשה ניסיון לכרות את המאמץ האדיר שנעשה פה ב-100 השנים האחרונות על ידי הציונות על כל רבדיה וגווניה – ימין ושמאל, חילונים ודתיים.

יואב גלנט: אנחנו מצווים לא להסכים לעניין הזה ולהיאבק.

יואב גלנט: לצערי הרב, קשה מאוד לממשלה הזאת להיאבק בעניין הזה, כיוון שזה מאבק בחלק מחבריה היושבים בתוכה.

מנסור עבאס: כן, תודה.

יואב גלנט: לפיכך הצעתי היום להביע אי-אמון בממשלה על הרקע הזה, ואני מקווה שהעניין, המסר הזה, יתחזק ואנחנו נביא לנושא הזה סוף.

יואב גלנט: תודה רבה לכם.

מנסור עבאס: תודה רבה, חבר הכנסת יואב גלנט.

מנסור עבאס: לצערי, שכחת שהיית בממשלה 12 שנה וכמעט ולא עשית דבר למיגור הפשיעה והאלימות.

מנסור עבאס: עכשיו אתה מאשים את הממשלה שכבר כמה חודשים – – –

קטי קטרין שטרית: מנסור, גם אתה לא עשית.

מנסור עבאס: לא, אני עשיתי.

קטי קטרין שטרית: אתם מגינים עליהם.

קטי קטרין שטרית: אתם מגינים עליהם.

קטי קטרין שטרית: תפסיקו להטיף לנו – – –

דוד אמסלם: – – –

מנסור עבאס: אני הבאתי את התוכנית למיגור הפשיעה והאלימות – – –

קטי קטרין שטרית: במקום לדבר, תתחילו לעשות.

מנסור עבאס: אני הבאתי תקציבים למשטרה, 1.5 מיליארד שקלים, 1,100 תקנים, טכנולוגיה חדשה.

קטי קטרין שטרית: – – –

מנסור עבאס: אני חתום על התוכנית הזאת, ולכן – בסדר, תמשיכו בגישה הזאת.

מנסור עבאס: יואב, 12 שנה הזנחתם את המשטרה.

מנסור עבאס: אני טיפלתי במשטרה וחיזקתי אותה ולא אתם.

דוד אמסלם: בוודאי אתה.

יואב גלנט: רגע, אני רוצה תגובה אישית, הזכרת את השם שלי – – –

מנסור עבאס: אחרי ההצבעה.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת יריב לוין.

דוד אמסלם: יש לך צבא בכפר קאסם, בגלל זה – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת יריב לוין.

דוד אמסלם: – – – יש לך משטרה בכפר קאסם – – –

מנסור עבאס: יש תחנת משטרה בכפר קאסם.

מנסור עבאס: 50 שוטרים מוצבים בכפר קאסם.

דוד אמסלם: הם קיבלו מכות כשהם באו.

דוד אמסלם: זה החברה שלכם.

יואב גלנט: הזכרת אותי בשמי, מותר לי להשיב אישית, גם אם היושב-ראש נפגע מדבריי.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: אחרי ההצבעה.

יואב גלנט: אה, אתה קובע כללים במיוחד?

יואב גלנט: כשתגיע לאופוזיציה אל תשכח את זה.

מנסור עבאס: תבדוק, תקרא את התקנון.

מנסור עבאס: תמשיכו בגישה הזאת, חברים.

מנסור עבאס: טוב, בסדר.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קריאה: כל הזמן – – –

מנסור עבאס: ברוך השם, סוף-סוף הפושעים מתחילים לברוח לחוץ לארץ, רק בתקופתה של הממשלה הנוכחית.

קריאה: למה?

יואב גלנט: הנגב זה לא מחוץ לארץ, למרות שאתה חושב שזה מחוץ לארץ.

יואב גלנט: הנגב זה בישראל.

מנסור עבאס: גם בנגב וגם בכל מקום.

יואב גלנט: רק עבורך הוא חוץ לארץ.

מנסור עבאס: הם בורחים לטורקיה ולמרוקו עכשיו.

דוד אמסלם: אתם הולכים לתת לפושעים חשמל.

דוד אמסלם: בשבוע הבא אתם נותנים לפושעים חשמל.

יואב גלנט: מנסור עבאס, אתם לא תקימו אוטונומיה בנגב.

מנסור עבאס: לא נקים אוטונומיה, אנחנו משלבים.

יואב גלנט: – – – אני אעשה בזה סדר.

יואב גלנט: אני, יואב גלנט, אעשה בזה סדר.

מנסור עבאס: בסדר, יואב, תחזור לשלטון ותעשה סדר, אבל – – –

יואב גלנט: תאמין לי, כמו שעשיתי במקומות אחרים, גם שם אעשה סדר.

מנסור עבאס: תודה רבה לך.

מנסור עבאס: אדוני יושב-ראש הכנסת לשעבר, שלוש דקות.

יריב לוין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, 1.3% זה כל מה שנשאר לשר המשפטים גדעון סער ולמפלגתו, וגם זה כנראה ילך וייעלם.

יריב לוין: מה עושה אדם שקיבל שישה מנדטים בבחירות, ואחרי חודשים ספורים מאז תחילת כהונת הכנסת והממשלה מידרדר לשפל של 1.3%?

יריב לוין: זה שווה בקושי בקושי שני מנדטים, זאת אומרת, שני-שלישים מתומכיו שלו, שלא היו רבים כל כך מההתחלה, אחרי חודשים ספורים כבר הביעו בו אי-אמון מוחלט.

מאי גולן: לא ניתן לו.

יריב לוין: עכשיו, מה עושה אותו אדם?

יריב לוין: במקום לעשות חשבון נפש, במקום לנהוג אולי במידה מסוימת של צניעות, כפי שלימד אותנו מורנו הגדול מנחם בגין, שסיעתו מתיימרת כביכול ללכת על פי דרכו ועל פי ערכיו – במקום זה, הוא עסוק רק בדבר אחד:

יריב לוין: במין מסע שכל תכליתו לערער ולקעקע את היסודות הבסיסיים ביותר של הדמוקרטיה הישראלית, באמירה שאין חריפה ובוטה ממנה: אם אני, גדעון סער, לא יכול, אם אותי, גדעון סער, הציבור לא רוצה, אז אני אמנע מהציבור לבחור במי שהוא כן רוצה.

יריב לוין: אני אכריח את הציבור לקבל ראש ממשלה אחר גם אם אדם נבחר ומכהן שמונה שנים.

יריב לוין: למה הוא מכהן שמונה שנים, אדוני היושב-ראש?

יריב לוין: כי בחרו בו פעם אחר פעם, לא כי הוא היה גרוע.

יריב לוין: אז מה נעשה?

יריב לוין: לא הבין הציבור שצריך לבחור בגדעון סער – ניקח לו את מי שהוא בחר בו ונוציא אותו.

יריב לוין: עכשיו, אדוני היושב-ראש, בדמוקרטיה יש רק דרך אחת שבה מחליפים ממשלה.

יריב לוין: רק אחת.

יריב לוין: כשהכנסת מכהנת – באי-אמון, וכאשר יש לממשלה אמון, היא ממשיכה לכהן עד התפוגה שלה.

יריב לוין: ולתפוגה הזאת קוראים חוק הבחירות.

יריב לוין: לא חוק שמגביל בן אדם ואומר לו: קיבלת אמון מהציבור?

יריב לוין: הציבור רוצה בך?

יריב לוין: נחתוך לך ונפסיק לך את הכהונה.

יריב לוין: למה?

יריב לוין: כי מי שמציע את ההצעה לא מצליח לקבל את אמון הציבור, אז לא נעים לו ולא נוח לו עם התוצאה.

יריב לוין: ואני אומר, אדוני היושב-ראש, שהחוק הזה, אם יעבור, הוא חוק שאין כמוהו באף דמוקרטיה פרלמנטרית מתוקנת.

יריב לוין: הוא חוק שהוא כתם על ספר החוקים כאן.

יריב לוין: הוא חוק אנטי-דמוקרטי, חוק נגד הציבור.

אריה מכלוף דרעי: אתה מכיר עוד דמוקרטיה אחת – – – שיש לה ראש ממשלה עם שישה מנדטים?

יריב לוין: אין, אין.

אריה מכלוף דרעי: אז מה?

אריה מכלוף דרעי: אז גם את זה לא יהיה.

יריב לוין: חוק נגד הציבור, חוק נגד רצון העם, חוק שיתבטל מטעם אחד פשוט: בגלל שציבור עצום, מרגע שתינתן לו ההזדמנות ונלך לקלפיות, יצביע לא רק בשביל ראש ממשלה שכיהן שנים ארוכות והציבור מעוניין שימשיך לכהן, אלא יצביע בעיקר בעד דבר אחד – בעד זה שתהיה כאן דמוקרטיה.

יריב לוין: הציבור יקבע, לא כל מיני תרגילים בזויים ושפלים כאלה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יריב לוין.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת חיים ביטון.

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה מעל הבמה הזו לקרוא לניר אורבך, לכלפון ולכל חברי ימינה שקוראים לעצמם דתיים.

חיים ביטון: היום השרה מיכאלי בדבריה, אחרי שהממשלה הזאת הצליחה לחולל פה רפורמת כשרות – שלא תצליח, בעזרת השם – היא כבר מרגישה ויכולה לסמן לעצמה את היעד הבא שלה: לכבוש את השבת במרחב הציבורי.

חיים ביטון: היא תבטל את המצור שיש לציבור בשבתות על ידי מתן אפשרות לנסוע בשבת להיכן שהם רוצים.

חיים ביטון: חבריי חברי הכנסת מימינה, אתם שותפים מלאים, בבחינת אדם שעושה – חז"ל אומרים שאדם שעושה עבירה, בפעם הראשונה זה נראה לו כהר, ולאט-לאט זה נהפך לו להיות כדבר שבשגרה.

חיים ביטון: זה נהיה לו כבר הרגל.

חיים ביטון: אני בטוח במאת האחוזים שגם אתם, הגם שהלכתם לממשלה כזאת, שמראש זה היה חמור, וזעקו לכם ואמרו לכם את זה – אבל אתם מגיעים כבר למצב שגם כשאתם רואים עכשיו את החבורה הזאת של ליברמן, הורוביץ ומיכאלי, שאומרים כבר בנחרצות: אנחנו נהפוך את הממשלה הזאת למדינת כל אזרחיה צעד אחרי צעד, ואתם, אתם השופר, אתם המובילים את הביצוע, ועוד בגאווה.

חיים ביטון: עוד חשבנו שתתחבאו, חשבנו שלא יהיה לכם נעים, אבל זה כבר עובר לשבת.

חיים ביטון: השבת זה הדבר הכי קדוש לעם ישראל מאז ומעולם.

חיים ביטון: השבת הצילה אותנו כל הזמן.

חיים ביטון: לאורך כל הדורות עם ישראל עלו על המוקד, בשואה אנשים קפצו לאש כדי לשמור שבת, ואתם עם כיפות לראשיכם מרשים לעצמכם להיות שותפים פעילים ומובילים מהלכים מהסוג הזה.

חיים ביטון: שלא יישמע כאילו עכשיו קפץ לו לפיד להרגיע: לא, זה רק באזורים כאלה ואזורים כאלה.

חיים ביטון: הבנו את הלחץ.

חיים ביטון: אבל היא לא טעתה, וגם הורוביץ לא טועה, וליברמן בוודאי לא טועה, כי מבחינתו ומבחינתם עצם קיום הדת והסטטוס קוו במדינה הזאת זה דבר שצריך להימחק.

חיים ביטון: הם אומרים את זה בקול: הם יצילו את המדינה מפני החרדים, מפני הדת.

חיים ביטון: המדינה שלנו היא מדינה של עם ישראל, זאת לא מדינת כל אזרחיה, ואנחנו לא נמצאים באוגנדה.

חיים ביטון: עלינו לארץ ישראל, ואבותינו שעלו נלחמו לעלות לפה כדי לקיים פה את השבת, כדי לקיים פה את המצוות.

חיים ביטון: אז מה, הגענו למצב שמתחילים למחוק צעד-צעד בכל מיני תואנות ותירוצים?

חיים ביטון: אז נכון שיש ציבור כלשהו שאולי יבחר בליברמן, יבחר בהורוביץ, כי הם רוצים מדינת כל אזרחיה, אבל אתם, אתם, ימינה – שזה בכלל שמאלה, ועכשיו זה כאילו דתיים, אבל אתם אלה שאין מי שיבחר בכם – אני לא מבין אתכם.

חיים ביטון: הציבור שלכם צועק עליכם, ואתם יודעים שהוא לא יבחר בכם.

חיים ביטון: אז אתם יודעים מה?

חיים ביטון: כנראה החלטתם שאין לכם סיכוי לקבל קולות מאלה שיש להם כיפה על הראש, ואתם מתחרים עם ליברמן על הקולות שלו – –

מנסור עבאס: תודה.

חיים ביטון: – – כי אתם שותפים פעילים למהלך הזה, אז אולי משם תקבלו קולות.

חיים ביטון: אז לפחות תבקשו ממנו רשות לקחת לו את הקולות שלו, שלכם.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת חיים ביטון.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קטי קטרין שטרית.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: שלוש דקות, גברתי.

קטי קטרין שטרית: חבריי חברי הכנסת, היום אני רוצה את עזרת הציבור ושל מי שבכלל נשאר פה באולם.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה שיעזרו לי למצוא דמוקרטיה פרלמנטרית אחת, כלשהי, שיש בה חוק כמו שעולה כאן היום.

קטי קטרין שטרית: לפני שאני שולחת אתכם לעשות שיעורי בית, אז רק שיעור קטן באזרחות.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, אני הייתי מורה הרבה שנים, וקשה להוציא את ההוראה ממני.

קטי קטרין שטרית: זה בדנ"א.

מנסור עבאס: כן.

קטי קטרין שטרית: במשטר פרלמנטרי ראש ממשלה נדרש לאמון הפרלמנט כדי למשול.

קטי קטרין שטרית: ראש הממשלה הוא ראש הרשות המבצעת, ויש בה הגבלת כהונה בחוק ולו רק מעצם העובדה שהפרלמנט שנותן אמון בממשלה מוגבל גם הוא בזמן.

קטי קטרין שטרית: אז למצוא דמוקרטיה כזאת – מובטחת הזכות לטעון שהחוק להגבלת כהונה בישראל אינו מופרך.

קטי קטרין שטרית: חברים, הצעת החוק שמוגשת פה היום מופרכת, מיותרת, מעצם המבנה של המשטר הפרלמנטרי, שבו הפרלמנט מגביל את כהונת הממשלה בכל יום, וגם מעצם כך שהפרלמנט עצמו מפזר לאחר זמן קבוע את הממשלה.

קטי קטרין שטרית: לכן דמוקרטיות פרלמנטריות אינן מגבילות כהונה של ראש ממשלה בחוק, כי זה פשוט מוזר ומיותר במשטר שבו ראש ממשלה נדרש לאמון הפרלמנט.

קטי קטרין שטרית: טוב, אתה יודע, בממשלה הזו לא בדיוק הציבור נתן את האמון בראש הממשלה, אתה יודע; זה הרי נלקח, נגנב, ברמייה, שקר.

שלמה קרעי: הם לא מבקשים רשות, הם גונבים.

מנסור עבאס: לא, 61 חברי כנסת.

קטי קטרין שטרית: מה זה 61?

קטי קטרין שטרית: נו, אז עכשיו אתם רוצים גם להוריד את מי שבפוטנציה יהיה.

קטי קטרין שטרית: כשהחוק עלה לאוויר, פרופ' עופר קינג עשה בדיקה – הוא מהמכון הישראלי לדמוקרטיה – בקרב דמוקרטיות פרלמנטריות לגבי משך כהונה של ראשי פרלמנטים.

קטי קטרין שטרית: אז בואו נשווה: בשבדיה, טאגה ארלנדר – 23 שנה; בלוקסמבורג, פייר ורנר – 15 שנה ושלושה חודשים; בלוקסמבורג, ז'אן קלוד יונקר – 18 שנה ותשעה חודשים; גרמניה, קונרד – 14 שנה וחודש; בהודו – – –

בצלאל סמוטריץ': איך קוראים לו בגרמניה?

קטי קטרין שטרית: קונרד.

קטי קטרין שטרית: הגענו לספרד, פליפה גונסאלס – 13 שנה וארבעה חודשים; באוסטרליה, רוברט מנזיס – 16 שנה וחודש; איסלנד, דייוויד אודסון – 13 שנה וארבעה חודשים; עוד פעם הגענו לגרמניה, סמוטריץ', אנגלה מרקל – 16 שנה וחודש; ואוסטריה, אוסטריה, איך אפשר בלי אוסטריה?

קטי קטרין שטרית: ברונו קרייסקי – 13 שנה וחודש.

קטי קטרין שטרית: אז איפה ובאיזו דמוקרטיה מתקדמת שהיא דמוקרטיה פרלמנטרית יש הגבלת כהונה על ראש הממשלה הנדרש לאמון הפרלמנט?

מנסור עבאס: תודה.

קטי קטרין שטרית: לא צריך יותר מחיפוש קצר בוויקיפדיה כדי לראות שכל הדמוקרטיות המתקדמות הן פרלמנטריות.

קטי קטרין שטרית: רק עוד משפט – אז שמחתי מאוד לשמוע ששר המשפטים אמר היום בקשר לחוק הגבלת הכהונה כי הסדרה חטופים עומדת להסתיים בישראל.

קטי קטרין שטרית: אז יש לי שאלה: מתי בנט מתפטר מראשות הממשלה ומחזיר לציבור את המנדט שהוא בעצם חטף?

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת קטי שטרית.

קטי קטרין שטרית: תפסיקו עם הלוזריות ועם הנקמה האין-סופית שלכם בעם ישראל ובמדינת ישראל.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא מעבדה של ניסויים.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת קטי שטרית.

מנסור עבאס: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חברי השר, חבריי חברי הכנסת, אני ראיתי אתמול, היושב בראש, שנורא כעסת.

בצלאל סמוטריץ': הכעיס אותך שהליכוד כביכול הטיף לך מוסר ודרש ממך לגנות את הרצח הנתעב שבוצע אתמול בירושלים בירת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': זה מכעיס.

בצלאל סמוטריץ': אותי, אגב, הרבה יותר הכעיס הרצח עצמו – עוד יהודי שהלך בגלל טרור ערבי מוסלמי רדיקלי ומסוכן; והכעיסה אותי העובדה שאתה לא מסוגל להוציא מפיך – ואולי תעשה את זה עכשיו – את המילים: אני מגנה את הרצח של אלי קייל, השם ייקום דמו – אם אתה רוצה תוותר על "השם ייקום דמו", זה יהודים אומרים – בירושלים.

בצלאל סמוטריץ': תגיד את זה בעברית, תגיד את זה בערבית, תפסיק לפזר איזה מסך עשן: אנחנו נגד אלימות נגד חפים מפשע משני הצדדים, ואז תקרוץ מאחורה ותגיד: הוא לא חף מפשע, כי הוא הרי – איך הם קוראים לזה, שלמה, לירושלים?

בצלאל סמוטריץ': חרם אל משהו, אני יודע?

בצלאל סמוטריץ': אז הוא כבר לא חף מפשע, כי הוא עובד במנהרות הכותל והוא זה והוא חייל.

שלמה קרעי: שטח כבוש.

בצלאל סמוטריץ': תגיד את המילים: אתמול בוצע רצח נתעב בירושלים של יהודי, אזרח ישראלי; אני מגנה את זה בכל תוקף.

בצלאל סמוטריץ': לא "שני צדדים".

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע, מנסור, אין שני צדדים.

בצלאל סמוטריץ': אין שני צדדים.

בצלאל סמוטריץ': יש צד אחד שוחר שלום וצדק, שבסך הכול רוצה לממש את זכותו לחיות כעם יהודי בארץ ישראל, במדינתו הריבונית, העצמאית, המתחדשת, אחרי אלפיים שנות גלות ונדידות, ויש צד רצחני, אלים, טרוריסטי, שמסרב להשלים עם קיומנו ועם זכות קיומנו כאן כמדינה יהודית, וטובח והורג ורוצח בנו שוב ושוב ושוב.

בצלאל סמוטריץ': ואתה היום חלק מהממשלה במדינת ישראל, במדינה היהודית.

בצלאל סמוטריץ': תגיד את המילים בעברית ובערבית: אני מגנה את הרצח הנתעב שבוצע אתמול בירושלים.

בצלאל סמוטריץ': ספציפי, חד, ברור, בלי פרשנויות.

בצלאל סמוטריץ': הרי – אתה לא מגנה?

בצלאל סמוטריץ': אתה מעלה בדעתך לא לגנות?

בצלאל סמוטריץ': אתה מעלה בדעתך לתמוך בטרור?

בצלאל סמוטריץ': הרי ראינו אותך מחבק את השייח' ראאד סלאח, עכשיו, עכשיו, לאחרונה, רגע לפני שהוא נכנס לכלא.

בצלאל סמוטריץ': על מה הוא נכנס לכלא?

בצלאל סמוטריץ': בדיוק על הסתה סביב הנושאים האלה של ירושלים, של הר הבית, דיבורים על מלחמה, על להגן על אל-אקצא מפני היהודים.

בצלאל סמוטריץ': זה שותפיך למפלגה אומרים, אמרו ממש לאחרונה.

בצלאל סמוטריץ': תגיד מילים פשוטות וברורות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו יהודים, אנחנו לא מטומטמים, אנחנו מבינים דברים פשוטים.

בצלאל סמוטריץ': אגב, יותר חשוב לי שהחברה הערבית שלך תקרא ותבין שאתה מגנה את הרצח הנתעב של אלי קיי, השם ייקום דמו, אתמול בירושלים.

בצלאל סמוטריץ': מה כל כך מסובך?

מנסור עבאס: סיימת?

בצלאל סמוטריץ': מה אתה מפזר – – –

מנסור עבאס: סיימת?

בצלאל סמוטריץ': כן, סיימתי.

בצלאל סמוטריץ': אני אשמח לקבל תשובה.

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': לא אני, אזרחי ישראל ישמחו לקבל תשובה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אתה יכול לשבת במקומך ואז אני אתן לך תשובה משם?

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': ביקשת – תקבל.

מנסור עבאס: בבקשה, שב.

מנסור עבאס: את הודעת הגינוי שהוצאנו אתמול – לא בתגובה לליכוד, כי זאת עמדתנו מזה מעל ל-30 שנה – נגד – – –

בצלאל סמוטריץ': אבל לא הוצאת הודעת גינוי.

מנסור עבאס: תקשיב.

בצלאל סמוטריץ': שני צדדים חפים מפשע.

בצלאל סמוטריץ': תגנה רצח.

מנסור עבאס: אני הקשבתי לך.

מנסור עבאס: אמרת דברים קשים והקשבתי לך, אז בוא תהיה הגון קצת ותקשיב.

מנסור עבאס: את הודעת הגינוי אנחנו לא הוצאנו בתגובה לליכוד, ואת הגינוי שלי לאירוע שהיה אתמול אני לא אומר בתגובה לך.

מנסור עבאס: תקשיב לי, בצלאל סמוטריץ': אם יש משהו שהשפיע עליי בהיסטוריה של העם היהודי זה עלילות הדם והאשמות השווא נגד היהודים, ואת זה אתה עושה היום.

מנסור עבאס: אתה היום לוקח את התפקיד של אויבי העם היהודי, במיוחד באירופה – לוקח את התפקיד הזה ומעליל עלילות דם והאשמות שווא על מנסור.

בצלאל סמוטריץ': מה האשמתי עליך?

מנסור עבאס: עשית את זה.

מנסור עבאס: כאשר אתה – – –

בצלאל סמוטריץ': תגיד: אני מתנער מטרור של הערבים הקיצוניים, אני מתנער מרצח חיילים.

מנסור עבאס: בצלאל, תקשיב לי.

מנסור עבאס: הקשבתי לך – –

בצלאל סמוטריץ': אני קורא להפסיק עם זה, להפסיק עם ההסתה.

בצלאל סמוטריץ': אני קורא לחברי ווליד טאהא להפסיק לעלות להר הבית – – –

מנסור עבאס: – – תקשיב לי.

מנסור עבאס: תקשיב לי.

מנסור עבאס: אין לך התעוזה להקשיב, אין לך האומץ להקשיב.

מנסור עבאס: תעזוב אותך.

בצלאל סמוטריץ': מה אתה משחק ברגשות?

בצלאל סמוטריץ': נותנים לך אפשרות לטהר את שמך, תעשה את זה.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא עושה את זה.

מנסור עבאס: עשיתי את זה.

בצלאל סמוטריץ': לא עשית את זה.

בצלאל סמוטריץ': אין אף אחד – – – תעשה את זה בפירוש, מי שרוצח אזרחים בירושלים הוא טרוריסט ולא שהיד – – –

מנסור עבאס: בצלאל, אתה לא למדת דבר אחד מההיסטוריה של העם שלך.

מנסור עבאס: עלילות דם והאשמות שווא אלו הנקודות הכי קשות שהשפיעו עליי בהיסטוריה של העם היהודי.

בצלאל סמוטריץ': מה העללתי עליך?

בצלאל סמוטריץ': איזה עלילות דם?

בצלאל סמוטריץ': מה העללתי עליך?

מנסור עבאס: אתה עושה את זה.

מנסור עבאס: כל הכבוד לך.

בצלאל סמוטריץ': אתה מוזמן פשוט לגנות.

בצלאל סמוטריץ': תגנה.

מנסור עבאס: אני מגנה, כי המוסר שלי לא – – –

שלמה קרעי: אתה עכשיו מתנהג בדמגוגיה.

בצלאל סמוטריץ': מה אתה מגנה?

בצלאל סמוטריץ': תגיד: אני מגנה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, לא הוצאת הודעה בערבית.

בצלאל סמוטריץ': על מי אתה עובד?

בצלאל סמוטריץ': לא הוצאת הודעה בערבית.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אני נתתי לך תשובה.

מנסור עבאס: אתה לא מסוגל להקשיב.

מנסור עבאס: אין לך האומץ להקשיב – –

בצלאל סמוטריץ': מנסור, אתה כל הזמן בורח.

מנסור עבאס: – – כי השיקול שלך הוא פוליטי, לא מוסרי.

בצלאל סמוטריץ': אתה כל הזמן בורח.

מנסור עבאס: זהו.

מנסור עבאס: תודה לך, בצלאל סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': אתה מפזר מסך עשן.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מאי גולן, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא מסוגל להוציא מפיך גינוי של רצח של יהודים, רצח של חיילים.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא מסוגל.

מנסור עבאס: אני גיניתי, אני גיניתי.

בצלאל סמוטריץ': לא גינית.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': תגנה.

בצלאל סמוטריץ': לא גינית.

בצלאל סמוטריץ': אתה מפזר מסך עשן.

שלמה קרעי: מנסור, תגנה את הרוצח.

שלמה קרעי: מנסור, תגנה את הרוצח, את הרוצח.

שלמה קרעי: מה אתה חושב על הרוצח?

בצלאל סמוטריץ': – – – מה, יהודים רוצחים פה ערבים?

בצלאל סמוטריץ': איזה שני צדדים אתה רואה פה?

מנסור עבאס: טוב, אתם נמצאים במשבר, ואין לכם סיכוי.

מנסור עבאס: אין לכם סיכוי.

מנסור עבאס: אין לכם סיכוי.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו סיכוי לנצח.

בצלאל סמוטריץ': תאמין לי שננצח אותך ואת כל האויבים – – –

מנסור עבאס: בזירה המוסרית הערכית אין לכם סיכוי מולי.

מנסור עבאס: נקודה.

בצלאל סמוטריץ': הדבר היחידי – אני, אין לי שום ציפייה ממך ואין לי אכזבה ממך.

מנסור עבאס: אין לך סיכוי.

מנסור עבאס: אתה – – –

בצלאל סמוטריץ': האכזבה היחידה שלי זה מיהודים טיפשים שקונים את מסך העשן שאתה מפזר – – –

מנסור עבאס: בסדר.

דוד אמסלם: לא הבנתי איזו עלילת דם.

דוד אמסלם: הרי אתמול רצח – –

מנסור עבאס: בצלאל, תגיד מה כתבת בפייסבוק שלך.

מנסור עבאס: אתה יודע מה הוא כתב.

דוד אמסלם: – – רצח את אליהו – רצח אותו שייח' מוסלמי.

דוד אמסלם: לא תגיד עכשיו איזה ילד – – –

בצלאל סמוטריץ': מה כתבתי, שאני אראה לך, מנסור, שאני אראה לך נאומים שלך על המלחמה על אל-אקצא?

בצלאל סמוטריץ': מה אתה חושב גורם לפיגועים האלה אם לא ההסתה הזאת שלכם?

בצלאל סמוטריץ': איזו מלחמה על אל-אקצא?

בצלאל סמוטריץ': מישהו רוצח מישהו באל-אקצא?

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: שלוש דקות לחברת הכנסת מאי גולן, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אתה זורקים נרטיב שקרי ודוחפים את האנשים אחר כך לרצוח יהודים.

בצלאל סמוטריץ': ואין לי סיכוי להתמודד איתך.

מנסור עבאס: אני בן אדם מוסרי ואתה לא.

בצלאל סמוטריץ': אתה בן אדם לא מוסרי.

מנסור עבאס: אני בן אדם מוסרי, אתה לא.

בצלאל סמוטריץ': אתה תומך טרור ואתה מסית ואתה עוטף את זה במתק שפתיים.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: אתה מעליל עלילות דם.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא מסוגל להוציא מהפה שלך – – –

מנסור עבאס: אתה לא למדת כלום מההיסטוריה היהודית.

מנסור עבאס: אתה לא למדת דבר מההיסטוריה היהודית.

בצלאל סמוטריץ': אני למדתי המון.

בצלאל סמוטריץ': אני למדתי מההיסטוריה היהודית לא – – – ולא לסמוך על שקרנים כמוך.

בצלאל סמוטריץ': אתה פעם אחת תגיד: אני מגנה רצח של יהודים בירושלים.

בצלאל סמוטריץ': אל תספר סיפורי סבתא.

מנסור עבאס: אוקיי.

בצלאל סמוטריץ': פעם אחת תגיד את זה.

בצלאל סמוטריץ': ותפסיקו עם ההסתה הזאת.

מנסור עבאס: אני אומר את זה לא בתגובה לך.

מנסור עבאס: אני אומר את זה.

בצלאל סמוטריץ': אתה הרי מיומן.

בצלאל סמוטריץ': אתה מטפח כל היום את המיומנות, אין-ספור נאומים בוועדות שלך.

מנסור עבאס: בבקשה, חברת הכנסת מאי גולן.

מנסור עבאס: אני חוזר ונותן לך שלוש דקות.

דוד אמסלם: מנסור, רק שנייה.

מנסור עבאס: זהו, סיימנו את הפרק הזה ונעבור הלאה.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: הרי ווליד טאהא אמר בטלוויזיה שחיילי צה"ל מחבלים.

דוד אמסלם: הוא אמר: שהידים, אמר שהם לוחמי חופש.

מנסור עבאס: דוד.

בצלאל סמוטריץ': הוא עלה להר הבית ואמר – – –

דוד אמסלם: איך אתה משקר עם החיוך שלך כל היום.

מנסור עבאס: אני לא יכול להחזיר את השעון – – –

שלמה קרעי: מנסור, הרוצח הזה שהיד או לא שהיד?

שלמה קרעי: מנסור, בלי לגנות, הוא שהיד או לא?

בצלאל סמוטריץ': – – –

מנסור עבאס: שלמה, עוד מעט תעלה לדוכן – אני אשיב לך, בסדר?

מנסור עבאס: בבקשה, חברת הכנסת מאי גולן.

מאי גולן: אתה מחזיר לי חצי דקה?

דוד אמסלם: מאזן גנאים אמר שכל שהיד זה הקפטן של כל מוסלמי, כולל שלך.

מנסור עבאס: יאללה, מאי גולן, בבקשה.

דוד אמסלם: זה מס' שלוש שלך.

דוד אמסלם: איך אתה משקר, כמה הוא לוקח את הכסף שלנו – – –

מנסור עבאס: חברת הכנסת מאי גולן מהליכוד, בבקשה.

דוד אמסלם: בחיוך, מתק שפתיים.

דוד אמסלם: אני למדתי מהיהודים עלילות דם.

מנסור עבאס: זה על חשבון מאי.

מאי גולן: לא, זה לא.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, אני בפחות משתי דקות.

מנסור עבאס: בבקשה, תתחילי.

מאי גולן: טוב, בחזרה לחוק שאנחנו דנים בו.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מכיוון שיש לי רק שלוש דקות ולא יותר לדבר על החוק הזה של שר המשפטים גדעון סער, אני הולכת לעשות את זה מאוד קצר, ואני רוצה לתת את התגובה של ראש הממשלה החליפי, הגלגל הרזרבי, שר החוץ יאיר לפיד, וזאת תגובתו: שמעתי את הטענה שהחוק להגבלת כהונת ראש הממשלה הוא פרסונלי.

מאי גולן: זה נכון, הוא פרסונלי נגד נפתלי בנט, שהוא ראש הממשלה המכהן, והוא פרסונלי נגדי, מפני שהחוק קובע שאני אהיה ראש הממשלה אחריו.

מאי גולן: מה הבנתם?

מאי גולן: לא הבנתם.

מאי גולן: כי אני לא הבנתי, ואחרי ששמעתי את המשפט הזה אמרתי: Houston, we have a problem.

מאי גולן: באמת.

מאי גולן: אני רוצה עכשיו להגיב, והיה פה שיח לפני – אתה יודע, אדוני היושב-ראש, בדרך כלל יש לי הרבה מה להגיד.

מאי גולן: אבל אין מה להגיד.

מאי גולן: אולי יש פה רופא באולם – אחמד לא פה – אולי הוא יעזור.

מאי גולן: אולי רב הקואליציה, הרב קריב, מישהו מהנורמליים – הוא גם לא פה.

מאי גולן: מחילה, אין לי מה להגיד.

מאי גולן: אין מילים, באמת.

דוד אמסלם: תעשה להם – – –

מאי גולן: דודי, אין מילים.

מאי גולן: אתם ניצחתם.

מאי גולן: אתם, הלא-נורמליים, שהפכתם אותנו ללא נורמליים ואתם היום הנורמליים – אתם ניצחתם, כי אם זה הנורמלי אז אין יותר מה להגיד.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, אני עד היום חשבתי שהם עושים את עצמם – באמת, שאתם עושים את עצמכם טיפשים, שאתם עושים את עצמכם הזויים, שאתם באמת לא מבינים, שיש לכם משקפיים ורודים על העיניים שמסתירים את המציאות.

מאי גולן: אבל זה באמת מי שאתם, זה באמת מה שאתם חושבים.

מאי גולן: ואני רק רוצה להגיד על כל הטוב הזה שקיבלנו מכם, על המשפט הזה שהגלגל החליפי אמר היום בתגובה לחוק ההזוי והצפון קוריאני הזה: תודה, בנט, תודה, שקד, תודה, אלקין, תודה, שרן – תודה לכולכם, לכל אנשי הימין, וגם לך, שר המשפטים מר גדעון סער, באמת תודה.

מאי גולן: אני אסיים באיזו מחילה, כי ככל שאני חושבת על זה, כמה שזה הזוי – אני אשא שלושה משפטים של תפילה שאולי ניגאל מההזיה והטיפשות הזאת שנקלענו אליה: אדון הסליחות, בוחן לבבות, גולה עמוקות ודובר צדקות, חטאנו לפניך, רחם עלינו.

מאי גולן: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מאי גולן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת פטין מולא – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

מנסור עבאס: ראיתי אותך.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: תירגעו, חברים, תירגעו.

מנסור עבאס: יעקב, בוא, תעלה.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים בסאגה של נקמות.

נקמות.

הרי אנחנו לא צריכים להיות אינטליגנטיים גדולים להבין שהדבר הכי חשוב בתחילת הקדנציה של הממשלה הזאת – בואו נסתכל מה הדברים הכי חשובים לה.

בדרך כלל כשאדם עושה דברים בהתחלה זה מראה מה חשוב לו.

אז הדבר הכי חשוב היום במדינה זה לתקן את החוק של קציבת כהונה.

אפשר להתווכח על החוק הזה אם הוא טוב או לא טוב, אם צריך להיות או לא צריך להיות; אולי צריך לעשות גם קציבת כהונה לשרים, אני לא יודע.

אבל מדבר אחד אי-אפשר להתעלם: זה הדבר הדחוף כל כך, החשוב כל כך.

אתה יודע גם שהגיעו להסכמות על סדרי הדיונים והכול כי היה חשוב לגדעון סער היום להביא את החוק הזה.

אף אחד לא מטומטם.

כל אחד שיושב בבית מבין שזו נקמה, למרות שאין בזה כאילו שום דבר מעשי כרגע לאף אחד.

אבל זאת נקמה.

אדם שהיה בתנועה מסוימת, עזב אותה, אדם שיש לו חשבון פתוח עם מישהו שהיה בתפקיד של ראש ממשלה, אומר: כשאני אהיה גדול, כשאני אהיה בקואליציה ואני אהיה שר, אני אראה לו.

האובססיביות הזאת מדאיגה מאוד, אדוני היושב-ראש, כי עוד כמה דברים קרו פה במדינה פתאום: משבר האקלים נפל עלינו עכשיו, אתם יודעים?

שימו לב.

אפילו אביגדור ליברמן, מומחה שנים רבות למשבר האקלים, שתמיד היה חשוב לו המחזור – –

גלית דיסטל אטבריאן: הכי חשוב.

– – תסתכלו במצע – –

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

– – תסתכלו במצע של ישראל ביתנו.

חצי מהמצע זה מחזור.

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

וגם העמותות שהעבירו אז כספים קואליציוניים – הרוב זה היה למחזור, ועוד דבר – דיאטה; משקאות, סוכר במשקאות.

כן.

אתה מבין?

אז הכי חשוב עכשיו זה קציבת כהונה, כלים חד-פעמיים – עכשיו צריך להציל את העולם; מה שלא הצלנו קודם, נציל אותו הרגע.

ואדוני היושב-ראש, זה קשור אליך ואליי – שאנחנו נפסיק לשתות גם משקאות מתוקים, כי זה יעלה יקר, ואתה תחטוף אצלך בערים הערביות על זה, חבל על הזמן.

אבל כל דבר בפני עצמו, יש בו היגיון: לחד-פעמי יש היגיון, למתיקות יש היגיון.

גם לשעון יש היגיון, אני יודע, אני מסיים.

מנסור עבאס: כן.

אבל כשאתה מצרף את כל זה, זאת נקמה נגד נתניהו, זאת נקמה נגד הציבור החרדי המוחלש, זאת נקמה נגד ציבורים מוחלשים.

מנסור עבאס: תודה.

הכול סביב נקמה של אנשים שיש להם חלון בלון קטן של זמן שהם חייבים להוציא את כל הנקמות שלהם, ובוא נראה מה יגיע אחר כך.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב אשר.

מנסור עבאס: חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן.

מנסור עבאס: בזכותך, יעקב, שני חברי כנסת יזכו לנאום עכשיו.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

גלית דיסטל אטבריאן: אני רוצה לומר שלמרות כל הדיבורים על מלחמת אחים אין כאן באמת מלחמת אחים ואין כאן באמת שני מחנות ואין כאן באמת שנאה הדדית.

גלית דיסטל אטבריאן: יש כאן שבט אחד שפשוט לא מוכן לחיות בשלום עם העובדה שהשבט השני שווה לו; יש כאן שבט אחד חזק, פריבילגי, חסר מודעות עצמית, שמברבר כל היום על שוויון ודמוקרטיה ופועל בדיוק כדי לעשות ההפך; יש כאן שבט אחד שאוחז בכל מוסדות הכוח בישראל: תקשורת, אקדמיה, פרקליטות, עליון, ועכשיו במרמה ובהונאה גם בפרלמנט; יש כאן שבט אחד שמהפך 77' עומד לו בגרון, ואנחנו רואים עכשיו את הריאקציה אחרי שהם עמדו עשורים, הביטו בנו ולא יכלו לשאת את העובדה שהחרדים או הדתיים או המזרחים והמסורתיים שווים להם באיזשהו אופן.

גלית דיסטל אטבריאן: הם רוצים את הכול.

גלית דיסטל אטבריאן: תגידו, מה אתם חושבים, שאנחנו באמת קונים את השנאה לנתניהו?

גלית דיסטל אטבריאן: אתם הרי שונאים את שניים וחצי המיליון שעומדים מאחוריו.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם מתעבים אותנו.

גלית דיסטל אטבריאן: מאז המהפך, מה לא ניסיתם לעשות לנו: להחליט בשבילנו מי יעמוד בראש המחנה שלנו, לחוקק חקיקה פרסונלית כדי להוציא מהמגרש את מי שבחרנו, לקצוב כהונה, לתפור תיקים.

גלית דיסטל אטבריאן: היום בבוקר, אדוני היושב-ראש, הייתי במשפט נתניהו.

גלית דיסטל אטבריאן: זה משפט דרייפוס, הצגה, פארסה, שכל הנוכחים באולם יודעים בדיוק מה קורה: תפירה רשלנית, זדונית, מרושלת של אדם חף מפשע.

גלית דיסטל אטבריאן: לא צריך לקרוא בין האותיות של הכתובת שכתובה באדום על הקיר.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם השתגעתם.

גלית דיסטל אטבריאן: רדו מהעץ.

גלית דיסטל אטבריאן: יש פה שניים וחצי מיליון אזרחים שחיים בדיכוי מתמיד.

גלית דיסטל אטבריאן: עד מתי תמשיכו לדכא אותנו ולדמיין לעצמכם שלא יהיו לזה השלכות?

גלית דיסטל אטבריאן: הסתה, אתם אומרים לי; את מסיתה, אתם אומרים לי.

גלית דיסטל אטבריאן: אני עומדת בשער ומתריעה.

גלית דיסטל אטבריאן: תראו מה קורה סביבכם.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם שמאל?

גלית דיסטל אטבריאן: תראו את השמאל בעולם – עומד מאחורי ה-so called "מוחלשים".

גלית דיסטל אטבריאן: מה עושה השמאל בארץ?

גלית דיסטל אטבריאן: זועקים פה אנשים, שניים וחצי מיליון: קצנו בגזענות, קצנו בדיכוי, ואתם ממשיכים לצחוק עליהם: "ביביסטים" – שזה הגלגול הפרוגרסיבי ל"צ'חצ'חים".

גלית דיסטל אטבריאן: כמה מטומטמים אנחנו נראים לכם?

גלית דיסטל אטבריאן: אני באמת שואלת.

גלית דיסטל אטבריאן: כמה מטומטמים אנחנו נראים לכם?

גלית דיסטל אטבריאן: יש פה בן אדם אחד עם 1.2 מנדטים, ואשתו עם 1.8% רייטינג.

גלית דיסטל אטבריאן: היא בראש תאגיד ציבורי עם 800 מיליון שקל מהכסף שלי; הוא בא ורוצה לקחת מבן אדם – –

מנסור עבאס: כן?

גלית דיסטל אטבריאן: עוד משפט אחד, אדוני היושב-ראש.

גלית דיסטל אטבריאן: – – שזוכה אתמול בסקרים ל-54% תמיכה בציבור, ולזה אתם קוראים דמוקרטיה?

גלית דיסטל אטבריאן: אני רוצה במשפט אחד לחזק את מה שדודי אמסלם אמר:

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו נחזור, ואנחנו נחזור כדי למשול, והפעם על באמת.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה, שלוש דקות, אדוני.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, עמד פה בתחילת נאומו שר המשפטים והזכיר את דבריו של ראש הממשלה המנוח מנחם בגין, שלמשול הרבה מדי זמן זה פוגע וכו' וכו'.

אוריאל בוסו: אני רוצה לקרוא מילים של מנחם בגין, ראש הממשלה המנוח, בנאומו הידוע בנושא השבת: "עוד לא היה עם כזה בעולם.

אוריאל בוסו: סנדלרים, חייטים, בעלי עגלות, שבת – מלך היה האיש.

אוריאל בוסו: הילדים סביב השולחן, שבת מלכתא, בואי כלה בואי כלה.

אוריאל בוסו: כל יהודי מלך.

אוריאל בוסו: בעיר אין תנועה, אין תזוזה, אין עגלה.

אוריאל בוסו: גם הגויים מכבדים את השבת.

אוריאל בוסו: בסלוניקי הנמל היה סגור בשבת כי כל עובדיו היו יהודים".

אוריאל בוסו: זה מה שאמר מנחם בגין בזכותה של השבת, ואתה, כתלמידו של הרב שפירא, אמרו שאתה שומר שבת.

אוריאל בוסו: מה תספר לילדים שלך עוד 10, 20 שנה?

אוריאל בוסו: איך הייתה נראית שבת בעם היהודי?

אוריאל בוסו: השרה מרב מיכאלי מצהירה בריש גלי: נגמר המצור על מדינת ישראל.

אוריאל בוסו: איזה מצור?

אוריאל בוסו: של השבת.

אוריאל בוסו: אלו הדברים שמבשלים כאן בממשלה.

אוריאל בוסו: חבר הכנסת ניר אורבך גר בפתח תקווה, הילדים שלו לומדים במוסדות עם ילדים אחרים שרוצים לשמור על השבת.

אוריאל בוסו: איך תחזור הביתה בשבת?

אוריאל בוסו: מה תאמר לציבור המתפללים שלך, ביחד עם כלל החברים?

אוריאל בוסו: זאת הפגיעה האמיתית בדמוקרטיה, לא מה שאתם רוצים לעשות – לפגוע במשילות האמיתית, אלא לפגוע בדמוקרטיה היהודית של מדינת ישראל, וברגע שאתם מדרדרים, אתם מדרדרים עד תהום.

אוריאל בוסו: אבל מי שפוגע בשבת, השבת פוגעת בו.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אוריאל בוסו.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת אבי מעוז.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לומר שכאשר דנים בחוק שכזה, אני ממש לא מבין כיצד חלק מהאנשים שנמצאים בממשלה יכולים לתמוך בו.

שמחה רוטמן: שיטת משטר במדינה דמוקרטית היא דבר שצריך להחזיק מעמד, גם לשרוד המון המון שינויים.

שמחה רוטמן: במדינת ישראל אנחנו משנים את חוקי-היסוד שלנו דבר יום ביומו.

שמחה רוטמן: את חוק-יסוד: הממשלה ספציפית אנחנו משנים כל הזמן – זה אחד החוקים, חוקי-היסוד, שהשתנו הכי הרבה פעמים: בהתחלה עשינו חוק-יסוד: ממשלה, אחר כך ניסינו לעשות בחירה ישירה, בחירה ישירה חלקית, אחר כך ביטלנו והחזרנו.

שמחה רוטמן: אני אגלה לך סוד, אדוני היושב-ראש:

שמחה רוטמן: אתה יודע שפעם האנשים שישבו פה מסביב לשולחן – הם לא פה עכשיו, אבל האנשים שישבו פה מסביב לשולחן, היה להם רעיון גאוני: בוא נתקן את חוק-יסוד: הממשלה – אולי אתה זוכר, דודי – נתקן את חוק-יסוד: הממשלה ונקבע כלל, חוק ולא יעבור, שבכל מדינות המלך אחשוורוש ידעו: 18 שרים, הא ותו לא.

שמחה רוטמן: דבר קטן הם שכחו – – –

דוד אמסלם: – – – לפיד.

שמחה רוטמן: כן, לפיד.

שמחה רוטמן: דבר קטן הם שכחו – שבממשלה שהעבירה את החוק הזה לא היו 18 שרים, היו יותר.

שמחה רוטמן: אז הוא אמר: מישהו אחר יעשה את זה, נשאיר את זה לבא בתור.

שמחה רוטמן: ואני אספר לכם סיפור.

שמחה רוטמן: אני ישבתי אז בוועדה.

שמחה רוטמן: לא הייתי חבר כנסת.

דוד אמסלם: זה הרזרבי.

שמחה רוטמן: זה הרזרבי.

שמחה רוטמן: ישבתי בוועדה ואמרתי להם: חבר'ה, החוק הזה, אני אפילו לא רוצה להתווכח איתכם אם הוא חוק טוב או חוק לא טוב.

שמחה רוטמן: אני חושב שהוא לא טוב או כן טוב – זה לא משנה.

שמחה רוטמן: הוא חוק טיפשי, ויותר גרוע מלהיות חוק לא טוב זה להיות חוק טיפשי.

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: אמרתי להם: אנחנו עכשיו מחוקקים את החוק הזה – אני אומר לכם, אתם על עצמכם לא החלתם את הכלל הזה?

שמחה רוטמן: בממשלה הבאה, החוק הראשון שהם יעשו זה לבטל את החוק הזה.

שמחה רוטמן: לא חלף הרבה זמן, ברוך השם, ברוך השם שעזר לנו, הממשלה עם יאיר לפיד לא החזיקה מעמד הרבה זמן – נכון, כבוד הרב אריה?

שמחה רוטמן: ברוך השם, הממשלה שהייתה אז – ובעזרת השם זאת תחזיק עוד פחות – הממשלה שהייתה עם לפיד, עוד לפני השבעת הממשלה, התקשרו אליי ואמרו לי: אתה מוכן לבוא ב-02:00 לוועדת החוקה?

שמחה רוטמן: לא הייתי ח"כ, הייתי בתנועה למשילות ודמוקרטיה.

שמחה רוטמן: אתה מוכן לבוא ב-02:00?

שמחה רוטמן: אמרתי להם: למה?

שמחה רוטמן: אמרו: עכשיו, מהר, לפני השבעת הממשלה, מבטלים את החוק ומחזירים, כדי שאפשר יהיה יותר מ-18 שרים.

שמחה רוטמן: הייתי היחיד מכולם שבא, אף אחד לא היה מספיק משוגע לבוא ב-02:00, 03:00.

שמחה רוטמן: באתי ב-03:00 לתקן את חוק-היסוד, ברוב טקס תיקנו את חוקי-היסוד של מדינת ישראל ואת כל הקשקושים שיאיר לפיד הכניס.

שמחה רוטמן: כשם שהם נכנסו – ככה הם יצאו.

שמחה רוטמן: ואני אומר כאן ומתחייב מעל בימת הכנסת, בעזרת השם – לא יודע אם אני אהיה בכנסת הבאה או מישהו אחר יהיה בכנסת הבאה, או כשתוקם הממשלה הבאה: החוק האווילי הזה, אם הוא יעבור, הוא יהיה החוק הראשון שיבוטל על ידי הכנסת הבאה.

שמחה רוטמן: אני בכלל לא דיברתי, אדוני – – –

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

שמחה רוטמן: רק משפט אחד לסיום, אדוני.

שמחה רוטמן: אני בכלל לא דיברתי על הפגיעה האדירה שהחוק הזה מכוון פרסונלית כלפיך.

שמחה רוטמן: אתה כראש ממשלה – מגבילים את הכהונה שלך, ואנחנו רוצים שלא יגבילו אותך.

שמחה רוטמן: אתה עושה עבודה כל כך טובה כראש ממשלה.

שמחה רוטמן: למה מגבילים אותך?

מנסור עבאס: תודה.

שמחה רוטמן: אז את הפגיעה הפרסונלית הזאת אני מבקש לדחות.

מנסור עבאס: אתה יודע שבתקנון של רע"מ יש לנו הגבלה – עד שמונה שנים אני יכול להתמודד מטעמה לכנסת.

שמחה רוטמן: אבל זה לא לראשות ממשלה.

מנסור עבאס: כן, אבל זה אצלנו בחוקי המפלגה.

שמחה רוטמן: בסדר גמור.

שמחה רוטמן: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שמחה רוטמן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אבי מעוז.

דוד אמסלם: שמונה שנים לאחד זה כבר נזק עצום למדינת ישראל, לכן מביאים עוד אחד חדש שימשיך.

אבי מעוז: בגלל שיש לו הגבלה, הוא הקים מפלגה.

דוד אמסלם: אתה עובד מהר.

אבי מעוז: הוא הקים מפלגה.

דוד אמסלם: אושר חשמל, מים לבדואים, מחזירים אדמות – הכול.

דוד אמסלם: אין זמן.

מנסור עבאס: שלוש דקות, חבר הכנסת.

אבי מעוז: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: כנסת נכבדה, זה לא צחוק.

אבי מעוז: לפני ארבעה שבועות, בכ"א בחשוון, 27 באוקטובר, התקיים במליאת הכנסת דיון בהצעה לסדר-היום שהגשתי יחד עם חבר הכנסת אופיר כץ בנושא אי-מיצוי הדין עם זורקי האבנים ובקבוקי התבערה ביו"ש ובירושלים.

אבי מעוז: בדיון התרענו כי יש לטפל בתופעת טרור האבנים בהקדם וביד קשה.

אבי מעוז: בדבריי תיארתי דיווחים שהגיעו אליי על פגיעות חוזרות ונשנות כנגד תושבי שכונת מעלה הזיתים בדרך שבין השכונה לכותל המערבי, וכן את העובדה כי הפוגעים שנתפסו שוחררו בלא שיוגשו כנגדם כתבי אישום.

אבי מעוז: התרעתי על כך שישנה התחממות כללית שמעידה על כך שאינתיפאדה נוספת או פרעות בנוסח אלו שחווינו לפני כחצי שנה מתרגשות עלינו.

אבי מעוז: בסיום הדיון הוחלט כי הנושא יועבר להמשך דיון בוועדה לביטחון פנים, אולם מועד לדיון כזה עדיין לא נקבע.

אבי מעוז: במוצאי שבת לפני שבוע וחצי נערכה מתקפה כוללת כנגד שכונת מעלה הזיתים, במרחק כמה דקות מהכותל המערבי, והשכונה הייתה נתונה במצור למשך שעתיים.

קריאה: כמה זמן?

אבי מעוז: שעתיים.

דוד אמסלם: ראיתי את זה בטלוויזיה.

דוד אמסלם: הזדעזעתי.

דוד אמסלם: הייתה אישה שילדה, לקחו אותה – – –

אבי מעוז: לפני חמישה ימים דקר מחבל שני שוטרי מג"ב סמוך לישיבת עטרת ירושלים שבעיר העתיקה.

אבי מעוז: בהמשך לאותו פיגוע התפרעו תושבי הכפר עיסאוויה, שממנו הגיע המחבל, התפרעות שכללה השלכת בקבוקי תבערה והצתת המכת"זית, כפי שכולנו ראינו.

אבי מעוז: אתמול, לדאבוננו, נרצח אליהו קיי, השם ייקום דמו, ונפצעו יהודים נוספים בפיגוע סמוך לכותל המערבי על ידי מחבל חמאס תושב שכונת שועפאט שעבד כמורה וקיבל את משכורתו מעיריית ירושלים.

אבי מעוז: אני רוצה מכאן לשלוח את תנחומיי למשפחה ואיחולי החלמה לפצועים.

אבי מעוז: ומה התגובה של השר בר לב, השר לביטחון פנים?

אבי מעוז: הוא הסביר שהיה מידע על המחבל, אבל הוא רק מהחמאס המדיני ולא מהחמאס הפח"עי.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אין מילים.

אבי מעוז: זה הזוי.

אבי מעוז: השר לביטחון פנים לא יודע מה הוא מדבר.

אבי מעוז: אפילו במדינות העולם מבינים שאין הבדל בין החמאס המדיני לפח"עי.

אבי מעוז: החמאס כולו הוא ארגון טרור.

אבי מעוז: לצערי, אנחנו רואים שהתחזיות התממשו.

אבי מעוז: אני קורא לחברי הממשלה: בניגוד למה שקרה ביחס לתחילת הגל הרביעי של הקורונה, שאז עצמתם את עיניכם לסימנים המבשרים את המציאות המתקרבת תוך זלזול עמוק בחיי אדם – "הכלה", כפי שקראתם לזה בציניות חסרת לב – הפעם חדלו ממדיניות ההכלה ועברו למדיניות ההכרעה של הטרור.

אבי מעוז: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אבי מעוז.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-ראש הישיבה, כנסת נכבדה, לפני כמה שעות חזרתי מההלוויה של הקדוש אליהו דוד קיי, שנרצח, פשוטו כמשמעו נרצח, על ידי מחבל מתועב שלקח כלי נשק וירה ברחובות ירושלים, פשוט ירי – אני לא יודעת מי מכם ראה את הסרטון הנורא שבו שומעים את צרור היריות ואז מישהו צועק: הצילו, הצילו, ושומעים בלגן, בלגן נוראי, ואז דממה, חורבן, שקט.

מיכל מרים וולדיגר: ראיתי עוד תמונות.

מיכל מרים וולדיגר: ראיתי את התמונה של אליהו, השם ייקום דמו, חמד של בחור, פשוט חמד, בחור צעיר שעלה ארצה, ציונות, היה בניכר והחליט לעלות לארץ ישראל, למדינת ישראל, מדינה יהודית, שבעצם יש כאן חיילים – הוא עצמו היה חייל – לשמור על כל האזרחים פה במדינת ישראל, שלא יהיה פה טרור, שלא תהיה פה אלימות, שלא יהיה פה רצח, והאדם הטהור הזה פשוט נרצח על ידי מחבל מתועב.

מיכל מרים וולדיגר: הלב שלי בכה.

מיכל מרים וולדיגר: הייתי שם, הסתכלתי על כל הנוכחים, ראיתי את עם ישראל בשיא תפארתו – חרדים, חילונים, עם קוקו ועם מכנסיים קצרים ועם בגדים הכי צנועים שיש.

מיכל מרים וולדיגר: כולם היו שם כדי לבכות את הבכי על האבדה הענקית הזו.

מיכל מרים וולדיגר: אחרי כן חזרתי למשכן, ואז אני מסתכלת בווטסאפ ולא מאמינה למה שאני רואה.

מיכל מרים וולדיגר: אני משפשפת את העיניים עם הדמעות שאיתן חזרתי מהר המנוחות ואני רואה את הדברים הנלוזים – תסלחו לי, נלוזים ומחפירים – של שר הבריאות בכנס המזעזע שמתקיים בכנסת ישראל שמדבר על אלימות מתנחלים.

מיכל מרים וולדיגר: אני קוראת את מה שהוא אומר.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא יודע מי מכם קרא את הדברים.

מיכל מרים וולדיגר: אני חייבת להקריא לכם.

מיכל מרים וולדיגר: שר הבריאות ניצן הורוביץ בכנס נגד אלימות המתנחלים: "הממשלה הזאת" – ככה הוא אומר – "ממשלת השינוי, מחויבת לעשות שינוי גם בשטח, להגביר את האכיפה ואת הענישה ולמגר את אלימות המתנחלים ואת נוער הזוועות".

מיכל מרים וולדיגר: תקשיבו, זה פשוט לא ייאמן.

מיכל מרים וולדיגר: הצביעות הזאת, הראייה הכל-כך חד-ממדית הזאת – להיות חומל ואוהב לאויבים הגדולים שלנו ולהסתכל על מה שבאמת קורה, על הרצח המזוויע הזה, על הרצח הנורא הזה של יהודי בגלל שהוא יהודי – מזה להתעלם.

מיכל מרים וולדיגר: ולקיים את זה מייד – לא מייד, תוך כדי הלוויה הזו.

מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת שהממשלה הרעה הזו צריכה ליפול כמה שיותר מהר.

מנסור עבאס: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו צריכים לפתוח את העיניים ולראות מה קורה פה ולא לתת לזה להימשך, כי כל רגע ורגע המצב שלנו רק הולך ומידרדר.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מנסור עבאס: תעלה ותבוא חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

מנסור עבאס: אחריה – חבר הכנסת אופיר כץ.

מנסור עבאס: שלוש דקות, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, לפני שתתחיל את השעון, אני לא רואה שיש שר במליאה.

מנסור עבאס: יש, השר עיסאווי פריג'.

אורלי לוי אבקסיס: איפה הוא?

אורלי לוי אבקסיס: הוא מתחבא?

עיסאווי פריג': אני בא מרחוק ואני לא – – –

אורלי לוי אבקסיס: נכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: בוא, בוא תכבד אותנו בנוכחותך, אדוני השר.

דוד אמסלם: הוא לא יכול לשבת, הוא צריך לנסוע לאוסלו.

עיסאווי פריג': אנחנו עובדים.

עיסאווי פריג': באנו לעבוד.

עיסאווי פריג': לא באנו לדבר, באנו לעבוד.

דוד אמסלם: הוא צריך לנסוע לאוסלו לסגור מדינה פלסטינית.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק מקווה שתוסיף לי את החצי דקה, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: אתה צריך לסגור את המדינה הפלסטינית.

עיסאווי פריג': באנו לעבוד.

מנסור עבאס: כן, בואו ניתן – – –

דוד אמסלם: איך אמרו – – – היום – – –

מנסור עבאס: בואו ניתן לחברת הכנסת אורלי להשלים – להתחיל, בעצם.

מנסור עבאס: בבקשה תתחילי ואז אני אפעיל.

דוד אמסלם: תראו את הבושה וחרפה שהגענו איתכם.

אורלי לוי אבקסיס: טוב, אז אדוני היושב-ראש, השר, חבריי חברי הכנסת, אנחנו יושבים פה בערב – כמעט ערב כבר, או תוך כדי – שבאים בו לשנות את כללי המשחק, את כללי המשחק הדמוקרטיים.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שהממשלה הזו והנציגים שלה טוענים שהחוק הזה הוא כורח דמוקרטי, אבל הוא לא.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נודה: הוא בדיוק ההפך.

אורלי לוי אבקסיס: מה הוא כן?

אורלי לוי אבקסיס: הוא כורח פוליטי.

אורלי לוי אבקסיס: הממשלה הזו רוצה לרמוס, למחוק את שלטון הציבור, את הדמוקרטיה, את מהות הדמוקרטיה, שהיא, כולנו יודעים, רצון הציבור.

אורלי לוי אבקסיס: אז בדמוקרטיה לא מגבילים את רצון הבוחר.

אורלי לוי אבקסיס: בדמוקרטיה, ובמיוחד בדמוקרטיה פרלמנטרית, העם, באמצעות נבחריו, חברי הפרלמנט, הוא הריבון בכל דקה ובכל יום.

אורלי לוי אבקסיס: אז לא דרושה קציבת כהונה, כי העם בוחר את נציגיו בבחירות דמוקרטיות.

אורלי לוי אבקסיס: העם יכול, אם ירצה בכך, להחליף את הממשלה או להחליף את הנציג של הממשלה, והוא שאמור להחליט אם לתת שוב את האמון שלו לנבחרי הציבור.

אורלי לוי אבקסיס: מה שנעשה כאן הפעם נעשה בניגוד גמור לרצון הציבור, תוך התעלמות ברוטלית מהמפלגה הגדולה ביותר במדינת ישראל, מציבור גדול שמסתכל על הבית הזה ולא רואה את הייצוג שלו לא בוועדות, לא בממשלה, כמובן, לא פה, בשולחן היושב-ראש, ולא בכל הכלים הפרלמנטריים שהיו מנת חלקו – – –

מנסור עבאס: לא, יש את דוד ביטן.

אורלי לוי אבקסיס: כן, יש רק את דוד ביטן, מתוך – – –

מנסור עבאס: מה, דוד ביטן הוא לא אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אה, לפי מה אנחנו סופרים, לפי גודל?

אורלי לוי אבקסיס: לפי משקל?

מנסור עבאס: לא, הנוכחות שלו.

אורלי לוי אבקסיס: טוב, יש לו משקל סגולי, אין ספק.

מנסור עבאס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אדוני היושב בראש, מה שנעשה הפעם זה מחטף פוליטי.

אורלי לוי אבקסיס: כללי המשחק משתנים בממשלה שלכם על בסיס יום-יומי.

אורלי לוי אבקסיס: ולמה אני אומרת את זה?

אורלי לוי אבקסיס: כי מתוך מקום שלכם לדבר דמוקרטיה, דמוקרטיה, דמוקרטיה, הכנסתם לפה עשרות ח"כים שלא נבחרו; נורבגים, קראתם להם.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני שומעת את יושב-ראש הכנסת – אני מקווה מאוד שזו בדיחה עלובה ולא כוונה אמיתית, להחליף אותנו, הח"כים הנבחרים, בח"כים לשעבר שיאיישו ועדת כנסת.

אורלי לוי אבקסיס: ועדת האתיקה תהיה מאוישת על ידי ח"כים לשעבר.

אורלי לוי אבקסיס: סתם דוגמה: לימור לבנת תייצג את הליכוד?

אורלי לוי אבקסיס: היא לא עזבה כבר כמה פעמים?

אורלי לוי אבקסיס: מה יקרה עם ח"כים אחרים?

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, זה לא נראה לך אבסורד?

אורלי לוי אבקסיס: לא רק שהחוקים משתנים מבוקר לבוקר, משעה לשעה, אתם רומסים כאן את רצון הציבור, את נבחריו, ואתם לא בוחלים בשום דבר.

אורלי לוי אבקסיס: אז החוק הזה הוא חוק שכל-כולו כורח פוליטי שלכם, שכדי להבטיח ניצחון במשחק, אתם מחליטים להביא לכך שיריב שלכם בכלל לא יעלה למגרש; משנים את המשחק ואת הכללים שלו תוך כדי משחק כשהשעון עובד.

אורלי לוי אבקסיס: אז כשאתם בוחרים להגביל את כהונת ראש הממשלה לשתי קדנציות, ואתם מביאים איזה רציונל שאומר שיותר מדי זמן שבן אדם מחזיק בתפקיד, זה מקולקל, זה לא בסדר, זה מביא לדברים – אותו רציונל לא נכון גם לגבי ראשי רשויות?

אורלי לוי אבקסיס: לגבי ראשי ערים?

אורלי לוי אבקסיס: מה עם ועדי עובדים?

אורלי לוי אבקסיס: מה עם יושב-ראש ההסתדרות?

אורלי לוי אבקסיס: אני לא ראיתי את מפלגת העבודה רוצה להגביל אותו.

אורלי לוי אבקסיס: מה עם כל אותם שופטים שנבחרים – הם, לא צריך להגביל אותם?

אורלי לוי אבקסיס: הרציונל שהבאתם, לא יכול להיות שיהיה סובייקטיבי ויגיד: לנבחר אחד, לנבחר אחד אנחנו נפעיל את הגבלת הכהונה, אבל כל השאר – נשמר את העבודה שלהם, את הג'ובים שלהם, כי הם נמצאים במקום שבו אנחנו רוצים שהם יהיו.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהציבור לא מטומטם, וכשהוא רואה את ההתנהלות הזו, הוא מבין שעובדים עליו בעיניים.

מנסור עבאס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: הבטחת להוסיף לי דקה.

מנסור עבאס: לא – – –

אורלי לוי אבקסיס: אז אם גרמניה היא דמוקרטיה פרלמנטרית – –

מנסור עבאס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש – – –

מנסור עבאס: לא, הפעלתי לשלוש דקות.

מנסור עבאס: לא הפעלתי – – –

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אני התחלתי את זה דקה אחרי.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורלי, את מאמינה לי?

אורלי לוי אבקסיס: אז תיתן לי פסקה אחרונה לסיים?

מנסור עבאס: פסקה, משפט אחרון.

אורלי לוי אבקסיס: לא, פסקה אחרונה.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

אורלי לוי אבקסיס: אז גם בגרמניה, דמוקרטיה פרלמנטרית, אנגלה מרקל, הקנצלרית שסיימה את תפקידה, כיהנה כעשור וחצי, כי העם בחר בה.

אורלי לוי אבקסיס: גם בריטניה היא דמוקרטיה פרלמנטרית, וגם שם מרגרט תאצ'ר כיהנה כעשור.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: אני חושב שחברת הכנסת קטי שטרית הזכירה את רשימת המשטרים הפרלמנטריים.

אורלי לוי אבקסיס: וכאן בן-גוריון.

אורלי לוי אבקסיס: אז אתה יודע מה?

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד משהו שלא הזכירו.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה ההתנהגות הזאת מזכירה לי?

מנסור עבאס: מילה אחרונה, חברת הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אספר לכם: אתם מכירים את הסיפור על טוניה הרדינג וננסי קריגן?

אורלי לוי אבקסיס: אלו היו שתי מתעמלות אולימפיות בהחלקה על הקרח.

אורלי לוי אבקסיס: שתיהן היו מועמדות לאליפות ארצות הברית בהחלקה על הקרח, רק מה, טוניה ידעה שהיא לא יכולה לנצח את ננסי קריגן.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה היא עשתה?

אורלי לוי אבקסיס: לפני התחרות האמיתית היא דאגה לכך שמישהו יבוא עם אלת בייסבול ממתכת, כן, וישבור לה את הברך, כדי שהיא לא תעלה למגרש, והיא אכן לא עלתה, ולכן טוניה זכתה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני אגיד לכם משהו, כי למציאות – –

מנסור עבאס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: – – יש גם צדק פואטי לפעמים.

אורלי לוי אבקסיס: כי אחר כך ננסי חזרה לעצמה, ולא רק שניצחה בתחרות והדיחה את טוניה – טוניה סיימה במקום השמיני, וננסי לא רק זכתה – –

מנסור עבאס: כן, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – באליפות ארצות הברית אלא גם במדליה אולימפית.

אורלי לוי אבקסיס: בסוף זה מה שיהיה גם כאן.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

מנסור עבאס: תודה, תודה לך.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר כץ, אחריו – חבר הכנסת ישראל כץ, ואחריו – חבר הכנסת אמיר אוחנה.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: אדוני השר, החוק שמונח מולנו, לפנינו, הוא מהות האמירה של הממשלה הזו, מהות האמירה של הממשלה הזו לציבור בחודשים האחרונים.

אופיר כץ: מה הם אומרים לציבור?

אופיר כץ: אתם מטומטמים – זה מה שהממשלה והקואליציה הזו בעצם אומרות לציבור.

אופיר כץ: המהלך האנטי-דמוקרטי הזה בא להגיד לאזרחים: אתם לא יודעים מה טוב בשבילכם.

אופיר כץ: אנחנו נחליט עבורכם.

אופיר כץ: כי הרי מה אתם אומרים, בעצם?

אופיר כץ: שגם אם יש ראש ממשלה שרוצה ויכול להמשיך להנהיג את המדינה, והציבור רוצה שהוא ימשיך להנהיג את המדינה, אתם תמנעו את זה ממנו, וייתכן גם שבשביל מועמד פחות טוב ממנו.

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: מה ההיגיון לא לתת לראש ממשלה שיכול להיות הכי טוב עבור האזרחים ומבחינת האזרחים, למנוע ממנו מלהתמודד פעם נוספת?

אופיר כץ: תסתכלו על מדינות בעולם – ואמרת שחברת הכנסת קטי שטרית כבר הזכירה את אותן דוגמאות.

אופיר כץ: יש דוגמאות רבות, אז אני לא אחזור עליהן, אבל מה שכן, אם יעבור התיקון הזה – –

קריאה: – – –

אופיר כץ: – – אם יעבור התיקון הזה, אז ישראל באמת תהפוך לתקדים עולמי, תקדים מסוכן.

אופיר כץ: יש פה מהלך תקדימי, דיקטטורי, אנטי-דמוקרטי, שמגיע ממפלגות של איש אחד.

אופיר כץ: אני רוצה להגיד לכם, אנשי תקווה חדשה ואנשי הקואליציה, לחדש לכם: הציבור שלנו במדינת ישראל לא מטומטם.

אופיר כץ: הוא יודע טוב מאוד מה טוב בשבילו ומה טוב עבורו.

אופיר כץ: הוא מספיק חכם בשביל לבחור בעצמו מי ינהיג אותו.

אופיר כץ: החוק הזה לא מקדם שום דבר מלבד שלילת הזכות הבסיסית של אזרחי מדינת ישראל – הזכות לבחור.

אופיר כץ: אנחנו, כשנחזור לשלטון, בעזרת השם – ושזה יהיה בקרוב – אנחנו נשנה את כל המהלכים האיראניים האלה שאתם מתעסקים בהם כל הזמן בכנסת, כי אנחנו מאמינים בכוחו של הציבור להחליט מי ינהיג את המדינה.

אופיר כץ: ודבר אחרון: היום בוועדת הכנסת, על סדר-יומה – וכמובן, כל החברים השתתפו – פטור מחובת הנחה לחוק שמונח פה לפנינו.

אופיר כץ: מה הדחיפות?

אופיר כץ: למה הקואליציה לא יכלה לחכות עוד 48 שעות בסך הכול?

אופיר כץ: מה הדחיפות להביא את זה בפטור מחובת הנחה?

אריה מכלוף דרעי: ואתמול הם הביאו את זה לאישור טלפוני בממשלה.

אריה מכלוף דרעי: שינוי חוקה בישראל במשאל טלפוני.

אריה מכלוף דרעי: איפה דיון?

אופיר כץ: איזה לחץ.

אופיר כץ: בדיוק.

אריה מכלוף דרעי: שינוי חוקה בישראל במשאל טלפוני.

אופיר כץ: משאל טלפוני.

אופיר כץ: והיום – מה הלחץ?

אופיר כץ: אי-אפשר לעשות את זה בדרך המלך, בדרך המקובלת?

אריה מכלוף דרעי: איפה דיון?

אופיר כץ: אני זוכר, חבר הכנסת דרעי, כשאני הבאתי פטור מחובת הנחה – הבאתי פעם אחת בכנסת הזאת, חבר הכנסת דרעי, הבאתי פעם אחת פטור מחובת הנחה.

אופיר כץ: אתה יודע למה?

אופיר כץ: לבני 67 פלוס שעבדו לפני הקורונה ויצאו, ואנחנו דאגנו להם למענק הסתגלות, כי הם רצו לעבוד אבל לא יכלו, ואנחנו כשהיינו בממשלה נתנו להם את האפשרות הזאת.

אופיר כץ: מה שביקשתי – עוד שלושה חודשים לתת להם את הכמה פרוטות האלה, לא בשביל בילויים עכשיו; לתרופות ולאוכל.

אופיר כץ: לזה לא קיבלתי פטור מחובת הנחה, את זה הקואליציה לא רצתה לשמוע.

אופיר כץ: מה דחוף להם?

אופיר כץ: להגביל את הכהונה של ראש הממשלה.

אופיר כץ: זה הדבר החשוב בשביל הממשלה והקואליציה הזאת.

אופיר כץ: לא בני 67 פלוס שיהיה להם אוכל ותרופות; הגבלת כהונה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אופיר כץ.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אמיר אוחנה, בבקשה.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אמיר אוחנה: כנסת נכבדה, אתם יודעים מה האיום הכי גדול על הקואליציה הזאת?

אמיר אוחנה: אני אגיד לך, אדוני:

אמיר אוחנה: האיום הכי גדול על הקואליציה הזאת לא נמצא לא בתחנות דלק במודיעין, הוא גם לא נמצא באולפנים.

אמיר אוחנה: שם מלטפים אתכם, שומרים עליכם, מטפחים אתכם: תראה איזה יופי, שר התקשורת צלל למצולות לראות את הסיב האופטי; שרת התחבורה נוסעת ברכבת, משוחחת עם אזרחים – אנחנו, כידוע, הלוא מעולם לא שוחחנו עם אזרחים; ראש הממשלה מתקשר לשרים – אריה, שמעת דבר כזה?

אמיר אוחנה: מתקשר לראות מה שלומם, איך עבר השבוע הראשון בתפקיד.

אמיר אוחנה: לא, גם שם לא נמצא האיום הכי גדול על הקואליציה הזאת.

אמיר אוחנה: האיום הכי גדול על הקואליציה הזאת – אתה יודע מה, אריה?

אריה מכלוף דרעי: יכול להיות.

אמיר אוחנה: הזכות לבחור ולהיבחר – זה האיום הגדול עליהם, ולכן אנחנו רואים יוזמות חקיקה מהסוג הזה שאנחנו מדברים עליהן כאן, שמבקשות להגביל את זכותו של הציבור לבחור.

אמיר אוחנה: תנו לציבור להחליט.

אמיר אוחנה: אם הציבור סבור שאחרי מספיק שנים בשלטון, האדם כבר מרוכז מדי בעצמו, לא מרוכז בענייני המדינה, הציבור יבחר.

אמיר אוחנה: אבל בינתיים, מה אנחנו רואים שהציבור עושה, ועושה בעקביות?

אמיר אוחנה: נותן את התמיכה הציבורית הרחבה ביותר למי שעומד בראש תנועת הליכוד, ובזכות הניסיון שלו, הרבה בזכות הניסיון שלו.

אריה מכלוף דרעי: – – – לא תפסת את הנקודה, אמיר.

אמיר אוחנה: עוד לא תפסתי.

אריה מכלוף דרעי: הציבור הנאור, לא הציבור הרגיל, אתה לא מבין?

אמיר אוחנה: אה, ודאי, ודאי.

אריה מכלוף דרעי: – – –

אמיר אוחנה: מה, מי אנחנו ומה אנחנו.

אריה מכלוף דרעי: – – –

אמיר אוחנה: ודאי.

אריה מכלוף דרעי: תגיד תודה שנותנים לך לדבר בכלל.

אמיר אוחנה: בהחלט כן.

אמיר אוחנה: אז לכן, אדוני היושב-ראש – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, עוד מעט גם את זה לא ייתנו לנו.

אריה מכלוף דרעי: גם את זה לא ייתנו.

דוד אמסלם: בוא ננצל, ננצל.

אמיר אוחנה: גם את זה.

אמיר אוחנה: דרך אגב – – –

דוד אמסלם: עוד מעט מר לוי – – –

אמיר אוחנה: דודי, האיום השני הכי גדול על הקואליציה הזאת – אבל זה נושא אחר – זה חופש הביטוי.

אמיר אוחנה: לכן לוקחים דברים שאתה אמרת ומעוותים אותם ומקווצ'צ'ים אותם, כדי שיגידו: זה מסוכן, זה אלים.

אמיר אוחנה: יש יותר אלים מהם?

אמיר אוחנה: היום אחד מהם אומר: תביאו לנו נשק, אנחנו נשמור.

אמיר אוחנה: תביאו לנו נשק – על הערבים.

אמיר אוחנה: לא שמעת את זה?

אמיר אוחנה: חיים שדמי פה, בישיבה בכנסת.

דוד אמסלם: בישיבה.

אמיר אוחנה: פה בישיבה בכנסת: תנו לנו נשק.

דוד אמסלם: – – –

אמיר אוחנה: זה השמאל האלים.

דוד אמסלם: איפה פריג' שיספר לנו מה היה בבאר שבע.

אמיר אוחנה: אין אח ורע לקואליציה הפחדנית הזו, קואליציה של גמדים, קואליציה של פחדנים, שלא יכולים להתמודד עם הציבור ולכן הם מבקשים לכבול את ידיו.

אמיר אוחנה: למה?

אמיר אוחנה: כי יש לאדם הזה ניסיון.

אמיר אוחנה: לניסיון בחיים הציבוריים יש ערך.

אמיר אוחנה: מי כמוך, אריה, יודע את זה.

אמיר אוחנה: ניסיון בחיים הציבוריים זה דבר בעל משקל.

אמיר אוחנה: הכהונה האחרונה של נתניהו, לא בכדי, הייתה טובה יותר מהכהונה הראשונה שלו.

אמיר אוחנה: בזכות המעמד הבין-לאומי והניסיון שלו הוא הצליח להביא לכאן הסכמי שלום עם מדינות ערב, הצליח להביא לכאן את החיסונים.

אמיר אוחנה: יש 200 מדינות בעולם, וכולם רוצים להיות במקום הראשון בחיסונים, אבל מי היה?

אמיר אוחנה: מדינת ישראל.

אמיר אוחנה: למה?

אמיר אוחנה: בגלל נתניהו.

אמיר אוחנה: מדוע?

אמיר אוחנה: כי יש לו ניסיון.

אמיר אוחנה: ולכן הציבור הישראלי עוד יבחר בו שוב ושוב, על אפכם ועל חמתכם.

אמיר אוחנה: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אמיר אוחנה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל כץ.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כשבאתי לשקול אם לדון בנושא הצעת החוק של שמונה שנות הגבלת כהונה, גיליתי פתאום שראש הממשלה הנוכחי נפתלי בנט עזב באמצע ישיבה שהוא השתתף בה כדי לרוץ ולוודא שוועדת שרים לחקיקה מחריגה אותו מתוך כללי החוק, ומאותו רגע הבנתי שחבל לדון.

ישראל כץ: אין כאן שום ממד ענייני, יש כאן רק ממד אישי, שעיקר ונטרל אפילו את הדיון בעניין הזה, ולכן דעתי היא ברורה.

ישראל כץ: אני רוצה להתייחס למה עושה הממשלה עם המנדט שהיא קיבלה כרגע – ויושב כאן עוד פעם מי שמנהל את הישיבה, חבר הכנסת מנסור עבאס, שסיעת רע"מ, שהוא עומד בראשה, שכפופה כמובן למועצת השורא, היא חלק מתנועת האחים המוסלמים העולמית והאזורית; שותף מקביל לאסמאעיל הנייה בעזה וכפוף לפסקים ולעקרונות של חסן אל-בנא, שאותם השווה ב-1927 – כאשר הוא הקים את תנועת האחים המוסלמים, אמר חסן אל-בנא:

ישראל כץ: מדינת ישראל תקום, אבל היא תיכחד כמו שנכחדו כל הישויות שהיו כאן בעבר.

ישראל כץ: ואני שואל את יושב-ראש הישיבה בכובעו כחבר כנסת: האם אתה קמת והסתייגת ממצע האחים המוסלמים, שאגב, הוכנס לתוך אמנת החמאס?

ישראל כץ: באמנת החמאס הדברים האלה מופיעים.

ישראל כץ: אתה לא קמת והסתייגת.

ישראל כץ: אפילו ערפאת, יימח שמו, כאשר בא לחתום על הסכמי אוסלו ובא לרמות, לפחות הכריחו אותו לעשות שינוי באמנת אש"ף – לכאורה, כאילו הסעיף של השמדת ישראל.

ישראל כץ: ואתה – מילה אחת לא באת, לא שינית, לא אמרת: אני מסתייג מאמנת האחים המוסלמים, אני מסתייג מאמנת החמאס.

ישראל כץ: אתה יודע למה לא עשית את זה?

ישראל כץ: כי מצאת פראיירים: ממשלה חלשה שנשענת וצריכה את תמיכתך, עם שמונה שנים, בלי שמונה שנים.

ישראל כץ: מעניין שבנט דואג איך הוא יוכל אחרי הקדנציה המהוללת הזו להיות עוד שמונה שנים – הפסקה של שלוש שנים.

ישראל כץ: אני מעריץ את יכולת האשליה העצמית שלו.

ישראל כץ: ואם לא מספיק ולא די בזה, בצל איזה אמנה ועקרונות אתם פועלים כאן?

ישראל כץ: אני מסתכל על חוק החשמל.

ישראל כץ: ברגע הראשון אתה אומר: אולי צריך לחבר באמת.

ישראל כץ: הרי יושב כאן שר הפנים לשעבר אריה דרעי, הרב אריה דרעי, שעזר למגזר הערבי; אני עצמי הראשון בתולדות המדינה שהכניס תחבורה הציבורית ליישובים הערביים וחיבר אותם לתשתיות, כי מבחינתנו, מבחינה אזרחית, יש שוויון.

ישראל כץ: מבחינה לאומית – דבר אחר.

ישראל כץ: אבל חוק החשמל הזה בעצם בא לבדל מגזר מכל מה שקורה במדינה.

ישראל כץ: אם אדם בהרצליה יעז לחבר את הבית שלו לחשמל או לגור בבית שלא קיבל את האישור, הוא עובר עבירה פלילית, ויגזרו עליו – אם זה בדרום ואם זה בצפון.

ישראל כץ: ואתם באים להעביר חוק מפלה עכשיו.

ישראל כץ: ברגע שנכנעים, נכנעים עד הסוף.

ישראל כץ: לא רק שבחוק החשמל עשיתם שרירים והוא עלה בוועדת השרים ביום ראשון דאז, הוא הגיע לוועדת הפנים, ויושב חבר הכנסת ווליד טאהא כיושב-ראש ועדת הפנים, והוא גם הוסיף עוד שינויים.

ישראל כץ: אחד השינויים שהוא הוסיף – הוא קבע שלא רק בתים שנבנו באופן לא חוקי ואין להם אישורים יחוברו לחשמל, גם מבנים שגרים בהם – שר הפנים לשעבר, אני פשוט מחדד – שגרים בהם ולא מיועדים למגורים בכלל, גם הם יחוברו לחשמל.

ישראל כץ: חד-משמעית, אלו התיקונים, ועוד כהנה וכהנה תיקונים.

דוד אמסלם: – – כל מה שהוא אומר זה – – –

ישראל כץ: שרת הפנים הייתה בוושינגטון, היא אזרה אומץ, היא מייצגת את מדינת ישראל בשליחות.

ישראל כץ: היא הודיעה – יש לה משפטים קצרים כאלה: תשכחו מזה, לא מעבירה את זה, זה לא יהיה, כופפתי אותו.

ישראל כץ: אבל קרה מה שידענו שיקרה.

ישראל כץ: התנועה היא חד-סטרית: אתם לוחצים והם נכנעים, אתם לוחצים והם נכנעים, וחלו שינויים גם בנוסח שהוסכם בזמנו, שאותו העבירו בממשלה.

ישראל כץ: אגב, אני לא יודע מה השינויים.

ישראל כץ: אולי תגלו לכנסת לפני הדיונים וההצבעות מחר איזה שינויים.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

ישראל כץ: אני כבר מסיים.

ישראל כץ: אבל אני אומר, הצדק חייב להיראות, ומדינת ישראל חייבת לשמור על האינטרסים.

ישראל כץ: ממשלה שנכנעת תגיע למקומות שאסור למדינת ישראל להגיע.

ישראל כץ: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ישראל כץ.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

דוד אמסלם: החשמל לפחון יגיע, זו הסיסמה שיש לך בזה.

דוד אמסלם: החשמל לפחון ולאדמות הגנובות יגיע.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: חבריי חברי הכנסת – אני לא אומר "אדוני השר", כי אין פה שר, מספיק "אדוני, היושב-ראש".

מנסור עבאס: לא, שם.

מיכאל מלכיאלי: מי שמסתכל על ההתנהלות של הממשלה, על החקיקה שהיא מקדמת, על הכיוון שהיא הולכת – אין לי טענות לא על יאיר לפיד ולא על ליברמן, לא על מרצ, לא על מפלגת העבודה; אני רוצה בנאום הקצר שלי, בשלוש הדקות שיש לי, לקרוא לכמה חברים מהקואליציה.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לקרוא לך, ניר אורבך, אני רוצה לקרוא לך, כלפון, אני רוצה לקרוא לכם, אלקין, סילמן, אתם שבאים לממשלה, לכנסת, לקואליציה ומייצגים את הציונות הדתית, את הדת; אתם, שראש המפלגה שלכם עמד כאן ואמר:

מיכאל מלכיאלי: אני אדאג לציבור החרדי מעל העסקונה החרדית, אלה הבעייתיים.

מיכאל מלכיאלי: אני אדאג לכם.

מיכאל מלכיאלי: טוב.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להקריא כמה דברים ולשאול אתכם, חבריי: האם אתם, שכל אחד מכם יכול להפיל את הממשלה, כשאתם באים פעם אחר פעם ומביעים אמון בממשלה, האם אתם מסכימים עם הדברים?

מיכאל מלכיאלי: מלינובסקי בוועדה לפני כמה ימים הולכת להביא מסלול גיור עוקף רבנות, עוקף רבנים.

מיכאל מלכיאלי: אומר קריב – קריב, שהוא אחד מ-61 האצבעות שלכם: מקומם הטבעי של בתי הדין הוא לא תחת משרד הדתות – תחת משרד המשפטים.

מיכאל מלכיאלי: תקשיבו טוב עכשיו.

מיכאל מלכיאלי: אורבך, כלפון, תקשיבו: המציאות שבה ההלכה היהודית קובעת כי אישה לא יכולה להינשא שלא כדת משה וישראל וילדיה ממזרים – לא צריך להמשיך את הנוהל הזה, כי זה מכבש תחת הרבנות הראשית.

מיכאל מלכיאלי: הרבנות כובלת את הנשים.

מיכאל מלכיאלי: אני שואל אותך, אורבך, אני שואל אותך, כלפון, אתם, שמגיעים לכל מקום ומייצגים את הציונות הדתית, את הדת:

מיכאל מלכיאלי: אתם מסכימים עם האמירה של קריב, שהוא הולך לפתור את אותם ממזרים?

מיכאל מלכיאלי: אומרת מלינובסקי באותה ועדה – ואני רוצה להגיד לך, ניר אורבך, ולכל החברים: כשאתם באים ומביעים אמון בממשלה, אתם מביעים אמון בכל אחד מ-61 החברים; אתם מביעים אמון באמירה שלא עוד הרבנות הראשית תכבול, חלילה, נשים והילדים שלהן כממזרים.

מיכאל מלכיאלי: אומרת מלינובסקי: אנחנו במלחמת תרבויות של העתיד של המדינה שלנו.

מיכאל מלכיאלי: ניר אורבך, אני ואתה במלחמת תרבות איפה מקומם, מה עמדת ההלכה לגבי ממזרים, מה עמדת ההלכה לגבי השבת, מה עמדת ההלכה לגבי הכותל.

מיכאל מלכיאלי: האם אבותיך, החברים שלך בבית הכנסת, אנשים שלא שייכים לש"ס, לא ליהדות התורה, שייכים לציבור עמך בית ישראל, חובשי כיפה שקופה, מסכימים עם השסע הגדול שאתם עושים בעם ישראל?

מיכאל מלכיאלי: ובאותו נאום, באותו ריאיון מגלומני שלך, אתה אמרת: רק אני יכול להביא את התרופה לשסע הקשה ביותר בישראל בנושא דת ומדינה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אתה יודע איזה שסע יהיה בעם ישראל אם חלילה נתיר גיור לכול?

מיכאל מלכיאלי: אם חלילה נתיר את הכותל לכל מי שבא?

מיכאל מלכיאלי: אם חלילה נפקיר את השבת הקדושה?

מיכאל מלכיאלי: ואת זה אומר שר: 73 שנה לא היה כמוני ולא יהיה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, יש פה שר בריאות – אני שואל אותו בשאילתה בכנסת:

מיכאל מלכיאלי: מה אתה עושה עם המחירים הגבוהים בבתי החולים?

מיכאל מלכיאלי: אדם רוצה לקנות קפה, קרואסון.

מיכאל מלכיאלי: הוא אומר לי: אני מטפל עכשיו בלפתוח בשבת את המקומות האלה.

מיכאל מלכיאלי: שום דבר חברתי, שום דאגה באמת לחולים, למשפחות.

מנסור עבאס: תודה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אני הכנתי נאום ארוך מאוד, אני רק מסיים במשפט אחד.

מנסור עבאס: אני מתנצל.

מיכאל מלכיאלי: אדוני, תן לי עוד כמה שורות.

מיכאל מלכיאלי: מרב מיכאלי באיזושהי ועידה: כמו שביטלנו את מונופול הרבנות הראשית, נאפשר לכל ישראל חופש תנועה בכל ימות השבוע.

מיכאל מלכיאלי: ניר אורבך, אם אתה מביע אמון בנפתלי בנט וממשלתו, אתה מביע אמון במרב מיכאלי.

מנסור עבאס: תודה.

מיכאל מלכיאלי: אתה מביע אמון בקריב.

מיכאל מלכיאלי: לך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד: גם אתם מייצגים את הדת.

מיכאל מלכיאלי: לכם אסור לתת יד לרמיסה של הדבר הזה.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו, על הדבר הזה – עם ישראל, על הדבר הזה לא ישתוק.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איתמר בן גביר, בבקשה.

איתמר בן גביר: יושב-ראש המליאה, כנסת נכבדה, לפני שעות מספר היה כאן כינוס שדן באלימות המתנחלים.

איתמר בן גביר: אני ביקשתי ביום כזה, כשרק לפני כמה שעות קברנו את מתנו, את אליהו דוד קיי, השם ייקום דמו, שיעמדו דקה דומייה, דקת דומייה לזכר הנרצח.

איתמר בן גביר: לצערי השמאלנים לא עמדו.

איתמר בן גביר: לכן אני חושב שעכשיו אנחנו כאן במליאה נכבד את זכרו של אליהו דוד, השם ייקום דמו, ונעמוד דקת דומייה לזכר יהודי שנרצח על ידי בני עוולה.

איתמר בן גביר: אני מבקש מכולכם לעמוד.

מנסור עבאס: חבר הכנסת – – –

איתמר בן גביר: תודה.

איתמר בן גביר: אני הייתי מצפה גם ממי שיושב בראש המליאה לעמוד לזכרו של יהודי שנרצח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איתמר – – –

איתמר בן גביר: זה לא מכובד.

מנסור עבאס: לא, חבר הכנסת איתמר – – –

איתמר בן גביר: זה לא מכובד, זה לא מכובד.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איתמר, זה בניגוד לתקנון, הרשיתי לקיים את זה.

איתמר בן גביר: למה לא עמדת, אבל?

מנסור עבאס: בבקשה תמשיך.

איתמר בן גביר: למה לא עמדת?

מנסור עבאס: תמשיך לדבר.

איתמר בן גביר: יהודי נרצח על ידי בן עוולה, מורה, חמאסניק שפל, שפל שבשפלים, שעשה מעשה נלוז.

איתמר בן גביר: הבנתי שגם אתה אמרת אתמול שזה לא בסדר, ושכמובן משני הצדדים, כאילו באמת יש סימטריה, כאילו אתה לא יודע שאנחנו נרצחים והם רוצחים, כאילו אתה לא חי במדינה הזאת ויודע במי פוגעים, מי הקורבן ומי אשם.

איתמר בן גביר: אבל המינימום – תעמוד, תכבד, תכבד את זכרו של יהודי שנרצח.

איתמר בן גביר: אין לך כבוד?

איתמר בן גביר: אני שואל אותך ברצינות.

איתמר בן גביר: אין לך כבוד?

מנסור עבאס: חבר הכנסת איתמר, אל תפנה את הנאום שלך אליי, בבקשה.

איתמר בן גביר: אני מפנה את השאלה אליך, אתה היושב-ראש פה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איתמר – – –

איתמר בן גביר: אתה חלק מהממשלה הזאת, אתה הבסיס, אתה הבסיס של הממשלה הזאת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איתמר, עשית מעשה מנוגד לתקנון.

איתמר בן גביר: מה מנוגד, לעמוד לזכרו של יהודי שנרצח?

איתמר בן גביר: לעמוד לזכרו של יהודי שנרצח?

מנסור עבאס: משפט סיום, בבקשה.

איתמר בן גביר: אני שואל אותך – תענה.

איתמר בן גביר: תענה לא לי, לא להם – תענה לציבור.

איתמר בן גביר: תענה לציבור במדינת ישראל.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת איתמר בן גביר.

איתמר בן גביר: אתה לא מוכן לעמוד לזכרו של יהודי שנרצח?

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה רבה, חבר הכנסת איתמר.

איתמר בן גביר: תתבייש.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת ישראל אייכלר.

עיסאווי פריג': – – –

איתמר בן גביר: למה לא? אתה עמדת, נכון?

מנסור עבאס: השר עיסאווי פריג', תן לי לטפל בתופעה הזאת.

מנסור עבאס: תן לי לטפל בשיטה שלי.

איתמר בן גביר: תן כבוד.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עמד כאן שר המשפטים ועיוות את דבריו של מנחם בגין, זיכרונו לברכה.

שלמה קרעי: הוא קרא את דבריו בעניין שלטון ממושך מושחת, אבל דילג על המשפט האחרון שלו.

שלמה קרעי: מנחם בגין לא העלה בדעתו שהפתרון לשלטון מושחת הוא בחקיקה אנטי-דמוקרטית, בחקיקה מושחתת; מנחם בגין סיים את דבריו במשפט שעליו דילג סער ואמר ככה: לפיכך חייב העם לומר את דברו כנגד המשכו של שלטון ממושך.

שלמה קרעי: העם, גדעון, העם, לא סמרטוט מארץ הסמרטוטים שמנסה לבטל את בחירת העם באמצעות חוק אנטי-דמוקרטי.

שלמה קרעי: מרוב ההתהפכויות בקבר של מנחם בגין מהעיוותים של סער וחבורתו, צריך להיזהר שם בהר הזיתים מרעידת אדמה.

שלמה קרעי: אולי זה יביא לנו את המשיח?

שלמה קרעי: ביום ההוא ייבקע הר הזיתים – אולי זאת התוכנית.

שלמה קרעי: אם כבר בציטוטי מנחם בגין עסקינן, אז נראה שבגין צפה את העתיד עשר שנים לפני שסער נולד, ואמר עליו כך: "הדמגוג, כל עוד יש לו רוב, רוצה להבטיח לו ולעצמו יד חופשית.

שלמה קרעי: הוא אינו רוצה להעלות על הדעת שבאחד הימים הוא יהיה במיעוט.

שלמה קרעי: הוא חוטף, ואיננו רוצה שום יסודות קבועים.

שלמה קרעי: ואילו המדינאי יודע שרוב ומיעוט במדינה מתחלפים ומשתנים.

שלמה קרעי: בהיותו במיעוט הוא מקבל את דין הרוב, אבל יודע שהוא זכאי לזכויות מסוימות – – – מתוך הנחה שכאשר יהיה הוא ברוב, ייתן אותן הזכויות למיעוט.

שלמה קרעי: זהו ההבדל ביחס לחוקה בין שני הטיפוסים האלה".

שלמה קרעי: כך אמר בגין.

שלמה קרעי: גדעון יותר גרוע מהדמגוג.

שלמה קרעי: לא רק שהוא דורס את זכויות המיעוט כשהוא ברוב, אלא גם מהנדס לעצמו את השלטון לכשיהיה במיעוט.

שלמה קרעי: זה תהליך דו-שלבי, אדוני היושב-ראש:

שלמה קרעי: קודם כול נכניס לתודעה שהעם לא קובע, אנחנו קובעים בשבילו; בשלב השני נמנה פקיד מטעם, שיוכל לסכל מועמדים מהימין באמצעות הגשת כתבי אישום תפורים.

שלמה קרעי: גדעון וחבורתו ימנו יועץ משפטי, או יועצת משפטית, שיהיה מחויב לסיכול מועמדי הימין.

שלמה קרעי: היועץ המשפטי ידאג לבטל את בחירת העם.

שלמה קרעי: במדינה החדשה שגדעון סער מנסה ליצור כאן לא תהיה משמעות לבחירות; פקידים יכתיבו כאן את סדר-היום.

שלמה קרעי: העם מפריע לדיקטטורים האלה.

שלמה קרעי: בדמוקרטיה שלנו, אדוני היושב-ראש, העם קובע.

שלמה קרעי: החוק להגבלות כהונה מובנה בדמוקרטיה שלנו; קוראים לו חוק הבחירות.

שלמה קרעי: העם בוחר את שליחי הציבור שלו בקלפי וגם מסיים להם את הכהונה בקלפי, רק העם, לא אוסף סמרטוטים שמבקש לבטל את בחירת העם רק כי העם לא בוחר בהם.

שלמה קרעי: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: יעצרו אותנו עוד מעט.

דוד אמסלם: רציתי להביא אזיקים.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

דוד אמסלם: במקום לעבור דרך בתי המשפט, ישר כבר נגיע למגרש הרוסים.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, החוק הזה זה חוק אנטי-דמוקרטי, פשיסטי.

דוד אמסלם: זה בדיוק חוק של צפון קוריאה.

דוד אמסלם: אתם בשמאל, אני תמיד טוען, אתם האנשים הכי אלימים, הכי מושחתים והכי בריונים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה גם מאפיין את השמאל בעולם.

דוד אמסלם: הרי מה קרה השבוע, חבריי היקרים?

דוד אמסלם: אני לא שומע בשבת – לא רואה טלוויזיה, לא שומע.

דוד אמסלם: אני בעצם עושה – יש איזה משהו בפייס שאני עושה ביום שלישי: שואלים אותי אנשים, ואז אני עונה להם את מה שעונה.

דוד אמסלם: פתאום אני רואה שהשמאל רץ, בראשות עיתון הארץ או דה-מרקר, שהאזינו – הבעלים של עיתון הארץ האזין לפייס, כולל מר בנט – רצו לספר שאני אמרתי שהשמאלנים צריכים להיכנס למכלאות.

דוד אמסלם: אני מבין שהכנסתם את עצמכם למכלאות באופן עצמאי.

דוד אמסלם: אני אמרתי דבר כזה?

דוד אמסלם: אתם שקרנים – –

גבי לסקי: – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: – – אתם נוכלים, רמאים, ועושים את זה גם – מה עשה ערוץ 12, מר קושמרו, ביום שבת?

דוד אמסלם: אני בבית הכנסת, אוכל סעודת שבת, והוא בא ומכפיש אותנו.

דוד אמסלם: מתקשר לעוזרת שלי ב-20:00 בשבת, או ב-19:00, הוא אומר לה: אני צריך לדבר עם דודי אמסלם.

דוד אמסלם: היא אומרת לו: אבל הוא לא עונה בשבת.

דוד אמסלם: אבל מה זה אכפת להם?

דוד אמסלם: ואת מי הוא מצטט, דרך אגב?

דוד אמסלם: ערוץ 12 – יש להם איזה אלפיים כתבים – את אותו כתב של השלושה שקלים מדה-מרקר ששיקר.

דוד אמסלם: עכשיו, אני בקולי – הרי זה נמצא בקולי באינטרנט.

דוד אמסלם: קח את קולי, אתה לא צריך לשקר, תשמיע אותי.

דוד אמסלם: הרי את שרה נתניהו אתם כל היום משמיעים בכל ההקלטות המודלפות אליכם, גם את נתניהו.

דוד אמסלם: קח אותי, שים אותי – לא.

דוד אמסלם: משקרים, מעוותים וממשיכים לשקר.

דוד אמסלם: ארבעה ימים פתחתם אולפנים.

דוד אמסלם: ארבעה ימים.

דוד אמסלם: למה אתם מפחדים?

דוד אמסלם: אתם יודעים שכל מה שאמרתי, הציבור רובו ככולו יודע שאני צודק.

דוד אמסלם: הוא יודע שאתם רומסים אותנו פה.

דוד אמסלם: הוא יודע שאני אמרתי:

דוד אמסלם: אנחנו מוחקים את המילה "צדק" בגלל שאתם מחקתם אותה הלכה למעשה.

דוד אמסלם: אתם רומסים אותנו על בסיס יומי, אבל אנחנו לא נוותר.

דוד אמסלם: אני חוזר על זה: אנחנו נרמוס אתכם יותר משאתם עושים לנו.

דוד אמסלם: דרך אגב, רינה מצליח, תשמעי טוב, כן:

דוד אמסלם: אנחנו נחזיר לכם מנה אחת אפיים, בגלל שאנחנו היינו עד היום נאיביים, בית"ריים, אנשים הוגנים, אנשים נאיביים.

דוד אמסלם: חשבנו שיש פייר, יש הוגנות.

דוד אמסלם: אתם גזלתם את הכנסת, אתם לא נותנים לנו אפילו לדבר בוועדות, שלא נדבר על מספר החברים.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה, אדוני.

דוד אמסלם: ולכן זה מה שתקבלו.

דוד אמסלם: אני אומר את זה לפרוטוקול.

דוד אמסלם: איך אומר לי היושב-ראש?

דוד אמסלם: הוא שפוט.

דוד אמסלם: של מי? של לפיד.

דוד אמסלם: פה לפיד בא לזה, כאן, בחוק התקציב, הוא אומר לו: תרד.

דוד אמסלם: אני הזדעזעתי.

דוד אמסלם: ליושב-ראש הכנסת אתה אומר "תרד"?

דוד אמסלם: מה, הוא חניך תורן שלך?

דוד אמסלם: גם אם זה נכון, למה ליד הרמקולים?

דוד אמסלם: למה עם ישראל רוצה לראות את זה?

מנסור עבאס: טוב.

מנסור עבאס: תודה.

דוד אמסלם: אבל זאת האלימות שלכם.

מנסור עבאס: תודה, חבר – – –

דוד אמסלם: זאת הדורסנות שלכם.

דוד אמסלם: אתם גם אנשים אכזריים.

מנסור עבאס: טוב.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

דוד אמסלם: אנחנו נחזיר לכם מנה אחת אפיים.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: תודה.

גבי לסקי: – – – לא הסברת, האם אתה כן חושב שהיועץ המשפטי צריך להיות במכלאות?

גבי לסקי: כן או לא?

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד ביטן – אינו נוכח.

אורלי לוי אבקסיס: רגע רגע.

אורלי לוי אבקסיס: לנו אסור להשתמש – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

דוד אמסלם: אתם הכנסתם את עצמכם למכלאות באופן עצמאי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח.

אורלי לוי אבקסיס: הגינויים זה רק בצד ההוא – – – להשתמש במטאפורות.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר אקוניס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – גם אנחנו יודעים – – –

דוד אמסלם: תשמעי מה אמרתי, וזאת כבר תהיה התשובה לעצמך.

דוד אמסלם: אני מניח – – – השאלה.

דוד אמסלם: אבל אם אפשר לשקר, למה לא?

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דוד אמסלם: זה מה שאתם עושים מבוקר עד לילה, ישר לשקר.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: סליחה, סליחה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: מה סליחה?

דוד אמסלם: מה סליחה?

דוד אמסלם: פסטיבל של ארבעה ימים, משקרים, שופכים את דמי, אתה אומר לי "סליחה"?

דוד אמסלם: כל השקרנים האלה שנמצאים בממשלה – – –

מנסור עבאס: דוד, נתתי לך לנאום וקיבלת תוספת זמן – –

קריאות: – – –

מנסור עבאס: – – עכשיו תן לחבר הכנסת אקוניס להתחיל.

דוד אמסלם: זה נשמע לך סביר?

דוד אמסלם: אני שואל אותך.

דוד אמסלם: אני שומע היום את לפיד מסביר ואת הורוביץ הצדקן הזה, שקילל אותנו מבוקר עד לילה פה, אומר לי שאני מדבר – כן?

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אקוניס, בבקשה.

דוד אמסלם: אני אמרתי להכניס את השמאלנים למכלאות?

קריאות: – – –

מנסור עבאס: בסדר, חבר הכנסת דוד – – –

דוד אמסלם: אני בא ומבקש להכניס חילונים למכלאות?

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד.

גבי לסקי: לא נותנים לכם לדבר בוועדות?

גבי לסקי: אתם לא מגיעים לוועדות.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד, נאמת, הקשיבו לך.

מנסור עבאס: בבקשה תקשיב עכשיו לחברך.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת אופיר.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: אני מפעיל שלוש דקות.

מנסור עבאס: בבקשה.

דוד אמסלם: אתם מתפרנסים רק משקר ורעל.

אורלי לוי אבקסיס: אופיר, תיזהר מלדבר מטאפורות.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: זה מה שיש לכם, שקר ורעל.

אורלי לוי אבקסיס: אסור לדבר מטאפורות.

אורלי לוי אבקסיס: בלי – – –

שלמה קרעי: דודי, בלי ידיים ובלי משפטים – – –

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: רינה מצליח.

דוד אמסלם: גנבה – – –

גבי לסקי: תפסיק כבר.

גבי לסקי: תפסיק כל הזמן לנבל את הפה.

גבי לסקי: תפסיק עם זה כבר.

דוד אמסלם: חוצפה.

שלמה קרעי: איזה עור של כבש – – –

גבי לסקי: זה לא מכבד את הכנסת.

גבי לסקי: די.

גבי לסקי: די.

דוד אמסלם: מזל שאני מצפצף עליכם ועל כל התקשורת הצבועה.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': לפני כל נאום – – –

דוד אמסלם: סגן השר, יש היום סיפור – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת, חברי הכנסת, השר, בבקשה.

מנסור עבאס: השר עיסאווי פריג', בוא נקשיב לחבר הכנסת אופיר אקוניס.

מנסור עבאס: בבקשה, אדוני.

מנסור עבאס: תתחיל.

מנסור עבאס: תתחיל לדבר ואז אני אאפס את השעון.

מנסור עבאס: בבקשה תתחיל לדבר.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מפלגות טוטליטריות לא מבינות בדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: כך בא לעולם החוק הדיקטטורי הזה.

אופיר אקוניס: הקואליציה הזאת הרי מורכבת מרוב מוחץ של מפלגות טוטליטריות, לא דמוקרטיות, שהיושב-ראש בהן בוחר את עצמו, מארגן סביבו כמה חברים, וכך נקבעת הרשימה.

אופיר אקוניס: כשאין דמוקרטיה, השר כץ – וכל הקיום של הממשלה הזאת מושתת על מעשה רמייה, כידוע – כשאין דמוקרטיה אז גם לא מבינים מהי דמוקרטיה.

אופיר אקוניס: העם בוחר, לא כמו כאן, אצל מפלגות האווירה הדיקטטוריות.

אופיר אקוניס: והחוק הזה שהציג כאן שר המשפטים, אין כמוהו בשום דמוקרטיה פרלמנטרית בעולם המערבי.

אופיר אקוניס: זה נכון שבבחירה נשיאותית יש הגבלת כהונה, זה ודאי נכון בארצות הברית.

אופיר אקוניס: זה לא נכון בבריטניה, זה לא נכון בגרמניה, זה לא נכון בקנדה, אבל כאן הממשלה הנורבגית – שגם שם, אגב, אין שרים כמו כל הממשלה, כמו כל השרים הנורבגים כאן וחברי הכנסת הנורבגים – כאן יש הגבלת כהונה.

אופיר אקוניס: זה ישראבלוף שאין כדוגמתו.

אופיר אקוניס: המצאה ישראלית, לא במיטבה, במירעה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אמסלם, חבר הכנסת הנגבי, חבר הכנסת קרעי התייחס – מנחם בגין, זכרו לברכה, הוזכר כאן.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, הוא עמד כל חייו מול המתקפות הפראיות של השמאל, של מפא"י, של מפלגת העבודה.

אופיר אקוניס: מנחם בגין היה מתבייש בממשלה הזאת, היה מתבייש בחוק הזה, היה מצביע נגד החוק הזה.

אופיר אקוניס: כך הוא היה נוהג, כך מנחם בגין.

אופיר אקוניס: מבגין אחר שיושב כאן, בני בגין, החבר במפלגה של שר המשפטים, שהפסיד בפריימריז בבחירות דמוקרטיות בליכוד – הפסיד – לא קיבל את דין הבוחר; לא הבין מהי דמוקרטיה.

אופיר אקוניס: מי מטיף לנו על דמוקרטיה, חברי הכנסת?

אופיר אקוניס: מי מטיף, יש עתיד?

אופיר אקוניס: מפלגה טוטליטרית; ישראל ביתנו?

אופיר אקוניס: מפלגה טוטליטרית; תקווה חדשה?

אופיר אקוניס: מפלגה טוטליטרית.

אופיר אקוניס: למעט מפלגת העבודה, שבה מתקיימים פריימריז – כמובן בחצי מהמספר, השר כץ, שישנו בליכוד, או אפילו רבע.

אופיר אקוניס: אנחנו לא נרכין ראש בפני הרעיונות הטוטליטריים והמסוכנים הללו.

אופיר אקוניס: לא נרכין ראש.

אופיר אקוניס: אתם תחוקקו את החוק הזה – החוק הראשון שנבטל יהיה החוק המגוחך והאנטי-דמוקרטי הזה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת משה אבוטבול.

מנסור עבאס: אחריו – חברת הכנסת קרן ברק וחבר הכנסת אורי מקלב.

גבי לסקי: משהו ברשימות שלכם – – –

מנסור עבאס: לא, לא.

מנסור עבאס: פשוט חבר הכנסת אופיר אקוניס הופיע פעמיים ברשימה.

גבי לסקי: – – –

מנסור עבאס: גדי נמצא ב-44.

מנסור עבאס: הוא יבוא בתור.

מנסור עבאס: אני מנהל את זה בהתאם לרשימה מולי.

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות, אדוני.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברים נכבדים, לדבר על החוק הזה – אני לא יודע.

משה אבוטבול: שמענו את כולם, נשמע את כולם.

משה אבוטבול: זה שרוצחים פה את הדמוקרטיה במדינה ומראים מיום ליום שאנחנו בעצם מדינה רומסנית, מדינה שלא מאפשרת לאדם להיבחר כחוק, או להגביל את מה שבעצם הציבור רוצה – אלה מדינות חשוכות שהיום לדעתי כבר כמעט ולא קיימות, כך שהחוק שרוצים כאן להשית עלינו זה חוק שיתנקם בדמוקרטיה הישראלית, ואם אנחנו רוצים לבוא ולדבר על דמוקרטיה, אז נבין שאנחנו הולכים אחורה, הרבה שנים אחורה.

משה אבוטבול: אבל אני רוצה לומר דבר אחר.

משה אבוטבול: מי ששוכח מהערכים היהודיים שלו, מה אתה מצפה ממנו – שיזכור דבר שהתחדש רק במאה האחרונה, דמוקרטיה?

משה אבוטבול: אני מדבר פה על מפלגות שבעצם רוצות לרמוס כל ערך יהודי, הערך העליון שלנו, וגם את המורשת המפוארת שיש לנו, כמו המורשת שנקראת "מורשת הכותל".

משה אבוטבול: בשבת האחרונה זכיתי להיות, אני ורעייתי, כל השבת בכותל המערבי.

משה אבוטבול: החלטנו שאנחנו רוצים להיות שם, בוא נאמר כך, שנייה לפני גונבים לנו אותו כל הרפורמים וכל הניסיונות האלה, בפרט מה שפורסם בשבוע שעבר – מזעזע, לראות את התוכנית האמיתית, מה זוממים לעשות מאותו מקום מקודש לעם ישראל.

משה אבוטבול: אמרתי, אני חייב להיות שבת שלמה בכותל.

משה אבוטבול: זכיתי להיות שם גם בקבלת שבת, ולמוחרת גם בתפילת יחיד בנץ החמה, איך אומרים, במניין של שאול שם, במניין של הנץ החמה.

משה אבוטבול: לאחר מכן אמרתי את כל ספר תהילים, 150 פרקים.

משה אבוטבול: אתם יודעים מה ביקשתי?

משה אבוטבול: ביקשתי מבורא עולם: ריבונו של עולם, שלא ייקחו לנו את הכותל שלנו.

משה אבוטבול: שהכותל יישאר כמו שהוא, לא לפי המתכונת של הרפורמות שמנסה להכניס לנו בתוך הכותל ראש ממשלה נפתלי בנט, ולא לפי מה שרוצה הרפורמי שנמצא איתנו פה, בקרבנו, אלא להשאיר את זה באותה מתכונת, המתכונת שלנו.

משה אבוטבול: ביקשתי: אל תיקחו לנו את הכותל.

משה אבוטבול: לראות שם יהודים מגיעים מכל הקצוות, לראות שם יהודי שמגיע ממרוקו, והוא אומר שזו הפעם הראשונה שלו פה בארץ, והוא מגיע לכותל, לראות את הדמעות שלו שמעלים אותו לתורה – את זה רוצים לגנוב מאיתנו.

משה אבוטבול: אני רוצה לסיים רק בבית אחד מתוך השיר הידוע "הכותל": "הכותל – אזוב ועצבת, / הכותל – עופרת ודם.

משה אבוטבול: / יש אנשים עם לב של אבן, / יש אבנים עם לב אדם".

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

משה אבוטבול: אבל בוא נראה רק את הבית האחרון, עבאס.

משה אבוטבול: "עמד מול הכותל עימנו / הרב הישיש בתפילה.

משה אבוטבול: / אמר לי: 'אשרי שזכינו כולנו' / ושב, ונזכר, לא כולם.

משה אבוטבול: // עמד בדמעה מנצנצת / יחיד בין עשרות טוראים.

משה אבוטבול: / אמר לי: 'מתחת לחאקי, בעצם / כולנו כוהנים לוויים'.

משה אבוטבול: "

מנסור עבאס: תודה.

משה אבוטבול: ואני מסיים.

משה אבוטבול: "הכותל – אזוב ועצבת, / הכותל – עופרת ודם".

משה אבוטבול: לצערי, קיימת פה בממשלה האמרה הסופית של השיר, "יש אנשים עם לב של אבן", אבל אני שמח שיש לנו אבנים של הכותל עם לב אדם.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת גדי יברקן, ואחריו – חבר הכנסת צחי הנגבי.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: יש שר?

מנסור עבאס: כן, בהחלט.

מנסור עבאס: השר עיסאווי פריג' שם במליאה.

עיסאווי פריג': אני לא יכול לוותר – – –

אורי מקלב: לא לא לא, גם אני לא עליך.

אורי מקלב: אוה, כמה שאני מודאג אם אתה נמצא או לא נמצא.

אורי מקלב: חבריי חברי הכנסת, לפני הכול, אני מבקש לשלוח תנחומים למשפחת ההרוג שנהרג אתמול בדרכו לכותל, מר אלי קיי, שעמד לפני החתונה שלו.

אורי מקלב: הרב אהרון אימרגרין, שנפצע קשה, נאבק על מצב בריאותו, הוא נפגע בהרבה מערכות וצריך לעבור הרבה ניתוחים.

אורי מקלב: גם הרב זאב קצנלבוגן, שהופיע אתמול בתקשורת, סיפר על הנס הגדול ואיך שהתפילין שלו שכרך על ידו, שהיו כרוכים עליו, הצילו אותו מהכדור.

אורי מקלב: זה רק מוביל אותנו למחשבה מה קרה אתמול, מה קרה שנשפך דם נקי, דם שלא עשה שום דבר – אנשים שלא פגעו באף אחד, לא התגרו באף אחד.

אורי מקלב: הם היו בדרכם למקום המקודש מדור דור, באו להתפלל בכותל.

אורי מקלב: הדבר המשותף לכל מי שהיה שם – שאני קורא להם "שומרי הכותל", אנשים שנמצאים בכותל בימים, בלילות.

אורי מקלב: אף אחד לא מחייב אותם.

אורי מקלב: הם לא מצליחים בשליחות – הם מצליחים בשליחות של העם, בשליחות שלהם עצמם, של משפחתם.

אורי מקלב: זה מה שהם באים לעשות.

אורי מקלב: מאיפה הם באים בדרכם לכותל – כל חטאם וכל פשעם היה שהם הלכו למקום הקדוש להם.

אורי מקלב: דם נקי נשפך מתוך שנאה, מתוך הסתה, מתוך תיעוב שיש לאנשים האלה.

אורי מקלב: תיעוב שלנו לאותם אנשים, אלה שרוצחים אנשים חפים מפשע.

אורי מקלב: ואנחנו חושבים, אם יש לנו כאלה הסתות, למה אנחנו צריכים ללכת ולא להשתפר בעצמנו, ולהיות עם הסתות, עם מחלוקות שיש בציבור בתוך העם היהודי, בתוך מדינת ישראל?

אורי מקלב: אם יש דברים כאלה בחוץ, למה זה לא מביא אותנו לדבר באמת בסיסי, לחשוב על האחדות שלנו?

אורי מקלב: והינה, הכותל, אותו כותל מערבי, שהוא המקום שעליו אנשים מוסרים נפשם כדי לבוא להתפלל, לבוא לתת את ליבם, להתפלל על השלמות של העם היהודי להתפלל על השלמות של המשפחה של כל אחד – למה אנחנו צריכים שם לעורר מחלוקות?

אורי מקלב: איך אפשר, שרה בממשלת ישראל היום: לשחרר את הכותל?

אורי מקלב: ממי לשחרר?

אורי מקלב: מאותם שומרי הכותל – מהם נשחרר?

אורי מקלב: מאנשים שבאים להתפלל שם – על זה אפשר לקרוא לשחרר את הכותל, חס וחלילה, מאיזה אויבים?

אורי מקלב: אלה המילים.

אורי מקלב: ואחרי זה גם לא פלא שעוברים משם גם ללשחרר מהמצור שהאנשים במדינת ישראל נמצאים בו.

אורי מקלב: מה זה "מצור"?

אורי מקלב: מאיפה לקוח הלקסיקון הזה?

אורי מקלב: הקונוטציה של מצור – כשיש מצור, יש מישהו שצר עלינו; צר עלינו – זה מישהו שהוא צר ואויב, זו הקונוטציה.

אורי מקלב: אחרי שרואים כאלה מחזות קשים, אי-אפשר להתאחד?

אורי מקלב: על זה אנחנו היום נאבקים.

אורי מקלב: אומרים על שבת קודש, על אנשים שרוצים לשמור שבת קודש, אומרים: אנחנו נשחרר מהמצור, שאנשים לא יוכלו להיות עם משפחתם?

אורי מקלב: אני לא יכול להשתחרר מהתמונה.

אורי מקלב: וחילול השבת שהיה בגשר בתל אביב, גשר ההלכה, שיהודים, באמצע העבודה, מסכנים ממש – כי זה לא היה בהתרסה – עושים קידוש באמצע, במקום לעשות את זה עם משפחתם.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מקלב, אני נתתי לך, בבקשה לסיים.

אורי מקלב: אני מסיים, אדוני, ואני אומר דבר אחד: כשיש לנו שונאים כאלה, לא צריך חס וחלילה מחלוקות בפנים.

אורי מקלב: אפשר להתאחד, ולא להפוך את הכותל למקום של מלחמה, חס וחלילה, למקום של זירה של קרבות.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אורי מקלב.

מנסור עבאס: חבר הכנסת גדי יברקן, בבקשה.

מנסור עבאס: הרשימה סגורה, רבותיי.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אנחנו נתנו לכם הממשלה, מדינה עם הגדרה – עד לא מזמן היא הייתה מדינה יהודית ודמוקרטית.

דסטה גדי יברקן: עכשיו, ה"דמוקרטית" נרמסה, ה"יהודית" מוטלת בספק.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה להסביר למה אני מתכוון.

דסטה גדי יברקן: הרב דרעי, חבר הכנסת דרעי, אשמח מאוד אם תקשיב למה שאני בא לומר.

דסטה גדי יברקן: העולם הפוך – עולם הפוך בכך שמדינה דמוקרטית מנוהלת על ידי דיקטטורות, מפלגות דיקטטוריות.

דסטה גדי יברקן: עכשיו, למה העולם הפוך?

דסטה גדי יברקן: הקואליציה ברובה המוחלט לא נבחרה.

דסטה גדי יברקן: אין בה לאף מפלגה, למעט אחד וחצי, גוף בוחר.

דסטה גדי יברקן: יש עתיד – אין גוף בוחר, ולא רק זה, הוא גם בוחר את הגוף הבוחר שבוחר בו, משהו כמו 1,000 משפחות או יותר; כחול לבן – אין גוף בוחר; ימינה – אין גוף בוחר; תקווה חדשה – אין גוף בוחר; ישראל ביתנו – זה פה אחד.

דסטה גדי יברקן: ייאמר לזכותם, היחידים, רע"מ – יש גוף בוחר.

דסטה גדי יברקן: יש מועצה, מועצת חכמים, ואני גם מבין שיש בחירות עוד מעט.

דסטה גדי יברקן: והעולם הפוך – באופוזיציה נמצאות כל המפלגות הדמוקרטיות: בליכוד 130,000 איש, מתפקדי הליכוד, בוחרים את הרשימה, בציונות הדתית עוברים פריימריז, בש"ס יש מועצת חכמי התורה, כנ"ל ביהדות התורה.

דסטה גדי יברקן: ברשימה המשותפת, שדעותינו חלוקות מזרח ומערב, יש גוף בוחר.

דסטה גדי יברקן: האנשים הלא-דמוקרטיים האלה מנסים לשנות חוקי-יסוד בהליך לא דמוקרטי.

דסטה גדי יברקן: אם זה לא היה עצוב, זה היה מצחיק.

דסטה גדי יברקן: הדמוקרטיה נרמסה.

דסטה גדי יברקן: לגבי היהודית, אני לא חושב שהיו זמנים שיהודים פחדו להתהלך ברחובות במקומות כאלה ואחרים בעולם, חוץ ממדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: אומר שר התקשורת שיהודים לא צריכים להסתובב ולהיות חמושים ברחובות ירושלים.

דסטה גדי יברקן: זה פשוט בושה וכלימה.

מנסור עבאס: כן.

דסטה גדי יברקן: לאן עוד תדרדרו את המדינה הזאת?

דסטה גדי יברקן: העם מספיק חזק, הוא מספיק נבון, וגם – משפט סיום, אדוני היושב-ראש – הכול הפוך.

דסטה גדי יברקן: אתמול ראינו סקר, שאלו את הציבור: 54% מאזרחי מדינת ישראל רוצים את בנימין נתניהו ראש ממשלה; 9% מאזרחי מדינת ישראל רוצים את ראש הממשלה הנוכחי כראש הממשלה.

דסטה גדי יברקן: עולם הפוך.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת גדי יברקן.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת צחי הנגבי.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

צחי הנגבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

צחי הנגבי: התקשורת מכנה את החוק שאנחנו דנים בו היום "חוק הגבלת הכהונה", אבל המגבלה שהחוק הזה מבקש להטיל איננה על כהונת ראש ממשלה.

צחי הנגבי: היא בפועל – על חופש הבחירה של הציבור; על שיקול הדעת של מיליוני ישראליות וישראלים; על הזכות הבסיסית של כל אזרח ואזרחית לתת אמון מחודש במנהיגות שמועדפת עליו.

צחי הנגבי: ובאילו נסיבות רוצים להחיל את החוק זה?

צחי הנגבי: בנסיבות שהמנהיג או המנהיגה כבר כיהנו בהצלחה בתפקיד ראש הממשלה שמונה שנים, עמדו בהצלחה – כי אם לא מצליחים, גם לא ייבחרו, אבל עמדו בהצלחה במבחנים שלמעשה אין תובעניים מהם במדינת ישראל, אולי בעולם כולו, כבר עמדו בהצלחה באתגרים שכל מדינה יכולה רק לנסות ולחלום על קשיים מן הסוג הזה, ואז, אחרי שהם צברו ניסיון וצברו ידע וצברו למעשה את המשקל הסגולי שמנהיג מוצלח חייב כדי להצליח, אז פתאום החוק הזה ייכנס לתוקף.

צחי הנגבי: הוא למעשה גוזר את דינו של מי שהציבור רוצה בו ומאמין בו ורוצה לחזק את היכולות שלו, לחזק את הציבור – אז פתאום יש מחסום.

צחי הנגבי: המחסום הזה הוא החוק שעכשיו רוצים שיפסיק את הכהונה של אדם שהצליח כל כך.

צחי הנגבי: ולמה?

צחי הנגבי: איך בכלל החוק הזה בא לעולם?

צחי הנגבי: מכיוון שאחרי 73 שנים שאף ממשלה לא חשבה שהיא צריכה ליזום מהלך מן הסוג הזה, שלא קיים בשום פרלמנט שבו שיטת הבחירות היא כמו שלנו – יש במשטרים נשיאותיים, אבל בשיטת בחירות שלנו לא תמצאו מדינה אחת שעושה הגבלת כהונה ולמעשה גוזלת את הכוח של הציבור או הכוח של הריבון שהציבור בוחר, שזה הפרלמנט.

צחי הנגבי: יש כאן ממשלה שפשוט חרדה משינוי.

צחי הנגבי: היא מתפארת שהיא ממשלת שינוי, אבל היא באמת חרדה מהשינוי המתקרב, מן המהפך, מההבנה שיום הבוחר במוקדם או במאוחר יגיע, ואז היא תינגף, ואז היא תנחל מפלה ניצחת, והיא רוצה את כל האנרגיות שלה להשקיע בחקיקה מהפכנית: החוק שמדרבן עריקים, מה שהם קוראים "חוק פיצול הליכוד", החוק שמבטל את חזקת החפות, זה אותו חוק איראני-צפון קוריאני שאמור להגיע, אם יגיע, ועכשיו החוק הזה, חוק הגבלת זכות הבחירה של הציבור.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, אני רואה שאנו צריכים לסיים.

צחי הנגבי: אומר כך: לממשלה הבאה בראשות האופוזיציה של היום יהיו הרבה מאוד אתגרים – לאומיים, ביטחוניים, מדיניים, אידיאולוגיים, מאוד משמעותיים, אבל דבר מרכזי שנעשה בתחילת דרכנו יהיה לקחת את כל אסופת החוקים המקוממת הזאת ולהשליך אותם, אדוני השר, למקום הראוי להם באמת – לפח האשפה של ההיסטוריה.

צחי הנגבי: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת צחי הנגבי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מודה שאני לא מבין מדוע הכנסת מצביעה על החוק הזה היום.

יואב קיש: אני אשאל שאלה פשוטה: היינו בוועדת הכנסת והקואליציה נלחמה על פטור מחובת הנחה, לקצר תהליכים, לעשות את החוק הזה הכי מהר שאפשר.

יואב קיש: אפילו 48 שעות לא הסכימו שזה ימתין לפי הנוהל בכנסת.

יואב קיש: שאלתי מה דחוף.

יואב קיש: הרב דרעי, מה דחוף להעביר את החוק הזה?

יואב קיש: אריה, אני מנסה להבין.

יואב קיש: הם נלחמים על הטירוף – זה הדבר הכי חשוב, להביא את זה, כאילו, יש איזה ראש ממשלה שרוצים עכשיו להתחיל לספור לו את שמונה השנים, כאילו זה העניין?

יואב קיש: ואז אמרתי לעצמי: אני לא מצליח להבין למה דחוף.

יואב קיש: אני יכול להבין דבר אחד למה יכול להיות דחוף – הם רוצים שבתקשורת ובמה שנקרא מדיה יפסיקו לדבר על הפיגוע המתועב והנוראי של החמאס, רצח מזעזע של יהודי שהולך להתפלל, אלי קיי, השם ייקום דמו, בשביל שיפסיקו לדבר על זה וידברו על משהו אחר.

יואב קיש: זו הסיבה היחידה.

יואב קיש: לא יודע, לא הצלחתי להבין למה אי-אפשר לחכות יומיים.

יואב קיש: ושאלתי את יו"ר ועדת הכנסת ניר אורבך: תגיד לי, מה דחוף?

יואב קיש: הרי הכנסת צריכה לדון בדבר הזה, ואני שמח שדוברים לפניי עמדו פה לזכר הקורבן והזכירו את המרצחים של החמאס, המתועבים.

יואב קיש: והממשלה הזו בוחרת לעשות חוק בשביל להזיז את הדברים.

יואב קיש: אז ככה אתם נראים.

יואב קיש: החוק הזה הוא חוק אנטי-דמוקרטי בעליל.

יואב קיש: אין אף פרלמנט של דמוקרטיה פרלמנטרית שהחוק הזה נמצא בו.

יואב קיש: אנחנו לא במתווה נשיאותי.

יואב קיש: לקחו את מי שראוי שייבחר כל ארבע שנים ולתת לציבור – הרי מה הבעיה?

יואב קיש: נתניהו, במקרה הזה אומרים במפורש, לא רלוונטי.

יואב קיש: הם לא הולכים להסתכל אחורה, זה לא יהיה רטרואקטיבי.

יואב קיש: אתם יודעים מה?

יואב קיש: אני גם לא מאמין לכם.

יואב קיש: יכול להיות שתעשו את זה במהלך החקיקה.

יואב קיש: אני מכיר אתכם, לא סומך עליכם.

יואב קיש: אבל זה לא מעניין.

יואב קיש: נניח שלא נתניהו.

יואב קיש: יש פה אירוע של עם שרוצה מנהיג, ובגלל שיש פה מפלגה שלא עוברת את אחוז החסימה, אתם רוצים למנוע מהעם – לקחת את המנהיג שלו.

יואב קיש: זה מה שאתם עושים.

יואב קיש: הרי מי בא ומעביר את ההחלטה הזו?

יואב קיש: מפלגת תקווה חדשה, שבאף סקר לא עוברת את אחוז החסימה.

יואב קיש: אנחנו רואים שהעם רוצה מנהיג.

יואב קיש: למשל, ראינו בסקר אתמול – מעל 50% רוצים את בנימין נתניהו לראש ממשלה, ופשוט לא רוצים לתת לו.

יואב קיש: מי לא רוצה לתת לו?

יואב קיש: מפלגה שהעם לא רוצה אותה, שאיבדה את אמון הציבור.

יואב קיש: ולזה – החוצפה הכי גדולה, שלזה אתם קוראים דמוקרטיה.

יואב קיש: איך הגעתם לזה שזה דמוקרטיה?

יואב קיש: הרי זה הדבר הכי אנטי-דמוקרטי שאפשר לעשות, למנוע מהעם את זכות הבחירה שלו, וזה אופייני לכל הממשלה הזאת.

יואב קיש: אני מסכם ואומר ברשותך עוד כדקה.

יואב קיש: הממשלה הזו רק משקרת, רק משתמשת בתקשורת ומסווה את כל הדברים.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת – – –

יואב קיש: אני מסיים.

יואב קיש: ומה שהיא עושה – מה שהוא אנטי-דמוקרטי בעליל, היא קוראת לו דמוקרטיה; מה שפוגע באזרחים, היא אומרת שהוא לטובת האזרחים.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת – – –

יואב קיש: התקשורת איתכם, אבל האמת איתנו, וברשתות רואים את זה, ויראו את זה מהר מאוד גם בקלפי.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יואב קיש.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום בצוהריים הייתה לווייתו של הקדוש אליהו דוד קיי, השם ייקום דמו.

יצחק פינדרוס: אנחנו מתפללים ואומרים את זה בשיר של יום, ביום רביעי, "אל נקמות ה' אל נקמות הופיע".

יצחק פינדרוס: אבל אני רוצה אולי קצת להכות לעצמי על חטא ולעצמנו קצת על חטא, על מה קרה הדבר הנורא הזה.

יצחק פינדרוס: נמצא כרגע גם פצוע קשה בבית החולים.

יצחק פינדרוס: הפצוע הקל, ברוך השם, השתחרר הבוקר.

יצחק פינדרוס: על מה עשה השם ככה?

יצחק פינדרוס: בכניסה לכותל המערבי, יהודים הולכים עם טלית ותפילין, חלקם בידיהם, חלקם עטורים כבר, הולכים להתפלל בכותל המערבי, ובדיוק עכשיו במקום הזה קורה כזה פיגוע נורא.

יצחק פינדרוס: אנחנו שותקים.

יצחק פינדרוס: מזלזלים בכותל המערבי ואנחנו שותקים.

יצחק פינדרוס: רק אתמול, שלשום, פורסם על איזשהו – בימים של חנוכה, בימים שהחשמונאים ניצחו את המתייוונים, כנראה יש הרבה בבית הזה שלא יודעים מה המשמעות של החשמונאים שניצחו את המתייוונים, מה היו המתייוונים.

יצחק פינדרוס: הם היו יהודים.

יצחק פינדרוס: ואחדות עם ישראל, על מה ניצחו אותם?

יצחק פינדרוס: על מה נלחמו?

יצחק פינדרוס: על תרבות יוון, ובימים האלה הולכים להביא את הגרועים שבתרבות לתוך מקום כל כך קדוש, ואנחנו מוחים קצת, אבל לא מספיק, כנראה.

יצחק פינדרוס: כנראה לא מספיק אנחנו כעם מזדעזעים מהזלזול במקום הקדוש הזה.

יצחק פינדרוס: וכנראה אנחנו צריכים לעשות יותר, ואנחנו צריכים לעשות חשבון נפש אם אנחנו עושים מספיק להגן על המקום הקדוש הזה, על המקום – כן, עוד מעט אנחנו נחגוג את חנוכה – שמתתיהו כוהן גדול ובניו נלחמו בחירוף נפש בשביל שהמקום הזה יישאר פך שמן טהור, כן כן, פך שמן טהור, בלי שום תערובת של טומאה או תרבות שמביאים מכל מיני ארצות מערב של יפת.

יצחק פינדרוס: על הדבר הזה אנחנו אולי לא מספיק, ואנחנו צריכים עכשיו, ערב חנוכה, להתעורר על העניין הזה.

יצחק פינדרוס: במעבר חד לחוק הזה, אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, הצחוק של הדבר שאתם עושים מהדת החדשה שהקימו פה, דת הדמוקרטיה – אז היום ככה, זה סלאח שבתי אמיתי, הממשלה הזאת, ואני באמת במעבר חד, ממש סלאח שבתי.

יצחק פינדרוס: יש ככה – יש חצי מפלגה שהיא חייבת להעביר חוק להגבלת כהונה שלא ברור של מי, כפי שאמרו קודם, כי אני לא חושב שלפיד מוטרד מהחוק הזה.

יצחק פינדרוס: הוא בטוח שהוא הולך לקבל עוד שנה, אני לא יודע כמה זמן – אני לא מאמין שהוא יקבל, אבל הוא חושב שהוא יקבל את ראשות הממשלה, אז ההוא כבר לא יהיה שמונה שנים, אבל הוא התחייב, אז הוא צריך לעשות את זה.

יצחק פינדרוס: יש לו אחת שהתחייבה על הקנביס.

יצחק פינדרוס: אז תוך כדי הדיון פה צריך להקים ועדה לקנביס, ובוועדה לקנביס יש חשש שאם הוא יהיה לפי המספר היחסי בכנסת, אז אולי החוק הזה לא – פשוט סלאח שבתי.

יצחק פינדרוס: אנחנו רצים פה מוועדה לוועדה.

יצחק פינדרוס: אין עם בישראל, אין כלכלה, אין בעיות, אין טרור, אין כלום.

יצחק פינדרוס: יש רק בעיה אחת – איך כל מפלגה עם ארבעה, חמישה, שישה מנדטים, מסתדרים בתוך עצמם.

מנסור עבאס: תודה.

יצחק פינדרוס: אני מקווה שעם חוק החשמל כבר יסתדרו איתכם.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, יש דיון אמיתי אם צריך להגביל כהונה של ראש ממשלה.

משה גפני: זה דיון שצריך לקיים אותו וזה נכון – מה שמתאים יותר במשטר נשיאותי, שהנשיא מקבל את כל הסמכויות ומגבילים את הכהונה שלו לשתי קדנציות.

משה גפני: מתאים.

משה גפני: כשהמשטר הוא משטר פרלמנטרי, אם היה מתקיים דיון אמיתי, לא מתאים העניין הזה.

משה גפני: מה זאת אומרת הגבלת כהונה?

משה גפני: הגבלת כהונה זה העם בוחר, מצביע, בוחר את המפלגות לכנסת, המפלגות בכנסת מקבלות את ההחלטה מי יהיה ראש ממשלה, ואפשר להחליף אותו, אפשר לגייס רוב שמחליף ראש ממשלה, ושלום על ישראל.

משה גפני: אבל, אדוני היושב-ראש, הכנסת הזאת מתאפיינת – אני איך אני אגדיר את זה?

משה גפני: אני רוצה לדבר בעדינות: מעוותים את כל כללי הדמוקרטיה.

משה גפני: סיפר פה חבר הכנסת פינדרוס, אני הייתי איתו בוועדת הכנסת – כדאי שתדע את זה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: היה דיון על ועדה, ועדה לנושא הקנביס, שחברת הכנסת שרן השכל צריכה להיות בראשה.

משה גפני: בסדר, לא חשובה דעתי על הקנביס, על החוק הזה, הכול בסדר.

משה גפני: מכנסים ועדה.

משה גפני: הוועדה הזאת, עשו שיהיו בה 14 חברים, שמונה מהקואליציה ושישה מהאופוזיציה, ובאתי לשם – יהדות התורה לא הייתה בכלל בוועדה הזו, לא יודע למה.

משה גפני: תיקנו את זה.

משה גפני: שאלתי למה צריך שיהיה פער של שני חברים בין הקואליציה לאופוזיציה, למה לעוות כל כך את מה שקורה פה בסדרי הדיונים בעבודה שהכנסת עושה.

משה גפני: ואני חושב, אנחנו ביהדות התורה הכנסנו חברים לוועדות, היו אצלנו דיונים, הכנסנו חברים לוועדות, אבל אני אומר לכם, הליכוד צדק כשהוא אמר לא להכניס.

משה גפני: באמת, זו התנהגות, אתה יודע – – –

אריה מכלוף דרעי: לא יכול לצאת לך מהפה שגם ש"ס צודקת.

משה גפני: ש"ס צדקה.

משה גפני: לא הליכוד.

משה גפני: יותר נוח לי.

אריה מכלוף דרעי: אז תגיד.

משה גפני: ש"ס צדקה.

משה גפני: לא, אבל ש"ס שלחה כמה נציגים.

קריאה: – – –

משה גפני: בסדר, אז ש"ס.

משה גפני: בסדר.

מנסור עבאס: ש"ס מתנהלת בממלכתיות, למה?

משה גפני: למה?

מנסור עבאס: כי הם מכשירים את הקרקע לרב אריה דרעי להיות ראש הממשלה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני תומך בו.

משה גפני: ואז, אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אחרי זה הסבירו לי, אני לא תפסתי את זה בהתחלה: למה בוועדה כזאת מצומצמת, שבאמת הנושא הוא מאוד מוגדר, מאוד קטן, למה צריך בזה גם לדרוס את האופוזיציה?

משה גפני: למה צריך שיהיה פער של שניים?

משה גפני: אמרו לי שלא סומכים על רע"מ.

משה גפני: שאלתי למה צריך פער של שניים.

משה גפני: הרי אם יש לקואליציה פער של אחד, יש לה רוב בוועדה.

מנסור עבאס: כן, חבר הכנסת.

משה גפני: אני גם לא בטוח, דרך אגב, שמכל סיעות האופוזיציה – זה נושא מקצועי שדנים עליו כל אחד לפי עניינו.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

משה גפני: אבל רק שתדע, אדוני היושב-ראש, יוצא לי הרבה פעמים עכשיו לדבר כשאתה היושב-ראש.

משה גפני: אל תסמוך עליהם.

משה גפני: אתה לא מכיר כל כך את היהודים.

משה גפני: אני מכיר אותם.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: עכשיו, אתה יודע שכל החברה הערבית מכירים את הנאום שלך שנתת מולי לפני שבועיים-שלושה.

משה גפני: שמעתי.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: זה רץ בצורה ויראלית ברשת.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה גפני.

מנסור עבאס: חברת הכנסת גילה גמליאל – אינה נוכחת; חבר הכנסת יובל שטייניץ – הוא היה פה.

קריאה: הוא היה פה לפני שנייה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יובל שטייניץ – כנראה שהוא ויתר.

קריאות: – – –

גילה גמליאל: מנסור, אפשר לעלות?

מנסור עבאס: חברת הכנסת גילה גמליאל, בבקשה.

מנסור עבאס: אנחנו נשב ביחד, המפלגות הדתיות, ואז.

מנסור עבאס: שלוש דקות, חברת הכנסת גילה גמליאל.

גילה גמליאל: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

גילה גמליאל: חברות וחברי הכנסת, באמת צריכה להישאל שאלה.

גילה גמליאל: כשמגיעה הצעת חוק ומבקשים ממש פטור מחובת הנחה מטעם הממשלה – פעם בכנסת ישראל זה היה אחד הנושאים הכי חשובים לטובת הציבור.

גילה גמליאל: מה קרה?

גילה גמליאל: מה הדחיפות עכשיו לכנס את הוועדה של הכנסת על מנת לבוא ולדרוש את ההגבלה של הריבון בלבחור את מי שהוא רוצה בשיטת הבחירות הנוכחית?

גילה גמליאל: אין ספק, צריך לשנות את שיטת הממשל בישראל, אבל לקחת חלק מהצעות שקיימות בעולם לא בממשל פרלמנטרי – אין מדינה שיש לה שיטת ממשל פרלמנטרית בעולם ששם מגבילים כהונה, כי זו השיטה.

גילה גמליאל: בשיטה הזאת הגבלת הכהונה זה בחירות – העם בוחר אם להגביל את הכהונה, כן או לא.

גילה גמליאל: במשטר נשיאותי, אם היו מחליטים פה לשנות את המשטר וקובעים משטר נשיאותי, אפשר לטעון שאפשר להגביל כהונה, כי באמת השיטה היא אחרת, ונותנת כוח עצום לראש ממשלה, אבל זו לא השיטה שנהוגה כאן וזו לא השיטה שנהוגה בכל המדינות שבהן יש משטר פרלמנטרי, ושם לא מגבילים כהונה.

גילה גמליאל: גרמניה – מרקל, אף אחד הגביל אותה, את הכהונה שלה ושל הקנצלר לפניה, וכנ"ל במקומות אחרים ונוספים.

גילה גמליאל: ועל כן אני שואלת: מה הפזיזות לקדם כזה חוק?

גילה גמליאל: דמוקרטיה צריכה בסופו של דבר לשקף את רצון העם.

גילה גמליאל: כללי המשחק צריכים לאפשר לאזרחים לבחור בחירה חופשית, לא כמו כאן.

אמיר אוחנה: הם מפחדים.

אמיר אוחנה: הם מפחדים מרצון העם.

גילה גמליאל: כאן, כמו שאנחנו רואים, בוחרים ימין ומקבלים שמאל.

גילה גמליאל: זאת לא – השיטה לא טובה, צריך לשנות אותה, אבל את השיטה צריך לשנות בצורה אחרת, לא בצורה שבה לוקחים רק מה שמתאים לאנשים.

גילה גמליאל: הרי כולנו יודעים למה החוק הזה מיועד.

גילה גמליאל: הגבלת כהונת ראש ממשלה זה דבר שכשבאים לדון בו צריך לעשות את זה בקשב רב.

גילה גמליאל: אבל הכנסת הזאת כבר מזמן איבדה את כוחה הפרלמנטרי, מזמן איבדו כאן את שיקול הדעת.

גילה גמליאל: הממשלה קובעת, והפרלמנט הזה כבר מזמן מזמן לא מפקח על פעילות הממשלה.

גילה גמליאל: והכנסת, לצערי, עם כל כך הרבה חברי כנסת נורבגים שתלויים בשרים, לא יכולה לעשות אחרת.

גילה גמליאל: לא מתנהל פה דיון ענייני.

גילה גמליאל: הכול נעשה בצורה מאוד אינטרסנטית.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

גילה גמליאל: אני רגע רוצה, כבוד היושב-ראש, לומר כמה דברים.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: כמה דברים אי-אפשר.

מנסור עבאס: סיימת.

מנסור עבאס: משפט אחד לסיכום.

מירב בן ארי: לא, לא.

גילה גמליאל: מה, זה כזה קצר?

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: כן.

מנסור עבאס: כן.

גילה גמליאל: וואי.

גילה גמליאל: אתה רואה, אני צריכה – – –

מנסור עבאס: את הסברת את עצמך בצורה יפה מאוד, אני חושב.

גילה גמליאל: אני צריכה להתרגל לזה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: תודה רבה, חברת הכנסת גילה גמליאל.

גילה גמליאל: אז ברשותך רק משפט סיום.

גילה גמליאל: מותר?

מנסור עבאס: משפט אחד.

גילה גמליאל: משפט סיום.

אמיר אוחנה: היושב-ראש, אל תחמיא לגילה.

אמיר אוחנה: יש לה פריימריז.

אמיר אוחנה: כשאתה מחמיא לה – – –

גילה גמליאל: אני אומרת – – –

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: לא, לא, לא.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר דבר אחד פשוט.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: גם לך אני רוצה להחמיא.

אמיר אוחנה: לא, לא.

גילה גמליאל: הינה, אוחנה.

אמיר אוחנה: למרות שאתה הכי ימני בממשלה.

אמיר אוחנה: אתה היחיד שהוא ימני בממשלה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

גילה גמליאל: אוחנה, הרווחת כבר מחמאות.

אמיר אוחנה: הוא הגורם הימני היחיד בממשלה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: כן.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר שלדעתי הממשלה מעוניינת לחוקק חוק, והיא נמצאת בניגוד עניינים מובהק.

גילה גמליאל: הרי כולנו יודעים שמה שהם רוצים לצייר פה זה מצגי שווא סביב זה.

מירב בן ארי: – – –

מנסור עבאס: כן.

גילה גמליאל: מה, מירב?

גילה גמליאל: מה קרה, חברת הכנסת מירב בן ארי?

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת גילה גמליאל.

מנסור עבאס: אנחנו, ברשותך – – –

גילה גמליאל: שמה?

גילה גמליאל: שמה?

מירב בן ארי: נגמר הזמן.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: אתם יכולים לשבת.

גילה גמליאל: אני באמת רוצה לשאול, כבוד היושב-ראש – –

מנסור עבאס: כן.

מירב בן ארי: בואי, בואי, תרדי, אני אסביר לך.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: חברת הכנסת גילה, את כבר דקה – – –

גילה גמליאל: – – האם באמת מדייקים פה על השנייה?

מנסור עבאס: תודה.

גילה גמליאל: שמעתי פה בקשב רב נאומים של חברי הכנסת מהקואליציה.

מנסור עבאס: אנחנו נזמין את חבר הכנסת יובל שטייניץ, בבקשה.

גילה גמליאל: בקיצור, לצערנו, תודה רבה על הדברים שנאמרו כאן – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת – סליחה, גילה.

מנסור עבאס: תודה לך, חברת הכנסת גילה.

גילה גמליאל: – – ולהצביע נגד החוק הזה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יובל שטייניץ – –\.

מירב בן ארי: לא נמצא.

מנסור עבאס: – – אינו נוכח.

מנסור עבאס: זו פעם שנייה; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: חבר עופר כסיף, אתה מוותר?

עופר כסיף: לא, לא.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: אחרון הדוברים – חבר הכנסת יוסי שיין.

עופר כסיף: מה זה?

עופר כסיף: מי היה קודם?

עופר כסיף: אפילו יותר נמוך ממני, אה?

מנסור עבאס: כן.

עופר כסיף: מנסור, מי זה היה קודם שהוא יותר נמוך ממני?

מנסור עבאס: חברת הכנסת גילה גמליאל.

עופר כסיף: אה, איזה כיף זה לפעמים להרגיש גבוה.

מנסור עבאס: כן.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – סליחה, אדוני, אני רוצה – אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האם דמוקרטי להגביל כהונת ראש ממשלה?

עופר כסיף: זאת לא שאלה תיאורטית גרידא.

עופר כסיף: זאת שאלה שגם מתאימה – צריך לשאול אותה על הרקע של המציאות הקיימת.

עופר כסיף: אז אני רוצה קודם כול לספר לכם, חבריי המאמינים, סיפור שאני חושב שכבר סיפרתי פעם, אבל אני אשתמש בו שוב, כי לדעתי הוא באמת רלוונטי.

עופר כסיף: לשאול האם דמוקרטי להגביל כהונת ראש ממשלה במציאות שבה אנחנו חיים זה כמו – מזכיר לי את הסיפור שמישהו ניגש לרב ושואל אותו על סכין מסוימת אם היא כשרה לשחיטת חזיר.

עופר כסיף: זה בדיוק מה שעולה לי בראש כששואלים אם במציאות שבה אנחנו חיים זה דמוקרטי להגביל כהונת ראש ממשלה.

עופר כסיף: למה הסיפור שהזכרתי?

עופר כסיף: על איזו דמוקרטיה מדברים?

עופר כסיף: קודם כול, בואו נתחיל במציאות של כיבוש.

עופר כסיף: 50% בין הים לנהר הם ללא זכויות לבחור ולהיבחר, שלא לדבר על מעבר לזה.

עופר כסיף: איזה מין דמוקרטיה הזאת?

עופר כסיף: זו דמוקרטיה?

עופר כסיף: זה שטויות.

עופר כסיף: האלימות של מתנחלים, האלימות של מתנחלים – שהיום אני מברך על הכנס שנעשה – –

אמיר אוחנה: אתה מדבר על – – –

עופר כסיף: – – אלימות המתנחלים היא דבר יום-יומי.

עופר כסיף: היא חלק מהדמוקרטיה?

עופר כסיף: היא חלק מהדמוקרטיה, האלימות הזאת?

קריאה: – – – בכנסת.

עופר כסיף: נוער הגבעות – כן, ואני מברך את השר, שר הבריאות, על השימוש הראוי בביטוי "נוער הזוועות".

עופר כסיף: עמוס עוז אפילו התייחס אליהם במילים יותר בוטות, ואני לא אזכיר עכשיו מה הוא אמר עליהם.

דוד אמסלם: האלים שמטיף לנו מוסר.

עופר כסיף: וחיילי הכיבוש – – –

דוד אמסלם: האלים שמטיף לנו מוסר.

דוד אמסלם: כן, יפה הנפש שמטיף לנו מוסר.

עופר כסיף: חיילי הכיבוש שמשרתים כקלגסים בשטחים הכבושים – זאת הדמוקרטיה?

עופר כסיף: אבל לא רק על זה אני רוצה לדבר, ואני מקווה שיתאפשר לי.

עופר כסיף: נתניהו ועושי דברו, נתניהו ועושי דברו – ויש כאן כמה כאלה עדיין – כרסמו בכללי המשחק הדמוקרטיים אף יותר.

עופר כסיף: הם פגעו בתקשורת החופשית.

עופר כסיף: עד היום יש את המשמיצים שלה.

דוד אמסלם: – – –

עופר כסיף: הם פגעו וממשיכים לפגוע ולהסית.

דוד אמסלם: תגיד לי, אתה הזוי?

עופר כסיף: אדוני, אני לא יכול להמשיך ככה.

קריאה: – – –

אמיר אוחנה: אדוני – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת דוד אמסלם ואמיר אוחנה, נא לאפשר לחבר הכנסת כסיף להשלים.

עופר כסיף: את דברי הבלע שלכם שמעתי.

מנסור עבאס: אתה שומע את זה אחר כך – ערוץ 12, 11, 10.

מנסור עבאס: תודה רבה.

מנסור עבאס: נא לשמור על השקט.

מנסור עבאס: בבקשה.

עופר כסיף: את דברי הבלע וההבל שלך שמעתי.

דוד אמסלם: אפשר לדבר.

דוד אמסלם: תקשורת – – –

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: בואו ניתן לו להשלים.

מנסור עבאס: הוא כבר סיים.

מנסור עבאס: בבקשה, משפט האחרון, חבר הכנסת עופר כסיף.

מנסור עבאס: בבקשה.

עופר כסיף: אדוני, לא ככה.

עופר כסיף: אי-אפשר.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: בוא, נסה לסיים, בבקשה.

עופר כסיף: הפגיעה הקשה, מעבר למה שאמרתי קודם – – –

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

עופר כסיף: אתה מוכן כבר לתת לדבר ולא להשתולל כל הזמן?

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עופר כסיף, משפט אחרון.

עופר כסיף: אתה מוכן לא להשתולל כל הזמן?

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: אני מגיב רק על מה שאמרת.

עופר כסיף: אמרתי לך, כן, ממש.

עופר כסיף: יש הרבה מה לומר.

דוד אמסלם: הבנת?

מנסור עבאס: משפט אחרון.

מנסור עבאס: תודה.

עופר כסיף: היה לי הרבה מה להגיד, אבל הפריעו לי ואדוני לא נותן לי.

מנסור עבאס: אוקיי.

עופר כסיף: אני רוצה להגיד רק לסיכום.

מנסור עבאס: מילת סיכום.

עופר כסיף: אני רוצה להגיד לסיכום דבר מאוד פשוט.

עופר כסיף: יש פה איזושהי סתירה שעלתה מדברים של כמה מהאנשים שדיברו קודם.

עופר כסיף: דיברו על כך שהשיטה הפרלמנטרית אמורה לאפשר רק לבוחרים להחליט מיהו ראש הממשלה, ולכן יש בהגבלת כהונת ראש הממשלה פגיעה בדמוקרטיה ובמשחק הפרלמנטרי.

עופר כסיף: כזה קשקוש אווילי לא שמעתי הרבה זמן.

עופר כסיף: מדוע?

עופר כסיף: משום שהבחירות הפרלמנטריות, בטח בישראל, הן לא אישיות, הן רשימתיות, ומאחר שהן רשימתיות, כאשר מגבילים אדם, זה לא פוגע בכללים הפרלמנטריים.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עופר כסיף, תודה.

עופר כסיף: והדבר השני הוא – וזה משפט באמת אחרון – הדבר האחרון הוא שהגבלת הנבחרים היא לא פגיעה בבוחר, היא פגיעה בנבחר כדי שלא יהיה לו ריכוז של עוצמה – –

מנסור עבאס: תודה.

עופר כסיף: – – שיעשה בה שימוש לרע, כמו ראש הממשלה הקודם.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת עופר כסיף.

מנסור עבאס: אחרון הדוברים – חבר הכנסת יוסי שיין, בבקשה.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני בטוח שעוד מעט שר המשפטים יסביר לנו את השינוי, אבל אני רק רוצה לבוא ולהזכיר לחבריי באופוזיציה איך לפעמים שוכחים את הגיבנת כשאתה עולה לבמה ומדבר.

יוסף טייב: רק באפריל האחרון, אני מזכיר לכם, רק באפריל האחרון ניסה ראש הממשלה הקודם, ראש האופוזיציה היום, לקדם את חוק הבחירה הישירה בספיד לא נורמלי על מנת לטעון שיש רוב לציבור בפרלמנט, וכרגע מעלים על נס את הפרלמנט.

יוסף טייב: כשנבחרה הממשלה הזאת והורכבה, באו ועלו חברי האופוזיציה וטענו שאין לה לגיטימיות, היא לא לגיטימית.

יוסף טייב: למה?

יוסף טייב: כי היא משחקת בכללים הפרלמנטריים, בעוד הם רוצים בחירה של "העם בוחר".

יוסף טייב: אז קודם כול, הכול זה הרי חלק מתוך קשקוש אחד גדול בהבנת מדע המדינה ושיטות ממשל.

יוסף טייב: שיטות ממשל נועדו להגן על האזרח, נועדו להגן על רצון הציבור, ואנחנו נמצאים במשטר של נציגים, במשטר קואליציוני, ותכף יסביר לכם גם שר המשפטים את פשרו של החוק הזה.

יוסף טייב: לכן, לא צריך לשכוח מה שהיה פה רק לפני שבעה חודשים, איך ניסו להעביר פה חוק של בחירה ישירה עם כל מיני סיפורים שחייבים מייד לעשות את הדבר הזה או להציע כל מיני הצעות אחרות, כי אנחנו שוכחים שהיינו בכאוס ממשלי ממש: ארבע מערכות בחירות שהביאו את עם ישראל לעברי פי פחת.

יוסף טייב: אז בואו נזכור את הדברים האלה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יוסי שיין.

מנסור עבאס: לפני הסיכום של שר המשפטים גדעון סער – הודעה לסגנית מזכירת הכנסת, בבקשה.

אלינור ימין: תודה.

אלינור ימין: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 98), התשפ"ב–2021, שהחזירה ועדת הכספים.

אלינור ימין: תודה.

מנסור עבאס: תודה, גברתי סגנית המזכירה.

מנסור עבאס: (קריאה ראשונה)

מנסור עבאס: אני שוב רוצה להדגיש: מכיוון שאנחנו מדברים על חוק-יסוד, אז על מנת שהחוק הזה יעבור צריכים 61 חברי כנסת שיצביעו בעד.

מנסור עבאס: בבקשה, שר המשפטים גדעון סער יסכם את הדיון.

מנסור עבאס: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא יודע אם זה התבקש מאת האופוזיציה, אבל הממשלה תבקש הצבעה שמית על הצעת החוק.

גדעון סער: שמעתי פה שורה של דוברים מהאופוזיציה מקוננים קינה כל כך נוגעת ללב על שינוי כללי המשחק.

גדעון סער: נגע פה חבר הכנסת יוסי שיין לפניי איך ברגע מסוים בזמן המשא ומתן אחרי הבחירות האחרונות ראש האופוזיציה דהיום, אז ראש הממשלה, ניסה לשנות את שיטת הממשל כדי לענות לצורך קוניונקטורלי אחרי שארבע פעמים לא הצליח להקים ממשלה, ולשנות את שיטת הממשל לבחירה ישירה, פעם נוספת – אותה שיטה שעכשיו מסבירים לנו: רק בבחירה ישירה הייתה הגבלת כהונה, כאילו כבר לא היה משטר פרלמנטרי.

גדעון סער: אבל כשלנתניהו היה נוח ולא יצא לו להרכיב ממשלה, הוא בשנייה רצה לעשות סוויץ' לבחירה ישירה.

גדעון סער: אבל יותר מזה, מה עוד הציע ביבי אחרי הבחירות האחרונות – לא רק לי, גם לבנט?

גדעון סער: הוא בעצמו הציע הגבלת כהונה.

גדעון סער: בכל הסדר שהוצע לנו, קציבת כהונה או הגבלת כהונה – תקראו לזה איך שאתם רוצים – הייתה הצעה של ביבי, ויושבים פה אנשים שיודעים את זה.

גדעון סער: והוא לא הציע את זה רק כמו שאנחנו מביאים את זה היום, במבט צופה פני עתיד – לא סופרים אחורה, לא רטרואקטיבי; הוא הציע את זה עם יסוד רטרואקטיבי: רק תנו לי עוד כמה שנים על כיסא ראש הממשלה, רק עוד כמה שנים.

גדעון סער: באמצע אולי אני אנסה למשוך את השטיח ולגלגל את זה בחזרה, ואני מוכן להגבלת כהונה בחוק-יסוד – בדיוק הפוך מכל הטיעונים הנרגשים ומכל הדברים הנמלצים ששמענו פה שעות מפי דוברי האופוזיציה בבית.

גדעון סער: אבל אדוני היושב-ראש, רק זה?

גדעון סער: אני עוד זוכר את הימים לפני הבחירות לנשיאות, כשביבי לא רצה שראובן ריבלין ייבחר לתפקיד נשיא המדינה, ורצה להביא לכנסת הצעת חוק לדחיית הבחירות לנשיאות חודש לפני הבחירות לנשיאות.

גדעון סער: הבחירות היו ביוני – בחודש מאי נתניהו רצה להביא לכנסת הצעת חוק לדחיית בחירות לנשיאות בחצי שנה, כי התוצאות הצפויות כנראה לא כל כך נראו לו.

גדעון סער: אבל לא רק זה, גם ביטול מוסד הנשיאות, שקיים מאז קום המדינה – גם את זה כל אנשי ביבי באו והטיפו, כי הייתה קוניונקטורה שבה הוא לא יכול היה לשלוט על בית הנשיא ועל מי שישב בו.

גדעון סער: אז אתם מדברים על שינוי כללי המשחק?

גדעון סער: אתם?

גדעון סער: אבל לא רק זה, אדוני היושב-ראש, כאשר התחילו הליכים פליליים נגד ביבי, פתאום נשלף החוק הצרפתי: בואו נעשה שינוי משטרי, נכניס את החוק הצרפתי לספר החוקים, כי זה כרגע מתאים לאינטרסים של ביבי.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

מנסור עבאס: גם מנהלי הסיעות.

גדעון סער: אז בואו נחיל את החוק הצרפתי על שיטת המשטר הישראלית, כי זה מתאים לביבי.

גדעון סער: כל מה שמתאים לביבי, במועד שזה מתאים לביבי; ולמוחרת משהו אחר יתאים לביבי, וביבי יבוא וינסה בשיא הפתוס להסביר שזה נגד הדמוקרטיה וזה איראני וזה סורי וזה צפון קוריאני, ויקונן קינה של קוזק נגזל על שינוי כללי המשחק – האדם שלא היסס לגעת או לנסות לגעת בכל כלל משטרי, כולל בנושא שאנחנו דנים בו, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: בתחילת הקריירה הוא נשבע אמונים לרעיון של הגבלת כהונה.

גדעון סער: הוא אמר: מה שלא הספקת בקדנציה השנייה כבר לא תעשה אף פעם.

גדעון סער: כשהייתה לו מצוקה, אז הוא הציע את זה במשא ומתן הקואליציוני, אבל היום, כשבאה ממשלה חדשה – ואני אגיד לכם במה אנחנו הולכים לשנות את כללי המשחק, כי אנחנו הולכים לשנות אותם בדבר מאוד יסודי – – –

שלמה קרעי: אתם רוצים להחליף את העם, העם לא מתאים לכם.

גדעון סער: הסכת ושמע, חבר הכנסת קרעי.

גדעון סער: העם שלח את הרוב הפרלמנטרי הזה, על אפכם ועל חמתכם, שיעשה את השינוי השלטוני.

גדעון סער: אתם חיים בסרט ועדיין לא מבינים מה קרה פה.

גדעון סער: ייקח זמן, אתם תבינו.

גדעון סער: לעצמכם אתם יכולים להמשיך לספר סיפורים.

מירי רגב: אתם תבינו.

גדעון סער: יש שינוי אחד יסודי בכללי המשחק, אדוני היושב-ראש:

גדעון סער: עובדים למען האזרחים ולא למען האינטרסים האישיים של אדם אחד.

גדעון סער: זה השינוי שחל בכללי המשחק.

גדעון סער: נגמר העניין הזה שהבית הזה, כנסת ישראל וממשלת ישראל עובדים בשירותו של אדם אחד, האינטרסים שלו ופולחן האישיות שלו, אלא לטובת אזרחי מדינת ישראל.

גדעון סער: זה השינוי היסודי שהבאנו, ובעזרת השם נשמור עליו.

גדעון סער: אני קורא לכנסת להציב את עקרון הגבלת הכהונה מול התפיסה של כהונה ללא הגבלה ולאשר את הצעת החוק להגבלת כהונה בקריאה הראשונה.

מנסור עבאס: תודה, השר גדעון סער.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה שמית על הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 12) (תקופה מרבית לכהונה בתפקיד ראש הממשלה), בקריאה ראשונה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי סגנית מזכירת הכנסת, אנחנו מתחילים את ההצבעה.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט, גם מנהלי הסיעות, על מנת שנוכל לנהל את ההצבעה.

מנסור עבאס: בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – נגד ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – בעד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – בעד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד מיכל רוזין –

אלינור ימין: בעד שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – בעד

מנסור עבאס: המזכירה תקרא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו, בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ישראל אייכלר – אינו נוכח נפתלי בנט – בעד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת יום טוב חי כלפון – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מנסור עבאס: האם יש חברי או חברות כנסת שלא הצביעו ומעוניינים להצביע?

מנסור עבאס: ההצבעה תמה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי מזכירת הכנסת.

מנסור עבאס: להלן תוצאות ההצבעה על חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 12), בקריאה ראשונה: בעד – 66 חברי כנסת, נגד – 48 חברי כנסת.

מנסור עבאס: אני קובע שהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 12), עברה בקריאה ראשונה ועוברת להמשך דיון לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מנסור עבאס: [מס' מ/1460; דברי הכנסת, חוב' ז', ישיבה 73; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום – הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 98), התשפ"ב–2021, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מנסור עבאס: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת אלכס קושניר.

יואב קיש: לוועדת מדע.

יואב קיש: להעביר לוועדת מדע.

מנסור עבאס: אני כבר הכרזתי, ואנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום.

יואב קיש: בסך הכול אמרת משפט אחד.

יואב קיש: אני באתי להגיד – – –

מנסור עבאס: עכשיו באת.

יואב קיש: אמרת משפט, אני צעקתי לך.

מנסור עבאס: אני אמרתי ועברתי.

מנסור עבאס: תודה לך.

יואב קיש: מי שמע אותך בכלל.

יואב קיש: היה רעש.

מנסור עבאס: בבקשה, יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת אלכס קושניר.

יואב קיש: זה לא בסדר.

מנסור עבאס: יואב, אני הכרזתי ועברתי לסעיף הבא על סדר-היום.

יואב קיש: אז אני אמרתי מייד בצעקה.

מנסור עבאס: אני מצטער.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש, תודה לך.

יואב קיש: תראה איזה רעש יש.

יואב קיש: אני שומע מחיאות כפיים.

יואב קיש: מי שמע אותך בכלל?

יואב קיש: לא שמעתי ופתאום שמעתי "אלכס" – זה העיר אותי, כי היה רעש.

יואב קיש: זה היה שנייה אחרי שאמרת, וזה היה בדיוק המשפט הראשון.

יואב קיש: זה לא מכובד.

יואב קיש: אתה מנצל לרעה את הסמכות שלך.

מנסור עבאס: לא, לא, יואב.

יואב קיש: בוודאי.

מנסור עבאס: תודה רבה.

יואב קיש: אין ועדת אתיקה, אבל אתה מנצל לרעה את הסמכות שלך.

יואב קיש: אמרתי עשירית שנייה אחרי שאמרת, ואתה, בגלל שזה לא מתאים לך, אתה משתמש בזה.

מנסור עבאס: תודה רבה.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת אלכס קושניר.

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 98), התשפ"ב–2021, לקריאה שנייה ושלישית.

ועדת הכספים): חברים, אנחנו כולנו עדים לעלייה דרמטית במחירי הדיור בישראל.

ועדת הכספים): זו לא תופעה שהתחילה בחודשים האחרונים, זו תופעה שנמשכת שנים רבות, ולצערי הרב, בממשלות הקודמות לא הצליחו למצוא לזה פתרון.

ועדת הכספים): בהרבה מאוד ניסיונות ופעולות הממשלות הקודמות ניסו לטפל בביקוש במקום לטפל בהיצע.

ועדת הכספים): כאן, בממשלה הזאת, אנחנו רואים את שינוי המגמה.

ועדת הכספים): לפני כחודש וחצי ממשלת ישראל, שר האוצר אביגדור ליברמן – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לשבת או לצאת ולדבר מחוץ לאולם.

מנסור עבאס: מנהלי הסיעות, נא לשמור על השקט.

מנסור עבאס: בבקשה, אדוני.

ועדת הכספים): לפני כחודשיים הממשלה הציגה תוכנית ממשלתית להורדת מחירי הדיור.

ועדת הכספים): שר האוצר אביגדור ליברמן, שרת הפנים אילת שקד ושר השיכון זאב אלקין הציגו תוכנית שלמה, כוללת, שמטפלת בעיקר בהיצע, והגדירו יעדים של 280,000 יחידות דיור בארבע השנים הקרובות, כולל הקלות ברגולציה, כולל האצה בתכנון.

ועדת הכספים): מעבר לזה, במהלך הדיונים בחוק ההסדרים בוועדת הכספים הרחבנו את המודלים לשכירות ארוכת טווח, כדי לאפשר לזוגות הצעירים דיור בר-השגה.

ועדת הכספים): כמהלך משלים לזה, כדי לצנן את הביקושים, אנחנו מציגים לכם כאן הצעת חוק שמטרתה להעלות את מס הרכישה עבור המשקיעים מ-5% ל-8%.

ועדת הכספים): אנחנו טוענים שהעלאת המס הזאת תקטין את מספר העסקאות שמבוצעות על ידי משקיעים בצורה משמעותית, וכך תפנה דירות לזוגות הצעירים.

ועדת הכספים): אני חייב להגיד שבמהלך דיוני הוועדה הצלחנו להגיע להסכמות עם חברי הכנסת מהאופוזיציה, ובשבוע-שבועיים הקרובים אנחנו נביא הצעת חוק של הוועדה שתרחיב, או יותר נכון תעלה, את מדרגות המס עבור הזוגות הצעירים שרוכשים את הדירה הראשונה, וככה ניתן להם אפשרות להתקרב לדירה.

ועדת הכספים): אבל כרגע, מה שחשוב לעשות – לצנן את הביקוש של משקיעים, שמתדלק את מחירי הדיור.

ועדת הכספים): לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את החוק; להצביע, לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.

ועדת הכספים): תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה ליו"ר ועדת הכספים חבר הכנסת אלכס קושניר.

יעקב מרגי: להצעת החוק יש רשימת דוברים על פי מה שנקבע.

יעקב מרגי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת משה גפני, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד 15 דקות לרשותך.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק שמצטרפת לקודמותיה, שמשרד האוצר מביא אפשרויות שונות איך הוא גובה כסף מהאזרחים, מהתושבים, בעיקר ממעמד הביניים ומהשכבות החלשות, והוא עוטף את זה במעטפת של דברים שאנחנו כולנו מעוניינים בהם.

משה גפני: הדוגמה שהגיעה עכשיו מוועדת הכספים למליאת הכנסת – הורדת מחירי הדיור.

משה גפני: איך מורידים את מחירי הדיור?

משה גפני: גובים כסף מהאזרחים; מעלים את מס הרכישה על דירה שנייה מ-5% ל-8%.

משה גפני: אני רוצה לספר לך, אדוני היושב-ראש, שבעבר, כשאני הייתי יושב-ראש הוועדה, העליתי את זה ל-8% בגלל הטענה הזאת שהאוצר בא ואמר:

משה גפני: אכן זה יוריד את מחירי הדירות, ולא היו דברים מעולם – מס הרכישה עלה ומחירי הדירות לא ירדו.

משה גפני: המציאות הזאת שבאים ואומרים שזה יוריד את מחירי הדירות – לא מיני ולא מקצתי, ואני הפחתתי חזרה את מס הרכישה מ-8% ל-5%, ואני עשיתי את זה גם כהוראת שעה בשעתו.

משה גפני: זה לא מעלה ולא מוריד.

משה גפני: זאת מין שיטה כזאת, שכך הם עשו בחוק ההסדרים, כך עשו במשרד האוצר במערכת חוקים שהביאו לכנסת שלא מועילים כלום בכל הדברים שנוגעים לאותה מטרה, כמו העלאת גיל הפרישה לנשים, שלא טיפלו בנשים העניות ולא במקצועות השוחקים.

משה גפני: אותו דבר במס גודש, "אגרת גודש", כפי שהם קוראים לו – לא עשו את כל תוכנית החומש של משרד התחבורה כדי שאנשים לא יבואו ברכביהם וייסעו בתחבורה הציבורית, במטרו או ברכבת, ולא שיפרו את המצב בכלל, אבל גובים כסף, מס לא שוויוני ולא צודק.

משה גפני: מי שמשלם את המס הזה זה תושבי הפריפריה, לא תושבי המרכז.

משה גפני: ועכשיו אותו דבר: מעלים את מס הרכישה ל-8% ואומרים שזה יוריד את מחירי הדירות.

משה גפני: אני עומד כאן במליאת הכנסת.

משה גפני: רבותיי, ישבו בוועדה, בוועדה הכספים, אנשי מקצוע, ישבו מכל המגזרים שעוסקים בעניין הזה, מהמקצועות שעוסקים בעניין של מחירי הדירות, והם אומרים, בצדק: לא רק שזה לא יוריד את מחירי הדירות, זה גם יגרע בעניין הזה, בגלל שמחירי השכירות יעלו, ויהיה קשה יותר לזוג צעיר להגיע לקורת גג על מנת שכשהוא מתחתן כדי להקים משפחה, הוא יוכל להגיע לדירה משלו, לדירה לגור בה.

משה גפני: זה לא מועיל בכלום.

משה גפני: זה מועיל לזה שמשרד האוצר יקבל כסף, כמו שהוא מקבל מסדרה ארוכה של חוקים.

משה גפני: הוא יודע.

משה גפני: במשרד האוצר האנשים לא טיפשים.

משה גפני: הם יודעים שמדובר על קואליציה שבה חברי כנסת חדשים, שהמטרה שלהם היא – זה כמו שהיה בחוק הקודם – שביבי לא יהיה.

משה גפני: זו המטרה, ולכן הם יצביעו גם אם נחליט שכדור הארץ הוא מרובע.

משה גפני: חברי הכנסת של הקואליציה, אלה החדשים, יצביעו בעד, כמו שהצביעו על החוק הקודם, שאין לו שום קשר למשטר הדמוקרטי, אין לו שום קשר לעניין של משטר נשיאותי, שצריך להגביל כהונה של נשיא.

משה גפני: מדובר על משטר פרלמנטרי כמו המשטר שלנו, ואין לעניין הזה ולא כלום עם הגבלת כהונה.

משה גפני: אבל הם מצביעים בעד, ואני אפילו שמעתי בשוליים, אדוני היושב-ראש, מחיאות כפיים והתחבקויות כאלה: וואי, התפטרו מהמפחיד הזה, מבנימין נתניהו.

משה גפני: בושה לקואליציה הזאת.

משה גפני: בושה.

משה גפני: מה קרה עכשיו?

משה גפני: מה עושים?

משה גפני: תהיה הגבלת כהונה של שתי קדנציות לראש ממשלה במשטר פרלמנטרי כשהפרלמנט רוצה שהוא ימשיך, כשהציבור רוצה שהוא ימשיך.

משה גפני: ואני לא מדבר דווקא על נתניהו, אני מדבר על כל אחד.

משה גפני: אבל כל זה לא רלוונטי; יש יעד והיעד הוא להחליף את נתניהו.

משה גפני: זה יכול להיות אחד כזה שאין לו שום הבנה בלהיות ראש ממשלה.

משה גפני: שום הבנה.

משה גפני: יושב פה ראש ממשלה שאנחנו רואים איך הוא לא מתאים לתפקיד הזה, לא הציבור נתן בו אמון ולא הוא עצמו.

משה גפני: אנחנו רואים את ההתנהלות שלו, איך שהוא מתנהל.

משה גפני: הוא לא יודע להיות ראש ממשלה, בוודאי לא במדינה כמו שלנו, שנמצאת במזרח התיכון, שצריך לדעת את המורכבות, את התסבוכות, את הבעיות שצריך לטפל בהן.

משה גפני: הוא לא מתאים.

משה גפני: אז מה?

משה גפני: העיקר שנתניהו לא יהיה.

משה גפני: ואז יכולים להביא חוק כמו זה שעכשיו מונח לפנינו, וכולם בקואליציה מצביעים בעד.

משה גפני: מעלים מס.

משה גפני: אחרי שאמרו שלא יהיה מיסוי הביאו מס, מס גודש, והביאו מס על מיצים ממותקים, והביאו מס על כלים חד-פעמיים, ומביאים סדרה של מיסים, ועכשיו מביאים עוד מס.

משה גפני: אז מה אם הם אמרו שלא יעלו מיסים?

משה גפני: אז מה אם אמרו?

משה גפני: בממשלה הזאת, בקואליציה הזאת, אמרו: לא רלוונטי.

משה גפני: משקרים במצח נחושה.

משה גפני: מה, בנט לא אמר שהוא לא ילך עם לפיד בראשות הממשלה והוא לא ילך איתו לרוטציה?

משה גפני: הוא אמר שהוא לא ילך עם השמאל, אז הוא לא הולך עם השמאל?

משה גפני: אז אמרו שלא יטילו מיסים – מטילים מיסים.

משה גפני: ומה שאנחנו נדרשים עכשיו זה להטיל מס רכישה כאשר יש מציאות שבה, מלבד העובדה, כפי שאמרתי, שיש מיסוי של זה, זה לא יוזיל כלום, זה לא יוריד את מחירי הדירות.

משה גפני: אם זה היה מוריד את מחירי הדירות זה היה שווה.

משה גפני: הניסיון הוכיח שהמיסוי במס רכישה – כשהעלו אותו ל-8% זה לא הוריד את מחירי הדירות; להפך, זה גרם נזק, בגלל שברגע שבן אדם משלם על הדירה השנייה מס רכישה גבוה יותר, אז כשמגיע זוג צעיר ושוכר את הדירה הזאת, הוא גובה ממנו שכירות גבוהה יותר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אנחנו ניהלנו משא ומתן בוועדת הכספים ואמרנו: אנחנו נהיה נגד.

משה גפני: אנחנו נגד החוק הזה, כפי שהסברתי, אבל יש דברים שחשבנו, חברי האופוזיציה בוועדת הכספים, גם מהליכוד, גם מש"ס, גם אנחנו וגם הציונות הדתית: א.

משה גפני: נקבע שהחוק הזה, בגלל שהוא לא טוב, אנחנו ביקשנו – ואכן כך קורה – שזו תהיה הוראת שעה לשלוש שנים.

יעקב מרגי: איפה, בהסתייגות?

משה גפני: לא, לא, זה בחוק.

יעקב מרגי: בחוק?

יעקב מרגי: לא צוין שזו הוראת שעה.

משה גפני: מה?

יעקב מרגי: מצוין שזו הוראת שעה?

משה גפני: זה צריך להיות, כן, הוראת שעה לשלוש שנים, עם יכולת להאריך את זה בשנתיים.

משה גפני: החוק הזה הוא לשלוש שנים.

יעקב מרגי: כן, לשלוש שנים.

משה גפני: הוא לא חוק של קבע.

יעקב מרגי: אבל הוא לא הוראת שעה.

יעקב מרגי: התוקף שלו – – – אבל הוא לא הוראת שעה.

יעקב מרגי: חיפשתי את זה.

משה גפני: בסדר, נכון, אתה צודק.

משה גפני: הוא לא נקרא הוראת שעה אבל הוא לשלוש שנים.

משה גפני: זה חוק שלאחר שלוש שנים אפשר לבוא לכנסת ולבקש להאריך אותו בעוד שנתיים.

משה גפני: לדעתי, זה יקרה רק – אם אנחנו, חברי הכנסת, כולל אלה מהקואליציה, שלא מבינים הרבה במה שמביאים להם, כולל הם, יראו שזה לא מוריד את מחירי הדירות, לא יאריכו את זה.

משה גפני: אם זה מוריד את מחירי הדירות אז גם אני רוצה להאריך את זה.

יעקב מרגי: גם אנחנו.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: גם אנחנו נרצה להאריך את זה.

משה גפני: אנחנו קבענו שאם זו הכוונה ובאמת כנים דבריהם שהם רוצים להוריד את מחירי הדירות, אז יש פטור על דירה ראשונה שהשווי שלה הוא עד 1.75 מיליון.

משה גפני: עד 1.75 מיליון.

משה גפני: אמרנו שאם אנחנו רוצים להוריד את מחירי הדירות אז צריכים לעלות את הפטור בדירות כאלה עד 2 מיליון; כשבן אדם קונה דירה ראשונה, אין לו דירה נוספת, אז צריך שיהיה פטור ממס רכישה יותר מאשר יש היום, עד 1.75 מיליון – גם אם השווי של הדירה הוא 2 מיליון.

משה גפני: ואז התברר שיש בעיה משפטית עם העניין הזה, בגלל שהם דרשו במשרד האוצר – הם לא נותנים שום דבר חינם, אז הם אמרו: צריך לאזן את זה.

משה גפני: בדירות יקרות נעלה את המס יותר, כדי שזה יכסה את הדירות הזולות יותר, ששם אנחנו רוצים פטור גורף יותר, שהוא יהיה יותר רחב.

משה גפני: על זה צריך להגיש הצעת חוק פרטית, והאוצר הודיע שהוא יתמוך.

משה גפני: אנחנו, כל חברי ועדת הכספים, בימים האלה נביא את החוק, נשחרר אותו מחובת הנחה, וזה יוזיל את הפטור, או יותר נכון, ירחיב את פטור בדירה כשהדירה הזאת היא דירה זולה יותר, או ודאי לא יקרה, שיהיה פטור ממס רכישה.

משה גפני: אנחנו דיברנו גם על יתום, יתום שרכשו עבורו דירה, שבעצם היא יכולה להיות דירה שנייה בגלל שבמשפחה יש דירה אחרת.

משה גפני: אנחנו ביקשנו שיתום לא יהיה חייב במס רכישה.

משה גפני: יש לזה תנאי שמופיע גם בהוראות הביצוע: היתומים לא יצטרכו לשלם מס רכישה.

משה גפני: יכול להיות גם קטין שנפגע בתאונת דרכים וקיבל פיצויים ועם הפיצויים קנו לו דירה – הוא לא ישלם על זה מס רכישה.

משה גפני: יש כמה דברים קטנים יותר שנעשו, ואנחנו יכולים להגיד ששיתוף הפעולה בין האופוזיציה לבין היושב-ראש היה מועיל בעניין הזה; לא שינה את עמדתנו העקרונית.

משה גפני: עמדתנו העקרונית היא שהחוק הזה מיותר.

משה גפני: החוק הזה גורף כסף מאנשים שהם לא אנשים עשירים, גורף כסף לקופת המדינה, לקופת האוצר, אבל לא מועיל באמת בהורדת מחירי הדירות.

משה גפני: אנחנו ראינו את זה בעבר, אנחנו חושבים שגם היום זה לא מעלה ולא מוריד, ולכן יש, אדוני היושב-ראש, את כל ההסתייגויות שלנו, ואנחנו מביאים את זה לכאן, להצבעה.

משה גפני: אנחנו חייבים לומר שבסופו של דבר, בפעילות משותפת שנעשתה בוועדה, אנחנו הגענו לכמה וכמה פתרונות, והיות שהחוק הזה ככל הנראה יעבור, וככל הנראה לקואליציה עדיין יש רוב – זה לא להרבה זמן, זה נראה – – –

יעקב מרגי: אבל מה שעולה מהדיונים – מה ההפסד של הקואליציה ושל הציבור בסוף כשאין שיתוף פעולה.

יעקב מרגי: הם צריכים להיות חפצים בגמר המחלוקת על איוש הוועדות.

יעקב מרגי: ועדת כספים, כשהיא עובדת ויש שם דיונים אמיתיים – תראה איזו ברכה יש לאזרחים מזה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני יושב-ראש של מפלגה שנמצאת בגוש של האופוזיציה ואנחנו איישנו את הוועדות.

משה גפני: אני אמרתי קודם ואני אומר עכשיו: אני חושב שש"ס והליכוד צדקו – לא היה צריכים לאייש את הוועדות.

משה גפני: אנחנו איישנו את הוועדות.

משה גפני: לא היה צריך לאייש את הוועדות.

משה גפני: אני הייתי בוועדת הכנסת, אני לא חבר בוועדת הכנסת – – –

יעקב מרגי: לא, את ועדת הכספים גם הליכוד וגם אנחנו איישנו.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: אני לא מדבר על ועדת הכספים.

משה גפני: הליכוד וגם ש"ס איישו אותה.

משה גפני: אבל היום היה דיון בוועדת הכנסת, והדיון היה על הקמת ועדה על הנושא של הקנביס, על החוק של הקנביס, משהו – – –

יעקב מרגי: ועדה מיוחדת.

משה גפני: ועדה מיוחדת.

משה גפני: כן, אבל משהו אזוטרי כזה, לא ועדת כספים, אפילו לא ועדת הפנים; ועדה על הקנביס.

משה גפני: אנחנו באים ואנחנו רואים שמספר החברים בוועדה עומד על 14, שמונה חברים של הקואליציה ושישה של האופוזיציה.

משה גפני: לא מדובר על איזו ועדה שצריכה לנהל מלחמת עולם נגד איראן.

משה גפני: קנביס, רק על החוק, שזה סתם בעיה כשלעצמה.

יעקב מרגי: ככה זה כשהפחד הוא תוכנית עבודה.

משה גפני: כן.

משה גפני: למה היה צריך?

משה גפני: אנחנו באנו ושאלנו.

משה גפני: אגב, ליהדות התורה לא היה שם נציג.

משה גפני: לא הבנתי מה פתאום אין נציג ליהדות התורה.

יעקב מרגי: אני לא מגיב.

משה גפני: יש נציג עכשיו.

משה גפני: זה נדחה למחר.

משה גפני: אנחנו שאלנו: למה עושים 14?

משה גפני: שיהיה 15 חברים, ואז יהיו שמונה ושבעה ויהיה פער של אחד.

יעקב מרגי: לכמה הגדילו את זה?

משה גפני: לא הגיעו, זה נדחה למחר.

משה גפני: תראה מה זה: יושבים ומעוותים באופן דרמטי את רצון הבוחר.

משה גפני: זה באמת דבר שהוא לא מי יודע מה.

משה גפני: למה פה צריך להיות פער של שני חברים?

משה גפני: הדורסנות הזאת – אנחנו אמרנו את זה – – –

יעקב מרגי: תודה.

משה גפני: הדורסנות שלהם היא בלתי מתקבלת על הדעת.

משה גפני: הם פשוט הורסים את עבודת הכנסת.

משה גפני: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חוזר לענייננו ובזה אני מסיים, כי אני צריך לסיים כבר.

משה גפני: אני נשאר בעניין הזה שהחוק מיותר, לא צריך אותו, צריך להצביע נגדו, אבל אם הוא עובר ויהיה רוב של כל חברי הכנסת האלה מהקואליציה, שחוץ מדורסנות הם לא מבינים בשום דבר, אז יש את התיקונים שעשינו, שהם חשובים למען האזרחים.

יעקב מרגי: אין ספק.

משה גפני: וצדקת כשאמרת שצריך לגמור את המחלוקת ולהגיע לפתרון, אבל תראה מה היה היום בוועדת הכנסת.

יעקב מרגי: אנחנו מבינים.

יעקב מרגי: תודה רבה לך, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת יואב קיש.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד 15 דקות לרשותך.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, ברשותך, אני אתייחס לסיפא של דבריו של הרב גפני בנושא הוועדות, אני אספר לך שתשמע.

יואב קיש: קודם כול, כל האירוע הזה של ועדת הקנביס, נתחיל מזה שהוא נעשה בשעה שאסור לעשות, כשהדיון פה במליאה מתקיים, וזה בלי הסכמות.

יואב קיש: עכשיו, למה זה נעשה בלי הסכמות?

יואב קיש: כי אנחנו הסכמנו שאת הדיון הזה על סעיף 98 ניתן לוועדת הכנסת לעשות גם עכשיו, כי בסוף אנחנו מבינים את הרגישות הציבורית – הרי זה היה חלק מכל האירוע פה.

יואב קיש: ואז אני בא להפתעתי ומגלה, מה הם עשו?

יואב קיש: לא שמו נציג שלכם.

יואב קיש: וכשאתה באת והערת ליושב-ראש הוועדה אורבך, אז הוא אמר: בסדר, נוסיף נציג שלכם, אבל בואו נוריד את הציונות הדתית.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כדי לשמור על פער של שניים.

יואב קיש: תבין למה הם התרגלו, לאיזו דריסה של האופוזיציה.

יואב קיש: זה סטנדרט, Standard Operations.

יואב קיש: בטיסה יש לך מה שנקרא פעילות השגרה שלך – אתה נכנס: צ'ק, צ'ק, מפסקים – זה ה-Standard Operation.

יואב קיש: הם, ב-Standard Operation דואגים לשניים אקסטרה, שזה הזוי.

יואב קיש: אז עכשיו אומרים מהציונות הדתית לאורבך: מה פתאום, אנחנו רוצים נציג.

יואב קיש: אז מה הוא עושה?

יואב קיש: הליכוד לא שם – הוא מוריד נציג לליכוד.

יואב קיש: זה לא נתפס.

יואב קיש: הם באופן טבעי עושים את הדבר הזה, ואני אומר לך שזו שערורייה.

יואב קיש: הרב גפני, אני יכול להגיד לך דבר אחד: מיקי לוי, היושב-ראש, נתן הנחיה שאם אין פער של אחד, הוא לא מעלה להצבעה פה ועדות.

יואב קיש: אז מעכשיו הם הבינו שזה הנוהל, אז עכשיו פתאום הקואליציה תראה: כן, אנחנו מביאים נוהל של אחד.

יואב קיש: אבל למה?

יואב קיש: כי מיקי לוי אמר להם עכשיו שזה המצב.

יואב קיש: אז אם הם יחזרו – אני חושב שיריב לוין שם להם הצעה בשביל שיתוף פעולה.

יואב קיש: אם הם רוצים שהבית הזה – הנזק העצום שהם עשו לו לא ייסלח ולא יימחל ולדורי-דורות זה יירשם לרעתם, אבל אם הם ייתנו מעכשיו פער של אחד בוועדות ויתקנו את ההצעה שלהם, אז בהחלט אפשר יהיה לחזור לעבודה של הכנסת.

יואב קיש: זה לגבי הנושא הזה.

יואב קיש: שאף אחד לא יחשוב שזה בגלל טובת הקואליציה.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: מיקי לוי אמר להם שאי-אפשר לדרוס את הכנסת הזו, עד כאן, ובעניין הזה, כשהם מסונדלים מהסמכות שלו – לשם זה הגיע.

יואב קיש: לפני שאדבר על החוק אני רוצה להגיד מילה לזכותו של השר עיסאווי פריג', שנמצא איתנו פה במליאה וכיבד את דקת הדומייה לזכרו של הנרצח אלי קיי, השם ייקום דמו.

יואב קיש: אני במיוחד רוצה לציין את זה כי אני רואה את ההבדל בינך לבין חברי הכנסת בסיעות הערביות, שהם מתנגדים לקיומה של מדינת ישראל, שמאחורי מתק שפתיים ישב פה יושב-ראש שמאחורי מתק שפתיים פועל לתת פיצויים למשפחות מחבלים שכאלה בעזה, לרוצחים מתועבים כאלה, למשפחות שלהם; זה לגיטימי בעיניו.

יואב קיש: ובעניין הזה, זו הממשלה, אז אני רואה הבדל גדול בין מי שמכבד – ובאמת אני חושב, עיסאווי, שהוכחת שיש בך באמת אנושיות וכבוד.

יואב קיש: ואני רוצה לציין שמנסור עבאס, אין בינו לבין איימן עודה – דרך אגב, זה לא עניין של ערבים; גם עופר כסיף ואחרים ברשימה המשותפת ורע"מ, שתיהן מפלגות אנטי-ציוניות שפועלות נגד מדינת ישראל, פועלות לשנות את זהותה ורוצות לשתק את הבסיס לשיתוף הפעולה במדינה היהודית-דמוקרטית.

יעקב מרגי: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת קיש לומר את דברו ללא רעשי רקע, וגם לא נותנים גב לנואם.

עידית סילמן: צודק.

יעקב מרגי: עכשיו.

קרן ברק: אתה כאילו רוצה להישאר פה ממש לבד, אני מבינה.

יעקב מרגי: דודי, דודי, דודי – –

קרן ברק: אתה – – –

יעקב מרגי: – – מה דעתך על שלוש קריאות לברק, לקרן ברק?

קרן ברק: נו, יאללה, תעשה.

יעקב מרגי: אני איכנס לפנתיאון אם אני אוציא אותה?

דוד אמסלם: איך אמר מיקי לוי?

דוד אמסלם: לא צריך שלוש קריאות.

דוד אמסלם: בחוצה.

יעקב מרגי: בדיוק.

יואב קיש: בחוצה.

יעקב מרגי: אני מבקש לאפשר לו להמשיך.

יעקב מרגי: בבקשה, יואב.

קרן ברק: – – – בחוצה.

דוד אמסלם: בחוצה.

יואב קיש: בלי שלוש קריאות.

יואב קיש: בחוצה.

דוד אמסלם: בחוצה.

יואב קיש: בחוצה?

יואב קיש: טוב.

יעקב מרגי: בבקשה, בבקשה.

יעקב מרגי: תודה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אז אחרי שדיברנו על ועדת הקנביס ודיברנו על עיסאווי, אני אנצל את הזמן שנותר כדי להתייחס לאירוע של החוק של מס רכישה, ואני אגיד בצורה ברורה: קודם כול, החוק לא ישיג את מטרתו.

יואב קיש: הוא חוק רע.

יואב קיש: הוא יפגע בשוק ויפגע בסוחרים.

יואב קיש: אפס תועלת.

יואב קיש: אני אומר לך, אנחנו ראינו את זה.

יואב קיש: גם האמירה שכביכול כשהורידו את המס זה הביא לעלייה בביקוש של משקיעים – זה קרה פשוט כי התוכנית מחיר למשתכן הסתיימה באותה העת, ואז היה ברור למשקיעים שעכשיו המחירים חוזרים לעלות.

יואב קיש: כשאתה רוצה לעזור ולטפל בבעיה של מחירי הדיור, הדרך לעשות את זה היא להעלות את המלאי.

יואב קיש: במלאי אומנם יש יותר מכירות של שיווקים, אבל המחירים שלהם גבוהים מדי, ושם צריך לעצור.

יואב קיש: צריך לעשות דבר שחברך לסיעה ינון אזולאי הציע: לתת פטור ממס שבח אפילו לשנה לדירות ארבעה חדרים, נגיד, עד מחיר מסוים, שאנשים יוציאו אותן לשוק, ואז זה יעזור להורדת מחיר.

יואב קיש: אבל את זה הם לא מוכנים לעשות.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי פה האוצר יצטרך להכניס יד לכיס וימצא את עצמו אולי מול אירוע שהוא לא רוצה להיות בו, אז לא, הם רוצים לנסות לפעול דרך הביקושים.

יואב קיש: המשקיעים הרי לא מטומטמים, והם רואים שני דברים: שיושב פה שר אוצר שאומר שאולי אם הוא יצליח, המחירים יעלו רק בעוד 6%.

יואב קיש: אני לא מכיר הרבה תשואות היום בשוק של 6%, וזה אומר שהמשקיעים יישארו בשוק הזה, ומה שיקרה זה שבסוף העלות של המס הזה תגולגל על השוכרים, והשוכרים הם החלשים בשרשרת המזון, מה שנקרא.

יואב קיש: לא מדובר באלה שרוכשים דירות, מדובר באלה ששוכרים, וברגע שהם בסופו של דבר נכנסים לאירוע הזה של תשואה למשקיע והמשקיע צריך להשקיע יותר כסף, זה יבוא לידי ביטוי בנזק לשוכרים.

יואב קיש: אז זה לגבי החוק.

יואב קיש: הקואליציה החליטה שהיא מעבירה אותו בניגוד לאופוזיציה, והשתמשה בכל הכלים שיש לה, אבל אני כן רוצה לציין שכשהבנו שזה הכיוון של הקואליציה ושלא ניתן להניא אותה משם, הגענו לכמה סיכומים, שלפחות בוועדה קיצרו את ההתנהלות שלנו בוועדה.

יואב קיש: זה מה שנתנו לקואליציה.

יואב קיש: מה שקרה בוועדה – הסיכומים שבהם אנחנו עומדים זה ככה: לעומת החוק שהם הגישו אותו כחוק – אנחנו נשנה את זה להוראת קבע.

יואב קיש: אנחנו מדברים על הוראת קבע לשלוש שנים עם הארכה של שנתיים נוספות באישור ועדת הכספים.

יואב קיש: אני חושב שזה גם מסר למשקיעים ומסר לשוק.

יואב קיש: יכול להיות שאנחנו עוסקים פה בנקודת זמן, ולאחר מכן זה ישתחרר.

יואב קיש: זה דבר אחד שחשוב להבין.

יואב קיש: הנושא השני זה שראינו שבחוק הזה שכחו את חוק עידוד השקעות הון.

יואב קיש: מצד אחד, הלכו ובנו מנגנונים לעידוד השקעות הון לרכישת נכסים להשכרה, ומצד שני שכחו שעכשיו פוגעים בהם בחקיקה הזאת.

יואב קיש: אז גם הנושא של לתקן את זה כדי שאותם אלה שנכנסים לחוק לעידוד השקעות הון לא ישלמו עכשיו את המיסוי המוגבר – גם זה הולך ויתוקן.

יואב קיש: הנושא האחרון – והאמת שפה אני גאה בו באופן אישי, כמי שהעלה ודחף אותו ושכנע, וכמובן שהצטרפו אליי כל חברי האופוזיציה, ואני שמח שגם הקואליציה הבינה שזה חשוב – אז קודם כול אני רוצה קודם לשבח את חבריי לאופוזיציה חבר הכנסת ינון אזולאי, חבר הכנסת אופיר כץ, חבר הכנסת הרב משה גפני, שבאמת היו ודחפו – אופיר, איך ידעת שאני מדבר עליך?

יואב קיש: בדיוק הזכרתי את שמך.

אופיר כץ: בשביל זה באתי.

יואב קיש: בדיוק עכשיו, איך שנכנסת.

יעקב מרגי: כאן המקום לציין את חברי האופוזיציה בוועדת הכספים על התמדתם, עבודתם, בלי יוצא מן הכלל.

יואב קיש: בהחלט.

יואב קיש: ואני אומר לך שכל האופוזיציה הביאה להישג הזה.

יואב קיש: אנחנו נשנה בחקיקה זריזה את נושא המדרגות של רוכשי הדירה הראשונה וניתן להם מגן מס יותר משמעותי בסכומים הנמוכים, ויכול להיות שמגן המס בסכומים הגבוהים יותר ירד.

יואב קיש: אבל בסופו של דבר, לאלפים רבים של משפחות, אנחנו נחזיר אותן ליהנות מאותה הטבה שהייתה, ובצדק, כי אם אנחנו מדברים על כך שאומר נציג האוצר בדיון שבשנה האחרונה מחירי הדיור עלו ב-10%, זה אומר שאם היה לנו מגן מס על 1.75 מיליון, אנחנו צריכים להעלות אותו ב-10% כדי שאותן דירות שנהנו ממגן המס ימשיכו ליהנות ממנו.

יואב קיש: את הדבר הזה אנחנו נתקן ונעשה במהרה, אני מניח שבשבועות הקרובים.

יואב קיש: באירוע הזה אני חושב שהצלחנו קצת לעשות מהלימון לימונדה, אבל אין ספק שהאירוע הקשה הוא בעיקר חוק מיותר שלא יביא לשום תועלת בעצירת הביקושים, ובוודאי שהוא לא נוגע בשוק ההיצע, וזה ברור לכולם, ולכן, אני לא רואה שום סיכוי שהדבר הזה יעזור.

יואב קיש: אני בוועדה גם התייחסתי למשרד האוצר, שאני חושב שהם לא באים בתום לב לדיון הזה, ומה כוונתי?

יואב קיש: לא יכול להיות, לא מאמין להם כשהם אומרים שהעלאת המס לא תעשיר את קופת המדינה.

יואב קיש: נכון, חבר הכנסת אופיר כץ, זה נראה מצחיק?

יואב קיש: מעלים את המס, והם אומרים שהירידה בעסקאות לא תביא לידי ביטוי את המיסוי.

יואב קיש: אני אומר לך שאנחנו נהיה כאן עוד חצי שנה או שנה מהיום, והם יראו שהם יקבלו הרבה יותר – – –

אופיר כץ: הם יודעים את זה, הם כבר שילמו את הכסף הזה, זה העניין.

יואב קיש: הם כבר שילמו?

אופיר כץ: בטח.

יואב קיש: אז בכל מקרה, הם ירוויחו אותו שוב, כי מה שיקרה – המשקיעים לא ירדו בהשקעות בעסקאות שלהם, הם רק ישלמו יותר מס ויגלגלו את זה על הרוכשים, ואז מהאירוע הזה בעצם אנחנו נראה שהאוצר לוקח כסף מהציבור, וזו המשמעות של החוק הזה, אין שום דבר אחר.

יואב קיש: המשקיעים האלה אחרי זה ישכירו את זה במחיר יותר גבוה, ואנחנו חוזרים למעגל של עליות מחירים, מעגל מיותר.

יואב קיש: אני חייב לומר שיש עוד נושא אחד שניסינו לעשות ולא הצלחנו, וזה שהמס הזה יחול רק מהדירה השלישית.

יואב קיש: מוכר למישהו מס דירה שלישית?

יואב קיש: אמרנו שיש מקרים שבהם משפחה רוצה לקנות עוד דירה כדי שהילד יישאר בעיר שלה, ובמקום הזה אמרנו שלא נכון עכשיו לגרום להם אפקט מצנן, זה לא האנשים שהיינו רוצים למנוע אותם מהשוק.

יואב קיש: מי שקונה עשר דירות, יש לו כסף לזה, שייעצר ואולי זה יכול להשפיע עליו, אבל מי שרוצה עכשיו עוד רכישה של דירה, כי הוא רואה שהמחירים כל כך עולים – במקום הזה ניסינו להשפיע גם על האוצר, גם על יו"ר הוועדה, אבל גם פה לצערי לא הצלחנו, ולמעשה זה לא נכנס להישגים שלנו בחוק הזה.

יואב קיש: אז בסך הכול, אני אסכם את דבריי: חוק רע, לא ישיג את מטרתו, פוגע בציבור.

יואב קיש: העלאת מיסים – אמר שר האוצר: אני מביא לכם בשורות, תקציב בלי מיסים.

יואב קיש: הוא שיקר לציבור בצורה הכי פשוטה.

אופיר כץ: – – – שם אתה רואה מס – – –

יואב קיש: מס גודש, אבל אין מיסים, והינה, עכשיו הוסיפו עוד – – –

יעקב מרגי: אמירות סרק, זה עבד לכולם בקואליציה הזאת, אז גם לו.

יואב קיש: לא, השיטה של הקואליציה הזאת, היושב-ראש, היא פשוטה: הם עושים מה שהם רוצים, מוכרים שקר לתקשורת, והתקשורת מנפחת להם את כל הדבר הזה.

דוד אמסלם: התקשורת היא חלק מהמנגנון השקרי שלהם.

יואב קיש: זאת אומרת, זה חלק מהאירוע, הם לא צריכים למכור לתקשורת.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: זה כמו אוטו – יש הגה, יש מנוע.

דוד אמסלם: אלה כאן – רק הגלגלים; המנוע – בית המשפט העליון; ההגה – התקשורת.

דוד אמסלם: אלה הגלגלים – – –

יואב קיש: כן, אבל זה מתוחכם.

יואב קיש: למה זה מתוחכם?

יואב קיש: אתן לך דוגמה: חוק האזרחות, בסדר?

יואב קיש: הם ניסו לייצר אירוע, אותם שקד וחבורתם, מנסים לייצר אירוע תקשורתי שהם הצליחו, אבל הינה, זה אותו דבר גם בחוק החשמל.

יואב קיש: מה קורה לנו בעצם?

יואב קיש: מתחת לשולחן הם בסיכומים עם רע"מ ועם מרצ.

יואב קיש: הרי איך פתאום רע"מ ומרצ תומכים בחוק שהם מתנגדים לו?

יואב קיש: זה סתם כי העיניים היפות של – אני לא רוצה להגיד של שקד, שלא יגידו סקסיסט – העיניים היפות של בנט?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: זה בגלל ששקד מכרה להם את חוק האזרחות, מאוד פשוט.

יואב קיש: למה עכשיו פתאום החוק של הגבלת כהונה הופך להיות חוק לשמור על הדמוקרטיה?

יואב קיש: הרי זה החוק הכי אנטי-דמוקרטי שיכול להיות.

דוד אמסלם: ראית איזה חיבוקים נתנו הרזרבי ומר סער, שבעצם קיבל שוחד באופן מעשי – – –

יעקב מרגי: ממי?

דוד אמסלם: מר סער, הוא קיבל ערבות בסך 4 מיליון שקל לבחירות ממר קולבר.

דוד אמסלם: מר קולבר, יש לו חברת קנביס.

דוד אמסלם: הבן אדם הכניס לסעיף הקואליציוני, לסעיף 30, את סעיף הקנביס – –

יעקב מרגי: ואין כאן ניגוד עניינים, ברגע – – –

דוד אמסלם: ניגוד עניינים זה – – – פה, איך אמרתי?

דוד אמסלם: כשמלמדים במבוא למשפטים מה זה שוחד, לא מספרים על פקיד שקיבל על המרפסת שלו – פקיד בעירייה קיבל 2,000 שקל ונתן רישיון.

דוד אמסלם: זה השוחד המזוקק הכי חמור – קיבלת ערבות שיש לה שווי כסף, הרי יש לה שווי – 4 מיליון שקל לבחירות – –

יעקב מרגי: זה לא עובר את רחוב צלאח א-דין.

דוד אמסלם: – – ונתת חוק שמה?

דוד אמסלם: שמסדיר קנביס גם – אתה יודע, לא אכפת לך שאנשים יעשנו קנביס, כולל ילדים וכו'.

דוד אמסלם: אתה יודע, אתה מכיר מה זה, למה אנחנו מתנגדים לקנביס – לא הרפואי, הקנביס?

דוד אמסלם: זה הבן אדם שנוגע לי במשקפיים, מדבר לאט, עושה לנו ככה, בגלל זה אתם שם?

דוד אמסלם: ומר מנדלבלוף לא שומע, לא רואה.

יואב קיש: דודי – – –

יעקב מרגי: תודה.

דוד אמסלם: דרך אגב – –

יואב קיש: דודי, אני רק שאלה אחת.

דוד אמסלם: – – הוציא לו חוות דעת לפני יומיים – –

יעקב מרגי: ככל שאתם מאריכים אתם מקזזים לקרעי את זמן הדיבור.

דוד אמסלם: – – שבנושא קנביס, תשאל אותו, הוא נמצא בניגוד עניינים.

דוד אמסלם: שאלתי: ניגוד עניינים זה לא עכשיו, מר מנדלבליט?

דוד אמסלם: האוטובוס של השוחד כבר יצא מזמן.

יעקב מרגי: – – – בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: הוספתי לך.

יואב קיש: אני רק שאלה, ברשותך: מה היה קורה, דודי, אם אתה היית עושה את זה, או אופיר?

דוד אמסלם: אני אספר לך מה היה קורה.

דוד אמסלם: הזינזאנה של יושב-ראש הכנסת כבר פה, האזיקים כבר היו אצלנו, ועדת הכנסת כבר הייתה מתכנסת בלעדינו, וכבר לא היה צריך אפילו פרקליטות, ישר למגרש הרוסים.

יואב קיש: אנחנו צוחקים, אבל זה עצוב.

יעקב מרגי: אנחנו צוחקים, וזה עצוב.

דוד אמסלם: זאת האמת.

יואב קיש: זה מה שאני רציתי להגיד.

עיסאווי פריג': לקחת את זה מאוד מאוד מאוד קשה שישבת באופוזיציה.

עיסאווי פריג': אני מבין אותך.

דוד אמסלם: – – –

יעקב מרגי: עיסאווי, במקרה של דודי אני יכול לדבר.

יעקב מרגי: לא הוא.

יעקב מרגי: חז"ל אמרו: אל תדון אדם עד שתגיע למקומו.

עיסאווי פריג': הייתי במקום הזה.

יעקב מרגי: לא באופוזיציה.

יעקב מרגי: הוא יודע על מה הוא מדבר.

יעקב מרגי: היינו שם.

יעקב מרגי: היינו שם.

יעקב מרגי: הייתי במשרד ממשלתי כשהייעוץ הממשלתי, יועץ משפטי, לא רוצה לייצג אותך.

דוד אמסלם: עיסאווי פריג', כשהיית באופוזיציה, איזה כבוד עשינו לך.

עיסאווי פריג': גם עכשיו עושים לך כבוד, ואתה לא עושה כבוד לעצמך.

דוד אמסלם: כולל בוועדת הפנים, גם כשאתם ביקשתם – – –

יעקב מרגי: דודי, דודי, תן לו לסיים.

דוד אמסלם: עוד משפט.

דוד אמסלם: תן לי רק שני משפטים.

דוד אמסלם: כולל בוועדת הפנים, כשהייתי היושב-ראש, היית צועק, מתפרץ לפעמים וזה, היית מדבר חצי שעה, כמה שרצית, ומעולם לא היסיתי אותך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה, השר.

דוד אמסלם: והיום אתה לא נכנס – יוצא, אתה לא נכנס – יוצא.

עיסאווי פריג': אבל אתה מכניס את עצמך למקומות – – –

יעקב מרגי: השר עיסאווי פריג'.

דוד אמסלם: אתם – – –

יעקב מרגי: בואו נאפשר.

יעקב מרגי: דודי, תודה.

יעקב מרגי: תן לו.

דוד אמסלם: – – – שהרסתם את הכנסת, אין להחזיר את הגלגל – – –

יעקב מרגי: דודי, אתה עומד לדבר חצי שעה, אני אשמע אותך בשקיקה.

יעקב מרגי: הינה, הוספתי לך את שתי הדקות.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני אגיד מילה גם על הדבר הזה, אבל אני אחזור לחוק, כי החוק חשוב.

יואב קיש: יש פה – אחת העבירות הכי מגעילות היא אכיפה בררנית, מפלה, ומקומות שאנחנו בהלם שלא עושים איתם כלום.

יואב קיש: ,עכשיו כשאנחנו קצת – רק המינויים מה שנקרא לדירקטוריון – כמה נאבקת על זה, דודי, ואיך היום עכשיו הדברים מתנהלים.

יואב קיש: עזוב, אני לא נכנס לזה.

יואב קיש: אכיפה בררנית.

יואב קיש: אני אגיד עוד מילה אחת, ואני אומר – חיים כץ הוא חבר שלי.

יואב קיש: את המיץ מנסים להקיז לו.

יואב קיש: אין לו שום כלום, שום עבירה, שום דבר.

יואב קיש: הבן אדם צריך היה – כל התיק הזה היה צריך לעוף.

יואב קיש: אני גם הולך להתנגד להצעה שכאילו חברי כנסת עכשיו יהיו אשמים בדבר הזה.

יואב קיש: בעיניי זה הזוי.

יואב קיש: הרי העבירה שבסוף נתנו זה עבירת רובין הוד, לא יודע אם שמעתם.

אופיר כץ: אני פעם ראשונה שמעתי.

יואב קיש: זאת עבירה של עשיית מעשה כשר באמצעים לא כשרים, עבירת רובין הוד.

יואב קיש: מה עשה רובין הוד?

דוד אמסלם: כל היום הם ממציאים בלופים – – –

יואב קיש: רק בגלל שלמנדלבליט לא נעים לזרוק את התיק הזה.

אופיר כץ: היינו בוועדה – – –

יואב קיש: אז התיק הזה היה צריך ללכת לפח.

יואב קיש: הוא לא עשה דבר.

יואב קיש: זאת אכיפה בררנית ומתנפלים עליו כי הוא חיים כץ מהליכוד.

יואב קיש: אני לא רציתי לדבר על זה ולהאריך, אבל אני אומר לכם – –

דוד אמסלם: קודם כול שמנדלבליט ישמיע לנו את הקלטות שלו.

יואב קיש: – – שזה מפריע לי, וזה זועק, וזה כואב, ומספיק להתנהג בצורה הזו.

יואב קיש: הכנסת הזו חייבת לעשות סדר, ואנחנו נעשה את זה, ואנחנו ננצח, ונביא את הרוב.

יואב קיש: ואנחנו נעשה סדר בפרקליטות, נעשה סדר בבתי המשפט.

יואב קיש: אנחנו לא ניתן לאכיפה הבררנית הזו, לעצימת עין נגד הפשעים האלה, לכל ההתנהלות המקולקלת הזו להמשיך.

יואב קיש: אנחנו נילחם בכם – –

דוד אמסלם: וואו.

יואב קיש: – – ואנחנו נעשה את זה ואנחנו גם ננצח.

יואב קיש: תודה.

דוד אמסלם: רינה מצליח עוד תגיד שדיברת לא יפה בכנסת.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת אופיר כץ.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

דוד אמסלם: דנה ויס, יפתחו עליך אולפנים.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: קודם כול באמת נתחיל עם החוק, כמובן.

אופיר כץ: אתה יודע, יואב, ההישג הכי גדול של החוק הזה זה מה שאתה הובלת והבאת.

יואב קיש: תודה.

אופיר כץ: אם יש פה בשורה שיוצאת מהחוק הזה, היא לא תהיה בתוכו – –

יואב קיש: נקדם אותו.

אופיר כץ: – – אבל אתה תוביל את החקיקה הפרטית שאושרה גם על ידי הקואליציה.

אופיר כץ: זאת באמת בשורה ליותר זוגות צעירים ליהנות בדירה הראשונה שלהם מהפטור, ויותר זוגות צעירים באמת ייהנו מדירה ראשונה במחיר נמוך יותר, וזה הדבר היחיד שאני יכול לברך עליו בחוק הזה.

יואב קיש: ברור, אתה שותף מלא.

אופיר כץ: זה ההישג שלך יחד עם שאר חברי האופוזיציה בוועדה, וגם הנכונות של יושב-ראש הועדה.

אופיר כץ: ופה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לציין, מרגי, דיברנו על ועדת הכספים, על חברי הוועדה.

יעקב מרגי: אני איתך.

אופיר כץ: אני באמת רוצה לציין באופן מיוחד את חבר הוועדה מהסיעה שלך, שהוא חבר טוב שלי, ינון אזולאי, שהוא עושה בוועדה – אני לא חושב שמאז שאנחנו פה ביחד, הוא נכנס טיפה לפניי, יש דיון בוועדת כספים שהוא פספס.

אופיר כץ: באמת לכל דיון הוא מגיע מוכן ושואל את השאלות ונאבק תמיד למען החלשים.

אופיר כץ: באמת.

אופיר כץ: אני ממש ממש אוהב אותו בתור בן אדם ואוהב את העבודה.

יעקב מרגי: אבל רינה מצליח ודנה ויס יציינו את זה?

אופיר כץ: ואני פשוט מעריך ומוקיר את העבודה שלו.

יעקב מרגי: דודי, דנה ויס ורינה מצליח יציינו את העבודה של האופוזיציה בוועדת הכספים?

דוד אמסלם: הם יפתחו עלינו אולפנים רק על הסגנון – –

יעקב מרגי: אה, על הסגנון.

דוד אמסלם: – – איך אנחנו מדברים.

יעקב מרגי: תגיד לי, כשאומרים מה שאתה אומר עם תנועה של כתפיים והראש ככה, זה בסדר?

יעקב מרגי: אותן מילים, רק מכובסות.

דוד אמסלם: אגב, מילים יותר חמורות.

יעקב מרגי: מכובסות.

יעקב מרגי: בבקשה, אופיר, סליחה.

אופיר כץ: אז באמת, חברך לסיעה ינון הוא באמת נבחר ציבור – –

יעקב מרגי: נכס.

אופיר כץ: – – ממש נכס, באמת מהזן שאנחנו רוצים לראות פה.

דוד אמסלם: כל מילה בסלע.

דוד אמסלם: מסכים לכל מילה שאתה אומר.

אופיר כץ: אנחנו רוצים לראות פה כמה שיותר.

אופיר כץ: ברגע שיהיו עוד הרבה ינון אזולאי – – –

יעקב מרגי: ציינתי את כל חברי האופוזיציה בוועדת הכספים.

אופיר כץ: גם אני ציינתי, אבל אני שם דגש מיוחד על ינון, כי אני חושב שזה מגיע לו.

יעקב מרגי: מגיע לו.

אופיר כץ: הוא באמת נכס לציבור במדינת ישראל.

אופיר כץ: מה שהופתעתי באמת מהחוק הזה, כשישבנו היום בוועדת הכספים – שלא יודעים להגיד לנו מה זה יעשה, מספרים.

אופיר כץ: הרי זה משהו שכבר היה בעבר – היה 5%, עלה ל-8%, ירד ל-5% – ועדיין אנחנו שואלים, שאלנו הרבה שאלות, ולא קיבלנו תשובות מספקות.

אופיר כץ: באמת, כמו שיואב אמר, נעבוד כמה חודשים ונראה את התוצאה שמביא החוק הזה.

אופיר כץ: דבר נוסף שהעליתי, ולצערי לא זכה לתשומת לב בוועדה, זה שאין בעצם מדרגות.

אופיר כץ: אנחנו מסתכלים על בן אדם שיש לו שתי דירות כמו על בן אדם שיש לו 20 דירות.

אופיר כץ: אני חושב שלשים אותם באותו מקום זה דבר לא נכון, כי בן אדם עם שתי דירות – יש יותר אנשים, וזה יכול להיות גם ממעמד הביניים, בן אדם שכיר שחסך וקנה את הדירה השנייה.

אופיר כץ: בן אדם כזה לא אמור לשלם מס בדיוק כמו הבן אדם העשיר שקונה את הדירה ה-20 וה-21 שלו.

אופיר כץ: לפי דעתי פה אנחנו כן צריכים לעשות מדרגה ואולי טיפ-טיפה להוריד לדירה השנייה באיזה אחוז, אבל כן להעלות לדירה השלישית והרביעית בצורה הדרגתית.

אופיר כץ: אני חושב שזה משהו שכן יכול לסייע.

אופיר כץ: אז אלה המהלכים של הממשלה.

אופיר כץ: לפחות פה היה דיון ענייני, כי מה שאנחנו רגילים מהממשלה הזאת זה בעצם שכל הזמן הם מתעסקים בחוקים: איך להגביל את ביבי, איך לבוא אליו מהחוק הזה, מהחוק הזה, כתב אישום, שמונה שנים, כל מיני, נורבגי.

אופיר כץ: מהות העניין שלהם זה חוקים פוליטיים, חוקים שמתערבים בסיעות, חוק הגבלת כהונה, הטלת הרכבת הממשלה על מועמד שיש לו כתב אישום, חוק נורבגי שהם עשו אותו הכי מנופח שהיה פה.

אופיר כץ: עכשיו אני גם שומע שהם דוהרים לקראת הנורבגי ה-22.

אופיר כץ: זה יהיה מעניין.

אופיר כץ: אני לא יודע למי עוד נשארה שם האפשרות להשתמש בחוק הזה, נראה לי שכולם ניצלו אותו עד תום.

אופיר כץ: יכול להיות שאנחנו, אדוני היושב-ראש, פתאום נקבל שינוי נוסף, שזה כבר לא יהיה 50% מהסיעה – הם יהפכו את זה כבר ל-70%, לאפשר להכניס פה עוד נורבגים.

אופיר כץ: אף אחד לא יתפלא, ובטח שהם לא יזכו לביקורת גם בעניין הזה.

יעקב מרגי: אין פה איך.

אופיר כץ: לא, לא, סתם משום דבר.

יעקב מרגי: כבר אין פה מקום.

אופיר כץ: הוא הראה לי את הרשימה של הח"כים.

אופיר כץ: לא רואים את זה, אז נעדכן מה הראית לי.

אופיר כץ: כל הפעולות שלהם נובעות – הפוליטיקה הזאת, במקום להביא דברים לטובת האזרחים, נובעות מדבר אחד: מחשש.

אופיר כץ: הקואליציה הזאת חוששת מהציבור.

אופיר כץ: הקואליציה הזאת יודעת שאחרי התרגילים שהם עשו פה, שגנבו קולות מהימין והעבירו לשמאל, אין להם יותר תמיכה מהציבור.

אופיר כץ: ומולם הם רואים מועמד חזק, מועמד חזק מאוד, שלמרות כל מה שהם מנסים להלביש עליו, אם זה בבית המשפט, כפי שראינו היום, אם זה מבחינה פוליטית, שמנסים להוציא אותו מחוץ למשחק – ולמה זה?

אופיר כץ: כי הם יודעים שלפי כללי המשחק, הכללים הדמוקרטיים, הדבר הכי חשוב במדינה דמוקרטית, הזכות לבחור, הזכות להיבחר, הם יודעים שבכללים האלה – לא רוצה לדבר בכלל על לנצח את נתניהו, כי יש שם מפלגות שבאופן עקבי לא עוברות את אחוז החסימה, אבל הם יודעים שנתניהו בתמונה.

אופיר כץ: ואחרי ההונאה שלהם את הציבור, הם יודעים שאם הולכים לבחירות ואם הם לא יעשו שינויים הם לא יכולים לנצח והליכוד יחזור לשלטון.

אופיר כץ: זה מה שהציבור רוצה היום.

אופיר כץ: זה מה שהציבור רוצה היום, אחרי שהוא ראה את ההונאה הגדולה, איך לוקחים, איך משקרים למצביעים.

אופיר כץ: אומרים להם: אנחנו ימין, אנחנו לא נשב תחת יאיר לפיד, מה פתאום.

אופיר כץ: ראש ממשלה לא יכול לכהן כשיש לו רק עשרה מנדטים.

אופיר כץ: כמה שקרים.

אופיר כץ: הונאת הציבור הגדולה ביותר שהייתה פה.

אופיר כץ: לא הייתה הונאה כזאת של אזרחי ישראל.

אופיר כץ: מה שהפרעתי קודם ליואב זה היה מה שהיה בוועדת כספים, שבאמת בחודש האחרון עסקה רובה בהטלת מיסים על אזרחי מדינת ישראל.

אופיר כץ: כשבאו אנשי האוצר והסבירו לנו מה היה בעשר השנים האחרונות, זה היה מדהים.

אופיר כץ: כל גרף שהם הראו לנו בעשר השנים האחרונות, ככה, הכול בעלייה.

אופיר כץ: ואנחנו יודעים שכל המצב הכלכלי, לאן שהגענו, שהיינו חזקים לפני הקורונה ויכולנו לתת את כל המענקים, זה בזכות הכלכלה שהוביל נתניהו ויתר חברי הממשלה.

אופיר כץ: היה רק גרף אחד שהוא היה למטה מבחינת העקומה שלו – זה היה אחוז האבטלה, 3.8% לפני הקורונה, שאת זה הוא הצליח להוריד.

אופיר כץ: זה היה הגרף היחיד שהיה למטה.

יעקב מרגי: אבל העובדות מבלבלות אותם?

אופיר כץ: לא, אני חושב שהם מתעלמים מהעובדות.

אופיר כץ: נראה לי שהם מתעלמים.

אופיר כץ: לא מתבלבלים, מתעלמים.

אופיר כץ: וגם עם המיסים, בא שר האוצר, מסביר לנו על תקציב חברתי, משוויץ בדברים שהם עושים.

אופיר כץ: אומרים שאנחנו לא – אנחנו גם הוספנו לקשישים, אנחנו גם הוספנו לנכים, וכמה שיותר נוסיף לאוכלוסיות האלה יתקבל בברכה.

אופיר כץ: מה שהוא שכח – לא שכח, מה שהוא הוריד לתחתית סדר העדיפויות שלו זה החיילים שלנו.

אופיר כץ: להכול היה לו כסף, מיליארדים על גבי מיליארדים.

אופיר כץ: האנשים הכי יקרים לנו, אלו ששומרים עלינו, הילדים של כולנו, אותם הוא הוריד לתחתית סדר העדיפויות, את חיילי צה"ל.

אופיר כץ: לא, יש לנו תקציב, צריך לדעת איך לחלק את זה.

אופיר כץ: כל מה שעשינו בתקציב יותר חשוב מחיילי צה"ל?

אופיר כץ: לא היה דבר אחד שהוא חשב לשים את החיילים לפני?

אופיר כץ: אני מוצא הרבה דברים, כן?

אופיר כץ: התקציבים שחולקו פה לתנועה האסלאמית – הרבה יותר חשוב, אבל לא, שכחו את חיילי צה"ל.

אופיר כץ: כשאנחנו הצפנו את זה והעלינו את זה הם התחילו לדבר על זה, אבל מה, הם כבר גמרו לחלק את הכסף, אז אומרים: כן, אנחנו נעשה את זה, אבל רק ב-2023.

אופיר כץ: בושה לממשלה ששמה בתחתית סדרי העדיפויות שלה את החיילים שלנו.

אופיר כץ: עכשיו יש דבר חדש שהם רוצים להביא בחוק הקורונה.

אופיר כץ: אנחנו רואים שמקדם ההדבקה עולה, ומה בוחרים השרים הבכירים?

אופיר כץ: אצלנו בממשלה השרים נלחמו להיות בקבינט, לבוא לישיבות, להילחם על העמדות שלהם, לסייע לבריאות הציבור, לכלכלת הציבור.

אופיר כץ: פה הם רוצים לשנות את החוק, כי זה מטריד אותם שהם צריכים לבוא לישיבות.

אופיר כץ: מה הם עושים?

אופיר כץ: משנים את החוק כך שהם לא יהיו חייבים לבוא לישיבות – שרים בכירים, אוצר, חליפי.

אופיר כץ: אם אני זוכר נכון, היה להם איזה סלוגן: באנו לעבוד.

אופיר כץ: אנשים שבורחים מעבודה – עוד שקר שלהם – השתמשו בסלוגן: באנו לעבוד.

אופיר כץ: הדבר היחיד שבאתם לעבוד זה באתם לעבוד על אזרחי מדינת ישראל.

אופיר כץ: זה מה שאתם עושים.

אופיר כץ: לעבוד ממש לא באתם.

אופיר כץ: אני רוצה להתייחס לעוד סוגיה.

אופיר כץ: בשבוע שעבר עמד פה סגן השר לביטחון הפנים יואב סגלוביץ', ענה על שאילתה של חבר הכנסת ארבל, ובתשובתו הוא אמר שההפגנות בבלפור לא לווו באלימות חריגה.

אופיר כץ: החזרתי את זה כמה פעמים אחורה, שמעתי את זה שוב ושוב ושוב, לראות שהוא באמת אומר את זה.

אופיר כץ: אני לא חושב שיש אזרח במדינת ישראל – שכמובן דאגו להראות לנו את ההפגנות האלה כל מוצ"ש במהדורות מיוחדות, וכתבי שטח בכל פינה בהפגנה, בכל 100 מטר היה כתב שמסקר את ההפגנה, אז גם ראינו מה הלך שם.

אופיר כץ: אני לא חושב שיש אזרח שחושב או זוכר את מה שסגן השר אמר פה, שההפגנות בבלפור לא לווו באלימות חריגה.

דוד אמסלם: מי אמר את זה?

אופיר כץ: סגן השר לביטחון פנים.

דוד אמסלם: יש לו בעיית ראייה.

אופיר כץ: לא, לא, אני רוצה לעזור לו.

דוד אמסלם: לסגלוביץ'?

אופיר כץ: כן, אני רוצה לעזור לו.

אופיר כץ: בשביל זה אני פה, דודי.

דוד אמסלם: הוא לא רואה אלימות של שוטרים אף פעם.

דוד אמסלם: הוא שוטר.

אופיר כץ: לא, ההפגנות בבלפור – הפוך, דודי.

אופיר כץ: הוא אומר שהם לא לווו באלימות חריגה.

אופיר כץ: הוא השר שאחראי לשוטרים.

יעקב מרגי: כמעט פרצו לבלפור, אתה אומר.

אופיר כץ: אני רוצה להזכיר לו – – –

דוד אמסלם: לא כמעט.

דוד אמסלם: כמעט שרפו את המקום.

אופיר כץ: אני רוצה להזכיר לו מה המפגינים בבלפור עשו לשוטרים שהוא אחראי להם, שהוא אומר לא הייתה אלימות חריגה.

דוד אמסלם: שוטרים נפצעו שם מהבריירות.

אופיר כץ: אז היה גז פלפל על קצין במשטרת ישראל; הייתה תמונה של מקל, מקל – מישהו בא עם מקל והרביץ בפנים של שוטר; ראינו את אותו קצין בילוש, איך תקפו אותו, שברו לו את הרגל; ראינו בעיטה של מפגינה בפניה של שוטרת; ראינו אבוקות, רימוני עשן – לא לווו באלימות חריגה – רימוני עשן לעבר השוטרים; שמשות נופצו.

אופיר כץ: פה, בהפגנה מול הכנסת, שוטרת שעשתה את תפקידה קיבלה מקל בפנים, נזקקה לטיפול רפואי.

אופיר כץ: אתה מבין?

אופיר כץ: ככה התייחסו לשוטרים של סגן השר שאמון על הביטחון שלהם, והוא לא זוכר מה עשו לשוטרים שלו.

אופיר כץ: זריקות ביצים – הכול מכול היה שם.

אופיר כץ: רק בן אדם אחד לא זוכר, לא ראה את האלימות הקשה.

יעקב מרגי: גם אמצעי המחשה היו שם.

אופיר כץ: כן, אותה פריצה שהזכרת.

יעקב מרגי: לא, אמצעי המחשה.

דוד אמסלם: כל המיצגים למיניהם.

יעקב מרגי: תאר לך אם אנחנו היינו חסרי רגישות.

דוד אמסלם: דרך אגב, שים לב איך המשטרה, גם מהפחד, הוציאה את המכת"זיות.

דוד אמסלם: אתם זוכרים?

דוד אמסלם: עכשיו הם חזרו להפגנות הרגילות – חרדים, ימין.

אופיר כץ: עכשיו אין בעיה, דודי, עכשיו אין ביקורת.

אופיר כץ: אין ביקורת.

דוד אמסלם: שום בעיה.

דוד אמסלם: יצאו באחסנה יבשה.

אופיר כץ: בבלפור הם היו צריכים להגיע למפכ"ל בשביל לקבל אישור להשפריץ קצת מים, בהפגנות שהיו הרבה יותר אלימות.

אופיר כץ: אני לא מדבר על חסימות כבישים, שבירושלים לא היה אפשר לזוז במוצאי שבת, אבל סגן השר אומר שההפגנות בבלפור לא לווו באלימות חריגה.

אופיר כץ: עכשיו אני רוצה להתייחס גם לחלוקה שלנו.

אופיר כץ: איך אמר השר פריג'?

אופיר כץ: אני מתפלא עליך.

אופיר כץ: כשאתה אומר לדודי: אנחנו עושים כבוד, תבואו, עליך אני באמת מתפלא.

אופיר כץ: יש אחרים שאומרים את זה, אנחנו נותנים – עליך אני באמת מתפלא.

אופיר כץ: אני בטוח שאתה לא מאמין למה שאמרת קודם, כי אתה יודע טוב מאוד שמה שאתם עושים פה זה לא כבוד.

אופיר כץ: זה רחוק מכבוד – לא עבורנו, זה בטוח, אבל בטח גם לא לבית הזה.

אופיר כץ: מעולם לא הייתה דריסה גסה של האופוזיציה כפי שאתם עושים.

אופיר כץ: לא היה דבר כזה.

אופיר כץ: אנחנו היינו בשלטון.

אופיר כץ: אני לא זוכר שהיה ויכוח כזה.

אופיר כץ: אני לא זוכר שהייתה טענה של האופוזיציה שלא נותנים לה את מה שמקבלים.

אופיר כץ: אנחנו באנו ואמרנו: זה מה שמגיע לאופוזיציה, אחת, שתיים, שלוש, בלי להתווכח בכלל.

אופיר כץ: אנחנו חשבנו עכשיו לשנות את כללי המשחק בשביל שיהיה עוד יו"ר ועדה, לעקם את התוצאות של מה שנבחר כשאתם הייתם באופוזיציה?

אופיר כץ: זה מה ששלחו אתכם, מספר חברי הכנסת – זה מה שמגיע לכם בוועדות.

אופיר כץ: לא חשבנו לעקם את זה, לחלק את זה.

אופיר כץ: לשים שישה בוועדת מדע ולשים שניים בכספים כשמגיע לנו ארבעה, זה כבוד?

אופיר כץ: זה לא כבוד, זה לדרוס, זה להשפיל, זה לנצל את הכוח בצורה מכוערת.

אופיר כץ: אנחנו רוצים לבוא לוועדות, אנחנו גם באים.

אופיר כץ: אנחנו רוצים לשרת את האזרחים, רוצים לשרת את הציבור שלנו, לא בורחים מזה.

אופיר כץ: יש לנו פה סוללה של אנשים עם ניסיון שיכולים רק לתרום.

אופיר כץ: לא פרצנו איזה גבול מסוים, רוצים את מה שמגיע לנו.

אופיר כץ: לפי הנציגים שיש לנו בכנסת – תנו לנו את זה בוועדות, לא מעבר.

אופיר כץ: מה אתם עושים בזה?

אופיר כץ: מיליוני אנשים ששלחו אותנו לפה – – –

יעקב מרגי: לפי הכרעת הבוחר.

אופיר כץ: לפי הכרעת הבוחר, לא משהו שאנחנו מבקשים מעבר.

אופיר כץ: אתם לא משפילים אותנו, אתם משפילים מיליוני אנשים ששמו אותנו פה.

אופיר כץ: אנחנו צריכים לייצג אותם.

דוד אמסלם: דרך אגב, הם שכחו מה זה הבוחר.

דוד אמסלם: זה אנשים שהם מבחינתם אוכלי עשב.

אופיר כץ: אז אולי זאת הסיבה, אני לא יודע.

אופיר כץ: כי אני לא – – –

דוד אמסלם: – – אינטליגנטים, לא מבינים.

אופיר כץ: מילא אנחנו, דודי, אבל לדרוך על אותם מיליוני אנשים – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

אופיר כץ: – – שהלכו לקלפי ושמו – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, את החרדים רוצים בכלל לזרוק למזבלה עם מריצות.

אופיר כץ: את זה מותר להגיד.

דוד אמסלם: לא קשור, מותר להגיד.

אופיר כץ: מותר להגיד, כי זה לא דודי אמסלם אמר את זה.

דוד אמסלם: שר האוצר של מדינת ישראל, אתה מבין?

אופיר כץ: אבל מותר לו, כי לא קוראים לו דודי אמסלם.

דוד אמסלם: והרזרבי אומר שאנחנו בכלל הצאצאים האידיאולוגיים של יגאל עמיר, פה במליאה, כשמיקי לוי יושב ושומע אותו, ולא מעיף אותו החוצה.

אופיר כץ: לא רק שלא העיפו אותו החוצה.

אופיר כץ: אתה יום שישי, שבת, לא ראית מה עבר עליך, גם אבי לא.

אופיר כץ: אנחנו ראינו.

אופיר כץ: וואו, מה שהיה – על משהו שלא אמרת בכלל.

אופיר כץ: אבל יאיר לפיד, להגיד עלינו חארות ומגעילים – – –

יעקב מרגי: תקשיב, סוף-סוף יצאו מאחסנה יבשה, השדרניות.

דוד אמסלם: אתה רואה למה כדאי לשמור שבת?

דוד אמסלם: אתה רואה?

דוד אמסלם: יש עוד כמה בונוסים, אבל גם זה.

דוד אמסלם: אתה לא שומע את הזוהמה, את השקרים.

אופיר כץ: דודי, עכשיו שאלה שאני חושב שהרבה רוצים לדעת: כשפתחת את הפלאפון בצאת השבת מה ראית?

אופיר כץ: איזה כמות של הודעות, ווטסאפים וטוויטר?

דוד אמסלם: – – –

אופיר כץ: נראה לי שיצא עשן מהנייד.

דוד אמסלם: אני עשיתי את ההבדלה והדלקתי אותו בכלל שעה וחצי אחרי זה.

דוד אמסלם: אני רואה שנמרוד משאיר לי הודעה: דודי, כשאתה רואה את ההודעה שלי תתקשר.

דוד אמסלם: התקשרתי.

דוד אמסלם: שאלתי אותו: מה קרה?

אופיר כץ: שבוע טוב.

דוד אמסלם: שבוע טוב.

דוד אמסלם: אל תשאל מה עבר כל השבת עליך.

דוד אמסלם: אמרתי לו: ברוך השם, עזוב.

יעקב מרגי: ברוך השם.

דוד אמסלם: היינו בבית הכנסת אכלנו, שתינו, שמחנו, שרנו בשבת.

יעקב מרגי: אשריך.

דוד אמסלם: אנחנו עונג שבת.

אופיר כץ: אני מסיים.

דוד אמסלם: – – – מכל האנשים האלה שמסיתים נגדנו באופן שיטתי, כבר לא מעכשיו.

אופיר כץ: אתה מדבר מדם ליבך.

דוד אמסלם: כבר ארבע-חמש שנים, תראה מה קרה, כמה רעל.

דוד אמסלם: עד היום העירייה שם מנקה בזרנוקים, הרעל לא יוצא.

דוד אמסלם: האספלט ספג כל כך הרבה רעל מלפיד, חבריו, סגן השר גולן – כל אלה.

יעקב מרגי: שכחת את אלי אבידר.

אופיר כץ: מה איתו?

יעקב מרגי: – – –

אופיר כץ: הרבה זמן לא ראינו אותו.

אופיר כץ: מה איתו?

דוד אמסלם: הוא הוצא?

אופיר כץ: איפה הוא?

יעקב מרגי: לא יודע, הוכרז כנעדר.

אופיר כץ: בוא נשלח לו איזה מברק, משהו, נראה שהוא בסדר.

דוד אמסלם: – – – נזמין אותו לכנסת – – –

יעקב מרגי: הינה, הוא קיבל ממני הזמנה בשידור חי, שיבוא, שנראה אותו.

אופיר כץ: אלי, אם אתה רואה אותנו, תבוא.

אופיר כץ: התגעגענו.

אופיר כץ: נראה שאתה בסדר.

יעקב מרגי: תבוא, נראה אותך, התגעגענו.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אופיר כץ: תודה, אני מסיים.

דוד אמסלם: – – –

אופיר כץ: דודי, תן לי לסיים.

דוד אמסלם: חמש דקות משלי.

אופיר כץ: אתה מדבר מדם ליבך – –

עיסאווי פריג': ממש כיף לראות אתכם.

דוד אמסלם: תענוג.

עיסאווי פריג': תענוג.

עיסאווי פריג': תעבירו את הזמן בכיף, נחמד.

עיסאווי פריג': מה אני אגיד.

יעקב מרגי: בבקשה, אופיר.

אופיר כץ: דודי, אתה מדבר מדם ליבך, אתה מדבר על העוול ועל הדריסה שהם עושים פה, ואנחנו אוהבים אותך.

יעקב מרגי: תודה רבה לאופיר כץ.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת אבי מעוז.

דוד אמסלם: סוג חדש של צבועים.

דוד אמסלם: הצבועים כבר התביישו, כי הצבועים החליטו עכשיו להתכנס ולשנות לעצמם את השם.

יעקב מרגי: אין הגדרה להתנהלות הזאת.

יעקב מרגי: עוד לא המציאו את ההגדרה.

דוד אמסלם: הצבועים עצמם מתביישים בזה שאנחנו קוראים להם צבועים.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, 30 דקות לרשותך.

אבי מעוז: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: כנסת נכבדה, אני אדבר על כמה נושאים.

אבי מעוז: כבוד השר, כבוד השרה, זו החלפת משמרות, אני מבין.

אבי מעוז: החוק הקודם נקרא "הגבלת כהונת ראש הממשלה", ואני חושב שנכון יותר לכנות אותו בשם "חוק הגבלת העם".

אבי מעוז: בספר שמות, בפרשת יתרו, לפני מתן תורה, מצווה אלוקים את משה: "והגבלת את העם סביב".

אבי מעוז: לכאורה זה ציווי, אבל יש הבדל תהומי: הבדלה זו שהקדוש ברוך הוא מצווה את משה לפני מתן תורה זוהי הגבלה של הבדלה בין מדרגות של קדושה בין עם ישראל שמוכן לקבל תורה ולשמוע את דבר ה' לבין הר סיני ומשה רבנו שעולה אל האלוקים להוריד תורה לישראל ולעולם.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, ראשי הקואליציה הנוכחית עד כדי כך לא בטוחים בעצמם וביכולתם לנצח בבחירות, לפחות בבחירות הוגנות, ועד כדי כך חוששים מחזרתו של ראש הממשלה הקודם נתניהו, שבלחץ גדול הם מזדרזים לחוקק חוק שמהותו איננה הגבלת כהונת ראש ממשלה, אלא הגבלת העם וחופש יכולתו לממש את זכותו ואת חובתו הדמוקרטית בבחירות על ידי החוק האנטי-דמוקרטי של הגבלת כהונת ראש ממשלה.

אבי מעוז: מדובר בחוצפה שאין כדוגמתה, שעליה אמרו חז"ל: "בעקבתא דמשיחא חוצפא יסגא", כלומר, תרבה החוצפה בעקבות המשיח.

אבי מעוז: ממשלה שקמה באופן חוקי מבחינת החוק היבש, אבל באופן הכי לא דמוקרטי שיכול להיות, מבקשת לחוקק חוק שנוגד את עצם המשטר הדמוקרטי במדינת ישראל.

אבי מעוז: כמה אופייני הדבר לדרכה של הממשלה הנוכחית, שפוליטיקאים שמעלו באמון בוחריהם, שפועלים בצורה הפוכה לחלוטין מהאידיאולוגיה שבשמה נבחרו ושמדשדשים סביב אחוז החסימה ומטה, מנסים בכל כוחם למנוע מאזרחי ישראל לבחור במי שמעל מיליון אזרחים תמכו ותומכים בו באופן עקבי.

אבי מעוז: מסתבר שאנטי-יהדות, אנטי-לאומיות, אנטי-דמוקרטיות, אנטי-משפחתיות ואנטי-ערכיות הולכים יחד יד ביד.

אבי מעוז: ועוד דבר: בניגוד למדיניות העקבית של הממשלה, שגורסת טשטוש בין כל הדברים השונים והמובדלים, כמו איש ואישה, כמו ישראל והעמים וכמו היום השביעי וששת ימי המעשה, כלומר תפיסת טשטוש הזהויות ו"איש הישר בעיניו יעשה", דווקא בחוק הזה היא ליצור גבול והגבלה ולמנוע מהעם לומר את דברו.

אבי מעוז: אין לי הגדרה אחרת אלא שזוהי פשוט פחדנות, והפחדנות הזאת היא סימן שהשקר עומד ביסוד ממשלתכם.

אבי מעוז: למה?

אבי מעוז: כי האמת אינה פחדנית.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לציין מקבץ של אמירות הזויות של שרי הממשלה, ואני מדבר על הימים האחרונים בלבד.

אבי מעוז: לאחר מכן אני אתייחס לשיא ההזיה כפי שאני רואה אותה.

אבי מעוז: 1.

אבי מעוז: שר התקשורת – שר התקשורת לאחר הפיגוע אמר שצריך להגביל כניסת יהודים עם נשק לירושלים, למנוע נשיאת נשק גם מערבים וגם מיהודים בירושלים.

אבי מעוז: ריבונו של עולם, "הזוי" זאת מילה עדינה.

אבי מעוז: שרת התחבורה בשתי אמירות הזויות: האחת – מה שהיא אמרה רק היום או אתמול: סוף-סוף יוסר המצור על אזרחי המדינה בסופי שבוע.

אבי מעוז: מעתה תחבורה ציבורית בשבת על מלא.

אבי מעוז: אין יותר סופי שבוע, אין יותר מצור על האזרחים בסופי שבוע.

אבי מעוז: גם לגבי אמירה זאת המילה "הזוי" היא אנדרסטייטמנט.

אבי מעוז: ועוד מילה או משפט משרת התחבורה: איך אפשר להגיד עליי שאני הקטנה פועלת נגד היהדות הגדולה?

אבי מעוז: הרי העברתי עשרות מיליונים לתנועה הרפורמית, לתנועת היהדות המתחדשת.

אבי מעוז: אם היא העבירה עשרות מיליונים לרפורמים אז סימן שהיא לא נגד היהדות.

אבי מעוז: בדיוק הפוך.

אבי מעוז: גם המשפט הזה הוא הזוי לחלוטין.

אבי מעוז: השר לביטחון פנים – דיברתי על זה לפני כן, ואני רוצה לחזור על הדבר בהקשר של הפיגוע הרצחני שהיה אתמול.

אבי מעוז: השר לביטחון פנים אומר: היה מידע מוקדם על המחבל, אולם המחבל, לפי המידע שהיה, היה שייך לחמאס המדיני ולא לחמאס הפח"עי.

אבי מעוז: תצילנה אוזניים שכך שומעות.

יעקב מרגי: לפעמים התירוץ וההסבר יותר חמורים מהמעשה.

אבי מעוז: כן, אני מסכים.

אבי מעוז: אני נותן מילים עדינות.

אבי מעוז: לקרוא לזה "הזוי" זאת מילה עדינה.

אבי מעוז: תאר לך, אדוני היושב-ראש, השר לביטחון הפנים, האחראי לביטחון הפנים, קורה במשמרת שלו רצח מתועב שכזה, אומר קבל עם ועולם: היה מידע על המחבל הזה, רק אנחנו פירשנו – או שהמידע היה מפורש – שהוא רק מהחמאס המדיני, הוא לא מהחמאס הפח"עי.

אבי מעוז: רק על משפט כזה הוא צריך להתפטר.

אבי מעוז: כל מדינות העולם – אנגליה הכניסה את תנועת החמאס לארגוני טרור, הכריזה עליו ארגון טרור, על מה?

אבי מעוז: רק על הפח"עי שבחמאס?

אבי מעוז: היא הכריזה על כל תנועת החמאס, כולל החמאס המדיני.

אבי מעוז: זה הכול תנועת טרור.

יעקב מרגי: אני מקווה שראש ממשלת בריטניה לא שמע אותו.

אבי מעוז: יכול להיות שהוא שמע אותו.

אבי מעוז: הוא כבר לא יכול להתחרט, הוא הכריז על זה, אבל תשמע, זה הזוי, הזוי.

דוד אמסלם: זה פשוט לא נורמלי, לא ייאמן.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, עוד משפט הזוי מהיום או מאתמול, אני לא זוכר, מהיום, שר הבריאות – שר הבריאות קורא לנוער הגבעות "נוער הזוועות".

אבי מעוז: הזוי – אנדרסטייטמנט.

יעקב מרגי: מכלאות או זוועות, מה יותר מזעזע עם האסוציאציות הכי בעייתיות?

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אני מבקש ממך לא להוציא לי מילים מהפה.

יעקב מרגי: סליחה.

אבי מעוז: תאר לך, אדוני היושב-ראש – – –

יעקב מרגי: כיוונתי לדעת גדולים.

אבי מעוז: תאר לך, אדוני היושב-ראש, לו אני הייתי קורא לנוער איגי, לנוער שנמשך לבן מינו, נוער הזוועות – מה היו עושים לי?

דוד אמסלם: רינה מצליח ודנה ויס – –

אבי מעוז: מה היו עושים לי?

דוד אמסלם: – – היו פותחות אולפנים ארבעה ימים.

אבי מעוז: פותחים גם בחקירה.

דוד אמסלם: בעדיפות לשישי-שבת.

אבי מעוז: אז אני רוצה להגיד לשר הבריאות – אני מקווה שהוא ישמע: אדוני שר הבריאות, אתה הוא המייצג תפיסה זוועתית.

אבי מעוז: אתה מייצג את זוועת האדם התלוש.

אבי מעוז: אתה, שהורית לשנות את הטפסים במגן דוד אדום ולמחוק אב ואם ולרשום במקום זה הורה 1, הורה 2, אתה יודע מה זה שהילד יגדל בלי אבא ואימא?

אבי מעוז: זאת זוועת האדם התלוש.

אבי מעוז: אתה הוא המייצג את הזוועתיות.

אבי מעוז: אחרון אחרון ולא חביב – – –

יעקב מרגי: יש לך עוד 20 דקות.

אבי מעוז: כן, כן, אני לא גומר, אני רק בקטע של ההזויים.

אבי מעוז: אחרון אחרון ולא חביב זה שר החוץ.

אבי מעוז: שר החוץ, כידוע, מספק אמירות מדי פעם, ואנחנו מתמודדים עם האמירות שהוא מספק.

יעקב מרגי: אל תשקיע בהן, כי בשבוע הבא תהיה אמירה הפוכה.

אבי מעוז: לא, לא, לא משנה, אני רוצה לדבר על אמירה אחת – – –

יעקב מרגי: הוא שוכח מה הוא אמר לפני שבוע.

אבי מעוז: אני רק אגיד מה הוא אמר, שר החוץ.

אבי מעוז: מישהו קרא פה – אתה אמרת, חבר הכנסת אמסלם?

דוד אמסלם: הבן אדם סיפר שטילים ירו עליו מלבנון, אני לא מאמין.

דוד אמסלם: אני לא מאמין.

דוד אמסלם: דרך אגב, רינה מצליח לא שמעה את זה, לא שמעה את זה דנה ויס.

אבי מעוז: אני לא מדבר על האמירה הזאת.

דוד אמסלם: אדם משקר במצח נחושה, עשה מעצמו כמעט קצין בסיירת מטכ"ל.

אבי מעוז: דודי, אני לא מדבר על האמירה הזאת.

אבי מעוז: את האמירה הזאת אני משאיר לך, אתה תטפל באמירה הזאת.

דוד אמסלם: אני פשוט צובט את עצמי, האם זה אמיתי.

דוד אמסלם: איך הוא יוצא מהבית?

אבי מעוז: אתה אמרת קודם, נדמה לי שזה אתה, אני כבר לא זוכר, או שיואב קיש אמר את זה, שהמנוע זה בג"ץ, ההגה זה התקשורת והממשלה הזאת היא רק הגלגלים.

אבי מעוז: לכן הבנתי למה יש גלגל רזרבי.

דוד אמסלם: אתה צודק, הוא מפונצ'ר.

יעקב מרגי: אין בית מדרש בלא חידוש.

דוד אמסלם: אבל חידוש יפה, אהבתי.

אבי מעוז: לא יודע, הלכתי לפי המשל שלך.

דוד אמסלם: אהבתי.

אבי מעוז: שר החוץ אמר באזכרה לדוד בן-גוריון לפני כמה ימים שהחילוניות היא זרם ביהדות.

אבי מעוז: הזוי.

אבי מעוז: בדקות הקרובות אני רוצה לעסוק קצת בשר החוץ.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אני רוצה קצת לפענח את התופעה שנקראת יאיר לפיד על פי מקבץ קטן מאמירותיו לאורך השנים.

אבי מעוז: בסרטון לפני כמה שנים אמר יאיר לפיד שבשושלת שלו נמצאים גם הרמב"ם, ולהבדיל, אותו האיש שאנחנו בראשי תיבות קוראים יימח שמו וזכרו.

אבי מעוז: אגב, זה הרמב"ם, אותו רמב"ם שנמצא בשושלת של יאיר לפיד, זה הרמב"ם שכתב בהלכות מלכים על אותו האיש, שהוא – ואני מצטט – "גרם לאבד ישראל בחרב ולפזר שאריתם ולהשפילם ולהחליף התורה ולהטעות רוב העולם לעבוד אלוה מבלעדי השם".

אבי מעוז: עד כאן הציטוט של הרמב"ם.

אבי מעוז: גיסתו של לפיד, שאותה הוא מינה לדירקטורית בקק"ל, הייתה – אני מקווה שרק בעבר – חברה בכת היהודים המשיחיים, שהיא אחת הכיתות המיסיונריות בישראל.

אבי מעוז: לפני 12 שנה אמר העיתונאי דאז לפיד בפני תלמידי ישיבות, ואני מצטט, וזה קשור גם לימינו אנו:

אבי מעוז: אנחנו – כשהוא מתכוון לאנשים שאינם שומרי תורה ומצוות – אנחנו מתייוונים, וגם הרמב"ם היה מתייוון.

אבי מעוז: זאת אמירה שלו.

אבי מעוז: לאחר מכן הוא הסביר – ואני רוצה לציין את זה לשם ההגינות – שהוא התכוון שהרמב"ם ואנחנו, הוא מתכוון לאנשים שאינם שומרי מצוות, מחוברים לעולם, מחוברים לתרבויות העולם השונות.

אבי מעוז: אני רוצה לומר, מעבר לאווילות שבדברים, בהתאם למנהגו הקבוע לעוות מושגים ולשנות את דעתו בהתאם לרוח הנושבת, מתגלית בשר לפיד תודעה זרה ומנוכרת לרוח היהדות, ומכאן אני בא לנתח את מה שהוא אמר באזכרה לדוד בן-גוריון, שהחילוניות היא זרם ביהדות.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, החילוניות לא יכולה להיות זרם ביהדות, למה?

אבי מעוז: כי עם ישראל הוא עם קדוש וארצו היא קדושה.

אבי מעוז: חילוניות זה מלשון חול.

אבי מעוז: בעם ישראל אין חול, אין חילוניות.

אבי מעוז: יש אומנם דרגות בקדושה, אבל יהודי הוא קדוש מעצם מהותו.

אבי מעוז: את החול שבעולם אנחנו שואפים לקדש ולרומם.

אבי מעוז: החילוניות של לפיד היא להעלים את הקדושה מהמציאות, לטשטש את כל ההבדלים שאותם אנחנו מזכירים במוצאי שבת: קודש וחול, אור וחושך, ישראל והעמים, יום השביעי וששת ימי המעשה.

אבי מעוז: בתפיסתו של לפיד הכול מטושטש ומעורבב.

אבי מעוז: אין ייחוד בעם ישראל ואין הבדל בינו לבין אומות העולם, אין שום הבדל בין שבת לבין ימות החול ואין שום הבדל בין איש לאישה.

אבי מעוז: דרכה של תורת ישראל, לעומת זאת, היא איננה, כפי שבטעות מדמיין לפיד, דחייה של החול או יחס שלילי או מזלזל כלפי אומות העולם.

אבי מעוז: דרכה של תורת ישראל היא הבדלה, הכרה בערך של כל אחד מדברים שקיימים במציאות והדגשת תפקידו המיוחד.

אבי מעוז: גם לאיש נתקנה ברכה בברכות השחר, וגם לאישה נתקנה ברכה בברכות השחר, והברכה מותאמת בדיוק לתפקידם המיוחד של כל אחד ואחת.

אבי מעוז: אם בראש הממשלה הנוכחית, שכבר היום מובילה קו פוסט-מודרני של טשטוש ההבדל בין אמת לשקר, טשטוש בין טוב לרע וטשטוש של ייחודו של עם ישראל, יעמוד חלילה בהמשך יאיר לפיד, מדובר יהיה בשפל שכמוהו לא ידעה מדינת ישראל מצד הריקנות הערכית וטשטוש הזהות של מדינת ישראל.

אבי מעוז: כולנו מחויבים לעשות כל מה שניתן כדי שזה לא יקרה.

אבי מעוז: אבל שלא ישתמע ממני שיש הכשר לממשלה הנוכחית להמשיך בדרכה שלה, שכבר היום היא מטשטשת בין כל המושגים, ולכן יפה שעת אחת קודם.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, בלי להזכיר את חנוכה אי-אפשר.

אבי מעוז: לפני שישה ימים דיברה חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בדיון בוועדה שבראשותה היא עומדת, על הרפורמות שהיא מתכוונת להוביל בזהות היהודית של המדינה, אחרי שסיימה עם רפורמת הכשרות.

אבי מעוז: אחרי שהיא הסבירה שזה הולך לכאוב ואחרי שהיא השתמשה בתרגיל השחוק והרדוד של הפגנת הפחד מהביקורת והצורך במאבטח צמוד, היא הגדירה במדויק את המציאות שבה אנו נתונים.

אבי מעוז: אני מצטט אותה: אנחנו במלחמת תרבויות; אנחנו במלחמה על העתיד של המדינה שלנו.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אכן דברים מדויקים.

אבי מעוז: אנחנו נמצאים בעיצומה של מלחמת תרבות, מלחמת זהות.

אבי מעוז: אנחנו נמצאים מעט לפני חג החנוכה.

אבי מעוז: כבימים ההם כן בזמן הזה.

אבי מעוז: כבימי החשמונאים אנחנו נמצאים במלחמת תרבות.

אבי מעוז: אז זו הייתה מלחמה כנגד תרבות יוון, שביקשה לשעבד את רוחו של עם ישראל תחת התרבות ההלניסטית.

אבי מעוז: היום מלחמת התרבות היא כנגד הפוסט-מודרנה.

אבי מעוז: זו התרבות שבאה לטשטש את ההבדלים בין טוב לרע, בין אמת לשקר, בין ישראל לעמים, בין איש לאישה.

אבי מעוז: עם ישראל, לעומת זאת, יודע להבדיל.

אבי מעוז: כבר הזכרתי זאת: בכל מוצאי שבת, בזמן המעבר מקדושת השבת לששת ימי המעשה, אנחנו מתחילים את השבוע בהבדלה, וההבדלה הזו נִתקְנה לומר אותה דווקא בברכת חונן הדעת.

אבי מעוז: זוהי הדעת הישראלית, זוהי הדעת של התורה: להבדיל בין קודש לחול, בין אור לחושך, בין ישראל לעמים, בין יום השביעי לששת ימי המעשה.

אבי מעוז: ראש הממשלה בנט, גברתי השרה שקד, השר כהנא, השר אלקין, השר הנדל, חברי חבר הכנסת אורבך, חברת הכנסת סילמן, חבר הכנסת כלפון, חבר הכנסת האוזר, שימו לב באיזה צד בחרתם במלחמת התרבות הזאת.

אבי מעוז: מלחמת התרבות הזו היא כנגד האחים שלנו.

אבי מעוז: היא מלחמה תודעתית, לא פיזית, חלילה.

אבי מעוז: בעניין זה אני רוצה לקרוא מדבריו של מרן הרב קוק זצ"ל בספר "מאמרי הראי"ה", ממאמר שנקרא "מחאה נגד חילול שבת וחג".

אבי מעוז: כבר אז, לפני יותר ממאה שנים, היה חילול שבת בפרהסיה בכפר גנים, והרב כתב על זה מאמר.

אבי מעוז: כך הוא אמר – ואני מצטט; אני מדלג על פסקאות, אני אביא את העיקר: "לא בפעם הראשונה פוגשים אנו בדברי ימינו מצב איום ומדולדל במובנו החומרי, ובייחוד במובן הרוחני.

אבי מעוז: מצב שהיה צריך להביא לידי התמרמרות של ייאוש, אבל אנו איננו נפחדים.

אבי מעוז: איננו נואשים מכל ירידה, בטוחים אנו כי נצח ישראל לא ישקר ולא ינחם – – – ומאופל וממחשך אור ישועה יזרח – – – אף כי בלב דווי, אבל לא בלב נואש, אנו מביטים על הדלדול הנורא הרוחני העומד לעינינו בתוך איזו כוחות המשתתפים עימנו בבניין החומרי של העם והארץ.

אבי מעוז: אבל מפני זה ודווקא מפני זה אנו מוצאים בעצמנו כוח וחובה לעמוד נגד הפרצות ולמחות בכל עוז נגד ההריסות הנותנות אותנו לחרפה ושממון והמבלעות את כל מעשינו".

אבי מעוז: ממשיך הרב: "מפני שלא כנואשים אנו נלחמים, כי אם כגיבורים בטוחים במטרתם.

אבי מעוז: על כן צריכה מלחמתנו להיות תמיד מלאה זהירות של יושר ושל דעת – – – על מלחמה ממשית בימי קדם, בעוד עמנו חי חיים מלאים, הננו קוראים 'והיה כקרבכם אל המלחמה ונגש הכהן ודיבר אל העם.

אבי מעוז: ואמר אלהם, שמע ישראל, אתם קרבים היום למלחמה על איביכם'.

אבי מעוז: ושנינו במשנה: 'על אויביכם ולא אחיכם, לא יהודה על שמעון ולא שמעון על בנימין'.

אבי מעוז: ממוצא דברים" – אומר הרב – "אנו למדים ששונה הוא התכסיס של מלחמת אויבים מהתכסיס של מלחמת אחים.

אבי מעוז: אף אפשר שתזדמן" מלחמת אחים, "ואין מההכרח מפלט.

אבי מעוז: צריכים תמיד לדעת שגם בעת סערת המלחמה רגש האחווה חי הוא, והוא עושה פעלו בכל מלחמה כפי מידתה, בגדולה כפי גדלה ובקטנה כפי קטנה".

אבי מעוז: ממשיך הרב: "למלחמה אנו קרבים היום.

אבי מעוז: למלחמת מצווה.

אבי מעוז: בכאב לב אנו נגשים אליה, אבל סוף כל סוף הינני מכריז בגלוי שנדע אשר למלחמת אחים אנו ניגשים.

אבי מעוז: על אחינו ולא על אויבינו.

אבי מעוז: לא ישראל על הכנעני והעמלקי, אלא יהודה על שמעון ושמעון על בנימין.

אבי מעוז: רגש האחווה שאנו מרגישים גם נגד אחינו, אלה אשר כל כך התרחקו מסיבות שונות ונוראות מבית חיינו, מיסוד הקודש, מחיי התורה והמצווה הכוללים את האומה כולה לדורותיה, הוא שמחדיר בנו את רגש המלחמה ומגביר את כוחה ואת מרירותה של מחאתנו.

אבי מעוז: אבל הוא נותן בנו גם כן תכונה של זהירות, כי סוף כל סוף לא על אויבים כי אם על אחים אנו לוחמים.

אבי מעוז: ביטחוננו בניצחון מפעלנו, בפרי הטוב של שיבת ציון המעשית ההולכת ומתגלמת לעינינו נותנת לנו, הוא המעורר בנו את המשקל הבטוח בצדקו.

אבי מעוז: עם כל מה שאנו רגילים לישא את דגל השלום והאחווה גם לאחים נרחקים, עם כל מה שאנו מצדדים תמיד כלפי אהבה וחסד ומרבים אנו לשנן 'דאף על גב דאינון משחיתים אקרי בני'" – כלומר, למרות שהם משחיתים הם נקראים בנים – "ואף על גב דלית בהו הימנותא איקרו בני" – ולמרות שאין בהם אמונה הם נקראים בנים – "לא נוכל לעמוד מנגד בעת אשר הרעה גמלה כל כך את פרייה, עד אשר נרדם רוח החיים, עד אשר נסתלקה לגמרי הבושה הציבורית".

אבי מעוז: עד כאן, סוף ציטוט, מדברי מרן הרב קוק זצ"ל.

אבי מעוז: כמובן שאנו לוקחים פה גם את מידת הזהירות וגם את מה שאומר הרב, שהמלחמה שלנו היא מלחמת תרבות, מלחמת דעות, מלחמת דעות כנגד אחינו ואחיותינו, מלחמה כנגד אחינו.

אבי מעוז: היא לא מלחמה גופנית חלילה, פיזית חלילה, אלא מלחמת דעות.

אבי מעוז: ואנחנו מלאים ברגש האחווה, אנחנו מלאים ואנחנו יודעים שכולם נקראים בנים, אבל בכל זאת ניקח את מלוא חריפותה ואת מלוא מרירותה של אותה מלחמה, ונצא בגבורה להגן על הדעות המקוריות של עם ישראל ושל מדינת ישראל.

אבי מעוז: על כן, דווקא בגלל שאנחנו ניצבים פה במלחמת תרבות מול האחים שלנו, לא ניסוג ולא נירתע.

אבי מעוז: ואני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, האמת – אנחנו פועלים מתוך האמת, והאמת לעומת השקר – השקר אין לו רגליים.

אבי מעוז: סוף השקר ליפול.

אבי מעוז: מאיפה הביטוי הזה שלשקר אין רגליים?

אבי מעוז: כי האותיות של שקר – חבר הכנסת אמסלם – לשקר אין רגליים.

אבי מעוז: השקר ייפול בסוף.

דוד אמסלם: תמיד על רגל אחת.

אבי מעוז: עומד על רגל אחת.

אבי מעוז: ש' – כותבים אותה ככה, עם שפיץ למטה.

אבי מעוז: הק' – גם כן על רגל אחת, והר' גם כן על רגל אחת.

אבי מעוז: לעומת השקר, האמת עומדת יציב: הא' עם שתי רגליים, המ' כולה – –

יעקב מרגי: בסיס.

אבי מעוז: – – והת' עם שתי רגליים.

אבי מעוז: לאמת יש בסיס מוצק.

אבי מעוז: האמת, היא לא ותרנית, היא לא ביישנית והיא לא פחדנית.

אבי מעוז: נאמר – גם כן אני הזכרתי – "בעקבתא דמשיחא חוצפה יסגא".

אבי מעוז: בעקבתא דמשיחא, אומרים חז"ל גם כן, ש"האמת תהא נעדרת".

אבי מעוז: אם רצינו סימן שאנחנו נמצאים בעקבתא דמשיחא, קיבלנו את הממשלה הזאת.

יעקב מרגי: גם חוצפה וגם אמת נעדרת.

אבי מעוז: גם חוצפה וגם האמת תהא נעדרת.

אבי מעוז: האמת נעשית עדרים-עדרים.

אבי מעוז: כל אחד בוחר לו את האמת שלו.

אבי מעוז: והממשלה מובילה במלחמת התרבות הזאת.

אבי מעוז: יש חלקים בממשלה שמובילים את זה חזק – להעלים את האמת מחיינו הציבוריים.

אבי מעוז: כמו שאומרת שרת התחבורה, שמעכשיו הוסר המצור, והשבת הופכת להיות יום חול רגיל, תחבורה ציבורית בשבת, חופשי, על מלא.

אבי מעוז: ולכן אני אומר, אנחנו לא מוותרים, כי האמת היא לא ותרנית, אנחנו לא מתביישים, כי האמת היא לא ביישנית, ואנחנו לא פוחדים, כי האמת היא לא פחדנית, וסוף האמת לנצח, בעזרת השם.

אבי מעוז: מילה אחת לסיום.

אבי מעוז: אני רוצה לנצל את זה שידידי חבר הכנסת אורבך נמצא פה.

אבי מעוז: ניר, אני מתאר לעצמי שקשה לך.

דוד אמסלם: הוא עדיין ידידך?

אבי מעוז: אבל – כן, הוא ידידי והוא אחי והוא שייך לעם ישראל בדיוק כמוני – –

דוד אמסלם: – – –

אבי מעוז: – – ומקור נשמתו הוא בדיוק מקור נשמתי.

אבי מעוז: אני באמת פונה אליך מלב אל לב: תחשוב עוד פעם.

אבי מעוז: ביכולתך להציל את מדינת ישראל ושהופיע מחדש האמת בחיינו הציבוריים.

אבי מעוז: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לאבי מעוז, שכרגיל מתמיד בדיוק, גם כשמדובר ב-30 דקות.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת דודי אמסלם.

יעקב מרגי: איך יכולתי לדלג עליך?

יעקב מרגי: איך יכולתי לעשות זאת?

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש, אם הוא יהיה נוכח בבניין, ואני מאמין שהוא יהיה נוכח.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת.

יעקב מרגי: 30 דקות לרשותך.

דוד אמסלם: חברי אבי מעוז, קודם כול, לפני שניכנס לדברי חולין, מה שנקרא, אני רוצה להגיד שהיום ערב י"ט בכסלו.

דוד אמסלם: י"ט בכסלו זה יום שחרורו של הרבי הזקן מחב"ד, הנקרא הרבי הזקן, רבי זלמן מלאדי.

דוד אמסלם: שניאור מלאדי – שהוא בעצם, כמו שאנחנו יודעים, הוא היה בעל התניא וגם חיבר את השולחן ערוך.

דוד אמסלם: הוא שוחרר מבית הסוהר הרוסי.

דוד אמסלם: הוא ישב, כלאו אותו בתקופה הראשונה, בערך כחודשיים ימים כמעט, והיום חסידי חב"ד בעולם מציינים את יום הגאולה, מבחינתם, של הרבי ששוחרר מהכלא.

דוד אמסלם: שלוש שנים לאחר מכן שוב פעם הוא נאסר – בערך כשנה.

דוד אמסלם: לאחר מכן גם שחררו אותו באזור חנוכה.

דוד אמסלם: דרך אגב, לאחר כמה שנים נפוליאון פלש לרוסיה הצארית, והאדמו"ר הזקן ידע שתהיה ליהודים רווחה כלכלית, אבל הוא התפלל שנפוליאון יפסיד במלחמה.

דוד אמסלם: שאלו אותו: מדוע?

דוד אמסלם: הוא טען שיכול להיות שהיהודים יקבלו מה שנקרא רווחה כלכלית, אבל בוודאי ייפגעו ויהיה להם נזק רוחני, ולכן עם ישראל בסופו של דבר נשאר בגלל הרוח ולא בגלל החומר.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה מביא אותי לימינו אנו.

דוד אמסלם: כשאני היום עושה הבחנה, מר אורבך, בין הממשלה הזאת לממשלה הימנית שלנו – מה שנקרא המחנה הלאומי – אני אסביר לך איפה המאבק.

דוד אמסלם: פעם עשו הבחנה בין שמאל לימין, מי בעצם בעד ההתיישבות בכל חלקי הארץ ומי רוצה למסור חלקים מהארץ – –

יעקב מרגי: נסיגה.

דוד אמסלם: – – לפלסטינים.

דוד אמסלם: מר אורבך, אנחנו כבר לא שם.

דוד אמסלם: אנחנו כבר לא בהבחנה אם אתה אוכל כשרות גוש קטיף או רבנות.

דוד אמסלם: היום אנחנו נאבקים על הזהות היהודית של מדינת ישראל: מי רוצה לעקור את היסודות היהודיים ומי מתעקש ונלחם שמדינת ישראל תמשיך להיות מדינת היהודים – לזה אבותינו באו ארצה.

דוד אמסלם: ואתם, דרך אגב, מתחרים, מר אורבך – כל שר פה שלא נמצא, כל שר שלא נמצא עכשיו בבית, מתחרה עם חברו כמה יותר מהר הוא עוקר את מסורת ישראל הקטנה שנשארה במרחב הציבורי: מי מפעיל תחבורה בשבת, מי מכניס חמץ לבתי החולים, מי דואג לברית הזוגיות, בקיצור, מי יותר מהר מוחק את היהדות ממדינת ישראל.

דוד אמסלם: אני אמרתי לך פעם, בסוף בסוף החיים האלה כאן מסתיימים, כולל גם בכנסת ובעולם הזה.

דוד אמסלם: בסוף צריכים לתת דין וחשבון, מר אורבך, לא אצל נפתלי בנט ולא אצל אילת שקד.

דוד אמסלם: אל תדאג, לא שם אני מדבר.

דוד אמסלם: בסוף בסוף אתה תצטרך לתת דין וחשבון לפני בוראך, איך אתה תמכת בהרס היסודות היהודיים במדינת ישראל בזה שאתה תמכת באנשים שכל תכליתם בכנסת – אתם רואים אותה – בנושא הזה.

דוד אמסלם: ולכן אני אומר, זה מתקשר לי לזה שהאדמו"ר הזקן, זיכרונו לברכה – אחד מגדולי היהודים, מהנשמות הגבוהות שירדו לעולם – דאג לרוח, לא לחומר.

דוד אמסלם: אתם דואגים לג'ובים על חשבון מה שנקרא הנשמה היהודית והבסיס היהודי של עם ישראל.

דוד אמסלם: תראה, היות שנכנס יושב-ראש הכנסת, אני רוצה להקריא לך, אדוני יושב-ראש הכנסת, איזה משהו קטן.

דוד אמסלם: אני לא בטוח שתזהה מי זה, מר לוי.

דוד אמסלם: אני מקריא לך טקסט, אני מצטט: למה צריך להשביע שני ראשי ממשלה באותו יום?

דוד אמסלם: הנכדה שלי בכיתה ד' באה למסדרון, בצד אחד נשיא ודגל ישראל, בצד השני שני ראשי ממשלה.

דוד אמסלם: שואלת אותי: סבא, למה יש שתי תמונות?

דוד אמסלם: אני אומר לה: שניהם בנימין.

דוד אמסלם: אז הנכדה אומרת לי: אני יודעת לקרוא.

דוד אמסלם: אני אומר לה: כי השביעו אותם יחד באותו יום.

דוד אמסלם: היא אומרת: לא הבנתי.

דוד אמסלם: אני אומר לה: גם אני לא הבנתי.

דוד אמסלם: רק תראה, מר לוי, חבר הכנסת, יושב-ראש הכנסת, כמה צביעות דחוסה יש בבן אדם אחד.

דוד אמסלם: הרי גם היום הנכדה שלך לא מבינה איזה שני ראשי ממשלה לכאורה יש, רק ברמה אחרת, דרך אגב.

דוד אמסלם: אלה שהיו, לשיטתך, לפחות היו ברמה גבוהה, ייצגו את מדינת ישראל – בוודאי ראש הממשלה נתניהו.

דוד אמסלם: אבל בוא תראה: אחד עם שישה מנדטים, שגנב את השלטון באופן מעשי, והשני – זה הבוס שלך, כן?

דוד אמסלם: בן אדם שבעצם קורא לנו צאצאי יגאל עמיר האידיאולוגיים, פה, לפני שבוע, ואתה שומע ומאזין בשקט.

דוד אמסלם: אני שואל אותך, הנכדה שלך לא שואלת אותך: תגיד, סבא, שני אלה שתלויים בכיתה על הקיר, מר לפיד ומר בנט, מה הם, ראשי ממשלה?

דוד אמסלם: שניים?

דוד אמסלם: לא קוראים לשניהם בנימין.

דוד אמסלם: מה אתה עונה לה?

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה אתה עונה לה: נכדתי האהובה, זה לא משנה.

דוד אמסלם: העיקר אני, סבא שלך, יושב-ראש הכנסת.

דוד אמסלם: כשאני יושב-ראש הכנסת – קיבלתי ואחד ג'וב – ג'יפים מלווים אותנו הביתה, אז מה זה משנה עכשיו מה יש על הקיר?

דוד אמסלם: מה זה חשוב?

דוד אמסלם: אל תבלבלי את עצמך ואל תקשי על עצמך בשאלות קשות.

דוד אמסלם: העיקר סבא קיבל תפקיד.

דוד אמסלם: בעצם ככה אתה נוהג.

דוד אמסלם: אדוני יושב-ראש הכנסת, במשמרת שלך, אתה תיזכר לדיראון, בתקופה שלך בכנסת, כי אתה במו ידיך הרסת את הכנסת.

דוד אמסלם: אני אסביר לך מדוע: אתם רמסתם כל חוק, כל נורמה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אי-אפשר להחזיר את הגלגל אחורה, כי אתה אפשרת את ההתנהלות הביזיונית פה.

דוד אמסלם: אני רוצה להסביר לציבור בבית: אנחנו קיבלנו 30 מנדטים ויש ועדת כספים.

דוד אמסלם: לכאורה אנחנו צריכים לקבל רבע מכל ועדה.

דוד אמסלם: יש 16 חברי ועדה.

דוד אמסלם: תנחשו כמה נותנים לליכוד?

דוד אמסלם: שניים – חצי ממה שמגיע.

דוד אמסלם: עוד מעט הם יקבעו לנו שההצבעות, כשאנחנו יושבים כאן 30, ייחשבו ל-15.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מדובר באנשים אלימים, בריונים, כפי שאמרתי.

דוד אמסלם: אנשי השמאל לא רואים אף אחד ממטר.

דוד אמסלם: הם דוהרים, דורסים, לא שואלים.

דוד אמסלם: לפיד לוקח מטוס במיליון שקל לטיסה אחת לארצות הברית.

דוד אמסלם: כתבתי לו מכתב.

דוד אמסלם: לא האמנתי.

דוד אמסלם: אתה יודע, אני אומר, אדוני היושב-ראש, גם אם לא רואים אותך, איך יש לך מצפון כזה?

דוד אמסלם: אתה יודע שזה כסף ציבורי של עם ישראל.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מה ב-first class לא טוב לך? לא הבנתי.

דוד אמסלם: רק אם אתה לוקח מטוס רק לעצמך, ככה אתה מרגיש ששיחקתם אותה?

דוד אמסלם: לא מבין.

דוד אמסלם: מי מרשה לך לעשות דברים כאלה?

דוד אמסלם: מי מרשה לך?

דוד אמסלם: אני רציתי לרכוש טאבלט ב-700 שקל כשהייתי שר – אמרו לי: תכתוב מכתב.

דוד אמסלם: תראה לאן הגענו, שומרי הסף – שהמציאו לעצמם את התואר שומרי הסף, אין לי מושג מאיפה הם הביאו אותו – פתחו את הדלתות.

דוד אמסלם: כבר לא צריך שומרים, כי אין דלת.

דוד אמסלם: יאללה, תיכנסו, תעשו מה שאתם רוצים.

דוד אמסלם: נוסע למוסקבה – אחרי יומיים, שלושה, שבוע, אני כותב מכתב למנכ"ל משרד החוץ: כמה עלתה הנסיעה?

דוד אמסלם: כותב לי: בערך 300,000 שקל ליום.

דוד אמסלם: זה מכתבים שלי, רשמי.

דוד אמסלם: אני בשוק.

דוד אמסלם: תגיד, אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: באמת, אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: גם אם גמרת בקושי 12 שנות לימוד.

דוד אמסלם: 300,000 שקל – אני מניח שכבר בכיתה ג' לימדו אותך כמה זה.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: איך אתה בכלל יוצא מהבית?

דוד אמסלם: אני לא מבין.

דוד אמסלם: עזוב שאתה חי איזשהו שקר אחד שלם עם עצמך.

דוד אמסלם: אתה עושה איזה סרטון כאילו שירתָ לפחות בסיירת צנחנים.

דוד אמסלם: תגיד, אתה חושב שכולם מפגרים?

דוד אמסלם: לא מבין אותך.

דוד אמסלם: הילדים שלך לא רואים את הסרט הזה?

דוד אמסלם: החברים שלך לא אומרים לך: תשמע, יאיר, החלקת קצת על הראש?

דוד אמסלם: טיל נפל ליד הבית של ההורים שלך?

דוד אמסלם: ההורים שלך גרים בתל אביב או בגוש דן, ואם נפל טיל על גוש דן, הוא נפל על איזה 4 מיליון איש.

דוד אמסלם: היית בשדרות בצבע אדום?

דוד אמסלם: יש שם עשרות אלפי אנשים, אם לא מאות, שנמצאים בצבע אדום כבר שנים על גבי שנים, כולל תינוקות.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: בואנ'ה, תקשיב, אתה הזוי.

דוד אמסלם: אני צובט את עצמי להבין שזה אמיתי.

דוד אמסלם: אבל אני אגיד לך מה הדבר שבאמת הדהים אותי יותר מהכול: זה שאתה עטיפה ויש לך –אתה בעצם מפעל של צלופן.

דוד אמסלם: אין באמת תוכן, אין כלום.

דוד אמסלם: הרי אם תבדוק את כל קורות חייך עד היום, הרבה לא עשית לטובת עם ישראל, כמעט בשום תחום.

דוד אמסלם: בצה"ל לא שירתָ באופן מעשי.

דוד אמסלם: הרי היית, כפי שאמרנו, כתב בעיתון במחנה.

דוד אמסלם: לדעתי, אתה היית צריך לתת לצבא משכורת על זה שהוא נתן לך קורס לכתבים.

דוד אמסלם: אני מניח שמילואים לא עשית – ככה הסברה שלי אומרת.

דוד אמסלם: יותר ישבת בפאבים, עישנת, שתית, רקדת, ניגנת.

דוד אמסלם: זה היה עולם התוכן שלך – –

יעקב מרגי: התאגרפת.

דוד אמסלם: – – התאגרפת מדי פעם כדי להראות שאתה גם בריון גדול.

דוד אמסלם: זה עולם התוכן שלך, מר לפיד.

דוד אמסלם: אבל מה עשית השבוע או בשבוע שעבר?

דוד אמסלם: אני הבנתי שהגיע לכאן יהודי יקר, חבר פרלמנט צרפתי בשם מאיר חביב.

דוד אמסלם: הוא אוהב ישראל אמיתי, נלחם ב-BDS, הופך עולמות בשביל מדינת ישראל, בגלל שהוא יהודי, ולא רק בגלל – יש לו זיקה אמיתית ליהדות.

דוד אמסלם: יהודי חם, שומר מסורת, אני מניח, בגלל שכל הצפון אפריקאים הם שומרי מסורת.

דוד אמסלם: הוא בא למדינת ישראל במסגרת איזושהי משלחת שהייתה של הארגון היהודי הצרפתי.

דוד אמסלם: ומה אתה עושה, לפחות ממה שאני קורא בתקשורת?

דוד אמסלם: נותן הנחיה לא להכניס אותו למשרד החוץ.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הוא חבר של ראש הממשלה נתניהו.

דוד אמסלם: תבין, תבין לאן הגעת.

דוד אמסלם: תבין, מדינת ישראל לא חשובה.

דוד אמסלם: לא אכפת לך להעליב את אחד השגרירים של מדינת ישראל בעולם, יהודי לא פחות ממך, דואג למדינה לא פחות ממך.

דוד אמסלם: מה כל חטאו?

דוד אמסלם: שהוא אוהב את ראש הממשלה נתניהו.

דוד אמסלם: תבין לאן הגעת, לאיזו תחתית ירדת.

דוד אמסלם: כשאני שואל אותך, כותב מכתב: תגיד, יש מצב?

דוד אמסלם: עונה לי מנכ"ל משרד החוץ: הוא לא היה חלק מהמשלחת.

דוד אמסלם: לא משנה, הוא הסגן של אותו ארגון או היושב-ראש של הארגון.

דוד אמסלם: הם חיים בעולם של שקר.

דוד אמסלם: לא אכפת להם להרוס את המדינה.

דוד אמסלם: המדינה זה הם, משרד החוץ זה הוא.

דוד אמסלם: זה כמו שהוא ניגש לכאן כשהצבענו על התקציב, והוא ניגש ליושב-ראש ואומר לו כאן, למיקי לוי, יושב-ראש הכנסת: אני מבקש ממך לרדת למטה, שגינזבורג יחליף אותך, ברמקולים פה.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: בן אדם הזוי, חושב שהכול שלו, הכול הוא מנהל, הכול הוא משנה, הכול עושה – לוקח מטוסים, מזיז אנשים, מוריד את היושב-ראש.

דוד אמסלם: הוא האירוע.

דוד אמסלם: מר חביב לא ייכנס למשרד החוץ.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: כי משרד החוץ רשום על שמי בטאבו.

דוד אמסלם: החלטתי ביום הגאווה להוריד את דגל ישראל ולשים – למה לא?

דוד אמסלם: צא וחשב: אני שר החוץ מחר.

דוד אמסלם: מגיע י"ט בכסלו, כמו היום.

דוד אמסלם: יש לנו דמות היסטורית כמו הרבי, האדמו"ר הזקן, זיכרונו לברכה, ואני מעלה את הדגל של חב"ד, אחד מוריד בתורן – מה היו עושים כל הצפונבונים וכל המנדלבליט.

דוד אמסלם: היו שואלים אותי: תגיד, התורן שלך?

דוד אמסלם: כל אחד עכשיו בא ועושה מה שהוא רוצה?

דוד אמסלם: תבין את הבן אדם – מתנהלים, לית דין ולית דיין.

דוד אמסלם: איך אמר הגשש?

דוד אמסלם: והמשרוקית של השופט לא מוציאה אפילו מנגינה של מארש.

דוד אמסלם: כלום, שום דבר.

דוד אמסלם: פשוט אתם בושה וכלימה.

דוד אמסלם: אתם אנשים אלימים, שקרנים, בריונים.

דוד אמסלם: אתם אנטי-דמוקרטים באצטלה של איזה אנשים נאורים, צדיקים.

יעקב מרגי: אני יכול לשאול שאלה?

דוד אמסלם: בבקשה.

יעקב מרגי: אתה מציב להם מראות.

יעקב מרגי: הם מסתכלים על המראות האלה?

דוד אמסלם: בוודאי שלא.

דוד אמסלם: אני רוצה אגיד לך משהו, אדוני היושב-ראש, אני נדהמתי ממה שקרה בסוף השבוע.

דוד אמסלם: אספר את הסיפור, חבר הכנסת פרוש.

דוד אמסלם: ביום שלישי – כמובן כמה ימים לפני כן – אומר לי הדובר: תשמע, דודי, יש משהו בשם "פייס" כזה, זה משהו חדש היום בעולם התקשורת.

דוד אמסלם: אני אומר לו: מה זה?

דוד אמסלם: הוא אומר לי: זה כמו חוג בית, שואלים שאלות.

דוד אמסלם: אמרתי לו: בסדר.

דוד אמסלם: קובע ביום שלישי – אני מגיע.

דוד אמסלם: ביום שלישי אנחנו מתחילים שידור בשעה 02:15, מגיע מאיזו אזכרה בקריית גת, לא אלאה אתכם, זה לא חשוב.

דוד אמסלם: אז אני שואל: חבר'ה, איך זה עובד?

דוד אמסלם: אומרים: תשמע, דודי, עכשיו על הקו יש איזה 500 איש והם רוצים לשאול אותך שאלות.

דוד אמסלם: בבקשה, יש מישהו שמנהל את האירוע הזה, לא יודע, אני לא מכיר אותם.

דוד אמסלם: שואלים, עם ישראל שואל שאלות.

דוד אמסלם: שואלים אותי אנשים: תגיד, דודי, איך אתם נותנים לשמאל לרמוס אתכם ככה?

דוד אמסלם: איפה הכבוד שלנו?

דוד אמסלם: הרי לא נותנים לכם להיכנס לוועדות, מעליבים אתכם, יושב-ראש הכנסת, מר לוי, זורק אותך כל שתי דקות.

דוד אמסלם: אני אומר להם: תקשיבו, הכוח אצלם.

דוד אמסלם: השתלטו על ההגה.

דוד אמסלם: באו הפירורים, חיברו כל מיני חיבורים שלא קשורים לעניין, לקחו אגזוז של BMW, לקחו מנוע של סוסיתא, לקחו איזה גגון פה, ארגנו איזה משהו שבקושי מקרטע אבל נוסע על הכביש, לא משנה, במהירות של 2 קמ"ש.

דוד אמסלם: אז אני אומר להם: חבר'ה אל תדאגו, הם קובעים נורמות מחרידות – כשאנחנו נחזור, בעזרת השם, אנחנו ניקח את זה ונקדם את זה עוד.

דוד אמסלם: הם דורסים אותנו?

דוד אמסלם: נדרוס אותם במהירות יותר גבוהה, בגלל שהם שברו את כל הנורמות.

דוד אמסלם: הם מעליבים אותנו על בסיס יומי, משפילים את הכנסת – לא אותי, אמסלם דוד, ולא אותך, חבר הכנסת מרגי; הם בעצם משפילים את הציבור שלנו, שהם קוראים לו "מלחכי עשב", וכן הלאה נשאלות השאלות.

דוד אמסלם: ואז הם אומרים לי: תראה, דודי, איך יכול להיות שמר מנדלבלוף מאפשר להם את כל המינויים?

דוד אמסלם: אני אומר להם: רבותיי, אספר לכם, אני הייתי יושב-ראש, הייתי ממונה על רשות החברות, ויש חוק.

דוד אמסלם: כשרציתי למנות, באו דינה זילבר ומר מנדלבלוף והוציאו לי חוות דעת שאי-אפשר, שאני חייב מהנבחרת של לפיד.

דוד אמסלם: אני לא הסכמתי, בגלל שזה לא החוק.

דוד אמסלם: אנחנו יודעים לקרוא את החוקים.

דוד אמסלם: אז הם הוציאו לנו חוות דעת, וכמובן הג'ינג'י וחבורותיו – ארבע עמותות שמאל רצו לבית המשפט העליון, וכמובן, מה חשבתם שקרה בבית המשפט העליון, חבר הכנסת פרוש?

דוד אמסלם: בוודאי שגם חיות וגם עוד שופט שאני לא זוכר את שמו חתמו על צווי ביניים וקבעו דיון לעוד חודש.

דוד אמסלם: אבל מר מנדלבלוף אמר להם: בואו נדחה את זה בעוד חודש.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: יש בחירות, לא בחירות, הקמת ממשלה, ויכול להיות שהליכוד לא יהיה בממשלה.

דוד אמסלם: יכול להיות או שהפריץ ימות או שהכלב ימות, וככה היה.

דוד אמסלם: לא עניין אותם שאין קוורום והחברות לא מתפקדות חודשים, העיקר שאמסלם דוד לא ימנה אף אחד, אף ליכודניק, אף אחד מהפריפריה, כלום, רק מהנבחרת, שרובה ככולה נמצאים, כפי שאמרתי – צפונבונים שגרים בין רעננה לתל אביב, רואי חשבון ועורכי דין בני 65 ומעלה.

דוד אמסלם: זה מה שהם עשו לי.

דוד אמסלם: אז אמרתי להם: רבותיי, תבינו טוב, כשאני רציתי למנות – אפילו כתבתי מכתבים, יש חליפת מכתבים רחבה ביני לבין מנדלבליט.

דוד אמסלם: אני אומר לו: טוב, אני רוצה ייצוג.

דוד אמסלם: יש שם 1,000 פרקליטים עובדי מדינה.

דוד אמסלם: אני שר.

דוד אמסלם: לא מגיע לי אחד?

דוד אמסלם: אומר לי: לא, לא, כלום.

דוד אמסלם: נאלצתי לקחת איזשהו חבר שיבוא, וביחד עבדנו על הנושא הזה, חבר שלי מוטי שמעון, עו"ד מוטי שמעון, ואנחנו מוצאים את עצמנו רצים כמו עניים בפתח.

דוד אמסלם: אז לכן אמרתי להם: רבותיי, זה כמו הזאבים שיצאו לצוד וצריך לחסום אותם.

דוד אמסלם: הם כרגע לא מבינים מה הטריטוריה.

דוד אמסלם: הם נכנסו והשתלטו על כל היער, אז צריך להגביל אותם, לשים איזה מחיצה, מלונה, מין מחסום, מכלאה, כדי שתעצור אותם.

דוד אמסלם: מה אני בעצם שומע במוצאי שבת?

דוד אמסלם: אין לי מושג, אני עכשיו מדלג למוצאי שבת.

דוד אמסלם: פתחו אולפנים, ערוץ 12, קושמרו – מה אומר?

דוד אמסלם: אמסלם דוד אמר, לא תאמינו – רוצה להכניס את השמאלנים למכלאות.

יעקב מרגי: איך נכנסו המילים "שמאלנים"?

דוד אמסלם: שאלתי את עצמי – מר קושמרו, קודם כול, אני רוצה לשאול אותך: אתה אמרת, הסתמכת על איזה כתב בדה-מרקר, נניח שמדובר בילד הזוי, אני לא יודע מי זה.

דוד אמסלם: אתם ערוץ 12, 500 כתבים, מאות מיליוני שקלים.

דוד אמסלם: לא נראה לך סביר – דרך אגב, כל הפייס הזה היה ארבע וחצי שעות.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לך מי נכנס אליו: מר אורבך, מר בנט נכנס לפייס לשמוע, הבעלים של עיתון הארץ, שוקן, כל העיתונאים.

דוד אמסלם: זה היה באינטרנט.

דוד אמסלם: כי הרי את הקָלטות או ההקלטות, כשיש לכם הקלטות שמדליפים לכם מחקירות סמויות של שרה נתניהו, הילדים, בעלה, ראש הממשלה, גיא פלג שמח להשמיע את זה, ואם זה לא ברור גם שמים כתוביות.

דוד אמסלם: לא הבנתי, אמסלם דוד, אם אמרתי משהו, מר דני קושמרו, שים את הקול שלי.

דוד אמסלם: למה אתה צריך להקריא ולפרשן אותי?

דוד אמסלם: למה אתה אומר שאני אמרתי "במכלאות"?

דוד אמסלם: למה אתה אומר בלי קשר כאן שאני אמרתי למחוק את המילה "צדק"?

דוד אמסלם: אתה יודע בכלל למה אמרתי את זה?

דוד אמסלם: למה אמרתי שהם לא ייכנסו לכנסת?

דוד אמסלם: אתה מבין את ההקשר?

דוד אמסלם: אבל הרי אתה יודע שהמדיה התקשורתית בנויה קודם כול על שמיעה וראייה, זה לא עיתון שכותבים, אז אתה מקריא כל מיני משפטים הזויים שאין קשר בין אחד לשני וברצף כאילו קמתי, דיברתי שלוש דקות, אמרתי: נמחק את הצדק, להוציא אותם, להכניס את השמאלנים למכלאות, ואני אפילו לא יודע איזה גיבובי שטויות עוד אמרת.

דוד אמסלם: ככה אתה אומר בפריים-טיים ביום שישי, כשאנחנו יוצאים מבית הכנסת, הולכים לאכול סעודת שבת, עונג שבת עושים לנו.

דוד אמסלם: ואני קם במוצאי שבת ואומר לי הדובר: דודי, אתה לא תאמין מה עברנו רק בשישי-שבת.

דוד אמסלם: גם הוא שומר שבת, נמצא בשנת אבל.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: ואני מבין שמצליח פותחת את האולפן שלה, מביאה אנשים: תגידו לי מה הסגנון.

דוד אמסלם: גב' רינה מצליח, הסגנון שלך הוא אלים, שלך ושל דנה ויס.

דוד אמסלם: לנו יש סגנון אחר.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים לקהל שלנו, לא אלייך.

דוד אמסלם: מוצא חן בעינייך או לא מוצא חן – זה לא מעניין.

דוד אמסלם: דרך אגב, את לא חייבת להיכנס לפייס שלי.

דוד אמסלם: לא מוצא חן בעינייך – אל תשמעי.

דוד אמסלם: עכשיו לא מוצא חן בעינייך – תכבי את הערוץ, תעברי לערוץ אחר.

דוד אמסלם: אנחנו נדבר בשפה שלנו, שפה נקייה.

דוד אמסלם: דרך אגב, מעולם לא קיללנו, בוודאי לא עשינו את מה שעשו יושב-ראש הכנסת ולפיד.

דוד אמסלם: אני לא קורא פה לאף אחד בכנסת "צאצא של יגאל עמיר".

דוד אמסלם: אני לא קורא להם "חארות", לאף אחד פה.

דוד אמסלם: אני לא כמו קארין אלהרר אומר: מה זה פה, בית זונות?

דוד אמסלם: אני לא כמו ליברמן, שאומר לי: ירדת לזנות.

דוד אמסלם: אני לא כמו יאיר לפיד, שהוא אומר לי: אתה רוטוויילר; כלב, לא רוטווילר.

דוד אמסלם: אני מדבר בשפה הכי נקייה שיש, אבל אתם מתפוצצים.

דוד אמסלם: אני אסביר לך למה, אני חשבתי על זה.

דוד אמסלם: למה אתם עושים את זה?

דוד אמסלם: פתחתם עליי אולפנים ארבעה ימים – מינימום אמרתי: לוקחים את החרדים, זורקים אותם למזבלות עם מריצות; מינימום אמרתי: אתם בשמאל צאצאי יגאל עמיר.

דוד אמסלם: אני הבנתי למה אתם עושים את זה – בגלל שאתם מפחדים.

דוד אמסלם: צאו לרחוב.

דוד אמסלם: בנט, צא לרחוב לטיול.

דוד אמסלם: קח תחפושת, צא.

דוד אמסלם: שמע את הציבור היהודי, מה אומר עליך.

דוד אמסלם: לך לשוק, לך לסופר, תבין מה אומרים עליכם.

דוד אמסלם: אתם לא תאמינו.

דוד אמסלם: אתם לא תאמינו מה עובר על עם ישראל האמיתי, אלה שחרדים למדינת ישראל במובן היהודי.

דוד אמסלם: הם מפוחדים.

דוד אמסלם: הם מזועזעים.

דוד אמסלם: הם לא מאמינים שהגענו לנקודה – אני לא האמנתי שנגיע לנקודה שאנחנו תלויים בארכי-מחבל.

דוד אמסלם: ואני אספר לכם, הוא ישב פה לפני שלוש שעות, גם ניהל לנו את הכנסת.

דוד אמסלם: ואני מספר לכם – הינה, יש לי כאן סרטון, אני מזמין אתכם להאזין לו, ואני כתבתי את התרגום.

דוד אמסלם: הוא אומר – דרך אגב, מר מנסור עבאס, אני מספר לך, לבשת איזה סוודר עם כל מיני צבעים, מה שנקרא "צבעוני", ואחריך ברקע היה הסברס הכפרי, מאחד הכפרים, אני מניח, ודיברת לקהל שישב.

דוד אמסלם: אתה אומר להם: הפשע הגדול שהיה בידי היהודים הציונים זה גזלת פלסטין בשנת 1948.

דוד אמסלם: גזלת אדמות ולקיחה מתושביה עוד קודם לכן, כל מה שהיה מאז 1948, כאשר כל אדמת פלסטין שלנו – תקשיב טוב, מר אורבך – נכבשה על ידי כנופיות של התנועה הציונית, והקמת המדינה הזאת ותושביה על האדמות שלנו, שגירשתם אותם, אולי נשארו 10%.

דוד אמסלם: את זה אומר הבן אדם שמפעיל אותך על בסיס יומי, ואת הגב' שקד.

דוד אמסלם: זה הבן אדם שאתם תיתנו לו חשמל.

דוד אמסלם: למי?

דוד אמסלם: לכל הבדואים שגנבו קרקעות מדינה, כולם שם, כל הכפרים הלא-מאושרים, כפרים ללא רישיון, הכול עברייני שם, לא משלמים ארנונה, אין להם כתובת, כולם רשומים על שם כפר.

דוד אמסלם: אתה יודע, אתה אפילו לא יודע, אין להם דואר אפילו, לא רוצים כתובת, ואתם הולכים לתת להם חשמל ומים לפחונים.

דוד אמסלם: סעו ליד באר שבע, תראו שהפחונים כבר לא נותנים לבאר שבע להתפתח לכיוון מה שנקרא "דרום".

דוד אמסלם: צאו לדימונה, צאו לירוחם, תבינו מה קורה שם – פשוט תזדעזעו.

דוד אמסלם: ואתם אומרים – בא נפתלי בנט הצדיק לפה, אומר לנו: אתם לא טיפלתם בנגב, הפקרתם.

דוד אמסלם: הסתכלתי עליו, כמעט נפלתי מהכיסא.

דוד אמסלם: אמרתי לו: מר נפתלי, אבל אתה היית אחראי לנגב.

דוד אמסלם: שמת את שר החקלאות אורי אריאל, הוא היה מטעמך אחראי למינהלת הבדואים.

דוד אמסלם: אתה ביקשת את זה, תבעת את זה.

דוד אמסלם: אתה מבין את השקרים שלו ושל לפיד?

דוד אמסלם: זה פשוט מדהים אותי.

דוד אמסלם: הוא אומר לנו פה: באנו לעבוד – הוא ושקד.

דוד אמסלם: לא הבנתי, הייתם איתנו עד לפני שנה.

דוד אמסלם: מה, לא עבדתם איזה עשר שנים?

דוד אמסלם: סתם נסעתם במכוניות?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: סתם טיילת במשרד המשפטים?

דוד אמסלם: הוא סתם טייל במשרד החינוך ובעוד משרדים אחרים?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: אז אם לא עבדתם, תחזירו את המשכורות לפחות.

דוד אמסלם: הרי זה הוצאת דבר במרמה לפחות אם קיבלתם משכורת ולא עבדתם.

דוד אמסלם: לכן אתם חיים בעולם של שקר, וזה העולם שלכם.

דוד אמסלם: לא אכפת לכם מהמדינה באמת.

דוד אמסלם: אתם חציתם את כל הקווים.

דוד אמסלם: אני לא האמנתי, דרך אגב, בוודאי לא לגבייך, אילת שקד, שתגיעי לרמה הנמוכה הזאת, לנקודה הנמוכה הזאת, בגלל שבסוף עם ישראל יותר חשוב מהכול.

דוד אמסלם: ואני רוצה לספר לך, אדוני היושב-ראש – אני לא סתם מדבר, אני אספר לך סיפור שקרה, ותרשה לי אולי לחרוג חצי דקה; וגם לך, מר אורבך, תשמע איזה עובדה, יאשר לך אותה הבוס שלך.

דוד אמסלם: כשאנחנו מקימים ממשלה עם גנץ וחבר מרעיו, אני מבין – אחרי שבועיים-שלושה כבר מונו שרים – אני מבין שכנראה לא מיצו עד הסוף עם הבית היהודי את המשא ומתן.

דוד אמסלם: ככה, פתאום ירד לי האסימון.

דוד אמסלם: חשבתי בהתחלה: כרגיל, הם מבקשים הרבה יותר ממה שמגיע להם.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אבל פתאום נפל לי האסימון שכנראה לא השקיעו בהם ולא נתנו להם את הכבוד הראוי.

דוד אמסלם: אני מתקשר לראש הממשלה נתניהו, אומר לו: אני בא אליך למשרד.

דוד אמסלם: אני כבר שר לדיגיטל, סייבר, לא משנה, רשות החברות, כל מה שהיה.

דוד אמסלם: הוא אומר לי: כן, דודי.

דוד אמסלם: אני אומר לו: תקשיב, מבחינתי אין מצב שהבית היהודי לא איתנו בממשלה.

דוד אמסלם: איך יכול להיות שניסנקורן וחבר מרעיו איתנו והבית היהודי, בשר מבשרנו – עכשיו, נפתלי בנט ואילת שקד לא מעניינים אותי.

דוד אמסלם: יש ציבור בחוץ, מונה איזה 200,000-150,000 איש, הולך מושפל.

דוד אמסלם: לא הגיוני.

דוד אמסלם: אני לא אלאה אתכם.

דוד אמסלם: מתווכח איתו שעה, אני אומר לו: תקשיב טוב, עכשיו מכניסים אותם.

דוד אמסלם: הוא אומר לי: אבל תשמע, דודי, כבר חילקנו את כל התיקים.

דוד אמסלם: מה נעשה?

דוד אמסלם: אמרתי לו: הינה התיק שלי ראשון, וניקח מהרב פרץ.

דוד אמסלם: הרי נתנו לו על הדרך, והם צריכים שלושה תפקידים.

דוד אמסלם: ניתן להם שני שרים ועוד יושב-ראש ועדה, שקד, בנט וסמוטריץ' יסתדרו ביניהם.

דוד אמסלם: אחרי זה נעשה פריש-מיש בתיקים.

דוד אמסלם: אומר לי: ומה אתה תעשה?

דוד אמסלם: ראש הממשלה, אני אחזור לכנסת.

דוד אמסלם: אומר לי: אבל גם את הוועדות בכנסת חילקנו.

דוד אמסלם: אני אומר לו: ראש הממשלה, אני לא מעניין פה.

דוד אמסלם: אני אבוא, אהיה חבר כנסת מן המניין באחת הוועדות, מה זה משנה.

דוד אמסלם: אני, אני, אמסלם דוד, לא מעניין בסיטואציה הזאת.

דוד אמסלם: תבין, מה שמעניין אותי זה עם ישראל והמחנה הלאומי, ההובלה של המחנה הלאומי.

דוד אמסלם: אומר לי: בסדר.

דוד אמסלם: אני אומר לו: תקשיב, אני הולך להיפגש עם נפתלי בנט, אבל אני כבר מעכשיו אומר לך – אתה מכיר אותי:

דוד אמסלם: אם אנחנו שוברים את הקו, אני נכנס לאירוע ואז אני גם עוזב את הממשלה ולא מוכן לזה.

דוד אמסלם: אני נפגש עם נפתלי בנט, מזמין אותו אליי לחדר בארבע עיניים – דרך אגב, כמעט אף פעם לא סיפרתי את זה, רק אחרי שהוא הקים את הממשלה – ואני אומר לו: תקשיב, נפתלי, זה לא הגיוני מה שקורה פה.

דוד אמסלם: ואני מספר לו את אותו סיפור, ואז הוא עוד פעם שואל אותי: ואתה, מה תעשה?

דוד אמסלם: התחלתי לצחוק.

דוד אמסלם: הוא אומר לי: למה?

דוד אמסלם: אמרתי לו: זה מה ששאל אותי – מה זה משנה אני?

דוד אמסלם: עזוב, גם אתה לא חשוב, לא אתה ולא שקד ולא סמוטריץ'.

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: אני מספר לו: תבין, יש 200,000 איש בחוץ שהולכים מושפלים כשהם רואים את ניסנקורן ורואים את כל השמאל איתנו.

דוד אמסלם: איך זה יכול להיות?

דוד אמסלם: אני מזדעזע מהמחשבה בכלל.

דוד אמסלם: אומר לי: תן לי לחשוב.

דוד אמסלם: אמרתי לו: אין לחשוב.

דוד אמסלם: אני הולך, קובע פגישה.

דוד אמסלם: אני מבקש שתשבו, תגמרו את העניין, אל תצאו מהחדר עד שלא תגמרו עניין.

דוד אמסלם: אחרי יומיים-שלושה הוא מתקשר אליי – אני זוכר, ישבתי במודיעין עם חבר שלי שמעון סוסן.

דוד אמסלם: מתקשר אליי נפתלי בנט, אומר לי: דודי, עזוב הכול.

דוד אמסלם: הליכוד הוציא עליי איזה הודעה.

דוד אמסלם: איזה הודעה הוציאו עליך?

דוד אמסלם: לא ראיתי.

דוד אמסלם: אני מתקשר לראש הממשלה: תגיד, הוצאת על נפתלי בנט הודעה?

דוד אמסלם: אומר לי: לא.

דוד אמסלם: זה הבן אדם.

דוד אמסלם: עכשיו בוא, שתבין, נפתלי בנט שם את עצמו לפני הכול.

דוד אמסלם: לא מדינה, לא ציונות, לא מסורת ישראל, לא כלום; יש נפתלי בנט וכל השאר.

יעקב מרגי: נא לסכם.

יעקב מרגי: תודה.

דוד אמסלם: לכן, נפתלי בנט, אני בז לך, אני מתבייש בך, בך ובוודאי גם בחליפי, בגלל שאתה בעצם באופן מעשי הונית את מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אתה, לא אכפת לך מכלום.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה הבן אדם הכי מיותר בממשלה, ואתה יודע שכולם שם בכלל לא סופרים אותך ממטר.

דוד אמסלם: אתה סוג של בובה שרק ממלאים בה אוויר כל יום וקובעים לה גם איזה תנועות היא תעשה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת מאיר פרוש.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, 25 דקות עומדות לרשותך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום במסגרת הדיון על הצעת האי-אמון שכבודך – הגשת הצעת אי-אמון בשם ש"ס ויהדות התורה.

מאיר פרוש: בדיון הסיעתי דיברת על העניין הזה של גיוס בני ישיבות.

מאיר פרוש: הנושא כבר נמצא על סדר-היום של הכנסת, לפני כחודש הונח, ודובר גם אתמול שזה יידון היום בכנסת.

מאיר פרוש: אמרתי בדיון שגונבה לאוזניי שמועה שכנראה רע"מ עדיין לא הודיעה שהיא מוכנה לחתום, להצביע בעד החוק הזה, ולכן זה לא הגיע היום; כך נאמר לנו.

מאיר פרוש: אני כמובן אמרתי את מה שאני חושב בעניין הזה.

מאיר פרוש: דיברתי על איך שאנחנו רואים את העניין הזה של חשיבות לימוד התורה, הדבר הזה שלנו זה דרך בחיים, שכך אנחנו מחנכים את הדור הצעיר אצלנו.

מאיר פרוש: אני גם פניתי בצורה נרגשת למי שהיה באותה שעה יושב-ראש הישיבה, חבר הכנסת מנסור עבאס, ואמרתי לו: אני לא יכול לומר לך איך לנהוג, אתה חבר כנסת, הסיעה שלך הם חברי כנסת; אני גם רוצה לא להגיד לך שזה לא הגיוני, זה לא יהיה הוגן מצידכם.

מאיר פרוש: אבל לומר שחוק הגיוס יעבור בקולות של רע"מ, של חברי כנסת של רע"מ, כאשר הם קוראים לציבור שלהם לא לשרת בצבא, כאשר הם עצמם לא שירתו בצבא – אז מה, אתם תגידו לנו ללכת לצבא?

מאיר פרוש: הסברתי גם שאצלנו, אם יש אפשרות ללמוד תורה, אנחנו פה.

מאיר פרוש: אם לא ייתנו לנו ללמוד תורה – אני מדבר על מי שיושב ולומד בכל מצב שהוא – אין דבר כזה שלשר הביטחון לא תהיה סמכות לתת לו דיחוי, למי שיושב ולומד.

מאיר פרוש: זו דרישה אצלנו.

מאיר פרוש: לא משנה לי, לאחרים, יעדים, מכסות.

מאיר פרוש: זה לא משנה.

מאיר פרוש: מי שיושב ולומד, זכאי לקבל דיחוי.

מאיר פרוש: אם לא – אמרתי להם: אני לא מעלה על דעתי שרע"מ יהיו אלה שיתקעו סכין בגב של היהדות החרדית, לגרום לכך.

מאיר פרוש: אמרתי להם: אל תתערבו בעניין הזה, עד כמה שאנחנו יכולים לבקש.

מאיר פרוש: אני רוצה להרחיב היום בעניין הזה, למען ההיסטוריה לפחות, כדי שלא נשכח מה היה; אני דיברתי כבר על זה כמה וכמה פעמים, וכעת אני מדבר על זה.

מאיר פרוש: בקצרה, אני מספר שכדי להקים את המדינה היו צריכים הסכמה ולהוכיח שכל הקבוצות המאורגנות של היהדות החרדית, של היהדות הכללית, הלאומית, הציונית, מוכנות שתהיה פה מדינה.

מאיר פרוש: אז באו וביקשו מאגודת ישראל דאז, הנציגה של היהדות החרדית, שתגיד שהיא מסכימה, שהיא יכולה לחיות עם זה.

מאיר פרוש: אז עשו את מסמך הסטטוס קוו, והיו בו ארבעה נושאים, ואנחנו יודעים מה הנושאים האלה, אבל נושא בני הישיבות לא היה שם.

מאיר פרוש: היה הנושא של השבת, יום המנוחה השבועי; חינוך – לתת לכל אחד ללמוד איך שהוא בוחר את החינוך; הכשרות במשרדי הממשלה; נישואין וגירושין על פי ההלכה.

מאיר פרוש: הנושא של בני הישיבות לא היה בכלל בסטטוס קוו, זה לא היה הנושא בכלל.

מאיר פרוש: מה קרה כאשר המדינה הוקמה?

מאיר פרוש: בן-גוריון, אחרי שהבעיה הזו כאילו נוצרה – הרי הקימו את המדינה, והייתה פה מלחמה עם הירדנים, עם צבאות ערב, וכל מי שהיה פה – בעצם היה פה מצב חירום וגייסו את כולם, אבל בכל זאת היו כאלה שישבו ולמדו.

מאיר פרוש: בוועדת שקד ניסו לומר שהיו 400.

מאיר פרוש: אני יודע שזה היה יותר מ-400, אני יודע על 700, אבל היה מדובר על המאות הראשונים שאז הרב יצחק מאיר לוין הגיע להסדר עם בן-גוריון ועם שלטונות הגיוס.

מאיר פרוש: זה מה שהיה בהתחלה, אבל בהחלט זה לא היה בסטטוס קוו.

מאיר פרוש: מה זה אומר?

מאיר פרוש: זה אומר שגם אם נניח שהמסמך התבסס בהקמת המדינה על זה שהסכמנו או שלא התנגדנו להקמת מדינה, בגלל שיש לנו את העקרונות שמראים על איזשהו צביון יהודי למדינה הזו, אז נושא כזה חשוב, קרדינלי, כמו בני הישיבות, לא נכנס למסמך הזה, ובכל זאת בן-גוריון הלך איתנו.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: כי הוא הבין שאם אנחנו לא יכולים לשבת וללמוד, אז אין לנו פה אפשרות להתקיים.

מאיר פרוש: אני זוכר שכשהייתי צעיר, ביקרתי פעם במשרד הביטחון.

מאיר פרוש: מי שיודע את ההיסטוריה, יודע שהיה אדם בשם חיים ישראלי.

מאיר פרוש: חיים ישראלי, הוא היה מזכיר של כל שרי הביטחון – בן-גוריון, לבון, אשכול, דיין, שלמי שזוכר, היה גם במלחמת ששת הימים שר הביטחון, גולדה, רבין.

מאיר פרוש: רבין בעצם היה שר הביטחון האחרון לפני המהפך, והם כולם הלכו עם ההסדר הזה של בני הישיבות.

מאיר פרוש: אבל מה שאני רוצה לומר שחיים ישראלי הראה לי – הייתה לו ערימת מסמכים כזאת, אז הוא הרים את ערימת המסמכים והוא מוציא לי את היומן של בן-גוריון, ובו בן-גוריון מדווח על כך בקום המדינה: היום הייתה אצלי משלחת של ראשי ישיבות, ופירט את השמות של מי שהיו אצלו.

מאיר פרוש: הם דיברו על מה שמעיק על ליבם וביקשו על נפשם.

מאיר פרוש: ואז בן-גוריון כותב: אני הסכמתי לדבר הזה.

מאיר פרוש: כשאני אומר "הסכים", זה לא אומר שהוא הבין.

מאיר פרוש: אתה לא יכול לדרוש מאדם שלא חי חיי תורה ומצוות, הוא לא שומר תורה ומצוות, הוא לא מהמקפידים על כל קלה כבחמורה בכל המצוות של התורה ובמצוות של שבת, לשמור שבת, לא לחלל שבת – אז אני יכול לדרוש ממנו שיבין מה המשמעות של נער שהתמסר כל-כולו ללימוד תורה, ורק לימוד תורה, ושום דבר אחר לא?

מאיר פרוש: לא. הם לא הבינו את זה.

מאיר פרוש: אני לא יכול לומר שבן-גוריון או לבון או אשכול או דיין או גולדה או רבין הבינו.

מאיר פרוש: לא הבינו.

מאיר פרוש: הסכימו, הסכימו להסדר הזה.

מאיר פרוש: ברור שהם הסכימו.

מאיר פרוש: ואני חייב לציין שבימים ההם, לפני 60 שנה, לפני 50 שנה, המספר של החיילים היה הרבה יותר משמעותי מאשר היום.

מאיר פרוש: היום הרי מחפשים מה שקרוי "צבא קטן וחכם".

מאיר פרוש: אתה יכול לשבת בבור ולנהל את כל העניינים, ולא צריך להיות בשטח.

מאיר פרוש: אבל בימים ההם, לפני 50, 60 שנה, מספר חיילים היה קריטי.

מאיר פרוש: גם היום – אין לי מושג – הצבא לא מוותר על מספר, אבל אז ודאי שהנוכחות, המספר, האלפים, עשרות האלפים, מאות האלפים – זה היה קריטי.

מאיר פרוש: ובכל זאת, למרות שלא הבינו מה זה לימוד תורה, הסכימו שרי הביטחון האלה.

מאיר פרוש: הם הסכימו.

מאיר פרוש: המצב הזה היה מקום המדינה למשך כמעט 30 שנה – 27, 28 שנים – עד שנת המהפך.

מאיר פרוש: וכל הזמן היו עליות וירידות.

מאיר פרוש: אני זוכר שאבי, זיכרונו לברכה, תמיד היה מספר שהוא התלווה לרב יצחק מאיר לוין לפגישה אצל בן-גוריון, והנושא היה בני ישיבות.

מאיר פרוש: כשאמרתי שבמשך 28 שנים האלה היו עליות וירידות – כי לא עבר , לא הסכימו וזה עבר חד וחלק; תמיד היו כאלה שהעלו את זה מחדש, דיברו על זה מחדש.

מאיר פרוש: ניסו לעורר את העניין הזה, בוא נעשה כאילו חשיבה מחודשת בעניין הזה.

מאיר פרוש: והרב לוין ואבי, זיכרונו לברכה, הלכו, ביקשו פגישה אצל בן-גוריון, והיה ויכוח סוער – כך אבא שלי תיאר את זה – היה ויכוח סוער בין הרב לוין, שהוא היה בעיקר ראש המדברים בעניין הזה, וממולו בן-גוריון.

מאיר פרוש: התווכחו והתווכחו, ובן-גוריון לא מסכים: בשום אופן לא, חייבים לשנות את כל העניין הזה.

מאיר פרוש: זה לא יכול להיות ככה.

מאיר פרוש: והרב יצחק לוין פרץ בבכי, פרץ בבכי, ופולה – פולה זו הגב' בן-גוריון, היא זו שבחשה, היא לא ישבה בשקט, היא לא הייתה רק במטבח; לא מדבר על המטבח הפוליטי – פולה שמעה שיחה שהרב לוין בוכה, ובן-גוריון שואל אותו: מה קורה לך, הרב לוין?

מאיר פרוש: למה אתה בוכה?

מאיר פרוש: והרב לוין מסביר לבן-גוריון: אני ניצול שואה.

מאיר פרוש: איבדתי את המשפחה שלי שם.

מאיר פרוש: בקושי ניצלתי, אני והרבנית והילדים שלי, אבל כל המשפחה – עשרות אלפי חסידים נהרגו.

מאיר פרוש: באנו לפה אחרי השואה, יש פה מדינה ושלטון של יהודים – פה לא ייתנו לנו ללמוד תורה?

מאיר פרוש: הוא בכה ובכה ולא יכול לדבר.

מאיר פרוש: ופולה אומרת: תראה, הרב הזה נחנק עוד מעט, תראה מה שהולך פה.

מאיר פרוש: בן-גוריון אמר: אוקיי, אני מקבל את הדבר הזה.

מאיר פרוש: שוב, הוא הבין?

מאיר פרוש: לא הבין.

מאיר פרוש: בן-גוריון לא הבין את הדבר הזה, אבל הוא הסכים.

מאיר פרוש: כשאני אומר עליות וירידות, אני רוצה להזכיר עוד משהו.

מאיר פרוש: המהפך עם בגין היה בתשל"ז, 1977.

מאיר פרוש: שנה לפני זה אנחנו מוצאים במסמכים שהייתה החלטה שלא נותנים לפתוח ישיבות חדשות וכוללים חדשים.

מאיר פרוש: לא נותנים לפתוח ישיבות חדשות וכוללים חדשים.

מאיר פרוש: זאת הייתה המציאות.

מאיר פרוש: זה לא הפריע להתפתחות של היהדות החרדית, כי מי שמכיר את השנים ההן – הייתה ירושלים, היה בני ברק-תל אביב.

מאיר פרוש: כשאני אומר בני ברק-תל אביב – אם היה כוללים וישיבות זה יכול לספק גם את תל אביב, וגם מפתח תקווה יכלו לנסוע לבני ברק.

מאיר פרוש: היה קצת בחיפה, צפת וטבריה, אבל זהו זה.

מאיר פרוש: אשדוד – הרב מפונוביז' התחיל את הקריאה; אשדוד – שנתיים לפני מלחמת ששת הימים, שלוש שנים לפני זה.

מאיר פרוש: זה לא הפריע להתנדבות.

מאיר פרוש: אבל בתשכ"ז, תשכ"ו, שנתיים לפני המהפך – לא, תשל"ו, תשל"ה, תשל"ו – יש כבר מחנק ויש כבר החלטה: לא נותנים לפתוח ישיבות וכוללים.

מאיר פרוש: ובגין עלה לשלטון בתשל"ז, 1977.

מאיר פרוש: נערך הסכם מפורט.

מאיר פרוש: חוץ מההסכם הקואליציוני שנעשה בין אגודת ישראל לליכוד יש הסכם מפורט עם ויצמן.

מאיר פרוש: מי היה שר הביטחון של בגין?

מאיר פרוש: עזר ויצמן.

מאיר פרוש: עזר ויצמן היה שר הביטחון, ויש איתו הסכם מפורש שמותר יהיה לפתוח כוללים, מותר לפתוח ישיבות, לא כדי לקבל בחורים שהעיקר – ולא לומדים.

מאיר פרוש: לא, על אמת.

מאיר פרוש: כי צריך להבין שאופקים התפתחה, נתיבות התפתחה.

מאיר פרוש: קח את הדרום: אשקלון; אשדוד נהפכה להיות עיר ואם בישראל.

מאיר פרוש: אתה מדבר על 77', תשל"ז, זה כבר נהפך להיות למעצמות.

מאיר פרוש: קח את הצפון – זה אותו דבר.

מאיר פרוש: קח את מגדל העמק.

מאיר פרוש: הכול התרחב והתפתח, והיהדות החרדית לא יכלה להמשיך הלאה, ומה שבעצם – ועשו את ההסכם.

מאיר פרוש: כשאני אומר תמיד שאנחנו לא עם האיש נתניהו – זה לא האיש נתניהו.

מאיר פרוש: לנו אמרו במועצת התורה, כשהלכו לבחירות של תשנ"ו, הבחירות לראשות הממשלה, ההנחיה הייתה להצביע עבור המועמד שמפלגתו קרובה יותר למסורת ישראל.

מאיר פרוש: מה אפשר לעשות?

מאיר פרוש: מפלגת העבודה – אה, אה.

מאיר פרוש: מי שעשה איתנו את ההסכם – נכון, בן-גוריון.

מאיר פרוש: אני מספר את זה תמיד: סבי, זיכרונו לברכה, משה פרוש, אמר קדיש שנה שלמה על בן-גוריון, בגלל שיש לו הזכות שהוא היה הראשון שהכיר ברעיון הזה שצריך לשבת ללמוד.

מאיר פרוש: בסדר, אי-אפשר לקחת את הזכות הזו.

מאיר פרוש: זו זכות, אבל אחר כך מפלגת העבודה, עם העליות והירידות שלה.

מאיר פרוש: בגין בא ואמר: כן, יפתחו ישיבות חדשות, כוללים חדשים, כמובן בפיקוח – לא חלילה שזה.

מאיר פרוש: אתה יכול לומר על הליכוד: קרוב יותר למסורת ישראל.

מאיר פרוש: לא שהם צדיקים גדולים.

מאיר פרוש: לא כולם מניחים תפילין שם ולא כולם שומרים על קלה כבחמורה בשבת, אבל באג'נדה ודאי שאין להם האנטיות נגדנו.

מאיר פרוש: מה היה הבסיס לדיחוי שבן ישיבה יכול לקבל?

מאיר פרוש: מה אמר?

מאיר פרוש: אין.

מאיר פרוש: עד לפני 15, 20 שנה לא היה אזכור בחוק שבן ישיבה יכול לקבל דיחוי.

מאיר פרוש: סעיף 36 לחוק שירות הביטחון אומר ששר הביטחון יכול לפטור, בהתחשב בכוחות המזוינים וכוחות המילואים של צבא ההגנה לישראל.

מאיר פרוש: אוקיי.

מאיר פרוש: לכן הוא מתחשב והוא בא לידי החלטה שמי שיושב ולומד, הוא יכול לתת לו את הדיחוי.

מאיר פרוש: אף פעם לא ביקשנו פטור.

מאיר פרוש: אני חושב שגם ש"ס ככה.

מאיר פרוש: אנחנו ביהדות התורה לא מבקשים פטורים, וזה לא העניין שלנו לדאוג לכך שיהיו הפטורים.

מאיר פרוש: אני יכול לומר בגלוי שאנחנו חושבים שבצבא קשה מאוד לשמור את אורח החיים החרדי וכדומה, אבל כדי לומר: אתה לא הולך לצבא – אני יכול לדרוש את זה עבור אחד שמוסר את עצמו ויושב ולומד.

מאיר פרוש: בעבור זה אתה מבקש את הדיחוי, ועל זה קיבלנו דיחוי.

מאיר פרוש: הבסיס של הדיחוי היה – שר הביטחון, בהתחשב בכוחות המילואים ובכוחות המזוינים של צה"ל, יכול להחליט על הדיחוי של שירות לזה, לזה וגם לבני ישיבות.

מאיר פרוש: מי שמכיר, עו"ד רסלר עתר לבג"ץ, עתר: הייתכן?

מאיר פרוש: ובג"ץ בפעם הראשונה בא ואמר: לא יכול להיות שדיחוי של אלפים, דיחוי של אלפים, יכול להיכנס ככה בסתר.

מאיר פרוש: בסעיף 36 – אין לו אזכור בכלל.

מאיר פרוש: אלפים יידחו בגלל סיבה שיושב ולומד ואין לזה אזכור בחוק?

מאיר פרוש: לא יכול להיות כזה דבר.

מאיר פרוש: מה בג"ץ ביקש?

מאיר פרוש: welcome, welcome.

מאיר פרוש: מה בג"ץ אמר?

מאיר פרוש: לא יכול להיות שאתה נותן דיחוי כאשר אין לך סמכות בחוק.

מאיר פרוש: אתה מסתתר לי תחת סעיף שאין לו אזכור לעניין הזה.

מאיר פרוש: ואז ברק עלה לשלטון, 1999, תשנ"ט.

מאיר פרוש: ברק עלה לשלטון ועשה הסכם עם יהדות התורה, עם ש"ס.

מאיר פרוש: מה היה ההסכם?

מאיר פרוש: שר הביטחון יקבל, יש לו את הסמכות לתת דיחוי לכל אחד ללא כל הגבלה.

מאיר פרוש: צה"ל יעשה מסלולים, להכשיר את בן הציבור החרדי שהפסיק ללמוד, יעשה לו הכשרות.

מאיר פרוש: ואחר כך יושבים על זה ועדה – קראו לזה ועדת טל – וועדת טל נתנו עוד, חוץ ממה שהיה כתוב בהסכם, נתנו עוד איזשהו, כדי לגרום לכך שהציבור החרדי לא ישב ללמוד.

מאיר פרוש: הרי בדרך כלל כשמישהו מפסיק ללמוד, מייד הוא צריך ללכת לצבא.

מאיר פרוש: נותנים לו שנת הכרעה בגיל 23.

מאיר פרוש: אם הוא יוצא בגיל 22 לשנה, הוא לא הולך לשרת.

מאיר פרוש: הוא מנסה דרך שוק העבודה.

מאיר פרוש: נקלט – הולך לשרת, ואחר כך ממשיך הלאה.

מאיר פרוש: שנה נותנים לו אפשרות לראות: אתה רוצה לעבוד או אתה רוצה לחזור לכולל.

מאיר פרוש: אנחנו יודעים, וכך גם התברר, שכמו שאנחנו בינינו – עכשיו אני אומר לאדוני היושב-ראש – כמו שבינינו, שנינו יודעים שהצבא לא מחפש יותר מדי את הציבור החרדי; רק זה חסר לו, שנהיה שם במאסות, רבים, אלפים ועשרות אלפים – הצבא לא השקיע במסלולים האלה.

מאיר פרוש: כאשר ברק עשה את חוק טל, זה היה הוראת שעה לחמש שנים.

מאיר פרוש: אחרי חמש שנים התברר שלא נעשה שום דבר.

מאיר פרוש: אוקיי, נתנו עוד חמש שנים.

מאיר פרוש: לפני שחמש השנים הנוספות הסתיימו, הייתה החלטת ממשלה ב-2011.

מאיר פרוש: שם בפעם הראשונה עולה הרעיון של יעדים ומכסות.

מאיר פרוש: פעם ראשונה.

מאיר פרוש: כלומר, פה קרה, כשאף אחד לא נמצא במליאה פה, כמעט אף אחד במגזר החרדי לא קלט מה.

מאיר פרוש: לכן בעיתון המבשר, בעמוד הראשון – כותרת בעניין הזה, וביתר העיתונים לא הייתה אפילו כותרת על הדבר הזה.

מאיר פרוש: כי יעדים – הדבר שרודף אותנו עד עצם היום הזה בגלל הרעיון שמישהו הכניס את העניין של היעדים.

מאיר פרוש: השחילו את זה בתשע"א, 2011, השחילו את הדבר הזה.

מאיר פרוש: ואחרי חמש השנים הנוספות החדשות של חוק טל, ליברמן שלנו אמר אז: חוק טל מת.

מאיר פרוש: אני זוכר את המשפט הזה: חוק טל מת.

מאיר פרוש: והלכו לבחירות.

מאיר פרוש: אם אתה זוכר, היה לנו – איך קוראים לו?

מאיר פרוש: שאול מופז היה שר ביטחון, והיה לנו יוחנן פלסנר.

מאיר פרוש: זוכר?

מאיר פרוש: כל הכוכבים האלה.

מאיר פרוש: לא רוצה לפגוע חלילה באף אחד.

מאיר פרוש: הלכו לבחירות.

מאיר פרוש: אלה הבחירות של מה שקרוי תשע"ג, 2013.

מאיר פרוש: לפיד ובנט חברו יחד, כפו על נתניהו ממשלה, ככה: אם אתה מקבל את שנינו ביחד – זה הולך, ביחד.

מאיר פרוש: כמובן, החרדים היו בחוץ.

מאיר פרוש: ואז הייתה המצאה של אם יושבים ולומדים – לא, שאחרי שלוש שנים שיש ההסתגלות וזה, רק 1,800 עילויים יקבלו דיחוי.

מאיר פרוש: השד יודע – לא רוצה חלילה לומר – השד יודע מה זה נקרא עילויים, איך הצבא ערוך כדי לדעת מי זה עילויים, אבל כדי לרמות את עצמם שעשו משהו, עשו משהו גרוע מאוד, ואז אנחנו כולנו עמדנו פה, קרענו קריעה.

מאיר פרוש: כי מה הייתה המשמעות של 1,800 עילויים?

מאיר פרוש: שבעצם סגרת את עולם התורה, לשיטתם.

מאיר פרוש: 1,800 עילויים – מי זה ה-1,800?

מאיר פרוש: זה עוד פרשה, אבל כולם הולכים לצבא.

מאיר פרוש: הממשלה, לשמחתנו, החזיקה מעמד 18 חודש.

מאיר פרוש: אנחנו מייחלים גם לממשלה הזו של בנט ולפיד רק 18 חודש.

מאיר פרוש: וכשעשו בחירות בתשע"ה, 2015 ביקשנו שיהיה שינוי.

מאיר פרוש: ואז נתניהו ויעלון – אני מדבר מבחינת יהדות התורה – נתניהו ויעלון נפגשו איתנו, ונתניהו כתב לנו פתק שבמדינת היהודים המדיניות תהיה שלא יהיה מצב שמישהו שיושב ולומד תורה, חלילה, ילך לכלא.

מאיר פרוש: ואז הנוסחה הייתה שצריך יעדים.

מאיר פרוש: אבל אנחנו היינו רגועים גם למרות – אני אומר עוד פעם: הרעיון של יעדים עלה על הפרק.

מאיר פרוש: אני זוכר את עצמי בכל הזדמנות מדבר נגד המושג הזה, אבל גם כאשר כבר מישהו הכניס את העניין של יעדים, היה לנו לפחות הביטחון בעניין הזה, כי בסוף היה כתוב ששר הביטחון, בשים לב ליעדים, יוכל לתת דיחוי.

מאיר פרוש: עכשיו, בשים לב – איך אמר לנו?

מאיר פרוש: אני אמרתי ליעלון: בעופרת יצוקה היעדים של הממשלה היו למוטט את החמאס.

מאיר פרוש: עכשיו, מוטטנו את החמאס או לא מוטטנו?

מאיר פרוש: יעלון אומר: מוטטנו.

מאיר פרוש: הוא שר הביטחון, הוא אומר שהוא מוטט.

מאיר פרוש: מה אומר הנייה?

מאיר פרוש: מה פתאום מוטטנו.

מאיר פרוש: יעדים – הממשלה ראתה יעד למוטט את החמאס.

מאיר פרוש: הצבא אומר: מוטטנו; חמאס אומר: לא מוטטנו.

מאיר פרוש: כל אחד יכול לפרש אחרת את "בשים לב ליעדים".

מאיר פרוש: אוקיי, בשים לב ליעדים, ועם זה אנחנו הלכנו בממשלה של תשע"ה, 2015, ובג"ץ ביטל את החוק הזה בתשע"ח, ואנחנו מאז תקועים בעניין הזה.

מאיר פרוש: אנחנו תקועים מאז.

מאיר פרוש: אני אומר כאן דבר שאני אף פעם לא אמרתי.

מאיר פרוש: אנחנו אז אמרנו – כתבנו גם מכתב לליברמן כשהוא היה שר הביטחון, כתבנו את זה גם לליברמן, שכל ההתנהלות של הפרקליטות והלשכה המשפטית במשרד הביטחון, שניסו להסביר לבג"ץ שהינה, בחוק אנחנו בעצם צמצמנו את סמכותו של שר הביטחון עד לבלי אפשרות כמעט לתת שום דבר – מה"בשים לב" הזה עשו כאילו זה כלום לא.

מאיר פרוש: ואנחנו כתבנו לליברמן: אנחנו לא רוצים כאילו בריש גלי לצאת נגד מה שנעשה, אבל פשוט אנשיך במשרד הביטחון וגם בפרקליטות לא פירשו נכון את מה שבעצם הממשלה קיבלה החלטה.

מאיר פרוש: בשים לב – הכוונה בשים לב.

מאיר פרוש: שר הביטחון, מותר לו להחליט.

מאיר פרוש: איך הוא אמר לי?

מאיר פרוש: נגיד שהיעד הוא 2,800 והיו רק 2,300 – נו, אז אני לא בדרך ליעד?

מאיר פרוש: אני בדרך ליעד.

מאיר פרוש: אז לא כבשתי את הכול.

מאיר פרוש: אבל חיית עם זה וידעת שיש את האפשרות שגם אם אתה לא עומד ביעדים, עדיין שר הביטחון נותן לך.

מאיר פרוש: לכן אני היום חוזר ואומר, כל פעם שמישהו בא אליי ואומר לי: תשמע, היעדים הם כאלה נמוכים, נוכל לעמוד בהם – א. אני לא מאמין, אני לא מאמין שנעמוד, יכול להיות שלא נעמוד.

מאיר פרוש: אבל מה אכפת לי?

מאיר פרוש: אני ספק כוח אדם?

מאיר פרוש: אני לא ספק כוח אדם.

מאיר פרוש: אני, כמו שאמרתי קודם, כאיש יהדות התורה, כאיש אגודת ישראל, נאבק על כך שמי שיושב ולומד תורה מקבל דיחוי.

מאיר פרוש: זה לא משנה לי אם מילאתי יעדים או לא מילאתי את היעדים.

מאיר פרוש: הרי לא יכול להיות מצב – אמרתי את זה גם אחרי הצוהריים פה.

מאיר פרוש: התפקיד של הישיבות זה לחנך את הנערים, את התלמידים אצלנו, שישבו וילמדו יומם ולילה.

מאיר פרוש: עכשיו, אתה יכול לקבל את הדיחוי רק בתנאי שהחברים שלך לא ילמדו.

מאיר פרוש: אתה שמעת פעם את זה?

מאיר פרוש: את הדיחוי אתה יכול לקבל אם שם יהיו חברים שלא ילמדו.

מאיר פרוש: אני מקבל את האפשרות הזו רק אם אני דואג שאחרים לא ילמדו.

מאיר פרוש: הישיבה צריכה לחנך – מה יקרה אם כל בני הישיבות יושבים ולומדים?

מאיר פרוש: זה יכול לקרות שכולם הלכו ללמוד.

מאיר פרוש: לפי החוק שמונח כרגע על שולחן הכנסת, אם כולם יושבים ולומדים, ואין כאלה שהולכים לצבא מתלמידי הישיבות, אז כולם הולכים לכלא.

מאיר פרוש: איזה מין היגיון זה?

מאיר פרוש: לכן, אני לא נרגע מיעדים או לא.

מאיר פרוש: אני מבקש – זה מה שאני חושב שצריכים לבקש: כל מי שרוצה ללמוד ויושב ולומד זכאי לדיחוי.

מאיר פרוש: אז מה אמרתי היום לעבאס?

מאיר פרוש: אני מאוד מקווה שאתם לא תיתנו לנו את הסכין בגב, חלילה, ותגרמו לנו שיעבור פה חוק שפוגע בנו.

מאיר פרוש: זה לא הגיוני וזה לא מצטייר יפה.

מאיר פרוש: זה גם לא נכון.

יעקב מרגי: תודה.

מאיר פרוש: מה תודה?

יעקב מרגי: חצי שעה עברה יפה.

יעקב מרגי: 25 דקות עברו.

מאיר פרוש: רק השנייה נסתיימו 25 דקות.

מאיר פרוש: אני חייב לומר לך משפט אחד.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: בבקשה.

מאיר פרוש: תן לי משפט.

מאיר פרוש: תאמין לי, זה יבוא לך לשימוש.

יעקב מרגי: קח שניים.

מאיר פרוש: לא שניים.

מאיר פרוש: אני הייתי במשרד החינוך ואני ראיתי, בתחילה, לפני שש-שבע שנים, מגיעות בקשות לסגירת בתי ספר.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: כי הנורות לא היו, כי לא היו גומיות בדלתות.

מאיר פרוש: אני באתי ואמרתי: איך יכול להיות?

מאיר פרוש: בחוק הפיקוח כתוב שמנכ"ל המשרד יכול לסגור בית ספר אם יש לו חשד שיש הסתה נגד המדינה בבית ספר, ושלחתי רשימה של כמה בתי ספר בעיר העתיקה בירושלים, ואני מבקש שיבדקו מה קורה בבתי הספר האלה.

מאיר פרוש: הייתה פה חברת הכנסת ענת ברקו.

מאיר פרוש: לזכותה ייאמר – סיפקה לי חומר.

מאיר פרוש: אני פשוט נתתי למנכ"לית להבין שיש עוד סיבות לסגור בתי ספר, וכשהבינו שיש עוד סיבות, אז הסיבה של הגומיות בדלתות היא לא הסיבה לסגור.

יעקב מרגי: שולית.

מאיר פרוש: בבקשה, רוצה לראות אתכם מטפלים גם בבעיות האלה.

מאיר פרוש: למה אני אומר את זה?

מאיר פרוש: כי אתמול היה מקרה מזעזע של רצח של יהודי שהלך להתפלל בכותל.

מאיר פרוש: על ידי מי?

מאיר פרוש: על ידי מורה שמועסק על ידי עיריית ירושלים בבית ספר שהוא מוכר על ידי משרד החינוך.

יעקב מרגי: איש חמאס מוצהר.

מאיר פרוש: אני מבקש מהרשויות שיבדקו מהר אם אין חשד להסתה בבית ספר א-ראשידיה בעיר העתיקה, שיש שם חשד להסתה נגד המדינה.

מאיר פרוש: ואם מסיתים נגד המדינה – בבקשה, לקחת את חוק הפיקוח ולהשתמש בו ולתת צו סגירה לבית הספר.

מאיר פרוש: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה, חבר הכנסת פרוש.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דוד ביטן, הגיע זמנך לדבר.

יעקב מרגי: אם אתה מוותר – אני, אין לי בעיה.

מאיר פרוש: לא, אני עוד דקה.

מאיר פרוש: דוד, עד שאתה בא לפה אני רוצה לומר עוד משפט.

מאיר פרוש: אנחנו נמצאים בשתי מדינות.

מאיר פרוש: כאשר החרדים נמצאים בקואליציה עם הליכוד – מרצ, מפלגת העבודה, יש עתיד: איך יכול להיות שאתם נותנים לכאלה שלא הולכים לצבא?

מאיר פרוש: אתם נותנים להם כסף, הם חומסים את הקופה.

מאיר פרוש: יש לנו היום קואליציה שמרצ שם נמצאת, מפלגת העבודה, יש עתיד נמצאים – נותנים כסף למי?

מאיר פרוש: למי שלא הולך לשרת בצבא, והכול שקט.

מאיר פרוש: זה שתי מדינות: מדינה של חרדים – חמס, מדינה של ערבים – הכול בסדר.

מאיר פרוש: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דוד ביטן, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

דוד ביטן: כן, אנחנו מנסים לשכנע אותו לצמצם.

יעקב מרגי: אם אתה תשמש לו דוגמה, אז הוא – – –

דוד ביטן: אני חצי שעה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

דוד ביטן: הוא רשום שעה.

יעקב מרגי: אתה לא חייב.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, 30 דקות לרשותך.

יעקב מרגי: אני נוגע בדבר – שתקצר, כי אתה עומד להחליף אותי אחרי זה.

דוד ביטן: אני, איך שאני מסיים, אני מחליף אותך.

יעקב מרגי: טוב, זה הזמן.

יעקב מרגי: זה יהיה בדיוק הזמן.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: אה, 00:00.

דוד ביטן: רציתי להיות בסדר.

יעקב מרגי: בסדר, כוונה טובה, הקדוש ברוך הוא מצרפה למעשה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה – אין הרבה באמת – כבוד השרה, היושבת בצד ההוא, אני אדבר דווקא על הסעיף בחוק שאתם מדברים עליו, על הגדלת מס הרכישה ל-8%.

דוד ביטן: אנחנו כבר עשינו את זה פעם אחת.

דוד ביטן: אתה זוכר שהגדלנו?

דוד ביטן: נדמה לי שהיה 10% אפילו, אם אני לא טועה, שהגדילו את מס הרכישה כדי ליצור מצב – והיו שני דברים שכחלון רצה לעשות: 1.

דוד ביטן: הגדיל את מס הרכישה כדי שלא ירכשו דירה להשקעה; 2.

דוד ביטן: הוא רצה ללכת על הנושא של מס על דירה שלישית.

דוד ביטן: אז מס על דירה שלישית נפל, כי זה באמת היה דבר הזוי יחסית.

יעקב מרגי: אגרסיבי מדי.

דוד ביטן: אגרסיבי והזוי, והמזל שזה נפל במסגרת החלטת בג"ץ על נהלים שהיו באותו לילה בוועדה.

דוד ביטן: אבל המס עבר, ובאמת אחרי שנתיים-שלוש ביטלו את זה, כי ראו שזה בעצם לא עוזר בכלל לכלום.

דוד ביטן: המשיכו לקנות דירות להשקעה – – –

יעקב מרגי: כל עוד בנק ישראל לא מייצר אפיקי השקעה, הנדל"ן הוא אפיק השקעה אטרקטיבי.

דוד ביטן: נכון, זה אחד הדברים, וזה גם גרם לזה שכסף ברח לחוץ לארץ, מכיוון שאנשים ימשיכו לקנות בחוץ לארץ דירות להשקעה.

דוד ביטן: אנשים, אין להם מה לעשות בכסף.

דוד ביטן: אתה צודק, אין אפיק השקעה טוב יותר מנדל"ן היום, למעט אם אתה מומחה למניות ואתה יודע להשקיע אותן ומתעסק בזה כל היום – אז אתה מרוויח, אבל מי שלא, אז האפיק היחידי זה דירות.

דוד ביטן: זה גם טוב לפנסיה.

דוד ביטן: בסופו של דבר, הרבה אנשי מקצועות חופשיים קונים דירות להשקעה – רואי חשבון, עורכי דין, מהנדסים, אדריכלים – קונים כי הם רוצים להבטיח את העתיד שלהם מבחינה פנסיונית.

דוד ביטן: אתה לא יכול לבנות על פנסיה של קופת גמל שבסוף כל פעם אומרים לך: מה שיש לא מספיק.

דוד ביטן: צריכים לתקן על מנת שהם לא יתמוטטו, ועוד פעם לא יתמוטטו, ועוד פעם – בסוף מי שמתמוטט זה הבן אדם – –

יעקב מרגי: זה הפנסיונר.

דוד ביטן: – – ששם את הכסף, כי אין לו בעצם כסף כשהוא מזדקן, אתה מבין?

דוד ביטן: ולכן בסופו של דבר זה נפל.

דוד ביטן: זה נפל כי אנשים מצד אחד המשיכו לקנות דירות, ומצד שני זה יצר מצב שהקבלנים – את שומעת, גברתי השרה?

דוד ביטן: השוק עובד הרבה יותר טוב ממה שאנחנו חושבים.

דוד ביטן: אם קבלן בונה דירות ולא יכול לבנות על דירות להשקעה, שזה היום בערך 20% מרכישות הדירות במדינה, אז התוצאה היא שהוא בונה פחות, שהוא דוחה את התחלות הבנייה כדי לבנות פחות, כדי שמלאי הדירות שלו יהיה יותר קטן, על מנת שיוכל למכור את הדירות יותר מהר, כי גם הקבלן עובד על המכירות.

דוד ביטן: כמעט אין לו כסף שלו, הון עצמי, על מנת לבנות, אז הוא בונה עם הבנק.

דוד ביטן: עכשיו, אם אתה בונה עם הבנק, אתה משלם ריבית, והריבית גבוהה יחסית, ולכן, כשלא קונים דירות להשקעה, אז יש לו פחות מכירות, או שטווח המכירות לוקח יותר זמן, ואז הוא בונה פחות.

דוד ביטן: ואני אומר לך – אני יודע שאת עכשיו אחראית לתכנון ובנייה – זה יגרום לכך שמספר התחלות הבנייה יהיה יותר קטן.

איילת שקד: מה?

איילת שקד: למה יגרום?

דוד ביטן: הסברתי למה – מכיוון שהקבלן צריך למכור מהר את הדירות, כי הוא – – –

יעקב מרגי: זה יגרום להאטה בהתחלות הבנייה.

דוד ביטן: האטה.

דוד ביטן: יש האטה תמיד.

דוד ביטן: כשעושים את הדבר הזה, כשאין הרבה דירות להשקעה, יש האטה בהתחלות הבנייה.

דוד ביטן: מדוע?

דוד ביטן: מכיוון שהקבלן, ההון העצמי שלו בישראל הוא לא גדול.

דוד ביטן: הוא עובד יותר על אשראי מהבנק.

דוד ביטן: אשראי מהבנק – הוא צריך להחזיר מהר את הכסף, כי הריבית אוכלת אותו, ואז, ברגע שאין דירות להשקעה, שזה פלוס-מינוס 20% מהדירות שנמכרות, יש פחות, אז הוא מתחיל פחות התחלות בנייה ועושה את זה יותר לאט, ואז התוצאה היא שיש פחות דירות שנבנות, והקיזוז משפיע.

דוד ביטן: זאת אומרת, אם אתם רוצים ליצור מצב שיהיו יותר דירות למכירה לזוגות צעירים, למשל, או להחלפת דירה לדירה שנייה – מה שנקרא "שיפור דירה" – התוצאה היא שבעצם אתם לא עושים כלום.

דוד ביטן: אתם מורידים מפה ומורידים מפה, ואז זה מתקזז ביחד.

דוד ביטן: מינוס זה – – –

יעקב מרגי: ברשותך, עוד נתון: אחוז התחלות הבנייה שאתם מתכננים, שהממשלה מתכננת באזורי הביקוש, הוא לא – הרי זה לא כל – אתם מדברים על 80,000-70,000, ואזור הביקוש בגוש דן – כמה יהיה מתוכם?

יעקב מרגי: אז זה לא בהכרח משפיע על הקושי.

דוד ביטן: זאת אומרת, קחי את זה בחשבון.

דוד ביטן: שלא יספרו לך המומחים – כל הזמן הם מקשקשים, כל היום, והתוצאה היא – יש להם אינטרסים.

דוד ביטן: משרד האוצר, יש לו אינטרס אחד – לא התחלות הבנייה ולא שום דבר; האינטרס שלו הוא לגבות כמה שיותר מיסים.

דוד ביטן: ברגע שמעלים ל-8%, גובים יותר מס רכישה, וזה הופך להיות נתח רציני מאוד ממה שהם צריכים לגייס.

דוד ביטן: ואז, לאיפה את מגיעה?

דוד ביטן: שבעצם כל מה שנשאר מהמהלך הזה זה מס, זה יותר מס לאנשים שקונים דירה שנייה.

דוד ביטן: עכשיו, לא כל אחד הוא מיליונר שקונה 50 דירות, אלא בדרך כלל הוא קונה עוד דירה אחת.

דוד ביטן: עוד דירה אחת – המס הזה מאוד משפיע עליו.

דוד ביטן: בלית ברירה הוא יקנה את זה גם אם הוא יצטרך לשלם את המס, אז המס נגבה.

דוד ביטן: התחלות הבנייה יורדות.

דוד ביטן: השקעה בדירות להשקעה זה טוב לשכירות, ויש ירידה בדירות להשכרה, אוקיי?

דוד ביטן: ואם יש ירידה בדירות להשכרה, מחיר השכירות עולה.

דוד ביטן: זאת אומרת, מה קיבלת?

דוד ביטן: במשוואה, בכלים השילובים האלה, תמיד מפסידים.

דוד ביטן: היחיד שמרוויח הוא אוצר המדינה, שהוא מרוויח יותר מס רכישה, וזה הרבה כסף, בסופו של דבר.

דוד ביטן: ומה שאנחנו צריכים לעשות – זה לא הפתרון לבעיית הדיור.

דוד ביטן: יש פתרונות שצריך לעבוד עליהם.

דוד ביטן: אני שומע את שר השיכון אומר שעכשיו הם יגדילו את מספר יחידות הדיור בשנים הבאות ל-250,000, 80,000 לשנה, אני חושב.

דוד ביטן: הרי כבר היינו בסרט הזה.

דוד ביטן: היינו.

דוד ביטן: ברגע שמגדילים את הדבר הזה – השוק עובד הפוך, השוק עובד הפוך, זאת אומרת, על מנת שאנחנו נוריד את מחירי הדירות, אנחנו צריכים מצד אחד להקטין את הביקוש – זה הדבר הכי חשוב – ואת הביקוש מקטינים על ידי בניית דירות להשכרה מצד אחד, והתוכנית הזאת שהייתה בזמנו עם לפיד שנקראת "דירה להשכיר" הייתה תוכנית טובה, כשהוא היה שר האוצר, אבל לא יישמו אותה.

דוד ביטן: אנחנו כבר כמה שנים מאז התוכנית.

דוד ביטן: החברה הזאת, אפילו מנכ"ל לא מינתה עד עכשיו.

דוד ביטן: זאת אומרת, התחילו עכשיו קצת לבנות דירות להשכרה.

דוד ביטן: במצב הזה, אם אין הקטנת ביקוש כתוצאה מדירות להשכרה, אבל דירות להשכרה ארוכת טווח, שבן אדם יודע שהוא משקיע בדירה להשכרה – חלק מהשכירות מובא בחשבון במחיר הדירה בעתיד.

דוד ביטן: אם לא נעשה את זה, הביקוש לא יקטן.

דוד ביטן: זה – מצד אחד.

דוד ביטן: מצד שני – ההיצע.

דוד ביטן: ההיצע לא יכול להיבנות רק על מה שאתם מתכננים.

דוד ביטן: פשוט לא יכול.

דוד ביטן: הדבר הראשון הכי חשוב זה באזורי הביקוש – מה שאמרת.

דוד ביטן: באזורי הביקוש, גברתי השרה, רוב הקרקע היא קרקע פרטית, לא קרקע של המינהל.

דוד ביטן: בבת ים, ראשון לציון, תל אביב, רמת גן, גבעתיים – –

יעקב מרגי: חולון.

דוד ביטן: – – חולון, רוב הקרקע הזמינה לבנייה היא קרקע פרטית.

יעקב מרגי: אפילו נתניה.

יעקב מרגי: היא קרקע פרטית.

יעקב מרגי: שימי לב, היא לא קרקע של המינהל.

יעקב מרגי: עכשיו, מה עושים בוועדות התכנון?

יעקב מרגי: ועדות התכנון קודם כול דואגות לקרקעות המינהל.

יעקב מרגי: קודם כול.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: כי המדינה רוצה להרוויח.

יעקב מרגי: המדינה מספסרת בקרקע.

יעקב מרגי: אבל כשבא אדם פרטי ומבקש תוספת יחידות דיור – אדם פרטי בקרקע פרטית, לא אדם פרטי שיש לו קרקע של המינהל – במצב הזה לא מאשרים לו כלום.

יעקב מרגי: קודם כול, כדי להיכנס לתוך הוועדות שמחליטות מהר, אתה צריך להיות שותף עם המינהל בקרקע, אתה לא יכול רק על הקרקע שלך.

יעקב מרגי: אם יש לך, סתם לדוגמה, 100 דונם, אתה לא יכול אפילו להגיש תוכנית.

יעקב מרגי: אתה מרגיש תוכנית אם יש לך את המינהל צמוד אליך באיזה 500, 600 דונם, ואז אומרים לך: תצטרף ואנחנו נלך איתך יחד.

יעקב מרגי: זאת אומרת, צריך לדאוג לקרקעות הפרטיות – – –

יעקב מרגי: ברשותך, דוד.

דוד ביטן: סליחה?

יעקב מרגי: ברשותך.

יעקב מרגי: השרה, אף אחד לא מדבר על הפיל שבמרכז החדר, לא יודע למה חוששים לומר: הקבלנים הם פקטור בעליית מחירי הדיור.

יעקב מרגי: כשהם רוצים, הם שמים אמברקס ולא עונים למכרזים.

יעקב מרגי: כשתהיה הצפה באזורים שהם לא אטרקטיביים ולא תהיה מכירה, הם לא יענו למרכזים.

יעקב מרגי: לכן – – –

איילת שקד: – – –

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: אבל אני רק אומר, זה פקטור שאני לא יודע, משום מה – לא רק עכשיו, גם כשאנחנו היינו במשרד השיכון, בסדר?

יעקב מרגי: כאילו פוחדים לדבר על זה.

איילת שקד: למה?

איילת שקד: מרגי, אבל אף מכרז לא נכשל בשנה האחרונה.

דוד ביטן: לא שומע.

איילת שקד: אני אומרת, אף מכרז לא נכשל עד היום.

יעקב מרגי: בסדר, כי כרגע יש, אבל כשאנחנו מדברים על 80,000 – –

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: אבל מה זה לא נכשל?

דוד ביטן: אין ויכוח.

יעקב מרגי: – – כשנדבר על 80,000 – –

דוד ביטן: אבל למה הוא לא נכשל?

דוד ביטן: כי אין יחידות דיור שיוצאות לבנייה, אבל יש הרבה מאוד קרקעות – הרי איפה משפיע המחיר?

דוד ביטן: המחיר לא משפיע בקריית שמונה.

דוד ביטן: הוא משפיע בתל אביב, הוא משפיע בראשון, הוא משפיע בחולון, רמת גן.

דוד ביטן: גם מחירי השכירות שם גבוהים, כי ערך הדירה הוא גבוה, וגם ערך הדירה הוא גבוה.

דוד ביטן: זאת אומרת, אנחנו צריכים – ושם תבדקי, שם יש הרבה מאוד קרקעות פרטיות, לא של המינהל.

דוד ביטן: אם בראשון לציון, סתם לדוגמה, אדם, יש לו יחידת קרקע שאפשר לבנות בה עשר יחידות דיור, בסדר?

דוד ביטן: אתם רוצים להגדיל?

דוד ביטן: תנו לו 15, תנו לו 16 בלי בעיה – אחרת, אין לו עניין לבנות, כי הוא לא מרוויח – כדי שיבנה מהר את הדירות.

דוד ביטן: אז אתם רוצים להגדיל את היצע הדירות – תגדילו גם בקרקע פרטית, גם במסגרת של שינוי תוכניות והקלות, לא יותר מדי הליכים בדברים האלה, כן?

דוד ביטן: אני מציע לך, יש כל מיני פקטורים שאפשר לשנות ולהגדיל את יחידות הדיור, את הבנייה בפועל, הרבה יותר ממה שאת חושבת, אם יאפשרו לעשות את זה.

דוד ביטן: את גם ראית שתמ"א 38, שלא האמינו שהיא תיתן כל כך הרבה יחידות דיור, נתנה המון יחידות דיור בשנים האחרונות, נכון?

איילת שקד: 10,000.

דוד ביטן: 10,000 זה הרבה, כי לא תכננו אז כל כך הרבה, בהתחלה.

דוד ביטן: אמרו: זה יהיה קצת פה, קצת שם, פה 100 יחידות, שם 100 יחידות.

דוד ביטן: אפילו בראשון בזמנו בכל שכונה הגבילו את מספר יחידות הדיור שאפשר לבנות לא במסגרת תמ"א, למרות שכל הבניינים יכלו ללכת לתמ"א.

דוד ביטן: אני לא מדבר על פינוי-בינוי, שלא הצליח הרבה, כי זה לוקח הרבה שנים.

דוד ביטן: גם פה צריך לצמצם.

יעקב מרגי: בין שבע לעשר שנים עד שפרויקטים – – –

דוד ביטן: על מנת להגדיל את ההיצע צריך לפעול בראש פתוח.

דוד ביטן: ראש פתוח – הכוונה בכל תחום קצת.

דוד ביטן: לא ללכת על מכה אחת במקום אחד: עכשיו, הינה, בזה אנחנו עושים 70,000.

דוד ביטן: זה שטויות.

דוד ביטן: על מנת שזה יהיה רציני את צריכה בכל נושא לתת פוש, ואז הפוש הזה נותן פה 1,000, שם 2,000, פה שלוש, פה ארבע – ואיתם את באמת יכולה להגיע ל-80,000-70,000 יחידות דיור, וגם לאפשר לשוק להיפתח.

דוד ביטן: אני לא מדבר על זה שמבחינה כלכלית היום ענף הבנייה נותן דחיפה מאוד גדולה לצמיחה; לא כמו ההייטק, אבל הוא נותן בדברים אחרים.

דוד ביטן: אז מה שאני בא ואומר הוא שהנושא הזה של העלאת מס רכישה זה כלום.

דוד ביטן: זה גם פוגע בשכירות, גם לא מגדיל את ההיצע – הסברתי גם למה – וגם לוקח כסף טוב ומעביר אותו לחו"ל.

יעקב מרגי: סיפור מהחיים, השרה שקד: אחוז מס הרכישה לא ימנע.

יעקב מרגי: בנתיבות יש פרויקטים שכבר התחילו, וכשהבניין כבר מתומחר ועומד על תילו ב-900,000 ש"ח, הקבלן ראה שזאת הישורת האחרונה – הקפיץ ל-1.3 מיליון.

יעקב מרגי: זה בולע מס רכישה.

יעקב מרגי: ואנשים יקנו, אנשים ירכשו.

יעקב מרגי: לכן אמרנו לאורך כל הדיונים: אם יבוא האוצר יוכיח שאכן זה עזר – לא היינו מתנגדים.

איילת שקד: – – –

יעקב מרגי: בפעם שעברה זה לא עזר.

דוד ביטן: גם בפעם שעברה העלו.

דוד ביטן: זה הוריד משהו?

דוד ביטן: אז למה החזירו את זה חזרה?

דוד ביטן: למה עכשיו עוד פעם אמרו?

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: כי עובדה שמחירי הדירות עולים.

דוד ביטן: כחלון הצליח להאט את העלייה, הייתה לו אפילו שנה שלא הייתה עלייה בכלל, אני חושב, אפילו לא של 1%.

דוד ביטן: הוא עשה עבודה, אני לא אומר שלא, אבל בסך הכול לא הצלחנו במשימה, אין מה לעשות.

דוד ביטן: עובדה, המחירים השנה עלו ב-10%, זאת אומרת שהמשימה לא הצליחה.

דוד ביטן: בעיה מאוד גדולה זה ראשי ערים.

דוד ביטן: אנחנו לא עושים שום דבר בתחום התכנון והבנייה בלי הסכמת ראשי ערים, וגם עכשיו, כשהגישו את חוק ההסדרים, הכול היה מתואם עם ראשי ערים.

דוד ביטן: איפה שראשי ערים התנגדו, ישר עשו פשרות.

דוד ביטן: אי-אפשר להמשיך עם זה.

דוד ביטן: יש להם אינטרס מובהק לא לבנות דירות.

דוד ביטן: הם גם אומרים את זה בגלוי.

דוד ביטן: הם אומרים: אנחנו לא רוצים לבנות דירות, כי הארנונה על דירות נמוכה יחסית להוצאה שלנו.

דוד ביטן: אז עם כל הכבוד, אתם צריכים להכניס את היד לכיס.

דוד ביטן: אם אצל כחלון, בתוכנית הזאת של דיור למשתכן, נתנו מיליארדים – המינהל ויתר על הכנסות של מיליארדים ועוד נתנו כספים – אין שום בעיה ללכת לאזורי הביקוש ולעזור לעיריות: תאפשרו לנו לבנות מהר, ואנחנו נעזור לכם בחמש השנים הראשונות בהשלמת ארנונה להוצאה שהדירות האלה גורמות לכם.

דוד ביטן: אתם חייבים לשחרר את הפלונטר מול ראשי ערים.

דוד ביטן: אי-אפשר כל דבר לפי ההסכמות שלהם.

דוד ביטן: בלתי אפשרי.

דוד ביטן: אני יכול להרצות פה שעתיים על העניין הזה, מה צריך לעשות בכל תחום ותחום על מנת להגדיל את ההיצע, אבל אתם חייבים להקטין את הביקוש באמצעות בניית דירות להשכרה, ואתם צריכים לתת דחיפה לעניין הזה.

דוד ביטן: זה גם חשוב לזוגות הצעירים, שיפסיקו להשתעבד לדירה.

דוד ביטן: בחוץ לארץ לא קונים דירה, לא כל אחד רץ לקנות דירה.

דוד ביטן: פה בישראל זה נהיה שיגעון – כולם קונים דירה, כי הדירות עולות, והם לא רואים מתי הם יוכלו לקנות בעתיד, וכל אחד דוחף לכיוון ההוא.

דוד ביטן: אז הינה, לתשומת ליבך.

דוד ביטן: אני נגד החוק הזה.

דוד ביטן: אני לא חושב שזה יעזור, אני לא חושב שה-8% האלה יצילו.

דוד ביטן: מה שכן, הם יאפשרו למדינה לגבות יותר מס.

דוד ביטן: עוד פעם אנחנו חוזרים לרפורמה.

דוד ביטן: הם קראו לזה עוד פעם רפורמה?

יעקב מרגי: לא, הפעם זה לא רפורמה.

דוד ביטן: כי במדינה שלנו בחוק ההסדרים עושים 40 רפורמות, אבל אין רפורמות, זה הכול בלוף, זאת אומרת, בסופו של דבר שום דבר לא יורד, שום דבר לא קורה בדרך.

דוד ביטן: אבל זאת רפורמה.

דוד ביטן: מהרפורמה נשאר המס שהם גובים לתקציב המדינה.

דוד ביטן: והינה, עכשיו ראיתי משהו מוזר, כבוד היושב-ראש.

דוד ביטן: אתה יודע, קראתי בעיתון שבאוצר יושבים בישיבות כל הלילה, האור דולק כל הזמן.

דוד ביטן: אתה יודע למה?

דוד ביטן: כי עכשיו הם חוששים, בגלל שיש מכוניות חשמליות.

דוד ביטן: הרי תמיד הם אומרים: אנחנו לא רוצים את המיסים, אנחנו רוצים איכות סביבה.

דוד ביטן: אז מכוניות חשמליות הן טובות לאיכות הסביבה – –

יעקב מרגי: ירידה בהכנסות.

דוד ביטן: – – אז עכשיו תהיה להם ירידה בהכנסות מהנפט ומהדלק.

יעקב מרגי: אז הם רוצים למסות את החשמליות על פי קילומטרז' אפילו.

יעקב מרגי: זה מטורף.

דוד ביטן: יפה אמרת.

דוד ביטן: זאת אומרת, זה מוכיח שגם הנושא הזה של איכות הסביבה זה בלוף.

דוד ביטן: ככה היה לנו בחוק ההסדרים.

יעקב מרגי: אמרתי זאת תמיד.

דוד ביטן: לא הנושא של הפלסטיק ולא הנושא של הסוכר ולא כלום.

דוד ביטן: הכול בלוף.

דוד ביטן: ברגע שהם רואים שההכנסות יורדות, הם ממציאים המצאות.

דוד ביטן: פתאום אנחנו נעשה מיסוי של המכוניות.

דוד ביטן: אני קראתי את זה וצחקתי.

דוד ביטן: אמרתי: אלה לא נורמליים.

יעקב מרגי: דיברתי על זה היום בהנמקה.

יעקב מרגי: אמרתי: בוכים על עומסים בכבישים, על זיהום אוויר, והאוצר נותן הקלות לחברות הליסינג לשפוך עשרות אלפי מכוניות על הכבישים, הטבות במיסוי.

דוד ביטן: ברור.

דוד ביטן: יש להם הכנסות ממכירת המכוניות.

דוד ביטן: הם מוכרים מכוניות ומרוויחים, נגיד סתם לדוגמה, כמה מיליארדים על העניין הזה, אחר כך הם צריכים לבנות כבישים וגשרים וכו', בגלל שיש יותר מדי מכוניות, אז מה שאתה מרוויח מפה אתה מוציא מפה.

דוד ביטן: אז אחת ולתמיד תעשו דברים כמו שצריך.

דוד ביטן: לא הכול זה כסף.

דוד ביטן: המדינה גם צריכה להבין שהיא חייבת להפסיד קצת.

דוד ביטן: אם היא רוצה לשנות מדיניות ומנטליות – –

יעקב מרגי: היא צריכה להשקיע.

דוד ביטן: – – א.

דוד ביטן: היא צריכה להשקיע, וב.

דוד ביטן: לשנות את הדברים.

דוד ביטן: אז כשקראתי את זה אמרתי: תשמע, עכשיו אני מבין.

דוד ביטן: עוד מעט כל מי שנוסע במכונית חשמלית ישלם הרבה יותר כסף.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: כי הם מפסידים מס על מכירת הדלק, אתה מבין?

דוד ביטן: זה מוכיח שמה שחשוב למדינה זה רק המיסים והכסף.

דוד ביטן: ואני אמרתי כל הזמן, ואני אומר את זה גם עכשיו: שום רפורמה לא תוריד את מחירי הצריכה, את מחירי המוצרים, אם המדינה לא תכניס את היד לכיס – אם היא לא תוריד את מחיר החשמל לתעשייה, אם היא לא תוריד את מחיר החשמל לדלק, אם היא לא תוריד את מחיר המים.

דוד ביטן: אם הם לא יכניסו יד לכיס, המחירים לא ירדו.

דוד ביטן: הם רוצים שכל רפורמה תהיה על חשבון מישהו אחר, לא על חשבונם.

דוד ביטן: על מנת שמחירי הפירות והירקות ירדו – אז מאשימים את החקלאים, מאשימים את הסופרים, מאשימים את כולם, אבל הם לא מאשימים את עצמם על שהם לא מורידים מחיר של שום דבר, והם רוצים שהמחירים ירדו, הפלא ופלא, ובסוף שום דבר לא יורד.

דוד ביטן: הדבר היחיד שנשאר זה שהמיסים עולים ועולים, ההכנסות מגביית מיסים עולות ועולות כל הזמן.

דוד ביטן: אז אנחנו צריכים להפסיק עם המושג הזה ולהפסיק לשקר לציבור ולהגיד להם את האמת: לא מעניין אותנו ירידת מחירי המוצרים, לא מעניין אותנו ירידת מחירי המכוניות, לא מעניין אותנו ירידת מחירי החשמל – אנחנו רוצים לגבות מיסים ולקחת את המיסים ולא יודע מה לעשות איתם.

דוד ביטן: מרגישים איזה שינוי במדינה?

דוד ביטן: אם לא היו לנו ההכנסות והצמיחה שקשורה להייטק ולסייבר, אני לא יודע איפה היינו.

דוד ביטן: ברור שמה שהממשלה עושה זה לא מה שמביא את הצמיחה בסוף.

דוד ביטן: מה שמביא את הצמיחה זה דווקא הצעירים האלה שעובדים בהייטק ובסייבר ומביאים לנו גם כוח אדם, גם עובדים וגם הכנסה מצמיחה.

יעקב מרגי: וצה"ל שמכשיר אותם.

דוד ביטן: צה"ל מכשיר הרבה מהם, נכון.

דוד ביטן: בזה צה"ל תורם תרומה רצינית – מה שלא היה פעם.

יעקב מרגי: אפרופו, אתה יודע שאני שנים מנסה לקבל ממשרד הביטחון מספרים של קליטה של חיילים מיישובים בדרום לפי יישוב, לא לפי אזור, ליחידות המובחרות, 8200 ודומיהן, ואני לא מצליח לקבל נתון כזה.

דוד ביטן: יש לזה סיבות ביטחוניות, כנראה.

יעקב מרגי: לא, סיבות גיאוגרפיות.

דוד ביטן: גיאוגרפיות?

יעקב מרגי: כן.

דוד ביטן: אבל עכשיו קראתי שיש בצבא תוכנית להגדיל את מספר הנקלטים מהפריפריה.

יעקב מרגי: בסדר, מה זה פריפריה?

יעקב מרגי: מירוחם.

יעקב מרגי: מהדרום יש אחוז טוב, אבל זה מאשדוד עד אילת.

דוד ביטן: אין בעיה בצפון.

דוד ביטן: אין.

יעקב מרגי: תבקש כמה מירוחם, כמה ממצפה, כמה מדימונה – לא תמצא.

דוד ביטן: מהדרום זה מאשדוד?

יעקב מרגי: מאשדוד, כן.

יעקב מרגי: זאת ההגדרה שהם נותנים לך.

דוד ביטן: זה מוגזם.

דוד ביטן: טוב, הם מסדרים את המספרים כמו שהם רוצים.

דוד ביטן: אבל בסופו של דבר ההכנסות מהצמיחה – –

יעקב מרגי: צריך לומר במפורש: 8200 זה כנראה חבר מביא חבר.

דוד ביטן: יכול להיות, אבל אתה לא יכול להתלונן, כי מדובר באנשים רציניים.

יעקב מרגי: אין ספק.

יעקב מרגי: אין ספק.

יעקב מרגי: אני חושב שיש אנשים רציניים בכל מקום.

דוד ביטן: אני אומר, אי-אפשר להתלונן.

דוד ביטן: מה שכן צריך לעשות זה להגדיל מהפריפריה את המצטרפים ל-8200 ולכל היחידות האלה.

דוד ביטן: יש תכנון כזה.

דוד ביטן: יכול להיות שגם הצבא צריך לשים יד בכיס ולתת להם משכורת הרבה יותר גבוהה, כי הם נקלטים ישר בשוק החופשי בלי שום בעיה.

דוד ביטן: יש לי עוד קצת זמן, נכון?

דוד ביטן: אז אני אומר – – –

יעקב מרגי: אני מחזיר לך מה שהשקעת בי בהזדמנויות אחרות, בהחלפות.

דוד ביטן: לא, לא.

דוד ביטן: אני אחליף אותך עוד מעט.

דוד ביטן: תוך שנייה אני מחליף אותך.

דוד ביטן: איך שאני מסיים אני אחליף אותך, אתן לך עשר דקות.

דוד ביטן: אה, הגענו ל-00:00, אני צריך להחליף אותך בכל מקרה.

דוד ביטן: טוב, מה שאני אומר לך, גברתי השרה – ואנחנו נעבור למשהו אחר, בסדר?

דוד ביטן: אנחנו גמרנו עם הנדל"ן לעכשיו ונעבור לנושאים האחרים.

דוד ביטן: עד מתי תישארי בממשלה הזאת?

דוד ביטן: אני מכיר אותך, אני יודע מה העמדות שלך.

יעקב מרגי: השרה שקד, תסתכלי על הצד החיובי שבדבר – תראי כמה מחזרים אחריך, כמה רוצים אותך בצד הנכון.

יעקב מרגי: תסתכלי על הצד החיובי שבדבר.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש – – –

יצחק פינדרוס: היא מצליחה לבלבל, אין ספק.

דוד ביטן: לא, לא.

דוד ביטן: היא מבלבלת – זה נכון, כי אני אגיד לך מה: זה לא תלוי רק בה.

דוד ביטן: תקשיב טוב עכשיו, על השרה שקד: גם כשהיא רצתה לעבור לליכוד ב-2018, 2019, זה היה בהסכמת בנט.

דוד ביטן: היא לא תבגוד בבנט, את זה אני יודע, במיוחד לא כשהוא ראש ממשלה.

דוד ביטן: אתה לא יכול לצפות ממנה, ואני לא מצפה ממנה, שהיא תעבור צד ותפיל את בנט מראשות הממשלה, לכן זה לא יקרה, וכל אלה שחושבים שזה יקרה לא מכירים אותה ולא יודעים על מה הם מדברים.

יעקב מרגי: אין על דוד ביטן.

יעקב מרגי: תראי איך הוא – – –

דוד ביטן: זאת האמת, זאת האמת, אין מה לעשות.

עידית סילמן: ביטן, עכשיו היא שלחה לך ציוץ, חבל על הזמן.

יעקב מרגי: אין עליך.

יעקב מרגי: היא מחמיאה לך.

עידית סילמן: – – – שקד כתבה – – –

דוד ביטן: אז כל הדרישות האלה לא יהיו, אבל גם לה יש גבולות.

דוד ביטן: בסופו של דבר כאבי הבטן האלה הם אמיתיים, אבל הם לא מגיעים לביטוי מוחלט, זאת אומרת, ברגע שהיא תרגיש שהיא לא יכולה לחיות בקואליציה הזאת באופן מוחלט, גם הרצון שלה לעזור לבנט לא יעזור, זאת אומרת, זה יקרה.

דוד ביטן: אבל אני אומר לך: עד מתי?

דוד ביטן: זאת אומרת, את רואה מה קורה בקואליציה הזאת.

דוד ביטן: הינה, עכשיו בחוק החשמל, בסוף את מגיעה לפשרות כי אין לך ברירה – כולכם תלויים במנסור עבאס וברע"מ, אתם פשוט תלויים בהם.

דוד ביטן: בלעדיהם אתם לא יכולים להעביר אף חוק, את יודעת את זה.

דוד ביטן: אז לאן הגענו?

דוד ביטן: הגעתם לקואליציה הזאת על מנת להעביר את הנושאים של מנסור עבאס ועל מנת להעביר את הנושאים של מרצ ושל העבודה?

דוד ביטן: על זה הגעתם לקואליציה הזאת?

דוד ביטן: אתם מצפים, כועסים עלינו שאנחנו לא תומכים בכם בחוקים של הימין, אבל מה אתם דורשים מאיתנו – שאתם תתמכו בחוקים של השמאל ואנחנו נתמוך בחוקים של הימין?

דוד ביטן: ואז, קואליציה מצוינת, מעבירה גם חוקים של השמאל, גם חוקים של הימין, ואנחנו והחרדים וכולם נשב בשקט ונהיה ילדים טובים.

דוד ביטן: אז זה לא הולך כך, ואני אומר לך שהגיע הזמן שתעשי צעד.

דוד ביטן: לא רק את, את לא לבד.

דוד ביטן: את יכולה להביא עוד כמה איתך ולהחליף את הממשלה הזאת, שלא עוזרת היום למדינת ישראל בשום דבר, ואת יודעת את זה.

דוד ביטן: אני לא צריך שתעני לי בעניין הזה.

דוד ביטן: זה המצב, ולכן, במצב הזה את צריכה ללכת עם הלב שלך ועם מה שאת חושבת, ולא לטפל בנושא של נאמנויות.

דוד ביטן: נאמנויות זה דבר טוב, אבל לא כשהן פוגעות במדינה.

דוד ביטן: היום הנאמנות שלך לבנט פוגעת במדינה, ולכן אני אומר לך שאת צריכה לעשות את הצעדים האלה, והימין וגם החרדים יקבלו את זה בשמחה גדולה, תאמיני לי.

דוד ביטן: כי אנחנו רואים מה שקורה, ואנחנו לא רוצים שהדברים האלה ימשיכו לקרות.

דוד ביטן: עד כאן לנושא שלך, האישי.

דוד ביטן: לא נמשיך בזה.

דוד ביטן: אבל אני רוצה להגיד עוד דבר.

דוד ביטן: כל מה שהבטיחו – לפיד; אתם לא, כי אתם קיבלתם את ראשות הממשלה, אתם קיבלתם, עלא כיפאק, אז אין לכם ברירה אלא להסכים לכל הדרישות שלהם מהצד השני.

דוד ביטן: אז בחוק הנורבגי אנחנו רואים מה קורה.

דוד ביטן: תקפו אותנו, ולליכוד היה נורבגי אחד.

דוד ביטן: 20 – כמה היו לנו בפעם שעברה?

דוד ביטן: 30 היו לנו, 30 מנדטים – נורבגי אחד, זהו, זה מה שהיה לליכוד.

דוד ביטן: לש"ס היו שניים, אני חושב, נכון?

דוד ביטן: לאגודה – שניים.

יצחק פינדרוס: לאגודה היו שלושה.

דוד ביטן: שלושה היו.

דוד ביטן: טוב, חרדים תמיד מקבלים יותר, אתה יודע.

יעקב מרגי: לוקחים יותר.

דוד ביטן: לוקחים יותר, אז לקחתם קצת יותר.

דוד ביטן: אבל היום יש 21 נורבגים, וה-22 בדרך.

דוד ביטן: זה מה שנוצר.

יעקב מרגי: איפה יכניסו?

יעקב מרגי: פה אין מקום.

דוד ביטן: זה שרים.

יעקב מרגי: מלא, מלא עד הסוף.

דוד ביטן: 21 יש, אבל הם רוצים לתת גם את ה-22.

יעקב מרגי: יגדילו את התמונה.

דוד ביטן: אין להם בעיה לתקן את החוק, אתה לא יודע.

יעקב מרגי: לא, את התמונה, את התמונה.

דוד ביטן: דרך אגב, אני תמיד מתנגד – כל חוק, כל חוק שקשור לתיקון חוקי-יסוד אני נגד שהם יעשו תוך כדי כדי לפתור בעיות פוליטיות.

דוד ביטן: זה לא הגיוני.

דוד ביטן: הרי מה בית המשפט העליון כל הזמן אמר?

דוד ביטן: שהוא רואה בחוקי-היסוד חוקה.

דוד ביטן: אז אם זה נכון ואתם רואים עין בעין, התוצאה היא שאי-אפשר לתקן חוק כל שני וחמישי בגלל שזה נוח מבחינה פוליטית.

דוד ביטן: מה קורה במדינת ישראל?

דוד ביטן: מתקנים את החוקים, חוקי-היסוד, בלי שום בעיה.

דוד ביטן: אנחנו צריכים עכשיו 20 – – –

יעקב מרגי: היום תוקן חוק-יסוד במשאל טלפוני.

דוד ביטן: היום תוקן במשאל טלפוני בממשלה.

דוד ביטן: מה היה הלחץ?

דוד ביטן: אני הייתי בעד, דרך אגב.

דוד ביטן: אני אומר שהחוק – אפשר להעביר אותו, אבל לא בלחץ.

דוד ביטן: יש כמה תיקונים שצריך לעשות בחוק הזה.

יעקב מרגי: תיקונים נלווים.

דוד ביטן: לא, תיקונים חשובים, כי זה לא נשיא, זה ראש ממשלה.

דוד ביטן: הרי מה הבעיה היום עם ראש ממשלה?

דוד ביטן: אתה רוצה לקצוב לו את הזמן – אין בעיה, אבל תן לו אפשרות לבוא לידי ביטוי, להוביל רפורמות אמיתיות מהר.

דוד ביטן: מה שקורה היום – ראש הממשלה, אין לו סמכויות, יותר משרים.

דוד ביטן: הסמכות שלו זה להביא לממשלה, להחלטת ממשלה, או אם הוא ראש קבינט מסוים, כמו קבינט הקורונה – מכוח מה הוא ראש ממשלה?

דוד ביטן: לא מכוח זה שהוא ראש ממשלה ונותן הוראות; מכוח זה שהוא יושב-ראש הקבינט של הקורונה.

דוד ביטן: אני מזכיר לך שהיו בעיות בזמנו בעבודות בשבת עם הרכבת, אז חיים כץ כשר העבודה לא רצה לתת החלטה, ואז נתניהו נתן את ההחלטה במקומו.

דוד ביטן: הגישו בג"ץ, אמרו: חבובי, אתה אומנם ראש ממשלה, אבל אתה לא יכול – – –

יעקב מרגי: אבל הסמכות מוקנית לשר.

דוד ביטן: הסמכות של השר, אתה לא יכול ליטול אותה מהשר.

דוד ביטן: הממשלה צריכה להעביר אותה אליך, להעביר את זה לכנסת.

דוד ביטן: זאת אומרת שלראש ממשלה אין סמכות ייחודית בשום דבר, אלא אם כן הוא ראש קבינט, כמובן, וראש קבינט – הוא ראש הקבינט הביטחוני וראש הקבינט של הקורונה וראש הקבינט הכלכלי.

דוד ביטן: זאת אומרת, צריך לתת לראש הממשלה סמכויות על מנת להגביל אותו בזמן.

דוד ביטן: אתה רוצה לתת לו שמונה שנים?

דוד ביטן: אני חושב שזה הגיוני, אין שום בעיה עם זה – בניגוד לעמדת הליכוד.

דוד ביטן: אני כמובן הצבעתי עם הליכוד, אבל אני חושב שאם נעשה כמה שינויים – – –

שלמה קרעי: דוד, אני רואה שחצי שעה לא מספיקה לך כבר.

דוד ביטן: הינה, סיימתי.

יעקב מרגי: הוא כבר, הוא כבר מסיים.

יעקב מרגי: עדיין יש לו 23 שניות.

שלמה קרעי: תן לו עוד.

יעקב מרגי: לא, הוא צריך להחליף אותי, אני נוגע בדבר.

דוד ביטן: אם אתה נותן לראש הממשלה סמכויות, אתה מגדיל לו את הסמכויות מול השרים ומול הכנסת, אפילו במקרים מסוימים גם האפשרות – – –

יעקב מרגי: אמרתי – צריך תיקונים נלווים.

דוד ביטן: כן, כן, תיקונים נלווים מהותיים.

דוד ביטן: החוק הזה לא מספיק, צריך לעשות את השינויים האלה.

דוד ביטן: אפילו אפשרות שלו לחסום חוק, זאת אומרת, חוק שחוקק בכנסת – כראש ממשלה הוא יכול להגיד: אני מעכב את הביצוע שלו מסיבות כאלה וכאלה.

דוד ביטן: אני לא חשבתי על זה עד הסוף, אבל אתה חייב לתת לו כל מיני סמכויות על מנת ליצור מצב ששמונה שנים זה יספיק, אחרת, באמת, במשטר פרלמנטרי שמונה שנים זה לא מספיק.

דוד ביטן: טוב, הינה, עבר הזמן, אז אני רק הולך לקחת את החליפה ואני מחליף אותך.

יעקב מרגי: אין בעיה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן, שעמד בלוחות הזמנים.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: 60 דקות עומדות לרשותך, אדוני.

יצחק פינדרוס: תודה, אדוני.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, אני אעבור אחר כך לשלב של השאלות שקיבלתי בווטסאפ, כמו שעשיתי בפעם הקודמת ולקחו לי מהזמן.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת שנמצאים כאן, אני קודם כול רוצה ממש בכמה משפטים לדבר על החוק ועל משבר הדיור.

יצחק פינדרוס: זה ממשיך בעצם את מה שהיה לנו, את הפייק ניוז שהיה לנו בחוק ההסדרים.

יצחק פינדרוס: אולי ככה אני גם אגיע לדוד – אני חולק עליך בנושא של השרה שקד, אף שאני מכבד אותה ברמה האישית, כשרה, אבל בנושא של ימין ושמאל ונאמנות לבנט ונאמנות לממשלה אני קצת חולק, אדוני היושב-ראש, על הניתוח שלך של העניין.

יצחק פינדרוס: תראה, משבר הדיור נובע מדבר אחד ויחיד: ב-2003 קמה במדינת ישראל ממשלה ללא ניסיון, שרים ללא ניסיון, שרים בעייתיים וממשלה ללא בלמים, למי שזוכר.

יצחק פינדרוס: ואני יודע, נתניהו היה שר אוצר אז, אבל אברהם פורז היה שר הפנים, והאוצר אז, בגיבוי של נתניהו – אני לא מאלה שחושבים שנתניהו משיח בן דוד וגם לא משיח בן יוסף; הוא יכול לטעות – אז שינו את שיטת החישוב של תקציב הרשויות המקומיות.

יצחק פינדרוס: מאותו רגע התחילה ההידרדרות.

יצחק פינדרוס: כולם יודעים את הסוד הזה.

יצחק פינדרוס: אמרת קבלנים, אמרת יזמים – בסוף זה מתחיל ונגמר שם, משבר הדיור מתחיל ומסתיים שם.

יצחק פינדרוס: ראשי רשויות, לא שווה להם לקבל תושבים היום.

יצחק פינדרוס: אף ראש רשות לא שש לבנות מגורים.

יצחק פינדרוס: מאז, ממשלת ישראל, במשך יותר משני עשורים, בונה טלאים על גבי טלאים ורעיונות – כל פעם יותר מעוות מקודמו; בואו נאמר לא בשני העשורים, כי בחמש שנים הראשונות הממדים של המשבר עוד לא הגיעו לממדים שלו בשנים האחרונות, אבל מאז יש בעיה, כי רשות מקומית – להחזיק תושב לא שווה לה, היא מחזיקה תעשייה.

יצחק פינדרוס: אחד הדברים שגילו לנו תוך כדי הדיונים על חוק ההסדרים זה שיש – תקשיב טוב למספר – 180 מיליון מטר מרובע מתוכננים למסחר ותעסוקה, והצורך ב-30 השנים האחרונות הוא מקסימום ל-25 מיליון מטרים.

יצחק פינדרוס: 190 מיליון מטרים מתוכננים.

יצחק פינדרוס: למגורים המצב הוא הפוך – יש צורך בפי שמונה ממה שמתוכנן כרגע ומנסים להשיג את התכנון.

יצחק פינדרוס: עכשיו, זה בא ממקום אחד:

יצחק פינדרוס: מי שבסוף מבצע מדיניות במדינת ישראל ומבצע את הדברים – וראינו את זה גם בקורונה, רואים את זה עם כל הדברים – זה הרשויות המקומיות, ומאז בונים טלאים במקום לטפל, לתפוס את השור בקרניו ולטפל בבעיה האמיתית.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, את הקיצוץ במענקי איזון החזירו כבר, אבל את שיטת החישוב ואת שיטת הארנונה לא שינו, ומאז אנחנו במשבר מתמשך, ואז בא האוצר כל פעם עם טלאי יותר גרוע מקודמו.

יצחק פינדרוס: בחוק ההסדרים הכניסו שבעה, שמונה חוקים שאף אחד, אגב, ממפלגות הקואליציה, לא היה מאחורי החוק הזה, אף אחד לא, אף אחד אפילו לא יודע מה כתוב שם, לא מבין מה כתוב שם, לא מבין מה המשמעות שלו.

יצחק פינדרוס: ראינו את זה בוועדות – זה פשוט מזעזע.

יצחק פינדרוס: באו פקידי האוצר, פחדו לאחוז את השור בקרניו ובנו כל מיני טלאים.

יצחק פינדרוס: עכשיו, ב-2015 עשו את הדבר הזה – אתה יודע שעשו את זה, היית פה בכנסת ב-2015 – העלו את מס הרכישה, וראה זה פלא: זה לא עשה שום דבר.

יצחק פינדרוס: כלום, לא קרה כלום.

יצחק פינדרוס: עכשיו באים ועושים את זה עוד פעם, האוצר, עם אותו דבר.

יצחק פינדרוס: הם יודעים שזה לא יביא כסף, הם יודעים שזה לא יעשה כלום, אבל נגיד שעשינו.

יצחק פינדרוס: בדיוק כמו אותם חוקי סדום.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך, זה חוק סדום שהכניסו בתוך חוק ההסדרים, שאף אחד לא עמד מאחורי זה – לא מפלגת העבודה, לא מרצ, לא ימינה, לא – איך קוראים להם?

יצחק פינדרוס: אני כבר לא זוכר – רע"מ.

יצחק פינדרוס: אף אחת מהמפלגות.

דוד ביטן: לא, רע"מ לא הייתה אז.

יצחק פינדרוס: פשוט סט תוכניות שהוציאו באוצר של פלסטר, כותרות.

יצחק פינדרוס: מאחורי הדברים הללו אין שום משמעות למשבר הדיור.

יצחק פינדרוס: כל זמן שלא יתפסו את השור בקרניו, אנחנו נהיה במשבר מתמשך.

יצחק פינדרוס: לא יעזור לא לאלקין ולא לאף אחד, זה המשבר, ולכן, גם היום עובדים על האזרחים.

יצחק פינדרוס: אז יהיו עוד כמה אזרחים שישלמו כמה לירות, יהיו עוד אזרחים שיצטרכו לשלם עוד 3%, עוד 4% מס רכישה.

יצחק פינדרוס: זה לא ישנה כהוא זה, אבל אף אחד לא מוכן לבוא באומץ.

יצחק פינדרוס: כשאני אומר שאף אחד לא מוכן באומץ – אין נושא אחד שהממשלה הזאת באה באומץ ואמרה: אנחנו נתמודד איתו, חוץ מנושא היהדות, כמובן, שזה בחוק ההסדרים.

יצחק פינדרוס: הדבר היחיד שהמדינה קידמה כאג'נדה – כוונתי לנושא הכשרות.

יצחק פינדרוס: זה הנושא היחידי שהיה חלק ממדיניות הממשלה שאותה הם קידמו.

יצחק פינדרוס: כל השאר – לא קידמו שום דבר.

דוד ביטן: הוא לא היה קשור לתקציב.

יצחק פינדרוס: מה זה משנה?

יצחק פינדרוס: אבל זה הדבר היחיד מכל הסט של חוק ההסדרים שהעבירו פה, וזה אותו חוסר ניסיון שהיה ב-2013.

יצחק פינדרוס: היה אז לפיד, מי שזוכר.

יצחק פינדרוס: אותו דבר, אותן שטויות, אותם דברים, אותו שלטון פקידים, אותם דברים שהשרים אפילו לא מבינים על מה מדובר.

יצחק פינדרוס: מעבירים להם את זה וחוזר חלילה.

יצחק פינדרוס: אני רוצה, כקוריוז, לספר איך הממשלה הזו מתנהלת: התקשר אליי מישהו, בקשר לחוק שלי, ואמר לי שאחד מראשי הממשלה – ואני לא אגיד מי, כי אין לי עניין להביך אותו – הולכים היום לקבל החלטה בוועדת שרים בעד החוק.

יצחק פינדרוס: התפוצצתי מצחוק.

יצחק פינדרוס: ההוא אומר לי: אני אומר לך, שמעתי את זה מאחד האנשים הכי בכירים בקואליציה – אני לא אגיד שם; אחד מראשי המפלגות המובילות בקואליציה.

יצחק פינדרוס: אמרתי לו: אתה כנראה לא יודע איך הממשלה הזאת מתנהלת.

יצחק פינדרוס: הוא אומר: יש עוד שישה ראשי ממשלה, זה יגיע לוועדת שרים, יפגוש את השישה.

יצחק פינדרוס: השישה יגידו לו: אז מה אם אמרת?

יצחק פינדרוס: אנחנו שישה נגדך, אין לך מה לומר.

יצחק פינדרוס: וראה איזה צחוק, שעתיים אחר כך אני מקבל הודעה שהחוק שלי נדחה בארבעה חודשים.

יצחק פינדרוס: אני חייכתי וגיחכתי, כי ידעתי איך הממשלה הזאת מתנהלת: היא לא מסוגלת לקבל החלטה אחת, בטח לא החלטה אמיתית בנושאי דיור, בטח לא החלטה אמיתית בנושאי מדיניות, בשום נושא ובשום דבר.

יצחק פינדרוס: כן, כלי שרת בידי נערי האוצר, תסלחו לי, נערי האוצר שלא מוכנים לקחת אחריות על שום דבר.

יצחק פינדרוס: הם יודעים שכשהנזק ייעשה הם כבר לא יהיו שם.

יצחק פינדרוס: אלו שעשו את הנזק ב-2003 – אני הייתי אז ראש רשות, אני זוכר את זה כמו היום – ידענו שזה יהיה אז.

יצחק פינדרוס: את הנזק משלמים היום אזרחי ישראל שלא יכולים לרכוש דירה, וזאת הסיבה כמעט היחידה.

יצחק פינדרוס: יש עוד שתיים-שלוש סיבות שאני יכול למנות שגם איתן המדינה לא מוכנה להתמודד ולא מוכנה לעשות שום דבר בעניין הזה.

יצחק פינדרוס: מי שרוצה, יש את הפרוטוקולים של מרכז השלטון המקומי מ-2003, כל הישיבות עם השחצן הזה שקראו לו אברהם פורז, יחד עם המנכ"ל שלו, בר-לב.

יצחק פינדרוס: כל הדברים הללו נרשמו אז, קרו, ובדיוק כמו שאמרנו אז, זה מה שקרה.

יצחק פינדרוס: אני חושב שהחוק הזה הוא לא מועיל, סתם התעללות באנשים.

יצחק פינדרוס: הוא בא לעשות פלסטר, כאילו מדינת ישראל מתמודדת עם משבר הדיור.

יצחק פינדרוס: עכשיו אני אגש לשאלות שנשלחו אליי.

יצחק פינדרוס: שאלה קצת רטורית: ההתייחסות שלך לחוק הגבלת הכהונה שעבר היום בקריאה ראשונה במליאה; האם יש סיכוי שפייזר ימציאו תרופה למחלת "רק לא ביבי" שבה גדעון סער נדבק?

יצחק פינדרוס: שאלה מצחיקה, אז בסדר.

יצחק פינדרוס: מאיר אוחנה מטבריה שואל: מהם הקווים האדומים בממשלת השינוי?

יצחק פינדרוס: אני אעקוף את מה שהוא לא שאלות.

יצחק פינדרוס: שלומי גרוס שואל: מדוע בפגישה היום של בנט עם ראשי ההייטק היו כוסות חד-פעמיות ושתייה מתוקה?

יצחק פינדרוס: אם חשבת שהמס על חד-פעמי או על שתייה מתוקה בא מהיגיון של לשמור על בריאות או בשביל לעמוד ביעדים של איכות הסביבה, התשובה מצויה בתקציב.

יצחק פינדרוס: בתקציב כתוב שזו הכנסה.

יצחק פינדרוס: אם אתם מאמינים שאתם הולכים להוריד את החד-פעמי, אז איך יצרתם מזה הכנסה?

יצחק פינדרוס: אם אתם חושבים שזה לא הולך ליצור, אז לא הייתה שום סיבה בעולם שתהיה שם הכנסה.

יצחק פינדרוס: מנחם ביטון מבני ברק שואל: רציתי לשאול אם יש הצדקה רפואית לתו הירוק נוכח העובדה שגם מחוסנים מדביקים ונדבקים, ואם יש – מה הסיבות?

יצחק פינדרוס: עוד שאלה: האם תתמכו בהצעת חוק של מפלגת העבודה להעלות את שכר המינימום ל-40 שקלים לשעה?

יצחק פינדרוס: על השאלה הראשונה אני רוצה להגיד לך משהו אחד: אנחנו מחויבים ומצווים לעשות מקסימום השתדלות.

יצחק פינדרוס: אין ספק שהחיסון מועיל.

יצחק פינדרוס: האם הוא מועיל ב-80%, ב-70%, ב-60%, ב-50%?

יצחק פינדרוס: יכול להיות שאפילו פחות.

יצחק פינדרוס: אבל אנחנו מחויבים לעשות את ההשתדלות שלנו, וההלכה לא בנויה כמו המדע, שצריך להיות 100% הצלחה.

יצחק פינדרוס: לא.

יצחק פינדרוס: ההלכה מחייבת לעשות השתדלות.

יצחק פינדרוס: במסגרת המחויבות להשתדלות, כן, מחויבים להתחסן.

יצחק פינדרוס: אני חושב שכמדינה צריכים לעשות הכול בשביל שהדבר הזה יתקיים ויהיה.

יצחק פינדרוס: אני שמח שהתחילה בזה הממשלה הקודמת.

יצחק פינדרוס: אני שמח שהממשלה הזו את הדבר הזה לפחות לא הפסיקה, ועדיין ממשיכים פה בחיסונים, על אף ההפגנות והלחצים הציבוריים.

יצחק פינדרוס: אני שמח מאוד.

יצחק פינדרוס: שלום, שמי יהודה שריקי מפתח תקווה.

יצחק פינדרוס: האם אתה מאמין באמת שאפשר לפרק את הממשלה הזאת כרגע?

יצחק פינדרוס: התשובה היא כן.

יצחק פינדרוס: אגיד למה כן.

יצחק פינדרוס: אני מאלה שמאמינים – אני יודע שיש הרבה שחושבים שהממשלה הזאת לא תתפרק כל כך מהר ויש לה סיכוי לשרוד.

יצחק פינדרוס: מכיוון שאני נמצא בכנסת בחמשת החודשים האחרונים ואני רואה את ההתנהלות של הממשלה, אני רואה רק מה היה היום אחרי הצוהריים – הביאו חוק הזוי שאין לו שום משמעות מעשית, בטח לא בשנים הקרובות, חוק להגבלת כהונת ראש הממשלה, שיתחיל מתחילת החקיקה – הוא יתחיל לפני כן או אחרי כן – לצורך העניין, בו נגיד בפרפרזה שהוא גם יחול על נתניהו, הרי מחר בבוקר תיבחר כנסת עם רוב הפוך, אז הוא ישנה את החוק הזה כמו ששינו פה את תקנות הכנסת וחוקים בלי סוף.

יצחק פינדרוס: אבל מה קרה?

יצחק פינדרוס: כשהכנסת פה התכנסה להצעת אי-אמון אנחנו התכנסנו בוועדת הכנסת.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים על מה התכנסנו בוועדת הכנסת?

יצחק פינדרוס: הייתה פה חברת כנסת בשם שרן השכל שהודיעה שהיא לא תצביע עם החוקים של יושב-ראש המפלגה שלה גדעון סער אלא אם כן ייתנו לה עכשיו ועדה לקנביס.

יצחק פינדרוס: אבל לא סתם שייתנו לה ועדה לקנביס – הרי למי שלא זוכר, בהחלטה מיוחדת שעברה בכנסת הזאת פיצלו את ועדת הבריאות ופיצלו את ועדת העבודה והרווחה לוועדת סמים וועדת בריאות.

יצחק פינדרוס: זה לא מספיק לדון על הקנביס, צריך להקים עוד ועדה מיוחדת לקנביס.

יצחק פינדרוס: בעשור האחרון הקימו ועדה מיוחדת לרפורמות, למי שלא זוכר, והיו על זה הרבה ויכוחים בכנסת, אבל לא, באה חברת כנסת ואומרת: אני לא אצביע.

יצחק פינדרוס: תקשיבו על מה, לא על משהו משמעותי.

יצחק פינדרוס: לא.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים על מה?

יצחק פינדרוס: על בנייה ביהודה ושומרון, שיש כאלה בכנסת שהם נגד, יש כאלה שהם בעד – לא על תוכנית כלכלית גרנדיוזית אלא על איזושהי גחמה, מצחיקה ככל שתהיה, כי הרי היא לא רלוונטית.

יצחק פינדרוס: אם יהיה רוב בכנסת מחר, הרי משנים אותה.

יצחק פינדרוס: על הגחמה הזו היא מאיימת שאם לא ייתנו לה ועדה – ובוועדה הזאת, רק תזכרו, יש שם רוב, הפרש של שניים – – –

עידית סילמן: אחד.

יצחק פינדרוס: הפרש של שניים – – –

עידית סילמן: אחד.

יצחק פינדרוס: אני הייתי.

עידית סילמן: פינדרוס, תוקן: אחד.

יצחק פינדרוס: לא היית איתי בוועדה, כנראה.

עידית סילמן: הייתי איתך בוועדה.

יצחק פינדרוס: כנראה שלא היית איתי בוועדה, כנראה שהיה כפיל שלך.

יצחק פינדרוס: היית איתי בוועדה, היינו שעה בדיון.

יצחק פינדרוס: הפרש של שניים.

עידית סילמן: אז תשאל גם את חבר הכנסת קיש.

עידית סילמן: תיקנו, הורדנו לאחד.

יצחק פינדרוס: אני אומר מה היה כשאני הייתי בוועדה.

עידית סילמן: אז טופל.

עידית סילמן: טופל.

יצחק פינדרוס: זה היה פשוט מגוחך.

יצחק פינדרוס: מהגיחוך הזה – גם כן, זה כנראה כמו תקציב המדינה, שרצו לבג"ץ שאי-אפשר, כי חס וחלילה אתם יודעים מה יקרה אם יהיה בוועדת כספים עם הפרש של אחד?

יצחק פינדרוס: ביבי יכול לחזור.

יצחק פינדרוס: אתה רואה את בג"ץ מתערב בזה?

יצחק פינדרוס: אתה רואה, שלמה קרעי, מצב, אפילו תיאורטי, שבג"ץ מתערב בכזה אסון לאומי?

יצחק פינדרוס: עכשיו, אתם יודעים מה יכול לקרות אם יהיה הפרש של פחות משניים?

יצחק פינדרוס: ביבי יכול לחזור, כי שרן השכל לא תהיה מרוצה, כי היא תפחד שאולי עשו לה שם תרגיל, ואז, אתם לא מבינים מה יקרה – ביבי יכול לחזור.

יצחק פינדרוס: אז לכן בקואליציה של 58 ו-62 יהיה הפרש של שניים.

יצחק פינדרוס: עכשיו צועקת לי עידית סילמן משם שניים.

יצחק פינדרוס: אני לא יודע מה זה אומר.

יצחק פינדרוס: אחד.

יצחק פינדרוס: יכול להיות שהם אחרי שעה התפכחו והבינו את הבדיחה הזאת, אבל זה פשוט לא ייאמן.

יצחק פינדרוס: אבל אני אומר לך – ועוד מעט אני מגיע לשאלה הזאת, מישהו שואל אותי פה באמת – אז הממשלה תתפרק בעצם על זה שירגישו בסוף – אתם יודעים, בדרייב הזה העיפו את ביבי, הוציאו את החרדים מהממשלה, הכול בסדר, ביבי לא ראש ממשלה, הכול בסדר, העבירו תקציב, כאילו שלא היה פה 20 שנה תקציב.

יצחק פינדרוס: לא יודע אם לא שמעתם את ראשי מפלגת העבודה, ש-20 שנה לא היה תקציב.

יצחק פינדרוס: עכשיו מה?

יצחק פינדרוס: הרי כל חברי הכנסת צריכים לקיים את המדיניות שלהם.

יצחק פינדרוס: איך מקיימים את המדיניות בסוג קונפדרציה כזאת של שישה ראשי ממשלה פלוס ראש ממשלה שיושב פה לא רחוק בגבעה?

יצחק פינדרוס: גב' אסתר חיות – ראשת ממשלה.

יצחק פינדרוס: ציון מלול מבת ים שואל: למה החרדים מזדעקים על מה שעושה הממשלה בנושא דת ומדינה?

יצחק פינדרוס: ממילא זה עניין של זמן עד שהחרדים יהיו יותר משליש מהאוכלוסייה והליכוד יחזור לשלטון, וכשזה יקרה, הכול יתהפך בחזרה.

יצחק פינדרוס: בוא תראה.

יצחק פינדרוס: הסיבה היחידה – ואני יודע שזה מתסכל הרבה מאוד אנשים, הרבה מאוד אנשים – הסיבה היחידה באמת שלא ניסינו, ואפילו לא היה ניסיון שלנו להיכנס לקואליציה או להגיע לאיזשהו הסדר עם הקואליציה, היחידה, היא לא בגלל שחשבנו שנקבל מהם פחות כסף או פחות חוקים.

יצחק פינדרוס: אולי זה לא ינעם לשמוע, אדוני היושב-ראש, אך אין לי ספק שלפיד היה נותן לנו יותר מאשר נתניהו, גם בחקיקה וגם בתקציבים.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך את זה עם יד על הלב.

יצחק פינדרוס: אין לי ספק בכלל.

יצחק פינדרוס: במגזר החרדי, עם התקציב שהם קוראים לו קואליציוני, המינימום של החינוך החרדי היה 300 מיליון, פלוס היה 1.2 מיליארד שקל לישיבות, נכנסים לקואליציה, עוד חצי מיליארד שקל בליינד.

יצחק פינדרוס: 52 אפשר להבטיח למנסור עבאס, עוד חצי מיליארד שקל – – –

דוד ביטן: גם איווט, גם איווט היה נותן?

יצחק פינדרוס: גם איווט היה נותן, עזוב אותך.

יצחק פינדרוס: אם היית מסכים ללכת איתו על "רק לא ביבי", גם איווט היה נותן.

יצחק פינדרוס: עזוב אותך.

יצחק פינדרוס: היה אפשר להגיע להבנה.

יצחק פינדרוס: אתה יודע מה?

יצחק פינדרוס: גם במקום איווט, אנחנו 16.

יצחק פינדרוס: הסיבה היחידה, היחידה – ואני אמרתי את זה למתן כהנא בשיחה שבועיים לפני הקמת הממשלה, כשהוא שאל אותי מה יקרה אם תקום ממשלה כזאת.

יצחק פינדרוס: אמרתי את זה למתן כהנא.

יצחק פינדרוס: אמרתי לו: תסתכל לי בעיניים: אך ורק בגלל הציבור המסורתי שנמצא בפזורה.

יצחק פינדרוס: לא הבוחרים שלנו.

יצחק פינדרוס: הם לא בחרו בנו ולא יבחרו בנו.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך, לא בחרו בנו ולא יבחרו בנו.

יצחק פינדרוס: הציבור המסורתי שנמצא בערי השדה, על הדמות היהודית של מדינת ישראל.

יצחק פינדרוס: ואני אמרתי את זה בריאיון לפני הבחירות.

יצחק פינדרוס: כשמרב מיכאלי קמה היום ואומרת: תהיה תחבורה ציבורית בשבת – היו אומרים לך: שמע, אתה בקואליציה, קיבלת מיליארד שקל, עזוב.

יצחק פינדרוס: אתם רואים איך זה הולך בקואליציה היום.

יצחק פינדרוס: מה אומרים לגב' שקד בחוק החשמל?

יצחק פינדרוס: שמעי, אין ברירה, חייבים להגיע לאיזושהי הבנה.

יצחק פינדרוס: אתה חושב שאם היא הייתה יכולה היא הייתה מאשרת לבדואים את מה שהולך בנגב?

יצחק פינדרוס: בחיים לא, אבל אין לך ברירה.

יצחק פינדרוס: מה תעשי?

יצחק פינדרוס: מה היו אומרים לנו?

יצחק פינדרוס: נכנסתם לקואליציה עכשיו.

יצחק פינדרוס: מרב מיכאלי כולה רוצה מחיפה איזושהי רכבת; הייתה שם תחבורה ציבורית, חצי.

יצחק פינדרוס: מה אכפת לך שגם קריית מוצקין תהיה?

יצחק פינדרוס: עזוב אותך.

יצחק פינדרוס: גפני בוועדת הכספים קיבל 100 מיליון, עזוב, למה אתה מתעסק עם הקטנות האלה?

יצחק פינדרוס: אריה דרעי במשרד הפנים כבר עשה – מה אתה מתעסק עם זה?

יצחק פינדרוס: הרי זה מה שהיו אומרים לנו, ולכן אנחנו לא נכנסים לממשלה.

יצחק פינדרוס: הסיבה היחידה.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך היום, אני יכול לספר את זה, מתן כהנא היה אצלי שבועיים לפני הקמת הממשלה – אמרתי לו: תקשיב, לא יקרה בחיים, לא תהיה אפשרות כזאת, רק בגלל הציבור המסורתי, לא בגלל שייתנו לנו פחות כסף.

יצחק פינדרוס: אני יודע שיש כאלה שיגידו לך איווט ליברמן.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך, לא רלוונטי.

יצחק פינדרוס: גם אם איווט ליברמן היה בא ומסכים וגם, דרך אגב, אם איווט היה יורד שישה מנדטים, גם עם לפיד יכולת לסגור לפני איווט ליברמן, ולפיד דיבר איתנו.

יצחק פינדרוס: הסיבה היחידה זה הציבור המסורתי שנמצא בקריית מוצקין, כן, והציבור המסורתי שנמצא בקריית שמונה.

יצחק פינדרוס: הציבור החרדי יישאר דתי – עם כסף, בלי כסף, עם גזרות, בלי גזרות.

יצחק פינדרוס: תאמין לי, יישאר.

יצחק פינדרוס: עברנו ממשלות הרבה יותר קשות.

יצחק פינדרוס: רק בגלל הדבר הזה, כי יש לנו אחריות כלל-ישראלית, יש לנו אחריות לאומה הישראלית, יש לנו אחריות לדמות היהודית של אותם יהודים מסורתיים שרוצים דת ורוצים יהדות.

יצחק פינדרוס: אני תמיד מזכיר את אותם מיליון יהודים שבאים לכותל המערבי בערב ראש השנה ויום כיפור.

יצחק פינדרוס: אני רואה אותם מהבית שלי.

יצחק פינדרוס: יהודים בלי כיפות, יהודים שנראים לך לא קשורים בכלל לעניין הזה, הם באים – למה?

יצחק פינדרוס: לבקש סליחה מהקדוש ברוך הוא ערב ראש השנה.

יצחק פינדרוס: בשביל האנשים האלה אנחנו לא יכולים להיות חלק מהדבר הזה, לא יכולים להיות, לקחת אחריות ולהיות חלק מהדבר הזה.

יצחק פינדרוס: כמו שלא תבקש מאף אחד מציבור הציונות הדתית להיות חלק מממשלה שמחזירה את כל יהודה ושומרון ואת ירושלים, אנחנו לא יכולים להיות חלק מממשלה שמחזירה את השבת לרומאים; אנחנו לא יכולים להיות חלק מממשלה שמחזירה את הכשרות ליוונים.

יצחק פינדרוס: לא יכולים, לא יעזור כלום.

יצחק פינדרוס: זה בכלל לא משנה כמה כסף תיתן לי, כמה תנאים תיתן לי, כמה הטבות תיתן לי.

יצחק פינדרוס: זה לא רלוונטי.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך שבנושאים האלה אנחנו נקבל הרבה יותר מאשר מהליכוד, אין לי ספק בזה.

יצחק פינדרוס: אני גם יודע מה היו הדיבורים.

יצחק פינדרוס: הרבה יותר מאשר מהליכוד.

דוד ביטן: אתה מנהל איתי משא ומתן כבר?

יצחק פינדרוס: לא.

יצחק פינדרוס: ניסו לבדוק איתנו אם יש סיכוי, אם יש איזשהו מצב, אם יש דבר כזה – לא יהיה.

יצחק פינדרוס: לא יהיה.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך, אני מספר.

יצחק פינדרוס: היו אצלי, דיברו איתי ודיברו גם עם אחרים בצורה הכי ברורה – בשום פנים ואופן לא.

יצחק פינדרוס: ואני יודע גם על הדיבורים שהיו ערב התקציב עם כל מיני אנשים פה, אולי שניים שיימנעו, שלושה שיימנעו.

יצחק פינדרוס: גדולי התורה אמרו בצורה ברורה: לא יקום ולא יהיה.

יצחק פינדרוס: שרון מתל אביב שואל: למה אתם לא מנסים למנות שופט עליון חרדי?

יצחק פינדרוס: אחר כך אל תתלוננו על בג"ץ.

יצחק פינדרוס: בוא, אתה יודע, לא העכבר גנב אלא החור גנב.

יצחק פינדרוס: יש פה משהו אחד שאולי הוא טעות, ואני אזכיר.

יצחק פינדרוס: אני, ב-2003, כשהייתה ממשלת לפיד הראשונה, הייתי בארצות הברית בוועידה של אגודת ישראל.

יצחק פינדרוס: שאלו אותי שם, אמרו לי: איך אפשר לגמור את המלחמה הזאת של דת ומדינה?

יצחק פינדרוס: אמרתי להם: תקשיבו מה שאני רוצה להגיד לכם: והיה ומחר בבוקר כולנו, כל החרדים, מתגייסים לצה"ל, כולנו יוצאים לשוק העבודה ולומדים ליבה, אני מודיע לך שלא ישתנה שום דבר במלחמה הזאת.

יצחק פינדרוס: זה התירוץ.

יצחק פינדרוס: וראה זה פלא, שנה וחצי אחר כך התחיל הסיפור של ההתנתקות, ואז ראית מלחמת עולם נגד הציבור הדתי-לאומי, מלחמת עולם, הסתה תקשורתית מטורפת – על מי?

יצחק פינדרוס: על אותם אנשים שנמצאים באוניברסיטאות, נמצאים בצבא, נמצאים במקומות העבודה, הם חלק מהעשייה הציונית.

יצחק פינדרוס: התקפות אין-סופיות.

יצחק פינדרוס: ואז התחיל, דרך אגב, בצה"ל, בלגן שלם על שירת נשים – לחייב את תלמידי הישיבה לשירת נשים – ואמרתי לכולם: תקשיבו, תסתכלו על השכנים שלנו, האחים שלנו, הציבור הציוני-הדתי, תראו מה עשו להם.

יצחק פינדרוס: לא קשור למה שאנחנו נעשה.

יצחק פינדרוס: הם באמת פוחדים מהדבר הזה, באמת לא רוצים את הדבר באופן מהותי.

יצחק פינדרוס: תסתכלו מה עשו להם.

יצחק פינדרוס: אלה הלכו לצבא, אלה הלכו לאקדמיה, אלה הלכו לתקשורת.

יצחק פינדרוס: גם אם נצליח להכניס איזה צדיק בסדום ואיזשהו שופט חרדי, הוא יישר קו עם המערכת, בדיוק כמו היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט.

יצחק פינדרוס: אני, אין לי טענות אליו.

יצחק פינדרוס: אני יודע שעומד פה דודי אמסלם ותמיד מתלונן.

יצחק פינדרוס: אין לי תלונות אליו.

יצחק פינדרוס: << אחרי_כן >> הוא נכנס לתוך מערכת – זו המערכת.

יצחק פינדרוס: בשביל לשנות מערכת צריך המון אומץ, צריך מסירות נפש של מתתיהו הכהן הגדול ובניו.

יצחק פינדרוס: אי-אפשר לדרוש את זה מכולם, ולכן אני לא דורש את זה גם מהשרה שקד, כי צריך אומץ.

יצחק פינדרוס: אתה נמצא בתוך מערכת כזאת מסורבלת ומטורפת, אז ללכת ולעשות שינוי מהותי – לא קל.

יצחק פינדרוס: לא רק לא קל – זה כמעט כמעט לא מעשי.

יצחק פינדרוס: ולכן, כל הדבר הזה שגידלו את בג"ץ – אני אגיד לך יותר מזה:

יצחק פינדרוס: אם יצליחו למנות שם רוב דתי בתוך בג"ץ, באותו יום בג"ץ ייסגר.

יצחק פינדרוס: יסגרו אותו.

יצחק פינדרוס: אל תדאג, ימצאו פתרון אחר איך להתמודד עם התופעה הזאת של האספסוף המסורתי והדתי הזה, שמתרבה להם במדינה והם לא יודעים איך להתמודד עם זה.

יצחק פינדרוס: מאיר מהמרכז: האם תתמכו בחוק גיוס שיובא על ידי גנץ וימנע מצב של היעדר הסדרה חוקית לבחורי ישיבות?

יצחק פינדרוס: התשובה היא לא, ואני אגיד לך גם למה התשובה היא לא: זה חוק של ישראבלוף, חוק נוראי שמשקר לאזרחי ישראל, משקר לבג"ץ ומשקר לכולם.

יצחק פינדרוס: הרי אם תקרא את החוק הזה, מה הוא אומר?

יצחק פינדרוס: הוא אומר ככה: המדינה הולכת להוריד את מספר הדחיות והולכת להוריד את זה בהדרגה של כך וכך שנים.

יצחק פינדרוס: כולם יודעים שכשהצבא רצה להגיד את זה, הוא זייף את הנתונים.

יצחק פינדרוס: היום הרי יודעים את זה.

יצחק פינדרוס: אז לא ידעו את זה.

יצחק פינדרוס: היום יודעים את זה שהצבא זייף את הנתונים.

יצחק פינדרוס: אז אתה הופך את זה לסחר-מכר בלתי נגמר.

יצחק פינדרוס: הרי אם לא תגדיר בחוק-יסוד את החשיבות של לימוד תורה בארץ ישראל, ושתהיה האפשרות למי שרוצה ללמוד תורה ללמוד תורה, לא תצליח לצאת מהפלונטר הזה, ואנחנו לא מוכנים לעשות שקר בנפשנו.

יצחק פינדרוס: משה שיינברגר: האם לא היה כדאי לשתף פעולה עם השר כהנא ברפורמות בנושא כשרות ולמתן את ההחלטות שלו?

יצחק פינדרוס: אני אגיד לך את האמת, התשובה היא לא.

יצחק פינדרוס: אני מכיר לא מעט אנשים שעשו את המאמץ הזה ועברו את הנהר הזה והלכו לשבת עם השר מתן כהנא.

יצחק פינדרוס: השר מתן כהנא, הייתה לו עמדה מאוד מאוד ברורה, והוא הלך לשם.

יצחק פינדרוס: הוא לא היה קשוב, הוא ממש לא היה קשוב לשמוע, הוא ממש לא היה מוכן לשמוע.

יצחק פינדרוס: הוא היה ממוקד מטרה.

יצחק פינדרוס: היה מישהו שרצה לנקום ברבנות הראשית לישראל, ניהל מסע נקמות.

יצחק פינדרוס: אותו אחד הצליח לרתום את מתן כהנא לעניין הזה.

יצחק פינדרוס: אם הוא עשה את זה מטמטום או מרשעות – אני לא יודע; מתמימות – אני לא יודע.

יצחק פינדרוס: אני לא דן כליות ולב, אני יודע מה הייתה המציאות.

יצחק פינדרוס: כל מי שדיבר איתו – ודיברו איתו לא מעט אנשים, גם לא מהציבור החרדי, גם מהציבור שלו, ניסו להסביר לו את הנזק.

יצחק פינדרוס: אני יכול להגיד לך עכשיו, אחרי שהחוק עבר, שלהערכתי לחוק הזה בסופו של דבר לא תהיה שום משמעות, ברגע ש-100 רבני ערים חתמו שהם לא ישתפו פעולה והם לא יעשו כשרות בעיר אחרת.

יצחק פינדרוס: בשנה הקרובה זה לא יהיה, ואני מאלה שמאמינים שבשנה הבאה הממשלה הזאת לא תהיה כאן.

יצחק פינדרוס: שאלה: למה שלא נקים יישוב על אדמות המדינה בנגב, ליד הפלישות הבדואיות?

יצחק פינדרוס: עדיף ליד אחד במקום מגוריו של אחד בחקירה.

יצחק פינדרוס: בואו נראה איך אילת שקד תתמודד עם ההתיישבות בנגב.

יצחק פינדרוס: א.

יצחק פינדרוס: אני לא יודע אם אתה יודע, אבל אילת שקד היא שרת הפנים, ובשביל להקים יישוב היא צריכה לקבל החלטה, ובשביל להקים יישוב אתה צריך אנשים שילכו לשם.

יצחק פינדרוס: יש שם יישובים.

יצחק פינדרוס: הבעיה היא ההשתלטות, הבעיה היא לא הקמת היישובים שם.

יצחק פינדרוס: הבעיה היא ההשתלטות, וצריך אומץ לטפל בהשתלטות.

יצחק פינדרוס: נודה על האמת, גם ממשלות קודמות כשלו בעניין הזה, לצערנו הרב.

יצחק פינדרוס: לא בהכול הצליחו לעשות את מה שרוצים.

יצחק פינדרוס: עד היום הזה אנחנו נמצאים – אחד מהאנשים שטיפלו בעניין הזה היה חבר הכנסת בני בגין, שבסוף עבר לתקווה חדשה.

יצחק פינדרוס: לא הצלחנו.

יצחק פינדרוס: הוא גם מנע, הרבה מהטיפול נמנע בגללו, וגם היום לא הצלחנו להגיע למצב של מניעת ההשתלטות בנגב; בטח לא אם חוק החשמל יעבור, כמו שמתכנן חבר הכנסת ווליד טאהא.

איילת שקד: יש תוכניות מפורטות.

איילת שקד: חוק החשמל חל רק איפה שיש תוכנית מפורטת – – –

יצחק פינדרוס: כן, אבל גברתי השרה, את יודעת, אני מכבד אותך מאוד, באמת מכבד אותך מאוד, ואני לא חושב שזה בהיתממות.

יצחק פינדרוס: אמרתי קודם שגם כשאברהם פורז היה שר הפנים הוא עשה טעויות.

יצחק פינדרוס: התוכניות המפורטות הרי באו בשביל לפנות יישובים שיבואו לשם.

יצחק פינדרוס: מה קורה בנגב היום?

יצחק פינדרוס: יש תוכניות מפורטות, ואף אחד לא מתפנה מיישובי ההשתלטות.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, בעצם מה את אומרת?

יצחק פינדרוס: איפה שהגענו להסדר – למשל, הממשלה החליטה שהולכים לבנות בקו רוחב 35/40 באזור הזה יישוב, והוציאה תוכנית ואישרה את התוכנית.

יצחק פינדרוס: התוכנית מבוססת על מה?

יצחק פינדרוס: ששבע קבוצות מהפזורה הבדואית הולכות להיכנס לשם.

יצחק פינדרוס: מה יקרה עכשיו?

יצחק פינדרוס: דבר מאוד פשוט, כמו שקרה עד היום, אבל ברמה יותר נמוכה, ועכשיו זה יקרה במאסות.

יצחק פינדרוס: אני מודה, אני לא אמרתי שאת אשמה במשבר הזה; אני אומר שזה משבר שקיים.

יצחק פינדרוס: היישוב הזה יחובר לחשמל, כי מה הייתה ההתניה?

יצחק פינדרוס: שיפנו את היישובים האחרים.

יצחק פינדרוס: עכשיו הוא במצב של תוכנית קיימת, היישובים האחרים לא יפונו ולא ייכנסו לתוך היישוב הזה.

יצחק פינדרוס: היישוב הזה יקבל אישור, והיישוב הזה היה אמור בתיאוריה להיות יישוב שמאכלס את כל הפזורה בגזרה שלו – שלוש משפחות.

יצחק פינדרוס: זה בדיוק מה שקרה עם התוכנית שבני בגין הוביל בזמנו, זה בדיוק מה שיקרה עכשיו עם מה שאת אומרת, איפה שיש תוכנית.

יצחק פינדרוס: אני מסכים, אני יודע, אני מכיר את זה, אבל בעיה אחת קטנה – התוכנית מבוססת על זה שאוספים את הפזורה, וזה לא יקרה, כי באותו רגע – ודרך אגב, אני לא יודע אם את יודעת שזה כבר קורה היום.

יצחק פינדרוס: עצם הפרסום גרם להם – הם מרימים שם מבנים בצורה מטורפת.

יצחק פינדרוס: אני לא יודע אם את יודעת מה קרה בחודשיים האחרונים באזור שם, בחודשיים האחרונים.

יצחק פינדרוס: הם כבר לא נותנים ליהודים להיכנס לאזור בגלל זה.

יצחק פינדרוס: יש בנייה מסיבית רק בגלל הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: הם מבינים שעכשיו הם יקבלו את העוגה ויאכלו אותה משני הצדדים.

איילת שקד: – – –

יצחק פינדרוס: לא, איפה שיש תוכנית, אני מסכים, אבל זאת המציאות.

יצחק פינדרוס: השרה, באמת, את יודעת שאני מכבד אותך, אני רק אומר לך מה העובדות.

איילת שקד: כל בית צריך להפקיד הרבה מאוד כסף.

איילת שקד: זה לא עובד ככה.

יצחק פינדרוס: צריך להתנות את זה בפינוי.

יצחק פינדרוס: אותן שבע, שמונה משפחות שסוכם שייכנסו ליישוב הזה – אם הם לא נכנסים ונשארים גם פה וגם פה, אז מה עשינו?

איילת שקד: אבל אנחנו יודעים – – –

דוד ביטן: אבל מי יאכוף את זה?

יצחק פינדרוס: אני לא מצליח לשמוע אותך משם, אני מתנצל, השמיעה שלי קצת – אני לא מצליח לשמוע אותך.

דוד ביטן: הרי אתם לא אוכפים על כולם.

דוד ביטן: מה זאת אומרת זה תלוי?

דוד ביטן: אף אחד לא יאכוף את זה.

יצחק פינדרוס: לא, מה זה תלוי?

יצחק פינדרוס: ברגע שיש תוכנית – אני מסכים, אבל התוכנית מבוססת – הרי איך זה עובד?

יצחק פינדרוס: המדינה באה ועשתה תוכנית באזור הזה, לצורך העניין, ואמרה: אנחנו מתכננים את זה בשביל שבעת היישובים.

יצחק פינדרוס: מה שקורה – למה זה לא נגמר תמיד?

יצחק פינדרוס: כי שבעת היישובים לא מתפנים.

איילת שקד: בוא אני אסביר לך מה אנחנו עשינו בניגוד לממשלות קודמות.

איילת שקד: אני אומרת פה שלקחנו את ההחלטה של ממשלת נתניהו וגנץ – שהייתה נכונה – את ההחלטה להקים שלושה יישובים בנגב התנינו בכינוס הפזורה.

איילת שקד: רק אם 70% מהם חותמים – –

דוד ביטן: בואו נראה שזה עובר.

יצחק פינדרוס: אבל התוכנית עברה בלי 70%, זה מה שאני אומר לך.

יצחק פינדרוס: במצב התכנוני את צודקת, אבל המצב התכנוני זה בדיוק הבעיה.

יצחק פינדרוס: עכשיו המצב התכנוני של היישוב הזה הוא בסדר, הם מתחברים לחשמל, והתנאי שאת אמרת לא מתקיים, כי התוכנית כבר עברה.

איילת שקד: לא, לא.

איילת שקד: חוק החשמל הרבה יותר רלוונטי לערים במרכז ובצפון.

יצחק פינדרוס: תצטרכי למצוא את הדרך – ואני לא מאמין שרע"מ יסכימו – שאת מתנה שהתוכנית נמצאת בתוקף רק אחרי שהפזורה עוברת.

יצחק פינדרוס: הרי שנינו יודעים שזה לא יקרה, וזה לא תלוי בך, כי הממשלה מתפרקת, ועוד פעם, יקרה אסון – ביבי יחזור.

דוד ביטן: לא, אבל מי יאכוף את זה?

דוד ביטן: עד היום לא אכפו כלום.

יצחק פינדרוס: אין דרך.

יצחק פינדרוס: עזוב לאכוף.

יצחק פינדרוס: אכיפה זה עוד בעיה.

יצחק פינדרוס: היא לא אשמה, היא לא המציאה את הבעיה של אכיפה.

יצחק פינדרוס: הבעיה תהיה שעברה תוכנית ולא עברה את הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: מרים בוסקילה מבת ים: הגיע הזמן שתפנו גם לציבור המסורתי בבחירות ותשקיעו בו.

יצחק פינדרוס: התשובה היא: אנחנו מראש אומרים את זה, אנחנו הולכים עם הליכוד – ולא עם נתניהו, דרך אגב, ושיחזרו על זה עשר פעמים ויגידו, נתניהו מבחינתנו הוא לא האליל.

יצחק פינדרוס: אנחנו הולכים עם הליכוד בגלל שהוא מייצג את הציבור המסורתי, לא בשביל לקבל קולות מהציבור המסורתי.

יצחק פינדרוס: אנחנו הולכים עם הציבור המסורתי ודואגים לו בגלל המפלגות שמייצגות אותו, ואנחנו לא מנסים עכשיו לייצג מישהו אחר.

יצחק פינדרוס: אנחנו נמצאים שם.

יצחק פינדרוס: אלי כהן מרחובות: אחרי שהתקציב עבר נראה שהממשלה יציבה מתמיד.

יצחק פינדרוס: האם אתה חושב שיש סיכוי שתפתיעו ותצליחו להפיל אותה, או שנערכתם לשנים ארוכות באופוזיציה?

יצחק פינדרוס: א.

יצחק פינדרוס: אנחנו לא נבהלים להישאר שנים ארוכות באופוזיציה.

יצחק פינדרוס: היינו שם, טוב לנו שם.

יצחק פינדרוס: אני חייב להגיד לכם שלי הרבה יותר נוח שם, באמת הרבה יותר נוח שם, ואני לא צריך להרים ידיים על דברים שאני לא מסכים איתם ולא מאמין בהם – ובקואליציה, מה לעשות, אתה מחויב גם לדברים שאתה לא מאמין בהם.

יצחק פינדרוס: זה, קודם כול.

יצחק פינדרוס: אני רוצה להגיד לך משהו אחד – אמרתי את זה גם קודם ואני אגיד את זה בקצרה שוב: בדיוק הפוך.

יצחק פינדרוס: אני מאלה שהאמינו מהרגע הראשון שהממשלה תתחיל ליפול לא על ידינו.

יצחק פינדרוס: היא תתחיל ליפול מבפנים, רק אחרי שהתקציב יעבור ורק אחרי שיעברו את הבום ואת המלחמה הזאת של רק לא ביבי.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, זה כמו ישראל במלחמת ששת הימים: ניצחנו, אחר כך פתאום משה דיין ברח מהר הבית, ברח מפה, ברח משם, פתאום התחלנו להיבהל, ולא נכנסים לשטחים וכן נכנסים לשטחים.

יצחק פינדרוס: אחרי שניצחו במלחמה הגדולה, כנראה, אז זה יתחיל.

דוד ביטן: אני מסכים עם זה, אני גם אמרתי את זה.

יצחק פינדרוס: אני מעריך שזה ייקח כמה חודשים והדבר הזה ייפול, אבל גם אם לא, אני לא נבהל.

יצחק פינדרוס: מנחם מירושלים: מה דעתך על המלצות הביניים של ועדת החקירה לאסון מירון?

יצחק פינדרוס: היא ברחה מהמהות.

יצחק פינדרוס: רבותיי, הוועדה הזאת ברחה מהמהות.

יצחק פינדרוס: אם ממשלת ישראל לא תקבל החלטה על השקעה מסיבית בתשתיות במקום הזה – לא נעים לי לומר ולא נעים לי להשוות.

יצחק פינדרוס: אף מגרש כדורגל רציני בליגה לאומית לא היה נראה כמו שהמקום הזה נראה, ומגיעים פחות אנשים.

יצחק פינדרוס: לשם מגיעים מיליוני אנשים, זה המקום המתויר מס' 2 במדינת ישראל, והוא נראה כמו אני לא רוצה להגיד מה.

יצחק פינדרוס: אם המדינה לא תיקח על עצמה להשקיע שם בתשתיות, לא יקרה כלום, וחבל שהוועדה לא נכנסה לעניין הזה.

יצחק פינדרוס: אני שמח על כמה דברים שהם אמרו שם, אבל על שאר הדברים אני חייב לומר שאני לא – החלק הזה חסר, עיקר חסר מן הספר.

יצחק פינדרוס: יש פה גב' אורנה פרץ מקריית שמונה, פעילה חברתית, והיא פונה גם על הנושא של המרכז הרפואי בפריפריה.

יצחק פינדרוס: אני חייב לומר לך את האמת, יושב לצידי ידידי אופיר כץ בוועדת הכספים ובעוד ועדות ומייצג את הנושא הזה בגאון.

יצחק פינדרוס: אנחנו משתדלים לעזור לו, לתמוך בו, לפחות לא להפריע.

יצחק פינדרוס: בכלל כל הנושא של התחשיב הרפואי הוא גם אחת השערוריות בעיריות, כמו שאמרתי.

יצחק פינדרוס: כל הנושא של ה-cap הוא שערורייתי, הוא עבר אפילו עם תיקון לרעה בחוק ההסדרים האחרון.

יצחק פינדרוס: הוא דבר שערורייתי בפני עצמו.

יצחק פינדרוס: הוא תרגיל לא מכובד של האוצר, לדעתי מול משרד הבריאות מאוד חלש.

יצחק פינדרוס: שר הבריאות כנראה מאוד חלש; הוא חזק על דברים אחרים, אבל לא על הדברים האלה, לצערי הרב, ולכן הנושא הזה לא התקדם.

יצחק פינדרוס: בנושא של קנביס רפואי אני חושב שיש בלבול גדול מאוד בציבור.

יצחק פינדרוס: יש כאלה שרוצים לפתוח את הקנביס בכלל, ויש כאלה שרוצים לטפל בקנביס הרפואי.

יצחק פינדרוס: אני מאלה שמאמינים שהנושא של הקנביס הרפואי צריך לבוא לידי פתרון.

יצחק פינדרוס: השוק השחור והאנשים שצריכים אותו חייבים להיות מופרדים, חייב להיות הסדר אמיתי לאלה שצריכים אותו בצורה מוסדרת, ולא התרגילים שיש היום.

יצחק פינדרוס: לא מחכים לרופא ארבעה חודשים לקבל אישור חדש, ואז בינתיים צריכים לקנות את זה בשוק השחור.

יצחק פינדרוס: לא כל ההתנהלות שקורית היום.

יצחק פינדרוס: אני מקווה – ואמרה את זה קודם יושבת-ראש ועדת הבריאות – אני לא יודע למה שרן השכל לא סומכת עליה והיא נשארת יושבת-ראש ועדת הבריאות.

יצחק פינדרוס: אז יקימו ועדת קנביס, לא יקימו.

יצחק פינדרוס: עוד כמה ועדות?

יצחק פינדרוס: דוד, אתה, יש לך ניסיון בקטע.

יצחק פינדרוס: עוד כמה ועדות הם הולכים להקים פה בחודשיים הקרובים?

דוד ביטן: הרבה.

יצחק פינדרוס: הרבה ועדות הם הולכים להקים.

יצחק פינדרוס: אז בוועדה הזאת דרשנו היום שיהיה נציג מיהדות התורה, ואנחנו נעשה הכול בשביל שהדבר הזה יהיה.

יצחק פינדרוס: את לא חרדית, ונושא הדת והשבת חשוב לנו הכי בעולם.

יצחק פינדרוס: אנא, אל תילחמו עליו.

יצחק פינדרוס: אנחנו נלחמים, בשביל זה אנחנו פה, ובשביל זה ויתרנו על הרבה מאוד דברים, כולל, כפי שפורסם, הצעה שהייתה – לא לנו, למי שהייתה, כי לנו אפילו לא העזו להציע את זה, ידעו שאנחנו לא נקבל את זה – של כמעט מיליארד שקל תמורת הימנעות בתקציב של שניים-שלושה חברי כנסת, ולא הסכמנו.

יצחק פינדרוס: משה גולדשמידט מרמת השרון, על מכירת אלכוהול, יינות בסופרים אחרי 24:00, אחרי 23:00 – אני חושב שזה דבר נכון, וצריך לטפל בזה, ונשתדל לראות מה אפשר לעשות.

יצחק פינדרוס: משה גולדשמידט מרמת השרון: הטילו מס על הפלסטיק החד-פעמי.

יצחק פינדרוס: המס משוקלל לפי משקל.

יצחק פינדרוס: השאלה היא מדוע בכוסות קרטון לא מורידים מהמשקל את אחוז הקרטון, שהוא ודאי מתכלה ואינו מזהם את העולם.

יצחק פינדרוס: צריך לקבוע שהמס יהיה רק לפי אחוז הפלסטיק שיש בכוסות הללו.

יצחק פינדרוס: אתה שואל באמת שאלה מצחיקה.

יצחק פינדרוס: אתה שואל על פקידי האוצר שעשו תחשיב כלכלי, לא דיברו, לא מעניינת אותם איכות הסביבה, לא עניין אותם איכות הסביבה.

יצחק פינדרוס: זה לא חוק שנוסד לאיכות הסביבה.

יצחק פינדרוס: במדינות אחרות בעולם, כשרצו ליצור חוק לאיכות הסביבה, יצרו אלטרנטיבות, יצרו סבסוד של במבוק, יצרו סבסוד של דברים אחרים, עשו מס צולב – זאת אומרת שהמס יממן את הדברים האחרים שלא מתכלים.

יצחק פינדרוס: לא עשו את זה.

יצחק פינדרוס: לא התכוונו לזה.

יצחק פינדרוס: אף אחד לא התכוון לדבר הזה.

יצחק פינדרוס: אליאור כהן מבת ים: הכול יודעים שגם אם הימין והדתיים יקימו ממשלה בת 65 אצבעות, לא יעזור שום דבר כל עוד בג"ץ יושב על ההגה.

יצחק פינדרוס: אם כן, מדוע לא מריצים באיזה אופן מסוים החלטה משותפת שביומה הראשון יילחמו בבג"ץ?

יצחק פינדרוס: כל העסק מכור בעיקרו?

יצחק פינדרוס: התשובה היא – אני חייב לומר לך שלפני 15 שנה יהדות התורה הייתה לבד, בודדה במלחמה בבג"ץ, יחד עם ש"ס קצת; אולי הרבה.

יצחק פינדרוס: יהדות התורה וש"ס.

יצחק פינדרוס: אף אחד לא הסכים לתת כתף במלחמה הזאת.

יצחק פינדרוס: הליכוד, דרך אגב, התנגד מסורתית לעניין הזה, למי שלא זוכר.

יצחק פינדרוס: קרה מה שקרה בעשור האחרון, וגם שאר המפלגות הגיעו להבנה הזאת של גוש הימין.

יצחק פינדרוס: עכשיו, הייתה תקלה ב-2015, שהייתה איזושהי מפלגה שאף אחד לא מבין עד היום, מעשה שמיימי לא מובן, איך איש כמו משה כחלון נפל לפח הזה והפך להיות למגיד בית המשפט העליון.

יצחק פינדרוס: אף אחד לא מבין את זה.

יצחק פינדרוס: הוא כנראה חלם שזה יביא לו קולות מהמרכז.

יצחק פינדרוס: בסוף הוא התרסק כמו שהוא התרסק.

יצחק פינדרוס: אבל אנחנו היום נמצאים במצב הרבה יותר ממה שהיינו לפני עשור.

יצחק פינדרוס: אנחנו נמצאים היום במצב שיש היום פה בכנסת 59 חברים שמבינים את הסכנה.

יצחק פינדרוס: היו בכנסת הקודמת 59 חברים שהבינו את הסכנה – משהו שקרה בחמש-שש-שבע-שמונה השנים האחרונות.

יצחק פינדרוס: הייתה לנו את הבעיה עם כחלון.

יצחק פינדרוס: אין ספק שכשהעסק התהפך והסתדר, ומה שקרה בפעם האחרונה עם המעבר של קולות מימין לשמאל ייפסק, הדבר הזה ישתנה, ונושא פסקת ההתגברות ונושא הדבר הזה יעלה בצורה ברורה.

יצחק פינדרוס: הוא כמעט קרה ב-2019, ואתה בטח זוכר את זה ב-2018.

יצחק פינדרוס: הייתה הבעיה עם כחלון – אני מקווה שלמדו מהטעות של כחלון שהדבר הזה לא נכון, הוא לא טוב לא לציבור הדתי, לא לציבור המסורתי ולא לציבור הימני במדינת ישראל, ולכן הדבר הזה עומד להשתנות.

יצחק פינדרוס: שלום, הרב פינדרוס, שמי מאיר ברון, ממודיעין עילית.

יצחק פינדרוס: שאלתי: למה כשהוקמה ממשלת זדון עשו רעש ובלגן מטורף, פרוש קרע את החולצה, ועכשיו זה נראה יותר רופף, וכאילו לא עושים כמו שעשו כשיאיר לפיד היה שר האוצר?

יצחק פינדרוס: בוא אני אגיד לך: העולם משתנה.

יצחק פינדרוס: אתה לא נלחם היום בחרבות ורמחים ואתה לא נלחם בסוסים ופרשים, אלא נלחמים אחרת היום.

יצחק פינדרוס: היום נלחמים מלחמות עם מטוסים, עם טנקים, עם לוויין.

יצחק פינדרוס: גם האויב למד.

יצחק פינדרוס: גם בתקציב היום הביאו תקציב יפיוף כזה, לא גילו מה קיצצו.

יצחק פינדרוס: עד היום רוב הציבור בישראל לא יודע מה קיצצו.

יצחק פינדרוס: אני חושב שחוץ משלמה קרעי אף אחד לא יודע שבחינוך המוכר שאינו רשמי הורידו 84 מיליון שקל.

יצחק פינדרוס: אני לא חושב שיש מישהו פה שיודע את זה כמעט, חוץ מכמה חברי כנסת בודדים – 84 מיליון שקל מהמוכר שאינו רשמי לבד.

שלמה קרעי: רק זה מה שעשו?

יצחק פינדרוס: לא, רק אמרתי דוגמה.

יצחק פינדרוס: בסמינרים הורידו 35 מיליון שקל, בגני הילדים הורידו עוד איזה 40 מיליון שקל.

יצחק פינדרוס: אני אתן לך מלא סעיפים קטנים.

יצחק פינדרוס: עשו את זה בתחכום, לא באו ואמרו: ואללה, נמחק את תקציב הישיבות.

יצחק פינדרוס: לא, לא, לא, אנחנו יפים.

יצחק פינדרוס: איך כתוב?

יצחק פינדרוס: החזיר אמר: טהור אני, אני מפריס פרסה, אני בסדר.

יצחק פינדרוס: לא נגענו, בקצבאות הילדים לא נגענו.

יצחק פינדרוס: לא נגענו.

יצחק פינדרוס: רק אתה יודע, בקטנה הורדנו – איך קוראים לזה?

יצחק פינדרוס: תקציבים קואליציוניים?

יצחק פינדרוס: שזה אחד הבלופים הכי גדולים, מי שיודע איך התקציבים הקואליציוניים עבדו.

יצחק פינדרוס: מה זה היה, הרי?

יצחק פינדרוס: הרי היו מנהלים משא ומתן עם האוצר עד הרגע האחרון.

דוד ביטן: פינדרוס, קצבאות ילדים לא הורידו לא בגללכם, בגלל הערבים.

יצחק פינדרוס: עזוב.

יצחק פינדרוס: אני אומר שהם עובדים מתוחכם.

דוד ביטן: אני אומר את זה כדי שתדע.

יצחק פינדרוס: עובדים מתוחכם.

דוד ביטן: מה היה עושה להם עבאס.

יצחק פינדרוס: עכשיו הם באים ושואלים למה זה.

יצחק פינדרוס: בתחכום הזה אתה צריך לעבוד עם אותו תחכום.

יצחק פינדרוס: אתה צריך לעבוד עם אותו תחכום.

יצחק פינדרוס: אז אתה צריך לצעוק, אני יודע מה.

יצחק פינדרוס: אצלנו עובדים עם אותו תחכום, אין מה לעשות, לפעמים אתה צריך לעשות פיליבסטר.

יצחק פינדרוס: ההוא צועק: מה אתה רוצה ממני.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, הדבר שהכי הטריף אותי היום זה שקמו – יושב-ראש הכנסת: אין ועדת אתיקה כי האופוזיציה לא משתפת פעולה – ושאלתי אותם: למה עשו כזה סוג ועדה?

יצחק פינדרוס: כי האופוזיציה לא משתפת פעולה.

יצחק פינדרוס: שאלתי את הייעוץ המשפטי: לא הבנתי, מי ממנה פה ועדות?

יצחק פינדרוס: מי מנהל פה את החברים, הקואליציה או האופוזיציה?

יצחק פינדרוס: מה זאת אומרת אנחנו לא שיתפנו פעולה?

יצחק פינדרוס: מי מינה?

יצחק פינדרוס: מי עשה את הדבר המעוות, הנוראי הזה?

יצחק פינדרוס: שאלתי אם הולכים לתת לנו, במקום בוועדת הקנאביס, עוד חבר בוועדת המדע.

יצחק פינדרוס: יכול להיות שבמעמד האישה הם הולכים לפצות אותנו שוב.

יצחק פינדרוס: לא, הצענו הצעה ליריב לוין.

יצחק פינדרוס: מה זה משחק המילים האלה?

יצחק פינדרוס: אז אני אומר, בוא, בתחבולות תעשה לך מלחמה.

יצחק פינדרוס: אז כן, להודיע שלא ממנים חבר לוועדת האתיקה, כן נראה לכם, לא נראה לכם – זה מה שאנחנו עושים.

שלמה קרעי: המשך בשבוע הבא.

דוד ביטן: מה, אתה לא מקצר קצת, פינדרוס?

יצחק פינדרוס: יש לי אולי שתי שאלות אחרונות שאני חייב.

יצחק פינדרוס: אני אנסה קצת לקצר.

יצחק פינדרוס: אני אנסה לקצר, באמת.

יצחק פינדרוס: יהודית מארצות הברית שואלת אותי: האם זה לא טוב שהרבנות – הרי ברבנות יש בעיות.

יצחק פינדרוס: היה עכשיו נושא של ביטול קידושין, שהיה על זה פולמוס גדול.

יצחק פינדרוס: יש בעיות ברבנות, אף אחד לא אומר שלא.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, בכל מערכת ממסדית יש בעיות.

יצחק פינדרוס: למה אתם לא בעד לבטל?

יצחק פינדרוס: מה אכפת לכם?

יצחק פינדרוס: מחריבים את הרבנות – מה זה אכפת לכם כחרדים?

יצחק פינדרוס: הרי אתם כחרדים לא משתמשים בשירותי הרבנות, אתם משתמשים בשירותי הבד"צים.

יצחק פינדרוס: מה זה אכפת לכם?

יצחק פינדרוס: הרי יש שם בעיות ויש שם דברים לא טובים, ודברים שמצריכים – לא, לא.

יצחק פינדרוס: בוא, אני אגיד לך משהו אחד, אמר את זה מי שידוע בשם הגר"א מווילנא, שהגלות האחרונה היא גלות הערב רב.

יצחק פינדרוס: עכשיו, מה זה אומר גלות הערב רב?

יצחק פינדרוס: זה נשמע כזאת מין קללה.

יצחק פינדרוס: אמרת ערב רב – ערב רב זה אומר שטוב ורע מעורבים.

יצחק פינדרוס: זה מבלבל.

יצחק פינדרוס: יש דברים טובים ויש דברים רעים.

יצחק פינדרוס: יש דברים שהם יותר טובים, יש דברים שהם פחות טובים.

יצחק פינדרוס: עכשיו, זה נכון שרבנות ממלכתית במהותה היא בעייתית, כי ברגע שהרבנים כפופים לממלכה, היא בעייתית.

יצחק פינדרוס: רב לא אמור להיות כפוף.

יצחק פינדרוס: רב אמור להיות עצמאי, הוא לא כפוף.

יצחק פינדרוס: הוא לא צריך להיות חלק מהמשחק הפוליטי.

יצחק פינדרוס: הוא לא אמור להיות חלק מהדבר הזה.

יצחק פינדרוס: כי מה שקורה במועצת גדולי התורה – שם זה הפוך:

יצחק פינדרוס: אנחנו כפופים אליהם, לא הם כפופים אלינו.

יצחק פינדרוס: אנחנו לא ממנים אותם אפילו, הם ממנים אותנו.

יצחק פינדרוס: מרכז הליכוד שלי, להבדיל, זה מועצת גדולי התורה.

יצחק פינדרוס: אם מועצת גדולי התורה לא חותמת על המינוי שלי, אני לא נכנס לרשימה, לא יעזור כלום.

יצחק פינדרוס: אני יכול לעמוד על הראש.

יצחק פינדרוס: ואני גם לא ממנה את מועצת גדולי התורה, היא ממנה את עצמה, אני בכלל לא בעניין.

יצחק פינדרוס: עכשיו, זה תיאורטית דבר טוב.

יצחק פינדרוס: אבל – – –

שלמה קרעי: אתה גם הולך לבר מצוות שלהם ולאירועים שלהם.

יצחק פינדרוס: לא, לא, גם לא.

שלמה קרעי: אתה לא הולך?

יצחק פינדרוס: גם לא.

יצחק פינדרוס: לא.

יצחק פינדרוס: הם גם לא קוראים עיתונים, אז זה גם לא רלוונטי מה עשיתי בכנסת.

יצחק פינדרוס: זה לא רלוונטי.

יצחק פינדרוס: אבל יש דבר אחד שצריך להבין אותו, כמו שאמרתי קודם.

יצחק פינדרוס: יש במדינת ישראל, למי שלא יודע, 22% ציבור מסורתי.

יצחק פינדרוס: זה שני מיליון איש, ושני מיליון איש הם באמת תמימים, הם לא מכירים פרטים.

יצחק פינדרוס: אתה מתחיל להסביר להם מה זה חסה כזאת, חסה כזאת – זה מבלבל אותם, הם לא מבינים.

יצחק פינדרוס: הם יודעים מה זה כשר.

יצחק פינדרוס: אימא שלהם אמרה להם לאכול כשר, רוצים לאכול כשר; אתה מתחיל להיכנס איתם לכל מיני פולמוסים – הם לא מבינים.

יצחק פינדרוס: ולאנשים האלה צריך משהו ממלכתי.

יצחק פינדרוס: יש משטרה – יש לי הרבה תלונות על המשטרה.

יצחק פינדרוס: המשטרה רקובה – אני לא קם מחר בבוקר ואומר: אין משטרה בישראל, כי אוי ואבוי, יהיה פה – גם ככה יש בלגן איתם, אבל אם אני אגיד שלא יהיה, זה יהיה אוי ואבוי.

יצחק פינדרוס: אותו דבר בשביל הציבור הזה, ובגלל האחריות שלנו לציבור הזה אנחנו חייבים להמשיך עם הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: שנייה, רק עוד שתי שאלות קצרות.

דוד ביטן: אמרת שתיים ועברה אחת.

דוד ביטן: מה, אתה מוסיף?

יצחק פינדרוס: השאלה הבאה היא גם כן: איך יהודים גוזרים גזרות כל כך קשות?

יצחק פינדרוס: הרי לא יכול להיות, הם רחמנים וגומלי חסדים.

יצחק פינדרוס: אז הרב שמיל, אני אומר לך כמו שאמרתי לך קודם:

יצחק פינדרוס: גלות הערב רב היא הגלות הקשה ביותר, כי זה מעורבב.

יצחק פינדרוס: זה נראה לך טוב ורע, אתה לא יודע, אתה מתבלבל.

יצחק פינדרוס: הוא מחייך אליך, לא מחייך אליך, אתה לא יודע איפה אתה נמצא.

יצחק פינדרוס: המזל שלנו הוא שיש לנו דעת תורה איך להתמודד עם זה.

יצחק פינדרוס: יוסף יצחק מגבעת שמואל – אני חושב שזו השאלה האחרונה; אולי תהיה עוד אחת אבל אני אנסה לסיים: למה דגל התורה לא מגישה בג"צים על כל חוק ההסדרים וכל רמיסת האופוזיציה בלי שבג"ץ יאשר ואז יהיו תקדימים משפטיים ותוכלו לנהוג כך בעתיד?

יצחק פינדרוס: אני רוצה להגיד לך משהו אחד.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, היה דיון כזה עכשיו, היה בג"ץ.

יצחק פינדרוס: דוד ביטן יודע, ישבתי איתו בדיון, כבוד היושב-ראש, ואני אמרתי לו: אני לא הולך, כי לא מאמין.

יצחק פינדרוס: ואמרו: אולי אם ילכו יהיה תקדים.

יצחק פינדרוס: ואני אמרתי להם: הם יותר מתוחכמים, לא יהיה תקדים.

יצחק פינדרוס: ומה באמת קרה?

יצחק פינדרוס: בג"ץ לא פסק שזה בסדר, שיחק את המשחק עד הסוף, בשביל שאם מחר בבוקר אנחנו נחזור, הוא יוכל לפסוק שזה לא בסדר.

יצחק פינדרוס: הם הרבה יותר מתוחכמים.

יצחק פינדרוס: סיפרתי את זה בעבר במליאה, אבל אני לא אחזור על הסיפור הזה עוד פעם, אני אחזור על זה בהזדמנות, כי שלמה קרעי צריך לעלות לנאום אחריי ואני רוצה לפנות לו את הזמן שיוכל להגיע הביתה בזמן.

יצחק פינדרוס: הדבר הזה – יושבת שם חבורה מתוחכמת, אחלה אחלה מתוחכמים, פוליטיקאים מדרגה ראשונה.

יצחק פינדרוס: כל מפלגה הייתה לא מתבאסת מכאלה פוליטיקאים.

יצחק פינדרוס: הם משחקים את המשחק הזה.

יצחק פינדרוס: למי שלא זוכר, ליולי אדלשטיין הוציאו צו תוך שש שעות.

יצחק פינדרוס: אצלנו הם חיכו איזה חודש עד שהם אמרו: כשיעבור ה"רק לא ביבי" הזה, שיעבור התקציב כבר, ואחרי זה נראה.

יצחק פינדרוס: מרחו את זה והוציאו פסק דין מוזר, שאתה לא יכול להשתמש בזה לכלום, זה לא תקדים לכלום.

יצחק פינדרוס: נכון, דוד?

יצחק פינדרוס: אתה מכיר את זה.

יצחק פינדרוס: אתה הרי הגשת את העתירה.

דוד ביטן: יש בזה משהו, כן.

יצחק פינדרוס: דאגו שלא יהיה כלום.

יצחק פינדרוס: חבר'ה, הם מתוחכמים, הם מתכוונים.

יצחק פינדרוס: אתה לא הולך לאויב ומבקש ממנו סעד.

יצחק פינדרוס: הוא האויב, תכניסו את זה לראש שלכם.

יצחק פינדרוס: הבניין הזה הוא האויב מס' אחת.

יצחק פינדרוס: הוא אפילו לא ערב רב, אין שם טוב ורע מעורבים; הוא אויב ממוקד מטרה בצורה ברורה.

יצחק פינדרוס: הוא עושה את זה בתחכום, בצורה מדורגת.

יצחק פינדרוס: הוא פוסק תמיד – הוא בודק את הדופק הציבורי עד איפה הוא יכול למשוך את החבל.

יצחק פינדרוס: הוא מושך בדיוק את החבל, הוא משחק את המשחק, כמו שדוד שיחק איתכם וחיכה חודש, חודש וחצי, עד שהוא ערבב אתכם בפסק שלו.

יצחק פינדרוס: הוא עושה את אותם דברים, וכפי שהוא עשה לי בחוק ההאזנה בביתר – תאמינו לי, את זה אמרתי תמיד, הרב גפני הזהיר אותי אז לא ללכת, לא שמעתי בקולו ואכלתי אחר כך את הלב.

יצחק פינדרוס: ובזה אני מסיים.

יצחק פינדרוס: שאל אותי יהודי מפתח תקווה: האם בתור תושב העיר העתיקה הייתם עדים לאירוע החמור שאירע אתמול שבו נרצח אליהו דוד קיי, ועד כמה רגוע השטח שם?

יצחק פינדרוס: התשובה היא כן, זה 60 מטר מהבית שלי, 70 מטר מהבית שלי, ממש קרוב.

יצחק פינדרוס: זה ממש סמטה ממני.

יצחק פינדרוס: לצערי הרב, פיגוע מזעזע מאוד.

יצחק פינדרוס: השכנים שלי חוו, השכנות – אנשים שגרים לידי חוו את המחבל עובר לידם, ורק אחר כך קלטו שהוא זה שעבר לידם ובנס הם ניצלו.

יצחק פינדרוס: סיפור מפחיד מאוד, מדאיג מאוד.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, זה חלק מאוזלת ידה של המשטרה, למי שלא יודע, ואני עמדתי פה על הבמה הזאת ואמרתי את זה גם לראש הממשלה לשעבר נתניהו בישיבת סיעת יהדות התורה, כשהוא היה בתחילת חודש אייר.

יצחק פינדרוס: אמרתי לו על ההתנהלות של משטרת ישראל בירושלים שהולכת לגרום לדברים האלה, ולצערי הרב זה חלק מהעניין.

יצחק פינדרוס: אבל כפי שאמרתי בנאומי הקודם כאן הלילה, לא פחות מזה – הזלזול שלנו והקלות שאנחנו מקילים באותם אנשים שבאים ומבזים את הכותל.

יצחק פינדרוס: אני אכן אומר גם לאזרחים ששאלו שאלות תודה רבה, גם לך, אדוני היושב-ראש, על הסבלנות בשעת לילה, וגם לגברתי השרה על הסבלנות.

יצחק פינדרוס: אנחנו נשמח לשמוע דברי חוכמה מפי עמיתי החכם שלמה קרעי.

יצחק פינדרוס: תודה רבה לכם.

דוד ביטן: תודה, כבוד הרב פינדרוס.

דוד ביטן: חבר הכנסת שלמה קרעי.

דוד ביטן: כמה אתה?

שלמה קרעי: מה שפינדרוס – אני אותו דבר.

דוד ביטן: אמרת חצי שעה.

דוד ביטן: אתה רוצה להוסיף?

דוד ביטן: תמשיך לדבר כאילו על הזמן של פינדרוס, אחר כך אני אוסיף.

שלמה קרעי: סגור.

דוד ביטן: אתה, אין לך שאלות מהקהל, אני מקווה.

שלמה קרעי: לא, היום ויתרתי.

שלמה קרעי: שעה זה לא מספיק בשביל שאלות מהקהל.

שלמה קרעי: שעה זה בקושי מספיק מה שלי יש לומר.

דוד ביטן: או-הא, אני כבר מתכונן.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבר הכנסת פינדרוס, תודה על דברי החוכמה ששמענו ועל הניתוח המעמיק שלך.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני אפתח בפרשת השבוע, אסיים בפרשת השבוע, ובאמצע אנחנו נכניס את העניינים האקטואליים.

דוד ביטן: העניינים הפוליטיים.

שלמה קרעי: קראנו: "הצילני נא מיד אחי מיד עשו".

שלמה קרעי: יעקב אמר: עשיו יכול לבוא אליי בשתי דרכים: בדרך של אחי, לשחק אותה אח שלי אבל להכניס לי את הסכין בגב, ויכול לבוא אליי כמו עשיו, יכול לבוא אליי באופן שבו הוא בא למלחמה גלויה.

שלמה קרעי: הם, בממשלה הזאת, כביכול רוצים להציל אותנו מעצמנו – חוקים אנטי-דמוקרטיים שיחסמו את חופש הבחירה של הציבור.

שלמה קרעי: הם אומרים: אנחנו מבינים, אנחנו אחים שלכם, אנחנו רוצים להגן עליכם מפני עצמכם.

שלמה קרעי: העלאות מיסים כדי לחנך את האוכלוסייה החלשה איך לנהוג, עם מה לאכול, חד-פעמי, שתייה מתוקה, העלאות בתחבורה ציבורית, מס גודש – כל הדברים שבסוף איכשהו מתנקזים לכך שהקופה של האוצר מתמלאת, ודווקא מהחלשים ביותר.

שלמה קרעי: חכמים אמרו בפרקי אבות: "הוו זהירים ברשות, שאין מקרבין לו לאדם אלא לצורך עצמן.

שלמה קרעי: נראים כאוהבים בשעת הנאתן ואין עומדים לו לאדם בשעת דחקו".

שלמה קרעי: ובדיוק על אנשים מהסוג הזה, שבאים: אחיי, אנחנו אחים שלכם, אנחנו רוצים לדאוג לטובתכם, אנחנו נקבע לכם מה תעשו, מה תאכלו, מה תשתו, במי תבחרו, אנחנו יודעים, רוצים להציל אתכם מידי עצמכם – על אנשים כאלה התפלל יעקב כשהוא אמר: "קטנתי מכל החסדים ומכל האמת אשר עשית את עבדך – – – הצילני נא מיד אחי מיד עשו".

שלמה קרעי: נכון, אתה מוזמן לשיר, אדוני השר.

שלמה קרעי: מה זה "קטונתי"?

שלמה קרעי: נתמעטו זכויותיי על ידי החסדים שעשית עימדי.

שלמה קרעי: מזה למדו בגמרא: רבי ינאי אומר, "לעולם אל יעמוד אדם במקום סכנה לומר שעושין לו נס".

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: "שמא אין עושין לו נס.

שלמה קרעי: ואם עושין לו נס – מנכין לו מזכויותיו".

שלמה קרעי: אדם צריך להיזהר, לשמור על עצמו, ונשמרתם מאוד לנפשותיכם, אם בענייני קורונה אנחנו עוסקים.

שלמה קרעי: בכל מקרה, יעקב מבקש שהקדוש ברוך הוא יציל אותו, ומפרט את בקשתו: הצילני, בין שיבוא אליי כאחי וינסה לפגוע בי בכסות של אוהב או לקלקל את מעשיי בחלקלקות לשון, ובין שיבוא אליי כעשיו וכאויב למלחמה.

שלמה קרעי: זאת הייתה התפילה של יעקב, וזה גם דוד המלך בתהילים – יש פירוש שדומה לעניין הזה, שהוא אומר: "ה' לי בעזרי ואני אראה בשנאי".

שלמה קרעי: מה זה אומר?

שלמה קרעי: אומר לו הקדוש ברוך הוא: אתה תעזור לי להתמודד עם אלה שנראים כאילו הם באים לעזור לי.

שלמה קרעי: אלה שאומרים לי: אנחנו לטובתך באים, אנחנו רוצים רק שתצליח, אנחנו רוצים רק שאתה תבחר את הבחירה הנכונה – הם הכי מסוכנים, הם "ה' לי בעזרי ואני אראה בשונאי".

שלמה קרעי: עם השונאים אני כבר יודע להתמודד לבד.

שלמה קרעי: יש סיפור, יש כאן הספר "אוצרותינו", שממחיש את העניין הזה.

שלמה קרעי: אומר רבי רחמים חי חוויתה הכהן: אם בא אליך מישהו ומשכנע אותך שוב ושוב שהוא חפץ בטובתך ואין לו מכך שום הנאה, תדע שצריך להיזהר ממנו.

שלמה קרעי: כשהממשלה באה ואומרת: אנחנו רוצים בטובת

שלמה קרעי: כם, לא מרוויחים כלום, אנחנו רק לטובת

שלמה קרעי: כם באים, להגביל את הכהונה, להגביל את חופש הבחירה, אנחנו באים בטובתכם – צריך להיזהר.

שלמה קרעי: זה מעורר חשד.

שלמה קרעי: מסופר בספר "אור הלבנה" משל על כך: עשיר אחד היה רוכב על סוס אביר ופניו אל הכפר לקנות עז חולבת שתדור בחצרו.

שלמה קרעי: קנה עז ותלה בצווארה פעמון, קשר חבל לזנב הסוס, חיברו לסרט הפעמון ושב לעירו שמח וטוב לב, כשהעז מתנהלת בעקבות הסוס.

שלמה קרעי: כל זמן – – דוד.

דוד ביטן: שומע, שומע.

שלמה קרעי: – – הוא שומע את הפעמון מקרקש מאחוריו, הוא מבין שהעז עדיין הולכת אחריו, הוא קשר לה פעמון.

שלמה קרעי: עקבו אחריו שלושה גנבים והתחרו ביניהם.

שלמה קרעי: האחד התפאר כי יכול הוא לגנוב לעשיר את העז בלי שירגיש, השני הבטיח שיגנוב את הסוס, והשלישי הבטיח שהוא יגנוב את החליפה ואת הארנק של העשיר, של אותו אחד.

שלמה קרעי: החליטו הגנבים לגשת למלאכה.

שלמה קרעי: הראשון עקב אחרי העשיר, באמצע הדרך שלח ידו, הוריד בזריזות את הפעמון מצווארה של העז וקשרו לזנב הסוס, ואת העז לקח לעצמו.

שלמה קרעי: דנדון הפעמון המשיך להצטלצל והוא לא חשד בדבר, בטוח היה שהעז מהלכת בעקבות הסוס.

שלמה קרעי: רק כשעצר למנוחה נחרד לגלות שהעז כבר לא נמצאת ומישהו גנב לו אותה.

שלמה קרעי: השני כבר המתין לו במקום, ראה אותו מדוכדך ואמר לו: למה אתה עצוב, אדוני?

שלמה קרעי: העשיר סיפר לו על העז שנשדדה ממנו.

שלמה קרעי: אמר לו אותו אחד, הגנב השני: טוב שסיפרת לי, ראיתי אדם הבורח עם העז לכיוון השני, אשמור על סוסך ורוץ אחריו.

שלמה קרעי: העשיר רץ בכל כוחותיו, ואין עז ואין גנב.

שלמה קרעי: חזר למקום וראה שגם הסוס לא נמצא.

שלמה קרעי: הלך רגלי הלוך ובכה והגיע לבאר מים חיים, והינה אדם עומד על שפתה, מביט לתוכה ודמעותיו נמהלות במימיה.

שלמה קרעי: מה קרה שאתה בוכה?

שלמה קרעי: אמר לו שהארנק שלו, צרור כספו, נפל לתוך הבאר והוא לא יודע מה לעשות.

שלמה קרעי: העשיר מצא חבר לצרה – אומר לו: לי גנבו סוס ועז.

שלמה קרעי: אז אומר לו הגנב השלישי: הבלים, מה הבעיה?

שלמה קרעי: אם רק תצליח להעלות לי את הארנק מתוך הבאר אני אשלם לך על הסוס ועל העז שגנבו לך.

שלמה קרעי: אותו עשיר הוריד את החליפה ואת הארנק, שם אותם על שפת הבאר וצלל לתוך הבאר לחפש לגנב השלישי את הארנק.

שלמה קרעי: כשהוא עלה החוצה, לא מצא לא את החליפה ולא את הגנב ולא את הארנק.

שלמה קרעי: על אנשים כאלה אמר ינאי המלך לאשתו:

שלמה קרעי: אל תתייראי לא מן הפרושין ולא ממי שאינם פרושין אלא מן הצבועין, שדומין לפרושין, שעושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפנחס.

שלמה קרעי: אלה שבאים אליך, כביכול הם רוצים את טובתך, הם נראים כמו אנשים הגונים, אבל הם מחפשים רק את טובת עצמם על חשבונך, וזה פרשת השבוע.

שלמה קרעי: אני רוצה לדבר על צבוע אחד, אחד מיני רבים בממשלה הזאת, שעמד כאן היום מעל הדוכן במופע מביש של מוסר כפול ושל צביעות.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, בשעה כזאת מאוחרת אני רוצה לפנות לאזרחי ישראל, שעוקבים, שדואגים, שחוששים לעתידה של מדינת ישראל.

דוד ביטן: ושערים.

שלמה קרעי: ושערים, ויש הרבה ערים.

נחמן שי: הם ערים מדאגה.

שלמה קרעי: הם ערים מדאגה, נכון.

דוד ביטן: כן, אבל הדאגה זה מכם, לא מאיתנו.

שלמה קרעי: הם רואים אותך יושב כאן, אדוני השר – –

נחמן שי: מבזבוז משאבי המדינה.

שלמה קרעי: – – הם רואים את הכיסאות הריקים של הממשלה, שהם תמיד ריקים כאן, כי אתם ממשלה מנופחת ונורבגית.

נחמן שי: הממשלה ישנה בלילה טוב כדי שבבוקר תהיה ערה ורעננה.

דוד ביטן: הלוואי שהייתם עושים משהו.

דוד ביטן: הלוואי.

שלמה קרעי: הממשלה לא נמצאת כאן.

דוד ביטן: אבל אתם לא עושים.

נחמן שי: – – –

שלמה קרעי: הממשלה לא נמצאת כאן.

דוד ביטן: אתם ישנים בלילה וישנים ביום, אתה מבין מה הבעיה?

שלמה קרעי: הממשלה לא נמצאת כאן לא בבוקר ולא בלילה – –

נחמן שי: – – –

שלמה קרעי: – – לא השרים ולא הנורבגים שהחליפו אותם.

שלמה קרעי: ממשלה מנופחת – –

נחמן שי: הנורבגים לא, אבל – – –

שלמה קרעי: – – בזבזנית.

נחמן שי: הפינים פה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כולנו ראינו כאן את ההצגה המביכה וההיסטרית של גדעון סער.

דוד ביטן: הוא שונה – הוא נורבגי שנהיה שר.

נחמן שי: אני לא נורבגי – –

דוד ביטן: ייחודי.

נחמן שי: – – אני לא פיני ואני לא שבדי.

דוד ביטן: אה, אתה בסוף התפטרת.

שלמה קרעי: הוא לא נורבגי.

נחמן שי: כן, אני התפטרתי מהרשימה.

דוד ביטן: בהתחלה הוא היה נורבגי, אבל הוא התפטר כדי להכניס נורבגי אחר.

שלמה קרעי: בסדר.

נחמן שי: לא, כדי לתת לחיפאית להיכנס, לנעמה לזימי.

דוד ביטן: אז הוא יעני הכלאה מיוחדת בין נורבגי ללא נורבגי.

שלמה קרעי: והוא היחיד מכל הממשלה ומכל חברי הכנסת הנורבגים שנמצא כאן בעבודה.

דוד ביטן: הוא תורן עכשיו.

שלמה קרעי: גדעון סער עלה לכאן, מעוות מציאות, רועד מהתרגשות ואובססיה.

שלמה קרעי: באמת, אני רואה את גדעון – איך שהוא רואה את ביבי, שומע על ביבי, זה מטריף אותו, וכבר התחלתי לדאוג לבריאותו.

שלמה קרעי: הרי מה יש לאיש הזה חוץ מנקמה, חוץ מהאובססיה המביכה למנהיג שלא רואה אותו ממטר, בשום פרמטר, בוודאי שלא בפרמטר של תמיכה בעם?

שלמה קרעי: עצוב בעיניי שמי שלפני כמה שנים עמד כאן מול חברי מפלגת העבודה וקרא להם "סמרטוטים מארץ הסמרטוטים" הפך לכזה בעצמו, סמרטוט של התקשורת ושל מערכת המשפט.

שלמה קרעי: המערכת שהוא עומד בראשה, שמאתרגת אותו כל עוד יעשה כדברה, היא מערכת חולה, מושחתת ואנטי-דמוקרטית.

שלמה קרעי: מחר אמורה הוועדה לבחירת שופטים בראשותו, בראשות סער, לבחור ארבעה שופטים לבית המשפט העליון.

דוד ביטן: הוא לא דחה את זה בסוף?

שלמה קרעי: לא יודע.

שלמה קרעי: אם דחה – דחה.

שלמה קרעי: לא משנה – –

דוד ביטן: אמרו שהוא דוחה.

שלמה קרעי: – – אם זה מחר, מוחרתיים, עוד שבוע, עוד שבועיים.

שלמה קרעי: ארבעה שופטים.

שלמה קרעי: אבל אל תדאג.

שלמה קרעי: שר המשפטים שלנו, הימני – או-הו, איזה ימני הוא, עד כדי כך שהוא עושה הכול כדי שכל אותם ארבעה שופטים יהיו פרוגרסיביים, קיצונים, בדמותם של שופטי העליון שעוזבים.

שלמה קרעי: מילא, אם לא הייתה לו דרך לעצור את זה – בסדר, אין לו דרך, יש רוב בוועדה גם בלעדיו.

שלמה קרעי: לא, אבל יש לו דרך.

שלמה קרעי: הרי הוא שקבע שצריך רוב של שבעה מתוך תשעה.

שלמה קרעי: חשבנו שאת מה שהוא קבע – הוא עשה את זה לטובת המחנה הלאומי, לטובת הדמוקרטיה, לטובת להכניס ייצוג הולם בתוך בית המשפט, אבל היום המעשים מוכיחים שבדיוק להפך – שכל מה שהוא עשה, עשה רק בשביל עצמו ובשביל המערכת המאתרגת והמאותרגת שלו.

שלמה קרעי: יש לו הרי שלושה: שקד, שהייתה כאן קודם, רוטמן וסער.

שלמה קרעי: הם שלושה שיכולים לחסום את המינויים האלה.

שלמה קרעי: הם אמורים להוות חסם מפני כל מינוי שלא מתאים לימין, מפני כל מינוי שהוא לא שמרני.

שלמה קרעי: יש לנו כלל שאומר: היעדר הטוב, טוב ממציאות הרע – עדיף לנו שלא יהיה טוב מאשר שתהיה מציאות של רע.

שלמה קרעי: עדיף שלא ימנו שופטים, שיהיה בבג"ץ חסר בשופטים – החסר משוגעים אני?

שלמה קרעי: שיהיו חסרים שופטים אבל שלא יהיו שופטים פרוגרסיביים שמנסים לחתור תחת יסודות הדמוקרטיה.

שלמה קרעי: אפילו במקרה הגרוע, לפחות שהיו עושים פשרה: שניים פרוגרסיביים, שניים שמרנים.

שלמה קרעי: אבל סער ימני, סער זה הימין האמיתי והממלכתי, ולכן הוא ידאג להתיישר עם השופטים, להתיישר עם אותם שופטים פרוגרסיביים, עם אותם אלו שרוצים למנות כאלה שימשיכו לסרס את הכוח, לסרס את הרשות המחוקקת ואת הרשות המבצעת, שחושבים שהם השליט האמיתי, שימשיכו את הדריסה של רצון העם.

שלמה קרעי: ולגדעון, לגדעון זה מסתדר.

שלמה קרעי: הוא יודע שהם יעזרו לו כל עוד יתיישר איתם – יעזרו לו, יגנו עליו, והוא יגן עליהם והכול טוב.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר הקמנו כאן בכנסת את השדולה לישראל דמוקרטית – שם קצת שמאלני, עד כדי כך שיושב-ראש הכנסת איחד אותנו, את אמיר אוחנה, גלית דיסטל ואנוכי, ביחד עם איתן גינזבורג ורם שפע, כי גם הם בשדולה שלהם כתבו "דמוקרטית", אבל הדמוקרטיה שלהם היא לא הדמוקרטיה שלנו.

שלמה קרעי: בדמוקרטיה שלהם צריך לקחת כמה שיותר, להגביל כמה שיותר את בחירת העם, ובדמוקרטיה שלנו העם הוא שקובע.

שלמה קרעי: אז היינו בשדולה שם ודיברנו, הצגנו כל אחד את דברי הפתיחה שלו.

דוד ביטן: אני אוסיף לך עוד חצי שעה, אבל תשתדל לצמצם.

שלמה קרעי: בסדר.

שלמה קרעי: ושם, בא שר המשפטים לשעבר משה נסים – אחרי שדיברנו, כמובן, אני אמרתי את דבריי, שבג"ץ חורג מסמכותו וצריך להחליף את בג"ץ, ויועצים משפטיים צריכים להיות משרת אמון וכו' וכו' – בא שר המשפטים לשעבר משה נסים ואמר דברי תוכחה.

שלמה קרעי: אמר: כתוב בתורה "לא תסור מן הדבר אשר יגידו לך ימין ושמאל", ואת בית המשפט צריך לכבד ולא משנה מה הוא אומר.

שלמה קרעי: אפילו אומר לך על ימין שהוא שמאל ועל שמאל שהוא ימין, את בית המשפט צריך לכבד.

שלמה קרעי: אמרתי לו שהתורה אומרת "לא תסור", רק כאשר "שֹׁפטים ושֹׁטרים תִתן לך – – – לשבטיך", כאשר העם הוא שבוחר את השופטים שלו, השופטים הראויים לו, שמתאימים לשבט שלו, שמתאימים לעיר שלו, אבל לא כשיש חבורה קטנה של אנשים שממנים את עצמם, והם אלו שיגידו לעם: אנחנו קובעים, ואפילו לא נבחרי הציבור שאתם בחרתם.

שלמה קרעי: שופטים כאלה – בוודאי לא נאמר "לא תסור מן הדבר אשר יגידו לך ימין ושמאל".

שלמה קרעי: אז בהחלט יש הרבה הרבה עבודה בנושא הזה.

שלמה קרעי: המסגרת המשטרית היא מסגרת מעוותת היום, היא מסגרת שצריך לטפל בה ולתקן אותה, ומי יודע אם לעת כזאת הגענו לאופוזיציה כדי לשבת ולתכנן את התוכניות הנכונות כדי להחזיר כאן את השלטון לעם באמצעות נבחריו.

שלמה קרעי: אבל שר המשפטים הנוכחי שוכח.

שלמה קרעי: הוא קצת שיכור מכוח – שזה זמני, הרי בחייאת, מי יבחר בו שוב?

שלמה קרעי: מי יבחר?

שלמה קרעי: צריך לצרף מפלגות, לבחור אנשים חדשים; לא סתם אנשים, אנשים עם כישורי דילוג וריקוד בין מפלגות.

שלמה קרעי: אצלו יש קריטריון קבלה: מי שלא דילג לפחות בין שתיים-שלוש מפלגות, לא יכול להתקבל למפלגה שלו.

שלמה קרעי: האוזר, הנדל ואלקין, כל החבורה שם הם כאלה שהוכיחו כישורים של חוסר נאמנות למפלגה המקורית שלהם, אנשים ללא ערכים וללא שורשים.

שלמה קרעי: גדעון צריך להמציא שקרים חדשים בשביל הסיכוי הקטן שאולי יצליח לעבור את אחוז החסימה, אז שהוא יסכן זאת?

שלמה קרעי: מה הוא יעשה בלי זה, יחזור להיות פרשן משפטי?

שלמה קרעי: ינסה להתמנות לעליון?

שלמה קרעי: שמעתי שהוא שוקל את זה, אבל איך ימונה?

שלמה קרעי: אנחנו ניתן לו?

שלמה קרעי: אפילו לוועד בית לא נמנה אותו.

שלמה קרעי: התהליכים שמובילה הממשלה הרעה הזו ושר המשפטים הזה מובילים את מדינת ישראל לפי התהום.

שלמה קרעי: אם עד היום בית המשפט גרר את ישראל לכיוון הלא-דמוקרטי – וכאן מתוך הבית הזה תמיד הייתה התנגדות למהלכים האלה, התנגדות שאיכשהו עמדה בשער וחסמה את הניסיונות האנטי-דמוקרטיים – עכשיו יש כאן חבורה של נוכלים, סמרטוטים, חלקם מוחזקים בגרון, ששותקים ואף משתפים פעולה בשמחה ברמיסת הדמוקרטיה, רק – – –

נחמן שי: אמרת סמרטוטים.

שלמה קרעי: כן, כמו ששר המשפטים אמר כאן, אני ציטטתי את שר המשפטים.

שלמה קרעי: הוא אמר "סמרטוטים מארץ הסמרטוטים".

שלמה קרעי: אז אני אומר: יכול להיות שגדלתם לאו דווקא בארץ הסמרטוטים, אולי גם בארצות אחרות.

שלמה קרעי: אני רוצה להסביר לאזרחי ישראל כמה זה חמור, עד כמה החוק היום הוא רק צעד ראשון בדרך לחקיקת החוק שיהפוך את היועץ המשפטי לממשלה לשליט העליון.

שלמה קרעי: קודם כול, יש כאן את הנרטיב, הנרטיב – מה בא ואומר?

שלמה קרעי: כשהם באים ואומרים: אנחנו מגבילים כהונה לשמונה שנים, יש קונסנזוס.

שלמה קרעי: תראו מה זה, גם הרשימה המשותפת, רצועת הביטחון של הממשלה הזו, הצביעה איתם בעד החוק.

שלמה קרעי: יש כאן שני נרטיבים שהחוק הזה מכניס: א.

שלמה קרעי: מותר לנו להתערב בזכות של העם לבחור, העם לא יכול לבחור מה שהוא רוצה.

שלמה קרעי: העם הולך לקלפי, יגיד: אנחנו רוצים ראש ממשלה מסוים, אבל גדעון סער וחבורת הפקידים שלו יגידו לו: לא, אתה לא קובע.

שלמה קרעי: נכון שזאת התערבות שעכשיו לא נראית פרקטית, אין ראש ממשלה עכשיו שמכהן שמונה שנים ברצף, זה רק מהיום, אבל יש כאן נרטיב: מותר לנו להתערב בזכות הבחירה של העם, בדמוקרטיה, בליבת הדמוקרטיה.

שלמה קרעי: אנחנו יכולים, ואנחנו המדינה הראשונה בעולם, חושך לגויים, שמכניסה הגבלה כזאת על בחירת העם במשטר פרלמנטרי.

שלמה קרעי: זה הנרטיב הראשון.

שלמה קרעי: הנרטיב השני, שנוגע דווקא לנתניהו, אומר: לא סתם המחוקק מחוקק חוק כזה.

שלמה קרעי: מי שכבר מכהן שמונה שנים בראשות ממשלה, או כיהן בעבר, נכון שבאופן טכני החוק לא חל עליו, אבל מה באופן מהותי?

שלמה קרעי: מה יחשוב האזרח, שהוא אזרח מן השורה, הוא לא ליכודניק, הוא אזרח ממוצע, הוא רוצה לחשוב באופן מושכל?

שלמה קרעי: הוא אומר: רגע, אם המחוקק קבע ששמונה שנים זה יותר מדי, נכון שטכנית זה לא חל, אבל למה שאני אבחר במישהו שכיהן כבר שמונה שנים?

שלמה קרעי: כנראה שזה לא ראוי.

שלמה קרעי: זה קודם כול הנרטיב שהם מנסים להכניס בחוק הזה.

שלמה קרעי: הדבר השני זה הפאזה הראשונה, השלב הראשון בדרך לחוקים הבאים, הקשים יותר, האנטי-דמוקרטיים יותר.

שלמה קרעי: אם כאן מותר לנו להתערב בבחירת העם, למה שלא נגיד גם שיועץ משפטי יוכל לקבוע לעם מי יהיה ראש הממשלה שלו?

שלמה קרעי: ואז זה כבר באמת הופך אותנו למדינה לא דמוקרטית, כי יבוא יועץ משפטי ויגיד: כל מועמד מהמחנה השני שאני רוצה לסכל אותו, שמרים ראש, שמקבל בסקרים ציון גבוה, בוא נגיש נגדו כתב אישום, סתם כתב אישום, כתב אישום שיופרך, כתב אישום שיתברר כעורבא פרח, אבל בוא נגיש, בוא נסיט אותו עכשיו מהמסלול.

שלמה קרעי: ונכון, כתב אישום זה דבר קשה, ואנחנו בוודאי לא מעוניינים שנבחרי הציבור שלנו, בוודאי ראש הממשלה שבחרנו, יואשם במשהו.

שלמה קרעי: אבל הכול נמצא סביב המילה "מואשם" – מאשימים אותו, אבל לא הוכיחו, לא עשו משפט, לא הגיעו להכרעה.

שלמה קרעי: ואנחנו רואים בחודשים האחרונים כמה שהדבר הזה יכול להיות בעייתי.

שלמה קרעי: יש כתב אישום נגד ראש ממשלה, כתב אישום מחורר, מופרך, שאפילו במשפט עצמו קורס לתוך עצמו מול העיניים המשתאות של כולם.

שלמה קרעי: היום הייתי בבית המשפט ועלה שכל פעם מגיעה התקשורת לטקס ניפוח הבלונים.

שלמה קרעי: כשמנפחים את הבלונים, כולם נמצאים – הינה עד מרכזי, הינה העד הראשון, הינה עמוד התווך של התיק – וכשהוא פותח את הפה מבינים שאין כאן כלום ושום דבר, יש כאן תיק שמבוסס על כרעי תרנגולת.

שלמה קרעי: ואתה רואה את הפנים המכורכמות של כתבי המשפט שלא יודעים מה להגיד, ועד שאומרים כבר – גיא פלג היום אומר:

שלמה קרעי: העדות שלו היא לא עדות מרכזית, היא לא כל כך מהותית; מתחילים לתרץ את הדברים.

שלמה קרעי: אבל זה לא העניין כאן.

שלמה קרעי: העניין כאן שיש כאן ראש ממשלה שהצליחו – אתם ניצחתם בקרב, ניצחתם בקרב והצלחתם להפיל ראש ממשלה שיותר מחצי העם רצה אותו ורוצה אותו בעקבות כתב אישום מופרך ומחורר, שאנחנו כולנו רואים איך שהוא, כנראה, קשה לומר שיסתיים בזיכוי, כי זה יום הדין של הפרקליטות, זה יום הדין של הייעוץ המשפטי, הם לא ייתנו לזה לקרות.

שלמה קרעי: אני מתקשה לראות איך זה יסתיים, אבל ברור שאין כאן משהו שחור–לבן, יש כאן משהו שדורש בירור מאוד מאוד מעמיק, ואי-אפשר בדמוקרטיה לתת לפקיד אחד להסיט מהדרך מנהיג, להסיט מהדרך ראש ממשלה, להחליף שלטון שלא בקלפי.

שלמה קרעי: המערכת גררה את ראש ממשלת ישראל לכתב אישום ומשפט.

שלמה קרעי: האם ייתכן שטעתה?

שלמה קרעי: שהגזימה?

שלמה קרעי: שאולי היא פברקה?

שלמה קרעי: המציאה?

שלמה קרעי: כן, בהחלט.

שלמה קרעי: אזרחי ישראל רואים ומבינים את זה.

שלמה קרעי: עד כמה שנורא לומר את זה, ואנחנו לא היינו רוצים לומר אמירות כאלה, אבל זה אפשרי, ויש גם הוכחות לכך, יש אינדיקציות.

שלמה קרעי: אנחנו רואים איך השופטים גוערים בפרקליטות, גוערים בהם על זיהומי חקירה, מורים לפתוח בחקירה על הדלפות ועל זיהומי חקירה מכאן ועד הודעה חדשה.

שלמה קרעי: איך אפשר להזיז את ראש ממשלת ישראל מתפקידו רק בגלל החלטת פקיד אחד?

שלמה קרעי: איך אפשר?

שלמה קרעי: היועץ המשפטי לממשלה הוא שיכול, הוא הפקיד הזה שיכול להחליף כאן שלטון במדינת ישראל.

שלמה קרעי: זה דבר שלא מתקבל על הדעת, דבר מופרך לחלוטין.

שלמה קרעי: איך אפשר?

שלמה קרעי: תשאלו את יעקב נאמן, מיכאל בן יאיר, רובי ריבלין ועוד רבים וטובים.

שלמה קרעי: זה מה שאתם רוצים, אזרחי ישראל, שייקחו לכם את הבחירה מהיד?

שלמה קרעי: שאדם אחד שנמצא במשרה הרמה הזו של היועץ המשפטי לממשלה יחליט לקחת לכם את הבחירה עוד לפני שהוכיח משהו בכתב האישום שלו?

שלמה קרעי: בתוך עמנו אנחנו חיים.

שלמה קרעי: לצערנו זה לא מופרך ואף מאוד מציאותי שמישהו יסחט את אותו יועץ משפטי.

שלמה קרעי: זאת לא המצאה שלי.

שלמה קרעי: הוא אמר, היועץ המשפטי: תופסים אותי בגרון.

שלמה קרעי: זו שיטה בפרקליטות, אז איך אנחנו יכולים לתת למישהו שאולי גם נסחט על ידי אחרים, אולי הוא מובל על ידי אג'נדה של זה שמינה אותו, שהוא יוכל להשתמש בכוח שלו ולסכל יריבים פוליטיים, לבטל את בחירת העם?

שלמה קרעי: אני מבקש מאזרחי ישראל לפקוח את העיניים ולא להאמין לאלו שתומכים בחוק הנורא הזה.

שלמה קרעי: ואני מתחייב לכם שגם אם יחריגו לחלוטין את ראש הממשלה נתניהו וזה לא יהיה קשור אליו בשום צורה, אני אתנגד בכל מאודי לחקיקת התיקון הזה, שראש ממשלה עם כתב אישום הולך מייד הביתה.

שלמה קרעי: זו סכנה, זה פירוק הדמוקרטיה, זה ביטול הבחירה של העם, ואסור לנו לתת לזה לקרות.

שלמה קרעי: כל התערבות בבחירת העם היא סכנה לדמוקרטיה.

שלמה קרעי: ושלא יהיה לכם ספק, הברית בין גידי לטיבי חזקה מאוד, גם על חשבון מנסור עבאס.

שלמה קרעי: היום ראינו איך הם עזרו לו להעביר את החוק להגבלת כהונה – בלעדיהם זה לא היה עובר – והם גם יוציאו את הערמונים מהאש בשבילו כדי להעביר את החוק האיראני נגד כהונת ראש ממשלה עם כתב אישום והפיכת היועץ המשפטי לממשלה לשליט עליון.

שלמה קרעי: כל אלו ששותפים היום לתהליכים המסוכנים, האנטי-דמוקרטיים האלה, ייעלמו מעל במת ההיסטוריה של העם היהודי, הם ותוצריהם.

שלמה קרעי: את התוצרים אנחנו נדאג להשליך לפח האשפה של ההיסטוריה ביום הראשון שניבחר.

דוד ביטן: אתה יודע שהם יכלו להימנע.

דוד ביטן: זה גם היה טוב אם הם היו נמנעים.

שלמה קרעי: נכון.

דוד ביטן: בגלל הצורך ב-61 מנדטים.

שלמה קרעי: ברור, ברור.

שלמה קרעי: בלעדיהם החוק לא היה עובר.

שלמה קרעי: היו 66, הם היו שישה שתמכו.

שלמה קרעי: כלפון לא היה פה, לא יודע מה הוא עוד מחפש.

דוד ביטן: איפה הוא היה?

שלמה קרעי: לא היה.

שלמה קרעי: כנראה רוצה עוד ג'וב, רוצה עוד משהו, לא מסתפק במה שיש לו.

שלמה קרעי: אף אחד לא יזכור ולא יזכיר אותם יום למוחרת הקריסה המפוארת שלהם, בעזרת השם.

שלמה קרעי: אלו הם הצבועים שעושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפנחס, באים כביכול להגן על הציבור בכל מיני תירוצים ובנופת צופים, אבל בסופו של דבר זה מעשה זמרי.

שלמה קרעי: כל המטרה שלהם היא לקחת שלטון בכוח הזרוע ולא בקלפי.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, הם מנסים לשכנע אותנו – ואפילו חוקקו חוק שארבעה יוכלו לחבור אליהם – שהממשלה שלהם טובה.

שלמה קרעי: הם אמרו: אנחנו נחוקק חוק של ארבעה, ובתוך יומיים ארבעה יבואו אלינו מהליכוד.

שלמה קרעי: איפה העריקים?

שלמה קרעי: איפה העריקים?

דוד ביטן: אף אחד לא יבוא.

דוד ביטן: אף אחד.

דוד ביטן: אין מה לדאוג.

שלמה קרעי: עד כדי כך שהם מוכנים לשלם כל מחיר למי שיצטרף אליהם.

שלמה קרעי: הם אומרים: גם הממשלה שלנו טובה, אתם תיהנו מזה שתצטרפו אלינו – – –

דוד ביטן: תשמור זמן לשאלה ששאל אותי מישהו מראשון בווטסאפ.

שלמה קרעי: אני אשמור.

דוד ביטן: שאני אשאל אותך?

שלמה קרעי: כבר.

שלמה קרעי: בשבת אנחנו נקרא בפרשת השבוע – אתה יודע, אני מנסה להסביר את זה, שכשרואים מישהו שאומר לך כמה טוב מה שהוא מציע לך ועוד מוכן לשלם לך תמורתו – כמה הם היו מוכנים לשלם לחרדים?

שלמה קרעי: 1.2 מיליארד בתקציבים כדי שיימנעו במשהו, כדי שיעזרו להם במשהו – אתה צריך לדעת שהדבר הזה מאוד מאוד מחשיד.

שלמה קרעי: וזאת דרך חיים של הממשלה הזאת, שאת הכול מנסה לעשות במרמה והפרת אמונים.

שלמה קרעי: אנחנו נקרא בפרשת השבוע בשבת: "ויהי כדברה אל יוסף – – –

דוד ביטן: הגעת לפרשת השבוע?

שלמה קרעי: זה לא הסוף, יש עוד גם באמצע.

דוד ביטן: עוד פרשה?

שלמה קרעי: כן.

דוד ביטן: אין לך הרבה זמן.

שלמה קרעי: מה אתה דואג?

שלמה קרעי: אני מנהל את זמני בשום שכל.

שלמה קרעי: "ויהי כדברה אל יוסף יום יום ולא שמע אליה".

שלמה קרעי: כשראה יוסף הצדיק שהיא מנסה לשכנע אותו ומוכנה לתת לו הכול, הבין שהוא הולך להפסיד מזה, ולכן לא שמע אליה.

שלמה קרעי: מסופר על רבי יונתן אייבשיץ, שהיה מנצח תמיד בוויכוח את הכומר בבית המלך בפראג.

שלמה קרעי: יום אחד, לאחר תבוסה נוספת של הכומר, אמר הכומר למלך: ברור לך שאני צודק ושהנצרות יותר טובה מהיהדות, אלא שרק אומנות הוויכוח היא שעומדת לו, לרבי יונתן אייבשיץ.

שלמה קרעי: תביא לוויכוח איתי יהודי פשוט ותראה שאני מנצח אותו – ככה טען הכומר.

שלמה קרעי: לא עבר זמן רב ועגלון יהודי פשוט עבר ליד בית המלך.

שלמה קרעי: הכניסו את העגלון למלך והעמידו אותו לפני הכומר.

שלמה קרעי: פתח הכומר ואמר לעגלון: יש לי עסקה להציע לך – מהיום תקבל תואר אצילות מהמלך, תעבור להתגורר באחוזה מפוארת שייתן לך המלך, ואני אדאג לעולם הבא שלך.

שלמה קרעי: בתמורה לכך עליך להסכים שאתיז עליך מעט מים ואכריז כי מעתה ואיך נוצרי אתה.

שלמה קרעי: העגלון אמר לו באופן נחרץ: בשום פנים ואופן לא.

שלמה קרעי: הכומר אומר לו: למה?

שלמה קרעי: הצעתי לך עולם ומלואו, העולם הזה והעולם הבא.

שלמה קרעי: והסביר העגלון ככה: אבא שלי לימד אותי לפני מותו פרק במשא ומתן ואמר לי: משאיר אני לך שני סוסים טובים; אם יציע לך אדם סוס משובח בתמורה לאחד מהם ויהיה מוכן גם להוסיף לך כסף, אל תסכים – כנראה שסוסו סובל ממחלה או שהוא גנוב וכיוצא בזה.

שלמה קרעי: אדוני הכומר, סיים העגלון, הצעת לי עכשיו להחליף את חיי הנצח שלי כיהודי בעולם הבא שלך כנוצרי, וכדי שאסכים לכך אתה מוכן להוסיף לי גם את כל טוב העולם הזה, כולל תואר אצילות.

שלמה קרעי: אין זאת אלא שהסחורה שלך, העולם הבא שלך, פגומה ורקובה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, ניצחון – – –

דוד ביטן: אתה – – –

שלמה קרעי: לא, אני מקבל הודעות תוך כדי.

שלמה קרעי: זה בסדר.

שלמה קרעי: ניצחון המכבים על היוונים הציל את היהדות מכיליון ואת העם היהודי מהתבוללות.

שלמה קרעי: אנחנו בפתחו של חג החנוכה בשבוע הבא.

שלמה קרעי: מאז עומדת ההיסטוריה היהודית בסימנה של ההתמודדות שמציינים מאורעות חנוכה: הניסיון להעביר את היהודים על דתם ואמונתם באיומים ובשמד מצד אחד ובנופת צופים מצד שני; המקל והגזר.

שלמה קרעי: הממשלה הזאת מנסה לעשות את זה בדרך דומה, במקל ובגזר.

שלמה קרעי: מצד אחד הם באים ומנסים לקעקע את היהדות, להיאבק במסורת.

שלמה קרעי: שרה בממשלת ישראל אומרת: אנחנו צריכים לשחרר את הכותל מידי הדתיים, מידי החרדים.

שלמה קרעי: היא רוצה לתת את הכותל לרפורמים; המהפכה של הכשרות, שהופכת את הכשרות לבעייתית, שאי-אפשר לסמוך עליה יותר, בגלל שהרבנות הראשית כבר לא מפקחת על הליבה, על התקן של הכשרות; הם ממשיכים בגיור וממשיכים בעוד דברים כהנה וכהנה.

שלמה קרעי: אבל קודם כול, אנחנו לא מודאגים.

שלמה קרעי: עברנו את פרעה, עברנו את אנטיוכוס – נעבור גם את כל אלו שמנסים להיאבק בתורה, מנסים להיאבק במסורת, מנסים להיאבק ברוח היהודית.

שלמה קרעי: יש כאן בעצם מאבק משולב על הזהות היהודית שלנו מצד אחד ועל החוסן הלאומי מצד שני.

שלמה קרעי: אדוני יושב-הראש, אחרי כל מה שדיברנו ואחרי כל מה שהבנו, את התהליכים שהממשלה הזאת מנסה להוביל כאן – אנחנו רואים שהם נאבקים בכל החזיתות.

שלמה קרעי: אתה יודע, בצבא, גם במדינת ישראל, כשיש חזית בדרום וחזית בצפון ועוד חזית, מנסים להשקיע משאבים בחזית מסוימת, הבעייתית יותר, ואת השאר לשמור על אש נמוכה.

שלמה קרעי: הממשלה הזו משקיעה כאילו יש לה משאבים בלתי מוגבלים בכל החזיתות: בחזית הדמוקרטית מנסים להרוס את הדמוקרטיה עם חוקים אנטי-דמוקרטיים ולבטל את בחירת העם כדי שהימין לא יצליח לחזור לשלטון, מנסים להגביל את חופש הבחירה של העם – לא העם קובע; יש את המאבק בזהות היהודית, כמו שהזכרתי את כל הדברים; יש את המאבק בחוסן הלאומי שלנו.

שלמה קרעי: אנחנו רואים את הפשיעה המשתוללת, רואים את עשרות המיליארדים שהאחים המוסלמים מקבלים בתוך הממשלה הזו.

שלמה קרעי: רואים את חוק החשמל – שקד, שהייתה פה קודם, שבעצם אף אחד לא סופר אותה, ווליד טאהא עושה מה שמתחשק לו בוועדת הפנים ואין פוצה פה.

שלמה קרעי: יש להם רשת ביטחון בדמות הרשימה המשותפת.

שלמה קרעי: אם ימינה יתנגדו למשהו, אם אחד מהם יתנגד אפילו למראית עין, הוא יעשה את זה רק כי הוא יודע שאפשר להעביר את זה דרך הרשימה המשותפת.

שלמה קרעי: יש כאן ממשלה שככל שנצליח לקצר את ימיה, כך ייטב לתורה, לעם ולארץ.

שלמה קרעי: אז מה עושים?

שלמה קרעי: ופה זה החלק האחרון של פרשת השבוע שאני רוצה לומר.

דוד ביטן: מה עם השאלה?

שלמה קרעי: יש לנו עשר דקות.

שלמה קרעי: בפרשת השבוע קראנו: "וישלח יעקב מלאכים לפניו ולעשו אחיו", ואחר כך כתוב: "ויפל על צואריו ויִּשָּׁקֵהו ויבכו" אחרי כל מה שזה.

שלמה קרעי: יעקב התקין את עצמו לשלושה דברים: לדורון, לתפילה ולמלחמה.

שלמה קרעי: לדורון – הוא שלח מנחה לעשיו; לתפילה – הוא התפלל: אלוקי אבי אברהם, אלוקי אבי יצחק, ה' האומר אלי שוב לארצך, תציל אותי; למלחמה – הוא חילק את המחנה לשני מחנות: "אם יבוא עשו אל המחנה האחת והכהו והיה המחנה הנשאר לפלטה".

שלמה קרעי: מה אנחנו לומדים ממה שיעקב עשה?

שלמה קרעי: עם כל מאור הפנים שמושרש בנו, עם כל זה שאנחנו רחמנים, ביישנים וגומלי חסדים, עם כל הנשיקות והחיבוקים, צריך גם לדעת ולהכיר איך ומתי צריך לצאת למלחמה.

שלמה קרעי: במאבק גשמי על תקציבים פה ועל עניינים כלכליים אפשר לפעמים להעלים עין, אפשר לוותר ולהתפשר, אבל יעקב נאבק על עתיד עם ישראל, ולכן הוא לא היה מוכן לוותר.

שלמה קרעי: הוא נאבק עם שרו הרוחני של עשיו: "ויאבק איש עמו עד עלות השחר".

שלמה קרעי: לא ויתר לו.

שלמה קרעי: ולמרות הכול, למרות כל המאבק וכל ההיערכות לקראת עשיו, בסופו של דבר נפלו זה על צווארו של זה ובכו.

שלמה קרעי: אומרים: למה הם בכו?

שלמה קרעי: הרי הם באו אחד לקראת השני עם צבא, התכוונו להילחם אחד בשני.

שלמה קרעי: על מה הם בכו?

שלמה קרעי: אז אומרים, בדרך מליצה, שעשיו בכה על זה שהוא היה צריך לנשק יהודי, ויעקב בכה כי הוא ידע שכשגוי מנשק – כשעשיו ינשק אותו – הנשיקה הזו תעלה לו ביוקר.

שלמה קרעי: כן, ראינו בשבוע שעבר סיפור: לא הייתה שום תמורה, לא הייתה כל תמורה.

שלמה קרעי: אין דבר כזה.

שלמה קרעי: על כל דבר אנחנו משלמים, אם בטווח הקצר ואם בטווח הארוך.

שלמה קרעי: אלו שלא אוהבים אותנו, בלשון המעטה, לא נותנים לנו מתנות חינם.

שלמה קרעי: במאבק שלנו על עתיד העם היהודי בארץ ישראל, בפגיעה בחוסן הלאומי ובטשטוש הזהות היהודית, אנחנו לא יכולים להתפשר או להתגמש.

שלמה קרעי: כמו יעקב אבינו, אנחנו נדרשים להיערך בדורון, בתפילה ובמלחמה.

שלמה קרעי: את הדורון, הממשלה הזאת כבר נותנת לנו.

שלמה קרעי: עם כל הנזק שהיא עושה, עם כל הגזרות הכלכליות, עם כל הכישלונות שלה בכל אתגר שעומד בפניה, עם כל הפרת ההבטחות היסודיות, כל מה שהממשלה הזאת הבטיחה, מא' ועד ת' – לא כספים קואליציוניים, לא ממשלה מנופחת, לא נורבגים, לא שרים בלי תיק, לא לשבת עם רע"מ – כל הדברים שהבטיחה, היא הפרה את כולם, מא' ועד ת'; מינויים פוליטיים בעשרות ובמאות.

שלמה קרעי: אז את הדורון הממשלה נותנת לנו; אנחנו לא צריכים לעבוד, הם עושים את העבודה בשבילנו.

שלמה קרעי: הציבור רואה עד כמה הם גרועים, עד כמה הם לא רציניים בעבודה שלהם, לא באו לשרת את הציבור.

שלמה קרעי: לקחו כאן למעלה מ-20 נורבגים כדי שהשרים יוכלו לעבוד בממשלה והנורבגים יוכלו להיות בכנסת, אבל איפה הנורבגים?

דוד ביטן: לא אלה פה ולא אלה פה.

שלמה קרעי: לא אלה פה ולא אלה פה.

נחמן שי: הם עכשיו דגים דגי סלמון בשבדיה.

שלמה קרעי: הם עובדים על הציבור בעיניים, זה מה שהם עושים.

דוד ביטן: לא אלה עובדים ולא אלה עובדים.

דוד ביטן: מה יהיה?

נחמן שי: הם דואגים לעתיד העם היהודי.

שלמה קרעי: איך דואגים?

שלמה קרעי: איך דואגים?

דוד ביטן: ברור.

נחמן שי: עובדים, מגיעים, מעבירים רפורמות.

שלמה קרעי: הנורבגים?

דוד ביטן: עוד פעם אתה מתחיל עם רפורמות.

נחמן שי: הנורבגים, הנורבגים.

שלמה קרעי: הנורבגים, לא השרים.

שלמה קרעי: לא השרים הנורבגים.

נחמן שי: השרים והנורבגים.

נחמן שי: ביחד.

שלמה קרעי: מה?

שלמה קרעי: איך הם מעבירים?

שלמה קרעי: איזה רפורמה?

דוד ביטן: נחמן שי, לכל דבר אתם קוראים רפורמה.

נחמן שי: לא יודע, היושב-ראש הוא בעדי או נגדי?

דוד ביטן: אני בעדך ונגדך.

נחמן שי: אהה, הבנתי.

שלמה קרעי: איזה רפורמה חבר כנסת יכול להעביר, מכובדי השר?

נחמן שי: הוא יכול כל יום, כל שבוע, בוועדת שרים לחקיקה.

נחמן שי: אתה יכול לראות.

נחמן שי: אנחנו מעבירים רפורמות.

שלמה קרעי: אהה, אז הנורבגים, כשהם לא נמצאים פה, הם עסוקים בהעברת רפורמות.

שלמה קרעי: יפה.

נחמן שי: אמת.

שלמה קרעי: עוד אמירה שאני בטוח שהציבור רואה ומגחך למשמע הדברים שלך, אדוני השר.

נחמן שי: תזמין תגובות מהציבור – – –

שלמה קרעי: אתה תראה את התגובות.

שלמה קרעי: כן, הציבור רואה ושומע וחוזר הביתה למחנה הלאומי האמיתי.

שלמה קרעי: את החוסן הלאומי הפקדתם בידי מועצת השורא, ואת הזהות היהודית שלחתם לעיצוב מחדש אצל קריב, מלינובסקי, ליברמן, מיכאלי, הורוביץ וחבר מרעיהם.

שלמה קרעי: אז את הדורון אנחנו מקבלים.

שלמה קרעי: במלחמה – אנחנו נמשיך להיאבק ללא חת במליאת הכנסת, בוועדות, בתקשורת ובכיכר העיר.

שלמה קרעי: אנחנו נמצאים בכל מקום.

שלמה קרעי: הציבור כָּמֵהַּ, מבין שהאדישות שהייתה כאן קצת – אותם שני מנדטים שהיו חסרים לנו, מנדט וחצי שהיו חסרים – נגרמה בעיקר מכך שהתרגלו כבר ששלטון ימין יש כאן ואין בלתו.

שלמה קרעי: הציבור היום מבין שצריך לעשות מאמץ ולהחזיר את השלטון הזה בחזרה, כי אחרת המדינה הזאת הולכת לאבדון.

שלמה קרעי: וכמובן נמשיך להתפלל לבורא עולם בתפילה שיעביר את ממשלת הזדון הזו למען התורה, העם והארץ.

שלמה קרעי: וכמו שהבטחתי לך, אדוני היושב-ראש.

דוד ביטן: בבקשה, בבקשה.

שלמה קרעי: קיצרתי לכבודך – – –

דוד ביטן: השאלה – –

שלמה קרעי: בבקשה.

דוד ביטן: – – של שולם מראשון לציון, עורך דין, דווקא בנושא שעל סדר-היום, כן.

שלמה קרעי: בבקשה.

דוד ביטן: הוא אומר: מה עם תוכנית סינגפור של בנט, שהבטיחה הורדת מיסים, והכול עולה?

דוד ביטן: כולל עכשיו עם מס רכישה.

נחמן שי: לי יש שאלה: למה?

נחמן שי: איך הגיעה שאלה דווקא מראשון?

נחמן שי: מדוע השאלה הגיעה מראשון?

דוד ביטן: לא, כי היא באה מראשון.

דוד ביטן: זה סמ"ס.

שלמה קרעי: הוא תושב ראשון.

נחמן שי: אני יודע שאתה מראשון.

נחמן שי: אז אני שואל.

דוד ביטן: זה שלח לי את זה בווטסאפ, מה אני אעשה?

נחמן שי: ראשון ראשונה תמיד.

דוד ביטן: כן, בבקשה.

שלמה קרעי: אני חושב שזאת – – –

דוד ביטן: הוא אומר שגם מס רכישה עולה.

דוד ביטן: מה יהיה?

נחמן שי: שאלה יפה, שאלה יפה.

נחמן שי: והתשובה?

שלמה קרעי: זאת שאלה רטורית.

שלמה קרעי: בואו, אתה רוצה לענות להם, אדוני השר?

שלמה קרעי: בוא, בבקשה.

דוד ביטן: לא, אנחנו צריכים לסיים את הישיבה.

נחמן שי: תנו מענה בזמני – – –

דוד ביטן: אתה לא יודע שאם הוא מתחיל לדבר הוא לא מפסיק.

שלמה קרעי: לא, אבל אין לו מה לענות.

שלמה קרעי: השאלה הזו היא שאלה – – –

נחמן שי: אה, אין לו.

נחמן שי: הוא יודע שאין לי מה לענות.

שלמה קרעי: בבקשה, בוא, אני נותן לך מזמני.

שלמה קרעי: הינה, יש לי ארבע דקות, קח שתיים.

נחמן שי: לא, לא, אנחנו נעלה עוד מעט.

נחמן שי: נעלה בשמחה.

דוד ביטן: לא – – –

שלמה קרעי: אין לך מה לעלות, השר.

דוד ביטן: אני צריך לסיים את הישיבה.

נחמן שי: יותר מאוחר.

נחמן שי: ב-03:00 תהיה צפיית שיא.

דוד ביטן: לא, לא, מסיימים את הישיבה.

נחמן שי: 03:00.

נחמן שי: הניסיון שלי אומר.

דוד ביטן: לא, לא.

שלמה קרעי: אין לך מה לעלות, השר, אתה – – –

דוד ביטן: מסיימים את הישיבה, לכבודך בדיוק שתי דקות.

נחמן שי: ערוך את השאלה.

שלמה קרעי: השאלה הזו, השאלה הזו היא שאלה רטורית.

שלמה קרעי: הממשלה הבטיחה, כמו שאמרתי, הרבה דברים, והם עשו בדיוק את ההפך.

שלמה קרעי: העלו את המס על החד-פעמי – מס רגרסיבי שפוגע הרבה יותר באוכלוסיות החלשות; העלו את המס על השתייה המתוקה, והם לא עשו, לא ניתבו את האזרחים לשתייה פחות מתוקה שעליה לא יהיה מס.

שלמה קרעי: לא.

דוד ביטן: בקיצור, לא קיים את ההבטחה הזאת של תוכנית סינגפור.

שלמה קרעי: איזה קיים את ההבטחה?

שלמה קרעי: מס גודש; העלו את גיל הפרישה לנשים בלי לתת מענה לנשים במקצועות שוחקים; ייקרו את התחבורה הציבורית.

שלמה קרעי: לך לסופר, אדוני היושב-ראש – כל המחירים עלו.

שלמה קרעי: לא נשאר, אין דבר אחד.

שלמה קרעי: סל הקניות של אזרחים בישראל היום עלה באופן משמעותי.

שלמה קרעי: מייקרים את הארנונה, מייקרים את תעריפי החנייה – אין שום תחום היום במדינת ישראל שלא התייקר, ואזרחי ישראל כורעים תחת הנטל.

שלמה קרעי: אז תוכנית סינגפור – אני, כשבאתי לאביר קארה כשהוא בא לוועדת הכספים להצטלם ולהתחפף מפה, כמו שהוא אמר לאחד העוזרים – לפי השמועה – אמרתי לו: אתם אמרתם סינגפור, נכון?

שלמה קרעי: אז את מס הגודש תעשו כמו בסינגפור, עם מס רציף, שגם תושבי תל אביב ישלמו כשהם גודשים את הכבישים.

שלמה קרעי: הוא אמר: לא, את זה אנחנו לא עושים.

שלמה קרעי: ומה עם העצמאים, שהפקירו אותם לגורלם?

שלמה קרעי: מה עם ממשלה שכל מה שמעניין אותה – אתה רואה חוק אחרי חוק, שמגיע כאילו חוק של משרד התחבורה, כאילו חוק של משרד אחר, והדבר היחיד שאנחנו רואים שעובר כחוט השני בין כל החוקים האלה הוא שהם חוקים של משרד האוצר.

שלמה קרעי: משרד האוצר לא באמת מעניין אותו הרפורמה, מעניין אותו להכניס עוד ועוד כסף לקופה.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: יש לו מחויבויות בעשרות מיליארדים.

שלמה קרעי: אז הם פוגעים באוכלוסיות החלשות, הם פוגעים בנשים שיוצאות לעבוד ומאלצים אותן לא לשלוח את הילדים למעונות מפוקחים או להפסיק לעבוד, הם פוגעים בחינוך המיוחד המוכר שאינו רשמי, בחינוך המוכר שאינו רשמי, פוגעים בכל אוכלוסייה חלשה, בכל מי שגר בפריפריה ובעצם בכל מי שלא בחר בממשלה הזו.

שלמה קרעי: אפילו בתקשורת – וזה היה כאן בשבוע שעבר – בערוץ 20, שזה הערוץ היחיד שיוצא נגדם, הם הפסיקו לתת לו את הפרסומות בערוץ.

שלמה קרעי: נותנים לכל הערוצים חוץ מלערוץ 20, מאוגוסט.

שלמה קרעי: החליטו שככה.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: ערוץ 20 לא בא להם בטוב.

דוד ביטן: – – –

שלמה קרעי: אז אדוני היושב-ראש, אני הייתי רוצה לסיים בנימה אופטימית.

שלמה קרעי: אבל קשה להיות אופטימי, קשה להיות אופטימי.

דוד ביטן: לא נורא – – –

שלמה קרעי: יש כאן ממשלה ששמה לה למטרה: אכול וְשָׁתֹה כי מחר נמות.

שלמה קרעי: רוצים להשיג את כל מה שהם רוצים, כמו שהקראתי היום, אלה שיודעים שהם עכשיו מחזיקים ברוב אקראי, ברוב זמני.

שלמה קרעי: רוב הציבור לא באמת איתם.

שלמה קרעי: ולכן הם צריכים לעשות כל מה שאפשר: גם להשיג שררה וגם להשיג תפקידים ומינויים פוליטיים כמה שאפשר, וגם לנסות לסכל את האפשרות של הימין לחזור לשלטון בדרך דמוקרטית.

שלמה קרעי: הם מעבירים חוקים אנטי-דמוקרטיים, דואגים לכל מיני תשתיות אנטי-דמוקרטיות שינסו לסכל את בחירת העם בהמשך.

שלמה קרעי: אנחנו כאן לא נאפשר להם את זה.

שלמה קרעי: בעזרת השם בקרוב יבוא סופה של הממשלה הזו, ואנחנו נתקן את כל הבעיות שהם עשו.

דוד ביטן: תודה רבה, חבר הכנסת קָרָעִי.

שלמה קרעי: קַרְעִי.

דוד ביטן: קַרְעִי.

דוד ביטן: אני רוצה להגיד לך קָרָעִי.

דוד ביטן: אל תיעלב.

דוד ביטן: יוצאים להפסקה.

דוד ביטן: ישיבת הכנסת תתחדש היום, יום שלישי, י"ט בכסלו התשפ"ב, 23 בנובמבר 2021, בשעה 09:00.

דוד ביטן: תודה רבה לכולם.

מיקי לוי: בוקר טוב, חברי הכנסת.

מיקי לוי: אני מתכבד לחדש את הישיבה.

מיקי לוי: ראשון הדוברים – בבקשה, יושב-ראש הוועדה מוזמן לסכם.

מיקי לוי: חבר הכנסת – – –

ועדת הכספים): אני מוותר.

ועדת הכספים): אפשר לעבור להצבעה.

יואב קיש: אלכס, תעלה.

יואב קיש: זה לא מכובד.

יואב קיש: אני אגיד לך, אני אעשה שיימינג.

יואב קיש: זה לא בסדר.

יואב קיש: החבר'ה שלנו צריכים להגיע.

יואב קיש: דבר חמש, עשר דקות, לא חצי שעה, אני לא מבקש, אבל בוא, לא צריך לנצל את הדקה הזאת בשביל להתחיל הצבעות.

יוליה מלינובסקי: – – – אבל כל הליכוד מקוזז.

מיקי לוי: אני רק אגיד לחבר הכנסת קיש – שקט, בבקשה – אני רק אגיד, לפרוטוקול, שזאת לא בעיה של יושב-ראש הוועדה.

מיקי לוי: זה שהוא עלה עכשיו זה להושיט יד.

יואב קיש: מיקי, הכול נכון.

יואב קיש: אני בסך הכול ביקשתי חמש דקות לאנשים שמגיעים – – –

ועדת הכספים): חבר הכנסת יואב קיש מבקש – אני מבצע.

יואב קיש: וחוץ מזה, זאת זכות בשבילו לעלות ולהציג את העבודה שלו.

ועדת הכספים): בוקר טוב לכולם.

ועדת הכספים): בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.

ועדת הכספים): בוקר טוב, אדוני השר.

ועדת הכספים): אנחנו הולכים להצביע על חוק מיסוי מקרקעין, שמטרתו להעלות את מס הרכישה על רכישת דירות על ידי משקיעים.

ועדת הכספים): אני חושב שמדובר בצעד נכון שמטרתו לצנן את הביקושים בשוק.

ועדת הכספים): מדובר בצעד משלים לתוכנית ממשלתית כוללת שמטפלת בעיקר בהיצע.

ועדת הכספים): הממשלה הגדירה יעד של 280,000 יחידות דיור, התחלות בנייה, בארבע השנים הקרובות.

ועדת הכספים): אני חושב שזה התהליך הנכון, וסוף-סוף הממשלה מטפלת בהיצע.

ועדת הכספים): אני חייב לומר שבמסגרת הדיונים בוועדת הכספים הגענו לסיכומים גם עם האופוזיציה, ואנחנו מקדמים הצעת חוק שתיטיב עם רוכשי הדירה הראשונה, בעצם תעלה להם את מגן המס.

ועדת הכספים): לכן אני מבקש, חבריי חברי הכנסת, לדחות את ההסתייגויות ולהצביע בעד החוק.

ועדת הכספים): תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת קושניר.

מיקי לוי: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 98), התשפ"ב–2021.

מיקי לוי: קבוצות המסתייגים – קבוצת סיעת הליכוד: חברי הכנסת בנימין נתניהו, יולי יואל אדלשטיין, ישראל כץ, רגב, יריב לוין, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, גלית דיסטל, חיים כץ, אלי כהן, צחי הנגבי, אופיר אקוניס, יובל שטייניץ, דוד אמסלם, גדי יברקן, אמיר אוחנה, אופיר כץ, אתי עטייה, יואב קיש, דוד ביטן, קרן ברק, שלמה קרעי, מכלוף מיקי זוהר, אורלי לוי אבקסיס, קטי קטרין שטרית, פטין מולה ומאי גולן; קבוצת סיעת ש"ס: חברי הכנסת אריה דרעי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, חיים ביטון, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול ואוריאל בוסו; קבוצת סיעת יהדות התורה: חברי הכנסת משה גפני, יעקב ליצמן, אורי מקלב, מאיר פרוש, יעקב אשר, ישראל אייכלר ויצחק פינדרוס; קבוצת סיעת הציונות הדתית: חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אורית סטרוק, אבי מעוז ואופיר סופר.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה.

מיקי לוי: מול מי אני עובד, מולך?

יואב קיש: כן.

יואב קיש: יש הסתייגויות שלא נכנסו.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נא לשבת, בבקשה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 98), התשפ"ב–2021, הסתייגות לפני סעיף 1 – קבוצת סיעת ש"ס, קבוצת סיעת יהדות התורה וקבוצת סיעת הציונות הדתית.

יואב קיש: אורית סטרוק פה, ואני אנהל את זה.

מיקי לוי: על אילו סעיפים להצביע, חברת הכנסת סטרוק?

אורית סטרוק: יואב מייצג אותי.

יואב קיש: אני מייצג את כל האופוזיציה.

יואב קיש: היא פה.

יואב קיש: אם היא לא הייתה פה, היית מוריד.

אורית סטרוק: אני מסמיכה את יואב לנהל את זה.

מיקי לוי: הבנו.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש מייצג את הציונות הדתית.

מיקי לוי: בסדר גמור.

יואב קיש: את כל האופוזיציה.

מיקי לוי: יואב, אני צריך שמישהו מכל מפלגה יגיד שאתה מייצג אותו.

מיקי לוי: זה הנוהל, זה התקנון.

מיקי לוי: אם חבר הכנסת פרוש מעביר לך, זה בסדר גמור.

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים הלאה, ואנחנו עוברים להסתייגות לפני סעיף 1 של קבוצת סיעת ש"ס, קבוצת סיעת יהדות התורה וקבוצת סיעת הציונות הדתית.

מיקי לוי: בבקשה, הסתייגות מס' 1.

יואב קיש: כרגע מצביעים על הכול.

יואב קיש: אם צריך לעצור, אני אגיד לך.

מיקי לוי: מאה אחוז.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 1 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 2

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שניים, נגד – 19, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 1 לא התקבלה.

מיקי לוי: אני עובר ללחלופין א'.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד – 2

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – שניים, נגד – 20, אין נמנעים.

מיקי לוי: לחלופין א' לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר ללחלופין ב'.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד – 2

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – שניים, נגד – 22.

מיקי לוי: לחלופין ב' לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר ללחלופין ג'.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 2

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – שניים, נגד – 22, אין נמנעים.

מיקי לוי: לחלופין ג' לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר ללחלופין ד'.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 2

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: שקט, בבקשה.

מיקי לוי: בעד – שניים, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות ד' לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות לחלופין ה'.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 2

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שניים, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות לחלופין ו'.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 2

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – שניים, נגד – 22.

מיקי לוי: הסתייגות לחלופין ו' לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות לחלופין ז'.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 2

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – שניים, נגד – 21, ללא נמנעים.

מיקי לוי: הסתייגות לחלופין ז' לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות לחלופין ח'.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 2

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – שניים נגד – 23, אין נמנעים.

מיקי לוי: הסתייגות ח' לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות לחלופין ט'.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 23.

מיקי לוי: לחלופין ט' לא עברה.

מיקי לוי: עובר ללחלופין י' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 23.

מיקי לוי: לחלופין י' לא עברה.

מיקי לוי: עובר ללחלופין י"א – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 23.

מיקי לוי: לחלופין י"א לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין י"ב – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 23.

מיקי לוי: לחלופין י"ב לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין י"ג – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין י"ג לא עברה.

מיקי לוי: עובר ללחלופין י"ד – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 22, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין י"ד לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין ט"ו – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין ט"ו לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין ט"ז – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין ט"ז לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין י"ז – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין י"ז לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין י"ח – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין י"ח לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין י"ט – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין י"ט לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין כ' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין כ' לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין כ"א – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין כ"א לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין כ"ב – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין כ"ב לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין כ"ג – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: כ"ג לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין כ"ד – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: כ"ד לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין כ"ה – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין כ"ה לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין כ"ו – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 21, נמנע 1.

מיקי לוי: כ"ו לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין כ"ז – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: כ"ז לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין כ"ח – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין כ"ח לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין כ"ט – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: כ"ט לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין ל' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין ל' לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין ל"א – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין ל"א לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין ל"ב – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: ל"ב לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין ל"ג – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין ל"ג לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין ל"ד – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין ל"ד לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין ל"ה – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין ל"ה לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין ל"ו – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 18, נמנע אחד.

מיקי לוי: ל"ו לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין ל"ז – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: ל"ז לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין ל"ח – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין ל"ח לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין ל"ט – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: ל"ט לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין מ' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 18, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין מ' לא עברה.

מיקי לוי: הוסרו כל ההסתייגויות לפני סעיף 1.

מיקי לוי: נעבור להסתייגויות לסעיף 1 של קבוצת סיעת ש"ס וקבוצת סיעת יהדות התורה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 2 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 2 לא עברה.

מיקי לוי: עוברים להסתייגות של חברי הכנסת קיש וקרעי.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 3 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 3 לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין להסתייגות 3 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין להסתייגות 3 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 4 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 4 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 5 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 5 לא עברה.

מיקי לוי: עוברים להסתייגות 6.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 6 לא עברה.

מיקי לוי: עובר להסתייגות 7 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 7 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 8 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 8 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 9 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 9 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 10 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 10 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 11 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 11 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 12 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: 12 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 13 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: 13 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 14 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 14 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 15 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: 15 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 16 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: 16 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 17 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 18, נמנע אחד.

מיקי לוי: 17 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 18 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 18 לא עברה.

מיקי לוי: עוברים להסתייגות 19 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 19, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 19 לא עברה.

מיקי לוי: הצבעה על הסתייגות 20.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 20 לא עברה.

מיקי לוי: עוברים להסתייגות 21 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: 21 לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין להסתייגות 21 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 22 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: 22 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 23 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 19, נמנע אחד.

מיקי לוי: 23 לא עברה.

מיקי לוי: 24 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: 24 לא עברה.

מיקי לוי: עובר להסתייגות 25 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 19, נמנע אחד.

מיקי לוי: 25 לא עברה.

מיקי לוי: 26 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: 26 לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין א' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין א' לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין ב' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין ב' לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 27 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: 27 לא עברה.

מיקי לוי: 28 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 19, נמנע אחד.

מיקי לוי: 28 לא עברה.

מיקי לוי: 29 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 18, נמנע אחד.

מיקי לוי: 29 לא עברה.

מיקי לוי: 30 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 19, נמנע אחד.

מיקי לוי: 30 לא עברה.

מיקי לוי: 31 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 19, נמנע אחד.

מיקי לוי: 31 לא עברה.

מיקי לוי: 32 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: 32 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 33 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 33 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 34 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד –ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 34 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 35 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 35 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 36 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 21, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 36 לא עברה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 83

מיקי לוי: נגד – 19

מיקי לוי: ההסתייגות (37) של חברי הכנסת יואב קיש ושלמה קרעי לסעיף 1 לא נתקבלה.

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 19, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 37 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 38 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 38 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 39 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – 2

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 20, שני נמנעים.

מיקי לוי: הסתייגות 39 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 40 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 2

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 19, נמנעים – שניים.

מיקי לוי: הסתייגות 40 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 41 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 41 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 42 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 19, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 42 לא עברה.

יואב קיש: אני מסיר את כל ההסתייגויות עד סעיף 52, כולל.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, יש כאן בקשה להוריד עד 52.

מיקי לוי: אתה הולך עם חבר הכנסת קיש?

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: מ-43 עד 52, כולל, הוסרו.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 18

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 18, נגד – שמונה, אין נמנעים.

מיקי לוי: לפיכך סעיף 1, כנוסח הוועדה, התקבל.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לסעיף הבא.

מיקי לוי: לאחר סעיף 1, הסתייגות מס' 53 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 21, אין נמנעים.

מיקי לוי: הסתייגות 53 לא עברה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להסתייגויות לסעיף 2.

מיקי לוי: הסתייגות 54 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 21, אין נמנעים.

מיקי לוי: הסתייגות 54 לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין א' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 21, אין נמנעים.

מיקי לוי: לחלופין א' לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין ב' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין ב' לא עברה.

מיקי לוי: לחילופין ג' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין ג' לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין ד' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין ד' לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 55 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 55 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 56 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 19, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 56 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 57 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 19, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 57 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 58 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 20, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 58 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 59 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 19, נמנע אחד.

מיקי לוי: 59 לא עברה.

מיקי לוי: 60 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 19, נמנע אחד.

מיקי לוי: 60 לא עברה.

מיקי לוי: עוברים להסתייגות מס' 61, בעמוד הבא – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 20, אין נמנעים.

מיקי לוי: 61 לא עברה.

מיקי לוי: 62 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 4

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – ארבעה, נגד – 19, נמנע אחד.

מיקי לוי: 62 לא עברה.

מיקי לוי: עוברים ללחלופין – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שלושה, נגד – 18, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין 62 לא התקבלה.

מיקי לוי: נצביע על סעיף 2 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: מצביעים על סעיף 2 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 17

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 17, נגד – שמונה.

מיקי לוי: לפיכך, סעיף 2, כנוסח הוועדה, התקבל.

מיקי לוי: הסתייגות לאחר סעיף 2, הסתייגות 63 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 19, נמנע אחד.

מיקי לוי: לא עברה.

מיקי לוי: 64 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 19, נמנע אחד.

מיקי לוי: 64 לא עברה.

מיקי לוי: 65 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 18, נמנע אחד.

מיקי לוי: לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין 65 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 18, נמנע אחד.

מיקי לוי: לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 66 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 18, נמנע אחד.

מיקי לוי: 66 לא עברה.

מיקי לוי: 67 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 18, נמנע אחד.

מיקי לוי: 67 לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין א' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 16, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין א' לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין ב' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 17, נמנע אחד.

מיקי לוי: ב' לא עברה.

מיקי לוי: ג' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 7

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שבעה, נגד – 17, נמנע אחד.

מיקי לוי: ג' לא עברה.

מיקי לוי: ד' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 7

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שבעה, נגד – 18, נמנע אחד.

מיקי לוי: לא עברה.

מיקי לוי: ה' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 7

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שבעה, נגד – 18, נמנע אחד.

מיקי לוי: ה' לא עברה.

מיקי לוי: ו' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 7

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שבעה, נגד – 18, נמנע אחד.

מיקי לוי: ו' לא עברה.

מיקי לוי: ז' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 7

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שבעה, נגד – 17, נמנע אחד.

מיקי לוי: ז' לא עברה.

מיקי לוי: ח' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 7

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שבעה, נגד – 16, נמנע אחד.

מיקי לוי: ח' לא עברה.

מיקי לוי: ט' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 6

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שישה, נגד – 17, נמנע אחד.

מיקי לוי: ט' לא עברה.

מיקי לוי: י' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 7

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שבעה, נגד – 17, נמנע אחד.

מיקי לוי: י' לא עברה.

מיקי לוי: י"א – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 7

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שבעה, נגד – 17, נמנע אחד.

מיקי לוי: י"א לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 68 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 7

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שבעה, נגד – 17, נמנע אחד.

מיקי לוי: 68 לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 8

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שמונה, נגד – 18, נמנע אחד.

מיקי לוי: לחלופין לא התקבלה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 69, הסתייגות – הצבעה.

מיקי לוי: בעד – 7

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שבעה, נגד – 17, נמנע אחד.

מיקי לוי: הסתייגות 69 לא עברה.

מיקי לוי: 70 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 7

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שבעה, נגד – 16, נמנע אחד.

מיקי לוי: 70 לא עברה.

מיקי לוי: 71 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 7

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שבעה, נגד – 18, נמנע אחד.

מיקי לוי: 71 לא עברה.

מיקי לוי: 72 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד – 6

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – שישה, נגד – 17, נמנע אחד.

מיקי לוי: 72 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 73 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד – 5

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – חמישה, נגד – 16, נמנע אחד.

מיקי לוי: 73 הוסרה.

מיקי לוי: לפיכך, חברי הכנסת, הוסרו כל ההסתייגויות לאחר סעיף 2.

מיקי לוי: תמה הקריאה השנייה.

מיקי לוי: נעבור להצבעה בקריאה השנייה על הצעת החוק.

מיקי לוי: קריאה שנייה – הצבעה.

מיקי לוי: סליחה, קריאה שלישית – הצבעה.

מיקי לוי: קריאה שלישית – הצבעה.

מיקי לוי: בעד החוק – 17

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 17, נגד – עשרה, אין נמנעים.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת חוק מיסוי מקרקעין התקבלה, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

מיקי לוי: תם סדר-היום.

מיקי לוי: הישיבה הבאה תתקיים היום, יום שלישי, י"ט בכסלו התשפ"ב, 23 בנובמבר 2021, בשעה 16:00.

מיקי לוי: ישיבה זו נעולה.