ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 75, 2021-11-17 00:00

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

איתן גינזבורג: היום יום רביעי, י"ג בכסלו התשפ"ב, 17 בנובמבר 2021.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הראשון שעל סדר-היום – שאילתות דחופות.

איתן גינזבורג: השאילתה הדחופה הראשונה תהיה של חברת הכנסת שירלי פינטו קדוש, לסגן השר לביטחון פנים, בנושא אי-אכיפת חניית נכים, שאילתה דחופה מס' 69.

איתן גינזבורג: בבקשה.

שירלי פינטו קדוש: (אומרת דברים בשפת הסימנים, להלן תרגומם: בוקר טוב.

שירלי פינטו קדוש: לאחרונה התפשטה תופעה מצערת של בעלי תו נכה שמחנים את רכבם בחניית נכים לרכב ספציפי.

שירלי פינטו קדוש: הדבר אסור על פי חוק חניית הנכים.

שירלי פינטו קדוש: ברצוני לשאול: מדוע המשטרה לא אוכפת את העניין בקנסות המקסימליים, 1,000 שקלים, ואף בגרירה?

שירלי פינטו קדוש: תודה.

שירלי פינטו קדוש: )

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: סגן השרה.

יואב סגלוביץ': תודה על השאילתה, כי אני חושב שבאמת יש פה איזשהו פער, ואני כבר אומר מראש שאני מתחייב באופן אישי לנסות לפתור אותו.

יואב סגלוביץ': מצד אחד, אתה אומר שזה מוזר שנכה חוסם חניית נכים, אבל כן יש פה איזו לקונה משפטית שצריך לשנות אותה.

יואב סגלוביץ': המשטרה לא יכולה לאכוף כרגע – צריך לעשות שינוי בתקנות התעבורה.

יואב סגלוביץ': אני יודע שהייתה איזו התנהלות בשל חילופי ממשלות ושהעסק הזה לא הסתדר.

יואב סגלוביץ': אני רוצה להגיד לך, חברת הכנסת, א.

יואב סגלוביץ': טוב שהעלית את זה לסדר-היום – לא הייתי מודע לזה.

יואב סגלוביץ': אני מתחייב באופן אישי לפעול גם מול משרד התחבורה לראות שזה יהיה מהיר, על מנת שהעניין הזה יטופל ושאכן המשטרה תוכל לאכוף.

יואב סגלוביץ': נכון לרגע זה, היא לא יכולה על פי החוק.

יואב סגלוביץ': אני מבטיח לך שזה יטופל, ואני אעדכן אותך, כמובן.

שירלי פינטו קדוש: (אומרת בשפת הסימנים: תודה רבה.

שירלי פינטו קדוש: )

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת שירלי פינטו.

איתן גינזבורג: שאלת המשך – לחברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

איתן גינזבורג: את לא רוצה?

איתן גינזבורג: אוקיי, מאה אחוז.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה, של חבר הכנסת משה ארבל, שאילתה דחופה מס' 71, בנושא שימוש סלקטיבי ואפלייתי בזרנוקי הבואש – בהפגנות חרדים וימין כן, באחרות לא.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, מכובדי סגן השר, בהפגנות הימין בימים האחרונים השתמשה המשטרה בזרנוקי הבואש שהעלו צחנה על המפגינים ועל כל האזור, כולל סנטר 1 והשכונות הסמוכות.

משה ארבל: כך גם בהפגנות הפלג הקיצוני החרדי.

משה ארבל: בהפגנות אחרות, כולל בהפגנות בלפור, לא השתמשו בזרנוקים אלו, ואני מוסיף – בוודאי לא בחומר הבואש, אולי רק במים.

משה ארבל: רצוני לשאול: באילו הפגנות בשנה האחרונה השתמשה המשטרה בנשק הבואש?

יואב סגלוביץ': קודם כול, אני אתן קצת נתונים סטטיסטיים.

יואב סגלוביץ': למעשה מתחילת השנה השתמשו – אני מדבר על הבואש, לא על זרנוקי המים – ב-82 אירועים של הפרות סדר.

יואב סגלוביץ': הרשימה נמצאת פה.

יואב סגלוביץ': רובה ככולה – אני אגיד בגדול, לא את כל הפרטים – היא באזור שער שכם, ואדי עארה, בפזורה, שייח' ג'ראח, צור באהר, ראס אל עמוד, שועפאט, בר-אילן, א-טור, וכמובן, גם בהפגנות, בחלק מהמקרים, גם בגשר המיתרים.

יואב סגלוביץ': אם הכוונה היא לאירועים שהיו ב-11 לחודש וב-13 לחודש – שמתי מיקוד עליהם.

יואב סגלוביץ': זה היה ב-11 וב-13 לחודש בגשר המיתרים.

יואב סגלוביץ': לגבי השאלה שלך, אני מבין שאתה מתכוון אליהם, נכון?

יואב סגלוביץ': ל-11 ול-13? אוקיי.

יואב סגלוביץ': אז ההפגנות שהיו בכניסה לירושלים, בגשר המיתרים – בעיקרון אני אגיד כמה דברים כלליים.

יואב סגלוביץ': השימוש בכלל במכת"זית, במים ובבואש, הוא רק מרמה של מפקד ברמת ניצב משנה ומעלה, כאשר זה נעשה רק בהפגנות במדרג שלוש.

יואב סגלוביץ': כל מה שקשור לטיפול באירוע סדר – יש בו מדרגי הפעלה של האמצעים השונים.

יואב סגלוביץ': במדרג הזה, בשלוש, נמצאים גם הפרשים, לדוגמה.

יואב סגלוביץ': אלה האירועים.

יואב סגלוביץ': האירועים האלה – אם אני אתן את הפירוט: א.

יואב סגלוביץ': כמו שאמרתי, ברמה של פיקוד בכיר מאוד, וגם ברמה שאי-אפשר להשתלט בדרג אחרת.

יואב סגלוביץ': יש עוד מדרג, מדרג ארבע.

יואב סגלוביץ': אנחנו לא נמצאים שם.

יואב סגלוביץ': מדרג ארבע זה ממש כאשר יכול להיות מצב של ירי או דברים כנגד כוחות המשטרה.

יואב סגלוביץ': פה, במצב של התנגדות אלימה לפעילות המשטרה, השתמשו בבואש.

יואב סגלוביץ': ואכן, ב-11 וב-13 בנובמבר השתמשו בבואש בגשר המיתרים.

משה ארבל: ובהפגנות בלפור האלימות בעצם הייתה נמוכה יותר, אם אני מבין נכון?

יואב סגלוביץ': בוא נגיד דברים כהווייתם.

יואב סגלוביץ': לא הייתי שם, אבל בקטע הזה אני יכול להגיד לך שכן.

יואב סגלוביץ': מה לעשות, לפעמים העובדות חשובות.

יואב סגלוביץ': כן, ההפגנות בבלפור לא לוו באלימות חריגה.

יואב סגלוביץ': היו מקרים, דרך אגב, גם בתל אביב, שהשתמשו בזרנוקי מים.

יואב סגלוביץ': עכשיו, לגבי בואש, אני אגיד עוד משפט אחד.

יואב סגלוביץ': ההנחיות הפנימיות במשטרה – דרך אגב, אני בדקתי קודם ואני מזמין גם את חברי הכנסת.

יואב סגלוביץ': בעיקרון הנוהל הזה פתוח גם לעיון הציבור, זה לא איזה נוהל מסווג.

יואב סגלוביץ': גם ההנחיות לגבי השימוש בבואש הן להשתדל ככל שניתן שזה לא יהיה באזורי מגורים, לא באזורים צפופים, לא בחדרים אטומים.

יואב סגלוביץ': היו מקרים – – –

משה ארבל: בבר אילן ירו לתוך בית.

יואב סגלוביץ': היו גם מקרים בעבר, לא רק עכשיו באירוע ב-13 בנובמבר וב-11 – אבל כן, לשאלתך, היה שימוש בבואש ב-11 וב-13.

יואב סגלוביץ': לטעמי, ככל שאני יכול להבין, היה שימוש מוצדק בבואש.

יואב סגלוביץ': כן, יש הבדל בין הפגנות.

יואב סגלוביץ': ההפגנות היו אלימות והשתמשו בהן באמצעים במדרג שלוש.

משה ארבל: שאלה.

איתן גינזבורג: אה, זאת לא הייתה שאלת המשך.

משה ארבל: לפרוטוקול.

איתן גינזבורג: אז קצרה, בבקשה.

משה ארבל: אדוני השר, בהמשך למדרגים – – –

יואב סגלוביץ': סגן שר.

יואב סגלוביץ': אל תסבך אותי – סגן שר.

משה ארבל: אתה מתמודד לראשות יש עתיד?

יואב סגלוביץ': מה?

משה ארבל: אתה מתמודד לראשות המפלגה?

איתן גינזבורג: אני צריך לפסול את השאלה, כי זה לא המשך לשאילתה.

איתן גינזבורג: אתה פטור מלהשיב.

יואב סגלוביץ': הולכת להיות מסיבת עיתונאים, וכנראה אתה תוזמן.

משה ארבל: מכובדי סגן השר, בהמשך למדרג בין אוכלוסיות, היה אתמול ליד בית המשפט המחוזי בירושלים מקרה תקיפה מזעזע וחמור ביותר, ואני מגנה אותו, כנגד העיתונאי ברוך קרא.

משה ארבל: אני מגנה תקיפה של אדם, ותקיפה של עיתונאי בוודאי.

משה ארבל: שמענו מייד ביקורת רבה גם מהשר הממונה על ביטחון הפנים.

משה ארבל: אבל לצערי הרב, אל מול תקיפה הברוטלית והאלימה של העיתונאי של אתר בחדרי חרדים ישי ירושלמי, באזור בר-אילן בירושלים – דממה.

משה ארבל: האם באמת ישנו מדרג או אנשים מסוימים מאוכלוסיות מסוימות של עיתונאים – שאותם אנחנו מגנים, ואת השאר אנחנו מכילים – או לא? תודה.

יואב סגלוביץ': קודם כול, אנצל את ההזדמנות.

יואב סגלוביץ': אני לא מכיר את האירוע שציינת אבל אם זו ההזדמנות, אני אגיד לך שאני מגנה בכל תוקף תקיפה של כל אדם, בוודאי ובוודאי עיתונאי שעושה את תפקידו, ולא משנה מאיפה הגיע.

יואב סגלוביץ': אני נותן לך את התשובות הזו בלי שאני מכיר את האירוע.

יואב סגלוביץ': אין הבחנה מכל סוג שהוא.

יואב סגלוביץ': אתה מדבר איתי – בוודאי אין הבחנה מכל סוג שהוא, ובהנחה שעיתונאי הזה הותקף, זה יטופל בכל חומר הדין.

יואב סגלוביץ': אני אבדוק איפה העניינים האלה עומדים.

יואב סגלוביץ': ללא כל קשר – כל תקיפה.

יואב סגלוביץ': עיתונאי עושה את התפקיד שלו בשירות כולנו, ולא משנה מאיזה כיוון הוא מגיע ומכסה את הדברים ולא משנה מהי דעתו.

יואב סגלוביץ': אני אומר לך את זה באופן אישי, וכמובן, אני אבדוק את זה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: שאלת המשך – לאוסאמה סעדי, בבקשה.

אורית סטרוק: – – –

איתן גינזבורג: אה, חשבתי שביקשת על הקודם.

איתן גינזבורג: אה, הבנתי.

איתן גינזבורג: אני אתן גם לך.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר – משה, שמעת את כל המקומות שמשתמשים בבואש הזה וראית למי יש העדפה מתקנת בעניין הזה.

אוסאמה סעדי: שמעת את כל הכפרים ואת היישובים בירושלים המזרחית, ששם זה יום-יום, אז אל תתלונן יותר מדי.

קריאה: – – –

אוסאמה סעדי: זה – כן.

אוסאמה סעדי: אבל רציתי לשאול אותך, כבוד סגן השר: אתמול דיברנו בבוקר ואמרת לי שמתחילים באמת לעבוד, ואתמול היה מבצע בכפר מנדא.

אוסאמה סעדי: מייד אחרי זה הלכתי להשתתף בהלוויה של חבר שלי, חבר מועצה בג'לג'וליה, עזאת יונס, אללה ירחמו.

אוסאמה סעדי: כשהתחלנו להתפזר בסוף ההלוויה, פתאום – ירי לתוך מאות אנשים שהשתתפו בהלוויה, ירי חי.

אוסאמה סעדי: וממש, שניים שעמדו לידינו – אחד נפגע בראש והוא דימם למוות תוך כמה דקות, מחמוד עודה, אללה ירחמו, אבא לילדים בעלי מוגבלות מהכפר ג'לג'וליה, ועוד צעיר נפגע באופן קשה.

אוסאמה סעדי: הקלות הזאת, אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, כבוד שר המשפטים, שאתה רואה שתוך שניות באים, יורים, רוצחים ובורחים.

אוסאמה סעדי: כל הזמן דיברנו על קודים ועל קווים אדומים.

אוסאמה סעדי: כבר אין לא קודים ולא קווים אדומים.

אוסאמה סעדי: מחמוד עודה הוא הקורבן ה-112, ובאמת צריך למגר את התופעה הזאת, שהורגת ורוצחת אותנו.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

יואב סגלוביץ': קודם כול, אני משתתף בצער המשפחה של מחמוד עודה – רצח של אדם תמים.

יואב סגלוביץ': כן, זו אחת הסיבות שיש את הממשלה הזאת, שגם החליטה שהיא תטפל בזה.

יואב סגלוביץ': דיברנו אתמול על מה שקורה בכפר מנדא ובמקומות אחרים.

יואב סגלוביץ': אני יכול להבטיח לך שהממשלה עושה את כל מה שהיא מסוגלת, והיא מסוגלת, והיא תוביל את השינוי הזה.

יואב סגלוביץ': אני באופן אישי מתעסק עם העניין הזה, כפי שאתה יודע.

יואב סגלוביץ': אבל אם כבר העלית את העניין הזה, אני גם קורא לכל הציבור בישראל: גם כשקורה אירוע, בתי החולים הם מחוץ לתחום.

יואב סגלוביץ': מה שקורה בתקופה האחרונה, ולא רק בתקופה האחרונה, זה תופעה שאנחנו מכירים אותה.

יואב סגלוביץ': אני לא קורא לזה התלהמות רגשות.

יואב סגלוביץ': כל מי שמגיע לבית חולים ומתעמת עם השומרים בכניסה הוא עבריין – זאת ההגדרה, בלי כל קשר לאירוע הקשה שקרה בג'לג'וליה – וכולנו צריכים לגנות את התופעה הזאת ובטח להשאיר את בתי החולים מחוץ לתחום הזה.

יואב סגלוביץ': אני מבטיח לך, חבר הכנסת סעדי, שאני אעשה את כל מה שאני מסוגל כדי להוביל שינוי, יחד עם חברי הבית הזה, עם השרים, ויהיה שינוי.

איתן גינזבורג: תודה רבה לסגן השר לביטחון פנים.

איתן גינזבורג: שאלה נוספת – לחברת הכנסת סטרוק.

אורית סטרוק: אדוני סגן השר, בהמשך לשאלה ששאל חבר הכנסת ארבל על ההפגנה שהייתה בגשר המיתרים, הפגנה במחאה על אי-חקירה ראויה של מח"ש בפרשת הריגתו של הנער אהוביה סנדק.

אורית סטרוק: במקביל להפגנה הזו, ממש באותו זמן, היה אירוע אלים מאוד מול שכונת מעלה הזיתים בירושלים.

אורית סטרוק: כאשר אנחנו היינו שם בסיור ביום שני, עמדו שם על הכיכר במוצאי שבת, ממש סמוך מאוד לשכונה, כעשרה ערבים גלויי פנים, עם כוורות של זיקוקים, וירו זיקוקים לתוך השכונה מטווח כמעט אפס, למעלה מעשרה בקבוקי תבערה לתוך השכונה מטווח כמעט אפס שנחתו בתוך השכונה.

אורית סטרוק: התושבים מתקשרים למשטרה, ואומרים להם שהכוחות החזקים של המשטרה עסוקים בהפגנה בגשר המיתרים.

איתן גינזבורג: מה השאלה, גברתי?

אורית סטרוק: השאלות שלי: האם – – –

איתן גינזבורג: שאלה אחת, גברתי – המשך לשאלה.

איתן גינזבורג: מה לעשות, אנחנו בשאילתות דחופות.

אורית סטרוק: שאלה אחת, בסדר גמור.

אורית סטרוק: האם סדר העדיפויות הזה נראה לך נכון, ואיך אתה חושב לטפל בהתקפות על שכונת מעלה הזיתים?

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

יואב סגלוביץ': האמת היא שחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' פנה אליי לפני כמה ימים בהקשר של שכונת מעלה הזיתים, ואמרתי לו שאני אבדוק.

יואב סגלוביץ': כך אני אעשה.

יואב סגלוביץ': אני יכול להבטיח לך דבר אחד: אין פה שאלה של בזה מטפלים ובזה הם לא מטפלים.

יואב סגלוביץ': בכל פורעי החוק באשר הם צריך לטפל ללא הבדלי דת, גזע, מין, מכל סוג שהוא.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: מכיוון ששרת התחבורה עוד לא הגיעה, נאפשר את שאילתה מס' 172, שאילתה רגילה, של חבר הכנסת איתמר בן גביר.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, אבל אני רציתי גם שאלת המשך על – – –

איתן גינזבורג: אי-אפשר, יש רק שניים, אדוני.

איתמר בן גביר: רק שניים?

איתמר בן גביר: טוב.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, כנסת נכבדה, אדוני השר, שנמצא כאן, בקרב אוכלוסיית המסתננים בישראל יש נתוני פשיעה גבוהים ביחס לאוכלוסייה.

איתמר בן גביר: ברצוני לשאול: 1.

איתמר בן גביר: מהם אחוזי הפשיעה של המסתננים ביחס לכלל האוכלוסייה?

איתמר בן גביר: 2.

איתמר בן גביר: מדוע אין הנחיה לבקש להשאיר את העבריינים במעצר עד תום ההליכים במקרים חמורים?

איתמר בן גביר: 3.

איתמר בן גביר: מדוע מסתננים שבקשתם למקלט נדחתה אינם נשלחים למשמורת?

איתמר בן גביר: 4.

איתמר בן גביר: מדוע לא שוללים את היתר השהייה שלהם כאשר אנחנו יודעים – – –

איתן גינזבורג: לא, לא.

איתן גינזבורג: כדי למנוע את העסקתם – זו הייתה השאלה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני סגן השר.

יואב סגלוביץ': על 2, 3 ו-4 אני לא אענה.

יואב סגלוביץ': זו שאלה שצריך להפנות אותה יותר למשרד הפנים.

יואב סגלוביץ': אני יכול להגיד לך את דעתי האישית, אבל אני אגיד את זה אחר כך.

יואב סגלוביץ': לגבי הנתונים שביקשת – אני לא יכול לתת לך אחוזים, אבל אתן לך מספרים מדויקים: לגבי 2016 – 1,545 תיקים; לגבי 2017 – 1,530; 2018 – 1,583; 2019 – 1,488; 2020 – 1,321; 2021, השנה הזו – נפתחו 1,207 תיקים נכון ל-4 בנובמבר.

איתן גינזבורג: בבקשה, שאלה נוספת?

איתמר בן גביר: לא הבנתי למה אדוני לא יכול להשיב לי לגבי העניין של המעצר.

איתמר בן גביר: אדוני, עד כמה שאני בדקתי בפעם האחרונה, סגן השר לביטחון פנים, מדובר בעבריינים שמבצעים עבירות.

איתמר בן גביר: השאלה שלי היא – יש מדיניות של המשטרה בדרום תל אביב שגם בעבירות חמורות לא מבקשים את מעצרם.

איתמר בן גביר: זה שאלה לא לשר הפנים, אדוני, אלא שאלה למשרד לביטחון הפנים.

יואב סגלוביץ': לא.

יואב סגלוביץ': השאלה שאתה שואל עכשיו לא נשאלה בשאילתה.

איתמר בן גביר: מס' 2, אדוני:

איתמר בן גביר: מדוע אין הנחיה לבקש להשאיר את העבריינים במעצר?

יואב סגלוביץ': עו"ד חבר הכנסת איתמר בן גביר, אתה יודע כמוני שמשאירים אנשים במעצר לפי טיב העבירה, לפי המסוכנות.

איתמר בן גביר: נכון.

יואב סגלוביץ': מי שצריך להשאיר במעצר לפי המסוכנות שלו, לפי חומרת העבירה, הוא במעצר או במאסר.

יואב סגלוביץ': לא כל מי שמבצע עבירה פלילית צריך להיות במאסר או במעצר לפי החוק במדינת ישראל.

יואב סגלוביץ': ולכן, המספרים שנתתי לך הם לא מספרים של האנשים שצריכים להיעצר עד תום הליכים.

יואב סגלוביץ': השאלה הייתה על מספר התיקים, ועל זה נתתי לך תשובה.

יואב סגלוביץ': שאלת המדיניות של מעצר אנשים עד תום ההליכים וכליאתם היא אכן שאלה על עבודת האכיפה, אבל זה לא מה ששאלת.

יואב סגלוביץ': אתה שאלת בסעיף 2, 3 ו-4 מדוע אין הנחיה לבקש להשאיר את העבריינים במעצר עד שיחליטו לגרשם לארצם.

איתמר בן גביר: אדוני, יש – – –

יואב סגלוביץ': זה לא החלטה מן החוק הפלילי, זו החלטה של מדיניות – מה עושים עם כאלה שיש שיקראו להם "מבקשי מקלט", אחר יקרא להם "מסתננים"; כל אחד יקרא להם בשם אחר.

יואב סגלוביץ': אני מתעסק כרגע עם אנשים שעוברים עבירות פליליות, עם מה עושים איתם.

יואב סגלוביץ': זה מה שהמשטרה עושה – מתעסקת עם עבירות פליליות.

איתמר בן גביר: אדוני, מה ששאלתי זה שאלת המשך.

איתמר בן גביר: מותר בשאלת המשך – –

יואב סגלוביץ': בכבוד.

איתמר בן גביר: – – יסכים איתנו היושב-ראש, לחרוג ממה שכתוב כאן.

יואב סגלוביץ': אין בעיה.

איתמר בן גביר: זו הרי המטרה של שאלת המשך.

איתמר בן גביר: אגב, בהינתן – – –

איתן גינזבורג: אגב, הוא לא חייב להשיב על שאלת המשך.

יואב סגלוביץ': אני אשיב.

יואב סגלוביץ': אני אשיב.

איתמר בן גביר: זכותו לשמור על זכות השתיקה.

איתמר בן גביר: זה מצוין.

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: לא זכות השתיקה.

איתמר בן גביר: אנחנו אוהבים שאנשים שומרים על זכות השתיקה.

איתמר בן גביר: זה מלמד משהו.

איתן גינזבורג: אם אדם לא הכין תשובה – אנחנו לא נמצאים בחקירה, ואין פה זכות שתיקה.

איתן גינזבורג: יש לו בחירה מה להשיב.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, מושלם בשבילי שהוא יגיד שהוא שומר על זכות השתיקה.

איתמר בן גביר: אני מוכן.

יואב סגלוביץ': חבר הכנסת בן גביר, אני אגיד לך רק דבר אחד, בחיוך – –

איתמר בן גביר: אדוני סגן השר, שנייה.

איתמר בן גביר: – – מאחר שאנחנו מחייכים, בזכות השתיקה אני מבין.

איתמר בן גביר: את זה אני יודע.

איתמר בן גביר: אני יכול להעיד שאתה יודע.

איתמר בן גביר: אני אומר עוד פעם, השאלה שלי היא כזאת: בהינתן שאלה הנתונים, אני טוען – שוב, יכול להיות שאתה לא מכיר כרגע – אני טוען, מחומרים שמגיעים אליי מתושבי שכונות דרום תל אביב, מהתושבים של השכונות האלה שסובלים.

איתמר בן גביר: באמת זה לא עניין גזעני או משהו כזה, יש כאן תופעה שאי-אפשר להכחיש אותה.

איתמר בן גביר: אני מקבל שיש איזושהי מדיניות משטרתית שגם בעבירות חמורות – אני לא אמרתי שעל כל דבר צריך לעצור עד תום ההליכים, אני האחרון שאחשוב ככה – גם בעבירות חמורות לא מבקשים מעצרים עד תום ההליכים.

יואב סגלוביץ': למרות שלא התכוננתי, אני אתן לך את התשובה.

יואב סגלוביץ': אין מדיניות כזאת.

יואב סגלוביץ': כל בן אדם, על פי ביצוע העבירה שלו, על פי חומרתה – זה הטיפול המשטרתי, ללא הבדלי דת, גזע ומין, כמו שאמרתי בשאלה הקודמת.

איתן גינזבורג: תודה רבה לסגן השר.

איתן גינזבורג: השאילתה הבאה – מס' 186, של חבר הכנסת אבי מעוז.

איתן גינזבורג: בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כבוד סגן השר, שאילתה מ-3 באוגוסט.

אבי מעוז: בשבועות האחרונים התרבו גנבות המים באמצעות חיבורים פיראטיים בדרום הר חברון, דבר הפוגע קשות ביישובים הסמוכים ובגידולים החקלאיים.

אבי מעוז: רצוני לשאול: 1.

אבי מעוז: כמה תלונות הוגשו בגין אירועים אלו?

אבי מעוז: 2.

אבי מעוז: האם הוקם צוות חקירה מיוחד בנושא?

אבי מעוז: 3.

אבי מעוז: מה נעשה עד היום ומה בכוונת

אבי מעוז: כם לעשות כדי לעצור את התופעה?

יואב סגלוביץ': קודם כול, התופעה היא באמת תופעה חמורה, ובעניין הזה, בין 1 במאי ל-3 בנובמבר 2021 הוגשו למעשה 11 תלונות בגין גנבות מים בדרום הר חברון.

יואב סגלוביץ': זה לגבי הנתונים.

יואב סגלוביץ': לגבי מה שנעשה, התופעה הזאת שכיחה יחסית באזור גזרת הר חברון – בעיקר פגיעה בתשתיות מים, לרבות ביצוע חיבור לתשתיות, קידוחים, משאיות ששואבות מים ולוקחות אותם, שזה גם נזק לתשתיות.

יואב סגלוביץ': התופעה הזאת נמצאת על סדר-היום של מרחב יהודה במחוז יהודה ושומרון במשטרה, מרחב יהודה, ובעיקר זה הרבה מאוד שיתוף פעולה עם יתר הגופים שפועלים למעשה באותה גזרה.

יואב סגלוביץ': לגבי הנתונים, כבר התחילו פעילויות.

יואב סגלוביץ': אתה מדבר על 2021, אבל זו תופעה שהתחילה – היו לא מעט מבצעים, גם ב-2019 וגם ב-2020.

יואב סגלוביץ': לגבי מאי ויוני בשנה זו, הייתה חקירה סמויה על גנבות המים, שהתנהלה, למעשה – פגיעה בתשתיות, סחר במים.

יואב סגלוביץ': היה מבצע מאוד מאוד גדול שהתמקד בגזרת חורבת קלקס וציר 35.

יואב סגלוביץ': החקירה הזאת הייתה בהובלת תחנת חברון עם גורמים נוספים.

יואב סגלוביץ': ביולי השנה הזאת, בסיום החקירה הזאת, היא הפכה לחקירה גלויה.

יואב סגלוביץ': נאספו חומרים רבים; מתעדים את החשודים פוגעים בקווי המים, זאת אומרת, יש שם ראיות טובות כנגד אותם החשודים.

יואב סגלוביץ': יש שמונה חשודים עצורים, פלסטינים, תושבי הכפרים בדרום הר חברון; תפיסת סכומי כסף מאוד מאוד גדולים, עשרות אלפי שקלים, וגם תפיסה של משאיות ששימשו לשינוע המים הגנובים וכתבי אישום על ידי התביעה.

יואב סגלוביץ': הכוונה היא גם לחלט לאחר מכן את כל סכומי הכסף, את כל המשאיות ואת כל הרכוש.

יואב סגלוביץ': אני מאוד מקווה שהפעילות הזאת שנעשתה תעצור את התופעה.

יואב סגלוביץ': אני יכול להבטיח לך שהנושא הזה נמצא על סדר-היום, ואני מודה לך על השאילתה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

אבי מעוז: אפשר לשאול שאלת המשך?

איתן גינזבורג: שאלה נוספת.

איתן גינזבורג: כן.

אבי מעוז: אותה תופעה מתרחשת דרומה משם, באזור הנגב.

אבי מעוז: אני מדבר ספציפית על הנקודה שבין ירוחם למרחב עם.

אבי מעוז: יש שם חוות בודדים, וליד מתחברים למקורות באופן פיראטי ולוקחים את המים.

אבי מעוז: כל מה שציינת שאתם עושים – וזה פעילות מבורכת, ואני חושב שצריך להעמיק אותה – צריך להעתיק גם דרומה ולבצע גם שם את אותה אכיפה.

יואב סגלוביץ': אני אגיד שני דברים, בלי שהייתי במקום, ואני רק אומר לך מידע יותר כללי.

יואב סגלוביץ': מה שהיה פה, הייתה קבוצה – מה שדיברנו על דרום הר חברון – הייתה איזה קבוצה מתוכננת, מאורגנת, שממש עשתה סחר בעניין הזה.

יואב סגלוביץ': יש תופעות של חיבורים פיראטיים, גם באזור הנגב – הם בטיפול יותר ספורדי, לא במסגרת של פעילות כמו שהייתה כאן.

יואב סגלוביץ': אני יכול להגיד לך שבמסגרת מה שעושה המשרד, וגם מה שאני עושה באופן אישי בסיפור של מסלול בטוח, של החזרת פעילויות של כלל רשויות האכיפה באשר הן וכלל משרדי הממשלה – גם הנושא הזה של תשתיות נמצא בזום הכולל.

יואב סגלוביץ': אני לא יודע לתת לך תשובה ספציפית.

יואב סגלוביץ': אני יכול להגיד באופן כללי שכל הנושא של חיבור של תשתיות, של גנבות מהמדינה בהיקפים גדולים, מול עבריינות באשר היא, מטופל עכשיו בעוצמה מאוד גדולה דווקא בתוכנית – אתה שואל אותי על זה – במה שאני מוביל כרגע מטעם למשרד לבט"פ והממשלה.

אבי מעוז: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה לסגן השר לביטחון פנים.

איתן גינזבורג: הודעה לממלא מקום – או חבר הכנסת רם שפע בשם יושב-ראש ועדת הכנסת או בשם ועדת הכנסת.

): שלום, אדוני היושב-ראש, חברי חבר הכנסת איתן גינזבורג, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני מתכבד להודיע כי ועדת הכנסת החליטה בישיבה היום כי הצעות החוק הבאות יועברו לדיון בוועדה משותפת של ועדת הבריאות, בראשות חברתי עידית סילמן, והוועדה המיוחדת לענייני התמכרויות, סמים ואתגרי הצעירים בישראל, בראשות חברי, אני עצמי: 1.

): הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – העברת שירותי הגמילה לאחריות קופות החולים וטיפול בהתמכרויות), התשפ"א–2021, פ/2041/24, של חברת הכנסת עידית סילמן; 2.

): הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – העברת שירותי הגמילה לאחריות קופות החולים), התשפ"א–2021, פ/2155/24, של חברת הכנסת מיכל וולדיגר וחברת הכנסת אמילי חיה מואטי; 3.

): הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – העברת שירותי הגמילה לתוספת השנייה), התשפ"א–2021, פ/1828/24, של חברת הכנסת שרן השכל.

): בוועדה יהיו חברים שמונה נציגים בסך הכול, ארבעה מכל ועדה, כנהוג.

): מטעם ועדת הבריאות: חברת הכנסת עידית סילמן, שתכהן גם כיו"ר הוועדה, חברת הכנסת אלינה ברדץ' יאלוב, חבר הכנסת אחמד טיבי וחבר הכנסת יעקב ליצמן; מטעם הוועדה של סמים ואתגרי הצעירים: חבר הכנסת רם שפע – זה אני – חבר הכנסת אלון טל, חברת הכנסת ענבר בזק ונציג סיעת הליכוד, כשהם ימנו נציגים.

): בנוסף קבעה ועדת הכנסת כי ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק העונשין (תיקון – השחתת מודעות על רקע מגדר), התשפ"א–2021, פ/802/24, של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי וקבוצת חברי הכנסת.

): ולסיום, ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בהצעה לסדר-היום של חבר הכנסת יואב בן צור בנושא:

): החלטת שרי הפנים והשיכון להקפיא את בניית העיר החרדית לצד קריית גת.

): עד כאן, אדוני היושב-ראש.

): תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת רם שפע, שמילא את מלאכתו נאמנה.

): נעליים גדולות.

): השתדלתי מאוד.

איתן גינזבורג: ועשית זאת בהצלחה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לשאילתה דחופה מס' 70, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, לשרת התחבורה והבטיחות בדרכים.

איתן גינזבורג: נזמין את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן לגשת למיקרופון ואת שרת התחבורה – לדוכן הנואמים.

איתן גינזבורג: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: כבוד השרה, לפני כשלוש שנים קרס חלק מכביש 600 בנצרת, אך עד היום עבודת השיקום לא בוצעה, מה שגורם לעומסי תנועה שמסכנים את חיי תושבי השכונה.

עאידה תומא סלימאן: רצוני לשאול: 1.

עאידה תומא סלימאן: האם קיימת תוכנית לשיקום הכביש?

עאידה תומא סלימאן: 2.

עאידה תומא סלימאן: אם כן – האם כבר פורסם מכרז?

עאידה תומא סלימאן: מתי הצפי לסיום הביצוע?

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: תודה רבה, חברת הכנסת תומא סלימאן.

מרב מיכאלי: קודם כול, בזכותך, בזכות השאילתה שלך, למדתי על המקרה הזה, שלא ידעתי על אודותיו, והלכתי לבדוק.

מרב מיכאלי: אז מסתבר שאכן כביש – – –

עאידה תומא סלימאן: אפשר מיקרופון?

מרב מיכאלי: מסתבר שבעקבות פרויקט בנייה גדול שהיה על הכביש, הכביש קרס.

מרב מיכאלי: היה ויכוח משפטי מי צריך לשלם את התיקון.

מרב מיכאלי: זה מוערך בסדר גודל של 15 מיליון שקלים.

מרב מיכאלי: בעצם גיליתי שמתנהל מאבק משפטי.

מרב מיכאלי: כל האירוע תקוע בבית המשפט כבר הרבה מאוד זמן, והשאלה היא של מי האחריות.

מרב מיכאלי: אני אפילו לא רוצה להיכנס לזה, כי באמת – אני לא מוכנה להיכנס לתוך הדבר הזה, ולכן קיימתי הבוקר שיחות.

מרב מיכאלי: אז קודם כול, בחברת נתיבי ישראל, חברת הביצוע של משרד התחבורה, כבר תוכנן התיקון של הכביש.

מרב מיכאלי: יש תוכנית כמעט שלמה כבר לביצוע התיקון הנדרש.

מרב מיכאלי: דיברתי עם מנכ"ל נתיבי ישראל ניסים פרץ, בדקתי עם גורמים במשרד ודיברתי גם עם ראש עיריית נצרת מר סאלם והגענו לסיכום.

מרב מיכאלי: אני שמחה לבשר שאנחנו נמשוך את האירוע הזה מבית המשפט, ואנחנו נמצא את המימון – חלק עיריית נצרת תשלם, וחלק משרד התחבורה ונתיבי ישראל ישלמו, והתיקון יצא לדרך בהקדם האפשרי.

מרב מיכאלי: אני מאמינה שבתוך עשרה חודשים אפשר יהיה כבר לנסוע בכביש הזה מתוקן ומסודר.

מרב מיכאלי: תודי שלא ציפית לזה.

עאידה תומא סלימאן: יש לי שאלה, ואני מעוניינת להגיב.

עאידה תומא סלימאן: אפשר?

איתן גינזבורג: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אומנם יש לנו הזכות לשאלה שנייה, אבל אני חייבת קודם כול להודות לך על המאמץ שהשקעת בפתרון הבעיה הזו בשם התושבים שפנו אליי.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מאוד מקווה שהסיכום הזה יצא לפועל – –

מרב מיכאלי: הוא יצא.

מרב מיכאלי: הוא יצא.

עאידה תומא סלימאן: – – ובאמת, שנוכל לראות אחרי כמה חודשים שהמסלול חזר לקדמותו, כי הסבל הוא רב בינתיים.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

איתן גינזבורג: תודה רבה לך, גברתי.

איתן גינזבורג: אני חייב גם לשבח אותך על זה שקיבלת שאילתה וממש צללת וירדת לעומקו של עניין והבאת בשורה ואף פתרון.

מרב מיכאלי: אני מודה לנוגעים בדבר, באמת, שהיו מוכנים להתגייס בזמן קצר ולהגיד: אוקיי, נדלג על השלב הזה שבו אנחנו מתעקשים לבדוק מי אשם ופשוט נלך לפתרון.

איתן גינזבורג: יישר כוח.

מרב מיכאלי: אינשאללה שככה נלך בכל דבר ועניין.

איתן גינזבורג: הלוואי שרבים יפעלו כמותך.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תם פרק השאילתות.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/1364/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעות חוק לדיון מוקדם.

איתן גינזבורג: הצעת החוק הראשונה תהיה הצעת חוק הזכות לשכר ביום הבחירות (תיקוני חקיקה), של חברת הכנסת יעל רון בן משה, שמספרה 1364.

איתן גינזבורג: נזמין את חברת הכנסת יעל רון בן משה לדוכן הנואמים להציג את הצעת החוק.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות.

יעל רון בן משה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מודה לכם על ההזדמנות להציג ולקדם את הצעת החוק שלי, העוסקת בזכות לשכר ביום הבחירות.

יעל רון בן משה: אז יום בחירות הוא יום חג עבור הדמוקרטיה בכלל, עבור כלל האזרחים ועבורנו הפוליטיקאים בפרט.

יעל רון בן משה: מי מאיתנו הפוליטיקאים לא אוהב יום בחירות?

יעל רון בן משה: יחד עם זאת, בשלה העת לשאול מי משלם על החגיגה הזו.

יעל רון בן משה: אז אולי זה לא כל כך נעים לעסוק בזה כאן, והיינו רוצים עוד מיליארדים של שקלים ליום הבחירות, אבל אני חושבת שהעת הזו היא עת נכונה לשאול באמת:

יעל רון בן משה: מי נושא בעול מימון היום הזה?

יעל רון בן משה: ואני אשים זרקור על מקום אחד קטן ביום הזה: יום העבודה למשק, מיליארדים של שקלים שמבוזבזים – או מוצאים – אומנם על ערך מאוד חשוב, השמירה על הדמוקרטיה, וטוב שאנחנו משקיעים בערך הזה, אבל כן יש שאלה: מי משלם על הדבר הזה?

יעל רון בן משה: ובכל הקשור לשכר עובדים ביום הזה, מי שמשלם הם המעסיקים בלבד, ואין הבדל בין מעסיק גדול לבין מעסיק קטן.

יעל רון בן משה: מי משלם עבור אותו עובד סיעודי בבית בקריית שמונה שבו יש אדם הנזקק לאותו שירות סיעודי גם ביום שבתון הבחירות?

יעל רון בן משה: האם אותה משפחה מקריית שמונה?

יעל רון בן משה: האם מישהו מסייע להם בזה?

יעל רון בן משה: מי משלם עבור אותם עובדים בחקלאות – בגליל, בנגב, בבקעה – שגם ביום בחירות, חגיגי ככל שיהיה, צריכים להמשיך לעבד את האדמה, להמשיך לחלוב את הפרות, להמשיך לאסוף את הביצים מהלול?

יעל רון בן משה: אז נכון, אפשר היה לעסוק בשאלת העבודה בישראל, שזו שאלה מאוד מאוד רחבה: מי בכלל עובד בתפקידים האלה?

יעל רון בן משה: מי עובד בסיעוד?

יעל רון בן משה: מי עובד בחקלאות?

יעל רון בן משה: מי עובד בבניין?

יעל רון בן משה: מי עובד במלונאות?

יעל רון בן משה: אבל, כאמור, לכך יש לנו עוד זמן בקדנציה הזו ובהמשך.

יעל רון בן משה: יכול להיות שגם במציאות אידיאלית הייתי בכלל מקדמת הצעת חוק שתאפשר לאזרחים להצביע בכל קלפי ללא קשר למקום מגוריהם, כמו שאנחנו עושים בבסיסי צה"ל או בבתי חולים, מה שמאפשר לאנשים להיות עסוקים בשגרת יומם, לדוגמה בפעילות הצבאית, וגם להצביע בקלפי בבסיס הצבאי.

יעל רון בן משה: אבל אנחנו לא במציאות אידיאלית שבשלה העת לדון בדבר הזה של בעצם לבטל את יום השבתון.

יעל רון בן משה: יכול להיות גם שבאותה מציאות אידיאלית הייתי מקדמת יחד איתכם חקיקה שרק מי שמצביע יקבל תגמול.

יעל רון בן משה: לא הצבעת – לא זכית ליום חופש; כן הצבעת – אתה זכאי גם לחופש וגם לתשלום.

יעל רון בן משה: אבל כאמור, אנחנו לא נמצאים באותה מציאות אידיאלית, ובעת הזו, ככל שיהיו בחירות, גם לשלטון המרכזי, גם לרשויות המקומיות – בתאריך ידוע, בשנת 2023 – מי שיישא בעול הזה של מימון יום השבתון זה המעסיקים.

יעל רון בן משה: אז אני מציעה את הצעת החוק שתסדיר שבעצם רק מי שרשום בפנקס הבוחרים ייהנה מתגמול על עבודה ביום השבתון, או כיום שבתון עם תשלום, יום שהוא יוכל לממש את זכותו הדמוקרטית.

יעל רון בן משה: ומי שמלכתחילה אינו רשום בספר הבוחרים, לדוגמה עובדים שעוסקים בחקלאות ואינם אזרחים ישראלים, לדוגמה עובדים שעוסקים בסיעוד ואינם אזרחים ישראלים וגם כך אינם נדרשים להגיע לקלפי, ובלי קשר לזכויות הסוציאליות שלהם, שאנחנו חייבים לשמור עליהן – על שכר נאה, על ימי חופש, על שירותי בריאות, על שירותי מגורים, על מלבוש, על מזון; בכל אלה אנחנו לא נוגעים.

יעל רון בן משה: רק בנושא השכר ביום בחירות, שכאמור הם אינם אזרחים ישראלים – – –

איתן גינזבורג: השכר הכפול.

יעל רון בן משה: נכון.

יעל רון בן משה: הגמול על השבתון ביום בחירות – בוודאי שמי שעובד יקבל את השכר כפי שמגיע לו.

יעל רון בן משה: השאלה היא על השכר הנוסף שהמעסיקים אמורים לשלם למי שעובד, או לחלופין להשבית את יום העבודה והעלויות הכרוכות בכך.

יעל רון בן משה: נסו לשער בנפשכם שיש לכם פרות שצריך לחלוב אותן כל ארבע או חמש שעות, וביום זה, בגלל עניינים תקציביים, כל העובדים יושבים בבית.

יעל רון בן משה: אתם ממשיכים לשלם להם את השכר, אבל מישהו אחר צריך לעסוק בעבודה.

יעל רון בן משה: או חלילה אם יש אחד מבני המשפחה שנזקק להמשך שירותי סיעוד, אבל העובד באותו יום ביום חופש נוסף, יום שבתון בתגמול, מעבר לימי החופש שמקנות לו הזכויות הסוציאליות – שטוב שמוקנות לו.

יעל רון בן משה: אז בזה עוסקת הצעת החוק שלי.

יעל רון בן משה: אני מודה לשרת הפנים אילת שקד, שתמכה בי בנושא הזה מהיום הראשון.

יעל רון בן משה: שרת הפנים היא האחראית לבחירות במדינת ישראל.

יעל רון בן משה: אני מודה לשר המשפטים, שאחרי דין ודברים ושינויים שהוכנסו בהצעת החוק, הוא גם שותף מלא לחוק הזה.

יעל רון בן משה: אני מבקשת מחבריי בבית הזה לתמוך בהצעת החוק.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יעל רון בן משה: ואני חייבת עוד תודה אחת, ליוזם המקורי של החוק מטעם מפלגת כחול לבן, שלאחר מכן גם היה שר החקלאות ומכיר את הנושא היטב ממשרד החקלאות, היום סגן שר הביטחון, חבר הכנסת אלון שוסטר, וקבוצה נוספת של חברי הכנסת שהצטרפו להצעה.

יעל רון בן משה: אז תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת יעל רון בן משה.

איתן גינזבורג: אני מזמין את שר המשפטים גדעון סער להשיב בשם הממשלה – בשם שרת הפנים, יש לומר.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק-יסוד: הכנסת קובע יום שבתון ביום הבחירות לכנסת.

גדעון סער: חוק הרשויות המקומיות (בחירות) קובע יום שבתון ביום הבחירות המקומיות.

גדעון סער: אגב, אדוני היושב-ראש, זה תיקון שאני הובלתי כשר הפנים – –

איתן גינזבורג: והוא תיקון מבורך מאוד.

גדעון סער: – – אחרי כ-30 שנה שלא היה יום שבתון ביום הבחירות המוניציפליות, וכתוצאה מכך שיעור ההצבעה מאוד ירד.

גדעון סער: אבל כאמור, לצד העלייה המבורכת בשיעור ההצבעה ובהשתתפות בבחירות, יש גם נקודות שצריך לתת עליהן את הדעת, ובאחת מהן נוגעת חברת הכנסת יעל רון בן משה בהצעה הזאת.

גדעון סער: בהתאם לשני החוקים האלה, עובד השובת ביום הבחירות לכנסת או ביום הבחירות לרשויות המקומיות ועומד בתנאים הקבועים בחוק לפי העניין זכאי לשכר מלא מהמעסיק; זה שכר כפול בעצם.

גדעון סער: הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק הבחירות לכנסת ואת חוק הרשויות המקומיות ולקבוע כי הזכות לשבתון ביום זה תחול רק על עובדים הרשומים בפנקס הבוחרים.

גדעון סער: הצעת החוק צפויה להביא להפחתת הנטל הכלכלי המוטל על מעסיקים הנושאים כיום בעלויות העסקה גבוהות ביום הבחירות בשל קביעתו כיום שבתון, בכך שתצמצם את ההסדר רק לעובדים בעלי זכות בחירה.

גדעון סער: הצורך בתיקון זה אף מתחדד על רקע ריבוי מערכות הבחירות הכלליות שהתקיימו בשנים האחרונות.

גדעון סער: תכלית ההצעה עולה בקנה אחד עם קביעת יום הבחירות כיום שבתון, במטרה להעלות את שיעור ההצבעה ולהקל על בעלי זכות הבחירה לקחת חלק בהליך הדמוקרטי ולממש את זכותם לבחור.

גדעון סער: הוסכם עם המציעה שהמשך הליכי החקיקה יהיה בהסכמה בין משרד המשפטים למשרד הכלכלה.

גדעון סער: נקודה מסוימת שדיברנו עליה בוועדת שרים לחקיקה – להחריג מהתחולה בני נוער, ושהוא יוחזר לוועדת שרים לחקיקה לפני הקריאה הראשונה.

גדעון סער: בכפוף לזה, הממשלה תומכת בהצעת החוק בקריאה הטרומית.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר המשפטים.

איתן גינזבורג: מבקש להסיר את הצעת החוק ולהתנגד לה – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני באמת מתפלא שהממשלה תומכת בחוק הזה.

אוסאמה סעדי: אני זוכר שבבחירות לפני האחרונות הוביל השר חבר הכנסת עודד פורר הצעה כזאת שבאה לאסור על עובדים זרים לעבוד בקלפי.

אוסאמה סעדי: זה עבר כהוראת שעה, אבל שאתם, יעל וכחול לבן, תבואו ותובילו חוק כזה, חוק קבע, שהוא מיועד נגד מי?

אוסאמה סעדי: תגידו לי, מיועד נגד מי?

אוסאמה סעדי: הרי המפלגות יכולות לבחור ולמנות את מי שהם רוצים.

אוסאמה סעדי: אתם לא רוצים?

אוסאמה סעדי: אל תמנו, אל תמנו.

אוסאמה סעדי: אבל לבוא בחוק, אדוני שר המשפטים – – –

יעל רון בן משה: זה לא רק לקלפי.

גדעון סער: זה לא רק לוועדות קלפי.

איתן גינזבורג: זה לא עובד קלפי, אדוני.

איתן גינזבורג: זה רק מדובר – – –

אוסאמה סעדי: אז תכף אני אתייחס.

איתן גינזבורג: זה לא קשור למינויים.

אוסאמה סעדי: לא, אבל אתה אומר: שכר מוגדל.

אוסאמה סעדי: אז גם – אני יודע שזה בעיקר נגד עובדים זרים, שלא יקבלו שכר מוגדל, אבל למה בחוק קבע?

אוסאמה סעדי: למה נגד עובדים זרים?

אוסאמה סעדי: אז אתם מחריגים בני נוער.

אוסאמה סעדי: ויש תושבים אחרים שהם לא רשומים, אדוני שר המשפטים, בפנקס הבוחרים.

אוסאמה סעדי: יש אלפי משפחות שהן באיחוד משפחות, אלפי משפחות, וזה קשור לחוק האזרחות ולחוק איחוד המשפחות.

אוסאמה סעדי: יש כ-12,000 עם משפחות, עם ילדים, ואם הם עובדים אז לא זכאים לשכר מוגדל?

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: גם ככה אנחנו נפלה אותם?

אוסאמה סעדי: לא מספיקה אפליה של 20 שנה שלא מקבלים איחוד משפחות, אתם עכשיו רודפים אחריהם על שכר של אותו יום בבחירות?

אוסאמה סעדי: תתביישו.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת סעדי.

איתן גינזבורג: את רוצה להשיב?

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: מי בעד הצעת חוק הזכות לשכר ביום הבחירות (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, של חברת הכנסת יעל רון בן משה וקבוצת חברי הכנסת?

איתן גינזבורג: בבקשה, מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 16, שני מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק התקבלה, והיא תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

איתן גינזבורג: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 22), התשפ"ב-2021; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 136) (תוכנית לעמידות בפני רעידת אדמה ותוכנית הכוללת הוראה להקניית הבעלות בחלק הציבורי), התשפ"ב–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה למזכירת הכנסת.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/2135/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק סיוע לנפגעי אסונות לאומיים אזרחיים, שמספרה 2135, של חברת הכנסת אפרת רייטן מרום וקבוצת חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חברת הכנסת רייטן מרום להציג את הצעת החוק, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: אדוני יושב-ראש הכנסת הנכבד, חברי כנסת יקרים – – –

איתן גינזבורג: בבקשה שקט בתאים של היועצים.

איתן גינזבורג: זה בלתי נסבל שחברי הכנסת שומרים על שקט ודווקא בתאים יש רעש.

אפרת רייטן: תודה רבה על השקט.

אפרת רייטן: אני חושבת שבאמת זה ראוי כמה דקות להתאפק ולא לצעוק ולא לדבר שנייה במליאה, במיוחד כשיש כאן גם אורחים שבאו במיוחד בשביל הצעת החוק הזו, אז הייתי שמחה אם אפשר לכבד אותם – כי יש חוקים שנולדו מדם, ויש חוקים שנולדו מכאב ומדמעות; יש חוקים שהלוואי שלא היינו צריכים אותם בכלל ולא צריכים לנסח אותם, ויש חוקים כאלה שאנחנו מתפללים – ברמה האישית אני יכולה להגיד לכם שאומנם כתבתי אותו וניסחתי אותו, אבל אני ממש ממש מתפללת שאני לעולם לא אצטרך לעשות בו שימוש.

אפרת רייטן: מדובר כאן בעשרות צעירים, מבוגרים, נשים, ילדים, גברים, שכתבו את החוק הזה.

אפרת רייטן: זה החוק שמגיע היום להצבעה.

אפרת רייטן: הם כולם כבר לא איתנו, הם כולם נספו במיני אסונות שנקראים אסונות אזרחיים; לא במלחמה, לא באסון טבע, לא בתאונות הכביש – אסונות שבדרך כלל יד אדם הייתה בהם, ולא ניתן לטעון במקרה שלהם שמדובר בהיעדר אחריות של המדינה: אסון ורסאי, אסון צפית, אסון מירון, אסונות אזרחיים שזעזעו את המדינה, זעזעו את האזרחים, זעזעו גם את התקשורת לתקופה קצרה, עסקו בזה יום שלם, יום וליל, וחלקם אפילו הולידו ועדות חקירה והליכים משפטיים ארוכי שנים.

אפרת רייטן: אבל לאחר מכן, כשימי האבל נגמרו, לאחר מכן כבר הייתה דממה.

אפרת רייטן: נגמרו ימי החשיפה, והמשפחות והנפגעים נשארו לבדם, ללא הסיוע של המדינה, ללא גורם מלווה שדואג להן לא לרווחתן ולא לייצוב החוסן הנפשי.

אפרת רייטן: האמת, עם יד על הלב, הופתעתי כשהגעתי לכאן, הופתעתי לרעה.

אפרת רייטן: כשהגעתי לבית המחוקקים, נחרדתי לגלות שאחרי כל אסון שמתרחש במדינה, מייד אצה-רצה הכנסת לחוקק חוק ייעודי לסיוע למשפחות הנפגעים, כל פעם מחדש.

אפרת רייטן: ואז מתחילה הפארסה: קואליציה, אופוזיציה, זה כן נכון, זה לא נכון, מה אומר האוצר, מה אומרים במשרד המשפטים, הלחץ של המשפחות – כל פעם מחדש, פוליטיקה והליך חקיקה ארוך.

אפרת רייטן: אני הייתי בטוחה שמדובר באי-נורמליות משוועת.

אפרת רייטן: למה מדינה מתוקנת ונורמלית לא מארגנת לעצמה וקובעת את המסגרת החוקית, ההגדרה והמתווה לסיוע לנפגעים באסונות כאלה?

אפרת רייטן: ברור שמדובר כל פעם באסון אחר, ברור שמדובר בנסיבות שונות לחלוטין, ובכל זאת, הגיע הזמן לקבוע מסגרת למדינה שתדע כיצד עליה להתמודד עם אסונות ועם ההשלכות של האסון הכבד על אזרחיה.

אפרת רייטן: בדיוק אלה היו המחשבות ביום הזה של 30 באפריל 2021, חודש אחרי שהגעתי לכאן, לכנסת.

אפרת רייטן: זה היה יום ארור – 45 הרוגים בהילולת מירון.

אפרת רייטן: הדיווחים והתמונות הקשות מההר המשיכו להגיע, ולאט-לאט התבררה התמונה הקשה וממדי האסון.

אפרת רייטן: אני, כמי שגרה ממש ליד אבו כביר, לא יכולתי להישאר בבית ונסעתי לסייע.

אפרת רייטן: אחרי שלוש שנים שלי כעורכת דין למי שנפגע באסונות כאלה – אז בשיטפון של נחל צפית – החלטתי שאין מצב שאני נשארת בצד, אלא פשוט באה לסייע.

אפרת רייטן: ושם, באבו כביר, אתה רואה את הכאוס בהתגלמותו.

אפרת רייטן: אתה רואה את כולם, את רואה את כולם, ילדים, אחיות, אחים, אימהות, קרובי משפחה מודאגים, שמחכים בתור הנורא בחייהם לזיהוי הגופה; כאוס של אנשי רווחה, משטרה, זק"א, חברת קדישא, אנשי המכון לרפואה משפטית ועוד ועוד צוותי הצלה מסורים, שלא יודעים איך לעבוד ביחד ולא יודעים איך להסתדר בכל הבלגן ולשחרר את המנוחים לבתי הקברות לפני כניסת השבת.

אפרת רייטן: עד היום הזה המראות האלה לא עוזבים אותי.

אפרת רייטן: אני רואה את האימא יושבת בצד עם פתק עם מספר של הילד שלה, מחכה שלוש שעות שמישהו ייגש אליה.

אפרת רייטן: אני רואה את המשפחות שלא נכנסות לתוך החצר כי אין מקום.

אפרת רייטן: שם פגשתי גם את שי צרפתי, שבא לזהות את גופתו של הרב משה צרפתי, זכרו לברכה, אב לארבעה וסב ל-25 נכדים, ששירת כקצין בצבא במשך שנים בגדוד נצח יהודה, סייע לחרדים שהתגייסו לצה"ל, ונחשב לאבא של החיילים החרדים.

אפרת רייטן: גם שי היה שם, לא מעכל, יחד עם כל המשפחות האחרות, את האסון הנורא שקרה להם, את חוסר האונים.

אפרת רייטן: למוחרת הורד הדגל לחצי התורן, כי הוכרז יום אבל לאומי.

אפרת רייטן: אבל מי הכריז?

אפרת רייטן: איך?

אפרת רייטן: על מה?

אפרת רייטן: אין את זה בחוק.

אפרת רייטן: על סמך מה?

אפרת רייטן: על בסיס מה?

אפרת רייטן: אין בחוק.

אפרת רייטן: עד היום לא הייתה שום הגדרה ליום אבל לאומי.

אפרת רייטן: איזה כללים קיימים כדי להכיל במדינה שלנו אסון כה כבד וחריג?

אפרת רייטן: אין, פשוט אין.

אפרת רייטן: אז במקום 20 שנה של הליכים משפטיים כמו באסון ורסאי, אני רוצה להגיד לכם שהמדינה, הצדק והחינוך – אין הפרדה ביניהם.

אפרת רייטן: הם מחוברים שתי וערב, נבלעים וממוזגים אחד בחברו.

אפרת רייטן: המדינה בלי הצדק והחינוך היא מקרית בלבד ונטולת ערך וטעם.

אפרת רייטן: שימו לב: בארצות הברית, למשל, הכרזה נשיאותית על אסון לאומי מאפשרת הענקת מגוון רחב מאוד של סוגי סיוע באופן כללי, ובייחוד סיוע פרטני, לרבות סיוע בדיור ובצרכים ביתיים אחרים, סיוע משפטי, ליווי אישי למיצוי זכויות וסיוע במזון.

אפרת רייטן: בהולנד כבר ב-1999 חוקק חוק פיצוי על נזקי אסונות, והחוק מחייב את המדינה לפצות על נזקים והוצאות אשר אירעו מהאסון, ואפילו הקימו קרן אסונות לאומית, שאיננה מנוהלת על ידי המדינה אבל מתוקצבת על ידה בדיוק עבור מקרים כאלה.

אפרת רייטן: הדוגמאות האלה מלוות אותנו, והן באמת נותנות לנו דוגמה של מדינות אחרות שהן כבר מתוקנות.

אפרת רייטן: מתוקנות – זה אומר שיש שם תקנות.

אפרת רייטן: הגיע הזמן שגם אצלנו נסדיר אחת ולתמיד את הטיפול בנפגעי אסונות ובמשפחות שלהם, לבל נצטרך חקיקה נפרדת לכל אסון שלא יבוא, כפי שהיה כאן עד עכשיו.

אפרת רייטן: מטרת החוק שעולה כאן

אפרת רייטן: היום להצבעה היא לקבוע מסגרת שתאפשר לממשלה גם להכריז על אירוע כאסון לאומי-אזרחי וגם לקבוע מנגנון סיוע לנפגעים ולמשפחותיהם, ולמנות גורם מלווה מטעם המדינה לנפגעים אשר יהיה אמון, בין היתר, על הקשר עם גורמי המקצוע, הסיוע לשם מיצוי הזכויות שלהם ושל קרובי המשפחה של הנספים.

אפרת רייטן: לסיום, לצערי הרב, החוק הזה כבר לא יחול על הנפגעים של אסון מירון, לא של צפית ולא של אסונות אחרים.

משה גפני: – – –

אפרת רייטן: ובכל זאת, אני מבקשת מחברי האופוזיציה וגם ממך, הרב גפני, וכמובן, מכל מי שחתם על החוק, וגם אתה, לסייע, למצוא את הדרך הנכונה והצודקת כדי להסתכל מכאן והלאה.

אפרת רייטן: במדינה, המרובה והמורכב הוא הגלוי, ויש צורך למצוא ולהבליט את האחדות הפנימית.

אפרת רייטן: אני אבקש מכל חברי הכנסת המכובדים להצביע בעד החוק.

אפרת רייטן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה לחברת הכנסת אפרת רייטן מרום.

איתן גינזבורג: אני מזמין את שר הרווחה והביטחון החברתי להשיב על הצעת החוק.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, גברתי השרה, השרים, הצעת החוק שבנדון מבקשת להקנות זכאות לסיוע לנפגעי – אני מבקש שקט, חברים.

איתן גינזבורג: עמדות היועצים, זאת פעם שלישית במליאה שאני מעיר לכם.

איתן גינזבורג: בפעם הבאה אני אבקש להוציא את האנשים שפשוט לא יושבים.

איתן גינזבורג: אי-אפשר להתנהל בצורה כזאת.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: סליחה, אדוני.

מאיר כהן: שוב.

מאיר כהן: הצעת החוק שבנדון מבקשת להקנות זכאות לסיוע לנפגעי אסונות לאומיים ובני משפחותיהם, במהירות וביעילות, ברגעי משבר.

מאיר כהן: זאת, באמצעות המוסד לביטוח לאומי ובמימון אוצר המדינה.

מאיר כהן: מוצע כי ככל שהתרחש אירוע שגרם לנפגעים שאינו אירוע צבאי או פעולת איבה, רשאית הממשלה להכריז על האסון כאסון לאומי-אזרחי.

מאיר כהן: ההצעה מבקשת להעניק דמי סיוע, וכן להסדיר מנגנון ליווי ופיצוי לנפגעי אסון.

מאיר כהן: חשוב לי לציין – – –

יעקב ליצמן: – – –

מאיר כהן: חשוב לי לציין כי במשרד הרווחה קיים סיוע לנפגעים שונים, כגון לנפגעי התאבדויות ולנפגעי המתה, אשר אינו מעוגן בחקיקה ראשית, אלא מתוקף החלטות שלנו כשרי רווחה, דבר היוצר חוסר איזון בין הנפגעים השונים.

מאיר כהן: מודה ומתוודה, זה באמת חוסר איזון.

מאיר כהן: בנוסף, גמלאות שאנחנו מעניקים מטעם המוסד לביטוח לאומי מהוות גם הן מענה למגוון אירועי החיים.

מאיר כהן: ואולם, ישנם מקרים שבהם ספקטרום הגמלאות הרחב אינו עונה על מגוון הצרכים, כדוגמת אסון מירון.

מאיר כהן: לפיכך, אני תומך בהענקת סיוע לנפגעי אסונות לאומיים ומשפחותיהם, ובקביעת הסדרה כוללת באשר לסיוע הנדרש ואופן נתינתו.

מאיר כהן: חשוב להדגיש – – –

משה גפני: למה זה לא חל על – – –

מאיר כהן: חשוב להדגיש כי אסון הר מירון, כמו גם אסון ורסאי, המחיש וחידד את הצורך בהסדרת המנגנון לתשלום מהיר שייתן מענה על שלל הצרכים.

מאיר כהן: חברות וחברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, תחילה, ברצוני – – –

יעקב ליצמן: – – –

מאיר כהן: כלומר, זה לא משנה מה נגיד, אתם תמיד תפריעו?

מאיר כהן: תן לי להסביר.

יעקב ליצמן: לא, לא.

יעקב ליצמן: זה כן משנה.

יעקב ליצמן: תסביר למה זה לא חל – – –

מאיר כהן: אדוני חבר הכנסת, אני אסביר את מה שאני צריך להסביר.

מאיר כהן: חבל.

מאיר כהן: חברות וחברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, תחילה, ברצוני להודות לחברת הכנסת אפרת רייטן.

מאיר כהן: תודה רבה לך, אפרת, על שיתוף הפעולה והרצון לסייע במקרה הזה ובמקרים אחרים.

מאיר כהן: תודה מיוחדת מגיעה גם לשר המשפטים – אדוני שר המשפטים, אדוני שר המשפטים, מגיעה גם לך תודה על הצעת החוק הזאת – ולשר האוצר, על שהם נענו לנושא.

מאיר כהן: אני קורא מכאן לחברות וחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק, להעביר אותה בטרומית.

מאיר כהן: נשב במהירות האפשרית, במהירות האפשרית, כדי לגבש את החוק הזה, לבחון אותו טוב-טוב, כדי שכל מי שצריך לקבל סעד ומענה – יקבל.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני השר.

איתן גינזבורג: מבקש להתנגד – חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

יעקב ליצמן: לא הבנתי למה – – –

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לברך את חברת הכנסת אפרת רייטן.

יעקב מרגי: כשכיהנתי כיו"ר ועדת החינוך, ליוויתי את המשפחות בדיונים על אסון נחל צפית.

יעקב מרגי: ראיתי את התסכול שלהם והתסכול שלנו מחוסר המענה – להתייחס, לתת את המענים הנחוצים במיידי.

יעקב מרגי: אתמול היה דיון בוועדת הפנים גם על אסון מירון, ואני זעקתי שם.

יעקב מרגי: אמרתי: אני מתבייש כנבחר ציבור.

יעקב מרגי: שבעה חודשים, 45 משפחות לא קיבלו מענה, לא סיוע נפשי, לא ליווי, לא מקדמה על משהו.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: יש ועדת חקירה.

יעקב מרגי: יש ועדת חקירה, אנחנו מנועים.

יעקב מרגי: אני חושב שהחוק הזה בא להסדיר, וטוב שכך.

יעקב מרגי: צריך לעשות אותו ולעבוד ולחשוב, והלוואי שזה יהיה חוק יתום, כפי שאמרת.

יעקב מרגי: הלוואי שזה יהיה חוק יתום.

יעקב מרגי: יש שאלה למה לא להחיל את זה על אסון מירון, שהוא טרי.

יעקב מרגי: אני מקווה שתוך כדי הדיונים נוכל להתייחס לזה.

יעקב מרגי: לכן אני אומר: זה חוק ראוי, חוק חשוב.

יעקב מרגי: אומנם אני אקיים את כללי התקנון ולא אוכל להצביע בקריאה – אני חתום על החוק, אבל בקריאה הראשונה, בקריאה השנייה – – –

איתן גינזבורג: לא, אתה יכול להצביע בעד, כי אם אתה לא מתנגד אז אני אומר לך שצריך לרדת מהדוכן ולפנות אותו.

יעקב מרגי: אז אני לא.

איתן גינזבורג: אז אתה יכול להצביע בעד.

יעקב מרגי: טוב.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, זה חוק ראוי, חוק נכון.

יעקב מרגי: בזמן שנותר לי אני רוצה להוסיף.

יעקב מרגי: רבותיי, אני רוצה לדבר כאיש הנגב על מה שקרה בבאר שבע השבוע, בפאתי בית החולים סורוקה, בכניסה לחדר המיון.

יעקב מרגי: רבותיי, זה זעזע אותנו יום, יממה, יממה וחצי.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, כאיש באר שבע – לא נעים להסתובב, לא נעים להסתובב ברחובות.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני זוכר את התקופה של הפיגועים – אתה לא יודע מאיפה זה יבוא לך.

יעקב מרגי: זו התחושה של האזרחים.

יעקב מרגי: זו התחושה של האזרחים.

יעקב מרגי: באר שבע שאפה להיות עיר מטרופולינית.

יעקב מרגי: היא הייתה צריכה להביא בחשבון שהיא תהיה עיר מטרופולינית למרחב של הפזורה הבדואית, אבל היא ציפתה שהממשלה תיתן את המענים הנדרשים לכך.

יעקב מרגי: לא הייתי רוצה שהאירוע הזה יעבור אחרי שבוע, עשרה ימים, וייכנס לשגרת העבודה הרגילה.

יעקב מרגי: זה אירוע חמור שמחייב את כל הנוגעים בדבר.

יעקב מרגי: גם בית החולים סורוקה צריך לדעת להתנהל במרחב שלו ולהגביל ולקבוע תקנונים.

יעקב מרגי: המציאות הזאת שעל כל חולה באים 50, גם אם יאמרו לי שזה תרבותי, מנטלי – צריך לשנות את זה.

יעקב מרגי: זה פוגע ברווחת החולים, פוגע בביטחון היום, וכשפוגעים בביטחון – צריך לקבל החלטות, צריך להיות אמיצים.

יעקב מרגי: תושבי באר שבע נאנקים מהפשיעה, נאנקים.

יעקב מרגי: ואני אומר את זה, ואם הזעקה הזאת, כפי שזעקו חברי הכנסת מהרשימה המשותפת והרשימות האחרות – בסוף זה יתפוצץ לכם, והינה, זה מתפוצץ לנו בפרצוף, אז אני אומר, יפה שעה אחת קודם.

יעקב מרגי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק סיוע לנפגעי אסונות לאומיים אזרחיים.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: ההצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 39, אין מתנגדים ואין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק עברה ותועבר לדיון בוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/2336/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – פיקוח אלקטרוני על אדם שהוצא כלפיו צו הגנה), של חברת הכנסת מיכל רוזין, שמספרה 2336.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חברת הכנסת מיכל רוזין להציג את הצעת החוק – מהצד, בבקשה.

איתן גינזבורג: מהמקום, הנמקה מהמקום.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, דקה לרשותך.

איתן גינזבורג: בבקשה.

מיכל רוזין: תודה רבה, כבוד סגן יושב-ראש הכנסת.

מיכל רוזין: חברי וחברות הכנסת הנכבדים, רק לפני שבוע נרצחה נערה בת 18 על ידי בן זוגה שזה לא מכבר השתחרר ממעצר ומאסר על פגיעה ואלימות במשפחה כלפי בת זוגו.

מיכל רוזין: אומנם הצעת החוק הזאת אולי לא הייתה מגינה על אותה נערה צעירה, אבל אין ספק שמדובר פה במכת מדינה.

מיכל רוזין: מדובר פה בתופעה חברתית קשה שאנחנו צריכים לנקוט אמצעים, את כל האמצעים, בין שהם טכנולוגיים, בין שהם חוקיים, כדי לעצור את התופעה הקשה הזאת.

מיכל רוזין: יותר מדי שנים הייתה פה סלחנות כלפי אלימות במשפחה, יותר מדי שנים הייתה פה סלחנות כלפי רצח נשים, והגיע הזמן לעצור את זה.

מיכל רוזין: אני מקווה שהצעת החוק הזאת תתקדם ותעזור לנו להגן על אותן נשים.

מיכל רוזין: במקום לשלוח אותן שוב ושוב למקלטים לנשים מוכות, אנחנו צריכים לפעול נגד הפוגעים ולעצור אותם מלפגוע – מאשר כל הזמן להרחיק את אותן נשים מהחברה, פן הן ייפגעו.

מיכל רוזין: אז אני מודה לכם על התמיכה.

מיכל רוזין: אני מקווה מאוד – ותודה לשר המשפטים על התמיכה, ולחברותיי שהעבירו הצעה זהה, ואני מקווה שביחד נעביר אותה, אופוזיציה וקואליציה ביחד.

מיכל רוזין: תודה.

איתן גינזבורג: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/2412/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: להצעת חוק זו הוצמדה הצעת חוק זהה, שמספרה 2412, של חברת הכנסת נעמה לזימי ואחרות.

איתן גינזבורג: הנמקה מהמקום – בבקשה, דקה.

נעמה לזימי: תודה רבה.

נעמה לזימי: אני לא אחזור על כל הדברים החשובים שנאמרו, אני רק אגיד שבישראל נשים שחוו אלימות הן שמוברחות בהיחבא, בהסתר, לא פעם באישון לילה, למקלט, בעוד הגברים האלימים שמאיימים על חייהן, על חיי הילדים, שהופכים להיות פגע בתוך המשפחה, הם שמתהלכים חופשי, ללא פיקוח וללא מעקב.

נעמה לזימי: הצעת החוק הזאת מבקשת להפוך את הפרדיגמה הזו שבה האישה היא שצריכה להיאבק למען הביטחון האישי של עצמה, כשלמעשה הגבר הוא שצריך להיות מפוקח ומנוטר תחת מעקב כדי לוודא שהוא לא יהיה מפגע עבור הנשים ועבור הילדים והילדות שלהן.

נעמה לזימי: זו הצעה חשובה שעושה פה שינוי בסדר המעוות הקיים, כדי לשנות את הסטטיסטיקות המאוד-קשות בישראל של נשים שנרצחות באלימות על ידי בני זוגן.

נעמה לזימי: תודה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: ביקש להתנגד להצעת החוק – אה, סליחה.

איתן גינזבורג: סליחה, סליחה.

איתן גינזבורג: ישיב במשולב שר המשפטים גדעון סער, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק למניעת אלימות במשפחה מאפשר לבית המשפט, בהתקיימות אחת מהעילות בו, לתת צו הגנה במטרה להגן על בן משפחה, למשל צו האוסר על אדם להיכנס לדירה שבה מתגורר בן משפחתו או להימצא בתחום מרחק מסוים מאותה דירה או צו האוסר על האדם להטריד את בן משפחתו.

גדעון סער: הצעות החוק שלפנינו מבקשות לאפשר לבית המשפט להורות על פיקוח אלקטרוני למי שהוצא נגדו צו הגנה לפי חוק זה, כך שתנועותיו של המפוקח יהיו ניתנות לניטור בתקופה שבה יחול צו ההגנה.

גדעון סער: יצוין כי כלי הפיקוח המוצע בהצעה כולל רכיב GPS וניטור רציף על המפוקח, ובכך הוא שונה מהכלי הקיים כיום תחת השם "פיקוח אלקטרוני" ומוסדר בחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה ומעצרים), שלא כולל רכיב GPS.

גדעון סער: מדברי ההסבר של ההצעות השונות עולה כי מטרתן לספק סעד מיידי לבני משפחה החשופים לאלימות.

גדעון סער: הטלת צו לפיקוח טכנולוגי יסייע להבטיח את קיומו של צו ההגנה, יאפשר אכיפה של צווים אלה בצורה אפקטיבית יותר ויביא להרתעה מפני הפרת הצו.

גדעון סער: בכך הוא יאפשר שמירה על ביטחונם ותקינות אורח חייהם של נפגעות ונפגעי אלימות במשפחה.

גדעון סער: אין ספק שמדובר בנושא חשוב שמטרתו להגן על נפגעי ונפגעות אלימות במשפחה, שלעיתים נמצאים במצב של איום רציף ויש להעניק להם את ההגנה המיטבית, גם באמצעות הטלת פיקוח טכנולוגי כלפי בן המשפחה המאיים.

גדעון סער: יצוין כי בנושא זה מתקיימת עבודת מטה ממשלתית בהובלת המשרד לביטחון הפנים המצויה בשלבים מתקדמים, וזאת לאחר שנעשה ניסיון נוסף לאיתור כלי פיקוח טכנולוגי מתאים.

גדעון סער: נוכח קיומה של עבודת מטה זו, שבסופה תגובש הצעת חוק ממשלתית בנושא, החליטה ועדת השרים לחקיקה לתמוך בהצעות החוק הפרטיות בקריאה הטרומית, ולאחר מכן יש להמתין לתום עבודת המטה הממשלתית בנושא.

גדעון סער: בסיומה, ולאחר שתוגש הצעת חוק ממשלתית, תיבחן האפשרות להכפיף הצעות פרטיות אלה להצעה הממשלתית.

גדעון סער: לאור כל האמור, הממשלה תומכת בקריאה הטרומית בהצעות החוק הפרטיות.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: ביקש להסיר את הצעת החוק ולהתנגד לה – חבר הכנסת דוד אמסלם.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני בעצם רוצה לנצל את הפרוצדורה ולהתייחס לסוגיה אחרת.

דוד אמסלם: אני רוצה להתייחס, אדוני שר המשפטים, לחוק פסלות הראיה.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לכם שזאת הצעה שאני הגשתי, העליתי אותה ב-7 בנובמבר לוועדת שרים לענייני חקיקה – דרך אגב, אותה הצעה שהציע שר המשפטים כשהיה בליכוד.

דוד אמסלם: להזכיר לכם, באותה תקופה אנחנו הפסקנו לקדם בוועדת השרים לענייני חקיקה רק בגלל הסעיף הזה.

דוד אמסלם: מה אנחנו רואים פתאום?

דוד אמסלם: ב-14 בנובמבר חבר הכנסת טיבי מעלה אותה.

דוד אמסלם: ומי תמך?

דוד אמסלם: כמובן שר המשפטים.

דוד אמסלם: אז אני רוצה להגיד לך, שר המשפטים: גם בצבועים יש דרגות, אתה יודע.

דוד אמסלם: אתה צבוע אלפא.

דוד אמסלם: בעצם, אתה מגה-צבוע.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש.

דוד אמסלם: אין לך טיפת כבוד עצמי.

דוד אמסלם: עכשיו, ברשותך, אני רוצה לנצל את שתי הדקות הבאות לסוגיה אחרת.

דוד אמסלם: חבר הכנסת ישראל כץ וחברת הכנסת גלית, אנחנו רואים בזמן האחרון – אתמול קפצה לי ידיעה שבית המשפט מבקש מהמשטרה לבחון מחדש את ההפגנות ברעננה, את ההסדרים, כאילו אנחנו לא נמצאים כבר כארבע שנים בהפגנות בבלפור ובקיסריה: מאות אנשים, אלפי אנשים, מיצגים, עשרות מיליוני שקלים שהושקעו בזה על ידי כל גופי השמאל; כל הקיבוצניקים נמצאים בחגיגה; מיצגי זימה, מיצגים איומים ונוראיים – הכול מותר; תקפו, עלו על בלפור, רצו בעצם לכבוש את הבסטיליה ולהרוס אותה, כמובן, כמו שהרסו את הבסטיליה.

דוד אמסלם: דרך אגב, כלי התקשורת אז מיעטו.

דוד אמסלם: אמרו למשטרה לא לספר כל כך – – –

גבי לסקי: זה שקר.

גבי לסקי: מספיק לשקר.

גבי לסקי: מספיק לשקר – – –

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אנשי השמאל, אומרים, רק קוראים שירה.

דוד אמסלם: איך יכול להיות?

דוד אמסלם: והחצופים האלה פתאום – – –

גבי לסקי: זה שקר.

גבי לסקי: זה שקר.

גבי לסקי: לא היה שום – – –

דוד אמסלם: בית המשפט העליון – אותם אנשים הזויים שחושבים שהציבור לא מבין שום דבר, רק – חברת הכנסת גלית – – –

גבי לסקי: – – – נגד המפגינים – – – המפגינים מול בנט.

דוד אמסלם: הפריעו לי.

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

גבי לסקי: אני הגנתי על המפגינים – – –

קריאה: גבי.

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

דוד אמסלם: לכן, אני אומר, גם שופטי בית המשפט העליון חושבים ומניחים שאנחנו טיפשים, בדיוק כמו גרבוז וחבר מרעיו; אוכלי עשב.

דוד אמסלם: אז אני רוצה לספר לך, גב' חיות: אנחנו לא פחות חכמים ממך.

דוד אמסלם: אנחנו מבינים את האירוע לא פחות ממך.

דוד אמסלם: לא מדובר באיזה חוק מפולפל או איזו נוסחה אטומית שאנחנו צריכים מישהו שיפרשן לנו.

דוד אמסלם: אבל פשוט זה בדיוק מראה שאתם חלק ממנגנוני השמאל במדינת ישראל, ואולי המנגנון הראשי שמפעיל את כל המערכת.

דוד אמסלם: אם זה בימין, ונתניהו – מותר להטריד את השכנים שלו, כאילו השכנים בבלפור לא היו להם חיים שנים, אנשים מבוגרים.

דוד אמסלם: זה מותר.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: זכות ההפגנה, ולא משנה אם הוא נמצא שם או לא נמצא שם.

איתן גינזבורג: תודה.

דוד אמסלם: בבית בקיסריה – זכות ההפגנה, אבל ברעננה?

דוד אמסלם: חס ושלום.

דוד אמסלם: החבר'ה שלנו לא יכולים לשמוע את הדציבלים.

דוד אמסלם: רגישים באוזן.

דוד אמסלם: הם אנשים מאוד מאוד ספרותיים, רוצים שקט של ספרייה.

איתן גינזבורג: תודה.

דוד אמסלם: תתביישי לך, את ובית המשפט העליון שאת עומדת בראשו.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: הודעה לשר המשפטים, בבקשה.

איתן גינזבורג: אגב, חבר הכנסת אמסלם, אם היית מכיר את המקום שבו גר השר בנט, היית יודע שרוב שכניו, או כל שכניו, הם בכלל באזור של מצביעי ימין מלא מלא, ולא אלה שכיוונת אליהם.

איתן גינזבורג: אבל – – –

דוד אמסלם: בדקת את זה.

איתן גינזבורג: כן, אני גר שם.

איתן גינזבורג: אני מכיר את אזורי הבחירה בעיר.

גבי לסקי: בכל זאת, מותר להם להפגין – – –

איתן גינזבורג: אני מכיר את אזורי הבחירה בעיר.

גבי לסקי: מותר, אבל אני לא זוכרת שאתם הגנתם על הזכות להפגין מול נתניהו.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

גדעון סער: הדברים שנאמרו על ידי חבר הכנסת אמסלם על בית המשפט העליון ונשיאת בית המשפט העליון מבישים ומביכים בעיקר אותו.

גדעון סער: אני רק רוצה לתקן ברמה העובדתית לגבי כל הצעות החוק הפרטיות שעברו בנושא פסלות ראיה שהממשלה החליטה לתמוך בהן בקריאה טרומית, כולל הצעתו של חבר הכנסת אופיר כץ מסיעת הליכוד.

גדעון סער: גם חבר הכנסת אופיר כץ, גם חברת הכנסת שרן השכל וגם חבר הכנסת אוסאמה סעדי, דהיינו שתיים מתוך השלוש, הן מסיעות האופוזיציה.

גדעון סער: החלטנו לתמוך בנסיבות שבהן המציעים התחייבו להצמיד ולהכפיף את הצעתם להצעת החוק הממשלתית ולנוסח כפי שהובא על ידי הממשלה לכנסת.

גדעון סער: מאחר שחבר הכנסת אמסלם לא רק שלא הסכים לעשות את זה אלא גם הציג, הייתי אומר, תפיסה משלו לגבי איך צריך להיות חוק פסלות ראיה, אז לא היה שום מקום לתמוך בהצעה שלו.

גדעון סער: כל מי שהסכים – כל המציעים הפרטיים שהסכימו, כולל המציעים שבאו עכשיו, אחרי הצעת החוק הממשלתית, אבל הם מקבלים את העיקרון הזה – אנחנו תומכים בהצעות שלהם, כולל חבר הכנסת אופיר כץ מסיעת הליכוד.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר המשפטים.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – פיקוח אלקטרוני על אדם שהוצא כלפיו צו הגנה), שמספרה 2336, של חברת הכנסת מיכל רוזין.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 34, אין מתנגדים ואין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק התקבלה, ותועבר לדיון בוועדת חוקה, חוק ומשפט.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת חוק מניעת אלימות במשפחה (תיקון – פיקוח אלקטרוני על אדם שהוצא כלפיו צו הגנה), שמספרה 2412, של חברת הכנסת נעמה לזימי.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 37, אין מתנגדים ואין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק עברה, ותועבר לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, הריני להודיע שלפי הודעתו של חבר הכנסת אלכס קושניר, בהצעת חוק סיוע לנפגעי אסונות לאומיים אזרחיים, הוא הצביע בטעות במקומה של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי ולא במקומו.

איתן גינזבורג: איש לא הצביע במקומו שלו, כך שאני מודיע את ההודעה הזאת ומשאיר את ההצבעה על כנה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/2137/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – אמות מידה לתקצוב), שמספרה 2137, של חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן.

איתן גינזבורג: בבקשה, חברת הכנסת דיסטל, נא להציג את הצעת החוק.

איתן גינזבורג: בבקשה, עד עשר דקות לרשותך.

גלית דיסטל אטבריאן: חוק הדגל כבר קיים, והחוק הזה אומר בין היתר שכל מוסד חינוך או מוסד להשכלה גבוהה מחויב להציב את דגל ישראל בקמפוסים ובכניסה לבניינים.

גלית דיסטל אטבריאן: הצעת החוק שלי היא להוסיף את הדגל בכניסה לכל קמפוס ולקנוס ב-10% כל מוסד שמסרב לעשות זאת.

איתן גינזבורג: גברתי, אני רק עוצר לך את השעון.

איתן גינזבורג: מכיוון שאת מעלה הצעת חוק להשכלה גבוהה, ונמצאים כאן סטודנטים מהמרכז הבינתחומי בהרצליה – אוניברסיטת רייכמן, יש לומר היום – בית הספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה, אני מברך אתכם על שאתם באים ללמוד על הדמוקרטיה הישראלית ממש בזמן אמת, ובטח הדבר הזה – – –

גלית דיסטל אטבריאן: זה ממש פואטי.

גלית דיסטל אטבריאן: זה ממש פואטי.

איתן גינזבורג: את רואה?

איתן גינזבורג: את רואה?

איתן גינזבורג: בגלל זה – סליחה שעצרתי, אבל חשבתי שזה מתאים.

גלית דיסטל אטבריאן: האמת היא שאתה צודק לגמרי.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

גלית דיסטל אטבריאן: אהלן, חבר'ה.

גלית דיסטל אטבריאן: תבורכו, תשכילו.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם מהממים.

איתן גינזבורג: ברוכים תהיו.

גלית דיסטל אטבריאן: ברוכים תהיו.

גלית דיסטל אטבריאן: יכול להיות שהחבר'ה שיושבים שם בפודיום למעלה, חלקם יזדהו מאוד עם מה שאני עומדת לומר.

גלית דיסטל אטבריאן: אני כבר שנים שומעת תלונות, טענות וכאב אמיתי של סטודנטים בכל מוסדות האקדמיה בישראל על זה שכל גילוי של ציונות או לאומיות הולך ומתקבל בשלילה וכמעט ברדיפה במוסדות אקדמיים.

גלית דיסטל אטבריאן: סטודנטים מתביישים או פוחדים לצאת מהארון ולומר שהם, חלילה, ימניים.

גלית דיסטל אטבריאן: אין כל עוררין על זה שהאקדמיה נשלטת באופן אבסולוטי על ידי שמאל פוסט-ציוני.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת אשר ואזולאי, זה מפריע לדוברת.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם מפריעים לי, חברים.

איתן גינזבורג: זה מפריע לדוברת.

איתן גינזבורג: אנא שבו במקומותיכם ותאפשרו לה.

גלית דיסטל אטבריאן: יעקב אשר.

איתן גינזבורג: אני חייב עכשיו להקפיד, כי אני בוגר בית הספר שלהם, גם, או-טו-טו, אז אני חייב להקפיד פה על הסדר.

איתן גינזבורג: אולי בעתיד – – –

גלית דיסטל אטבריאן: את העדויות האלה אני שומעת כעיתונאית וכפובליציסטית כבר הרבה מאוד שנים.

גלית דיסטל אטבריאן: הרבה מאוד סטודנטים כתבו לי ברשתות, ולא הייתה לי שום דרך לעזור להם.

גלית דיסטל אטבריאן: לכן, ביום שבו הושבעתי בכנסת, ידעתי שהכנס הראשון שאני אעשה יהיה בנושא סטודנטים באקדמיה שחשים שהאוריינטציה הפוליטית שלהם גורמת להם לרדיפה – אם בציונים, אם בהתעמרות על ידי המרצים ואם בהתנכלות על ידי סטודנטים אחרים בתוך המוסדות.

גלית דיסטל אטבריאן: לכנס הזה הגיעו המון סטודנטים, עשרות.

גלית דיסטל אטבריאן: אני מתמצתת פה חלק מהעדויות.

גלית דיסטל אטבריאן: למשל, סטודנט בשם אלעד גביאן מבית ברל עשה מעשה בלתי ייעשה, חצוף, לא ייאמן, גזעני, פסאודו-פשיסטי ומצמרר – –

קטי קטרין שטרית: – – –

גלית דיסטל אטבריאן: – – והמעשה הזה היה לתלות את דגל מדינת ישראל מחוץ לחלון החדר שלו בקמפוס.

גלית דיסטל אטבריאן: הדבר הזה עורר מהומת אימים בבית ברל.

גלית דיסטל אטבריאן: הבחור הזה סיים בחדר מיון עם חולצה מוכתמת בדם; הוא הביא לי את החולצה כהוכחה.

גלית דיסטל אטבריאן: סטודנטים ערבים מאותו קמפוס בדיוק היכו אותו.

גלית דיסטל אטבריאן: כשהוא התחיל לעשות רעש, והוא עשה רעש, המרצים גיבו באופן מלא את המכים, והסטודנט הזה התבקש אחר כבוד לעזוב את בית ברל בשקט בלי לעורר פרובוקציות – אני מזכירה לכם, על תליית דגל מחוץ לחדר בקמפוס.

קטי קטרין שטרית: גם האשימו אותו בהפרעה נפשית.

גלית דיסטל אטבריאן: אם, אם, אם היינו עולים על מכונת זמן ומספרים את הסיפור המטורף הזה למישהו בשנות השישים או השבעים או השמונים או התשעים, הם לא היו מאמינים למשמע אוזניהם.

גלית דיסטל אטבריאן: הסגל בבית ברל טען שדגל ישראל הוא פרובוקציה פוליטית – סגל אקדמי במוסד אקדמי 2021 שממומן על ידי כספי המיסים של ישראל, שהיא רובה, מה לעשות, ציונית.

יוסף טייב: – – – גם כל הישיבות את רוצה – – –

גלית דיסטל אטבריאן: אני ממשיכה.

קטי קטרין שטרית: מה הקשר?

קטי קטרין שטרית: מה הקשר?

גלית דיסטל אטבריאן: עוד בבית ברל – – –

יוסף טייב: אני שואל.

יוסף טייב: מה את רוצה?

קטי קטרין שטרית: מה הקשר?

קטי קטרין שטרית: מה אתה קופץ?

קטי קטרין שטרית: מה הקשר?

גלית דיסטל אטבריאן: בקבוצת ווטסאפ בבית ברל, של סטודנטים – –

קטי קטרין שטרית: איזה שטויות.

גלית דיסטל אטבריאן: – – בקבוצת ווטסאפ של אותו מוסד, סטודנטים הציגו את דגל ישראל בקבוצה, אימוג'י – מכירים אימוג'י של דגל ישראל?

גלית דיסטל אטבריאן: עד מהרה, המעשה המחריד, הלאומני, מעורר החלחלה ומזכיר התהליכים הזה הגיע לסגל.

גלית דיסטל אטבריאן: בואו תקשיבו מה הייתה התגובה של הסגל – על הנפת דגל אימוג'י בווטסאפ, זה הכול: יש כאלה שמרגישים שהנפת דגלים בעיתוי כמו עכשיו היא אקט פוליטי.

גלית דיסטל אטבריאן: בואו נשאיר את הקבוצה הזו לענייני השיעור שלנו.

גלית דיסטל אטבריאן: ואני עומדת כאן ותוהה: בעיתוי כמו עכשיו?

גלית דיסטל אטבריאן: יש עיתוי נכון ולא נכון להניף את דגל המדינה הזאת?

גלית דיסטל אטבריאן: אני באמת שואלת.

גלית דיסטל אטבריאן: זה מה שקורה היום במוסדות האקדמיים?

גלית דיסטל אטבריאן: אני ממשיכה.

גלית דיסטל אטבריאן: בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב הפסיקו לשיר את שירת ההמנון הלאומי התקווה בסיום טקסי חלוקת התארים מכיוון שהתקווה הוא המנון פוגעני – אוניברסיטת תל אביב.

גלית דיסטל אטבריאן: הם עברו, אגב, לשיר של אריק איינשטיין, "אני ואתה נשנה את העולם", והם אכן משנים את העולם.

גלית דיסטל אטבריאן: עקב בצד אגודל, המדינה היהודית הציונית היחידה בעולם מתחילה להתעמר באלה שגאים בה, שגאים בדגל שלה וגאים בהמנון שלה.

גלית דיסטל אטבריאן: חברים, אנחנו בעידן הפוסט-ציונות.

גלית דיסטל אטבריאן: ככל שנמהר להכיר בזה כך ייטב.

גלית דיסטל אטבריאן: ממשיכה.

גלית דיסטל אטבריאן: באוניברסיטה העברית עולה סטודנטית לשיעור בזום בזמן הקורונה.

גלית דיסטל אטבריאן: בחדר שלה, רחמנא ליצלן, עומד דגל ישראל.

גלית דיסטל אטבריאן: המרצה אומרת לה במהלך שיעור הזום: הדגל הזה מהווה מחלוקת פוליטית, אני מבקשת ממך להסיר אותו ממסך הזום, הוא פוגע בשאר התלמידים.

גלית דיסטל אטבריאן: לא, זה טירוף מערכות כללי.

גלית דיסטל אטבריאן: עכשיו, הצעת החוק הזאת היא לא בדנ"א שלי, לא בדנ"א שלי בכלל.

גלית דיסטל אטבריאן: אני בעד חופש מוחלט, אני בעד חופש ביטוי מוחלט.

גלית דיסטל אטבריאן: אני נחה בעורי הציוני בנינוחות, ולא הייתי חולמת לחייב או לקנוס אף מוסד אקדמי בגלל שהוא לא מניף את דגל ישראל.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל אחרי ששמעתי את הסטודנטים האלה הבנתי שאין יותר חופש רעיוני או אידיאולוגי במוסדות אקדמיים שהחופש האידיאולוגי והרעיוני, חופש המחשבה, אמור להיות הדגל בהם.

גלית דיסטל אטבריאן: הם נרדפים כי אין יותר חופש מחשבה ואין יותר חופש ביטוי, יש דיקטטורת שמאל אכזרית ורעה שלא מאפשרת פלורליזם ולא מאפשרת חופש דעה ורודפת סטודנטים – בציונים, בהתעמרות, במכות, בגירוש, בחרם, מה שאתם לא רוצים.

גלית דיסטל אטבריאן: כשאני שמעתי את העדות שלהם אני אמרתי לעצמי: מעכשיו זה העניין שלי שמוסדות אקדמיים בישראל ישימו את דגל ישראל כדי שאף אחד לא ירגיש נרדף.

גלית דיסטל אטבריאן: והמחשבה על לקנוס ב-10% מהמימון היא לא כזאת חמורה, אלא שההצעה המינורית הזאת לא נדחתה לעוד חצי שנה, לא, לא.

גלית דיסטל אטבריאן: ההצעה המינורית הזאת זכתה להתנגדות כוללת מצד הממשלה, ואני שואלת למה.

גלית דיסטל אטבריאן: ובכן, כי מדובר בממשלה הפוסט-ציונית הראשונה.

גלית דיסטל אטבריאן: מפלגות המרכז הנהדרות – בטח ימינה ותקווה חדשה – הן רק עלה תאנה שמאפשר למפלגות שמאל, שמאל קיצוני, שמאל פוסט-ציוני ושמאל אנטי-ציוני, לחלחל בתוך הקונסנזוס הציוני שרוב האזרחים במדינת ישראל רוצים אותו, מה לעשות.

קריאות: – – –

גלית דיסטל אטבריאן: נפתלי אמר לפני כמה ימים: איזה כיף שמשעמם כאן.

גלית דיסטל אטבריאן: איזה כיף.

גלית דיסטל אטבריאן: מאז שנתניהו הלך נהיה לנו משעמם ואין סנסציות.

גלית דיסטל אטבריאן: אז גם אני מתגעגעת לריכולים שפותחים כל מהדורה על שרה נתניהו, זה בהחלט היה יותר מעניין, אבל השעמום הזה הוא מלאכותי.

גלית דיסטל אטבריאן: לי לא משעמם.

גלית דיסטל אטבריאן: לי לא משעמם כשלוד בוערת, כשהנגב בוער, כשעמותת 48 אולי לא תעביר כספים שיזלגו לארגוני חמאס.

גלית דיסטל אטבריאן: לא משעמם לי בממשלה פוסט-ציונית שוועדת השרים בה מתנגדת באופן אפריורי להצעה מינורית שבאה לשקם את הכבוד של חלק מהסטודנטים שעדיין אוחזים ברעיון הציוני.

גלית דיסטל אטבריאן: לא משעמם לי בכלל לראות את המדינה היהודית הציונית שאני כל כך אוהבת פשוט נגמרת מול עיניי.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת גלית דיסטל.

איתן גינזבורג: אין תשובה של הממשלה?

גדעון סער: – – – זה מה שהיא רוצה.

איתן גינזבורג: אוקיי.

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: לאור העובדה שאין עמדה של הממשלה, אנחנו עוברים להצבעה שמית.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: לא, לא, בסדר, אבל – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: לא קשורה לעמדת הממשלה.

איתן גינזבורג: בסדר.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: הממשלה ביקשה שמית, גברתי.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: אלקטרונית?

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: אז ההצבעה תהיה הצבעה אלקטרונית.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 15, נגד – 34, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/677/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון – מצב חירום בשל מגפה עולמית), של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

איתן גינזבורג: מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: אם כך, ההצעה יורדת מסדר-היום.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל) (תיקון – פטור מאגרה בשל האטה במהירות הנסיעה), של חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי.

איתן גינזבורג: אחמד טיבי, בבקשה להציג את הצעת חוק שלך.

אחמד טיבי: – – –

איתן גינזבורג: אתה רוצה לעלות?

איתן גינזבורג: ההצעה שלו ירדה מסדר-היום.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: אחמד, זה לא יעזור.

איתן גינזבורג: זה לא יעזור.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: מה זה קופצים?

איתן גינזבורג: מה זה קופצים?

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: לא, סליחה, סליחה.

איתן גינזבורג: עכשיו אתה.

אחמד טיבי: אני לא מוכן עכשיו.

איתן גינזבורג: אתה לא חייב.

אחמד טיבי: לא, עכשיו הוא, זה התור שלו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני עברתי לנושא הבא.

איתן גינזבורג: הנושא הבא הוא הצעת החוק שלך.

איתן גינזבורג: שמעתי, מלכיאלי.

איתן גינזבורג: אני אשקול להוסיף אותו, אבל עכשיו הצעת החוק שלך.

אחמד טיבי: אבל אני עדיין לא מוכן, אני עדיין לא מוכן, אני מבקש – הוא הלך להביא ניירות.

אחמד טיבי: מה קרה?

אחמד טיבי: מה קרה?

מיכאל מלכיאלי: זה רץ מהר מאוד.

איתן גינזבורג: זה לא רץ מהר, הייתה הצבעה ועברנו לחוק הבא.

אחמד טיבי: – – – הצעות ככה.

איתן גינזבורג: זה לא עובד לפי איך שנוח, יש סדר-יום.

מיכאל מלכיאלי: אתה צודק – – – חיכינו – – –

איתן גינזבורג: אתם תמיד מבקשים שנעבוד על פי התקנון.

מיכאל מלכיאלי: חד-משמעי צודק.

איתן גינזבורג: כשזה לא נוח אתם מבקשים לשנות את התקנון.

איתן גינזבורג: זה מאוד נחמד ונעים.

ינון אזולאי: אנחנו רוצים פעם אחת לא לפי התקנון.

איתן גינזבורג: מאה אחוז, הבנו.

אחמד טיבי: אבל הם צעקו שהוא כאן, הם צעקו שהוא כאן.

איתן גינזבורג: הבנו.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, מלכיאלי, הצעת חוק שיקים ללא כיסוי, מס' 677.

איתן גינזבורג: לא אתן לזה שוב לקרות.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עשר דקות.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, אתה יודע, אדוני היושב-ראש, עוד מעט חג חנוכה, ובחג חנוכה אומרים שהולכים כבית הלל.

מיכאל מלכיאלי: אני מודה לך.

איתן גינזבורג: עד חנוכה אני אזכור את זה.

מיכאל מלכיאלי: אפשר גם אחרי זה.

איתן גינזבורג: גם אחרי זה, אדרבה ואדרבה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אני חושב שהצעת החוק הזו באה נטו לעזור לממשלה לעשות את הדבר הנכון לאנשים החלשים ביותר שיש בחברה.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לפרט.

מיכאל מלכיאלי: המדינה מנהלת, יש נושא של הוצאה לפועל, יש עיקולים, אנשים שחוזרים להם צ'קים, וכמדינה חלק מהיכולת לקיים כלכלה נכונה ואמיתית זה בדרך הזאת.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, אי-אפשר להבין למה כמדינה, כשיש חלילה מגפה כמו מגפת הקורונה שהייתה, וכל מי שהיה בתוך ועדת החוקה יודע שהמדינה לא פעם ולא פעמיים ניסתה לקדם עזרה לאותם אנשים, אותם אנשים שבאמת אין להם שום דבר, אין להם יכולת להתמודד, בגלל מגפה שהגיע אליהם פתאום, ובאותו זמן רצו – המדינה, בנק ישראל בליווי משרד המשפטים – לעזור לאותם אנשים, להחריג את התקופה הזאת מהתקופה שבה הצ'קים חוזרים, שמעקלים להם כמו תקופה שבשגרה.

מיכאל מלכיאלי: כשישבתי בוועדת החוקה גילינו שהחוק לא התייחס לתקופה כזאת, החוק לא נתן ביטוי הולם לאנשים שלא ידעו מראש לחשבן את היכולת הכלכלית שלהם, ואז היה צריך למצוא בהחלטת ממשלה נקודתית שאדם שנקלע לחובות בגלל מצב כזה או אחר – שהמדינה תכיר בו, המפקח על הבנקים יכיר בעובדה שהוא לא יכול לממן את אותם צ'קים שיצאו.

מיכאל מלכיאלי: הצעת החוק הזאת נועדה לא לחייב את הממשלה, לא לחייב את המפקח על הבנקים, לא לחייב את בנק ישראל ולא לחייב את משרד האוצר; בסך הכול לאפשר לממשלה בזמן של מגפה כמו מגפת הקורונה או משהו מהסוג הזה להחריג את אותה תקופה מהחשבון של חזרת הצ'קים.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, אדוני השר, אני מבין שאתה הולך להשיב לי, ואני רוצה, אני פונה אליך היות שגם משרד המשפטים בדיונים על החוק הזה, שחלקו היה בתוך הצעת חוק ממשלתית.

מיכאל מלכיאלי: משרד המשפטים תמך בזה לא מעט.

מיכאל מלכיאלי: משרד המשפטים אמר:

מיכאל מלכיאלי: אנחנו תומכים ומבינים שצריך לאפשר למפקח על הבנקים את האפשרות להחריג תקופות מסוימות.

מיכאל מלכיאלי: אי-אפשר לומר שתקופת שלום היא כמו תקופת מלחמה, אי-אפשר להתייחס – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברי הכנסת, נציגי הסיעות, זה מאוד מפריע עכשיו בצד הימני של המפה הפוליטית.

איתן גינזבורג: עליזה בראשי, זה מפריע.

איתן גינזבורג: את מדברת ושומעים אותך עד לכאן.

מיכאל מלכיאלי: הצעת החוק, בעצם אני מדגיש וחוזר ואומר: משרד המשפטים, שהיה בדיונים של ועדת החוקה, תמך בהצעת החוק.

מיכאל מלכיאלי: משרד המשפטים אמר שלא יכול להיות שלמפקח על הבנקים אין קצת יכולת של גמישות והבנה להבדל בין זמני שלום לזמני מלחמה, ההבדל בין זמן מגפה לזמן בלי מגפה.

מיכאל מלכיאלי: משרד המשפטים אמר יותר מזה: אנחנו תומכים במתן גמישות בידי המפקח על הבנקים וכל הגופים האלה.

מיכאל מלכיאלי: מה שמשרד המשפטים אמר, העליתי אותו עכשיו, כעת, כהצעת חוק שבעצם עושה סדר בעניין הזה.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו אני רוצה להגיד לכם, חבריי בקואליציה, כולכם: אני קראתי את עמדת ועדת שרים לענייני חקיקה.

מיכאל מלכיאלי: ועדת שרים לענייני חקיקה דחתה את החוק הזה, ואני לא מצליח להבין, מלבד היותנו אופוזיציה שיש איזושהי גזירת הכתוב שצריך להתנגד לאופוזיציה, זה חלק מעשרת הדיברות, בסדר גמור.

מיכאל מלכיאלי: אבל איך אתם הולכים להתנגד לחוק שלא מחייב, חוק שמאפשר למפקח על הבנקים להחריג זמנים, לא לגרום לאנשים עוול?

מיכאל מלכיאלי: תקופת הקורונה, חוץ ממה שהיא גרמה לעסקים, היא גרמה לאנשים לא באשמתם שיחזירו להם צ'קים, גרמה לעסקים להיסגר בגלל זה.

מיכאל מלכיאלי: אם היה למפקח על הבנקים בזמנו הכלי של החרגת התקופה, היינו מונעים מאותם אנשים להתמוטט.

מיכאל מלכיאלי: הממשלה הזאת מדברת לא פעם ולא פעמיים על הרצון שלה לדאוג לעסקים הקטנים, לדאוג לשקופים, לדאוג למי שצריך עזרה.

מיכאל מלכיאלי: אין אנשים שזקוקים לעזרה יותר גדולה כמו אנשי העסקים הקטנים שאין להם יכולת להתמודד, כמו בהצעת החוק הזאת.

מיכאל מלכיאלי: אני פונה לשר המשפטים, שהולך לענות לי, לפני שאתה הולך להגיש את התשובה השלילית האוטומטית של הממשלה הזאת לכל הצעה של אופוזיציה, לחשוב פעם נוספת על החוק הזה, שהוא מאפשר – אני מדגיש, מאפשר ולא מחייב – את העזרה לאותם אנשים.

מיכאל מלכיאלי: אני, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אנצל את הדקות האחרונות שיש לי לספר על הצעת חוק נוספת שגם אותה אני מתכוון לעלות לוועדת שרים לענייני חקיקה, וגם אותה מטבע הדברים הולכים לדחות, שזה הקלות הבלתי-נסבלת בהחזרת צ'קים על ידי הבנקים לאנשים בתקופה כל כך קצרה.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאנחנו כמדינה, משרד המשפטים, ודאי לא רוצים שאנשים יקרסו.

מיכאל מלכיאלי: אין לנו שום עניין לעודד קריסת עסקים.

מיכאל מלכיאלי: הדבר הזה של החזרת צ'קים בקלות מעודד קריסת עסקים.

מיכאל מלכיאלי: אני מקווה שמישהו בקואליציה יתעשת ויתמוך בהצעת החוק, שתמכתם בה בעבר.

מיכאל מלכיאלי: אתם תמכתם בהצעת החוק ואין שום סיבה בעולם שלא תתמכו בה שוב.

מיכאל מלכיאלי: אני חוזר ומודה לך, אדוני היושב-ראש, על שאפשרת לי לעלות.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: ישיב שר המשפטים גדעון סער, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שיקים ללא כיסוי (תיקון – מצב חירום בשל מגפה עולמית) שהעלה חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי מבקשת להרחיב את סמכותו של המפקח על הבנקים, ולקבוע כי בהכרזה על שעת חירום תיכלל הכרזה על מגפה עולמית, מגפה אזורית או מחלה מידבקת מסוכנת, זאת בנוסף למצבי החירום הביטחוניים הקבועים בחוק כיום.

גדעון סער: על פי הצעת החוק, המפקח יוכל להשעות הגבלה שנעשתה על חשבון כך שתתאפשר המשך פעילות כלכלית בחשבון.

גדעון סער: בהצעה זו קשיים לא מעטים, ואפרטם: ראשית, הצעת החוק מבקשת להרחיב את סמכות המפקח על הבנקים לנסיבות חירום נוספות, ובכך היא מגבירה את חוסר הוודאות במשק.

גדעון סער: קושי זה מחריף במיוחד בתקופות משבר, שבהן הוודאות חשובה עוד יותר.

גדעון סער: שנית, בתקופת משבר הקורונה, שבה המפקחת והשר הפעילו את סמכויותיהם, התחדד כי המפקח על הבנקים אינו הגורם המתאים לקבל החלטה בעניין השעיית הגבלות לפי החוק, שכן החלטה זו נוגעת לשיקולי מדיניות כגון איזון בין מוטבי הצ'ק לבין מושכי הצ'ק וכן שמירה על מהימנות הצ'ק כאמצעי תשלום.

גדעון סער: החלטה מסוג זה אינה חלק מתפקידיו של המפקח על הבנקים על פי פקודת הבנקאות.

גדעון סער: תפקידיו של המפקח הם שמירה על יציבות הבנקים ויחסיהם עם לקוחותיהם.

גדעון סער: בנוסף, ביולי 2020 פורסמה טיוטת החלטת ממשלה המציעה כי החוק יתוקן כך שיוכל שר המשפטים, בהתייעצות עם נגיד בנק ישראל, לקבוע סייגים לתחולת החוק בעיתות חירום בהליך מקוצר אף יותר מההליך הקבוע היום וסמכות המפקח תבוטל.

גדעון סער: עוד ראוי להדגיש כי הרחבת סמכות המפקח על הבנקים לא תועיל ביחס למשבר הקורונה הנוכחי.

גדעון סער: סמכות המפקח מוגבלת לתקופה קצובה החל מיום ההכרזה על מצב חירום.

גדעון סער: תקופה זו חלפה מזמן.

גדעון סער: משום כך, כל עוד ההכרזה על שעת חירום בתוקף, התיקון לא יחול על משבר הקורונה.

גדעון סער: לאור כל זאת החליטה ועדת שרים לענייני חקיקה לדחות את הדיון בהצעת החוק של חבר הכנסת מלכיאלי, לדחות את הדיון בהצעת החוק בחצי שנה.

גדעון סער: כמובן, אם המציע לא יקבל את ההצעה, אנחנו ניאלץ להצביע נגד הצעת החוק.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר המשפטים גדעון סער.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה שמית, על פי בקשת 20 חברי כנסת.

איתן גינזבורג: על כן, אבקש ממזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: בבקשה, ההצבעה מתחילה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד אוריאל בוסו – בעד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – בעד חיים כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת אבי מעוז – אינו נוכח בנימין נתניהו – בעד עלי סלאלחה – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד קטי קטרין שטרית – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – בעד

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא קראו בשמו?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) סמי אבו שחאדה – בעד

איתן גינזבורג: משה גפני.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) משה גפני – בעד

איתן גינזבורג: מיקי לוי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) מיקי לוי – נגד

איתן גינזבורג: עוד מישהו?

איתן גינזבורג: אם כך, תמה ההצבעה.

איתן גינזבורג: נא למנות את הקולות.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 43, נגד – 46, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/368/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל) (תיקון – פטור מאגרה בשל האטה ממהירות הנסיעה המותרת), שמספרה 368, של חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: ינמק חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש – – –

איתן גינזבורג: בבקשה, עשר דקות לרשותך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: רבותיי חברי הכנסת, אם יש בימים אלה הצעת חוק צרכנית שעונה על הצרכים והדאגות של האזרח, ובעיקר של הנהגים, זו ההצעה הזאת – כביש 6, פטור מאגרה בזמן פקקים או עבודות.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גמליאל, חבר הכנסת קושניר, חברת הכנסת תומא סלימאן, זה מפריע.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, זה מפריע.

אחמד טיבי: הכבישים כורעים תחת נטל הפקקים.

אחמד טיבי: מדינה פקוקה.

אחמד טיבי: מילא בכבישים רגילים – התשתיות רעועות בחלק מהכבישים – אבל כאשר מדובר בכביש אגרה שמהותו היא קיצור הזמן, חיסכון זמן, כדי להגיע מהר, ותמורת זה הנהג משלם אגרה, ופתאום אין תמורה לאגרה, לכן הכותרת של הצעת החוק היא נסעת – שילמת; לא נסעת – לא שילמת.

אחמד טיבי: זה קיים במקומות נוספים בעולם.

אחמד טיבי: לעיתים תכופות בעל הזיכיון – אי-אפשר, הוא צודק, יש פה רעש.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, בתא של יהדות התורה, טייבי, זה מפריע.

אחמד טיבי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

אחמד טיבי: הפינה שם, יהדות התורה.

אחמד טיבי: לעיתים תכופות בעל הזיכיון, חברת דרך ארץ בע"מ, מבצעת עבודות תשתיות בכביש האגרה.

אחמד טיבי: בנוסף, מעת לעת מנקז הכביש מספר גדול של כלי רכב המביא לעומס תנועה ואף לפקקי תנועה ענקיים של ממש.

אחמד טיבי: אלה גורמים להתארכות משמעותית בזמני הנסיעה על הכביש והדבר גורם לכך שלקוחותיו של בעל הזיכיון אינם זוכים לשירות שביקשו לקבל בעד דמי האגרה ששילמו – החיסכון בזמן הנסיעה.

אחמד טיבי: הפגיעה בחיסכון בזמן חותרת תחת תכליתו היסודית של כביש 6, ובאופן רחב יותר תחת תכליתו של חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל), התשנ"ה–1995.

אחמד טיבי: יש נקודה חשובה כאשר אני מציג את זה היום, ולא כפי שהצגתי את זה בפעמים קודמות.

אחמד טיבי: אנחנו אחרי תקופת קורונה.

אחמד טיבי: מאז תום הסגר השלישי נרשם זינוק של עשרות אחוזים בהיקף הפקקים בישראל.

אחמד טיבי: הסיבות מוכרות לכולנו: תכנון בסיסי לקוי, עבודות תשתיות בלתי נגמרות בכביש 6, שירות לא מי יודע מה ברכבות ומאות אלפי מכוניות חדשות בשנים האחרונות.

אחמד טיבי: 250,000 כלי רכב בממוצע נוסעים מדי יום בקטע המרכזי של כביש חוצה ישראל – 11% יותר מהתחזיות – מה שמייצר פקקים עצומים בשעות העומס.

אחמד טיבי: ביישובים הערביים אין הרבה נגישות לתחבורה הציבורית.

אחמד טיבי: מה שחשוב בחוק הזה – שהוא חוק אזרחי שחשוב לכולם.

אחמד טיבי: מי מהנהגים שמשתמש בכביש 6 לא הרגיש על בשרו את הפקק, את ההזעה, את הנרגנות, את הכעס, את אובדן הזמן, את בזבוז הזמן, את האי-הגעה לפגישה בזמן או האי-חזרה הביתה בזמן?

אחמד טיבי: לכן מדובר בחוק צרכני ביותר.

אחמד טיבי: מה מציע החוק?

אחמד טיבי: החוק מציע, גברתי שרת התחבורה מרב מיכאלי, כי שר התחבורה והבטיחות בדרכים, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, יקבע הוראות שלפיהן יינתן פטור מתשלום אגרה במקרה של נסיעה בקטע כביש שבו נוצר עיכוב עקב עבודות תשתית או עומס תנועה.

אחמד טיבי: בנוסף, מוצע לקבוע כי תקנות ראשונות יובאו לאישור ועדת הכלכלה בתוך שישה חודשים מיום כניסתו של החוק המוצע לתוקף.

אחמד טיבי: עכשיו אומרים במשרד האוצר – גילוי נאות: משרד האוצר מתנגד.

אחמד טיבי: תמיד הוא התנגד.

אחמד טיבי: הוא אומר שיש חוזה חתום בין המדינה לבין החברה.

אחמד טיבי: אם יש חוזה והשתנו הנסיבות, יש עיכובים, אין תמורה לאגרה.

אחמד טיבי: או שהמדינה מפצה באמצעות הפרת החוזה – היא משלמת, כנראה, 15 מיליון שקל בשנה, שזה סכום קטן – או שהיא מבקשת לשנות את סעיפי החוזה לאחר כל כך הרבה שנים, כדי להחזיר לנהג את הכסף שלו, שהוא שילם ולא קיבל תמורה.

אחמד טיבי: או זה או זה.

אחמד טיבי: פנתה אליי שרת התחבורה ואמרה שהיא רוצה ללמוד את הנושא, כי היא לא מכירה אותו.

אחמד טיבי: אני מכבד מאוד את שרת התחבורה.

אחמד טיבי: אגב, שרת התחבורה הצביעה איתי יותר מאשר פעם אחת על ההצעה הזאת בעבר.

אחמד טיבי: גם אנשים אחרים מהקואליציה שהצביעו יחד איתי אומרים לי שזאת הצעה מצוינת.

אחמד טיבי: אתם לא יודעים כמה פניות קיבלתי בשבוע האחרון מאזרחים, יהודים וערבים, על חשיבות החוק הזה ועל הצורך להעביר אותו.

אחמד טיבי: אני מוכן להעביר אותו בטרומית ולעצור.

אחמד טיבי: הכול יהיה בתיאום עם הממשלה לאחר מכן, עד שהשרה תלמד ותבדוק הכול.

אחמד טיבי: זה נקרא לתאם.

אחמד טיבי: אבל סתם ככה כל פעם שאני מגיש את זה, אני מקבל אותה תשובה מהאוצר, והם תוקעים את זה.

אחמד טיבי: זה נראה לי חוסר התחשבות לא רק בחבר הכנסת המציע אלא בציבור הנהגים.

אחמד טיבי: אני מייחס חשיבות לעמדת שרת התחבורה יותר מאשר לעמדת משרד האוצר.

אחמד טיבי: שם התשובה אוטומטית.

אחמד טיבי: השרה אומרת: תן לי לחשוב, לכן אני אומר לך שאני אשמח לשמוע את תשובתך.

אחמד טיבי: אבל אני אומר לך שאני מוכן להעביר את זה בטרומית ולעצור, ואת תלמדי את הנושא ואנחנו נתקדם או לא נתקדם בעקבות תוצאות הבדיקה שלך.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית.

אחמד טיבי: ) חשוב לנו לקבל פידבק חיובי מהשרה ומהקואליציה, ואפשר אחר כך להתקדם.

אחמד טיבי: אני אשמח אם עמדת השרה היום תהיה כמו עמדת חברת הכנסת מיכאלי בהצבעות קודמות.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

איתן גינזבורג: אני מזמין את שרת התחבורה והבטיחות בדרכים חברת הכנסת מרב מיכאלי להשיב על הצעת החוק.

דוד אמסלם: כבוד השרה, רציתי לשאול אם את יעקב נתניהו ושילה אדלר כבר פיטרת או עוד לא.

דוד אמסלם: הם כבר בבית או עוד לא?

דוד אמסלם: חצופה, את לא מתביישת.

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: לא מתביישת.

דוד אמסלם: חיסולים קומוניסטיים אתם עושים.

מרב מיכאלי: חבר כנסת טיבי היקר, אני מודה שלא זכרתי – –

דוד אמסלם: יענו, עכשיו אנשי הליכוד שמונו על פי מכרזים – מחסלים אותם.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, תודה.

דוד אמסלם: פיטורים.

דוד אמסלם: אין מנדלבלוף ואין שמנדלבלוף.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, מספיק, די.

דוד אמסלם: אל תגיד לי די.

איתן גינזבורג: די.

דוד אמסלם: לא די.

איתן גינזבורג: קריאת ביניים, לא צריך להמשיך עם זה.

דוד אמסלם: תמשיך.

דוד אמסלם: חצופה.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת טיבי היקר – –

דוד אמסלם: מעניין אם היינו מפטרים – – –

איתן גינזבורג: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: בסדר, שמעתי אותך.

מרב מיכאלי: – – אני מודה שלא זכרתי שהצבעתי על החוק הזה, אבל אני מודה שבתור חברת כנסת באופוזיציה יש לך פריבילגיה להצביע מתוך הזדהות, קולגיאליות ורצון לתמוך בחבר לאופוזיציה, בלי שלפעמים נכנסת לפרטים וידעת בדיוק מה המשמעות של כל דבר – – –

קריאה: – – –

מרב מיכאלי: אלוהים יודעת שבאופוזיציה בימים אלו יכולים להעיד שגם כשהפרטים ברורים, לפעמים זה קורה.

מרב מיכאלי: אבל, לענייננו, אין ספק שהבעיה מס' אחת שמטרידה היום את אזרחיות ואזרחי ישראל היא הפקקים.

מרב מיכאלי: (אומרת בערבית:) אין שאלה בכלל.

מרב מיכאלי: הדבר שהכי מטריד את אזרחיות ואת אזרחי ישראל – הפקקים.

מרב מיכאלי: צריך להגיד שזה עולה לנו הרבה יותר מכסף.

מרב מיכאלי: זה עולה לנו זמן, זמן, זמן ועוד פעם זמן, ועצבים ותסכול.

מרב מיכאלי: זה עולה לנו בזה שאנחנו לא מצליחות ומצליחים להגיע לאן שאנחנו צריכות וצריכים בחיים.

מרב מיכאלי: זאת תוצאה של שנים ארוכות של שילוב של מדיניות בעייתית של רק סלילת כבישים – וגם כן לא את כולם – וכמעט בכלל לא פיתוח של תחבורה ציבורית והסעת המונים, וגם לא מעט הזנחה על הדרך.

אופיר כץ: – – – בעשר שנים, ואת ביטלת את – – –

מרב מיכאלי: עכשיו, כביש 6 – –

אופיר כץ: – – – בכביש הזה בעשר שנים, ואת ביטלת את ההרחבה של הכביש הזה.

מרב מיכאלי: – – ספציפית באמת מאוד מאוד מאוד עמוס.

אופיר כץ: כי הפריפריה לא מעניינת אתכם.

מרב מיכאלי: העניין הוא שהפתרון שאתה מציע לא יפחית את הפקקים.

אופיר כץ: – – – לא לגור בפריפריה.

מרב מיכאלי: פשוט לא יפחית את הפקקים, אולי אפילו להפך – עלול אולי אפילו להחמיר אותם.

מרב מיכאלי: לעומת זאת, מה שאנחנו מתכוונות ומתכוונים – לא מתכוונות, כבר עושות ועושים בכל הכוח – זה באמת להביא פתרונות שיפחיתו את העומס.

מרב מיכאלי: קודם כול, ספציפית בכביש 6, כבר תקצבנו תכנון, ובתחילת 2023 יתחיל ביצוע: הרחבה של הקטע המרכזי של כביש 6, עם נתיבים שיהיו מיועדים לתחבורה ציבורית ולמכוניות מלאות בנוסעות ונוסעים, מה שנקרא רבי-תפוסה.

מרב מיכאלי: זה תמריץ באמת לצמצם את מספר המכוניות הפרטיות ולהגיע בצורה יותר מהירה, שגם כאמור יעשה יותר מקום.

מרב מיכאלי: מעבר לזה, אנחנו בוחנות ובוחנים את האפשרות להאריך את כביש 6 צפונה.

מרב מיכאלי: בנוסף – עובדות על האצה, גם של המסילה הרביעית באיילון וגם של המסילה המזרחית, ושני הדברים האלה הם דברים שיאפשרו לציבור לנסוע בתחבורה ציבורית בצורה הרבה יותר מהירה, בלי הרכב הפרטי שלהם, או מקסימום להחנות את האוטו הפרטי ליד איזושהי תחנת רכבת.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שבתקציב הנוכחי יש 6 מיליארד ש"ח שמיועדים לתחבורה ציבורית – –

אופיר כץ: אז למה ביטלתם את הכביש של עפולה–צומת גולני?

מרב מיכאלי: – – ובנוסף יש מיליארד שקל שמיועדים – –

אופיר כץ: כל כך הרבה כסף – למה ביטלתם את עפולה–צומת גולני?

מרב מיכאלי: – – רק לחברה הערבית וליישובים בחברה הערבית, ועוד מיליארד שקל לתשתיות בחברה הערבית.

אופיר כץ: כביש דמים, 100 הרוגים בעשר שנים.

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת.

מרב מיכאלי: יש פה אנשים שצועקים: כביש 65, כביש דמים.

מרב מיכאלי: ואני בפירוש אמרתי מהרגע הראשון: התיעדוף התקציבי והביצועי הראשון במעלה הוא למוקדי הסיכון שעדיין לא מטופלים ולכבישים מסוכנים, וכביש 65 הוא אחד מהם, והוא לחלוטין מאוד גבוה באג'נדה שלנו.

אופיר כץ: אז למה ביטלתם?

מרב מיכאלי: אבל עוד דבר, חבר הכנסת טיבי – –

אופיר כץ: זה כבר תוקצב.

אופיר כץ: למה ביטלת?

מרב מיכאלי: – – זה כביש 65, החלק של ואדי עארה, שהולך להיות מורחב והולכת להיות שם תחבורה ציבורית רבה ומשודרגת באופן נפרד.

אופיר כץ: בוואדי עארה יש שני מסלולים; בכפר תבור–צומת גולני – מסלול אחד.

מרב מיכאלי: כל הדברים האלה – –

אופיר כץ: את זה צריך להרחיב, שם נהרגים האנשים.

מרב מיכאלי: – – הם דברים שיסייעו להפחית את הפקק.

מרב מיכאלי: אבל מעבר להתנגדות של משרד האוצר, שבחלקה אגב נוגעת להתקשרויות ולמחויבויות של המדינה – שהיא לא יכולה פשוט לוותר עליהן בהינף יד, אלא באמת להתמודד עם הבעיה – הבעיה היא בעיה של עומס, של גודש ושל צפיפות.

מרב מיכאלי: לצערי, הצעת החוק של אדוני לא זו בלבד שלא מקיימת את התכלית שהיא מצהירה עליה, אלא להפך – עלולה לעודד עוד ועוד אנשים לנסוע ברכבים הפרטיים שלהם, ואת זה אנחנו בוודאי ובוודאי לא יכולות ויכולים להרשות לעצמנו.

מרב מיכאלי: לכן אני חוזרת ואומרת, חבר הכנסת טיבי, אני חוזרת על הצעתי אליך: תן לי לבחון ולראות מה כן אפשר לעשות.

מרב מיכאלי: אם עדיין תרצה לקחת את ההצעה הזאת, היא עדיין פתוחה לפניך.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשרה מרב מיכאלי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: בבקשה, תגובה של חבר הכנסת טיבי, מציע הצעת החוק.

איתן גינזבורג: שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: יא מרב, ) הוא בא לפתור את בעיית הפקקים.

מרב מיכאלי: – – –

אחמד טיבי: אם הגישה שלך היא שההצעה יכולה לגרום לאפקט הפוך, אז מה הועילו חכמים במתן ארכה של חודש, אם זאת הגישה שלך?

מרב מיכאלי: אני לא יודעת.

מרב מיכאלי: אני לא יודעת – – –

אחמד טיבי: את יצאת פה ולא אמרת: אני רוצה ללמוד את החוק, אני פתוחה, תן לי חודש; אמרת מלכתחילה שיכול להיות שזה לא יפתור ויהיה יותר גודש, יותר זחמה.

אחמד טיבי: דעתי ודעת המומחים היא הפוכה, והמדינה פוגעת בנהגים כאשר המצב נשאר אותו דבר.

אחמד טיבי: רק היום אישה התקשרה אליי ואמרה לי: אני לוקחת את הילדים למוסד טיפולי ואני נתקעת בכביש 6.

אחמד טיבי: אחד העובדים של הכנסת אמר לי: אני לוקח את אבא שלי מפה עד לצפון ואני נתקע כל הזמן.

אחמד טיבי: לכן אני מבקש להעלות את הצעתי אלייך: עוד פעם, מעבירים בטרומית, עוצרים ומחכים לתוצאה של הבדיקה שלך והבדיקה של משרד התחבורה.

אחמד טיבי: כי משרד האוצר לא ישנה את דעתו; משרד האוצר – כסף, כסף, כסף.

אחמד טיבי: הוא חושב שהציבור צריך לשלם, שהנטל צריך להיות רק על הציבור.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם:) לכן אני פונה לכולם להצביע בעד.

אחמד טיבי: לא יקרה כלום לקואליציה, לא יקרה כלום לקואליציה אם ההצעה הזאת תעבור בטרומית.

אחמד טיבי: הציבור בטייבה, הציבור באום אל-פחם, הציבור בירוחם וגם בתל אביב יאהב את זה ויגיד כל הכבוד.

אחמד טיבי: אגב, דיברת על תחבורה ציבורית.

אחמד טיבי: תחבורה ציבורית ביישובים הערביים היא על הפנים.

אחמד טיבי: על הפנים.

אחמד טיבי: אפילו תחנת רכבת אחת אין.

אחמד טיבי: לכן כל מה שהסברת לא מתאים, הוא לא מהווה תשובה מספקת כדי שאני אשתכנע.

אחמד טיבי: אני הייתי פתוח ובאתי כדי לשמוע.

אחמד טיבי: אמרתי לחברים: אני רוצה לשמוע אותה.

אחמד טיבי: המשפט שאמרת, שיכול להיות שהצעת החוק תביא ליותר פקקים, מאלץ אותי להביא את זה להצבעה, ואני מבקש שההצבעה תהיה שמית.

אחמד טיבי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

איתן גינזבורג: בטרם נעבור להצבעה, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את האורחים שהגיעו לכנסת, בעיקר את הדור הצעיר, שבא ללמוד על העשייה הדמוקרטית ועל האופן שבו הדברים מתנהלים.

איתן גינזבורג: תהיו ברוכים.

איתן גינזבורג: תודה רבה שבאתם.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה שמית, על פי דרישת 20 חברי כנסת.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: נא להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – בעד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – בעד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד אמיר אוחנה – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח משה ארבל – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד מירב בן ארי – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – בעד יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת אבי מעוז – אינו נוכח עלי סלאלחה – אינו נוכח יצחק פינדרוס – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת קטי קטרין שטרית – בעד נירה שפק – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אין.

איתן גינזבורג: אם כך, ההצבעה הסתיימה.

איתן גינזבורג: נא למנות את הקולות.

איתן גינזבורג: אם כך, להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 47, נגד – 49, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/9/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק יום לציון אירועי הפרהוד, של חבר הכנסת אופיר כץ.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני יעלה ויבוא להנמקת הצעת החוק.

איתן גינזבורג: בבקשה, עד עשר דקות לרשותך.

איתן גינזבורג: שקט במליאה, בבקשה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, צ'חלה מועלם נולדה בשנת 1936 לסלח וג'ורג'יה מועלם בבגדאד שבעיראק.

אופיר כץ: הילדות של צ'חלה בבגדאד הייתה שמחה.

אופיר כץ: בגדאד הייתה עיר חיה – הרחובות הומי האדם, השווקים הצבעוניים, השכנים החביבים ועוברי האורח אומרים שלום בחיוך.

אופיר כץ: הערבים והיהודים בעיר חיו זה לצד זה, למדו ביחד, בילו ביחד וניהלו את חייהם בשלווה.

קרן ברק: לא שומעים אותך.

איתן גינזבורג: בעיקר כי מדברים שם, עובדי הסיעות.

איתן גינזבורג: סדרנים, נא לבקש שקט מעובדי הסיעות.

איתן גינזבורג: זה ממש מפריע לדוברים.

איתן גינזבורג: אפשר לדבר מחוץ לאולם.

אופיר כץ: הערבים והיהודים בעיר חיו זה לצד זה, למדו ביחד, בילו ביחד וניהלו את חייהם בשלווה.

אופיר כץ: בחלוף השנים, התנועה הנאצית צמחה, החלה לפרוס שלוחות וליצור קשרים ברחבי העולם וגם בבגדאד.

אופיר כץ: אישי ממשל שונים ופוליטיקאים השתלבו ופעלו על מנת לבסס קשרים עם האליטה והממשל, שגרירויות בבגדאד תמכו ומימנו פעילות פשיסטית ואנטישמית ובנוסף – תעמולה אנטישמית מסיבית על התושבים.

אופיר כץ: השגרירות הגרמנית רכשה את העיתון הנוצרי "אל-עאלם אל-ערבי" והחלה לפרסם בו מדי יום קטעים מספרו של אדולף היטלר "מיין קאמף" בתרגום לערבית.

אופיר כץ: חייהם של היהודים בבגדאד כבר לא היו שמחים ולא היו מוארים.

אופיר כץ: ההנהגה החלה לנקוט צעדים קשים נגדם.

אופיר כץ: תחילה פוטרו עשרות פקידי ממשל יהודים ממשרדי הכלכלה והתחבורה, לאחר מכן החלו להגביל את מספר התלמידים היהודים בבתי הספר, פוטרו מאות יהודים מעבודתם, ואז גם החלה האלימות.

אופיר כץ: בראש השנה נרצחו שלושה יהודים, ביום כיפור הושלכה פצצה לבית כנסת, ובקיץ הושלך רימון יד למועדון היהודי לורה כדורי וצעיר יהודי נהרג.

אופיר כץ: ב-1 ביוני 1941, חג השבועות, פרצו הפרעות.

אופיר כץ: רחובות בגדאד הפכו לזירת טבח.

אופיר כץ: צעקות "אד'בח אל-יהוד" שטפו את השכונות.

אופיר כץ: התושבים המוסלמים, שעד לפני רגע היו שכניהם הקרובים של אותם יהודים, הצטרפו לחיילים והשוטרים והחלו לטבוח ביהודים, הכו בהם, דקרו ושחטו אותם בחרבות ופגיונות לעיני כול בזמן שנהגי אוטובוסים דורסים את הגופות.

אופיר כץ: הנשים נאנסו, הרכוש נבזז, בתי הכנסת וחנויות יהודים הוצתו וספרי תורה הושחתו.

אופיר כץ: 179 יהודים נרצחו, 2,118 נפצעו, 242 ילדים נותרו יתומים, ומעל 50,000 בני אדם רכושם נבזז.

אופיר כץ: צ'חלה הייתה אז רק בת חמש.

אופיר כץ: היא ומשפחתה נאלצו לעבור מבית לבית ולהתחבא על מנת להינצל, על מנת להישאר בחיים.

אופיר כץ: היא לא הכירה שנאה כזאת.

אופיר כץ: היא לא ידעה שקיים בעולם רוע כזה.

אופיר כץ: רצו לרצוח אותה רק בגלל שהיא הייתה ילדה יהודייה.

אופיר כץ: הפחד שיתק אותה ואת משפחתה.

אופיר כץ: זה או לברוח או למות.

אופיר כץ: צ'חלה ניצלה על ידי משפחה מוסלמית שהסכימה להחביא אותה ואת משפחתה, אבל בגדאד כבר לא הייתה אותו מקום שבו היא גדלה.

אופיר כץ: העיר הייתה חבולה ופצועה.

אופיר כץ: היהודים לא יכלו להתגבר על הזוועות שעברו שם.

אופיר כץ: אחרי כמה שנים צ'חלה עלתה לארץ והכירה את ג'מיל עובדיה.

אופיר כץ: הם התחתנו, התיישבו בעפולה והקימו משפחה.

אופיר כץ: נולדו להם שמונה ילדים ו-20 נכדים.

אופיר כץ: צ'חלה היא סבתא שלי.

אופיר כץ: את הסיפורים האלה שמעתי בילדות שלי.

אופיר כץ: שמעתי את הכאב של מה שהיא עברה, שלעולם לא עזב אותה.

אופיר כץ: סבתא שלי לא לבד.

אופיר כץ: חיים היום במדינת ישראל כ-20,000 יהודים ניצולי פרעות הפרהוד, וגם אצלם הפצע מעולם לא הגליד.

אופיר כץ: הם זוכרים את הכול.

אופיר כץ: כשנבחרתי לכנסת הבטחתי לעצמי ולסבתא שלי שהסיפור שלה יישמע, שהסיפור שלהם יישמע.

אופיר כץ: כשאני הייתי בבית הספר מעולם לא דיברו על זה, מעולם לא למדתי על זה, מעולם לא ציינו את זה – כאילו זה לא קרה, פיסת היסטוריה שנמחקת.

אופיר כץ: אני לקחתי על עצמי את האחריות לשמר את הזיכרון.

אופיר כץ: הצעת החוק שמונחת מולכם, הצעת חוק יום לציון אירועי הפרהוד, הייתה אחת ההצעות הראשונות שהגשתי כחבר כנסת כבר בכנסת העשרים-ואחת.

אופיר כץ: באותה שנה ביקשתי מיו"ר הכנסת לשעבר יריב לוין לציין את הפרעות בכנסת.

אופיר כץ: שנה לאחר מכן ביקשתי ממנו שוב, והוא נעתר לבקשתי.

אופיר כץ: כמות התגובות שקיבלתי מניצולי פרהוד ובני משפחותיהם הייתה יוצאת דופן – השיחות הנרגשות והדמעות על זה שסוף-סוף יש מישהו שמכיר בהם, שמספר את התלאות שהם עברו, שמנציחים את הסיפור שלהם, של העיראקים.

אופיר כץ: הצעת החוק שלפני

אופיר כץ: כם באה לקבוע יום לציון פרעות הפרהוד, לקיים ישיבה בכנסת פעם בשנה בנושא, ללמוד באותו היום במוסדות החינוכיים את הנושא, שכל תלמיד במדינת ישראל יכיר וילמד את מה שקרה ליהודי עיראק, ובנוסף – לאפשר קיום עצרת מרכזית.

אופיר כץ: הצעה כל כך מתבקשת, כל כך בסיסית – לא לשכוח ולא להכחיש את הכאב שלהם.

אופיר כץ: אבל הממשלה הזו החליטה למרוח ולהעיף את הצעת החוק.

אופיר כץ: ואני שואל אתכם: למה?

אופיר כץ: למה אתם עושים את זה?

אופיר כץ: למה אתם מקפחים אותנו?

אופיר כץ: למה אנחנו פחות חשובים בעיניכם?

אופיר כץ: אתם ממשלה תל אביבית.

אופיר כץ: שמים פס על המזרחים ועל הפריפריה.

אופיר כץ: כמה נלחמתם בשביל הקיבוצים, ראינו את זה.

אופיר כץ: ביטלתם, רצתם לבטל את הגדלת המיסים עבורם.

אופיר כץ: ציטוט: "לקיבוצניקים היה חלק מרכזי במחאה שהחליפה את השלטון ובהקמת הממשלה עם המפלגות הסוציאל-דמוקרטיות.

אופיר כץ: רבים מאלו שעמדו בצמתים ובגשרים, שהניפו דגלים, שסחבו את הצוללות – הם קיבוצניקים.

אופיר כץ: עכשיו זו האחריות שלנו, לקדם את ערכי השוויון והשיתוף", סוף ציטוט.

אופיר כץ: זה יצא אתמול משר הבריאות בממשלה.

אופיר כץ: זה מה שמעניין אתכם.

אופיר כץ: אבל על מי כן השתם מיסים?

אופיר כץ: על אנשי הפריפריה, כמובן.

אופיר כץ: על החלשים, לא על האליטה.

אופיר כץ: הטלתם עליהם מס גודש, ביטלתם את הרפורמה והתקצוב על כביש 65, כביש הדמים, מעפולה לצומת גולני, תקצוב שהיה אמור לדאוג לביטחוננו, תושבי הפריפריה.

אופיר כץ: לא השקעתם בזה שקל.

אופיר כץ: הבאתם מס חובבני ועמוס בחורים על כלים חד-פעמיים, אבל העיקר להעביר, לפגוע בחרדים, לדאוג לישראל הראשונה, והשאר לא חשובים.

אופיר כץ: והיום אנחנו מקבלים עוד הוכחה על הממשלה הזו.

אופיר כץ: אתם לא סופרים את המזרחים, לא אכפת לכם מיהודי עיראק.

אופיר כץ: הצעת חוק פשוטה, שבאה לשמר את הזיכרון של הסבל שהם עברו, של האימה – אתם לא מוכנים לקדם את זה.

אופיר כץ: זורקים אותם מתחת לגלגלים.

אופיר כץ: גם הם, גם יהודי עיראק, הם אלו שהקימו את המדינה הזו שכולנו חיים בה היום.

אופיר כץ: גם להם מגיע שיכירו בהם.

אופיר כץ: סבא שלי, זיכרונו לברכה, סלל כבישים באזור העמק.

אופיר כץ: אח של סבא שלי, דוד עובדיה, זיכרונו לברכה, נפל במלחמת ששת הימים.

אופיר כץ: הם לא מבקשים כסף, הם לא מבקשים רכוש, הם לא מבקשים אדמות, הם מבקשים בסך הכול שידעו, שיספרו, ואפילו זה צורם לכם מדי.

אופיר כץ: תפקידנו הוא להנחיל לדורות הבאים את העבר, את מה שהסבים והסבתות שלנו עברו בתפוצות עד שקמה המדינה הזו, המדינה שלנו, מדינת ישראל, מדינת העם היהודי.

אופיר כץ: אני קורא לכם, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת, להצביע בעד הצעת החוק החשובה הזאת, בשביל צ'חלה ובשביל שאר ניצולי הפרהוד בארץ.

אופיר כץ: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר כץ.

איתן גינזבורג: ישיב, בשם ראש הממשלה, סגן ראש הממשלה ושר המשפטים גדעון סער.

משה אבוטבול: – – –

איתן גינזבורג: אדוני, לא הקשבת לנאום שלו.

איתן גינזבורג: הוא דיבר על צ'חלה, הסבתא שלו, וגם על סבא שלו דוד.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לומר יישר כוח לחבר הכנסת אופיר כץ, שהעלה את הנושא החשוב הזה.

גדעון סער: אני גם בטוח שיש מה לעשות לקידום הנושא הזה, כולל בתוך מערכת החינוך.

גדעון סער: אני גם מוכן לסייע בנושא הזה.

גדעון סער: אני לא אחזור על התיאור של אותן פרעות בשנת 1941 – פירטת ודיברת על זה בצורה מאוד יפה – וגם לא על תוכני הצעת החוק.

גדעון סער: הדבר הוא מאוד פשוט.

גדעון סער: עולות מדי שבוע הצעות חוק לימי זיכרון לנושא או ימי זיכרון לאישים – אגב, גם של חברים בקואליציה.

גדעון סער: עלו לברל כצנלסון ולרב קוק, לבריאות הנפש, לפעמים לנושא.

גדעון סער: מה שסוכם הוא שאנחנו נקים צוות שיבחן קריטריונים – הרי כל יום יכול להימנות – אז לבחון קריטריונים גם בסוגיית האישיים וגם בסוגיית הנושאים.

גדעון סער: ככה לא שוללים כעיקרון את ההצעה שהעלית, אבל צריך לבחון את זה בהקשר רחב, את כל הנושא של ימי זיכרון.

גדעון סער: כרגע גם הצעות החוק של חברים בקואליציה שהנושא שלהם הוא ימי זיכרון הן באיזושהי הקפאה, עד שיגובשו אותם קריטריונים.

גדעון סער: אני הייתי שמח מאוד שההצעה לא תעלה להצבעה היום.

גדעון סער: אנחנו נדחה אותה עד לסיום אותה בחינה, כי בסך הכול אין חילוקי דעות סביב הנושא הזה.

גדעון סער: אני חושב שזה נושא חשוב, אבל העמדה שוועדת השרים קבעה היא לדחות את הנושא הזה בחצי שנה.

גדעון סער: אני גם מוכן לקבוע לוח זמנים יותר קצר, אבל אני חושב – – –

קריאה: – – –

גדעון סער: ארבעה חודשים, שלושה חודשים, לא יודע, פרק זמן סביר.

גדעון סער: זו לא סוגיית הפרהוד, זו סוגיה של ימי זיכרון: מהם הקריטריונים שאנחנו קובעים ליום זיכרון בחקיקה, אם זה לגבי נושא ואם זה לגבי אישיות.

קריאה: אנחנו מסכימים, אדוני היושב-ראש, לדחות בשלושה חודשים.

איתן גינזבורג: – – –

גדעון סער: אני מודה למציע.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: מהצד.

אופיר כץ: אדוני השר, תודה.

אופיר כץ: בהחלטת ועדת השרים – לא שומעים?

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: אדוני השר, אדוני שר המשפטים, הוא פונה אליך.

אופיר כץ: אדוני השר, בהחלטה שלכם, של ועדת השרים, רשמתם חצי שנה דחייה, ולכן התכוונתי להצביע.

אופיר כץ: מאחר שאתה אומר שאתה רואה לנכון כן לקדם ולקצר את זה לשלושה חודשים, אז אני מושך את ההצבעה ונצביע בהמשך.

איתן גינזבורג: אם כך, לאור הסכמת המבקש, ההצבעה כרגע יורדת מסדר-היום ותתקיים במועד אחר.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/1477/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק לעידוד הקמת מרחבים מוגנים דירתיים, התשפ"א–2021, של חבר הכנסת אבי דיכטר וקבוצת חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת דיכטר להציג את הצעת החוק.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, השרים, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת בעצם מתגלגלת כבר שלוש שנים, עוד כשהייתי יושב-ראש הוועדה, ועדת החוץ והביטחון.

אבי דיכטר: היא נבנתה ביחד עם חבר הכנסת לשעבר עמיר פרץ, שר הביטחון לשעבר.

אבי דיכטר: במקרה או לא במקרה הוא תושב שדרות ואני תושב אשקלון.

אבי דיכטר: אנחנו מבינים את הצורך כמו כל אחד כאן בחדר הזה, כמו כל אחד בארץ הזאת, ללא קשר איפה אתה גר ומה תפקידך.

אבי דיכטר: אגב, אפילו הממשלה – משרד הפנים הבין שאי-אפשר להמשיך בסוגיית הממ"דים לא בקצב ולא באיכות ולא בנחישות שהייתה עד היום.

אבי דיכטר: כדי להביא ממ"דים למקומות הנדרשים בעדיפות עליונה – הווי אומר לפחות ב-40 ק"מ מגבול לבנון וב-40 ק"מ מגבול עזה, שתי החזיתות שמאפיינות את הצורך הזה או מייצרות את הצורך הזה – אפילו ברמת הרגולציה, אדוני היושב-ראש, קבע משרד הפנים שיתוקנו תקנות מצילות חיים.

אבי דיכטר: שרת הפנים הנוכחית אילת שקד דיברה על קיצור לוחות הזמנים בהוצאת היתר לממ"ד בכל דירה בצורה מהירה ופשוטה.

אבי דיכטר: אלא מאי?

אבי דיכטר: הבעיה בסופו של דבר היא שמישהו צריך לממן את זה.

אבי דיכטר: ממ"ד בממוצע, ממ"ד מינימלי, הוא סדר גודל של 100,000 שקל.

אבי דיכטר: לכן יש שותפים לסיפור הזה: משרד הפנים בפישוט ובקיצור הרגולציה, משרד האוצר – על פי הצעת החוק הזו משרד האוצר ייתן את ידו ואת כיסו במימון הריבית על ההלוואה שייקח אזרח שמבקש לבנות ממ"ד – ואני מברך אם המדינה תקים ממ"דים על חשבונה, אלא שבצדק המדינה מתרכזת במרחק של 0–2 קילומטר, 0–4 קילומטר; 0–7 קילומטר זה כבר הקצה.

אבי דיכטר: ומה לעשות, אדוני היושב-ראש, אני לא יודע אם אתה ער לזה, 50% מהדירות בישראל באזורים האלה של עד 40 ק"מ בצפון ובדרום, 50% אין להם ממ"ד, ולכן הסיפור הזה נדרש במהירות גדולה מאוד וברצינות הרבה יותר גדולה מכפי שהייתה עד היום.

אבי דיכטר: הרשות המקומית תשתתף בזה שהיא פוטרת מארנונה את הממ"ד הזה, וככה המדינה לוקחת על עצמה באמת את החלק שלה.

אבי דיכטר: האזרח הוא הנושא המרכזי, בכך שהוא בונה את הממ"ד ביוזמתו, על חשבונו, אבל הוא יוכל לקחת הלוואה – לצורך העניין של 100,000 שקל לעשר שנים, ריבית של 3%, אולי אפילו פחות, 2%, אם המדינה עומדת מאחורי הסיפור הזה – בדיוק כפי שקרה, אגב אדוני יושב-ראש, בקורונה.

אבי דיכטר: בקורונה הבנו את הבעיה שבחודשים הקרובים צריך לעזור לעסקים הקטנים, והמדינה אפשרה את הביטחון לקחת הלוואות, מימנה את הריבית, ולחודשים אחדים הסיפור נפתר בצורה יוצאת מן הכלל.

אבי דיכטר: הבעיה פה היא בעיה לשנים ולעשרות שנים, ומה לעשות שאנחנו בסוגיה הזו תקועים במספרים נוראיים, כפי שאמרתי.

אבי דיכטר: רק בחזית הדרום, בטווח של 7 עד 20 קילומטר – 80,000 תושבים ללא מיגון.

אבי דיכטר: בטווח של 20–40 קילומטר – רבע מיליון תושבים ללא מיגון.

אבי דיכטר: בחזית הצפון אנחנו בערך עם 130,000 תושבים עד 9 קילומטר ללא מיגון, ושם המדינה החלה באמת לבנות על חשבונה, ואני מברך על זה.

אבי דיכטר: אבל מ-9 עד 20 קילומטר בגבול הצפון – 150,000 איש ללא מיגון, ו-20 עד 45 קילומטר בצפון זה חצי מיליון תושבים ללא מיגון.

אבי דיכטר: זה מביא אותנו למספרים של מיליון תושבים ללא מיגון.

אבי דיכטר: עכשיו, למה נדרשת הממשלה חוץ מאשר לקבל החלטה ולהתחיל לעבוד?

אבי דיכטר: היא בסופו של דבר צריכה לממן את הריבית.

אבי דיכטר: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אם 1%, 1% ממיליון האיש האלה, 1%, ירים את הכפפה ויבנה ממ"דים על פי העיקרון הזה, יהיו לנו 10,000 ממ"דים ביוזמה של האזרחים; אם יהיו 2%, זה 20,000.

אבי דיכטר: אני חושב שזה דבר שאי-אפשר לסבול, התשובה של הממשלה כפי שניתנה בוועדת השרים ביום ראשון – דוחים את זה בחצי שנה.

אבי דיכטר: אם יציגו פה השרים הרלוונטיים וראש הממשלה הסכם עם החמאס, עם הג'יהאד האסלאמי ועם החיזבאללה בצפון על הפסקת אש ל-20 שנה, אני אומר לך, אני מושך את החוק להיום.

אבי דיכטר: הם הרי לא יכולים להציג הסכם כזה ל-20 שעות, לא בגלל הממשלה – בגלל החמאס, חיזבאללה וג'יהאד האסלאמי.

אבי דיכטר: על מה אנחנו מדברים?

אבי דיכטר: על הצלת חיים.

אבי דיכטר: שמע, אדוני היושב-ראש, אני אומר לך כתושב אשקלון, במערכה האחרונה שהייתה בדרום נפגעו שני בתים מרקטה מעזה; רקטה אחת על בית פרטי ורקטה שנייה על בית פרטי, בערך 2 קילומטר בין הבתים.

אבי דיכטר: בבית אחד היה אדם מבוגר, מעל 90 – אגב, אני מכיר אותו באופן אישי – נכנס לממ"ד, הבית נהרס לחלוטין והאיש יצא ללא פגע; בבית אחר, אישה זקנה, לא היה לה לאן ללכת, הרקטה פגעה בבית והאישה נהרגה.

אבי דיכטר: זה ההבדל בין לקבל את הצעת החוק לבין לדחות אותה, רק במכפלות.

אבי דיכטר: רק במכפלות.

אבי דיכטר: אגב, לא במקרה, אדוני היושב-ראש, כשהחתמנו חברי כנסת על ההצעה הזאת חתמו עליה מכל מפלגות האופוזיציה כמעט, הקואליציה דהיום – גם מיש עתיד, גם מכחול לבן, גם ממרצ וגם מתקווה חדשה.

אבי דיכטר: ואתה רואה שכשעוברים לצד השני של המליאה, פתאום מסתבר שהסכנה פחותה.

אבי דיכטר: פתאום מסתבר שחיי ישראלים זה פחות חשוב, אפשר לדחות בחצי שנה ועוד חצי שנה.

אבי דיכטר: תראה, הסיפור הזה הוא סיפור שאני לא מעלה בדעתי שיש כאן בינינו חבר כנסת אחד, ולא חשוב אם זה יהודי או ערבי, דרוזי, צ'רקסי, מוסלמי או נוצרי – אני לא מעלה בדעתי שכשרוצים ללכת למהלך רציני – בדומה למה שנעשה בקורונה, רק שאז חשבנו על חודשים קדימה; פה אנחנו חושבים על שנים ועשרות שנים קדימה – לא יכול להיות שהמדינה לא מוכנה לבוא לקראת אזרח שרוצה לבנות את הממ"ד בעצמו, מכספו, שיוכל לקחת את ההלוואה, אם אין לו את הכסף הזה, את ההחזר בתוך עשר שנים הוא יחזיר, 1,000 שקלים בחודש, את הקרן, והוא לא במתח לגבי איך תיראה הריבית.

אבי דיכטר: הרי זה לא סוד שרוב האזרחים שרוצים לקחת הלוואה חרדים לעשות את זה בגלל הריבית.

אבי דיכטר: הם לא יודעים איך תיראה הריבית בעוד שנה, בעוד חמש שנים, בעוד עשר שנים, ולכן הם נמנעים, לוקחים את הסיכון.

אבי דיכטר: מה הסיכון?

אבי דיכטר: זה סיכון חיים אמיתי.

אבי דיכטר: זו רולטה פלסטינית שמכה באזרחי ישראל, וראינו את זה, לצערי, מסבב לסבב וגם בין הסבבים.

אבי דיכטר: הצעת החוק הזו, כפי שאמרתי, נבנתה על ידי קואליציה ואופוזיציה כאחד – בפורום הקודם, בוורסיה אחרת, אבל אותם אנשים.

אבי דיכטר: חלקם נמצאים כאן היום.

אבי דיכטר: אני תוהה איך יכול להיות שהמדינה, בצדק, משקיעה בקו הראשון של 0–4 קילומטר, 0–7 קילומטר.

אבי דיכטר: יושבים כאן אנשים – שוסטר ידידי יודע היטב כמה הושקע בכך.

אבי דיכטר: בשדרות כל העיר מוגנה על ידי המדינה במיליארדים.

אבי דיכטר: האם זה היה נכון?

אבי דיכטר: מאוד.

אבי דיכטר: אבל מה לעשות, האיום התפתח, לצערי.

אבי דיכטר: ולכן לא יכול להיות שאנחנו לא נותנים לאזרח את האפשרות האמיתית לבנות ממ"ד בעצמו, לשלם מכספו, המדינה שמה את הריבית והרשות פוטרת אותו מארנונה.

אבי דיכטר: כמובן, אפשר לקחת את ההצעה הזו וצריך לעשות אותה אופרטיבית ממחר, לא בעוד חצי שנה להתחיל לדון על זה.

אבי דיכטר: אני שוחחתי כאן עם שר המשפטים קודם לכן.

אבי דיכטר: אני הופתעתי מזה שאין אפילו שום נכונות.

אבי דיכטר: אמרו:que sera sera; עוד חצי שנה; don’t call us, we shall call you.

אבי דיכטר: בעוד חצי שנה ממילא אפשר להגיש את ההצעה הזו.

אבי דיכטר: אני חושב שממשלה אחראית, אבל בעיקר כנסת אחראית, שצריכה לחוקק חוק ללמעלה מתשעה מיליון אזרחיה, שלמעלה מ-10% אין להם שום מיגון – אני אומר לכם, החוק הזה, כדאי מאוד שיצביעו בעדו, מפני שהשמות שחתומים על המסמך הזה יהיו לדיראון, כי אנשים שחתמו עליה, על הצעת החוק, והצביעו נגדה – הם מצביעים בעצם נגד הסיכוי של אזרחים להישאר בחיים, וההישארות בחיים – אנחנו מכירים אותה בשמות, מכירים אותה בכתובות, מכירים אותה בפנים.

אבי דיכטר: ולכן אני אומר לעצמנו – גם שר השיכון כאן, גם שר המשפטים; קשור גם לשר אוצר, קשור לשר הביטחון.

אבי דיכטר: אגב, הנתונים הם של פיקוד העורף, לא נתונים שלי כאזרח פרטי או כתושב הדרום.

איתן גינזבורג: תודה.

אבי דיכטר: אי לכך, אני מבקש מחברי כנסת לתמוך בהצעת החוק.

אבי דיכטר: לחלופין, אם שר המשפטים, שהוא יושב-ראש ועדת השרים לחקיקה, חושב שהממשלה יכולה להתעשת ולדון בסוגיה הזו בצורה יותר עניינית בחודש הקרוב, אני אהיה מוכן בעוד חודש להביא את זה להצבעה, ואין לי שום בעיה שהתשובה וההצבעה יהיו במועד אחר בחודש הקרוב.

אבי דיכטר: אבל להגיד חצי שנה – אני אומר לכם, זה פשוט חוסר הוגנות אל מול האזרחים שלנו.

אבי דיכטר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אבי דיכטר.

איתן גינזבורג: ישיב שר הבינוי והשיכון זאב אלקין, בבקשה.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

זאב אלקין: חבריי השרים וחברי הכנסת, קודם כול, ציין כאן חבר הכנסת דיכטר, ובצדק, שוועדת השרים לחקיקה לא קבעה עדיין עמדה לגבי הצעת החוק הזו, אלא ביקשה להמשיך את הדיון בעוד כמה חודשים כדי שהמציע ינצל את הזמן הזה לבוא בדברים עם הגורמים הרלוונטיים וללבן כמה סוגיות – שאני תכף אעלה אותן כאן, והן סוגיות לא פשוטות ומורכבות להתלבטות, ולכן התיאום הזה והמחשבה הזאת אכן נדרשים, כמובן בלי לכפור בעובדה שציין אותה בצדק חבר הכנסת דיכטר שיש כאן בעיה שצריכים לחפש לה פתרון, והכלי המימוני שהוא מציע הוא בהחלט כלי שראוי לו שיקול דעת רציני, אם יינתן מענה לאותן סוגיות שאני תכף אציין אותן כאן.

זאב אלקין: אני תכף איכנס לגופם של הדברים והסוגיות.

זאב אלקין: אני מבין את ההערה, חבר הכנסת דיכטר, שהזמן לא מחכה וגם האויבים שלנו לא מחכים, אבל כוחה של ההערה הזאת היה יפה גם בשנים הרבות שקדמו לתקופה המצומצמת שהממשלה הזאת פעילה.

זאב אלקין: נדמה לי שאדוני אפילו היה תקופה מסוימת השר שהיה אחראי להגנת העורף, אז היו הרבה הזדמנויות קודמות לקדם את היוזמה הזאת, אם מהתפקיד של השר להגנת העורף ואם מהתפקיד של חבר הכנסת, או אפילו יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון תקופה מסוימת.

זאב אלקין: ולכן, אם זה חיכה עד עכשיו, אני לא חושב שזה אסון אם הדיון הזה ילובן, ובאמת ייווצר מוצר שהממשלה תוכל בלב שלם לסמוך עליו את ידה ולתמוך בקידום החקיקה.

זאב אלקין: כרגע זה לא המצב.

זאב אלקין: עכשיו אני איכנס לכמה סוגיות.

זאב אלקין: הסוגיה הראשונה היא העובדה שאדוני מדבר בהצעת החוק על הטבה אחידה עבור כלל יחידות הדיור שאין בהן מרחב מוגן, בלי להביא בחשבון את הקריטריון של המסוכנות.

זאב אלקין: הרי הצורך במרחב המוגן באזורים מסוימים, ברור שהוא הרבה יותר גדול מבאזורים אחרים.

זאב אלקין: זה נכון שהיום אין כמעט מקום – שנינו מכירים את זה היטב – אין כמעט מקום בארץ, או אין מקום בארץ, שהוא חסין לחלוטין.

זאב אלקין: אין כזה דבר.

זאב אלקין: אבל עדיין רמת המסוכנות באזורים השונים בארץ ורמת האיום היא שונה והתדירות היא שונה, או יותר נכון הסיכון לפגיעת הטיל.

זאב אלקין: ולכן, לכאורה, הצעת חקיקה כזאת, היות שהיא תצטרך להתחשב במגבלה של ההוצאה הממשלתית עבורה, חשוב שהיא תביא בחשבון את הגדרת המסוכנות ותייצר איזשהו סדר עדיפויות בין האזורים השונים, ולא תלך על הפעילות הארצית, על המדינה כולה.

זאב אלקין: אז זה נושא אחד שכרגע הצעת החוק, כפי שהיא מנוסחת בנוסח של ההצעה הטרומית, לא ניתן לו מענה.

זאב אלקין: כשממשלה שוקלת לתמוך ברעיון כזה, היא חייבת לתת לזה מענה.

זאב אלקין: הנקודה השנייה קשורה – קשה לי, אדוני היושב-ראש, אני בקושי שומע את עצמי.

איתן גינזבורג: גם אני.

איתן גינזבורג: סדרנים, אנא סייעו לי.

איתן גינזבורג: אני מתקשה להשתלט על התאים היום, גם הצד הזה הרבה יותר חמור.

איתן גינזבורג: חברי הקואליציה בסיעות הקואליציה, זה מאוד מפריע לי.

איתן גינזבורג: אתם יותר מדי אנשים שם.

איתן גינזבורג: או שתדברו בחוץ או שלא תדברו.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

זאב אלקין: אפשר להמשיך?

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: רק אני מקווה שתוסיף לי את הזמן שהמתנתי, כמובן, אם יהיה צורך.

איתן גינזבורג: אני מוסיף לך עוד 30 שניות.

איתן גינזבורג: הינה, הוספתי לך.

זאב אלקין: מה?

איתן גינזבורג: הוספתי לך.

זאב אלקין: אוקיי.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: הנקודה השנייה, חבר הכנסת דיכטר, שכתוצאה מהפעילות שאתה מציע, באופן עקיף – זאת לא המטרה, אני בשום פנים ואופן לא כופר בסוגיה מה המטרה הראשית של החקיקה, אבל לפעמים יש אפקט תוצאתי שאנחנו חייבים להביא אותו בחשבון.

זאב אלקין: אז כתוצאה מהפעילות שאתה מציע, למעשה, ההצעה לא מתייחסת לערכי קרקע.

זאב אלקין: התוספת שתיווצר לאותו בעל הדירה כתוצאה של הסבסוד, בדרך שאתה מציע, חדר נוסף בדירת המגורים – הרי ברור שכשמדובר על האזורים שהם אזורי יוקרה, מהלך כזה, שהוא מוסיף חדר – לצורך העניין, אני בכוונה מקצין – בצפון תל אביב, יש לו משמעות נדל"נית מאוד מאוד גדולה לעומת מצב שבו אתה מוסיף חדר בקריית שמונה.

זאב אלקין: זה לא אותו דבר.

זאב אלקין: למעשה, מוצע כאן שהמדינה תסבסד את הפעולה לכלל האזרחים.

זאב אלקין: יוצא מצב שאני כמדינה מוציא משאבי מדינה, אומנם בדרך שאתה הצעת, לא מממן לו באופן ישיר, אבל עדיין מסבסד לו את ההקמה של אותו ממ"ד כחדר נוסף בצפון תל אביב, מצד אחד, ועושה את זה לתושב קריית שמונה.

זאב אלקין: אני לא בטוח שתושב צפון תל אביב צריך את הסיוע מהמדינה להוסיף לו עוד חדר.

איתן גינזבורג: לפעמים הוא צריך.

זאב אלקין: הוא ישמח, ללא ספק.

איתן גינזבורג: לא, הוא צריך.

איתן גינזבורג: צורך זה עניין יחסי, אדוני.

זאב אלקין: קודם כול, הוא בוודאי ישמח.

זאב אלקין: לזה כולנו מסכימים.

איתן גינזבורג: זה בטוח.

איתן גינזבורג: זה בטוח.

זאב אלקין: אבל אני חושב שייתכן שהתוספת של הערך הנדל"ני שהוא יקבל לדירה שלו היא הרבה יותר גדולה מהסבסוד שהמדינה נותנת לו כאן.

איתן גינזבורג: אני בטוח.

זאב אלקין: ובוודאי זאת לא המטרה, לא שלי ובוודאי לא שלך, אני מניח, להשביח את הנכסים באזורי יוקרה או אפילו באזורי ביקוש לבעלי הנכסים האלה.

זאב אלקין: ולכן גם כאן, לדעתי, לא ניתן ללכת עם איזושהי הטבה אחידה כזאת, לכל האזורים, ולא להביא בחשבון את התוספת של הערך הנדל"ני של הנכס שיוצא לבעל הדירה.

זאב אלקין: היבט נוסף שאני חושב שצריכים להביא כאן בחשבון הוא השאלה של תופעה של התחדשות עירונית.

זאב אלקין: אנחנו כממשלה – ואני מניח שאין על זה, לדעתי, מחלוקת בין שני חלקי הבית, לא בין קואליציה לאופוזיציה – שמים דגש גדול על התחדשות עירונית.

זאב אלקין: זו תופעה מבורכת, חשובה, והיא מאפשרת לפתור כמה בעיות בבת אחת:

זאב אלקין: גם להחליף בניינים ישנים בבניינים חדשים, שהם גם הרבה יותר יציבים בכל מצב, גם בבעיות ביטחוניות וגם בבעיות של רעידת אדמה; גם מאפשרים לשפר את איכות הדיור; גם מאפשרים להגדיל משמעותית את מספר יחידות הדיור, במיוחד במרכזי הערים הוותיקות.

זאב אלקין: אין כמעט מלאי קרקע היום במרכז הארץ.

זאב אלקין: ולכן, אין כיום – אני לא מכיר היום מישהו שחולק על החשיבות של ההתחדשות העירונית.

זאב אלקין: עכשיו בואו נחשוב מה יקרה ברגע שבמקביל הממשלה מאפשרת לדייר בבית קיים להוסיף חדר באמצעות מימון של הממ"ד.

זאב אלקין: למעשה, אנחנו מייצרים פה שני מסלולים שיתחרו על ליבו של אותו דייר.

זאב אלקין: מצד אחד, יבוא אליו יזם ויציע לחתום על התחדשות עירונית – וברגע שעושים התחדשות עירונית, אוטומטית, חבר הכנסת דיכטר, אתה מכיר את זה – קשה לי.

זאב אלקין: אפילו המציע לא מקשיב לי.

איתן גינזבורג: זו כבר החלטה שלו, אדוני.

זאב אלקין: אגב, בדרך כלל זו בעיה של השרים, שהם לא מקשיבים למציעים.

איתן גינזבורג: אי-אפשר להכריח להקשיב, אתה יודע.

איתן גינזבורג: זה כבר למעלה מיכולתו של היושב-ראש.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת והשר כהן, חבר הכנסת טופורובסקי, זה מפריע.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סילמן, זה מפריע מאוד, ממש מפריע.

איתן גינזבורג: בבקשה.

זאב אלקין: ולכן ייווצר פה מצב, אם לא נסנכרן טוב את שתי המערכות האלה, שלמעשה אותו דייר, יהיו לו שתי אופציות: אופציה אחת, שהיא ללא ספק עדיפה, היא ללכת על תהליך של התחדשות עירונית, שיפתור גם אתגרים נוספים של המדינה, ובראשם הגדלת מלאי הדירות במרכזי ערים, וגם על הדרך ייצר לו ממ"ד, כי היום אי-אפשר לבנות בניין חדש בלי ממ"ד, אז זה אוטומטית חלק מהדרישה, והוא מרוויח את הממ"ד הזה כתוצאה מזה.

זאב אלקין: אבל מצד שני, באה המדינה ואומרת: בוא אני אעזור לך להוסיף את אותו חדר שאתה תקבל בהתחדשות עירונית בדרך הרבה יותר פשוטה, בלי לצאת מהדירה, רק באמצעות הסבסוד שאדוני מציע.

זאב אלקין: אנחנו מעריכים – או לפחות יש חשש, בצדק, כאנשי מדינה שעוסקים בהתחדשות עירונית – שקידום הצעת חוק כזאת למעשה יפגע בניסיונות של המדינה – שגם הבית הזה היה שותף להם, בהקטנה של אחוזי ההסכמה וכו' – לזרז ולקדם את ההתחדשות העירונית באזורים השונים.

זאב אלקין: ולכן, גם כאן צריכים לתת את הדעת איך אנחנו לא מיירטים במו ידינו פתרון שהוא יותר טוב בשביל פתרון שהוא אומנם נותן מענה לבעיה ביטחונית מיידית, אבל לא נותן מענה לבעיות אחרות של עמידות המבנה.

זאב אלקין: לפעמים אפילו נתקלתי בתופעה, חבר הכנסת דיכטר, שדווקא הוספת ממ"דים גרמה לחוסר יציבות של המבנים הישנים והגדילה את המסוכנות.

זאב אלקין: גם לדוגמאות הנדסיות כאלה נחשפתי לאחרונה.

זאב אלקין: לא הכרתי את התופעה הזאת קודם, לפני שנכנסתי לתפקיד, אבל היא בהחלט מעוררת סימני שאלה אם אנחנו כאן לא עושים משהו שבסוף גם הכסף זרוק, כי אם הבניין שהוספת לו ממ"ד, אחר כך הוא בסכנת קריסה וצריך לפנות אותו, אז מה עשיתי?

זאב אלקין: סתם השקעתי מימון מדינה וסבסוד במשהו שגם לא נתן מענה ביטחוני וגם החמיר את הבעיה הבטיחותית והיא מחייבת בסוף לפנות את הדיירים.

זאב אלקין: סוגיה נוספת, שהיא יותר טכנית אבל גם היא דורשת את המענה: במסגרת החוק אדוני מציע למנות את שר הבינוי והשיכון לאחראי לביצועו.

זאב אלקין: אני לא בטוח שזה נכון, כי החוק הוגש מהסוגיה המיגונית, והסוגיה המיגונית היא נטו בסמכות של שר הביטחון וקשורה לפיקוד העורף, ולכן לא בטוח שדווקא משרד השיכון צריך להיות אחראי לכך.

זאב אלקין: עכשיו הבאתי רק כמה סוגיות – ואין לי פה זמן להרחיב בנוספות – לגבי הצעת החוק שהן דורשות תיאום וליבון לפני שמחליטים לעלות על המסלול הזה, כפי שאדוני מציע.

זאב אלקין: בלי מתן מענה על הסוגיות האלה הממשלה לא יכולה לתמוך בחוק, כי כל אחת מהן היא סוגיה משמעותית שמעוררת פה סימני שאלה כבדים ששכרנו לא יצא בהפסדנו מהפעלת המסלול, וזה עוד לפני הסוגיה המימונית – זה בכל זאת כסף, כן?

זאב אלקין: מה שאתה מציע זה אומנם כסף חכם, אני לא חולק על החוכמה והרעיון, הוא נכון, הוא מעניין, אבל עדיין אתה לא רוצה לקחת כסף מהמדינה ולייצר בעיות אחרות באפיקים שאותם תיארתי.

זאב אלקין: צריך לחשוב פה איך לוקחים את המסלול הזה ומטייבים אותו כדי לתת מענה בנושאים שהזכרנו.

זאב אלקין: זאת הסיבה שגם נתנו את הזמן למציע להידבר עם משרדי הממשלה הרלוונטיים.

זאב אלקין: במקביל, אגב, ואתה מכיר את זה – נדמה לי שעכשיו סגן שר הביטחון שניגש אליך אפילו ציין את זה – הממשלה כן הולכת לאפיקים שונים של לייצר את פתרונות המיגון, ומשרד הביטחון הולך להקצות כספים כבר בתקציב הזה, ועוד יותר מזה בתקציבים הבאים.

זאב אלקין: חלק מהמחשבה שלנו – – –

אופיר אקוניס: נגמר הזמן.

אופיר אקוניס: לא, אדוני, אני לא צוחק.

אופיר אקוניס: לפי התקנון נגמר הזמן.

זאב אלקין: אם היית רואה כמה פעמים נאלצתי לעצור בגלל הרעשים שהיו כאן – – –

אופיר אקוניס: פעם אחת.

אופיר אקוניס: דווקא ראיתי.

זאב אלקין: הרי חבר הכנסת אקוניס, תראה מה קורה, כשעולים לפה שרים תורנים ומקריאים תשובה מוכנה מראש ולא מקיימים דיון רציני לגופו של עניין, אתם מתרעמים.

אופיר אקוניס: לא באתי בטענה על התשובה.

אופיר אקוניס: לא באתי בטענה על התשובה.

זאב אלקין: כשבסוף בא שר מקצועי ומנסה להתייחס ברצינות לטענה ומביא סוגיות מקצועיות ומציע למציע את המסלול שבו אפשר לתאם את החוק, אתם גם כועסים.

אורלי לוי אבקסיס: בעבר המדינה מימנה את כל הממ"דים האלה.

אופיר אקוניס: רק עמדתי על התקנון.

זאב אלקין: תחליטו אם אתם רוצים תשובה רצינית או לא רוצים תשובה רצינית.

זאב אלקין: לסיכומו של דבר, במצב שבו אנחנו נמצאים, אנחנו עושים היום צעדים בכיוון הזה דווקא, בשילוב סוגיית המיגון בהתחדשות עירונית.

זאב אלקין: קיבלנו החלטה תקדימית לקדם התחדשות עירונית בפריפריה – בקריית שמונה, בשלומי, בשדרות.

זאב אלקין: בו בזמן, לקחת כסף שהוקצה לטובת המיגון, לקחת כסף מיוחד לטובת התחדשות עירונית בפריפריה, כדי שתושב קריית שמונה לא יחכה לנצח להתחדשות עירונית – מה שתושב חולון או תל אביב יכול להרשות לעצמו באופן מיידי בגלל ערך הקרקע – לקחת תקציבים לחיזוק מבנים מפני רעידת אדמה, לייצר מהם קופה אחת גדולה, ובמקום לעשות פלסטר פה ופה ופה ופה, ללכת לתהליך שייצר בניינים חדשים, עם ממ"דים מחוזקים מרעידות אדמה, עם נכס הרבה יותר טוב לאותם אנשים, זה גם יגדיל את מלאי הדירות בדרך.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע שבעבר המדינה מימנה.

זאב אלקין: לכן, זה הכיוון שאליו אנחנו יוצאים לדרך.

זאב אלקין: בסיכומו של דבר, הממשלה מציעה לך לחכות עם ההצבעה על הצעת החוק ולהמשיך את התיאום מול המשרדים הרלוונטיים עד שתיווצר הסכמה ויהיה מענה על סוגיות שציינתי, אבל אם תתעקש להביא את זה להצבעה כרגע בצורה לא בשלה, בצער רב, כמובן, אנחנו מבקשים מהכנסת לדחות את הצעת החוק.

זאב אלקין: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת דיכטר, בבקשה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, אני חייב להודות ששמעתי את שר השיכון ותהיתי אם זה שר השיכון של כל ישראל או שר השיכון של מרכז הארץ.

אבי דיכטר: מה זאת אומרת התחדשות עירונית?

אבי דיכטר: מישהו יודע בדיוק איך מתנהלת התחדשות עירונית?

אבי דיכטר: כמה שנים לוקחת התחדשות עירונית?

אבי דיכטר: אני אומר לך כתושב אשקלון, אני יודע כמה תוכניות יש לגבי התחדשות עירונית בעשור האחרון וכמה מזה בוצע בשטח באשקלון.

זאב אלקין: אבי, כמה תוכניות יש?

אבי דיכטר: אני אומר לך את מה שאמרתי לך קודם – נמצא פה גם ראש הממשלה – –

זאב אלקין: לא, תגיד כמה, כמה.

זאב אלקין: תגידו כמה.

אבי דיכטר: – – אם תציגו הסכם עם ארגוני הטרור החמאס, הג'יהאד האסלאמי והחיזבאללה לעשר שנים, אני מושך את ההצעה.

זאב אלקין: אני יודע כמה.

אבי דיכטר: אבל אתם לא יודעים להציג את זה עשר דקות, מהסיבה הפשוטה – –

זאב אלקין: – – –

אבי דיכטר: סליחה, אדוני השר.

אבי דיכטר: סליחה, תראה – –

מיקי לוי: תן לו, תן לו.

אבי דיכטר: – – אני חושב שבחישוב פשוט, השר אלקין – –

מיקי לוי: השר אלקין, תן לו להשיב, בבקשה.

אבי דיכטר: – – אם הממשלה שמה מיליון שקל כהחזר הריבית, יש לך 1,000 ממ"דים שיבנו אזרחים.

אבי דיכטר: 1,000 ממ"דים.

אבי דיכטר: בשביל שהממשלה תבנה 1,000 ממ"דים – זה מגה-פרויקט, ומי כמוך יודע את זה.

אבי דיכטר: בשדרות מיגנו או בנו ממ"דים לכל העיר – לצערי, באיחור ניכר, אחרי שהיו לנו קורבנות גם בנפש וגם מבחינת פגיעות נפשיות.

אבי דיכטר: נדמה לי שגם בעוטף עזה – חבר הכנסת שוסטר יעיד טוב ממני כתושב העוטף.

אבי דיכטר: הוא יודע היטב את המשמעות הזאת.

אבי דיכטר: בחיים לא עובדים בטור, אדוני השר; בחיים עובדים במקביל.

אבי דיכטר: יושב כאן ראש הממשלה – מכיר היטב את הצורך לעבודה במקביל.

אבי דיכטר: הוא גם היה שר ביטחון, חווה את זה על בשרו בקורונה, איך עובדים במקביל: גם נותנים הלוואות, גם מממנים את הריבית לשנה, ובמקביל מטפלים גם בדברים הרבה יותר גדולים.

אבי דיכטר: אני לא חושב שהממשלה הזאת יכולה להרשות לעצמה, ובכלל אל מול התושבים, לומר: אנחנו עובדים בטור, אנחנו בתוכנית, בשביל לבנות ממ"דים בסדר גודל שלא היה כאן בעבר.

אבי דיכטר: אני תוהה מתי הממשלה הזאת תפסיק לומר: אבל אתם לא עשיתם.

אבי דיכטר: אנחנו כבר אחרי הסרט הזה.

אבי דיכטר: עשינו דברים טובים; יכול להיות שלא עשינו את הכול.

אבי דיכטר: אבל לא יכול להיות שאומרים: איך בצפון תל אביב או בגוש דן לא ייהנו מהצעת החוק הזאת?

אבי דיכטר: לכן אנחנו לא מעבירים אותה.

אבי דיכטר: אמרתי מראש: אנחנו מדברים בשלב הראשון על מרחק עד 40 קילומטר, גם בצפון, גם בדרום, ואתה מושך אותי לרעננה, כפר סבא ותל אביב.

אבי דיכטר: אבל אני מדבר איתך על האזורים שבסבירות גבוהה ביותר יחטפו את מנת הרקטות הבאה, ואני לא יודע מתי זה יהיה.

אבי דיכטר: אתה אפילו לא מוכן לקחת את הסוגיה הזאת ולומר: בוא נשב בחודש הקרוב, נקבע תוכנית ל-0 עד 40 קילומטר, מלבד ההקצאות ל-0 עד 4 קילומטר שהממשלה מתכוונת לעשות.

אבי דיכטר: בוא נשתף את האזרחים.

אבי דיכטר: כל מה שאנחנו רוצים זה שהמדינה תשתתף בריבית, הרשות תשתתף בארנונה, והאזרח יוכל לקחת הלוואה כשהוא רגוע.

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

אבי דיכטר: הוא יודע שהוא לקח 100,000, הוא מחזיר 100,000; הריבית – עלינו כממשלה, ככנסת.

אבי דיכטר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת דיכטר.

אבי דיכטר: אני מבקש לקיים הצבעה שמית על הנושא הזה.

מיקי לוי: ביקשו.

אבי דיכטר: ואני אומר לכם, ההצבעה היא כדלקמן – –

מיקי לוי: חבר הכנסת דיכטר, ביקשו, ואני מכריז על זה.

אבי דיכטר: מי שמצביע בעד, מצביע בעד הצלת חיים מרקטות מלבנון ומעזה.

מיקי לוי: תודה.

אבי דיכטר: מי שמצביע נגד – נגד הצלת חיים.

אבי דיכטר: זו ההצבעה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעה שמית.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו משתתף בהצבעה יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

מיקי לוי: בבקשה לקרוא פעם נוספת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח יעקב אשר – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת יואב בן צור – אינו נוכח ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת שרן מרים השכל – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – בעד עלי סלאלחה – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח יצחק פינדרוס – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו משתתף בהצבעה עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – נגד נירה שפק – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם מי מחברי הכנסת נמצא במליאה ומזכירת הכנסת לא קראה בשמו?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חברת הכנסת) גלית דיסטל אטבריאן – בעד

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה.

מיקי לוי: בבקשה לסכם.

שלמה קרעי: מה כבר יש בהצעה הזאת?

שלמה קרעי: רק פטור מהריבית על ההלוואה למי שבונה ממ"ד.

שלמה קרעי: מה כואב לכם בקואליציה?

שלמה קרעי: תבואו פעם אחת לעוטף עזה, תהיו קצת בצבע אדום – אולי תצביעו בעד.

שלמה קרעי: רם שפע, יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון, לא אכפת לך מהביטחון של התושבים – – –

קריאה: – – –

שלמה קרעי: רם בן ברק, סליחה.

שלמה קרעי: אבל אתה המרת את הטבע שלך – – –

דוד אמסלם: יש לו ממ"ד באורווה, באורווה.

דוד אמסלם: ממ"ד באורווה.

דוד אמסלם: הרי הרזרבי אמר שהוא היה בצבע אדום בשדרות.

דוד אמסלם: איך תכניסו אותו לממ"ד?

דוד אמסלם: הגיבור הגדול, מר לפיד, הרזרבי – – – סיפר שהוא היה אפילו בצבע אדום בשדרות.

שלמה קרעי: יש לו פוסט-טראומה – – –

דוד אמסלם: ירו טיל – – – לידו – – – ליד הבית של ההורים שלו.

מיקי לוי: בעד – 40 , 47 נגד.

מיקי לוי: לפיכך הצעת החוק לעידוד הקמת מרחבים מוגנים דירתיים, התשפ"א–2021, לא עברה.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/1496/24; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום – הצעת חוק התאמת אופן ההעסקה של מטפלות במשפחתונים המפוקחים על ידי האגף למעונות יום ומשפחתונים במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, התשפ"א–2021, של חבר הכנסת משה גפני וקבוצת חברי הכנסת.

מיקי לוי: ישיב על ההצעה סגן שרת הכלכלה והתעשייה יאיר גולן.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, שרים, אני מתכבד להגיש הצעת חוק שלו היינו נוקטים חופש מצפון מוחלט, היית מצביע בעד.

משה גפני: אני אספר מה היו הדיונים בעניין הזה בוועדת הכספים והאמירות שלך, ואני מאוד משבח את האמירות האלה.

משה גפני: אני מתכבד להגיש הצעת חוק התאמת אופן ההעסקה של מטפלות במשפחתונים המפוקחים על ידי האגף למעונות יום ומשפחתונים במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים – היום זה משרד הכלכלה, זרוע העבודה במשרד הכלכלה – התשפ"א–2021.

משה גפני: הוא מכריז על רשות מקומית – מופיע בחוק: "גוף מפעיל" – רשות מקומית או גוף אחר שהתקשרו עם המשרד בהתקשרות למתן שירותי הפעלת מערך משפחתונים; "מטפלת" – מי שמפעילה בביתה משפחתון לאחר שהוכשרה לכך.

משה גפני: אני מבקש לומר לחברי הכנסת, בעיקר לאלה שהם חדשים בינינו, שהמטפלות במשפחתונים נמצאות במצב שלא מתאים למדינה מודרנית בכלל.

משה גפני: המציאות הזאת היא שהן אינן עצמאיות בפועל – ותכף נראה איך זה קורה במציאות – והן אינן שכירות, וכתוצאה מזה משכורתן היא משכורת עלובה, בגלל שפעמים רבות מקזזים כאשר ילדים לא מגיעים וכאשר יש מציאות שבה הן צריכות להפעיל בעצמן את כל המערכת הזאת, והן נופלות בין הכיסאות.

משה גפני: אנחנו מדברים על 3,700 משפחתונים ציבוריים הפועלים בכפוף לנהלים ולפיקוח של זרוע העבודה, שעברה לאחרונה ממשרד העבודה והרווחה למשרד הכלכלה.

משה גפני: אנחנו מדברים על 22,000 פעוטות.

משה גפני: הרוב כמובן הם אותם פעוטות שנמצאים במשפחתונים שמאפשרים לאם לצאת לעבודה, וממילא הן חלק מהנושא של המערך התעסוקתי במדינת ישראל, ויש את המטפלות עצמן – יותר מ-3,000 נשים שמפעילות את המשפחתון.

משה גפני: התגמול המשולם למטפלות מורכב מכספי הסבסוד שהמדינה אישרה להורים הזכאים לכך – הרי המדינה מסבסדת את הילדים שנמצאים במשפחתון – בתוספת השלמה שהיא מקבלת מההורים.

משה גפני: הסכום הכולל מוגבל לתעריף שכר לימוד מקסימלי.

משה גפני: עכשיו אני רוצה להגיד לכם, תראו את שיא האבסורד של הדבר הזה.

משה גפני: אומרים להם: אתן עצמאיות, אבל מה פירוש "אתן עצמאיות"?

משה גפני: המשרד קובע להן כמה ילדים מקבלים, את מי מקבלים ואת מי לא.

משה גפני: המשרד קובע להן מה השכר שלהן.

משה גפני: הרי מה זה עצמאי?

משה גפני: עצמאי הוא זה שקובע לעצמו את השכר; יש לו עסק עצמאי, הוא עושה את החשבון כמה הוא מרוויח והוא עושה את החשבון כמה הוא משלם שכר.

משה גפני: פה מי שקובע זה המשרד, הממשלה קובעת למטפלת כמה כסף ישלמו לה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לספר לכם סיפור קפקאי אבל סיפור אמיתי.

משה גפני: הוא קיים עד היום.

משה גפני: בהיותי יושב-ראש ועדת הכספים וחברים בוועדה – ובהם, אם אני לא טועה, גם אתה, אדוני היושב-ראש – קיימנו דיון על כך שבאים למטפלות הללו במשפחתונים ואומרים להן: אתן עצמאיות, ומכיוון שאתן עצמאיות, אתן צריכות לשלם מע"מ.

משה גפני: קיימנו דיון על הדבר הזה.

משה גפני: אמרתי: יש גבול לעוול שנגרם לנשים שמשכורתן כל כך נמוכה.

משה גפני: קיימנו על זה כמה דיונים ואמרנו: לא יכול להיות.

משה גפני: במה הן עצמאיות?

משה גפני: הן לא קובעות את שעות הלימוד, את שעות השהייה בפעוטון – שהן הרבה מעבר לממוצע הרגיל, הרבה מעבר, ותכף אומר גם את השעות, ופשוט אי-אפשר אפילו לתאר – הן לא קובעות את השכר של עצמן והן לא מקבלות שום גמלה, הן לא מקבלות שום תנאים סוציאליים, כלום, כלום.

משה גפני: במה הן עצמאיות, בזה שהן יצטרכו לשלם מע"מ?

משה גפני: היו על זה דיונים קשים מנשוא בוועדת הכספים.

משה גפני: באמת הממשלה עמדה על זה שצריך שהן ישלמו מע"מ, ואנחנו לא הסכמנו בשום אופן.

משה גפני: בשום אופן.

משה גפני: אני כתבתי מכתב וקיבלתי עליו גם תשובה.

משה גפני: זו המציאות העכשווית: אני פניתי למנהל רשות המיסים מר דורון ארבלי – מי שהיה אז מנהל רשות המיסים – וביקשתי ממנו לבחון את עניין החיוב החדש במע"מ למטפלות המשפחתונים.

משה גפני: מנהל רשות המיסים הבטיחני כי בכוונתו לכנס ישיבה דחופה עם הגורמים הרלוונטיים כבר ביום ראשון הקרוב.

משה גפני: לנוכח הבטחתו כאמור קבעתי דיון בנושא זה בוועדת הכספים לצורך גיבוש פתרונות מוסכמים ליום שלישי הקרוב.

משה גפני: אתמול מנהל רשות המיסים עדכן אותי כי הוא יפעל להקפאה מיידית של כל הליכי השומה – נתנו שומה למטפלות המסכנות הללו, מסכנות מבחינה כלכלית.

משה גפני: הוא יקפיא את כל הלכי השומה של חיוב מטפלות המשפחתונים במע"מ עד למועד הדיון בוועדת הכספים – עד אז מוקפאת השומה לגבי המשפחתונים על תשלום המע"מ.

משה גפני: לאור האמור לעיל, ולנוכח פניות רבות של הורי ילדים העלולים להיפגע בשל המחאה שאתם מבקשי לנקוט על מנת לשמור על זכויות מטפלות המשפחתונים – אז הן איימו בהשבתה של המשפחתונים – אבקשכם לדחות את תחילת השביתה האמורה עד לאחר מועד דיוניה של ועדת הכספים.

משה גפני: השביתה בוטלה.

משה גפני: ואז קיבלתי מכתב מהאוצר, מאגף מכס ומע"מ: הריני להבהיר – כך כתב לי דני נתנאל, וזה הכול שמות שכבר כנראה לא עובדים באוצר, אבל זה מה שהיה אז – כי בהמשך לדיונים שנערכו בין נציגי משרד התמ"ת – כיום זה משרד הכלכלה – אגף התקציבים ורשות המיסים, סוכם כדלהלן: משפחתונים הפועלים בהסדר ובפיקוח עם משרד התמ"ת לא יידרשו לפתוח תיקים במשרדי מע"מ, ומנגד, תשלום המס ייעשה על ידי משרד התמ"ת מול הנהלת רשות המיסים.

משה גפני: עכשיו תראו מה קורה.

משה גפני: המשפחתונים האלה, המטפלות הללו הן לא עצמאיות.

משה גפני: את הכול קובעת להן הממשלה – אמרתי: גובה השכר, הכול.

משה גפני: הכול קובע המשרד.

משה גפני: אנחנו טענו: מה אתם דורשים מהן שומה?

משה גפני: במה הן עצמאיות?

משה גפני: מה אתם דורשים שהן ישלמו מע"מ?

משה גפני: מאיפה?

משה גפני: נכון להיום, מאז המכתב הזה שאותו הקראתי, המטפלות במשפחתונים אינן משלמות מע"מ.

משה גפני: מי שמשלם את המע"מ – הרי האוצר לא מסכים לוותר, בגלל שהוא אומר שיכולה להיות לזה השלכת רוחב – מי שמשלם את המע"מ זה משרד הכלכלה, למעלה מ-40 מיליון שקל כל שנה.

משה גפני: לא השתנה בעניין הזה דבר וחצי דבר.

משה גפני: זאת אומרת, עצמאיות הן לא, הן מקבלות שכר עלוב, שעות העבודה שהן צריכות לעבוד או השעות השבועיות הן הרבה יותר מהרגיל, בגלל שכך המשרד קובע, הן לא מקבלות תנאים סוציאליים והן לא מקבלות דבר וחצי דבר ששכירה או שכיר מקבלים, אבל את המע"מ משלם בעבורן משרד הכלכלה, וזה למעלה מ-40 מיליון שקל.

משה גפני: אם מקבלים את הצעת החוק הזאת של חברת הכנסת עאידה תומא סולימאן ושלי ושל חברים אחרים, כמו ינון אזולאי – אתה חתום על החוק.

ינון אזולאי: כן.

משה גפני: בטח, בשביל זה אתה פה.

ינון אזולאי: תמיד חתומים.

משה גפני: אם אכן מקבלים את החוק הזה – אני רוצה שתדעו על כמה כסף אנחנו מדברים, כדי שלא יעבדו עלינו – הן הופכות להיות שכירות כמו כל עובד פשוט במשק.

משה גפני: יש מייד חיסכון של יותר מ-40 מיליון שקל, בגלל שאת אותם 40 מיליון שקל שהיום בכל שנה משלמים למשרד האוצר – משלם את זה משרד הכלכלה מתקציבו – זה יורד.

משה גפני: היא שכירה, והיא מקבלת ומשלמת וכל מה שנלווה לעניין הזה, ואין צורך בתשלום הזה.

משה גפני: אנחנו נשארים עם תקציב של בין 20 ל-30 מיליון שקל – זה התקציב שיידרש כדי לממש את החוק הזה.

משה גפני: העוול המוסרי, אי-אפשר לתאר אותו.

משה גפני: העוול המוסרי שנעשה גם לילדים, גם להורים, גם למשפחות ובעיקר למטפלות הוא בלתי ניתן לתיאור.

משה גפני: אני לא יכול לתאר לכם את הדיונים שהיו בוועדת הכספים.

משה גפני: היו בכיות על הדבר הזה.

משה גפני: זה באמת דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

משה גפני: חבר כנסת מוסרי או חברת כנסת מוסרית – איך היא יכולה להשלים עם דבר כזה שככה עושים עוול לכל כך הרבה נשים?

משה גפני: עכשיו אני רוצה להגיד לכם עוד משהו.

משה גפני: היה פה מנסור עבאס, ניהל פה ישיבה.

אלעזר שטרן: למה זה לא עבר פה לפני שנה?

משה גפני: לא עבר מה?

אלעזר שטרן: החוק הזה.

משה גפני: אתה יודע מה?

משה גפני: הממשלה הקודמת הוחלפה.

אלעזר שטרן: לא, אני שואל.

משה גפני: אל תשאל.

משה גפני: כל הזמן יגידו לנו: מה היה.

אלעזר שטרן: לא, אני שואל.

משה גפני: גם אתם הייתם עושים את מה שאני עשיתי, שמשרד הכלכלה משלם את המע"מ?

משה גפני: למעלה מ-40 מיליון שקל – גם את זה עשיתם?

אלעזר שטרן: רק שאלתי.

משה גפני: לא, אל תשאל, תאמין לי.

משה גפני: אם הייתי ממשיך, זה היה מסודר.

מיקי לוי: – – –

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: אני מסיים, אני מסיים.

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם, ואני בזה מסיים.

משה גפני: ישב פה מנסור עבאס, ניהל את הישיבה, ואני אז אמרתי שיש ברית מוחלשים.

משה גפני: ברית המוחלשים זה בעיקר הציבור הערבי, הציבור החרדי, פריפריה והכול.

משה גפני: אני רוצה – למה מפריעים לי שם?

משה גפני: חבר הכנסת בני בגין, אני חייב לסיים.

מיקי לוי: חברי הכנסת טיבי ובני בגין, בבקשה.

משה גפני: חבר הכנסת טיבי.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: אני רק רוצה שתדעו, היות שזו ברית המוחלשים, מי אלה המטפלות שעליהן אנחנו מדברים.

משה גפני: 40% הן ערביות, שזה העוול שעושים להן, 25% חרדיות והשאר הן מהפריפריה.

משה גפני: זה ברית המוחלשים, מנסור עבאס.

משה גפני: אלה המטפלות הערביות.

אריה מכלוף דרעי: איזה מוחלשים?

אריה מכלוף דרעי: על מה אתה מדבר?

אריה מכלוף דרעי: מנסור עבאס – מוחלשים?

משה גפני: אני רק אומר – – –

אריה מכלוף דרעי: נתתם לו 50 מיליארד.

אריה מכלוף דרעי: מה אתה אומר מוחלשים?

משה גפני: אני רק אומר – – –

אריה מכלוף דרעי: הוא כבר נכנס לרשימה של המיליארדרים.

משה גפני: אני רק פונה אליו.

משה גפני: האישה שנמצאת באום אל-פחם ומנהלת פעוטון – – –

אריה מכלוף דרעי: זה כבר לא מעניין.

אריה מכלוף דרעי: באמת, משה, אל תהיה תמים.

אריה מכלוף דרעי: באמת.

משה גפני: מעניין ועוד איך.

משה גפני: אותי לא יזיזו מהעניין הזה.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, אני פונה לכל חברי הכנסת: אני מוכן לחכות.

משה גפני: את כל האגף הזה מעבירים למשרד החינוך.

משה גפני: אני מוכן להעביר את זה בטרומית ולחכות עד שזה עובר למשרד החינוך, שזה יהיה מסודר, אבל חייבים להעביר את זה בטרומית, בגלל שבלי זה, זה כתם על החברה הישראלית ועל כנסת ישראל.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/1643/24; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, בבקשה.

מיקי לוי: הצעת החוק היא למעשה אותה הצעת חוק: קביעת אופן ההעסקה של מטפלות במשפחתונים המפוקחים על ידי משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, התשפ"א–2021, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – למעשה היא הוצמדה להצעת החוק שמספרה 1496.

מיקי לוי: שלוש דקות, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: האמת, אחרי הנימוק וההסבר שנתן חבר הכנסת גפני – קשה להתעלות על זה ולהסביר עוד יותר, אבל אני חייבת להגיד משהו.

עאידה תומא סלימאן: כשנכנסתי לכנסת ב-2015 פנתה אליי קבוצת מטפלות משפחתונים, או כמו שאוהבים לקרוא להן "מנהלות משפחתונים", וביקשו ממני להתערב כדי להשיג להן את האפשרות שהן יוכלו לצאת לאל-עומרה, כלומר לצאת למכה ולהתפלל בתקופה שהיא לא תקופת העלייה לרגל.

עאידה תומא סלימאן: התברר שכן יש אפשרויות כאלה, אבל הן לא ניתנות למטפלות המשפחתונים, אז התערבתי והצלחתי להשיג את זה, ובאמת התחילו לאפשר להן לצאת לאל-עומרה.

עאידה תומא סלימאן: לאחר מכן הן פנו אליי בעניין מקרה או ימי אבל.

עאידה תומא סלימאן: כאשר יש ימי אבל למטפלת כשנפטר מישהו קרוב מהמשפחה שלה והיא חייבת לשבת, מה שנקרא לשבת שבעה, הן צריכות לממן את המחליפה שלהן ואסור להן להיות בימי האבל האלה באופן טבעי.

עאידה תומא סלימאן: אז פניתי שוב, ואז הבנתי:

עאידה תומא סלימאן: למה צריך ללכת על הדברים זכות-זכות?

עאידה תומא סלימאן: צריך לחפש למה המצב שלהן הוא ככה.

עאידה תומא סלימאן: התחלתי להבין שצורת ההעסקה המוזרה ביותר קיימת במדינת ישראל כשזה נוגע למטפלות המשפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: הן מצד אחד מוגדרות כעצמאיות, ומצד שני לא רוצים לתת להן את הזכויות של שכירות אבל הן גם לא מקבלות את הזכויות של העצמאיות.

עאידה תומא סלימאן: התברר שבסופו של דבר נותנים להן את החובות משני מהצדדים – גם את החובות של שכירות וגם את החובות של עצמאיות – אבל שום דבר מהזכויות.

עאידה תומא סלימאן: לא ייתכן שקובעים להן את מספר הילדים, קובעים להן איזה ילדים, קובעים להן במה הן יאכילו את הילדים האלה כשהם אצלן במשפחתון, יקבעו להן מתי הן כן יכולות לצאת לחופשה או חופשת מחלה ומתי לא, ובסופו של דבר אומרים להן: אתן עצמאיות.

עאידה תומא סלימאן: איך יכול להיות דבר כזה?

עאידה תומא סלימאן: שמישהו יסביר לי.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי יושבת-ראש ועדת העבודה והרווחה בתחילת תקופת הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: אחת הבעיות העיקריות של הנשים האלה הייתה שכשהן ביקשו את המענקים של העצמאים, אמרו להן: אין לכן תיק במס הכנסה, אתן לא יכולות.

עאידה תומא סלימאן: כשהן רצו להירשם לחל"ת, אמרו להן: אתן לא יכולות, אתן לא שכירות.

עאידה תומא סלימאן: הן נשארו בלי כלום, והיינו צריכים לנהל מאבק מאוד עיקש, גם בוועדת העבודה והרווחה וגם בוועדת כספים, כדי להשיג להן איזשהו פיצוי.

עאידה תומא סלימאן: אני פונה לחברי וחברות הכנסת: לא ייתכן שנמשיך להפריח סיסמאות על שוויון מגדרי, להפריח סיסמאות על צדק חברתי, כאשר בתוכנו – –

מיקי לוי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: – – מי שאמונות על החינוך של הילדים שלנו סובלות בצורה כזאת.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת שתצביעו בעד.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הוגשה בקשה להצבעה שמית.

יאיר גולן: – – –

מיקי לוי: רגע, סליחה.

מיקי לוי: אני מתנצל.

עאידה תומא סלימאן: אתה יודע לבד שהתשובה לא תשכנע אותנו.

מיקי לוי: תגובה משולבת של סגן השר על שתי הצעות החוק.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני ראשית אענה את התשובה הפורמלית שהוכנה על ידי המחלקה המשפטית במשרד הכלכלה והתעשייה, ולאחר מכן אעבור להתייחסות יותר, הייתי אומר, א-פורמלית אבל עניינית, לדברים המאוד-מרגשים אפילו, הייתי אומר, שהושמעו פה על ידי חבר הכנסת גפני ועל ידי חברת הכנסת תומא סלימאן.

יאיר גולן: אני רוצה לומר את הדברים הבאים: האגף הבכיר למעונות יום פועל לשילובם של הורים בשוק העבודה על ידי מתן תמיכה להורים לצורך סבסוד שכר לימוד במסגרות לחינוך ולטיפול בילדים בגיל הרך, מגיל לידה ועד גיל שלוש, המוכרות על ידו באמצעות מתן סמל – סמל שאומר שבעצם זה מוסד מוכר או זה משפחתון מוכר – וזאת מתוך דאגה לשלומו, בטיחותו והתפתחותו התקינה של הפעוט באמצעות יצירת סביבה חינוכית-טיפולית מתאימה ובטוחה.

יאיר גולן: בין המסגרות בעלות סמל ניתן להבחין בין שני סוגים של מסגרות: האחד – מעון היום, והאחר – המשפחתון.

יאיר גולן: אני כבר אומר שבלב הדיון שלפנינו בעיקר נושא המשפחתונים, כמובן.

יאיר גולן: המשפחתון הוא מסגרת טיפולית קטנה, עד חמישה פעוטות.

יאיר גולן: היא מופעלת בביתה של מנהלת המשפחתון.

יאיר גולן: על מסגרות אלה חל מחיר מפוקח מכוח חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים, התשנ"ו–1996.

יאיר גולן: חשוב לציין כי מערך המסגרות בעלות סמל בא נוסף לחוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות, התשע"ט–2018, אשר תחולתו מאז שנת התש"ף, 2020, על כלל מעונות היום שבהם שוהים שבעה פעוטות או יותר, אף אם בהם המדינה לא מסבסדת שכר לימוד לפעוטות כאמור.

יאיר גולן: בישראל כיום פועלים 3,700 משפחתונים המהווים עסקים עצמאיים, עסק עצמאי בבית מנהלת המשפחתון; בדרך כלל זה כמובן מנהלות.

יאיר גולן: כמענה משלים שיאפשר פעילות מסגרות מסוג זה רוכשת המדינה מעטפת של שירותים לצורך פעילות המשפחתון שמסופקת במימון המדינה למנהלת המשפחתון מן הצד האחד, ומן הצד השני מאפשרת בקרה ופיקוח יעילים יותר על מסגרות אלה.

יאיר גולן: מעטפת שירותים זו ניתנת באמצעות רשויות מקומיות או נותני שירותים שעימם מתקשרת המדינה לאחר הליך מכרזי.

יאיר גולן: אני כבר אומר שהרשויות המקומיות ונותני השירותים הנבחרים – הכוונה היא לרשויות המקומיות ולנותני השירותים הנבחרים במכרז.

יאיר גולן: מעטפת השירותים כוללת בין היתר הנחיה והדרכה של מטפלות המשפחתונים באמצעות רכזת מקצועית שהועסקה על ידי נותני שירותי המעטפת, בקרה על פעילות המשפחתון, ביצוע פעילויות אדמיניסטרטיביות דוגמת הרשמת הילדים ושיבוצם למשפחתונים השונים, סיוע וליווי בתהליך הקמת המשפחתון ועוד.

יאיר גולן: בשונה מהמצב המשפטי הקיים היום מבקשת הצעת החוק לקבוע כי מנהלות המשפחתונים יהיו לעובדות של הזכיינים או של הרשויות המקומיות, כלומר יחולו ביניהם יחסי עבודה.

יאיר גולן: זה, כמובן, שינוי מצב מן היסוד.

יאיר גולן: זה דבר שיש מאחוריו נגזרות מורכבות ורבות, הן במישור התקציבי והן במישור של גיבוש נהלים של יחסי עובד–מעביד המתאימים לסוג כזה של עבודה.

יאיר גולן: עמדת ועדת השרים לענייני חקיקה היא להתנגד להצעת החוק.

יאיר גולן: זאת, מכמה סיבות: 1.

יאיר גולן: הצעת החוק משנה את המודל הקיים להפעלת משפחתונים, שהינו לגיטימי ומאפשר בעיקר לנשים להקים עסק עצמאי בביתן; 2.

יאיר גולן: מי שרוצה להקים משפחתון בביתה אינה מחויבת לפעול תחת סמל, ועל כן ההחלטה לפעול בתוך משטר הסמל הינה וולונטרית לחלוטין; 3.

יאיר גולן: אפילו היה מעוניין המשרד בשינוי המודל הקיים, הרי הדבר צריך להיעשות תוך בחינת כלל ההשלכות והמשמעויות, ואין מקום לביצוע השינוי בחקיקה תוך פגיעה בגמישות הניתנת לממשלה בעניין זה.

יאיר גולן: אני מייד ארחיב בנושא הזה, כדי לעשות את העניין הזה יותר בהיר.

יאיר גולן: בלי לגרוע מהאמור, חשוב לציין כי המדינה נמצאת בשלבים אחרונים לבדיקת תעריף המשפחתונים לפי חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים, בדיקה שנעשית בתוך משרד הכלכלה והתעשייה.

יאיר גולן: בדיקה זו מתבצעת בהתאם להודעות שניתנו על ידי המשרד במסגרת בג"ץ 2029/20 של כוח לעובדים – ארגון עובדים דמוקרטי נגד – לא איכנס פה לכל הסימוכין – בקיצור, שהוגש כנגד מדינת ישראל, משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, הדן בתנאי התעסוקה של מנהלות המשפחתונים.

יאיר גולן: עוד יצוין כי על פי החלטת הממשלה מס' 133 מיום 19 ביולי 2021 צפוי מערך המשפחתונים לעבור לאחריות של משרד החינוך.

יאיר גולן: עובדה זו צוינה על ידי חבר הכנסת גפני.

יאיר גולן: בוודאי שנכון לדון בקידום הצעת החוק לא אחרי העברתה בטרומית והמתנה למעבר, אלא לנהל את המהלך הזה אחרי המעבר.

יאיר גולן: בהתייחסות קצת יותר, הייתי אומר, בעלת נופך אישי, אומר את הדברים הבאים: יש לא מעט בדבריהם של חברי הכנסת הנכבדים גפני ותומא סלימאן לגבי הצורך לתת מענה טוב יותר לילדי ישראל.

יאיר גולן: אני רוצה לומר שעמדתי ועמדת מפלגת מרצ היא חד-משמעית: צריך לחתור בצורה עקבית ושיטתית לחוק חינוך חובה מגיל אפס.

יאיר גולן: כך ראוי למדינה מתוקנת, וזה תואם את עמדותינו הבסיסיות.

יאיר גולן: אבל למהלך דרמטי שכזה חייבים להקדים תכנון מסודר בתוך משרד החינוך, בתוך משרד האוצר.

חיים כץ: מה אתם עושים בשביל זה, יאיר?

יאיר גולן: רגע, תנו לי רק לסיים את דבריי.

יאיר גולן: כרגע, ממש בדקות אלו, עובדים חברי כנסת מתוך הקואליציה על גיבוש הצעת חוק שתהיה בכיוון הזה – חברת הכנסת מיכל רוזין – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

יאיר גולן: – – ממרצ, חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, שגם היא שותפה למהלך הזה – ובהחלט יש רצון להניע את המערכת הישראלית לכיוון היעד הנכסף – –

עאידה תומא סלימאן: – – – קוראים לכם – – –

יאיר גולן: – – של חוק חינוך חובה מגיל אפס.

עאידה תומא סלימאן: תעתיקו את כל החוקים שלנו, רק – – –

יאיר גולן: אני רוצה לסיים את דבריי – – –

עאידה תומא סלימאן: לא מתביישים לדבר כך, לא מתביישים – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

יאיר גולן: אני רוצה לומר שחבר הכנסת גפני, ככל שהתרשמתי מדבריו, עוסק בנושא כבר כמה שנים, ולמרבה הצער ללא הצלחה.

יאיר גולן: אז למרות שהיית חבר קואליציה הרבה מאוד שנים ועמדת בראש ועדת הכספים – אז הנושא הזה, מיותר לומר, הוא קצת יותר מורכב, ודורש באמת עבודה משותפת, עבודה משותפת של חברי כנסת מכל סיעות הבית, כדי לקדם את הנושא החשוב הזה בצורה סדורה.

יאיר גולן: צריך להגיע כאן ללא ספק להצעת חוק ממשלתית שנתמכת על ידי כל הבית הנכבד הזה באופן שישנה את המצב מיסודו.

יאיר גולן: אני לא רואה בנושא הזה, באמת, נושא שצריך להיות שנוי במחלוקת בין קואליציה לאופוזיציה.

יאיר גולן: הילדים הם ילדים של כולנו, הם יקרים לכולנו.

יאיר גולן: אין בנושא הזה הבדל בין חרדי לחילוני, בין ערבי ליהודי – – –

מיקי לוי: יש לוח זמנים שאולי הם יוכלו להצמיד או לעבוד יחד עם חברת הכנסת רוזין?

יאיר גולן: אני כבר אומר, איני יודע להגיד מהם לוחות הזמנים.

יאיר גולן: ראיתי את חברות הכנסת הנכבדות היום בהיכל – – –

עאידה תומא סלימאן: לא שומעים, לא שומעים.

יאיר גולן: אפשר לברר את הדברים לעומק.

יאיר גולן: כמובן שקידום הצעת חוק שכזאת חייב להיעשות במשרד הכלכלה, שאחראי לעניין היום, עם משרד החינוך ומשרד האוצר.

יאיר גולן: בקיצור, העניין הזה דורש – –

מיקי לוי: קצת שקט, בבקשה.

יאיר גולן: – – עבודה סדורה ושיטתית.

יאיר גולן: לכן, לכן, מכל הסיבות האלה שמניתי, אין מנוס, אדוני היושב-ראש וחבריי חברי הכנסת, מלדחות את הצעת החוק כפי שהיא מועלית כרגע ולדון בה בצורה יסודית, מתוך תקווה אמיתית להגיע להסכמה של כל הבית על תיקון המצב – מצב ששורר פה בעצם מהקמת המדינה.

יאיר גולן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

מיקי לוי: אם אפשר, טיפה שקט במליאה.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש בקצרה להתייחס לדברים של סגן השר.

מיקי לוי: תרים קצת את הדוכן.

קריאה: – – –

משה גפני: זה שמית בין כה וכה.

משה גפני: בסדר, אני כבר מסיים.

משה גפני: אני מבקש לומר שעד כמה שהיה אפשר לשמוע את נאומו של סגן השר, היה נראה כאילו אנחנו נמצאים בבית משפט.

משה גפני: הוא מסביר לנו למה על פי החוק המטפלות אינן שכירות.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שכשאנחנו מצהירים אמונים, אנחנו מצהירים אמונים למדינת ישראל, לא לחוקיה.

משה גפני: למה?

משה גפני: מכיוון שאנחנו, התפקיד שלנו הוא שכאשר אנחנו רואים עוול, אנחנו צריכים לשנות את החוק.

משה גפני: זה מה שאנחנו עושים עכשיו – אנחנו רואים עוול שנעשה למשפחתונים, למטפלות, ואנחנו מבקשים לשנות את זה.

משה גפני: אבל הוא אמר דבר יותר חמור: הם מנהלים דיונים עם חברי כנסת מהקואליציה.

משה גפני: היות שאתם דורסניים, אני מציע שתשנו את התקנון – שמי שנמצא באופוזיציה, אסור לו להגיש הצעות חוק.

משה גפני: מה הדיבורים האלה בכלל?

משה גפני: אני לא מבין.

משה גפני: זה דבר – לא להכיר את הכנסת, לא להכיר את עבודתה.

משה גפני: זה לא היה ככה בעבר.

משה גפני: אבל הדבר השלישי – ובזה אני מסיים – הוא הכי חמור.

משה גפני: כל הזמן אמרת ואתם אומרים: היית בקואליציה, היית חבר בכיר בקואליציה, ולא תיקנת את זה.

משה גפני: אולי תגיד לי, אדוני סגן השר, מה עשית בהיותך סגן שר?

משה גפני: אני למשל סידרתי שהכסף של המע"מ ישולם על ידי משרד הכלכלה, שהמטפלות לא יצטרכו לשלם את זה.

משה גפני: הייתה לי מלחמה גדולה, סיפרתי את זה.

משה גפני: מה אתה עשית?

משה גפני: אתה בקואליציה.

משה גפני: אתה יכול להגיד לי משהו חברתי, כלכלי, שעשיתם?

משה גפני: איך אתה מעז להגיד לי: מה עשית?

משה גפני: אני נלחמתי בשביל הציבור כולו, יהודים וערבים, ימין ושמאל, דתיים וחילונים.

משה גפני: לא היה מי שלא נלחמתי בשבילו.

אריה מכלוף דרעי: גפני, למה אתה מתייחס?

אריה מכלוף דרעי: שהמטפלות יוכלו להיות משגיחות כשרות ושמשגיחי הכשרות יהפכו מטפלות.

משה גפני: יש הרבה רעיונות כאלה, בסדר.

משה גפני: איך הייתה לך התעוזה הזאת להגיד לי: מה עשית?

משה גפני: אני אביא את כל הרזומה שלי, מה שעשיתי.

משה גפני: פה, עם המטפלות, עשיתי את הסידור הכי משונה שיכול להיות רק כדי לעזור להן כדי שהן לא ישלמו את המע"מ, כדי שמשרד הכלכלה ישלם את המע"מ.

משה גפני: אז מה אתה רוצה, שנחכה עכשיו – למה?

משה גפני: שאתם תעבדו על חברים בקואליציה ושהמטפלות ימשיכו לסבול?

משה גפני: אני מציע שתחזור בך מהנאום הזה, בגלל שהוא נאום עלוב.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: כבוד סגן השרה, לא תוכלו לשאול אותי: מה עשית כשהיית בקואליציה, אוקיי?

עאידה תומא סלימאן: בכל זאת עשיתי בעניין המטפלות.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני רוצה לשאול אותך: אתה רוצה שיטיחו בך את השאלה, את אותה שאלה, ואחרי שתסיים את תפקידך יגידו לך: בידיים שלך היו המפתחות, יכולת לעשות את השינוי שדיברת עליו כשהיית וישבת באופוזיציה, וכשישבת בקואליציה – לא, לא הסכמת לעשות את השינוי הזה, לא הסכמת לתקן עוול שמשלמות את המחיר שלו 3,500 נשים שעובדות מאוד קשה.

עאידה תומא סלימאן: אתם מדברים על כך שאכפת לכם.

עאידה תומא סלימאן: אמרת: במרצ אכפת לנו מחינוך הילדים של המדינה.

עאידה תומא סלימאן: אם אכפת לכם, צריך שיהיה אכפת לכם שמי שמגדלות את הילדים האלה, מי שמחנכות את הילדים האלה, לא יהיו מתוסכלות, לא יהיו עם הרגשה שעושקים אותן יום-יום.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי מאוד לחזור מהנאום שנתת ולהתחיל לחשוב – לא איך תסדרו הצעות חוק לחברי וחברות הקואליציה, שמעתיקים מהאופוזיציה; מבחינתי, אמרתי את זה בתחילת הקדנציה, אני מוכנה להגיש לכם את כל רשימת החוקים שלי.

עאידה תומא סלימאן: תיקחו, תעתיקו, אבל תעשו משהו, תשנו באמת.

עאידה תומא סלימאן: אין לנו שום בעיה.

עאידה תומא סלימאן: אתם מביאים חוקים שכבר עברו בקריאה טרומית, מעבירים אותם עוד פעם.

עאידה תומא סלימאן: אומרים לנו לא על חוקים טובים כדי שתעבירו אותם בשם הקואליציה.

עאידה תומא סלימאן: ומה יהיה בסוף?

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לך, יושבות בבית 3,500 מנהלות משפחתונים, על המשפחות שלהן, וצופות בשידור הזה.

עאידה תומא סלימאן: תביאו להן בשורה, תגידו שצריך עכשיו לשנות את העוול הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הן האופוזיציה הן הממשלה הגישו בקשה להצבעה שמית.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – בעד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד אבתיס

אלינור ימין: אם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

מיקי לוי: בבקשה לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד

שלמה קרעי: מירב בן ארי, לא אכפת לך – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, לא שומעים את ההצבעה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – בעד שרן מרים השכל – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – נגד מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת אבי מעוז – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – נגד אופיר סופר – בעד עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד יצחק פינדרוס – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח נירה שפק – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם יש מי באולם המליאה שמזכירת הכנסת לא קראה בשמו?

נפתלי בנט: אני.

אלינור ימין: (קוראת בשם חבר הכנסת) נפתלי בנט – נגד

שלמה קרעי: – – – נגד מטפלות – – –

מיקי לוי: שקט, חבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, תודה.

מיקי לוי: בבקשה לסכם.

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה.

שלמה קרעי: מירב בן ארי, אם אנחנו היינו מצביעים נגד הצעה כזאת שלכם, היית עושה כאן קרקס.

שלמה קרעי: נגד החלשים, נגד המטפלות – תתביישו לכם.

שלמה קרעי: את ראש הממשלה גייסתם לבוא לפה להצביע נגד המטפלות.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, תודה.

מיקי לוי: די.

שלמה קרעי: – – –

מיקי לוי: אבל אתה לא מפסיק, אתה עושה נאומים בני חמש דקות מהמושב.

שלמה קרעי: זה משאב – – – יש שקט.

מיקי לוי: הצעת חוק התאמת אופן התעסוקה של מטפלות במשפחתונים – אני אקריא גם, מכיוון שיש שתי הצעות חוק – אז זה 1496, של חבר הכנסת גפני: בעד – 46, נגד – 47.

מיקי לוי: לפיכך היא לא עברה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצעת החוק פ/1643, אותה הצעת חוק עם אותה כותרת, הצעת חוק – שקט.

מיקי לוי: רגע, אתם צועקים אז לא שומעים.

מיקי לוי: אני עובר להצעת החוק הבאה, עם אותו שם, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מיקי לוי: הצבעה אלקטרונית.

מיקי לוי: הצבעה אלקטרונית, בבקשה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 41, נגד – 47.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת חוק קביעת אופן ההעסקה של מטפלות במשפחתונים לא עברה.

מיקי לוי: אנחנו נעבור לנושא הבא.

מיקי לוי: אנחנו מדלגים על הצעת חוק הגנה על הציבור, שעברה לסוף היום במליאה.

שלמה קרעי: אין לנו סדר-יום.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש – –

מיקי לוי: אנחנו עוברים לפ/1093 – הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה.

מיקי לוי: לא צריך לשנות כלום, רק צריך להסתכל.

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: לא, ממש לא.

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: מישהו כאן ביקש להעביר את זה לסוף היום.

קטי קטרין שטרית: לא, לא.

מיקי לוי: לא?

מיקי לוי: אז אני חוזר.

מיקי לוי: רק שנייה אחת.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/854/24; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק הגנה על הציבור מפני עבריינים שביצעו עבירות אלימות חמורות, התשפ"א–2021, של חברת הכנסת קטי שטרית וחברי כנסת נוספים, מלכיאלי וחברת הכנסת דיסטל.

מיקי לוי: תנמק את ההצעה חברת הכנסת קטי שטרית.

מיקי לוי: ישיב לאחר מכן סגן השר לביטחון פנים יואב סגלוביץ'.

קטי קטרין שטרית: לא, אנחנו בלי הצבעה.

מיקי לוי: אה, ללא הצבעה.

מיקי לוי: תשובה והצבעה במועד אחר.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתרגשת מאוד להציג את החוק הזה, כי אני יודעת שהחוק הזה יכול למנוע את הרצח הבא במדינת ישראל.

קטי קטרין שטרית: את החוק אני מביאה היום ומבקשת את ההצבעה שלו בשלב מאוחר יותר.

קטי קטרין שטרית: יש כל מיני סוגים של עבריינים.

קטי קטרין שטרית: קיים סיכון שברגע שהם משתחררים הם יחזרו ויבצעו פשע זהה או דומה לזה שכבר ביצעו.

קטי קטרין שטרית: בשנה האחרונה אירעו חמישה מקרי רצח של נשים.

קטי קטרין שטרית: בשניים מהמקרים הללו מדובר באסירים שריצו מאסר בגין אותה עבירת אלימות במשפחה ושוחררו ממעצר ללא תנאי או פיקוח.

קטי קטרין שטרית: בשונה מעברייני מין מורשעים, שעליהם ניתן להטיל הגבלות ופיקוח מכוח חוק ההגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין, אין כיום שום חוק המאפשר הטלת פיקוח דומה על עבריין מורשע שביצע עבירת אלימות חמורה וסיים לרצות את מלוא עונשו.

קטי קטרין שטרית: הסכנה שנובעת ממנו היא גדולה ומובהקת.

קטי קטרין שטרית: כך יוצא כי דווקא עבריין אלים ומסוכן, שבשל מסוכנותו ריצה את כל מלוא עונשו ולא שוחרר על תנאי, לא נבדקת המסוכנות שלו באופן מקצועי ומעמיק ואין שום אפשרות בחוק להטיל עליו הגבלה כלשהי בעת שחרורו.

קטי קטרין שטרית: יתרה מזו, חלק מאסירים אלה משתחררים בלי שהוכנה עבורם תוכנית שיקום, בלי שניתן יהיה לפקח על תנועותיהם.

קטי קטרין שטרית: זאת אומרת, אותו עבריין שמשתחרר מבית הסוהר, אין שום הגבלה שהוא יחזור ויבצע את זממו.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לספר לכם על הדוגמה הבולטת ביותר.

קטי קטרין שטרית: הדוגמה שאני רוצה להביא לפניכם היא מ-29 ביוני 2015, היום שבו שוחרר ממאסר – חבריי חברי הכנסת, זה מאוד מפריע לי.

קטי קטרין שטרית: מר בגין, אני שומעת אותך וזה מאוד מפריע לי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת בני בגין, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: תודה.

קטי קטרין שטרית: הדוגמה הבולטת ביותר לצורך זה אירעה ביום 29 ביוני 2015, שבו שוחרר ממאסר לאחר ריצוי מלוא תקופת המאסר האסיר ישי שליסל.

קטי קטרין שטרית: ביום 30 ביוני 2005 הוא ביצע כמה ניסיונות רצח במצעד הגאווה בירושלים, ובגין ההרשעה בעבירות של ניסיון לרצח נגזרו עליו עשר שנות מאסר.

קטי קטרין שטרית: ביום 30 ביולי 2015 התקיים בירושלים מצעד גאווה נוסף, ואותו שליסל, ששוחרר ממאסר חודש לפני כן הגיע למצעד, רצח את שירה בנקי ז"ל וניסה לרצוח עוד משתתפים.

קטי קטרין שטרית: שליסל הוא לא היחיד, הוא לא היחיד שחוזר על מעשיו.

קטי קטרין שטרית: יש עוד המון מקרים שהיו יכולים להימנע לו רק היינו יכולים להעריך את המסוכנות של האנשים האלה רגע לפני השחרור שלהם.

קטי קטרין שטרית: על רקע הדברים האלה עולה הצורך לחוקק חוק שמכוחו יהיה ניתן להטיל פיקוח והגבלות על אסירים שביצעו עבירות אלימות חמורות ונמצא כי בעת שחרורם לאחר ריצוי מלוא תקופת המאסר עדיין נשקפת מסוכנות לציבור או לנפגע העבירה בהתאם לאותה חוות דעת מקצועית.

קטי קטרין שטרית: אני שואלת אתכם – כל מי שנמצא פה וכל מי שנמצא בבית הזדעזע מאוד מהרצח בבאר שבע של אותה בחורה תמימה בת 18 שהייתה בבית עם הרוצח.

קטי קטרין שטרית: מה אמרו כל אמצעי התקשורת?

קטי קטרין שטרית: הוא אלים, הוא ריצה את עונשו, הוא כבר חזר על מעשיו לא פעם ולא פעמיים.

קטי קטרין שטרית: אז אם אתם יודעים זאת ואם יש עליו כל חוות הדעת האפשריות, למה הוא משתחרר?

קטי קטרין שטרית: הוא משתחרר כי הוא עבריין אלימות, ואם הוא היה עבריין מין הוא לא היה משתחרר.

קטי קטרין שטרית: היו בודקים את המסוכנות שלו, היו מפקחים עליו, היו מטילים עליו הגבלות.

קטי קטרין שטרית: אבל עבריין אלימות שחוזר ומבצע את האלימות שלו כלפי בת הזוג שלו או כלפי מישהו אחר במשפחה זה בסדר, אפשר להרוג, כי זה מה שקורה בסופו של דבר.

קטי קטרין שטרית: אתה זוכר, אדוני היושב-ראש, יש סרטון שזעזע את כולנו ברשת, של אותו עבריין אלימות שאשתו העזה והתלוננה – ואתה יודע כמה זה קשה להתלונן נגד בן הזוג כשהוא מבצע אלימות כזאת כלפי האישה.

קטי קטרין שטרית: הוא ריצה את עונשו, וביום שהוא יצא מבית הסוהר הוא עצר בצומת, אני זוכרת את הכיכר, הוא חסם את דרכה של אשתו, נכנס לרכב, דקר אותה ורצח אותה.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים על העבריינים הללו, שרוב הסיכוי הוא שהם יחזרו ויבצעו.

קטי קטרין שטרית: ואני אומרת פה מעל הדוכן דבר שיכול להיות שהוא נבואה שתגשים את עצמה.

קטי קטרין שטרית: כל מי שניסה לרצוח את בת זוגו – ואנחנו מכירים את המקרה המזעזע של שירה איסקוב: אדם נורמטיבי, אדם מן היישוב, אדם משכיל.

קטי קטרין שטרית: אין לי צל של ספק שבסופו של דבר ייגזרו עליו הרבה שנות מאסר, והוא יצא משם.

קטי קטרין שטרית: אני לא בטוחה שהוא לא ירצה לחזור על מעשיו.

קטי קטרין שטרית: אני לא בטוחה שהוא ועוד אחרים כמוהו לא יממשו את זממם עד הסוף.

קטי קטרין שטרית: אני מדברת על הרבה מאוד משפחות שנמצאות היום בבית וחרדות מהרגע שבו אותו עבריין שניסה לרצוח אותן, לבצע את מה שניסה לבצע, יעשה את זה.

קטי קטרין שטרית: הרי מה אמר בעלה של שירה איסקוב?

קטי קטרין שטרית: כשהוא עלה לרכב הוא אמר לפני כן: רגע, מה, היא עוד חיה?

קטי קטרין שטרית: הוא שאל: מה, היא עוד חיה?

קטי קטרין שטרית: זאת אומרת שהכוונה שלו הייתה לרצוח אותה.

קטי קטרין שטרית: לכן, לנוכח כל מה שאמרתי כרגע, אני באמת ובתמים ביקשתי להסדיר בחוק הטלת פיקוח והגבלות על אסירים.

קטי קטרין שטרית: היום, במערכות הקיימות במדינת ישראל, יש אפשרות לעשות את זה.

קטי קטרין שטרית: אני יודעת שבשב"ס, בבתי הכלא, יש אנשים מוסמכים ומקצועיים שיושבים ובוחנים את המסוכנות, ולא שתבוא שופטת מחוזית ותגיד: אם היה לי חוק שאוסר לשחרר אותו, לא הייתי משחררת אותו אלא עד שאני רואה שבאמת יש עליו פיקוח.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים על הגבלות על אסירים שביצעו עבירות רצח, ניסיון לרצח, חבלה בכוונה מחמירה – עבירות אלימות חמורות.

קטי קטרין שטרית: אני לא מדברת על עבריינים שעושים עבירות שהן יחסית לא חמורות.

קטי קטרין שטרית: אני מדברת על מי שמנסה לבצע עבירות חמורות בכוונה מחמירה, אפילו עם רצון עז לנסות לרצוח, לא רק עבירות קלילות, ועולה סמוך לשחרור שלהם, לאחר שהם ריצו את תקופת המאסר שלהם – הם לא הביעו חרטה, הם לא אמרו שהם מצטערים, הם לא עברו שום שיקום, שום כלום.

קטי קטרין שטרית: הם פשוט היו תקופה מסוימת בבית הסוהר ויוצאים.

קטי קטרין שטרית: כל מה שהם טוחנים בתקופת המאסר שלהם זה: מתי אני הולך ומבצע את מה שרציתי לבצע.

קטי קטרין שטרית: המקרים שהביאו אליי וסיפרו לי עליהם הם כל כך מזעזעים.

קטי קטרין שטרית: כולנו הזדעזענו מהרצח של שני בני הזוג מעוז בירושלים.

קטי קטרין שטרית: שני האחים נחקרו, התברר שאחד מהם הוא הרוצח, אבל אחיו שיתף פעולה עם המשטרה והסגיר את אחיו הרוצח.

קטי קטרין שטרית: בבית המשפט – מול המשטרה, מול הפרקליטות, מול השופטת – הוא חוזר ואומר: כשאני אצא מפה, ואני אצא מפה, אני ארצח אותך.

קטי קטרין שטרית: אבל אף אחד לא יכול לעשות כלום, כי אין חוק שאוסר.

קטי קטרין שטרית: לכן אני באה ואומרת שעדיין נשקפת סכנה מאותם עבריינים.

קטי קטרין שטרית: הסכנה היא גבוהה לציבור וגם לנפגעי העבירה.

קטי קטרין שטרית: בהתאם לחוות דעת מקצועית, שהוכנה על ידי צוות מקצועי, זה הפתרון.

קטי קטרין שטרית: אני התבקשתי על ידי חברים, גם מהקואליציה וגם מסגן השר, לא להצביע, והם יגיעו לאיזשהו נוסח, שיהיה נוסח שיתאים ויתקבל גם על הקואליציה וגם על האופוזיציה.

קטי קטרין שטרית: אבל לכם אני אומרת, חבריי בקואליציה וגם באופוזיציה, שזה מובן מאליו שיתמכו: אנחנו יכולים להציל את הנרצח או את הנרצחת הבאים.

קטי קטרין שטרית: זה ביד שלכם.

קטי קטרין שטרית: אתם יכולים לעשות את זה.

קטי קטרין שטרית: בבקשה, לא מדובר במשהו שקטי שטרית פתאום קמה ורוצה.

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: זה בעקבות מסקנות שהגעתי אליהן, שצריך להגביל את אותם עבריינים מסוכנים מלחזור ולעשות את מה שהם לא הצליחו.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת קטי שטרית.

מנסור עבאס: בהחלט נושא מאוד מאוד חשוב.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/1093/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסדרת הצעות חוק.

מנסור עבאס: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת נשיאת לוחית זיהוי באופניים ממונעים ובקורקֶנט ממונע), של חבר הכנסת יעקב אשר.

דוד אמסלם: קורקינט, אני מתקן לך: קורקינט.

מנסור עבאס: קורקינט?

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: תודה רבה, דוד.

מנסור עבאס: יציג את החוק חבר הכנסת יעקב אשר.

מנסור עבאס: כמובן, תשובה והצבעה במועד אחר, אבל נקשיב לחברי הכנסת יעקב אשר, לדברי החוכמה.

קרן ברק: אני בעד זה, אני בעד ממש, וחייבים להעביר את זה.

קרן ברק: חייבים.

קרן ברק: אני גרה בתל אביב, בדיזינגוף.

קרן ברק: אתה לא מבין איזה פחד אלוהים לחיות – – – נורא ואיום.

דוד אמסלם: אחד שגר לידי כמעט הרג אותי לפני שבוע.

קרן ברק: עדיף שלא יהיו קורקינטים מאשר המצב הזה.

מנסור עבאס: עשר דקות לאדוני.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, שר הרווחה מאיר כהן, ידידי, אני קודם כול רוצה לומר – אם מותר לי על פי התקנון – להעיר לך, אדוני היושב-ראש, שקודם הייתה הצבעה שבה הפרתם את ברית המוחלשים.

זה לא הסכם כתוב, זה לא הסכם כתוב, אבל כשיש אלפי – הם מפריעים נורא.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל כץ, חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה.

חבר'ה, אני מהאופוזיציה, אל תפריעו לי.

מנסור עבאס: אין סולידריות באופוזיציה?

קרן ברק: אנחנו – – – ליישום של החוק.

הינה, אני מדבר איתו עכשיו על הפרת ברית המוחלשים.

לפני כמה דקות הצבענו כאן על מעמדן של מנהלות המשפחתונים.

אני כראש עירייה יודע את זה; חבר מפלגתך, כראש עיריית סח'נין יודע.

נשים שאין להן הגדרה – הן לא עצמאיות ולא שכירות – אתה יודע, כשהייתה קורונה, הן בהתחלה לא קיבלו פיצויים, כי אמרו להן: אתן לא עצמאיות, אתן לא שכירות.

כלום, באוויר.

אז הברית הזאת אומנם לא חתומה, אדוני, אבל אני חושב שבדברים מהסוג הזה צריכים באמת לפעול ביחד, בלי קשר לאופוזיציה–קואליציה, ערבים או יהודים.

במקרה, בין 40% ל-50% ממנהלות המשפחתונים הן ערביות ו-25% חרדות והשאר – כללי, בפריפריה בדרך כלל.

את זה הערתי לך, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: ביקורת מקובלת.

ביקורת בונה.

מנסור עבאס: בונה.

אוקיי, עכשיו נלך לנושא שלנו.

בשנים האחרונות אנחנו עדים לעלייה לכביש של עשרות – אני יכול לבקש את ההגנה?

מנסור עבאס: גם מנהלות הסיעות, בבקשה.

מנסור עבאס: אי-אפשר.

מנסור עבאס: בבקשה.

בשנים האחרונות אנחנו רואים עלייה של הרבה כלי רכב דו-גלגליים, חשמליים, כמו אופניים או קורקינטים.

לכלי הרכב האלה יש יכולת לנוע במהירות גבוהה יחסית לעומת אלה שלא ממונעים.

כתוצאה מכך, הולכי רגל רבים, כמו גם רוכבים רבים, נפגעים בתאונות דרכים.

ניסו לעשות תיקוני חקיקה כאלה ואחרים, אבל מחקר מקיף, אדוני היושב-ראש, שנערך לאחרונה העלה כי 62% מבני הנוער הרוכבים על אופניים חשמליים – כדאי שתשמע את זה, שר התחבורה לשעבר ישראל כץ, שר התחבורה, כדאי שתשמע את המחקר: 62% מבני הנוער שרוכבים על אופניים היו במצב של כמעט תאונה.

זה מצביע על חוסר אכיפה.

הנתונים של שנת 2020, השנה שבה אתה היית שר התחבורה, אדוני, מראים ש-280 רוכבי אופניים חשמליים נפצעו קשה, 21 נהרגו, 133 רוכבי קורקינטים נפצעו קשה, שניים נהרגו, 40 הולכי רגל נפצעו קשה בגלל קורקינטים שפגעו בהם, שלושה מהם נהרגו.

אלה נתונים לא מלאים, כי יש אנשים שלאחר תקופה נפטרים וזאת לא נקראת תאונה, זה כאילו בגלל חבלה.

מי ישלם להולכי הרגל על הנזק הזה?

מי ישלם לפצוע על מה שקרה לו? הרי בעצם אם חלילה נפגעתי, אני יכול לתבוע את זה שפגע בי, נכון?

הוא, אין לו ביטוח.

אתה יודע למה אין ביטוח, אדוני היושב-ראש?

בגלל שאין זיהוי.

אם אין רישוי, אי-אפשר לעשות ביטוח.

חברות הביטוח לא מבטחות.

אז מה קורה?

אם מישהו בטעות פגע במישהו – אדוני סגן יושב-ראש הקואליציה, תאונות הדרכים, כלים ממונעים, כדאי שתהיה פה, שלא תצטרך להקריא עוד שמות בשבוע הבא, כי אני הולך להקריא פה שם אחד שאני הכרתי אישית.

למה אין ביטוח?

כי חברות הביטוח אומרות: אם אין רישוי, אנחנו לא יכולות לבטח.

אם אין ביטוח, אותו אדם שנפגע לא מבוטח.

אם הוא פגע, הוא עלול להיחשף לתביעות נזיקין והוא יצטרך למכור את הבית שלו כדי לשלם על התאונה שקרתה לו.

קרן ברק: אפשר להוסיף משהו?

כן, בבקשה.

קרן ברק: מה אני טוענת?

קרן ברק: אני גרה בתל אביב, במרכז תל אביב.

קרן ברק: זה פחד אלוהים.

קרן ברק: פחד אלוהים.

קרן ברק: אם אתה רוצה להרוג את עצמך, נגיד, למה על הגב שלי כמי שרוצה לשמור על החוק, לא רוצה לפצוע אף אחד, לא רוצה להרוג אף אחד?

קרן ברק: כל החיים אני צריכה לנסוע ולהיות תמיד בכזאת חרדה בגלל שלא לקחו אחריות – – –

סיפור לא מתל אביב.

אתמול בשעות הבוקר – אני קורא את זה בעיתונות, אני מכיר את זה אישית – הרב אדרת, ידיד אישי שלי, יהודי בן 70, יצא לטייל עם רעייתו בערב.

קרן ברק: אסור לו לאכוף, רק למשטרה מותר.

הוא נפגע מקורקינט חשמלי, בחור צעיר נכנס בו.

הוא נפל על הראש, בדיוק בשפיץ של המדרכה, ישר בגזע המוח.

יום וחצי ניסו להיאבק על חייו והוא נפטר.

הוא היה יהודי חם, לבבי, שעסק הרבה מאוד עם בעלי תשובה, אחד מיקירי העיר בני ברק.

אבל לא בגלל זה.

אני כבר את ההצעה הזאת ניסיתי לקדם בתקופה האחרונה.

לצערי הרב, היה פריטטי, מה פריטטי.

היום אנחנו לא בפריטטי, אבל כל שבוע אנחנו מתבשרים על עוד אנשים שנהרגו ועוד אנשים שנפצעו קשה.

מה ההצעה שלי אומרת?

ופה אולי כדאי שתקשיב, ישראל, כי את ההצעה הזאת אתה לא מכיר.

ההצעה מדברת – – –

ישראל כץ: – – –

אתה יכול להתנגד, זה בסדר.

ההצעה שלי אומרת דבר אחד.

ישראל כץ: אני לא מתנגד – – –

תקשיב.

אני יודע.

ההצעה שלי אומרת שיהיה רישוי פעם בחיים.

הוא לא יהיה על האופניים עצמם, כאילו.

קרן ברק: למה לא?

רגע, תקשיבי עד הסוף.

יהיה רישוי.

מי שעובר – היום הרי צריך לעבור תיאוריה לעניין הזה.

אתה תיקנת.

כשהוא מקבל את התיאוריה הוא יקבל לוחית, הוא יהיה רשום בדאטה בייס אצלכם.

פעם בחיים, לא צריך לחדש כל שנה.

ישראל כץ: לא התנגדתי ללוחית.

רגע, דקה, דקה.

הלוחית – אם הוא מחליף אופניים, הוא לוקח אופניים מאח שלו, יהיה מקום על האופניים לשים את הלוחית.

מי שנוסע בלי לוחית, אפשר לתת לו דוח.

ישראל כץ: אתה מדבר על הלוחית או גם על – – –

על זה אני מדבר.

ישראל כץ: אתה לא מדבר על ביטוח?

ביטוח – אתה לא צריך חקיקה.

ברגע שתהיה לוחית, חברות הביטוח בעצמן יוכלו – – –

קרן ברק: הוא לא מחייב.

ישראל כץ: ייקחו מיליונים.

לא.

יוכלו, אם ירצו.

מי שירצה לעשות ביטוח; לא יהיה חייב.

אני לא מחייב ביטוח, ישראל.

ישראל, לא הבנת אותי, אני לא מחייב ביטוח.

הפוך.

אני אומר שיש היום הרבה אנשים שרוצים להיות מבוטחים.

כל ההצעה שלי מדברת על כך שאדם יהיה חייב לנסוע – עכשיו, כמה זה יעזור, כולנו מבינים.

הרי יש אכיפה – הפקחים יכולים לאכוף, שוטרים יכולים לאכוף.

יש לנו מיזם שנקרא "שומרי הדרך".

יכול להיות שאתה הולך במדרכה ורואה מישהו שנוסע בלי קסדה, עם קורקינט על המדרכה – אתה יכול להתלונן עליו, אתה יכול לצלם את המספר, והוא יטופל.

תהיה איזושהי אכיפה.

היום זה פרוץ לגמרי.

אלה כלים חשמליים שאני רוצה לעודד אותם, בגלל שבסך הכול זה עדיף על תחבורה, ואפילו יותר טוב מתחבורה ציבורית.

אבל הסדרה מינימלית, של פעם בחיים – מספר, והמספר הזה מלווה אותך בכל קורקינט או בכל אופניים חשמליים שאתה הולך.

ואגב, אותם קורקינטים שיתופיים שקיימים היום, שם פחות צריך את זה, כי הם ממוספרים, להם כן יש רישום מי נסע, מתי וכו'.

היתרונות של זה, אדוני היושב-ראש: זה יסדיר וימסד את הרכיבה; יאפשר מסגרת ביטוחית של ביטוח צד שלישי, למי שירצה; ימנע מילדים לרכוב בכלים שמסוכנים בעבורם.

אדם שיודע שיש זיהוי ישמור על החוק.

הנזק לקופת המדינה, אדוני היושב-ראש, הוא הרבה יותר קטן מכל ימי האשפוז האלה והדברים הללו.

אין פה ביורוקרטיה, אין פה רגולציה; פעם אחת מספר.

אין לנפגעים גב כלכלי, ועכשיו יכול להיות להם.

אני אומר עוד פעם: החוק הזה הוא חוק טוב.

עמדתי בקשר עם משרד התחבורה בעניין הזה, עם אנשי המקצוע.

אני חושב שהם רוצים לקדם את זה – זה גם מה שנאמר לי, ולכן אני ביקשתי, ובהסכמה שלי לא תהיה הצבעה היום, תשובה והצבעה יהיו במועד אחר.

המועד האחר אמור להיות לאחר ישיבת ועדת השרים הבאה, שזה נמצא על סדר-יומה.

אני מאוד מקווה שנוכל בשבוע הבא, אדוני היושב-ראש – אשמח אם אתה תשב בראש הישיבה הזאת – לאשר את הדבר, להסדיר אותו, להתחיל להסדיר אותו, כי בסוף מדובר על נפשות של אנשים שנפגעים, אנשים שפוגעים, והדבר הזה חשוב.

זה לא קשור לא לקואליציה, לא לאופוזיציה, לא לדעות כאלה ואחרות.

תודה רבה, אדוני.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב אשר.

מנסור עבאס: כמובן, תשובה והצבעה במועד אחר, כפי שציין חבר הכנסת.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא – הצעת חוק הטבות מס ליישוב מעורב, התשפ"א–2021, של חברת הכנסת קרן ברק.

מנסור עבאס: לפני שחברת הכנסת קרן ברק עולה – הודעה למזכירת הכנסת.

מנסור עבאס: בבקשה.

אלינור ימין: תודה.

אלינור ימין: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 140) (הוראת שעה), התשפ"א–2021, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אלינור ימין: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/778/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה.

קרן ברק: רגע, אל תשים לי רגע זמן, אני רק רוצה להגיד מילה, בסדר?

קרן ברק: אני רוצה להגיד מילה – – –

מנסור עבאס: אני אתן לך תוספת.

קרן ברק: טוב, לא משנה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת יעקב אשר, ישראל כץ, דוד ביטן, אנחנו רוצים להקשיב לחברת הכנסת קרן ברק, יש לה חוק מאוד חשוב.

קרן ברק: מאוד חשוב לך, היושב-ראש.

מנסור עבאס: גם לי.

קרן ברק: אתה היית אמור – אתה, ואני רואה את מאזן גנאים – אני חושבת שהייתם אמורים לדאוג גם לערים המעורבות, לא רק לערים שלכם.

מנסור עבאס: לא, דאגנו ועוד נדאג.

קרן ברק: המצביעים שלכם נמצאים גם בערים המעורבות, אתם שכחתם את זה.

מנסור עבאס: דאגנו ועוד נדאג.

קרן ברק: לא דאגתם.

קרן ברק: תגיד: לא דאגנו, ונדאג, כי אתם לא דאגתם.

מנסור עבאס: בסוף דברייך, ברשותך, אני אגיב.

קרן ברק: אוקיי, ברשותי.

מנסור עבאס: עשר דקות.

קרן ברק: תודה.

קרן ברק: הצעת החוק שאני שמתי בפניכם היום להצבעה – לא להצבעה, אין הצבעה היום – מבקשת להעניק ליישובים מעורבים – לערים מעורבות, זה לא יישובים, זה ערים מעורבות – שהיום אינם זכאים להטבות במס הכנסה, הטבה בשיעור של 7% במס על הכנסות נמוכות ממי שמרוויח 192,000 שקל בשנה; בעצם להשוות – מה שעשינו בעבר עם נהריה ועם נתיבות, אנחנו עכשיו מדברים גם על הערים המעורבות.

קרן ברק: במדינת ישראל – אני לא יודעת אם אתה יודע, אדוני היושב-ראש – נהוג להעניק הטבות מס לפי שלושה קריטריונים: יישובים פריפריאליים בעלי מורכבות חברתית גבוהה; יישובים שיש בהם איום ביטחוני; הצורך בפיזור אוכלוסייה.

קרן ברק: לי לפחות אין ספק שהערים המעורבות עומדות בכל שלושת הקריטריונים האלה שאמרתי עכשיו באופן מובהק.

קרן ברק: תושבי היישובים המעורבים סובלים מנחיתות חברתית וכלכלית ומרמה סוציו-אקונומית נמוכה מהממוצע של כלל החברה הערבית בישראל.

קרן ברק: 48% ממשקי הבית הערביים בערים המעורבות עניים, לעומת 38% ממשקי הבית ביישובים עירוניים ערביים.

מנסור עבאס: סליחה, סליחה, אדוני, אדוני שם, אני – – –

קרן ברק: רמי, אתה מפריע לנו.

מנסור עבאס: איך קוראים לו?

קרן ברק: רמי.

קרן ברק: לא צריך – – –

מנסור עבאס: אתה כאילו כשאתה נואם בתוך המליאה.

קרן ברק: 48% ממשקי הבית הערביים בערים המעורבות עניים.

קרן ברק: בערים לא מעורבות, בערים ערביות מלאות – 38% הם עניים.

קרן ברק: זאת אומרת שהם יותר עניים בערים המעורבות, הערבים, מאשר בערים לא מעורבות, בסדר?

קרן ברק: השכר הממוצע של הגברים הערבים בלוד, רמלה ועכו נמוך מ-8,000 שקל.

קרן ברק: זאת אומרת, כשאנחנו מדברים על הטבות מס, זה הרי לפי המשכורות.

קרן ברק: זה לא הרבה כסף.

קרן ברק: מבחינת האיום הביטחוני, ההזנחה של הערים המעורבות הוא כר פורה לאלימות ולפשיעה.

קרן ברק: כ-65% מכלל מקרי הרצח בישראל בשנים האחרונות הם של אזרחים ערבים, ובתוך הערים המעורבות שיעור מקרי הרצח בחברה הערבית בערים אלו גבוה פי 2.2 משיעורו בחברה הערבית הכללית.

קרן ברק: כולנו היינו כאן עדים במאי האחרון לאירוע מכונן שאחריו אנחנו לא יכולים – החיים לא נראים אחרי מאי האחרון כמו שהם היו לפני כן.

קרן ברק: אין מה לעשות, קרה דבר בישראל.

קרן ברק: במאי האחרון הערים המעורבות התהפכו לנו.

קרן ברק: כל מה שזעקו ראשי הערים של הערים המעורבות – שיש נשק, שיש יריות, כנופיות הפשע – זה לא רק פשע; יום אחד הנשקים האלה יופנו אלינו ויהפכו להיות אירוע לאומני.

קרן ברק: כל מה שהם זעקו, ואופיר כץ היה – דרך אגב, את החוק הזה בכנסת הקודמת הגיש אופיר כץ, ואני הצטרפתי אליו.

קרן ברק: זה חוק שהוא יזם, ואני הצטרפתי אליו בכנסת הקודמת, וגם עכשיו הקדמתי בטעות.

קרן ברק: כולנו אז היינו – אתה זוכר, אופיר?

קרן ברק: הלכנו ללוד לישיבת חירום לפני המאורעות ואמרנו: זה הולך לקרות, זה הולך לקרות.

קרן ברק: צריך לעשות, צריך להכניס כוחות משטרה, צריכים להכניס אולי אפילו צבא.

קרן ברק: צריך לעשות משהו.

קרן ברק: ולא הספקנו, וכל מה שאמרו שיקרה, קרה, אחד לאחד.

קרן ברק: ולכן, אחרי כזה אירוע מכונן – – –

מנסור עבאס: נו, באמת, חבר הכנסת – – –

קרן ברק: ביטן, אתה מקוזז ואין הצבעה, אתה יכול ללכת.

קרן ברק: ביטן.

מנסור עבאס: בדיוק.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל כץ ודוד ביטן.

קרן ברק: ביטן, אתם מפריעים.

קרן ברק: תצאו, אין הצבעה.

קרן ברק: אין הצבעה.

מנסור עבאס: אתם יכולים לצאת ולדבר בחוץ, מה קרה?

מנסור עבאס: באמת, בחייאת.

קרן ברק: לכן, כל הוונדליזם, התקיפות, כל מה שקרה, כל המאורעות הלאומניים, הפכו למה שקרה, וזהו – התמונה של הערים המעורבות לא תחזור להיות מה שהיא הייתה.

קרן ברק: תושבי הערים האלה חששו לצאת לרחוב, שמא לא יחזרו בשלום לביתם.

קרן ברק: כיושבת-ראש משותפת של השדולה למען ערים מעורבות בישראל הובאה בפניי תמונת מצב עגומה: עדויות של יהודים במדינת ישראל הריבונית שהותקפו בברוטליות ברחוב, רק בשל עצם יהדותם; בתי כנסת נשרפו כליל וכאוס שרר ברחובות.

קרן ברק: למרות כל מה שאמרתי עכשיו, למרות כל זה, ולמרות שאתם, רע"מ, חברים בקואליציה, ויש את המשותפת, ולמרות שאתם יודעים ש-10% מערביי ישראל, המצביעים שלכם, שלכם, גרים בערים המעורבות – 10% מהמצביעים שלכם גרים לא רק בערים ערביות לחלוטין אלא בערים המעורבות – למרות כל זאת, לא דאגתם להם בתוכנית החומש.

קרן ברק: לא תגיד לי, אני אסביר לך ואעשה לך חשבון כדי שתבין.

קרן ברק: ברגע ש-10% מהמגזר הערבי גרים בערים המעורבות, זאת אומרת ש-10% מהתקציבים של תוכנית החומש צריכים ללכת לערים האלה.

קרן ברק: אני אעשה לך תרגיל בחשבון.

קרן ברק: מתוך 30 מיליארד, 3 מיליארד היו צריכים ללכת אליהם.

קרן ברק: ילד שגר ברמלה, בלוד, בנוף הגליל, בעכו, לא שונה מילד שגדל בטייבה.

קרן ברק: לא שונה.

קרן ברק: הוא לא צריך לקבל חינוך שונה, הוא לא צריך לקבל תשתיות, בריאות וכל הדברים האלה בצורה שונה, הוא צריך לקבל בדיוק אותו הדבר.

קרן ברק: אתם נתתם לו 300 מיליון.

קרן ברק: 300 מיליון זה 1% מתוך 30 מיליארד.

קרן ברק: אבל יש 10%, הייתם צריכים להקציב להם 3 מיליארד, אם הם חשובים לכם.

קרן ברק: ושוב אני אומרת, הם המצביעים שלכם, הם הצביעו לכם.

קרן ברק: למה הם לא חשובים?

קרן ברק: הם לא הצביעו לי, הם הצביעו לכם.

קרן ברק: גם ביחס לקריטריון של פיזור האוכלוסייה ראוי שהערים המעורבות יקבלו הטבות מס.

קרן ברק: משבר הדיור והעלייה ביוקר המחיה בישראל מובילים משפחות צעירות לחפש חלופות מגורים זולות.

קרן ברק: ערעור הביטחון האישי בערים כמו רמלה ולוד מביא את אותן משפחות לבחור להשתקע בערים אחרות, לא שם.

קרן ברק: מגמת ההגירה השלילית בעיר לוד מדברת בעד עצמה.

קרן ברק: לאחר הפרעות של מאי האחרון כ-400 משפחות יהודיות עזבו את העיר; ציבור טוב, צעיר, חזק, שאתה רוצה שימלא את העיר שלך, שהיה מקדם ומפתח את העיר המעורבת, ברח ממנה.

קרן ברק: קיומן של הטבות המס אמור לעצור את ההגירה השלילית הזאת ולהשאיר אוכלוסיות חזקות או אפילו להביא אוכלוסיות חזקות לערים המעורבות.

קרן ברק: לזה צריך תמריץ חיובי.

קרן ברק: כמי שהייתה שותפה להטבות המס שעשו לנהריה וללוד, ואחרי זה לעכו – אני הייתי אז כשעשינו לנהריה ולנתיבות, ואז מעכו באו ואמרו: חבר'ה, אתם מנציחים את העיוות.

קרן ברק: אוכלוסיות חזקות מדלגות מעל עכו.

קרן ברק: משפרי דיור מהקריות, במקום לעצור בעכו, קופצים מעל עכו ועוברים ישר לנהריה, בגלל הטבות המס.

קרן ברק: אנחנו רוצים לחזק את הערים האלה, אנחנו רוצים שהערים האלה יהיו חזקות, ולכן, כדי להשאיר את האוכלוסיות הטובות, אתה צריך לתת הטבות מס.

קרן ברק: על מה אנחנו מדברים?

קרן ברק: על 7%, באוכלוסייה שגם ככה מרוויחה מעט מאוד כסף.

קרן ברק: העלות לתקציב המדינה זניחה והערך המוסף למדינת ישראל בחיזוק הערים האלה הוא מאוד מאוד משמעותי.

קרן ברק: אני מדברת בסך הכול על דרישה צנועה שעשויה להיות לעזר רב בהפיכתן של הערים המעורבות לערים חזקות מבחינה כלכלית-חברתית.

קרן ברק: לתושבי הערים המעורבות, כמו לכל אזרח במדינת ישראל, יש את הזכות לחיות בכבוד, ברווחה, בביטחון ובשוויון.

קרן ברק: מפה אני מבקשת ממש, בשם ראשי הערים, בשם ראש העיר לוד, חברי יאיר רביבו, בשם ראש העיר רמלה, חברי מיכאל וידל, בשם ראש העיר נוף הגליל, חברי רונן פלוט.

קרן ברק: בעכו פתרנו, כעיר מעורבת – לא את תוכנית החומש, אבל את ההטבות במס.

קרן ברק: אנחנו מדברים על שלוש ערים, לא יותר מזה, ואנחנו מדברים על אוכלוסייה מצומצמת שתקבל את ההטבות, אבל ההישג והיתרון בחוק הזה עולה לאין-שיעור על העלות שלו.

קרן ברק: לכן, אני מבקשת מכם – – –

אופיר כץ: ארבע – – –

קרן ברק: ארבע, נכון.

קרן ברק: יש גם את מעלות-תרשיחא.

אופיר כץ: – – –

קרן ברק: נכון.

קרן ברק: לכן, אני מבקשת מכם, אנחנו אומנם החלטנו שההצבעה תהיה במועד אחר, אבל כשההצבעה תגיע בעוד חודש, כמו שהממשלה ביקשה, אני מבקשת שתתמכו בחוק הזה.

קרן ברק: הממשלה ביקשה – שרת הפנים לא נמצאת בארץ והיא ביקשה לדחות את הדיון על זה בחודש.

קרן ברק: אני מבקשת מכם, ממי שחבר בממשלה פה, וגם ממך.

קרן ברק: שוב אני אומרת, אתה חבר בקואליציה, המצביעים שלך נמצאים בערים האלה.

קרן ברק: אנא, עזור לנו לקדם את החוק הזה.

קרן ברק: תהיה חלק מהאירוע של הטבות המס, ושבעוד חודש הממשלה תיתן לנו להעביר את זה בטרומית – לי, לחברי חבר הכנסת אופיר כץ.

קרן ברק: שתיתן לנו להעביר את זה בטרומית, ונמצא את התקציב החשוב הזה.

קרן ברק: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת קרן ברק.

מנסור עבאס: אופיר כץ, שלוש דקות.

מנסור עבאס: עד שתגיע לדוכן, אני רוצה להבהיר.

מנסור עבאס: קרן, ברשותך – את רוצה לשמוע אותי?

מנסור עבאס: מבחינת תוכנית החומש (אומר דברים בשפה הערבית,) יש שם בהחלט סעיף שמציין 300 מיליון שקל – 150 מהכסף התוספתי שבתוכנית ו-150 מיליון שקל שמשרד ראש הממשלה התחייב להביא.

מנסור עבאס: זה לא אומר שחלקם של התושבים הערבים בתוכנית הוא רק הסכום הזה.

מנסור עבאס: בחינוך – יש שם 10 מיליארד שקל לחינוך – הם שותפים, וברווחה, בהייטק, בצמצום פערים בבריאות.

מנסור עבאס: עכשיו עושים עבודה – – –

קרן ברק: שנייה – – –

מנסור עבאס: שנייה, קרן.

מנסור עבאס: עכשיו אנחנו עושים עבודה מקיפה, דרך הרשות לפיתוח כלכלי, לבדוק באמת פחות או יותר מה חלקם של התושבים הערבים ביישובים המעורבים.

שלמה קרעי: כולל הפורעים.

מנסור עבאס: והינה, אני אומר לך, בשלושת החודשים הבאים אמורה להתגבש תוכנית שהיא מסתעפת מתוכנית תקאדום, ואם צריך, נוסף ל-300 מיליון שקל, להביא עוד תקציבים, אנחנו כמובן נרצה את זה ולא נפלה את התושבים.

מנסור עבאס: זה ברמת התושבים הערבים.

מנסור עבאס: זה לא אומר שהיישובים המעורבים לא צריכים תמיכה נוספת מהממשלה, ואני בעד מה שאת מציעה.

מנסור עבאס: צריך לעשות עבודה ולבחון מה המצב גם בחיפה.

מנסור עבאס: מתייחסים לחיפה כאילו שהיא מעולם אחר לגמרי.

קרן ברק: – – –

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: המוחלשים שם, ערבים ויהודים, סובלים פעמיים מאפליה.

אופיר כץ: כי היא לא מוגדרת כעיר מעורבת.

קרן ברק: היא לא מוגדרת כי אין שם 20%.

קרן ברק: יש חוק.

קרן ברק: אתה יכול לשנות את ההגדרות של החוק של עיר מעורבת, אבל יש הגדרה.

מנסור עבאס: אה, אוקיי.

מנסור עבאס: אז צריך לטפל בזה, כי יש שם שכונות – את יודעת, בתוך כל עיר יש גם חלוקה, שכונות שהן במעמד סוציו-אקונומי.

מנסור עבאס: שם, בחיפה עצמה, יש שכונות שהן במעמד 1, 2, ו-3, אז צריכים לעשות עבודה יותר מקיפה בנושא הזה.

קרן ברק: א.

קרן ברק: אני חיפאית.

קרן ברק: אני רק רוצה לענות לך.

קרן ברק: גם אם 10 מיליארד לחינוך – ושוב אני אומרת לך, חשבון: 10% מ-10 מיליארד זה מיליארד.

קרן ברק: גם 1.3 מיליארד לא מגיע ל-3 מיליארד.

מנסור עבאס: לא, אני נתתי לך דוגמה.

קרן ברק: 10%, אתה צריך 10%.

קרן ברק: לא יכול להיות.

קרן ברק: זה גם בסדר להודות שוואללה, עשיתם – אני אסביר לך איפה הפשלה.

קרן ברק: לקחתם את תוכנית 922 ועשיתם לה copy-paste.

קרן ברק: זה היה לפני המאורעות האלה.

מנסור עבאס: לא, חס וחלילה.

מנסור עבאס: לא, לא, אין, בכלל, אין הקבלה בין 922 ל-550 – תוכנית תקאדום.

מנסור עבאס: אין.

מנסור עבאס: אני אשלח לך אותה.

מנסור עבאס: אני אשלח לך את ההחלטה.

קרן ברק: לא – – – א.

קרן ברק: קראתי.

קרן ברק: שוב, יש לך שם אוכלוסייה שלך.

קרן ברק: אפשר גם להגיד: ואללה, חשבנו לא נכון, עכשיו אנחנו משווים.

קרן ברק: הבאת מיליארד מהחינוך, זה עדיין לא סוגר את זה.

מנסור עבאס: קרן, אמרתי, אם צריך, ובטוח שצריך – –

קרן ברק: בטוח.

מנסור עבאס: – – את הסכום הזה של 300 מיליון אנחנו צריכים להגדיל, אין ספק.

קרן ברק: והטבות מס.

קרן ברק: עכשיו נתנו לך עוד משימה, אופיר ואני.

מנסור עבאס: עקרונית אני בעד, אבל זה – – –

קרן ברק: לא בעד, צריך לאמץ בתוך הממשלה.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר כץ.

דוד אמסלם: בסיכומו של עניין, אני מבין שאמרת שאתה לא תקפח את היהודים.

דוד אמסלם: כל הכבוד.

דוד אמסלם: בבקשה.

מנסור עבאס: אני לא אמרתי "את היהודים".

דוד אמסלם: אתה אמרת שלא תקפח את היהודים.

מנסור עבאס: לא, לא.

מנסור עבאס: דוד אמסלם, אמרתי: לא נקפח את המוחלשים.

דוד אמסלם: – – –

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: דוד, אני לא אמרתי "את היהודים" ספציפית, אמרתי "המוחלשים".

מנסור עבאס: הם ערבים, הם יהודים, הם מה שלא יהיה.

מנסור עבאס: זה לא עניין לאומי.

מנסור עבאס: יש ערכים שאנחנו צריכים להיות – – –

אופיר כץ: אתה שומר על הערכים שלך.

אופיר כץ: החברים שלך בממשלה ובקואליציה לא שומרים על שום ערך.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: רק מאזן גנאים שומר, הוא הצביע נגד.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר כץ, שלוש דקות.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: אדוני השר, קודם כול, קרן, יפה שאנחנו מבינים שבשביל להעביר הצעת חוק, וכמובן תקציבית, צריך להפסיק לפנות לאילת ולשר האוצר.

אופיר כץ: זה לא מעניין אותם.

אופיר כץ: פנית – –

קרן ברק: יש לך פה.

אופיר כץ: בדיוק.

אופיר כץ: – – לאיש שקובע.

ישראל כץ: אופיר, מה עם עפולה?

ישראל כץ: אתה לא מביא?

אופיר כץ: לא.

אופיר כץ: זה עכשיו ערים מעורבות.

אופיר כץ: אל תסבך אותי עכשיו עם התושבים שלי, ישראל.

ישראל כץ: תחתוך ורידים.

מנסור עבאס: מאיפה אתה, אופיר?

אופיר כץ: עפולה.

דוד ביטן: כולן ערים מעורבות.

דוד ביטן: מה עם עפולה?

אופיר כץ: מה עם ראשון לציון?

אופיר כץ: למה אתה לא דואג להם להטבות מס?

אופיר כץ: יש לכם תושבים מצוינים בראשון לציון.

אופיר כץ: למה אתה לא דואג להם?

ישראל כץ: אל תדאג, כל ראשון לציון תירשם – – – בלוד.

מנסור עבאס: אופיר, היום הייתה לי פנייה לבית החולים עפולה, אז אנחנו נלך לשם ביחד ונעשה משהו.

אופיר כץ: אני עכשיו מסייע לבית החולים העמק בעפולה, כמו לשאר בתי החולים בפריפריה.

אופיר כץ: עוד השגתי 13 מיליון שקלים לציוד רפואי לבתי חולים בפריפריה: נצרת, עפולה, אשדוד, באר שבע – כולם.

מנסור עבאס: יפה.

דוד ביטן: עוד מעט גם עפולה עיר מעורבת.

קרן ברק: אל תיקח לו את הזמן.

קרן ברק: תחזיר לו את זה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, לפני חצי שנה, במאי האחרון, כל מדינת ישראל הייתה על הרגליים במבצע שומר החומות.

אופיר כץ: ראינו איך התושבים היהודים בערים המעורבות סופגים לינצ'ים אכזריים, מכות, הריסת רכוש, שרפת בתי כנסת.

אופיר כץ: ראינו איך מופרים ביטחונם ושגרת חייהם.

אופיר כץ: כולנו ראינו את זה בערב במהדורות החדשות – את האימה, את הקושי.

אופיר כץ: המבצע נגמר והנושא כבר לא כל כך בוער, אבל המציאות שלהם לא נפסקה.

אופיר כץ: חייהם של התושבים לא פשוטים, והם נאלצים להתמודד עם קשיים ואתגרים רבים בחיי היום-יום שלהם.

אופיר כץ: את הצעת החוק הזאת כתבתי לפני שנתיים – והיום אנחנו מגישים אותה ביחד, בשיתוף פעולה עם חברת הכנסת קרן ברק – לפני פרוץ המהומות, יחד עם ראשי הרשויות המעורבות.

אופיר כץ: הם פנו אליי ואמרו לי: אם לא נעשה משהו, התושבים האלה יעזבו למקום אחר, וראינו שזה קורה.

אופיר כץ: אני אומר לכם, בלי סיוע, הנוכחות היהודית בערים הללו תרד משמעותית ואף תיעלם.

אופיר כץ: החלטתי יחד איתם שאנחנו מוכרחים לקדם תמריצים לתושבי היישובים המעורבים, לעודד אותם לגור שם ולבסס גם את הדורות הבאים.

אופיר כץ: מי שרוצה להבין את המורכבות והאתגרים שעומדים בפני ראש רשות מעורבת, שייסע לנוף הגליל, שייסע לרמלה, לוד, עכו, מעלות, שייפגש עם ראשי הרשויות המצוינים הללו, שעושים עבודת קודש, עם אתגרים לא פשוטים, לא כמו כל עיר רגילה; שייפגש, ישמע וילמד מה זה לנהל עיר מעורבת.

אופיר כץ: בהצעת החוק שלפני

אופיר כץ: כם מוצע כי יישובים במדרג כלכלי-חברתי שמשויך לאשכול 5 ומטה, יקבלו הטבה של 7% זיכוי מס עם תקרת שכר.

אופיר כץ: זאת, על מנת לחזק את הרשות, את התושבים, למנוע הגירה שלילית ולמשוך אוכלוסייה חזקה.

אופיר כץ: לצערי, חברי ועדת השרים לחקיקה החליטו למרוח את הצעת החוק הזאת ולא לתמוך בה.

אופיר כץ: שרת הפנים אילת שקד מעדיפה להשקיע את הכספים בלסגור חובות לטייבה ולפזר מיליונים לרשויות ערביות נוספות, לפי ההנחיה של מנסור עבאס ווליד טאהא.

אופיר כץ: אבל זה לא מפתיע, כי הם אלו שמחזיקים לכם את הסטופר, ואתם תעשו הכול בשביל שהם לא ילחצו על הכפתור, הכפתור שמוציא אתכם לבחירות, ואז אתם תיעלמו פוליטית.

אופיר כץ: לא יהיו יותר טייטלים מפוצצים, ג'ובים, מינויים, כי ברגע שמנסור יסיים איתכם, אתם תהיו בידיים של הציבור, ואצל הציבור מצבכם רע, מצבכם רע מאוד.

אופיר כץ: הוא לא מאמין בכם ולא מאמין לכם.

אופיר כץ: אם קיימת בכם עוד טיפת הגינות, אני מציע שתגיעו עם הצעה מהירה לקיום הצעת החוק החשובה הזאת.

אופיר כץ: התושבים האלה בידיים שלכם.

אופיר כץ: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אופיר כץ.

מנסור עבאס: ראיתי את השר עודד פורר.

מנסור עבאס: הוא נמצא כאן?

אריה מכלוף דרעי: אין תשובה.

אריה מכלוף דרעי: אין תשובה.

מנסור עבאס: אני מבין, אבל הוא זלג לתחום הפוליטי.

מנסור עבאס: בעצם הקול הקורא הראשון במסגרת תוכנית החומש – הינה, כבר השר עודד פורר הוציא את זה – יש לו השלכות על יחסי ערבים-יהודים בערים המעורבות.

אופיר כץ: סליחה, לא שמעתי מה שהוא אמר.

אופיר כץ: לא שמעתי אותך.

מנסור עבאס: אני אשלח לך את הקול קורא הראשון במסגרת תוכנית החומש שהוציא השר עודד פורר על פרויקטים שמשפיעים על יחסי ערבים-יהודים בערים המעורבות.

מנסור עבאס: אני אשלח לך את זה, שתבין שתוכנית החומש הזאת – – –

אופיר כץ: חבל שזה לא יצא לפני שומר חומות – היינו חוסכים חיים של יהודים.

היום המצב של ישראל – – – ערבים ויהודים, כן.

[הצעת חוק פ/2071/24; נספחות.

]

מנסור עבאס: הצעת חוק הטבות לתושבים יוצאי צבא ושירות לאומי ואזרחי, בעיר מעורבת, התשפ"א–2021 – שלמה קרעי.

שלמה קרעי: לפני שאתחיל לדבר על הצעת החוק, אדוני, אני רוצה לדבר על הצביעות והמוסר הכפול של הקואליציה הזאת.

שלמה קרעי: לנו כאופוזיציה יש אחריות כלפי המדינה שלנו, ולכן נתנו חופש הצבעה היום בכל הצעות החוק שהקואליציה העלתה היום.

שלמה קרעי: לעומת זאת, לקואליציה הצבועה הזאת אין שום אחריות, שום ענייניות.

שלמה קרעי: חוץ ממאזן גנאים, שהצביע לפי המצפון שלו, כל הקואליציה הזאת מצביעה בניגוד למצפון, בניגוד לערכים.

אריה מכלוף דרעי: איזה מצפון?

שלמה קרעי: רגע.

שלמה קרעי: הוא הצביע על בית החולים.

אריה מכלוף דרעי: אבל איזה מצפון?

שלמה קרעי: אין להם מצפון, נכון, זה מה שאני רוצה להוכיח.

שלמה קרעי: בכל יום רביעי הקואליציה כאן מצביעה נגד אזרחי ישראל רק בגלל שמי שמנסה להיטיב איתם הגיע מהאופוזיציה.

שלמה קרעי: רק היום הצבעתם נגד סיוע בבניית ממ"דים, נגד תושבי עוטף עזה, נגד אלו שתקועים בפקקים, נגד אזרחים קשי יום שנקלעו למשבר בתקופת הקורונה, נגד מטפלות במעונות, שמוטלות עליהם רק חובות ולא זכויות; שלא לדבר על זה שאנחנו, כאופוזיציה, כשהצבענו נגד חוקים חשובים רק במטרה לעשות את חובת המחאה שלנו, כשידענו שהחוקים לא ייפלו, אז כל חבורת הצבועות כאן עמדו וצעקו, למרות שהחוק עבר, וחדשות 12 וכולם פתחו את המהדורות בזה שהאופוזיציה לא מצביעה בעד חוקים חשובים, מצביעה נגד נשים.

שלמה קרעי: אבל היום – כלום.

שלמה קרעי: צבועות, חבורה של צבועות.

שלמה קרעי: מצביעות נגד מטפלות במעונות, נגד חלשים ונגד נשים, ובתקשורת – דממה דקה.

קרן ברק: קראו לזה "מצעד הבושה".

שלמה קרעי: בדיוק.

קרן ברק: אז קראו לזה "מצעד הבושה".

שלמה קרעי: בדיוק.

שלמה קרעי: ואם כבר הזכרנו תקשורת, אתמול התרחשה רעידת אדמה: בית המשפט נזף בפרקליטות על זיהומי חקירה ועל הדלפות מגמתיות.

שלמה קרעי: ליאת בן ארי הזדעזעה באולם בית המשפט, כשברור לכולם שההדלפות באו מהצוות שלה – ההגנה בכלל לא קיבלה את זה.

שלמה קרעי: אם היה מדובר בהדלפה או בזיהום חקירה שהיה בוודאות של 100% ממישהו מהצד השני, התקשורת ומנדלבליט היו רוקדים על הדם יום ולילה עד לקבלת תוצאות חקירה, אבל כאן מנדלבליט לא משמיע אפילו קול ענות חלושה, ובתקשורת – דממה.

שלמה קרעי: לגבי הצעת החוק, אדוני, אני מבקש בהצעה שלי לחזק את הנאמנים למדינה, ערבים ויהודים כאחד.

שלמה קרעי: דודי, אגב, אתה כיושב-ראש הקואליציה, איך אתה לא התייחסת לסוגיה הזאת?

שלמה קרעי: אני לא מבין אותך.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני לא מסכים, לא מקובל עליי.

דוד אמסלם: אני התייחסתי לזה.

שלמה קרעי: אתה לא התייחסת.

שלמה קרעי: תגיד לנו.

דוד אמסלם: אני אומר לך שכן.

שלמה קרעי: בכל מקרה, אדוני היושב-ראש, פרעות התשפ"א בערים המעורבות הוכיחו את החשיבות הרבה שיש בחיזוק ערים אלו בתושבים עם זיקה חזקה למדינת ישראל ולריבונותה.

שלמה קרעי: מדובר באינטרס לאומי מהמעלה הראשונה.

שלמה קרעי: ואני מסיים, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: הטבות מס לחיילים משוחררים, ליוצאי שירות לאומי ואזרחי בערים מעורבות, יחזקו את החוסן הלאומי בערים אלה ויגבירו את הביטחון האישי של התושבים.

שלמה קרעי: להבדיל משתי הצעות החוק של חבריי, שמעניקות הטבות מס לכל דכפין, כולל לפורעים עצמם – זה יכול להגיע, למרות ש-90% אולי זה ימצה, אבל 10% יגיעו גם למי שלא מגיע להם – בהצעת החוק שלי אני ממקד את הטבות המס רק במי שיש לו זיקה אמיתית למדינה, במי ששירת שירות צבאי, שירות לאומי או שירות אזרחי.

שלמה קרעי: מי שנותן – מקבל.

שלמה קרעי: תודה רבה.

מנסור עבאס: ואז אתה מתלונן למה שיש הסלמה ויחסים מתוחים בין – – –

שלמה קרעי: להפך.

שלמה קרעי: להפך.

שלמה קרעי: אתה חושב שצריך לחזק – – –

מנסור עבאס: אתה הוצאת גם את החרדים מחוץ למעגל.

מנסור עבאס: בסדר.

שלמה קרעי: אתה חושב שצריך לחזק – – –

מנסור עבאס: זאת גישה מוטעית.

שלמה קרעי: לא, גם החרדים משרתים שירות לאומי, שירות אזרחי.

מנסור עבאס: בוא תתייחס לכל האזרחים.

מנסור עבאס: עזוב.

שלמה קרעי: כל שירות כלשהו, גם אם נגדיר את זק"א ונגדיר – כל שירות שגם החרדים עושים.

מנסור עבאס: בסדר.

שלמה קרעי: אבל למה לחזק את הפורעים עצמם?

מנסור עבאס: טוב.

מנסור עבאס: תודה לך, שלמה.

מנסור עבאס: התקנון מאפשר, דוד?

דוד אמסלם: זה תלוי בך.

דוד אמסלם: אם אתה לא רוצה, לא צריך.

מנסור עבאס: לא מאפשר.

קרן ברק: מה זה לא מאפשר?

קרן ברק: הוא פנה אליו.

מנסור עבאס: איך אני יכול לתת לך?

קרן ברק: אבל הוא פנה אליו.

קרן ברק: אין הצבעה – – –

שלמה קרעי: אני אמרתי – – –

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה, חמש דקות.

קרן ברק: אמסלם דוד, הוא רוצה.

מנסור עבאס: אמסלם דוד, בבקשה.

מנסור עבאס: סוף-סוף אתה – קרן, אני העברתי לך את הקול קורא, תעבירי לאופיר כץ.

קרן ברק: העברת לי עכשיו לווטסאפ?

מנסור עבאס: כן כן.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת קרעי – אופיר, אני רוצה להזכיר לך שבכנסת הקודמת – וגם ביטן היה מעורב בזה וגם ישראל כץ – אנחנו קידמנו את הטבות המס לעכו.

דוד אמסלם: דרך אגב, אפילו הגישו את זה, כמדומני, גדעון סער – –

מנסור עבאס: ומיכל שיר.

דוד אמסלם: – – ומיכל שיר.

דוד אמסלם: לכן אנחנו גם שם קידמנו את זה, וכשאתה אומר שלא התייחסנו – התייחסנו לעניין.

דוד אמסלם: עכשיו לגבי הנושא עצמו.

דוד אמסלם: אני מסכים איתך שבמדינת ישראל – –

קריאה: – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: כבוד השר.

דוד אמסלם: – – יש מה שנקרא – אנחנו היהודים רוצים שוויון זכויות, זה מה שאני אומר ליושב-ראש.

דוד אמסלם: אני עד עכשיו חשבתי שכל אזרחי המדינה שווים.

דוד אמסלם: הסתבר לי שלא.

דוד אמסלם: הסתבר לי שהערבים, שלא משרתים בצה"ל, והערבים, שלא עושים שירות לאומי – מגיע להם יותר מכל היהודים, בגלל שיש לנו את התקציב של עבאס בממשלה הזאת ויש את התקציב הרגיל.

דוד אמסלם: התקציב הרגיל, כן.

דוד אמסלם: זה בדיוק כפי שמינהל מקרקעי ישראל מוציא מכרזים אצל הערבים רק על בני מקום, ובוודאי אם יהודי רוצה לבוא – חס ושלום, וכן הלאה וכן הלאה וכן הלאה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לספר שהבעיות ביישובים הערביים, של קרקעות, נובעות מכך שאלה קרקעות פרטיות ואנשים לא רוצים – המדינה לא רוצה להפקיע להם את הקרקע כדי לתת אותה לשאר האוכלוסייה, כמו שהיא עושה בכל עיר ועיר בישראל.

מנסור עבאס: הפקיעה.

מנסור עבאס: הפקיעה.

דוד אמסלם: לכן, הם רוצים את האדמות שלהם, שיישארו, ושהמדינה תביא להם עוד אדמות.

מנסור עבאס: לא נשאר.

דוד אמסלם: ככה זה עובד, רבותיי.

דוד אמסלם: היהודים האהבלים ככה עובדים, ולכן גם בנגב זה ככה.

דוד אמסלם: הכוונה של מנסור עבאס היא להביא חשמל לפחונים – לא שהערבים שם ישחררו את קרקעות המדינה, חס ושלוש – הם יקבלו את קרקעות המדינה.

דוד אמסלם: גם יישארו, ועוד אנחנו נפתח להם חשמל, והם גם לא ישלמו חשמל וגם לא ננתק להם את החשמל.

דוד אמסלם: הם גם לא משלמים ארנונה.

דוד אמסלם: אף אחד שם, כמעט, לא משלם ארנונה.

דוד אמסלם: למה שישלם?

דוד אמסלם: יש יהודים עובדים – שהם ישלמו עבורנו את הארנונה.

דוד אמסלם: דרך אגב, תחשבו למה הם בסוציו נמוך, המצב של הרשויות הערביות – בגלל שתבדקו כמה עומק ארנונה יש, מהפוטנציאל.

דוד אמסלם: אז לכן, יש פה מצב אבסורדי.

דוד אמסלם: מה שנקרא, התהפכו הערכים: היהודים במדינת ישראל צריכים לבקש שוויון זכויות, לא הערבים.

דוד אמסלם: בסוף התקצוב של הילד הערבי בבית ספר יהיה פי ארבעה משל היהודי, הילד היהודי בירוחם.

דוד אמסלם: ככה זה הלכה למעשה, מה שקורה היום.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם התשתיות, אני רוצה לספר לכם – זה מפריע לי, חבר הכנסת כץ: בכל מזרח ירושלים, כל מטר אספלט שאתם רואים, עיריית ירושלים עשתה אותו.

דוד אמסלם: אף ערבי שם לא שילם דמי פיתוח.

דוד אמסלם: למה שישלם?

דוד אמסלם: יש יהודים שמשלמים ארנונה.

דוד אמסלם: אף מטר בתוך העיר הממשלה לא שילמה וגם לא העירייה.

דוד אמסלם: כל בן אדם שקונה את הדירה שלו, דמי הפיתוח מגולמים במחיר הדירה.

דוד אמסלם: ולכן אנחנו חיים בעולם הזוי, רבותיי.

דוד אמסלם: הם גם לא משלמים, גם לא משרתים וגם בוכים שאין להם והם עניים ואנחנו צריכים לתת להם.

דוד אמסלם: ומי משתכנע?

דוד אמסלם: אלה פה נותנים למנסור עבאס.

דוד אמסלם: אני אמרתי לו, אם הוא היה מבקש, כשהוא טס לירדן, שילוו אותו ארבעה מטוסי F-35, אני מבטיח לכם שזה מה שהיה קורה.

דוד אמסלם: תסמכו עליי.

דוד אמסלם: בגלל שהקרטונים פה, שלא מבינים כלום ולא מעניין אותם כלום, הם נותנים לו מה שהוא רוצה, ואיך שהוא מתעטש הם זזים.

דוד אמסלם: יהיה להם חשמל לפחונים, והם יבנו עוד פחונים, והם יבטלו את חוץ קמיניץ.

דוד אמסלם: כל מה שהם רוצים יקרה להם.

דוד אמסלם: יש לכם חלון הזדמנויות לשדוד את המדינה.

דוד אמסלם: זה עכשיו, מר עבאס, שדוד כפי יכולתך, כמה שאתה רוצה, איפה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: כבר נפתחו לך כל הדלתות בכול.

דוד אמסלם: אתה רוצה סיור בבסיסי צה"ל – תקבל.

דוד אמסלם: בכל המתקנים הסודיים – תקבל.

דוד אמסלם: אתה רוצה להיות יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון – תקבל.

דוד אמסלם: מה שאתה רוצה תקבל מהאנשים המופקרים שאתה יושב איתם.

דוד אמסלם: הם גם לא מבינים – דרך אגב, אני רוצה לספר לך שעכשיו שלחו לי איזשהו צו עיקול נגד אותה עמותה.

מנסור עבאס: אין.

מנסור עבאס: אין.

דוד אמסלם: אני רק אומר: שלחו צו עיקול לאותה עמותה, של 480 מיליון שקל, למה שנקרא עמותת 48, שהכתובת שלה בכפר קאסם.

מנסור עבאס: תמשיך.

דוד אמסלם: לפחות אצלי בווטסאפ.

דוד אמסלם: ביקשתי לבדוק את זה.

דוד אמסלם: הסתבר לי שזה אמיתי מבחינת מי ששלח לי את זה, זה מסמך לא מזויף, אלא אם כן אני טועה.

מנסור עבאס: אתה טועה.

דוד אמסלם: ולדעתי, זה פורסם היום גם במעריב.

מנסור עבאס: אני מזמין אותך לבקר בכפר קאסם במשרדי העמותה.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: אבל לא משנה, אני רק אומר לך שפורסם לא מזמן שהעמותה הזאת קיבלה 480,000 שקל – –

מנסור עבאס: בוא תבקר.

מנסור עבאס: אתה חבר הכנסת, נכון?

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: – – על מה?

דוד אמסלם: על משהו שקשור לחמאס.

דוד אמסלם: אני אשלח לכם עוד מעט את כל הדבר הזה, תסתכלו היום, זה פורסם באתרים.

דוד אמסלם: משהו הזוי.

דוד אמסלם: אני גם בודק את זה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה רבה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: תודה שאתה מגזים, ואף אזרח במדינת ישראל לא מאמין למה שאתה אומר.

מנסור עבאס: תמשיך.

דוד אמסלם: במה?

מנסור עבאס: הרי חבר הכנסת אריה דרעי היה שר פנים, ויודע שהדברים הם רחוקים.

דוד אמסלם: אני עבדתי בעירייה, אני מכיר הכול.

אריה מכלוף דרעי: דודו, אני שואל אם לפי התקנון – – –

מנסור עבאס: אני לא שומע אותך.

אריה מכלוף דרעי: אני שואל אם לפי התקנון אני יכול לעלות להגיב, מכיוון שהוא הזכיר את היהודים האהבלים.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לדבר בשם היהודים.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: תודה רבה לך.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום.

מנסור עבאס: כמובן, תשובה והצבעה יהיו במועד אחר.

מנסור עבאס: << הלסי >> הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בדבר פרשת מותו של הנער אהוביה סנדק ז"ל << הלסי >>

מנסור עבאס: הצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בדבר פרשת מותו של הנער אהוביה סנדק, זיכרונו לברכה, מס' 844, של חבר הכנסת איתמר בן גביר.

מנסור עבאס: בבקשה.

איתמר בן גביר: יושב-ראש המליאה, כנסת נכבדה, אני רוצה להבין קודם כול, כי שלחו לי ששר המשפטים לא יהיה.

מנסור עבאס: עשר – – –

איתמר בן גביר: רגע, שנייה.

איתמר בן גביר: יש שר שמשיב כאן?

מנסור עבאס: כן, השר עודד פורר נמצא.

איתמר בן גביר: השר פורר, אתה משיב?

איתמר בן גביר: השר פורר, אתה משיב לי?

איתמר בן גביר: אבל מה עם שר המשפטים?

איתמר בן גביר: כי אמרו לי ששר המשפטים צריך להשיב.

עודד פורר: – – –

מירב בן ארי: אנחנו משיבים לך משהו שאתה רוצה.

איתמר בן גביר: אוקיי.

איתמר בן גביר: אתם משיבים לי משהו שאני רוצה?

מירב בן ארי: אתה תהיה מרוצה.

איתמר בן גביר: אה, מרוצה.

איתמר בן גביר: בשבועות האחרונים ירושלים סוערת.

איתמר בן גביר: מאות מפגינים חוסמים כבישים, המשטרה מפעילה מכת"זיות, בואש, אלות.

איתמר בן גביר: אפילו אני זכיתי, ברוך השם, לחטוף מהבואש הזה, ושקלתי להביא את החליפה שחטפתי לכנסת, כדי שכולנו נריח את הריח הנורא והמצחין הזה, אפרופו הדברים החשובים של חבר הכנסת ארבל.

איתמר בן גביר: אבל המטרה בכל אותן הפגנות, בכל אותן צעקות, זו ועדת חקירה בדבר הריגת נער במדינת ישראל.

איתמר בן גביר: חבריי בקואליציה, נכון שזה לא נער ערבי, אבל זה נער, וכדאי שתקשיבו.

מנסור עבאס: חברות הכנסת קרן ברק ומירב בן ארי, בבקשה, נא לשבת.

איתמר בן גביר: תבינו שהיום זה יכול להיות מצד כזה ומחר צד אחר; היום זה יהודי ומחר זה נער ערבי; היום זה מתיישב ומחר זה נער שנמצא במקום אחר, בעיר, אולי.

איתמר בן גביר: אבל אין ספק שמה שקרה כאן ראוי לוועדת חקירה.

איתמר בן גביר: זה קרה לפני שנה סמוך ליישוב כוכב השחר: מרדף בין שוטרי מחוז ש"י לחמישה נערים שנחשדו, לא ברור, ממש לא ברור באיזו עבירה.

איתמר בן גביר: על פי החשד, כלי הרכב המשטרתי נגח בכלי הרכב שבו נסעו אותם נערים והתרחש הנורא מכול.

איתמר בן גביר: עכשיו, חבריי חברי הכנסת, שורה ארוכה של כשלים, שורה ארוכה של כשלים בחקירת המשטרה.

איתמר בן גביר: קודם כול, סתירה בגרסאות של השוטרים: שוטרים באו ובהתחלה אמרו שהרכב של הנערים איבד בכלל שליטה; אחר כך אמרו שהרכב זיגזג.

איתמר בן גביר: אחר כך, אצל העיתונאי קלמן ליבסקינד נחשפה עדות של אחד השוטרים, והוא כבר הודה: זה לא זיגזג, זה לא איבד שליטה, אלא סיפר שאכן נוצר איזשהו מגע בין הרכבים.

איתמר בן גביר: אגב, הערת ביניים, חשוב לדעת שנוהל משטרתי – שפעולה משטרתית, יותר נכון, חס ושלום, לא נוהל, אלא פעולה משטרתית.

איתמר בן גביר: אני ייצגתי בחור חרדי שעשו אחריו מרדף, גם נגחו אותו, ניגחו לו את האופנוע, באותו סיפור.

איתמר בן גביר: הבחור החרדי נפל, יצאו שוטרים, הרביצו לו בטייזר.

איתמר בן גביר: הגשנו תביעה וקיבלנו 800,000 שקל ממדינת ישראל.

איתמר בן גביר: אבל זה דפוס פעולה.

איתמר בן גביר: זה דפוס פעולה.

איתמר בן גביר: השאלות היותר-קשות, היושב-ראש, נגעו לתפקוד של המחלקה לחקירת שוטרים בסיפור הזה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת עידית סילמן וכל מנהלי הסיעות, בבקשה, אתם מפריעים.

איתמר בן גביר: לפי יומן התיק, האירוע התחיל ב-12:00.

איתמר בן גביר: הדיווח למח"ש – רק אחרי שעתיים.

איתמר בן גביר: רק אחרי שעתיים.

איתמר בן גביר: רק ב-14:30 נזכר להגיע החוקר של מח"ש למקום.

איתמר בן גביר: וגם אז, הוא רואה את הקצינים, הוא רואה את השוטרים, הוא רואה את החשודים, ומה הוא לא עושה?

איתמר בן גביר: את המינימום של המינימום, לבוא ולעכב אותם; לבוא ולדאוג שלא יהיה זיהום – לא של גרסאות, לא של עדויות.

איתמר בן גביר: ניחא, נותן להם הזמנה לחקירה.

איתמר בן גביר: אגב, צריך להבין את החומרה שבדבר הזה.

איתמר בן גביר: אפילו בפיגועים קשים, בפיגועי המספריים, בכל מיני אירועים, שלא היה ספק שהשוטרים פעלו כדין, באו מח"ש והזמינו את השוטר שירה, את החייל שירה, לחקירה באותו רגע.

איתמר בן גביר: כאן עוברות עוד כמה שעות.

איתמר בן גביר: על פי מה שבתחקיר ידיעות אחרונות, של הכתב אלישע בן קימון – הוא מביא את זה בפרוטרוט, איך בשעת ערב מגיעים חוקרי מח"ש ומגיעים השוטרים החשודים ואמורה להתקיים חקירה.

איתמר בן גביר: במקום שתתקיים החקירה, פתאום ראש מח"ש מעבירה הודעה: אל תחקרו את השוטרים.

איתמר בן גביר: מה זה אם לא הפקרות?

איתמר בן גביר: מה זה אם לא זיהום חקירה?

איתמר בן גביר: מה זה אם לא רשלנות, רשלנות פושעת?

איתמר בן גביר: והרשלנות הזאת נמשכת.

איתמר בן גביר: הם משחררים אותם.

איתמר בן גביר: אפילו לא עדות פתוחה, מה שנקרא, מי שמכיר.

איתמר בן גביר: אפילו לא עדות פתוחה.

איתמר בן גביר: שום דבר.

איתמר בן גביר: השוטרים האלה הולכים הביתה.

איתמר בן גביר: הם יכולים לדבר אחד עם השני, לתאם גרסאות, לשבש את החקירה, ומח"ש לא חוקרת, כי התקבלה הוראה מראש מח"ש.

איתמר בן גביר: ואדוני, רק אחרי שלושה ימים, רק אחרי שלושה ימים, מח"ש נזכרים לחקור, חקירה רשלנית ביותר.

איתמר בן גביר: אפשר להמשיך ולספר את כל שלל הפשלות שהיו בשטח.

איתמר בן גביר: גם העניין שמח"ש משתמש בחקירת מז"פ ובוחנים של המשטרה.

איתמר בן גביר: המשטרה – אנשי משטרה הם החשודים, ובוחנים של מז"פ באים לעשות את החקירה.

איתמר בן גביר: הלאה.

איתמר בן גביר: גרסת הנערים – מעמתים את הגרסה עם השוטרים רק אחרי תקופה ארוכה ארוכה ארוכה.

איתמר בן גביר: גם אז לא ברור איזה עימות בדיוק נעשה.

איתמר בן גביר: ואם לא די בכל אלה, היועץ המשפטי אביחי מנדלבליט מחליט להחתים את כל גורמי החקירה על מסמך שמירת סוד – הליך לא שגרתי שמלמד שיש כאן מה להסתיר.

איתמר בן גביר: חבריי חברי הכנסת, במדינת ישראל נהרג נער, נער שיכול היה להסתובב היום; נער שהדם שלו הפך להיות הפקר.

איתמר בן גביר: ההתנהלות הזאת, הרשלנית, של מח"ש, מחייבת אותנו כחברי כנסת, מחייבת אותנו לדרוש ועדת חקירה פרלמנטרית, להצביע היום כדי שתהיה ועדת חקירה פרלמנטרית, להגיע לחקר האמת.

איתמר בן גביר: אני לא אומר – יכול להיות שנשמע גרסאות ויבואו השוטרים וייתנו הסברים, ויבואו אנשי מח"ש ויסבירו למה הייתה פשלה כזאת ולמה הייתה רשלנות אחרת.

איתמר בן גביר: הכול יכול להיות.

איתמר בן גביר: אבל בסופו של דבר, אנחנו כחברי כנסת לא יכולים לפטור את מח"ש מההסברים; אנחנו לא יכולים להתעלם מכך שעד היום, כשנה לאחר האירוע, אין דין, אין דיין, ואותם שוטרים, שלמעשה, לכאורה הרגו ילד, הרגו נער, מסתובבים בלי כתב אישום.

איתמר בן גביר: אני אומר לכם, חבריי בקואליציה, דבר אחד: נכון, אתם מסתכלים – ועם זה פתחתי ועם זה אני אסיים – מסתכלים לגופו של איש.

איתמר בן גביר: אגב, מה האיש הזה, מה הילד הזה, מה הנער הזה עשה?

איתמר בן גביר: מי מאיתנו מכיר אותו?

איתמר בן גביר: מי יודע מה העוול שלו, מה החטא שלו, חוץ מזה שהיו לו כיפה ופאות?

איתמר בן גביר: אבל אני אומר לכם דבר אחד: היום זה אהוביה סנדק, ומחר, חס ושלום, חס ושלום, זה יכול להיות הבן של כל אחד ואחד מאיתנו.

איתמר בן גביר: שורת הצדק וערכיה הבסיסיים של מדינת ישראל מחייבים ועדת חקירה.

איתמר בן גביר: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת איתמר בן גביר.

מנסור עבאס: ישיב השר עודד פורר, בבקשה.

דוד אמסלם: היושב-ראש, שלחתי לך את הצילום – – –

מנסור עבאס: אני בודק.

מנסור עבאס: אני בודק.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: עכשיו.

מנסור עבאס: כן, כן.

דוד אמסלם: אז תודיע לחבר'ה למשוך את הכסף מהר מהחשבון.

דוד אמסלם: 480 מיליון שקל.

מנסור עבאס: עשר דקות, כבוד השר.

עודד פורר: אני יכול פחות?

מנסור עבאס: כן, בוודאי.

מנסור עבאס: עד עשר דקות.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברי וחברות הכנסת, הצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לפרשת מותו של הנער אהוביה סנדק, זיכרונו לברכה.

עודד פורר: מדובר באירוע טרגי שהתרחש ביום 21 בדצמבר 2020, ובמהלכו כמה חשודים השליכו אבנים, לכאורה, לעבר פלסטינים בכביש באזור מעלה מכמש.

עודד פורר: לאחר שהבחינו בניידת משטרה, החלו להימלט.

עודד פורר: במהלך המרדף המשטרתי נוצר מגע בין הרכב המשטרתי לרכבם של החשודים, ולאחר מכן רכבם של החשודים התהפך, והמנוח, למרבה הצער, מצא את מותו.

עודד פורר: מלבד המנוח היו ברכב ארבעה אנשים נוספים, בגירים וקטינים.

עודד פורר: מותו של המנוח נחקר על ידי צוות חקירה מיוחד אשר תיכלל את האירוע על מנת לקבל את תמונת המצב המלאה.

עודד פורר: צוות החקירה המיוחד חקר שתי קבוצות חשודים: האחת – קבוצת ארבעת הנערים, אשר נחקרת על ידי המשטרה, והשנייה – קבוצת השוטרים, אשר נחקרת על ידי מח"ש, המחלקה לחקירות שוטרים.

עודד פורר: כבר בעת הקמת צוות החקירה המיוחד ניתנה הנחיה שיש לקדם תחילה את חקירת השוטרים, ולאור רגישות הנושא – –

קריאה: – – –

עודד פורר: הם אמרו לי.

עודד פורר: זה לא מה שאמר לי בועז.

עודד פורר: – – לאור רגישות הנושא, החקירה הועברה ליחידה המרכזית בתל אביב על מנת שהחקירה תבוצע על ידי חוקרים שאינם מן המחוז שבו משרתים השוטרים שפעלו באירוע.

עודד פורר: החקירה בוצעה על ידי חוקרים מיומנים ולוותה על ידי פרקליטות המדינה.

עודד פורר: החקירה כללה עשרות רבות של פעולות חקירה.

עודד פורר: ממצאי החקירה עומדים בימים אלה לבחינת הגורמים הבכירים ביותר במערכת אכיפת החוק, וטרם התקבלה החלטה סופית בנושא.

עודד פורר: כפי שמלמד הניסיון, ייתכן כי במהלך בחינת הדברים תידרש השלמת חקירה.

עודד פורר: יצוין כי משפחת המנוח הלינה על דרך החקירה של האירוע בפני בית המשפט העליון, ולאחר בחינת הדברים מצא בית המשפט העליון לדחות את העתירה – בג"ץ 9021/20 עיזבון המנוח אהוביה סנדק, זיכרונו לברכה, נ' משטרת ישראל, אשר ניתן ביום 14 בינואר 2021.

אורית סטרוק: – – – אתה מאמין למה שאתה קורה מהדף?

עודד פורר: מבוקש באופן חריג ביותר לשקול להקים ועדת חקירה – – –

אורית סטרוק: אתה מאמין לזה?

עודד פורר: אני מבין שאת לא מקשיבה, חברת הכנסת סטרוק, אבל עדיין אני מציע – – –

אורית סטרוק: – – –

אוריאל בוסו: היא שאלה אם אתה מאמין למה שאתה קורא.

עודד פורר: תראו, חברי האופוזיציה, לו לפחות היו שומרים על השקט – – –

אורית סטרוק: – – –

אוריאל בוסו: אנחנו מקשיבים לכל מילה, עודד.

עודד פורר: לא נראה שאתם מקשיבים.

אוריאל בוסו: מקשיבים לכל מילה.

עודד פורר: אני – – –

אורית סטרוק: אני מקשיבה לכל מילה.

אוריאל בוסו: בטח יותר מהצד השני, שאין אנשים.

אורית סטרוק: זה לא מתאים לך להגיד את מה שאתה קורא.

אורית סטרוק: זה לא מתאים לך.

אתה יכול להקריא להם עונש מוות למחבלים.

במקום הצעת החוק הזאת – – –

אורית סטרוק: לא, אתה קורא – אתה בן אדם אינטליגנטי.

אורית סטרוק: אתה לא מאמין למה שאתה קורא.

עודד פורר: השאלה היא אם אתה תתמוך, חבר הכנסת אשר.

ביקשת אז שאני אתמוך.

עודד פורר: אני שואל אם עכשיו.

עודד פורר: עכשיו אתה תתמוך?

שקלתי את זה.

עודד פורר: אה, שקלת.

אורית סטרוק: טוב, תגמור לקרוא, אחר כך תגיד מה אתה חושב.

אורית סטרוק: לא מתאים לך, באמת.

עודד פורר: חברת הכנסת סטרוק, מבוקש, באופן חריג ביותר, לשקול הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית כדי לברר עובדות של אירוע קונקרטי, שנמצא עדיין בחקירה, בזמן שהאירוע שלגביו מבוקש להקים ועדת חקירה עדיין מטופל על ידי מערכת אכיפת החוק באמצעות כלים של חקירה פלילית, שהם הכלים המשמעותיים ביותר שיש לרשות המבצעת כדי לברר את האמת.

עודד פורר: ממצאי החקירה ייבחנו על ידי בכירי מערכת אכיפת החוק, ואלה צפויים לקבל החלטה מנומקת, כמקובל.

עודד פורר: כמובן שניתן יהיה גם לתקוף את ההחלטות הללו, כשיתקבלו, באמצעות פנייה לבית המשפט המוסמך.

עודד פורר: הקמת ועדת חקירה בעת הזאת לא רק שלא תסייע בידי המבקש פה לברר אמת בנושא הזה, אלא היא עלולה לעכב את ההליך הפלילי שמתנהל, לזהם אותו ואף לפגוע בו.

עודד פורר: אני אציין, מעבר לדברים – – –

משה ארבל: השר פורר – – – לפרשת הצוללות.

עודד פורר: אחר כך, אחר כך תשאל את כל השאלות.

עודד פורר: אני רוצה לסיים לפחות לקרוא את דבריי.

שלמה קרעי: גם אסון מירון היה בחקירה משטרתית, והקמתם ועדת חקירה בכל זאת.

שלמה קרעי: מה קרה?

עודד פורר: אני רוצה לציין, מעבר לדברים שנאמרו עד עתה, שבהתאם לבקשת חבר הכנסת בן גביר וחברי כנסת נוספים, ניר אורבך וחברת הכנסת עידית סילמן לקחו על עצמם לקדם את הנושא.

עודד פורר: הוחלט בין יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון ויושבת-ראש הוועדה לביטחון הפנים להקים ולקיים ועדה משותפת של ועדת החוץ והביטחון ושל הוועדה לביטחון פנים, בשבועיים הקרובים, לדון באופן כללי בהתמודדות המשטרה והצבא גם יחד בכל התופעות שקשורות במה שמכנים נוער הגבעות.

עודד פורר: אני חייב לומר שהיוזמה הזאת, של חברת הכנסת סילמן וחבר הכנסת אורבך, וגם ההיענות של חבר הכנסת בן ברק וחברת הכנסת בן ארי, יושבי-ראש הוועדות הרלוונטיות, להיכנס בעובי הקורה של נושא שברור לכולם שהוא נושא סבוך, והוא גם נושא סבוך מאין כמוהו, מעבר לאותה חקירה ספציפית – חשוב להבהיר, מתוך רצון שלא לזהם ולפגוע בחקירה הספציפית ובהליך הפלילי שמתנהל כלפי שני הצדדים, כפי שציינתי במהלך התשובה שלי, אני חושב שזאת בהחלט הצעה נבונה וטובה.

עודד פורר: לדעתי, חבר הכנסת בן גביר, חבר הכנסת בן גביר – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא להקשיב.

שלמה קרעי: אתה תרמת למשפחה של הנער ועכשיו אתה מצביע נגדם?

שלמה קרעי: בנט, אתה תרמת למשפחה.

עודד פורר: חבר הכנסת בן גביר, אני חושב שההצעה שיזמו חברי הכנסת אורבך וסילמן, לוועדה משותפת של ועדת החוץ והביטחון והוועדה לביטחון פנים שתדון בנושא – –

אוריאל בוסו: מה הבעיה?

אוריאל בוסו: מה הבעיה?

אוריאל בוסו: שיידון בוועדת החוץ והביטחון.

עודד פורר: – – אני חושב שזאת הצעה ראויה.

משה אבוטבול: הציבור ימשיך להיאבק.

מיכאל מלכיאלי: מה יש לכם להסתיר?

מיכאל מלכיאלי: למה אתם מפחדים?

משה אבוטבול: הציבור ימשיך להיאבק שיהיה צדק.

עודד פורר: אני חייב לומר, חבר הכנסת מלכיאלי, נראה לך שאני חושש ממשהו?

עודד פורר: אני חושב שמה שאתם עושים כרגע זה זילות, זילות, זילות של האירוע – –

משה אבוטבול: הציבור לא יוותר.

משה אבוטבול: הציבור ילך עד הסוף בנושא.

עודד פורר: – – כלפי המנוח, כלפי משפחתו.

מירב בן ארי: – – –

עודד פורר: אני חייב לומר – –

מנסור עבאס: נא לשבת, חבר הכנסת אבוטבול.

מנסור עבאס: נא לשבת.

עודד פורר: אתם פשוט מבזים, אתם מבזים את המת.

עודד פורר: מעל האירוע הזה יש משפחה שאיבדה את בנה.

עודד פורר: ואני מציע ואומר – – –

שלמה קרעי: בנט תרם למשפחה בשנה שעברה.

משה אבוטבול: אנחנו נמשיך במאבק הזה.

שלמה קרעי: גם באסון מירון הקמתם ועדה.

עודד פורר: אם לא תצעקו שתי דקות, תוכלו לשמוע אותי.

עודד פורר: מבין חברי הכנסת הזועקים, אני חושב – – –

מיכאל מלכיאלי: למה שלחו אותך לענות?

מיכאל מלכיאלי: עודד, זה לא מתאים לך.

קריאה: אתה צוחק ואנשים בוכים.

קריאה: יש משפחה שרוצה – – – מה אתה צוחק?

עודד פורר: אני צוחק, כי מעבר לצעקות שלך, חבר הכנסת, אני ממש הייתי שמח להשיב, אבל אתם לא נותנים לי להשיב.

עודד פורר: אני אמתין.

עודד פורר: אני אמתין עד שאני אוכל להשיב.

משה אבוטבול: למה אתה מחייך?

משה אבוטבול: אתה מחייך וההורים מצפים לאמירה חמה – – –

מיכאל מלכיאלי: אין לך מה להגיד.

עודד פורר: איך אני יכול להגיד משהו?

עודד פורר: הרי אתה לא נותן לי לדבר, אתה רק צועק כמו כנופיה.

עודד פורר: אז אני מציע, באמת – – –

מנסור עבאס: אוקיי, חברי הכנסת, תנו לשר להשלים את תשובתו.

משה אבוטבול: – – –

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: אתם מפריעים לשר להשלים את תשובתו.

מנסור עבאס: הוא הציע לכם להקים ועדה פרלמנטרית משותפת.

מנסור עבאס: הם מקימים ועדה פרלמנטרית משותפת לשתי הוועדות.

מנסור עבאס: זה לא מספיק?

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, אני יודע להשיב להם היטב, אם רק הייתי יכול להשיב.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת משה אבוטבול, חבר הכנסת משה ארבל, חבר הכנסת מלכיאלי, נא לשמור על השקט.

משה אבוטבול: – – –

מנסור עבאס: בסדר, הפרעתם לו.

מנסור עבאס: אוקיי, אמרתם.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: תודה רבה לכם, תודה רבה לכם.

מנסור עבאס: תנו לשר להשלים את תשובתו.

מיכאל מלכיאלי: אין לו מה להשיב, אין לו מה להוסיף.

מנסור עבאס: אני אצטרך להוסיף לו זמן.

מנסור עבאס: כבר שלוש-ארבע דקות אתם – – –

עודד פורר: חבר הכנסת מלכיאלי, זה לא מכבד אותך.

עודד פורר: באמת.

עודד פורר: אני אומר לכם את זה עכשיו בכל החברות.

עודד פורר: תראו, אני מציע – – –

משה אבוטבול: בוא ניגש להצבעה.

משה אבוטבול: לא צריך תשובה שלך, אדוני השר.

משה אבוטבול: ניגש להצבעה.

משה אבוטבול: כל מילה מיותרת.

מנסור עבאס: אני אצטרך להוסיף לו זמן.

מנסור עבאס: כבר שלוש-ארבע דקות אתם לא מאפשרים לו לדבר.

מנסור עבאס: אתם לא מאפשרים לו לדבר.

משה ארבל: סילמן אמרה לו לרדת.

משה ארבל: סילמן אמרה לו לרדת.

משה ארבל: בושה.

משה ארבל: בושה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל, נא לשבת.

מנסור עבאס: נא לשבת.

מנסור עבאס: נא לשבת.

משה אבוטבול: – – – עכשיו הוא פסיכולוג – – –

מנסור עבאס: אוקיי, תודה רבה לך.

מנסור עבאס: תודה רבה.

עודד פורר: חבר הכנסת בן גביר, אני לא מנהל את הישיבה.

עודד פורר: חבר הכנסת ארבל, אני פונה דווקא אליך, גם משום ששימשת סגן יושב-ראש כנסת וגם משום שאתה מכיר את הנושאים המשפטיים ואת ההבדלים בין המונחים המשפטיים.

עודד פורר: מבקש חבר הכנסת בן גביר להקים ועדת חקירה פרלמנטרית, לא ועדת חקירה ממלכתית.

עודד פורר: אתה ודאי יודע היטב מה ההבדל בין סמכויותיה של ועדת חקירה פרלמנטרית לעומת ועדת חקירה ממלכתית.

עודד פורר: אני חייב לומר, ההצעה שעלתה כאן, בסופו של דבר – –

משה ארבל: אני מבקש הודעה אישית אחרי ההצבעה.

עודד פורר: – – היא הצעה שאומרת את הדברים הפשוטים, שלפיהם הכנסת תדון בוועדה משותפת של ועדת חוץ וביטחון ושל הוועדה לביטחון הפנים.

שלמה קרעי: הינה, הוא אומר לך שהוא רוצה למשוך.

עודד פורר: ולכן, כל הצעקות כאן הן כאלה שמובילות לכך שלו תקום ועדת חקירה פרלמנטרית כפי שמבקש חבר הכנסת בן גביר, לא רק שהיא לא תועיל לחקירת המקרה, אלא היא תזיק לו.

עודד פורר: לפיכך, אני מבקש מחברי הכנסת, ככל שחבר הכנסת בן גביר לא יסיר את ההצעה הזאת, להצביע נגדה.

עודד פורר: תודה.

איתמר בן גביר: – – –

מנסור עבאס: אוקיי, חבר הכנסת בן גביר.

איתמר בן גביר: טוב, להגיד שקיבלתי את מה שאני רוצה, ושבאמת, אני עדיין לא עומד וחושב שדרישתי –אולי שיהיה שקט?

איתמר בן גביר: אני לא – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת.

איתמר בן גביר: אני אומר את הדברים הבאים: להגיד שאני עדיין לא עומד על דרישתי זה לא נכון.

איתמר בן גביר: אני חושב שנכונה ועדת חקירה, עם סמכויות של ועדת חקירה וכן הלאה, אבל לאור ההצהרה של השר פורר, לאור העובדה שאני באמת מכיר את שני יושבי-ראש הוועדה, את מירב בן ארי ואת רם בן ברק, ואני יודע שבדיונים בוועדות כן תהיה חקירה ותהיה בדיקה, ולא יהיה איזשהו ניסיון לטאטא מתחת לשולחן – אני מסביר עוד פעם: נכון, הילד הזה עם כיפה, הילד הזה עם פאות, אבל זה יכול להיות הילד של כל אחד מאיתנו.

עודד פורר: חבר הכנסת בן גביר – – – אין לזה קשר – – –

איתמר בן גביר: בסדר גמור.

איתמר בן גביר: בנסיבות האלה, אני מושך את הצעתי ואני מסתפק בהודעה שתקום ועדה, הוועדה לביטחון הפנים, שהיא ועדה משותפת לוועדת החוץ והביטחון.

מנסור עבאס: אוקיי, בסדר.

מנסור עבאס: אז תודה, חבר הכנסת איתמר בן גביר.

מנסור עבאס: באופן חריג נתתי לך, אבל לא הייתי אמור לתת לך.

דוד אמסלם: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – – להפוך את זה להצעה לסדר-היום – – –

מירב בן ארי: אבל בצלאל, אנחנו מביאים את זה – – – כי הצעה לסדר-היום זה חצי שנה.

מירב בן ארי: אני אומרת בשבילכם.

בצלאל סמוטריץ': הצעה לסדר-היום – – –

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: אין בעיה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: אתם רוצים להפוך את זה להצעה לסדר-היום?

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: לאיזו ועדה?

בצלאל סמוטריץ': לוועדה המשותפת – – –

עודד פורר: אין ועדה כזאת – – –

קריאה: תצביעו לאחת הוועדות, ועדת הכנסת תחליט – – –

מירב בן ארי: אוקיי, נעביר את זה לוועדת הכנסת.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איתמר, או שאתה בהסכמת – – –

קריאות: – – –

מנסור עבאס: סליחה, סליחה, סליחה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לשבת.

מנסור עבאס: אני מסביר לו עכשיו.

מנסור עבאס: יש לך שתי אופציות: או שבהסכמת הממשלה אתה דוחה את ההצבעה עכשיו על ועדת חקירה פרלמנטרית, או שאתה מעביר את זה להצעה רגילה ואז נצביע את זה ונעביר את זה לוועדה.

איתמר בן גביר: רגע, אנחנו נצביע על זה להעביר את זה לוועדת הכנסת, נכון?

מנסור עבאס: לוועדת הכנסת, ואז ועדת הכנסת תנתב את זה.

מנסור עבאס: אוקיי?

מנסור עבאס: אז אנחנו נצביע על הצעה רגילה לסדר-היום: הצורך בהקמת – אוקיי, אנחנו עוברים להצבעה, נא לשבת.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, מי שמעוניין להצביע, נא לשבת.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 40

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: בעד – 40, נגד – שניים.

מנסור עבאס: ההצעה עוברת לוועדת הכנסת להמשך דיון.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום – היעדר שירותי רכבות אל הפריפריה בלילה בימי שישי ובמוצאי שבת.

מנסור עבאס: חברת הכנסת יעל רון בן משה, בבקשה.

משה ארבל: ביקשתי הודעה אישית.

מנסור עבאס: לפני כן, נתתי לחבר הכנסת משה ארבל הודעה אישית.

מנסור עבאס: סליחה.

מנסור עבאס: חמש דקות.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השר עודד פורר, אתה עלית לכאן לבמה הזו, ואני רוצה רק לתת בפניכם, ממש בדקות ספורות: הצביעות – קווים לדמותה.

משה ארבל: לצערי הרב מדובר כאן בנער שמצא את מותו בנסיבות טרגיות.

משה ארבל: קודם כול, הסיפור של מח"ש צריך להדיר מעינינו שינה, מעיני כל מי שרוצה משטרה חזקה.

משה ארבל: כאשר משה סעדה, סגן ראש מח"ש, עומד עכשיו על הגריל רק בגלל שהוא העז לומר ביקורת פנים-ארגונית – האירוע הזה הוא אירוע שצריך להדיר שינה מעיני כולנו.

משה ארבל: אנחנו חייבים באמת, כדי שהמשטרה תהיה חזקה, גוף חזק שידע לבקר ולחקור אותה.

משה ארבל: כן, במקרה הזה, לצערי הרב, אתם בישראל ביתנו – ולא עבודה קשה של מחקר ולא לממ"מ של הכנסת, שיטוט בגוגל: אתם ב-2011, ביולי, הבאתם לכאן הצבעה להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית נגד ארגוני השמאל.

משה ארבל: אתם הקמתם ועדת חקירה פרלמנטרית, וביקשתם להקים כאן כנגד ארגוני השמאל – אותם ארגונים שהיום אתם יושבים איתם בקואליציה, ארגונים רבים וגרועים מאלה, העמותה של סיוע 48 ודומיה.

משה ארבל: אתם שעמדתם כאן ונאמתם על "אם אין נאמנות, אין אזרחות", אתם עומדים כאן ובזים לצער ולכאב של משפחתו של אהוביה סנדק, נער שמצא את מותו בנסיבות קשות.

משה ארבל: האירוע הזה לא היה צריך להיגמר איך שהוא נגמר.

משה ארבל: ולכן כל האמירות הללו, הנבובות, שהקראת מהדף – ואני יודע ומכיר אותך שלא האמנת למה שקראת – הן מצערות ביותר.

משה ארבל: היה וצריך עדיין לפקח פיקוח פרלמנטרי הדוק בסוגיה הזאת.

משה ארבל: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת משה ארבל.

יעקב מרגי: << הלסי >> היעדר שירותי רכבות אל הפריפריה בלילה, בימי שישי ובמוצאי שבת << הלסי >>

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעות לסדר-היום בנושא – חברי הכנסת, לא תשמעו אותי – היעדר שירותי רכבות אל הפריפריה בלילה, בימי שישי ובמוצאי שבת, מס' 782 ו-829, של חברת הכנסת יעל רון בן משה וחברת הכנסת טטיאנה מזרסקי.

יעקב מרגי: ראשונת הדוברות – חברת הכנסת יעל רון בן משה.

יעקב מרגי: היום היא אקטיבית, פעילה.

יעקב מרגי: זה טוב.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, שלוש דקות לרשותך.

יעל רון בן משה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי שרת התחבורה, תודה שאת איתנו.

יעל רון בן משה: חבריי חברי הכנסת, מתי בפעם האחרונה נסעתם בתום הדיונים הליליים שלנו כאן לצפון או לדרום ברכבת?

יעל רון בן משה: אל תענו, אין צורך.

יעל רון בן משה: אני יודעת, אין רכבות בלילה.

יעל רון בן משה: לא ניתן להגיע לא לנהריה ולא לכרמיאל ולא לבית שאן ברכבת, כיוון שבלילה אין רכבות.

איתן גינזבורג: גם לירושלים לא מגיעים – – –

יעל רון בן משה: לירושלים, מודיעין, שדרות, אשקלון.

איתן גינזבורג: – – – בירת ישראל.

יעל רון בן משה: בקיצור, אין רכבות בלילות, אין רכבות בימי שישי, אין רכבות במוצאי שבת.

אלון שוסטר: מה עושות הרכבות בלילות?

יעקב מרגי: תחבר שיר.

איתן גינזבורג: הן חולמות – – –

יעל רון בן משה: לצערי, גם הניסיונות לקבל תשובה מתי יהיו רכבות – הפעלתי את התרגיל הידוע שלנו, כחברי הכנסת, לפנות בצורה אנונימית ככל אזרח.

יעל רון בן משה: נתקלתי – אני יכולה לחשוף בפני השרה ובפניכם את שרשרת ההתכתבויות.

יעל רון בן משה: אני מקבלת על כך גם פניות מהרבה מאוד אזרחים ותושבים.

יעל רון בן משה: ניתן גם לקרוא על זה כמובן ברשתות החברתיות.

יעקב מרגי: עמדות היועצים.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעל רון בן משה: התקבעה תודעה, שהיא לא מעוגנת – לפחות לא בתשובות רשמיות שאני קיבלתי – שעד שנת 2025 לא יהיו רכבות בלילות, בימי שישי ובמוצאי שבת, לפחות מהפריפריה הרחוקה.

יעל רון בן משה: לחיפה הגזרה רק עד שנת 2023.

יעל רון בן משה: זה לא מידע רשמי שקיבלתי.

יעל רון בן משה: הגב' זוהר שניאור משתפת את התסכול שלה בפייסבוק, וגם מהתשובות שהיא קיבלה היא כמוני מבולבלת.

יעל רון בן משה: אחר כך, בתגובות על אותו פוסט, רשומה, שהיא פרסמה בפייסבוק, מגיבים עוד אזרחים ואזרחיות רבים, ושם גם ניתן למצוא את התסכול של האזרחים מהשירות החליפי שמוצע, מערך ההיסעים החליפי, ועל כך שלא ניתן להסתמך עליו ועל כך שהוא שרירותי.

יעל רון בן משה: לדוגמה, הידעתם שמתחנות הרכבת המרכזיות בתל אביב, תחנת סבידור מרכז ותחנת השלום, אין בכלל שירות היסעים לחיפה?

יעל רון בן משה: האם לא מדובר בציר מרכזי מספיק, תל אביב–חיפה, כדי שבמוצאי שבת ובימי שישי יהיה שירות היסעים חליפי?

יעל רון בן משה: איך מצפים שאזרחים ואזרחיות, פעמים רבות סטודנטים וסטודנטיות, אזרחים שאין ברשותם רכבים, ינועו בשנים הקרובות?

יעל רון בן משה: לו במדינת ישראל היו כמה מרכזים כלכליים, כמה מטרופולינים, גם בצפון, גם בדרום, עוד הייתי אומרת אוקיי, ניחא, נפנה את התנועה, את התעסוקה, את החיילים, את הסטודנטים, כך שאפשר יהיה להסתדר בפרויקט תשתיתי כל כך נרחב.

יעל רון בן משה: אבל אין, וכולנו תלויים במרכז הכלכלי הגדול שלנו, בתל אביב, ובשל כך גם בתשתיות התחבורה.

יעל רון בן משה: אז כביש 6 לא מספק את שירות הכבישים הרצוי.

יעל רון בן משה: שמענו את הדברים שעלו כאן

יעל רון בן משה: במליאה אך לפני כמה שעות.

יעל רון בן משה: בוודאי שעל כביש 6 חוצה צפון קשה מאוד לסמוך.

יעל רון בן משה: הדיונים שאני מקיימת בוועדה לפניות הציבור מסבירים היטב את גודל האתגר שם.

יעל רון בן משה: הרכבת פועלת רק חלקית.

יעל רון בן משה: אז אמרנו: המרכזים הכלכליים לא פזורים בארץ, שירות תשתיות הכבישים לא מספק, רכבות בלילות ובסופי שבוע – לפחות לא עד שנת 2025, ואומרים לנו כל הזמן: תחבורה ציבורית, תחבורה ציבורית, תחבורה ציבורית.

יעל רון בן משה: אני לא רואה את זה קורה.

יעל רון בן משה: אולי בעצם היה עדיף שכולנו היינו גרים בגוש דן, בין גדרה לחדרה – – –

יעקב מרגי: לא כדאי.

יעקב מרגי: אני לא מוכן לוותר על איכות החיים שלי בדרום.

יעל רון בן משה: אני חושבת שהמדינה, אסור לה לוותר על זה שאתה תגור שם.

יעל רון בן משה: מי ישמור על הגבולות אם לא אותם חקלאים שנמצאים בשטחים, גם בגליל גם בבקעה וגם בנגב?

יעל רון בן משה: איפה נשמע צחוק ילדים אם לא יהיה אפשר לגור במקומות האלה?

יעקב מרגי: וציוץ של ציפורים.

יעל רון בן משה: וציוץ של ציפורים.

יעל רון בן משה: האם דין היישובים שבהם אתה ואני חיים זה להיות בתי גמלאים?

יעל רון בן משה: מי יחזיק שם את המרפאה המקומית, את הקניות, את המתנ"ס?

יעל רון בן משה: אני חושבת שהדבר הנכון למדינת ישראל – זה לא רק לך, אדוני היושב-ראש, או לי, עם איכות החיים הפרטית שאנחנו מצליחים לייצר לעצמנו – הוא שפריסת האוכלוסייה תהיה כזאת שאזרחים יוכלו לגור בכל מקום, ותשתיות התחבורה הן הראשונות.

יעל רון בן משה: אנחנו מכירים את זה גם ממדינות מערביות נוספות – קודם כול דואגים לתשתיות תחבורה, כדי שלאנשים יהיה איך להגיע.

יעל רון בן משה: אז יצא במדינת ישראל, בפלא הציוני הזה, שקודם התיישבנו, שקודם הגענו למקומות האלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעל רון בן משה: עכשיו עלינו לעודד את האנשים להישאר ולגור שם גם על ידי פיתוח מרכזים כלכליים, אבל לפחות לא על ידי ביטול תחבורה ציבורית בלילות, בימי שישי ובמוצאי שבת.

יעל רון בן משה: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחברת הכנסת יעל רון בן משה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי – איננה נוכחת.

יעקב מרגי: תשיב על ההצעה לסדר-היום השרה מרב מיכאלי, שרת התחבורה והבטיחות בדרכים.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: תודה רבה לחברת הכנסת יעל רון בן משה על השאילתה החשובה שלה.

יעקב מרגי: ההצעה הדחופה לסדר-היום.

מרב מיכאלי: סליחה, ההצעה הדחופה שלה לסדר-היום.

מרב מיכאלי: תודה על התיקון.

איתן גינזבורג: השרה רגילה לענות על השאילתות הדחופות, והיא פה מהבוקר.

מרב מיכאלי: כן, נכון.

איתן גינזבורג: ראשונת המשיבות.

איתן גינזבורג: אז זה – – –

מרב מיכאלי: ותודה לשר וחבר הכנסת – – נכון?

מרב מיכאלי: אתה לא נורבגי?

מרב מיכאלי: סגן.

אלון שוסטר: סגן.

מרב מיכאלי: אבל אתה גם חבר כנסת.

אלון שוסטר: חבר כנסת.

מרב מיכאלי: חבר כנסת.

מרב מיכאלי: – – על השאלה המצוינת מה עושות הרכבות בלילות.

מרב מיכאלי: התשובה: הן מפנות את המסלול, את המסילה, כדי שאפשר יהיה לחשמל אותה.

מרב מיכאלי: זה מה שעושות הרכבות בלילות.

מרב מיכאלי: בכל המקומות שהזכרת, חברת הכנסת יעל רון בן משה, מתקיים פרויקט החשמול, שהוא פרויקט לאומי ראשון במעלה בחשיבותו, שלא אני התחלתי אותו, כך שבאמת אני יכולה לפרגן למי שכן התחילו אותו.

מרב מיכאלי: נכון שגררו רגליים מאוד בביצוע שלו, מאוד, ולכן כשאני נכנסתי באמת הייתי צריכה לשים את כל כובד משקלי כדי לזרז אותו וכדי לקצר את הזמן שבו המסילה תצטרך להיות ריקה כדי שיוכלו להשלים את החשמול.

מרב מיכאלי: אבל שנייה, בואו נתרכז במשמעות.

מרב מיכאלי: דווקא אנחנו, מי שמשתמשות ומשתמשים ברכבת, אבל בוודאי מדינת ישראל, שאנחנו היום בעיצומו של משבר אקלימי כל כך חמור, ואנחנו מודעות ומודעים לזה שהתחבורה היא שחקן מס' אחת כמעט בזיהום – לא מס' אחת, אבל אחד הגדולים – מדינת ישראל לא יכולה להמשיך להשתמש ברכבות דיזל מיושנות ומזהמות; זה גם פחות נוח לנסיעה.

מרב מיכאלי: כך שחשמול הרכבת הוא כאמור פרויקט לאומי ראשון במעלה בחשיבותו, והדרך היחידה לעשות את זה היא לפנות את המסילות.

מרב מיכאלי: אז בשישי-שבת – צריך פשוט זמן עבודה, לנצל את הזמן הזה, אז לוקחים גם את שישי בבוקר וגם את מוצאי שבת ואת הלילות, וצריך להגיד: זה איפה שמראש היו פחות נוסעות ונוסעים, אלה לא השעות העמוסות.

מרב מיכאלי: נכון שלמי שזקוקה לרכבת כדי להגיע, כל שעה היא שעה מאוד דרמטית, אבל בסוף צריך לעשות איזשהו חישוב, וזה חישוב באמת מאוד מאוד סביר.

מרב מיכאלי: קודם כול, אני רוצה לתת תאריכים למה שאני כבר יכולה לדעת: קו אשקלון – וחברנו פה, אלון, הוא מהאזור החשוב הזה של הנגב הצפוני ושער הנגב – ייגמר ב-26 בדצמבר וייפתח הקו החשמלי.

מרב מיכאלי: אנחנו הגענו להסדר עם הרכבת במאמץ אדיר של עוד תוספת כוח אדם, ובעיקר, הכי חשוב זה סנכרון של הרכבות.

מרב מיכאלי: יהיה שירות גם לשדרות ולכל המקומות האחרים – שוב, לא מיטבי, אבל אנחנו מאוד מאוד לוחצות ולוחצים על הוות"ל שסוף-סוף יאשרו ויקדמו את התכנון של החשמול עד באר שבע, ואז תהיה גם רכבת חלקה לשם.

מרב מיכאלי: צריך להגיד שזה יעבור בזה ששוב יהיו שיבושים בקווים שהיום הם דיזל.

מרב מיכאלי: רכבת טבעת השרון – גם כן החשמול יסתיים במהלך דצמבר 2021, ממש או-טו-טו, ואז זה אומר שאפשר יהיה לנסוע בכל הקווים האלה – פתח תקווה, הוד השרון, רעננה.

מרב מיכאלי: כל הדבר הזה יסתיים בדצמבר 2021.

מרב מיכאלי: בתחילת 2022 ייפתח קו חדש – רגע, אני קוראת הפרטים, כי אני כבר מתבלבלת – בין מודיעין לירושלים, ובנוסף, קו ירושלים יצחק נבון–הרצליה – אלה ייפתחו בתחילת 2022, כך שהעבודה נעשית, ונעשית בכל הכוח.

מרב מיכאלי: אני קיימתי ישיבת עבודה עם רכבת ישראל לפני שבועיים וביקשתי מהם לבדוק איך בכל זאת אפשר עוד יותר לקצר את לוחות הזמנים, ואני מבטיחה לך שברגע שהם ישובו אליי עם תוצאות – אנחנו נעשה את הדבר שלא נעשה עד היום, והוא: נפרסם את לוח החשמול המלא הצפוי, כדי שהציבור גם תדע להיערך מתי צפויות לא להיות רכבות לשירות ובאיזה שעות.

מרב מיכאלי: דבר אחר שאגיד – את התלוננת, ובצדק, כמובן, מבחינת המתלוננות, על זה שההיסעים עדיין לא מספיק מדויקים, אלה שאמורים להחליף את הרכבות.

מרב מיכאלי: כשאני נכנסתי לתפקיד, בכלל לא הייתה אלטרנטיבה; פשוט לא הייתה רכבת וזהו.

מרב מיכאלי: ברגע שנכנסתי לתפקיד, הוריתי לרכבת להתחיל לקיים את שירות ההיסעים האלטרנטיבי הזה, ולקח להם זמן – אחרי הכול, לא זו העבודה של הרכבת בשוטף.

מרב מיכאלי: לקח להם זמן להיערך לזה.

מרב מיכאלי: היום, ההנחיה החד-משמעית היא שבכל מקום שבו עומד לא להיות שירות, צריך ליידע מראש באתר, במקום, ושיהיו אנשי רכבת, אנשי שירות, שיכווינו איפה נמצאת ההסעה האלטרנטיבית.

מרב מיכאלי: יש מקומות שבהם תגברנו את קווי השירות של האוטובוסים, למשל לחיפה – יותר קווים של השירות הרגיל נוסעים בשעות שבהן אין רכבת.

מרב מיכאלי: עושים ועושות כמיטב יכולתנו.

מרב מיכאלי: ברור שיותר כיף לנסוע ברכבת, אבל יהיה הרבה יותר כיף לנסוע ברכבת כשהיא תהיה חשמלית.

יעקב מרגי: ברשותך, שאלה: כשיסתיים החשמול בשדרות, שארית ההמשך לדרום – באיזו צורה היא תתבצע?

מרב מיכאלי: זה מה שאני אומרת.

יעקב מרגי: רכבת אחרת או – – –

מרב מיכאלי: עכשיו?

יעקב מרגי: לא, כשהקו יהיה מחושמל עד שדרות.

מרב מיכאלי: כרגע הוא יהיה מחושמל עד אשקלון, ומשם מחליפים רכבת לרכבת דיזל.

מרב מיכאלי: חלק מהזמן, בעצם, תיסע רכבת דיזל ישירה לשדרות.

יעקב מרגי: זה מקבילים.

מרב מיכאלי: כן.

יעקב מרגי: זו לא החלפת קטר בלבד.

מרב מיכאלי: זה מאוד מסובך באופן כללי, אבל עשינו מאמץ מאוד גדול בשביל להשתדל למזער את הפגיעה בתושבות ותושבי האזור.

מרב מיכאלי: אבל אני חוזרת ואומרת: מה שאנחנו מחכות זה לקבל את התכנון הסטטוטורי שיאפשר לנו לחשמל את ההמשך דרומה.

יעקב מרגי: תוכלי לשבת ולשאול אותה משם.

יעקב מרגי: תשאלי משם.

יעקב מרגי: תשאלי משם, יעל.

יעקב מרגי: מכאן.

יעל רון בן משה: אני רוצה שהיא תשמע.

יעקב מרגי: אי-אפשר.

יעקב מרגי: זה תקדים.

יעל רון בן משה: זה לא תקדים.

איתן גינזבורג: כמה משתתפים יש בהסעות האוטובוסים האלה?

מרב מיכאלי: כמה נוסעות ונוסעים?

איתן גינזבורג: יש לכם מידע כמה משתמשים בשירות הזה?

מרב מיכאלי: אני לא יודעת לענות לך.

מרב מיכאלי: אני יכולה – – –

איתן גינזבורג: האם מישהו בודק אם השירות הזה, החשוב – – –

יעקב מרגי: בהצעה לסדר-היום?

יעל רון בן משה: – – –

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש – –

יעקב מרגי: סליחה.

איתן גינזבורג: – – האם בדקתם אם השירות הזה – שטוב שדחפת אותו ואפשרת אותו – הוא בכלל בשימוש?

איתן גינזבורג: האם עושים בו שימוש?

איתן גינזבורג: האם זה מתי מעט ממש או – – –

מרב מיכאלי: כל זמן שלא היה מספיק סנכרון ולא היה יידוע של הציבור שבכלל יש אופציה כזאת, מן הסתם השתמשו בזה מעט – –

איתן גינזבורג: ארבעה חודשים.

מרב מיכאלי: – – כי לא ידעו שזה קיים, או שכמו שאמרו, זה לא היה מספיק מסודר.

איתן גינזבורג: אבל זה כבר כמה חודשים ארוכים.

מרב מיכאלי: מה?

איתן גינזבורג: זה כבר כמה חודשים ארוכים.

איתן גינזבורג: יש יידוע.

מרב מיכאלי: לא כזה, אבל בסדר.

מרב מיכאלי: אבל ככל שהם ישדרגו את התיאום ואת היידוע של הציבור, ברור שיהיו יותר משתמשות ומשתמשים.

מרב מיכאלי: אבל אבדוק אם יש מספרים ואשוב אליך.

יעקב מרגי: ברשותך, נאפשר ליעל לשאול שאלה נוספת.

יעל רון בן משה: המשך ישיר לשיח הזה: האם יש איזושהי חשיבה לעשות תהליך של שיתוף ציבור, שמבולבל מהמידעים, מלוחות הזמנים?

יעל רון בן משה: אני מניחה שאם פרויקט כזה היה מתבצע בתל אביב, היו עושים שיתוף ציבור בכל שכונה, אבל אולי בגלל שאלה אזרחים שגרים קצת יותר רחוק, הם גם לא יודעים וגם מרגישים שמזלזלים בהם.

יעל רון בן משה: אז האם יש תכנון לעשות שיתוף ציבור, גם בדרום וגם בצפון?

מרב מיכאלי: משרד התחבורה בראשותי לא מתייחס באופן שונה לאנשים לפי מקום מגוריהם או לפי דתם או לפי מינם או לפי מוצאם או לפי כל דבר שהוא.

יעקב מרגי: הצהרה חשובה.

מרב מיכאלי: אזרחיות ואזרחים הם אזרחיות ואזרחים.

מרב מיכאלי: נקודה.

מרב מיכאלי: ולכן גם הרכבת שנוסעת לצורך העניין לאשקלון מתל אביב – תל אביב היא בתוך הדבר הזה – לא מיידעות ומיידעים את תושבות תל אביב – –

משה ארבל: חוץ מהסמנכ"לים.

מרב מיכאלי: – – ומקפחות חלילה את תושבות אשקלון.

מרב מיכאלי: לא, ממש לא.

מרב מיכאלי: כמו שאמרתי, הרכבת, לקח לה – אני מודה ומתוודה, הרכבת, לקח לה זמן לעשות את השינוי התודעתי הזה של להבין שצריך לספק מענה למי שלא מקבלת שירות, וכמו שאמרתי, אני דרשתי מהם לעשות עבודה.

מרב מיכאלי: יכול להיות שהם יחזרו אליי ויגידו: אי-אפשר לקצר את הזמן של הפרויקט הזה, אבל כך או כך, כשאקבל מהם תשובה, יפורסם לוח הזמנים המלא, ונפיץ אותו כמיטב יכולתנו.

יעקב מרגי: תודה.

מרב מיכאלי: תודה.

יעקב מרגי: סליחה, השרה.

יעקב מרגי: אתם מסתפקים?

יעל רון בן משה: מה האפשרויות שלנו?

יעקב מרגי: מה האפשרויות?

יעקב מרגי: דיון במליאה, דיון בוועדה.

יעל רון בן משה: אני חושבת שכן כדאי שיהיה דיון על זה בוועדת כלכלה.

יעל רון בן משה: היעדר רכבות עד שנת 2025 בלילות בימי שישי – – –

מרב מיכאלי: אם גברתי עומדת על כך, התשובות שיינתנו שם הן אותן תשובות שאני נתתי כאן.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד, חברת הכנסת יעל רון בן משה, שלפעמים יש בעיה שצריך לברר איך לפתור אותה או שצריך לגייס.

מרב מיכאלי: כאן זה לא המקרה.

מרב מיכאלי: אני שוב אומרת, אני לא כופרת באי-נוחות שנגרמת.

יעל רון בן משה: אני אגיד לך, כשניסיתי לברר את המידע אז אמרו לי: נשקלה האפשרות להאריך את משך הפרויקט ואז לקצר את זמני ההפסקה – –

מרב מיכאלי: כן, אבל זה לא דבר אפשרי.

יעל רון בן משה: – – אבל מכיוון שיש מחויבות לזוכה ספרדי במכרז – ואני אומרת – – –

מרב מיכאלי: לא, לא, לא, לא.

מרב מיכאלי: זה ממש לא שיקול כלכלי.

יעל רון בן משה: אבל אולי כן כדאי לקיים דיון מקצועי: מה השיקולים – – –

מרב מיכאלי: אין שום בעיה.

מרב מיכאלי: בכיף.

מרב מיכאלי: תקבלו אותן תשובות.

יעקב מרגי: אנחנו נעבור להצבעה.

יעקב מרגי: מי שבעד – בעד דיון בוועדה.

יעקב מרגי: הצבעה.

קריאה: ועדת הכלכלה.

יעקב מרגי: אני מקוזז, אבל המקוזזת לא תכעס עליי בהצעה לסדר-היום, כשאני מצביע על נושא חשוב.

יעקב מרגי: אני מקוזז.

יעקב מרגי: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: בעד להעביר את ההצעה לסדר-היום להמשך דיון בוועדת הכלכלה הצביעו שבעה חברים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יעקב מרגי: הנושא יועבר לוועדת הכלכלה.

יעקב מרגי: << הלסי >> הצורך במענה הולם לחרדים המבקשים להשתלב בשירות המדינה << הלסי >>

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום – הצעות לסדר-היום בנושא: הצורך במענה הולם לחרדים המבקשים להשתלב בשירות המדינה, מס' 788, 789 ו-843, של כמה חברי כנסת.

יעקב מרגי: הראשון שבהם – חבר הכנסת משה ארבל, אחריו – יעקב אשר ואחריו – שמחה רוטמן.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת משה ארבל.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, לפני שאציג את ההצעה לסדר-היום אני מבקש להתייחס לתקנון הכנסת.

משה ארבל: בסעיף 53(ד)(2) קובע תקנון הכנסת – כדאי שתשמע, אדוני השר פורר: "עמדת הממשלה" בנושא של הצעה לסדר-היום "כאמור בפסקה (1) תוצג על ידי אחד מאלה, בסדר זה: ראש הממשלה, השר שהנושא המוצע נמצא בסמכותו, או סגנו, ואם הנושא נמצא בסמכות ראש הממשלה" – כמו במקרה שלנו, כי זה נציבות שירות המדינה – "גם השר המקשר בין הממשלה לבין הכנסת, ואולם בנסיבות מיוחדות ואם יושב-ראש הכנסת אישר זאת מראש, רשאית הממשלה להציג את עמדתה על ידי שר אחר".

משה ארבל: השר האחר שמופיע כאן זה אתה, אדוני השר פורר.

משה ארבל: הסמכות בנושא הזה היא לראש הממשלה, ואם לא לראש הממשלה – לשר אלקין.

משה ארבל: השר אלקין הודיע שהוא צריך להוציא את הילדים מוקדם מהגן היום ולכן הוא לא יוכל למסור את עמדת הממשלה.

משה ארבל: בבניין הכנסת נמצא כעת ראש הממשלה – בדקתי בנוכחות – והוא לא מואיל בטובו לעלות קומה אחת ולכבד את הבית הזה.

משה ארבל: ההתנהלות הזאת מתווספת ל-18 שאילתות, שלי בלבד, שחלף המועד למתן תשובה עליהן.

משה ארבל: אני שמח שזה מצחיק אתכם ומשעשע אתכם, חברי הממשלה שמבזה את הכנסת – כן, גם את, שרת התחבורה; 18 שאילתות רק שלי, בלבד, שחלף המועד למתן תשובה – –

עודד פורר: אליי?

עודד פורר: אליי?

משה ארבל: לא, אני מדבר על חברי הממשלה באופן כללי.

משה ארבל: – – מתוכן חמש שאילתות שמופנות לראש הממשלה, שגם בהן חלף המועד למתן התשובה.

קריאה: נורא.

משה ארבל: הוא לא טורח להשיב.

משה ארבל: הדבר הזה, ההתנהלות הזאת – ומי כמוכם, שגם הייתם חברי אופוזיציה – –

עודד פורר: אני אעביר את המסר הזה – – –

משה ארבל: – – ההתנהלות הזאת פוגעת בבית הזה – –

איתן גינזבורג: – – – שאילתה – – –

משה ארבל: – – ההתנהלות הזאת פוגעת בכנסת, פוגעת – – –

עודד פורר: אני אעביר את המסר הזה בישיבת הממשלה הקרובה.

12 שנה הייתם בשלטון.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: לא, היא אמרה שאתם מבזים.

עודד פורר: – – – גם בתשובות לחברי כנסת – – –

משה ארבל: אני הייתי סגן יושב-ראש של יריב לוין, ואני בעיניי ראיתי את הפעילות הנמרצת שלו אל מול מזכיר הממשלה – כמעט הפך שולחן בישיבת הממשלה על זה ששרים לא משיבים בזמן על שאילתות.

משה ארבל: הדבר הזה מבזה את הכנסת, מבזה את העבודה שצריכה להיות בכבוד בין הרשויות.

משה ארבל: זה בלתי מתקבל על הדעת.

משה ארבל: ומגדיל לעשות ראש הממשלה, ששולח את אלקין הביתה, ויושב-ראש הכנסת מיקי לוי משחרר – באמת נסיבות מיוחדות – והוא נמצא כאן בבניין והוא לא מואיל בטובו לבוא והוא שולח אותך.

משה ארבל: אני שמח מאוד שאתה נמצא כאן, אבל אני חושב שכבודה של הכנסת מחייב לכל הפחות לעמוד בתקנון.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, לפני שלוש שנים פתחה נציבות שירות המדינה מחזור של תוכנית "משפיעים" להכשרת גברים ונשים – –

יעקב מרגי: אני מוסיף לך שתי דקות בגלל התקנון.

משה ארבל: תודה.

משה ארבל: – – להכשרת גברים ונשים חרדים וחרדיות לתפקידים בשירות המדינה.

משה ארבל: בתוכנית השתתפו 45 גברים ונשים חרדים, ואין מחלוקת בדבר הצלחתה בשילוב בוגריה בהצלחה במשרדי הממשלה וברשויות המקומיות.

משה ארבל: באוגוסט האחרון, לפני שלושה חודשים, פרסם מבקר המדינה דוח חריף במיוחד על כישלון המדינה בשילוב אוכלוסיות מיוחדות בשירות המדינה.

משה ארבל: כל האוכלוסיות המיוחדות – ערבים, יוצאי אתיופיה, אנשים עם מוגבלויות, עולים חדשים וכמובן חרדים – לא יוצגו בשירות המדינה בשיעור ההולם את גודל האוכלוסייה או קרוב לכך, ורוב מוחלט בקרב משרדי הממשלה נכשלו בלעמוד ביעדי הייצוג ההולם.

משה ארבל: שיעור עובדי המדינה החרדים עמד על 1.2%, פחות משישית משיעורם בקרב האוכלוסייה בגיל העבודה, שזה 8%.

משה ארבל: בנסיבות הללו נראה ברור שהדרך המרכזית להגדלת שיעור החרדים בשירות המדינה היא באמצעות הרחבת התוכניות המיוחדות, תוכנית "משפיעים" ותוכניות דומות.

משה ארבל: אף מחזור אחד נוסף של תוכנית "משפיעים" לא יצא אל הפועל, למרות ההצלחה ולמרות הצורך הדחוף בקידום ובעידוד של חרדים להשתלב בשירות המדינה.

משה ארבל: התערבותה של שדולת הנשים, שיצאה נגד התוכנית החשובה, הביאה לביטול ולאי-קידום של תוכניות דומות לגברים ולנשים חרדים במשך כמה שנים – שנים אבודות שהמדינה שרפה במקום לנצל.

משה ארבל: האינטרס לשילוב חרדים בשוק העבודה ובשירות המדינה הוא של המדינה לא פחות משהוא של החברה החרדית.

משה ארבל: מחקרים רבים מצביעים על התמורה הרבה למשק הישראלי ולחברה הישראלית אם זו תשכיל לשלב את האוכלוסייה החרדית בהצלחה בשוק העבודה.

משה ארבל: השנאה והבורות מונעות לצערי מכולנו ליהנות מפירות השילוב המוצלח.

משה ארבל: לאחרונה הודיעה המדינה על פתיחת תוכנית "תנופה" לשילוב חרדים בשירות המדינה, לכאורה בדומה לתוכנית "משפיעים".

משה ארבל: באתי לברך על פתיחת התוכנית, אלא שבחינה שלה מראה שמראש ניתן להצביע היום על כישלונה.

משה ארבל: התוכנית היא מעורבת לחלוטין, ולכן היא לא רלוונטית לרוב הציבור החרדי, והיא תוכנית קצרה במיוחד, בערך רבע מזמן התוכנית שארכה "משפיעים".

משה ארבל: מדובר בתוכנית שמטרתה היא רק לצאת ידי חובה, להראות שניסינו לשלב חרדים, אלא שבלי התאמת התכנים והתנאים לחברה החרדית, בלי לאפשר הפרדה לפחות ברוב הפעילויות בקורס – הפרדה שבית המשפט העליון התיר גם לגבי תוכנית צוערים וגם לגבי לימודים באקדמיה – ממילא התוכנית לא תשיג את מטרתה.

משה ארבל: נציבות שירות המדינה ענתה בתקשורת שתוכנית "תנופה" נועדה להוסיף על תוכנית "משפיעים" ולא לבוא במקומה.

משה ארבל: אם כך, מצופה שבמקביל ייפתחו מחזורים חדשים של תוכניות המיועדות לציבור החרדי גם במהות ולא רק בשם.

משה ארבל: נוסף על כך, תוכנית חומש למגזר החרדי לא ניתנה ולא הוקמה – לצערי הרב, בהנחיית השר ליברמן.

משה ארבל: הזמן דוחק.

משה ארבל: המדינה צריכה לעמוד ביעדי השילוב ההולם ובעקרונות שקבע המחוקק בחוק שירות המדינה (מינויים).

משה ארבל: כל חודש שעובר וכל שנה שעוברת לא יחזרו, ויקשו בעתיד עוד יותר לסגור את פערי כוח האדם – –

יעקב מרגי: תודה.

משה ארבל: – – ואיוש התפקידים – אני מסיים – ולא פחות חשוב מכך היעדר האמון במדינה ובשירות המדינה, שלא מוכנה להתגמש, לא מוכנה לקבל את הציבור החרדי לשורותיה בתנאים שיאפשרו השתלבות אמיתית של שווים.

משה ארבל: על כן, אבקש לקיים גם דיון בנושא הזה או במליאה או בוועדה של הכנסת, כפי שירצו חבריי.

יעקב מרגי: תודה לחבר הכנסת משה ארבל.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יעקב אשר.

יעקב מרגי: עד שיעלה לגובה הראוי.

יעלה ויבוא.

יעקב מרגי: כשתאמר "אדוני היושב-ראש" אני אתחיל.

אני לא אגיד "אדוני היושב-ראש", אני אגיד "מכובדי וידידי היושב-ראש".

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

כבוד השר עודד, חבריי חברי הכנסת, הבמה הזאת יודעת כמה נאומים חוצבי להבות היו פה של אנשים שעומדים ובפתוס אומרים: אנחנו דואגים לחרדים, אנחנו דואגים לילדים שלהם שיהיו משכילים, שיהיו חכמים.

לא יודע, כשאני משווה עכשיו את מה שקורה בבתי ספר אחרים למה שקורה בבתי ספר החרדיים, אני לא רואה, ברוך השם, אלימות אצלנו ולא מורות שמאושפזות בבית חולים.

לא משנה, אבל עמדו פה הרבה מאוד אנשים, חלקם הגדול בממשלה הרעה הזאת, והם אומרים לחרדים: תשתלבו בעבודה, תיכנסו למעגל התעסוקה.

הקול קול יעקב, נעים כזה ומקרב.

יש כאלה אנשים תמימים שמתרגשים מהנאומים הללו ואומרים: תראו איך מדברים אל החרדים, רוצים לעזור להם.

תשתלבו, תהיו בעבודה – אדוני היושב-ראש, הקול קול יעקב והידיים ידי עשו.

ביד גסה אתם מבטלים את הסבסוד לאימהות עובדות, שלא יוכלו לצאת לעבודות שהן עבודות רציניות יותר, שלא יוכלו להתפרנס יותר, שיהיו בלחץ מי ייקח את הילדים מהמעון בצוהריים או מאותו משפחתון – פרטי, בגלל שאתם לא מסבסדים.

ביד נוספת, רק לפני שבועיים הפלתם חוק שגם אתה תמכת בו – חוק ייצוג הולם לחרדים במשרות ממשלתיות, במשרדי ממשלה.

גם אתה, עודד, תמכת בו, אחרי שהוסיפו, בזמנו – היה אז ניסן סלומינסקי היושב-ראש; הצעת חוק של חבר הכנסת גפני ושלנו.

הגיעה הצעת החוק הזאת לפני שבועיים, ואתם, הממשלה, שכל כך דואגים לחרדים עד שבא לי לבכות, הפלתם את הייצוג ההולם במשרדי הממשלה.

וגם מה שהביא עכשיו ידידי חבר הכנסת ארבל, גם בקורסים האלה שמכשירים אנשים לעבודה בשירות המוניציפלי, בשירות הציבורי – אז גם דבר שהיה, הפכתם אותו למאוד נגיש לחרדים: שזה יהיה מעורב, בלי התחשבות, בלי כלום.

אתם יודעים, היה פעם מלך שקראו לו פרעה.

את פרשת השבוע אתה יודע טוב, עודד.

לפני כמה שבועות אמרת פה חידוש יפה על פרשת השבוע.

עודד פורר: פרשת השבוע לא על פרעה.

אז זהו, אני מכין אותך לקראת פרעה.

עודד פורר: אה, אתה מכין אותי לפרשות הבאות?

יעקב מרגי: עודד, הזמן עובר מהר.

אני יכול לדבר – אם אני רוצה להשוות את הממשלה הזאת הייתי יכול להגיד גם עשו, אבל אני מדבר על פרעה מכיוון אחר.

פרעה, היה לו פטנט: באו אליו היהודים כשהוא העביד אותם ואמרו לו: תבן לא ניתן לעבדיך, עודד.

יעקב מרגי: דקה, יעקב אשר, נוסף לכל מה שחרגנו.

יעקב מרגי: בבקשה.

תודה רבה.

לארבל נתת שתיים.

יעקב מרגי: הוא נתן הערה במקום לגבי התקנון.

עזוב, אנחנו מאותו הכפר, מוישה.

אני אחזור מהתחלה, אדוני השר: תבן לא ניתן לעבדיך ולבנים אומרים לנו עשו.

לוקחים את הקורסים הללו ומרחיקים אותם מהציבור החרדי; זורקים את כל החוקים של העדפה מתקנת כדי לכסות על הפערים הקיימים, זורקים את זה; הולכים ופוגעים בסבסוד של אימהות עובדות.

פשוט, פרעה עוד יכול ללמוד מהאכזריות של הממשלה, אבל יותר מזה – מהצביעות שלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת שמחה רוטמן – אינו נוכח.

יעקב מרגי: לכן ישיב, בשם ראש הממשלה, השר עודד פורר.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

יעקב מרגי: תאר לך שהוא היה צריך להוציא את הילדים שלו מוקדם היום.

עודד פורר: אני לא חושב שאני צריך לשתף את כל עם ישראל, אבל הייתי צריך להיות בבית עכשיו.

עודד פורר: הבת שלי – לא יודע אם שברה את היד בבית הספר.

יעקב מרגי: בשורות טובות.

יעקב מרגי: נקווה שלא.

עודד פורר: בדרך.

עודד פורר: מה נעשה, אצלי, אשתי עובדת בארבע משרות, לצורך העניין.

יעקב מרגי: אתה רואה?

יעקב מרגי: לפעמים צריך להבין, משה.

משה ארבל: – – –

יעקב מרגי: כנראה לאלקין יש יותר – – –

עודד פורר: ראשית, לגבי הערתו של חבר הכנסת ארבל, אני רואה בנושא זה של תשובה – אגב, לא רק לחברי כנסת, גם לאזרחים שפונים אל המשרד ואליי ללשכה.

עודד פורר: אני משתדל.

עודד פורר: אתה יודע, לצערי, לפעמים יש דברים שנופלים ואתה מפספס, בתוך כל אמצעי התקשורת שפונים אליך, אבל אני אומר לך כך: יש אצלי הנחיה בלשכה לענות בטווח הזמן המיידי.

עודד פורר: אם יש שאילתות – אני לא מכיר שאילתה שנמצאת אצלי ולא קיבלה תשובה.

עודד פורר: אבל אני גם אומר לך, תגיד לי – אני מוכן להיות נציג של זה בממשלה.

עודד פורר: אני חושב שזו הערה חשובה, נכונה.

עודד פורר: אין דבר כזה ששרים לא עונים לחברי כנסת בפרק זמן שהוא פרק זמן הכי קצר שיכול להיות.

עודד פורר: אגב, גם "לא" זו תשובה, אני אומר את זה, והתשובה צריכה להיות נכונה.

משה ארבל: – – –

עודד פורר: בוא נגיד כך – – –

יעקב מרגי: כולם חטאו בזה.

עודד פורר: כן, אני בשנותיי כאן בכנסת, גם באופוזיציה וגם בקואליציה, ראיתי שרים שעונים ושרים שלא עונים.

עודד פורר: קיבלתי גם תשובות משרים שאתה מכיר אותם מצוין אחרי הרבה לחץ כעבור חצי שנה או אפילו שנה.

עודד פורר: אני אומר – לכן אני לא בא ומספר סיפורים.

משה ארבל: השאלה היא מה – – – עושה עם זה.

עודד פורר: אני לא בא ומספר סיפורים, אני אומר מה אני הולך לעשות עם זה.

עודד פורר: הינה, אמרתי לך.

עודד פורר: יכול להיות שיש דברים שאתה מכיר אותם.

עודד פורר: אני אדבר באופן כללי, אבל ככל שגם יהיו לי דברים פרטניים, אני מוכן בעניין הזה לפנות באופן פרטי.

עודד פורר: אני חושב שזה נכון וכך הדברים הללו צריכים לעבוד, אין שאלה בכלל.

עודד פורר: בעניין אחר ולפני שאני אשיב – הערה לחבר הכנסת אשר: תראו, אני מבין את המאבק שאתם מנהלים נגד הממשלה.

עודד פורר: זו זכותכם וחובת

עודד פורר: כם כאופוזיציה.

עודד פורר: הכול בסדר.

עודד פורר: ההשוואה לפרעה היא השוואה, בוא נגיד כך – אני מודיע לך חגיגית שאתם חוצים קווים בשפה, אתם חוצים קווים בהסתה במובן הזה.

עודד פורר: אני אומר לך שוב: אל תלכו לשם.

עודד פורר: לא נכון, לא ראוי ולא מכבד.

עודד פורר: אני מוכן לקבל – – –

שלמה קרעי: אתה צודק.

שלמה קרעי: פרעה גזר רק על הזכרים ואתם גוזרים גם על הנקבות.

משה ארבל: השר פורר, אם כבר אנחנו מדברים בנושאי השאילתות, אז שאילתה 348 לשר החקלאות הייתה צריכה לקבל מענה עד 31 באוגוסט והיא לא נענתה.

עודד פורר: מה נושא השאילתה?

משה ארבל: אי-עמידה ביעדי שילוב חרדים בתעסוקה בשירות המדינה.

עודד פורר: לשר החקלאות?

עודד פורר: מה פתאום לשר החקלאות?

משה ארבל: היה דוח מבקר המדינה בנושא, ובעקבות דוח מבקר המדינה – – –

עודד פורר: אתה יכול לבדוק בבקשה אם קיבלנו אותה או לא קיבלנו אותה?

עודד פורר: תקבל את התשובה.

משה ארבל: זה היה עד 31 באוגוסט.

עודד פורר: אני לא קיבלתי אותה אליי.

עודד פורר: יכול להיות שהיא הופנתה למישהו אחר.

מיכאל מלכיאלי: אפרופו מה שאמרת על פרעה, את נושא המריצות אתה תגנה, השר פורר?

עודד פורר: אני רוצה לשאול את חבר הכנסת – – –

– – –

מיכאל מלכיאלי: נושא המריצות – זה מקובל עליך?

מיכאל מלכיאלי: סתם, אף אחד לא שומע אותנו, גם – – –

יעקב מרגי: חברים, תנו לשר להשיב.

משה ארבל: לא – – – המריצות.

עודד פורר: לחברי הכנסת של ש"ס יש בעיה.

עודד פורר: כל פעם שאני עולה על הדוכן – – –

מיכאל מלכיאלי: אבל – – –

עודד פורר: תראו, הרי כשאתם רוצים לדבר איתי, גם כשאני לא על הדוכן אני מדבר איתכם כל הזמן, אז למה כשאני על הדוכן אתם לא נותנים לי לדבר?

עודד פורר: אתם כל הזמן – – –

משה ארבל: – – –

עודד פורר: תנו לי להשיב, אני אשיב על הכול, אין לי בעיה.

ינון אזולאי: – – – לא דיברתי, אבל מאז שאתה שר הפסקת לדבר איתי – הינה, כל העם שומע את זה.

ינון אזולאי: אני מבקש שתתחיל לדבר איתי, לא נעים לי.

עודד פורר: אני מבקש לבדוק.

עודד פורר: תגיד מתי פנית ולא קיבלת תשובה.

משה ארבל: היית אומר שלום.

ינון אזולאי: – – – לא מכובד.

עודד פורר: אה, הייתי אומר שלום.

עודד פורר: לא יפה שאתה אומר את זה אפילו.

ינון אזולאי: היית עממי איתנו.

עודד פורר: אפילו שאתה אומר את זה זה לא יפה.

עודד פורר: עכשיו תראה, חבר הכנסת ארבל, אני יכול לענות את התשובה הרשמית, כמו שאומרים, או שאני יכול לענות לך את תשובתי בעניין הזה.

עודד פורר: אני חושב שהנושא – – –

הרשמית מעניינת – –

עודד פורר: בבקשה, אקריא את התשובה הרשמית – –

– – כי זה מה שהולך להיות.

עודד פורר: – – ואחר כך אוסיף עליה גם ממני.

עודד פורר: מתוך החשיבות שרואה הממשלה ככלל ונציבות שירות המדינה בפרט בגיוון תעסוקתי ושילוב כלל הקבוצות בחברה הישראלית, ובפרט הציבור החרדי, בעשייה החשובה המקודמת בשירות המדינה, מופעלים שורה של כלי מדיניות ופרויקטים לקידום הנושא, הן כלפי מועמדים והן כלפי עובדים המצויים בתוך המערכת.

עודד פורר: נוסף על כלים אלו, במרוצת השנים האחרונות, ולאור החלטת הממשלה אשר הורתה על קיומם, גובשו תוכניות ייעודיות הכוללות הכשרה, ליווי ותקנים ייעודיים תוספתיים לחברה החרדית.

עודד פורר: לאחר השלמת מחזור שלם של תוכנית "משפיעים", נערך תהליך למידה והסקת מסקנות נרחבת מהתנהלות התוכנית, יתרונותיה וחסרונותיה, ובכלל אלו גם ההשלכות התקציביות של פתיחת מחזור נוסף במתכונת זהה.

עודד פורר: לאחר שקילת הדברים הוחלט על גיבוש ועיצוב של תוכנית נוספת ושונה במהותה, אשר תתמקד באוכלוסייה בעלת ניסיון מוכח בשוק העבודה בתחומי עיסוק ספציפיים שפורסמו למכרז, ומתוך כך תוכל להשתלב מראש במשרות שונות מאלו שיועדו לבוגרי ובוגרות תוכנית "משפיעים".

עודד פורר: התוכניות "משפיעים" ו"תנופה" שונות מהותית, ואף שמטרת-העל בבסיס שתיהן זהה – הכוונת מועמדים חרדים לתפקידי מפתח בשירות המדינה אשר ישפיעו על עיצוב השירותים והנגשתם המיטבית לכלל הציבור – כאמור, הן מכוונות לפלח אוכלוסייה אחר בתוך החברה החרדית עצמה, לאור מאפייניהן השונים.

עודד פורר: בנוסף, בעוד תוכנית "משפיעים" היא תוכנית הכשרה קלאסית, "תנופה" היא תוכנית השמה בשיטת on the job training – –

יעקב מרגי: גירסא דינקותא יש לו, מה אתה רוצה?

עודד פורר: אני מתאים את התשובה לשואל.

איך אתה מתאפק שלא לצחוק, תגיד לי?

אתה רואה – – –

יעקב מרגי: יעקב אשר, תן לו לקרוא, תן לו להקריא את התשובה.

משה ארבל: אתם באים לשווק את הבלוף.

משה ארבל: לא להאמין בו.

עודד פורר: אגב, אני מאמין לכל מילה שכתובה פה.

משה ארבל: ולכן צריך תוכנית חומש לציבור החרדי.

עודד פורר: באת לספר בדיחות או שבאת – – והיא מכוונת כל עמיתה ועמית למשרה ספציפית ידועה מראש.

עודד פורר: ההכשרה בכניסה לתפקיד תהיה קצרה וממוקדת, ועיקר הליווי והפיתוח האישי ייעשו במקביל לעבודה בתפקיד עצמו ולא מראש.

עודד פורר: לאור מבנה תוכנית "תנופה" ומאפייני קהל היעד שאליו היא מיועדת, הוחלט על ידי הגורמים המקצועיים כי ניתן לקיים את ההכשרה הקצרה – יום בשבוע מתוך שישה שבועות ההכשרה הצפויה – באופן מעורב ברובו מבחינה מגדרית בהתאם לקריטריונים שנקבעו.

עודד פורר: לאור עבודת המטה הענפה אשר ליוותה את התהליך ואמונתנו הרבה בפוטנציאל של תוכנית "תנופה", אין כוונה – – –

מה אתה מקריא – – –

קריאה: – – –

יעקב מרגי: חברים, תנו לשר לסיים.

עודד פורר: שאלתי אותך, הרי שאלתי אם אתה רוצה לשמוע את כל התשובה או את מה שאני רוצה להגיד לך בעל פה.

עודד פורר: אמרת לי: אני רוצה לשמוע את הכול – תשמע את הכול וגם את מה שאני אומר בעל פה.

עודד פורר: אתה ביקשת, חבר הכנסת אשר.

עודד פורר: אתה גם מבקש ממני להקריא לך את התשובה ואתה גם מפריע לי להקריא ואומר לי למה אתה מקריא?

עודד פורר: אני לא מבין את העניין הזה.

משה ארבל: קריאות ביניים מותרות.

שלמה קרעי: אבל עודד, עם מי התייעצתם?

שלמה קרעי: עם איזה רב התייעצתם?

עודד פורר: אני התייעצתי עם הרב ליברמן.

עודד פורר: עכשיו, אין כוונה לפתוח מחזור – – –

גם עם הרבנית יוליה.

יעקב מרגי: הוא התכוון לרב ליברמן מהסמינר.

עודד פורר: אין כוונה לפתוח מחזור של "משפיעים" בשנת 2022 אלא למקד את המאמצים בקידום "תנופה", וכמובן בשאר הכלים והתוכניות.

יעקב מרגי: אם באפליה עסקינן, הזכרתי את הרב ליברמן.

עודד פורר: לקראת דיוני תקציב 2023, ולאחר שתתקיים הערכה של מידת ההצלחה וההשפעה של "תנופה", יוחלט אם לפתוח מחזור נוסף של אחת התוכניות או של שתיהן במקביל או ליזום תוכנית חדשה המותאמת לצרכים שיזוהו עם התקדמות התוכנית.

עודד פורר: ועכשיו לענייננו אנו בנושא – – –

תגיד לי, האם חרדי יכול ללכת לתוכניות אלה אחרי שהן הפכו להיות מעורבות, במקום תוכנית שהייתה לא מעורבת והצליחה?

עכשיו תסביר לי – – –

יעקב מרגי: הבנו את השאלה, עכשיו רק תן לו לענות.

יעקב מרגי: תן לו להשיב.

יעקב מרגי: שאלת – תן לו להשיב.

אבל לא סיימתי את השאלה.

יעקב מרגי: אתה גם שואל, גם צורח וגם מעיר.

נכון, ואתה גם מפריע.

יעקב מרגי: אז אתה לא תעיר יותר בהצעה לסדר-היום הזאת.

תוציא אותי מהישיבה.

יעקב מרגי: אם צריך, נעשה את זה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

– – –

יעקב מרגי: יש לך מזל, אני לא יכול לממש את האיום שלי.

מזל שעבאס מגיע.

מנסור עבאס: יעקב, תבין, אני מקשיב למרגי, למה שהוא אומר.

מנסור עבאס: יש רציפות בניהול המליאה.

משה ארבל: גם בהבטחות של פורר: אם אין נאמנות אין אזרחות.

עודד פורר: עכשיו אני רוצה לעדכן את חבר הכנסת ארבל.

מיכאל מלכיאלי: – – –

עודד פורר: תגיד, אתה רוצה לעשות פיליבסטר עכשיו?

עודד פורר: אין חוק, אין לך מה לעשות פיליבסטר.

עודד פורר: אתה רוצה לעשות פיליבסטר על הצעה לסדר-היום של משה ארבל?

עודד פורר: זאת פרקטיקה חדשה באופוזיציה, חבר הכנסת מלכיאלי.

שלמה קרעי: איפה הנורבגים?

עודד פורר: אני נורבגי, זה בסדר.

עודד פורר: עכשיו באמת לעניין.

עודד פורר: תראו, אני אישית חושב שכל הייצוג ההולם הופך להיות – כל קבוצה – ברוך השם יש הרבה מאוד קבוצות בחברה הישראלית.

עודד פורר: ייצוג הולם, ייצוג הולם, ייצוג הולם, בסוף, למי שלא בייצוג הולם – לא נשאר ייצוג הולם בתוך כל הסל הזה.

עודד פורר: אני סבור שיש חשיבות עצומה – – –

שלמה קרעי: אבל תגיד לי – – –

עודד פורר: לא, תן לי, חבר הכנסת קרעי.

עודד פורר: באמת, עזבו, כבר עשיתם צחוק מכל האירוע הזה.

עודד פורר: תנו לי להשיב פעם אחת בשלושה משפטים רצופים.

שלמה קרעי: אתה עושה צחוק עכשיו.

שלמה קרעי: הייצוג ההולם לפי – – –

יעקב מרגי: באמת, חברי הכנסת, תנו לשר להשיב.

עודד פורר: תודה רבה.

עודד פורר: אני מציע להעביר את ההצעה לסדר-היום לוועדת החינוך.

עודד פורר: תודה.

שלמה קרעי: הייצוג ההולם הוא לפי האחוז באוכלוסייה.

שלמה קרעי: אם אתה גם וגם וגם אז זה אותו אחוז.

שלמה קרעי: אל תהפוך את זה כאילו – – –

יעקב מרגי: אוקיי, חברי הכנסת, אנחנו מעבירים – – –

ינון אזולאי: אפשר דעה נוספת?

יעקב מרגי: בבקשה, ינון אזולאי.

עודד פורר: יכולת לקבל תשובה.

עודד פורר: רצית להפריע, נכנסת באמצע והפרעת, אז לא תקבל תשובה – – –

שלמה קרעי: זה שאתה לא יודע לענות עניינית כי אין לך תשובה, אז אל תספר סיפורים.

– – – לא מוכן לענות – – –

יעקב מרגי: תודה רבה, חברי הכנסת.

יעקב מרגי: דעה נוספת – ינון אזולאי, דקה.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: בואו נקשיב לינון.

ינון אזולאי: תודה רבה.

ינון אזולאי: אדוני השר, כבוד היושב-ראש, חבריי, קודם כול אני חושב, כבוד השר, שתשובה בעניין לא הייתה, בוא נגיד את האמת.

ינון אזולאי: יכול להיות שאתה רצית לענות משלך – – –

עודד פורר: בוא, עכשיו באמת, חבר הכנסת אזולאי.

עודד פורר: אתם שואלים שאלה.

עודד פורר: אתם רוצים לקבל תשובה?

עודד פורר: אני רוצה להשלים תשובה, אבל אם כל משפט חותכים אותי בדיבור, אני לא יכול להמשיך בתשובה.

עודד פורר: זה הכול.

ינון אזולאי: לכן אמרתי שלגבי התשובה שנתת מתוך הכתב בשם הממשלה, לא הייתה שם תשובה.

ינון אזולאי: יכול להיות שהיית רוצה להגיד תשובה אחרת, זה בסדר.

ינון אזולאי: אבל אני אשאל אותך שאלה – אני יודע שהשרה מירב כהן רצתה להביא תוכנית חומש לתעסוקה לחרדים, ובסופו של דבר מי שהתנגד לזה הם שר האוצר ליברמן וראש הממשלה הרזרבי יאיר לפיד, ועשו תוכנית חומש לערבים.

מנסור עבאס: לא, לא.

ינון אזולאי: אגב, אני בעד שתהיה תוכנית לערבים, זה בסדר גמור, אבל אין שום סיבה שכשבאים ומבקשים תוכנית חומש לחרדים, לא לעשות.

ינון אזולאי: העיקר לצעוק לנו: לכו תעבוד, לכו תעבדו.

ינון אזולאי: תוכנית 4/17 או 4/18, שנמצאת במשרד הכלכלה, שזה גם עידוד תעסוקה לחרדים – איפסו אותה; לערבים השאירו, לפריפריה השאירו, לחרדים – איפסו אותה.

ינון אזולאי: לכולם עשו ולחרדים איפסו את התוכנית, אין תוכנית.

ינון אזולאי: אז אני שואל שאלה פשוטה: אם באמת הממשלה רוצה לעשות לחרדים – עזוב, החרדים לא בקואליציה, זה שטויות, אבל אם אתם באמת רוצים לעשות במקום לצעוק כל היום: לכו תעבדו, לכו תעבדו, הגיע הזמן שגם תעשו משהו, ולא תגידו לנו: 12 שנה אחורה, 12 אחורה.

ינון אזולאי: החלטתם שאתם רוצים לעשות?

ינון אזולאי: אז תעשו, ולא למכור לנו שטויות.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: לאן אתם מציעים להעביר את ההצעה?

משה ארבל: ועדת העבודה.

מנסור עבאס: אדוני השר, אתה מסכים לוועדת העבודה?

עודד פורר: לוועדת החינוך.

שלמה קרעי: לוועדת הכלכלה.

מנסור עבאס: אוקיי, אז אנחנו מצביעים על העברה לוועדת הכנסת.

מנסור עבאס: יש שתי דעות, אז אנחנו מעבירים לוועדת הכנסת.

מנסור עבאס: נא להצביע על ההצעה לסדר-היום, להעביר לוועדת הכנסת.

משה ארבל: לוועדת הכלכלה.

מנסור עבאס: לא, לוועדת הכנסת.

משה ארבל: למה?

מנסור עבאס: כי יש חילוקי דעות.

שלמה קרעי: הוא לא חבר כנסת בכלל.

מנסור עבאס: הוא הציע חינוך, אתם הצעתם כלכלה.

שלמה קרעי: אבל הוא לא חבר כנסת.

מנסור עבאס: נא להצביע.

שלמה קרעי: אבל הוא לא חבר כנסת.

מנסור עבאס: הוא מייצג את הממשלה.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: שישה חברי כנסת בעד.

מנסור עבאס: אני קובע שההצעה לסדר-היום בנושא: הצורך במענה הולם לחרדים המבקשים להשתלב בשירות המדינה, עוברת לוועדת הכנסת, והיא תנתב אותה.

משה ארבל: מנסור, אני חייב לשאול אותך אישית: למה לא הצבעת?

משה ארבל: תכבד אותנו.

מנסור עבאס: אוקיי, אני מתנצל.

מנסור עבאס: אני מבקש להוסיף אותי לפרוטוקול.

מנסור עבאס: אבל אני אומר לכם שבסיכום שלנו עם הממשלה, אמורה לבוא החלטת ממשלה שכוללת את כל המגזרים ביחד.

מתי?

מנסור עבאס: הסיכום היה שעושים את זה אחרי התקציב.

מנסור עבאס: אני מאמין שהיא תבוא בקרוב.

זה התפקיד של ראש ממשלה.

מנסור עבאס: לא, זה לא עניין של ראש ממשלה.

זה התפקיד של ראש ממשלה.

ינון אזולאי: אצל היהודים אומרים: אחרי החגים.

ינון אזולאי: זה נשמע לי אותו דבר, פחות או יותר.

ינון אזולאי: << הלסי >> הפרסומים על חקירה מזוהמת בעניינו של אהוביה סנדק, ההפגנות בעניינו ואלימות המשטרה נגד המפגינים << הלסי >>

מנסור עבאס: נעבור לסעיף הבא בסדר-היום – הצעה לסדר-היום בנושא: הפרסומים על חקירה מזוהמת בעניינו של אהוביה סנדק, ההפגנות בעניינו ואלימות המשטרה נגד המפגינים, מס' 839, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מנסור עבאס: בבקשה, עשר דקות, אדוני חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש – – –

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, לפני כן, לפי התקנון רשאי כל אחד מחברי הכנסת להציע כי הדיון יתקיים בוועדה אחרת.

מנסור עבאס: אוקיי.

שלמה קרעי: אין כאן סמכות לשר שהוא לא חבר כנסת לבקש ועדה.

שלמה קרעי: אני מבקש – – –

מנסור עבאס: אז אני כחבר הכנסת אימצתי את בקשת השר.

שלמה קרעי: זה לא בסדר.

שלמה קרעי: הייתה כאן בקשה שלנו להעביר לוועדת כלכלה, ואתה אמרת להעביר לוועדת הכנסת בגלל שהוא ביקש, לא אמרת שזאת עמדתך.

שלמה קרעי: זה בניגוד לתקנון, אדוני.

שלמה קרעי: ההצעה צריכה לעבור לוועדת הכלכלה.

מנסור עבאס: אוקיי, בסדר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

שלמה קרעי: אני מבקש שתשקול להעביר את ההצעה לוועדת הכלכלה – – –

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שאת עשר הדקות שיש לי אני רוצה לחלק לשתי נושאים.

מיכאל מלכיאלי: הנושא האחד, אדוני השר, פחות קשור אליך, וזה הנושא שלשמו נתכנסנו:

מיכאל מלכיאלי: החקירה המזוהמת בעניינו של אהוביה סנדק, זיכרונו לברכה; החלק השני כן קשור לנושא הקודם שדיברת עליו, אדוני השר, והייתי שמח שתשמע את דבריי.

מיכאל מלכיאלי: אבל בחלק הראשון, אדוני היושב-ראש – אתה יודע שכשמישהו חושש ממשהו, כנראה שיש סיבה למה הוא חושש.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו כאזרחים, כנציגי ציבור, הדבר האחרון שאנחנו רוצים – וזה לא משנה כרגע אם אנחנו שייכים לקואליציה או לאופוזיציה – הדבר האחרון שאנחנו רוצים זה שיהיה חוסר אמון בין המשטרה לבין האזרחים.

מיכאל מלכיאלי: זה הדבר האחרון שאנחנו רוצים.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו יכולים שלא להסכים למדיניות של המשטרה, לחשוב שהמשטרה שוגה, אפשר הרבה דברים לומר על המשטרה, אבל מכאן ועד שהאזרחים יבוא ויגידו: אנחנו לא מאמינים בנושא מסוים למשטרה או חלילה שהמשטרה מטעה בהליך כזה או אחר – אני חושב שהמרחק ביניהם הוא גדול ואסור להיות שם.

מיכאל מלכיאלי: במה דברים אמורים?

מיכאל מלכיאלי: בנושא של הפטירה של הילד הצדיק הזה אהוביה סנדק, זיכרונו לברכה, אני חושב שאפשר לומר הרבה דברים, ועל זה יכולה להיות מחלוקת בין הקואליציה לאופוזיציה: האם הוא היה צריך להיות שם?

מיכאל מלכיאלי: מה היה שם?

מיכאל מלכיאלי: על מה ההפגנה?

מיכאל מלכיאלי: אפשר לדבר על זה, מותר לנו לחלוק על זה.

מיכאל מלכיאלי: דבר אחד אני חושב שאסור לנו לחלוק עליו, וזה המציאות שילד הולך, ויש חשש, יש צל של ספק – לי אין ספק, אבל בואו נגיד שיש ספק אמיתי מי הרג אותו, והדבר הזה מטויח יום אחרי יום.

מיכאל מלכיאלי: שלושה ימים לקח למח"ש לחקור, ודיברו כאן היום על סדרה של כשלים עד שהגיעו להחלטה שלהם.

מיכאל מלכיאלי: אני יודע ששר המשפטים, שהיה אמור בעצם להשיב על זה, לא יכול לענות, והשר פורר יענה במקומו, אבל אני חושב, אדוני השר פורר – אדוני השר לא איתנו, הרב פורר.

מיכאל מלכיאלי: אה, יופי, יופי.

מיכאל מלכיאלי: בקיצור, אני חושב – – –

עודד פורר: – – – מה שהגיוני לפעול.

מיכאל מלכיאלי: אוקיי.

מיכאל מלכיאלי: אז אני חושב שהעניין הזה של אהוביה סנדק זה לא נושא שאנחנו כאופוזיציה צריכים להעלות.

מיכאל מלכיאלי: אתם כממשלה, אתם שנושאים באחריות במשרד המשפטים, במשרד לביטחון פנים, בנושאים החשובים האלה – לכם אסור לתת שיהיה מצב שאזרחים במדינת ישראל ירגישו שהמשטרה מטייחת חקירות, מטייחת עובדות.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, אני לא אומר שזה נכון, לא רוצה להיכנס אם זה נכון או לא.

מיכאל מלכיאלי: זה שהדבר מתעכב כל כך הרבה זמן זה דבר שהוא לבד מעורר תהיות.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לנצל את הבמה ולחזק את ההורים הצדיקים, באמת, של אהוביה, זיכרונו לברכה.

מיכאל מלכיאלי: תמשיכו במאבק שלכם.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו מחזקים אתכם, ובעזרת השם אנחנו מקווים שהצדק יצא לאור.

מיכאל מלכיאלי: זה נושא אחד שרציתי לדבר עליו.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, הנושא השני – ואני באמת רוצה את ההקשבה שלך, יש לי מה לומר לך בזה.

מיכאל מלכיאלי: תשמע, הנושא של שילוב חרדים – יש שתי דרכים לשלב חרדים: יש לבוא כממשלה לחנך ציבור; יש דרך שנייה של שילוב חרדים, ואי-אפשר לשלב חרדים בלי משא ומתן אמיתי, בלי דיון, לא איתנו כנציגי ציבור אלא עם הציבור החרדי כציבור.

מיכאל מלכיאלי: כל מה שחבר הכנסת ארבל אמר קודם, כל הנושא הזה שבעצם מחליטים לציבור איך הוא ילמד, מחליטים לציבור איפה הוא ילמד ומה הוא ילמד – הדבר הזה בסוף לא יביא לשילוב חרדים בשוק העבודה.

מיכאל מלכיאלי: דרך אגב, לך אני אומר: תראה, אני את הילדים שלי מחנך, בעזרת השם, שיהיו תלמידי חכמים, שישבו בישיבה כל היום ילמדו.

מיכאל מלכיאלי: זו השאיפה שלי.

מיכאל מלכיאלי: אני מנסה לכוון אותם, והשם יעזור לי גם להצליח.

מיכאל מלכיאלי: כיום יש אלפי חרדים באקדמיה, ואתה צריך לדעת, אדוני היושב-ראש, שהם חסומים.

מיכאל מלכיאלי: יש מחיצות בנושאי דת שהמדינה – כמובן בראשות מל"ג, גוף שפיתח לעצמו סמכויות עד אין-סוף – קבעה כלפי הציבור החרדי שמונעות מחרדים וחרדיות להשתלב בשוק העבודה.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, אתה דיברת על זה שאי-אפשר להקצות משאבים רק לחרדים כקבוצת מיעוט.

מיכאל מלכיאלי: הרי אתם לא אמרתם את זה כשהיה מדובר באוכלוסייה הערבית – – –

עודד פורר: זה לא מה שאמרנו.

מיכאל מלכיאלי: לא?

מיכאל מלכיאלי: אז לא הבנו אותך נכון.

מיכאל מלכיאלי: אוקיי.

מיכאל מלכיאלי: רק אני חושב שעד כמה שמקצים לעולי אתיופיה ולערבים – ובזכות, רבותיי.

מיכאל מלכיאלי: זה מגיע להם.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו רוצים ששירות המדינה יהיה מגוון, מכל סוגי האוכלוסייה.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה שבמשרד המשפטים יהיו גם ערבים, יהיו גם חרדים וגם יוצאי אתיופיה.

מיכאל מלכיאלי: אבל כשאתה תלך ותבדוק, גם את המשרד שלך ואת כל משרדי הממשלה, כמה חרדים נמצאים במשרדים האלה – זה לא מראה, זה לא מלמד על מגמה של הממשלה.

מיכאל מלכיאלי: אבל אני העליתי לך את זה כי זה נושא כאוב וכואב.

מיכאל מלכיאלי: אני מקווה שאתה כשר – ובזה אני מסיים – תביא את הפה שלנו, פשוטי העם באופוזיציה, בשני הדברים האלה: 1.

מיכאל מלכיאלי: אם אין מה להחביא – לא, אני לא מנצל את עשר הדקות שלי.

מנסור עבאס: אבל חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, הייתה החלטת ממשלה על 7% לטובת החרדים.

מיכאל מלכיאלי: לא כובדה.

מנסור עבאס: 12 שנה ממשלת הליכוד לא הצליחה – מה זה לא הצליחה?

מנסור עבאס: לא רצתה, לא מימשה – – –

מיכאל מלכיאלי: לא מימשה את זה.

מיכאל מלכיאלי: יש לי ביקורת על זה.

מיכאל מלכיאלי: יש לי ביקורת על זה.

מנסור עבאס: אוקיי, הממשלה הזאת לא 12 שנה, כבר – – –

עודד פורר: – – – שר הפנים בממשלה – – –

מיכאל מלכיאלי: אבל שנייה, אבל רגע, רגע – – –

עודד פורר: איזה שר – – –

מיכאל מלכיאלי: אבל צריך לזכור דבר אחד: שר הפנים הוא שהביא את זה להחלטה, צריך לזכור, אבל ידידי היושב-ראש – – –

מנסור עבאס: זה לא אומר שאתה לא תדרוש מהממשלה הנוכחית – –

מיכאל מלכיאלי: נכון.

מיכאל מלכיאלי: זה מה שאני עושה.

מנסור עבאס: – – אבל זה אומר שברגע שאתה דורש ורוצה לעשות ביקורת – לפחות שהביקורת תהיה הוגנת.

מיכאל מלכיאלי: נכון.

מיכאל מלכיאלי: אני – – –

מנסור עבאס: אתה לא יכול להשוות בין ממשלה שקיימת שישה חודשים, שבעה חודשים, לממשלה שקיימת 12 שנה ואתה היית חלק ממנה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, יפה.

מיכאל מלכיאלי: אז היות שכל מה שבכנסת מצולם ומוקלט וגם מוקלד על ידי הקלדנים החרוצים שלנו – ואנחנו מודים לכם תמיד – אתה תראה שאני הייתי כאן בכנסת כחבר קואליציה וביקרתי את הממשלה.

מיכאל מלכיאלי: יותר מזה, אני הגשתי הצעות לסדר-היום בוועדת הכספים נגד הממשלה ואני תקפתי את הממשלה שאנחנו היינו חלק ממנה.

מיכאל מלכיאלי: רק אני מצפה מממשלת השינוי והריפוי, שמספרת לנו שהיא דואגת לציבור החרדי – הרי מה?

מיכאל מלכיאלי: היה פה בנט לפני כמה ימים.

מיכאל מלכיאלי: איך אומרים?

מיכאל מלכיאלי: קולות הרי אין לו, מצביעים אין לו, את אחוז החסימה הוא לא יעבור – אגב, יש תחביב חדש לראש הממשלה: לחסום אנשים בטוויטר.

מיכאל מלכיאלי: שמעת על זה?

מיכאל מלכיאלי: אלפי אנשים קיבלו חסימות.

מיכאל מלכיאלי: ראש ממשלה, עסוק באין-סוף דברים, יש לו איראן על הראש, בלגן, סיפורים, חוק החשמל וזה – במה הוא עסוק?

מיכאל מלכיאלי: בלחסום אזרחים בטוויטר.

מיכאל מלכיאלי: אגב, צריך להבין, אם זה ממומן מהציבור – אני לא יודע, עזוב את זה.

מיכאל מלכיאלי: אבל אני באתי עכשיו לממשלה, לראש הממשלה, שמספר בכל מקום שהוא דואג לציבור החרדי ואני מקבל את הדברים שלך.

מיכאל מלכיאלי: הביקורת שלי היא בהחלט גם על הממשלה הקודמת.

מיכאל מלכיאלי: גם אז הממשלה לא עשתה מספיק.

מיכאל מלכיאלי: אבל אני מצפה מאנשים שמספרים לנו שהם דואגים לציבור החרדי ולא צריך את הנציגים שלהם, שיבואו וייתנו דין וחשבון מה הם עושים.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מנסור עבאס: מה אתה מציע בקשר להצעה לסדר-היום?

מנסור עבאס: בעצם אנחנו היינו באירוע הזה עם חבר הכנסת איתמר בן גביר.

מנסור עבאס: האם אתה רוצה להסתפק בזה או להעביר?

מיכאל מלכיאלי: – – –

שלמה קרעי: לוועדה המשותפת.

מיכאל מלכיאלי: אבל אין ועדה.

מיכאל מלכיאלי: הוא לא יכול להעביר לוועדה שלא קיימת.

מיכאל מלכיאלי: לוועדת הכנסת.

מנסור עבאס: אוקיי, בסדר.

מנסור עבאס: סליחה, אדוני השר.

מנסור עבאס: בואו קודם כול נקשיב לתשובתו של השר, ואז נוכל – אני חשבתי – אוקיי, השר עודד פורר, בבקשה, אתה יכול להשיב.

מנסור עבאס: את הצעתו של חבר הכנסת איתמר בן גביר זה לוועדת הכנסת, ואז היא תקבע לאן הנושא הזה ינותב.

מיכאל מלכיאלי: אלא אם כן השר – – –

עודד פורר: ראשית, לעניין ההצעה לסדר-היום, חבר הכנסת מלכיאלי, מאחר שגם היית במליאה בדיון בהצעה לוועדת חקירה פרלמנטרית, אין צורך לחזור על הדברים.

עודד פורר: אני גם שמח שחבר הכנסת בן גביר קיבל וגם אתה קיבלת – הצבעתם בעד – את ההצעה להעביר את זה לדיון בוועדת חוץ וביטחון, בוועדה לביטחון פנים, בוועדה משותפת – בכלל, על כל הנושא של הנוהל והטיפול בדור הזה.

עודד פורר: אני חושב שזה בהחלט מבורך.

עודד פורר: לעניין תעסוקת חרדים – ראשית, לגבי התשובה שהקראתי קודם, אם אתה באמת רוצה לשמוע ולהבין, 1.

עודד פורר: מה שנאמר – ואני בהחלט חושב שזה הדבר הנכון – זה המעבר ל-on the job training.

עודד פורר: אבל מדבריך כאן עלתה בדיוק הנקודה הבעייתית – צרח אותה גם קצת חבר הכנסת יעקב אשר מכיסאו שם – נושא ההפרדה.

עודד פורר: תראה, שילוב חרדים בשירות המדינה, אני חושב שהוא חשוב, כפי שחשוב לשלב את כל האוכלוסיות במדינת ישראל בתוך שירות המדינה: חרדים, ערבים, דרוזים, צ'רקסים, עולים חדשים, ותיקים – כולם.

עודד פורר: אני חושב ששירות המדינה צריך להיות כזה שרואים בו את פניה של החברה – –

מנסור עבאס: אדוני השר, יש עוד האתיופים – – – ונשים.

עודד פורר: כן, אמרתי, עולים, ונשים.

עודד פורר: אני אתחיל דווקא באמת מהעניין של הנשים.

עודד פורר: אנחנו רואים את זה קורה לא רק בנושא של שירות המדינה.

עודד פורר: אי-אפשר – עלו כאן

עודד פורר: כמה הצעות חוק נוספות מטעם חברי הכנסת מש"ס ויהדות התורה בנושאים אחרים – להגיד: כן, אתם רוצים שמהחברה החרדית יצאו לעבודה – הפרדה.

עודד פורר: שירות המדינה לא יהיה בהפרדה.

עודד פורר: אם מישהו אומר: תשמע, אני חייב את הקורס בהפרדה, ואם זה לא בהפרדה, מבחינתי זה לא קיים, הציפייה היא שגם השירות יהיה בהפרדה.

מיכאל מלכיאלי: – – –

עודד פורר: מעולם לא.

עודד פורר: זה בדיוק התהליך.

עודד פורר: שירות המדינה הממלכתי יתקיים לפי העקרונות הממלכתיים של מדינת ישראל.

מיכאל מלכיאלי: – – –

עודד פורר: זה שירות המדינה.

עודד פורר: אני מדבר על שילוב וייצוג הולם בשירות המדינה.

עודד פורר: ואז אתה אומר: בגלל שאין הפרדה בין גברים לנשים בקורסים אז לא ילכו לקורסים.

עודד פורר: ואנחנו אומרים לך: לא, הקורס הנכון הוא קורס של on the job training.

עודד פורר: on the job training זה אומר שהוא כבר בתוך העבודה ומשתלב בתוך העבודה.

עודד פורר: את זה עושים – מה לעשות – גברים ונשים יחד, כי גברים ונשים עובדים יחד בשירות המדינה, וזה לא ישתנה מסיבה כזאת או אחרת, בין שירצה את זה חבר הכנסת מלכיאלי או חבר הכנסת אשר ובין שלא, אלא אם כן תהיה פה חברה אחרת.

עודד פורר: אני לא הייתי רוצה לחיות בחברה שבה מפרידים נשים.

מיכאל מלכיאלי: – – –

עודד פורר: אני אומר לך יותר מזה – ואני יודע שיש לנו מחלוקת על הנושא הזה, אבל מה לעשות?

עודד פורר: הסיפור של לימודי הליבה הוא לא סיפור של המצאה שאנחנו רוצים לסנוט במישהו או להרגיז מישהו.

עודד פורר: הסיפור של לימודי הליבה הוא בסיס כדי שאפשר יהיה להשתלב בעבודה במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאלי: מה זה קשור?

עודד פורר: איפה אני רואה את הבעיה הזאת?

עודד פורר: את הבעיה הזאת אני לא רואה בהכרח רק בחברה החרדית.

עודד פורר: תבוא, תפגוש חברים שיצאו בשאלה מהחברה החרדית.

עודד פורר: אני יודע שאתה לא אוהב את זה, אבל הם יצאו, הם בני אדם כמוך, כמוני, רוצים להשתלב, רוצים לצאת להתפרנס.

עודד פורר: גם אין להם הקהילה התומכת שתומכת בהם כדי שלא יצאו להתפרנס.

עודד פורר: הם לא יכולים – הם צריכים להשלים לימודים של לוח הכפל, ברמה הזאת.

עודד פורר: אני נפגשתי עם קבוצות כאלה שאני אומר לך, ליבי יוצא אליהם.

מיכאל מלכיאלי: אבל זה לא נכון.

עודד פורר: הם נזרקים לפעמים לעוני ולשולי החברה.

מיכאל מלכיאלי: עודד, זה לא נכון.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע שזה לא נכון.

עודד פורר: לכן, כשאנחנו מדברים על שילוב בחברה וייצוג הולם, זה מתחיל גם עם לימודי ליבה, זה מתחיל גם בזה שצריך להבין שההכשרות – מה לעשות – לא בהכרח יהיו הכשרות בנפרד.

עודד פורר: אני אומר לך שגם בהקשר של יציאה של נשים ושילוב של נשים חרדיות בעבודה, אני מוביל את זה.

עודד פורר: אני לא רוצה להשתמש בכינוי שהשתמש יעקב אשר כלפיי וכלפי חבריי.

עודד פורר: אני מוביל את זה, גם דרך המשרד שלי.

עודד פורר: היום בישיבת הנהלה ביקשתי לעבוד על תוכניות של שילוב חרדים וחרדיות בשוק התעסוקה, בהייטק, ואיך אנחנו רואים שהתוכניות האלה גם לא יהיו תוכניות של מס שפתיים, אלא שנוכל לבחון אותן בסוף בכך שיש מקום עבודה טוב, לא מקום עבודה שולי; מקום עבודה טוב שמביא פרנסה טובה בצידו, שיכול בהחלט לכבד את העובדת או העובד שהולכים לתחום הזה.

עודד פורר: כן, לממשלה הזאת יש מדיניות.

עודד פורר: המדיניות שלה היא ששני בני הזוג יצאו לעבוד.

עודד פורר: מעבר לזה – כל אחד בשעותיו.

מיכאל מלכיאלי: זאת לא המדיניות של הממשלה.

מיכאל מלכיאלי: המדיניות שלכם זה לשרוד, והדרך שלכם להישרדות זה לפגוע בדת היהודית.

מיכאל מלכיאלי: זה מה שהיה.

עודד פורר: מעבר לזה כל אחד בזמנו הפרטי יעשה מה שהוא רוצה.

עודד פורר: ירצה ללמוד יותר, ירצה ללמוד פחות – ילמד פחות.

עודד פורר: זאת המטרה.

מיכאל מלכיאלי: זאת המדיניות שלכם.

עודד פורר: אדוני היושב בראש, מאחר שההצעה הזאת כבר עבדה לוועדה וכבר הוחלט עליה, אני פשוט מציע להצמיד אותה לדיונים בוועדה שתוקם.

עודד פורר: זה יגיע לוועדת הכנסת גם כך.

עודד פורר: תודה.

מנסור עבאס: אתה מסכים, חבר הכנסת מלכיאלי?

מנסור עבאס: אז אנחנו מצביעים על העברת ההצעה לוועדת הכנסת.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: בעד – חמישה, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מנסור עבאס: ההצעה עוברת לוועדת הכנסת.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – שאילתות רגילות לשר התקשורת.

מנסור עבאס: בבקשה, אדוני שר התקשורת, אתה יכול לעלות לדוכן.

מנסור עבאס: אנחנו מתחילים עם השאילתה הראשונה, של חבר הכנסת שלמה קרעי, מס' 245:

מנסור עבאס: לפ"מ הפסיקה את הפרסום בערוץ 20.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: אנא, חבר הכנסת שלמה קרעי, להיות צמוד לנוסח השאילתה.

גלית דיסטל אטבריאן: יש שאלה נוספת, אדוני היושב-ראש?

מנסור עבאס: יש, כמובן.

קריאה: ברגילה לא.

מנסור עבאס: אוקיי.

גלית דיסטל אטבריאן: אין?

קריאה: ברגילה לא.

שלמה קרעי: אבל היו עכשיו.

מנסור עבאס: אז בואו נעשה את השאילתה הראשונה, בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל עשיתי – – – והייתה שאלה נוספת.

יועז הנדל: יש פה עוד שאילתה, שלך.

קריאה: בשאילתה דחופה יש שאלה נוספת, ברגילה לא, רק השאילתה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, לשכת הפרסום הממשלתית הפסיקה את הפרסום בערוץ 20.

שלמה קרעי: מדובר ברדיפה והחרמה של ערוץ חשוב בישראל.

שלמה קרעי: לפ"מ לא יכולה להחרים ערוץ בנוגע לפרסום.

שלמה קרעי: רצוני לשאול: 1.

שלמה קרעי: מי קיבל את ההחלטה ומה הטיעונים להצדקתה?

שלמה קרעי: 2.

שלמה קרעי: האם יש קריטריונים לפרסומי לפ"מ בטלוויזיה, ומהם?

שלמה קרעי: 3.

שלמה קרעי: האם בכוונת ראש הממשלה או השר הרלוונטי להתערב בכך ולהחזיר לאלתר את הפרסום בערוץ 20?

שלמה קרעי: ואני מוסיף: או שהם צריכים להגיד תודה לכל הימנים לכאורה בממשלה – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

שלמה קרעי: – – שמאז שנכנסו – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת קרעי.

מנסור עבאס: זה מעבר לשאילתה.

שלמה קרעי: – – הפרסום הזה הפסיק בערוץ הימני היחיד.

מנסור עבאס: בבקשה, אדוני השר.

יועז הנדל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יועז הנדל: חבר הכנסת קרעי, ראשית – העובדות: לשכת העיתונות הממשלתית לא קיבלה החלטה להפסיק לפרסם בערוץ 20.

יועז הנדל: זה פשוט פייק.

יועז הנדל: דבר שני, לשכת העיתונות הממשלתית – למרות שהייתי רוצה – היא לא תחת משרד התקשורת, אבל אני מקבל את הרעיון להעביר אותה.

יועז הנדל: אני קולוניאליסט, ואני מקבל את הרעיון להעביר אותה תחת משרד התקשורת – – –

שלמה קרעי: – – –

יועז הנדל: לגבי הפרסום – מכיוון שביררתי; שאלת אז עשיתי את העבודה – לא רק שהם לא קיבלו את ההחלטה להפסיק לפרסם, ההפך הוא הנכון: מהתשובה שאני קיבלתי, ערוץ 20 החליט באופן חד-צדדי להפסיק להעלות קמפיינים של לפ"מ מכיוון שהם ביקשו מחיר גבוה – – –

שלמה קרעי: אתה מתבלבל, השר.

יועז הנדל: לא, לא, אני אומר לך – – –

שלמה קרעי: לפ"מ הפסיקו כי הם טוענים – – –

יועז הנדל: רגע, רגע, תרשה לי לענות, אחרי זה אני גם אשמע.

יועז הנדל: אני מבטיח לשמוע גם את קריאת הביניים, בסדר?

יועז הנדל: אז תרשה לי לענות.

יועז הנדל: לשכת הפרסום הממשלתית לא קיבלה החלטה להפסיק לפרסם שם.

יועז הנדל: להפך, הם רוצים לפרסם שם, אבל לפ"מ לא הסכימה לדרישת הערוץ להעלות את מחירי הפרסום חד-צדדית וללא כל משא ומתן.

שלמה קרעי: אתה יודע מתי העלו את המחיר?

יועז הנדל: רגע, רגע.

יועז הנדל: מבירור שנעשה – וזה מה שעשינו – לפ"מ פתוחה למשא ומתן גם עכשיו, גם ברגע זה, ואם ערוץ 20 מעוניין לקיים משא ומתן לגבי מחירי הפרסום, אז לפ"מ מוכנים לקיים את המשא ומתן הזה.

יועז הנדל: בלפ"מ טוענים שהערוץ מסרב.

יועז הנדל: מעבר לכך, חבר הכנסת קרעי, אני רוצה להגיד – – –

שלמה קרעי: אדוני השר, תן לי להגיב דבר-דבר.

יועז הנדל: רגע, רגע.

יועז הנדל: אני אתן לך.

שלמה קרעי: אתה יודע שהעלו את המחיר כבר במרץ, בתקופת ממשלת נתניהו, ממשלת הימין.

שלמה קרעי: הם לא העזו להפסיק את הפרסום עד חודש אוגוסט, כשהממשלה "הימנית" החדשה נכנסה.

יועז הנדל: חבר הכנסת קרעי, אני אתן לך לענות.

יועז הנדל: מעבר לזה, מכיוון שהנושא רציני ומעמיק, אני עשיתי שיעורי בית וגיליתי שלפ"מ בגימטרייה זה 150.

יועז הנדל: מה זה 150 בגימטרייה?

יועז הנדל: זה גם "אבטח ולא אפחד", גם "אבולוציה" וגם יותר חשוב מזה – "אובייקטיבי".

שלמה קרעי: וגם רבי מאיר היה מטהר – – –

יועז הנדל: ומכיוון שלפ"מ זה 150 – – –

שלמה קרעי: רבי מאיר היה מטהר את השרץ בק"ן טעמים, 150 טעמים.

יועז הנדל: רגע, תן לי את שיטת הגימטרייה.

שלמה קרעי: גם אני נותן לך גימטרייה.

שלמה קרעי: רבי מאיר היה מטהר, היה מטהר את השרץ – –

יועז הנדל: אני הולך בדרך חכמים.

יועז הנדל: אז מכיוון ש"אובייקטיבי" זאת מילה חשובה – –

שלמה קרעי: – – ב-150 טעמים, בק"ן טעמים.

יועז הנדל: – – יתר אובייקטיביות ושכולם ייהנו משוק הפרסום, זה שוק בעייתי לכלל כלי התקשורת.

יועז הנדל: אני משוכנע שהם ינהלו משא ומתן, ואז גם ימצאו את הדרך לפרסם שם.

יועז הנדל: תודה.

מנסור עבאס: תודה, אדוני השר.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה בסדר-היום, של חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן.

שלמה קרעי: לא, השר, אתה אמרת לי לחכות לך ושאני אסיים, זה לא ככה.

מנסור עבאס: זו שאילתה רגילה.

שלמה קרעי: אנחנו מדברים, הערת ביניים.

יועז הנדל: אדוני היושב-ראש, אני אמרתי שאני אקבל את הערת הביניים.

יועז הנדל: ברשותך, אם אפשר.

מנסור עבאס: אוקיי, אז אנחנו נאפשר.

שלמה קרעי: אדוני השר, כתוב שרבי מאיר היה מטהר את השרץ – יודע לטהר את השרץ – בק"ן טעמים, ב-150 טעמים.

יועז הנדל: כאן זה התאגיד.

שלמה קרעי: בק"ן.

גלית דיסטל אטבריאן: זה שלי.

שלמה קרעי: התאגיד זה שלה, אבל מה שאתה עושה כאן – אתה מטהר את השרץ.

שלמה קרעי: אתה מטהר את המעשה הבזוי הזה, שבחודש מרץ העלו את המחירים כי הרייטינג שלהם עלה, אבל רק אחרי שאתם הקמתם את הממשלה הזאת, הפסקתם במקרה את התקציב לערוץ היחיד שתוקף אתכם.

שלמה קרעי: אין פה ניגוד עניינים, אדוני השר?

יועז הנדל: חבר הכנסת קרעי, בוא אני אלמד אותך משהו.

יועז הנדל: מכיוון שאני – – – כלכלי, איפה שיש רייטינג גבוה והוא עולה, שוק הפרסום מפרסם, ואיפה שאין – הוא לא מפרסם.

יועז הנדל: זה נורא פשוט.

יועז הנדל: השוק פתוח, ואני בטוח שאם הרייטינג עולה, יהיו מספיק מפרסמים שיפרסמו.

יועז הנדל: תודה רבה.

גלית דיסטל אטבריאן: למה?

גלית דיסטל אטבריאן: לערוץ 12 חסר רייטינג?

שלמה קרעי: – – – לערוץ 12 יש מספיק רייטינג, ובכל זאת לפ"מ מפרסם אצלם.

מנסור עבאס: תודה לחבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: השר נתן תשובה גם על השאלה הנוספת.

מנסור עבאס: בבקשה, חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן, שאילתה 258 – ניגוד עניינים.

שלמה קרעי: מנסור, אתה יושב-ראש לא כיפי היום, מה זה?

שלמה קרעי: מה קרה, התעייפת?

מנסור עבאס: נתתי, נתתי.

שלמה קרעי: מה השעה?

יועז הנדל: מה, עשינו גימטריות.

מנסור עבאס: עשית שלוש, ארבע שאלות נוספות.

שלמה קרעי: כי זה הדיון.

שלמה קרעי: מה אתה ממהר כל כך?

שלמה קרעי: נגמר היום.

גלית דיסטל אטבריאן: אני לא אקרא קריאות ביניים, אבל אני כן ארצה לשאול שאלה נוספת, כמו שנתתם לחבר הכנסת קרעי.

מנסור עבאס: לפחות שבהתחלה נהיה צמודים לשאילתה.

גלית דיסטל אטבריאן: עם זה אין בעיה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: אוקיי.

גלית דיסטל אטבריאן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, ניגוד עניינים.

גלית דיסטל אטבריאן: לאור הנתון שגאולה אבן סער, אשתו של שר המשפטים גדעון סער, היא מגישת מהדורת החדשות של תאגיד השידור הציבורי הישראלי, כאן 11, רציתי לשאול: 1.

גלית דיסטל אטבריאן: כיצד השר מסביר את ניגוד העניינים בין מגישת החדשות לשר?

גלית דיסטל אטבריאן: 2.

גלית דיסטל אטבריאן: כיצד מגישת מהדורת החדשות, שאמורה להיות כלב השמירה של הדמוקרטיה, יכולה למלא את תפקידה בניגוד עניינים שכזה?

יועז הנדל: תודה רבה.

יועז הנדל: במענה על שאלתך, אציין כי בהתאם לחוק השידור הציבורי הישראלי, התשע"ד–2014, הסמכות בנוגע ליחסי העבודה בתאגיד הציבור נתונה בידי מועצת התאגיד הציבורי ולה בלבד.

יועז הנדל: לי בתור שר תקשורת אין סמכות לקבוע – ואני שמח שכך – היכן עיתונאי יעבוד, היכן הוא לא יעבוד, במה הוא יעסוק ובמה הוא לא יעסוק.

יועז הנדל: הייתה פה השרה לשעבר מירי רגב.

יועז הנדל: נדמה לי שאמרת שאת רוצה יום אחד להיות מירי רגב כשתהיי גדולה.

גלית דיסטל אטבריאן: נו?

גלית דיסטל אטבריאן: עדיין.

יועז הנדל: אז היא אמרה: מה שווה התאגיד אם אנחנו לא שולטים בו?

יועז הנדל: השר צריך לשלוט במה נראה ואיך נראה.

יועז הנדל: אני חושב שזה לא טוב.

יועז הנדל: בעיניי, טוב שתהיה הפרדה מלאה בין הפוליטיקה, בין הפוליטיקאים, לבין התוכן החדשותי בכל מקום, ובוודאי בתאגיד השידור.

יועז הנדל: אני שמח שזה כך.

שלמה קרעי: אתה שמח על ניגוד העניינים הזה?

יועז הנדל: ואני מסתכל על זה ומודה לאלוהים שאני לא צריך להתערב בתוכן.

יועז הנדל: אני חושב שמי שהתערב בתוכן בעבר מצא את עצמו – –

גלית דיסטל אטבריאן: זה לא תוכן.

יועז הנדל: תוכן או זהות המגיש.

יועז הנדל: – – מצא את עצמו במקומות לא טובים, פחות נוחים לו היום.

יועז הנדל: ואני חושב שבכלל כדאי שכולנו נזכור שתפקיד התקשורת הוא לבקר אותנו, הפוליטיקאים – –

גלית דיסטל אטבריאן: הא.

יועז הנדל: – – ולא לעשות משהו אחר.

שלמה קרעי: אתה מבין את השאלה שלה, השר?

יועז הנדל: זו התשובה שלי.

שלמה קרעי: אז איך התקשורת תבקר את הפוליטיקאי כשהיא תשתוק?

יועז הנדל: אני תכף אמצא לך גימטרייה על התאגיד.

שלמה קרעי: אשתך מבקרת גם אותך?

יועז הנדל: תן לגלית, היא יודעת לדבר בצורה רהוטה.

גלית דיסטל אטבריאן: קודם כול, לקחת רפליקה שאמרה בזמנו מירי רגב בנושא כל כך חשוב – – –

יועז הנדל: אמרתי שמכיוון שאמרת שאת רוצה להיות יום אחד מירי רגב, אני – – –

גלית דיסטל אטבריאן: עזוב, עזוב.

גלית דיסטל אטבריאן: תקשיב, תקשיב.

גלית דיסטל אטבריאן: אשת שר המשפטים, בשידור ציבורי שהישראלים מממנים, לא יכולה להתעסק בשום דבר שקשור לבעלה, כמו פרשת כסרא-סמיע.

יועז הנדל: גלית, אבל – – –

גלית דיסטל אטבריאן: שנייה.

גלית דיסטל אטבריאן: אני הקשבתי, עכשיו אני שואלת.

יועז הנדל: רגע, אבל זה לא נאום.

יועז הנדל: זה לא נאום.

גלית דיסטל אטבריאן: כמו פרשת כסרא-סמיע, כמו ענייני הקנביס והתומכים שלו.

יועז הנדל: גלית, זה לא נאום.

יועז הנדל: הבנתי את השאלה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אטבריאן, תודה לך.

גלית דיסטל אטבריאן: מותר לי לדבר, אני לא מבינה את זה.

מנסור עבאס: מותר לך.

מנסור עבאס: שאלת שאלה נוספת – את יכולה לשבת.

יועז הנדל: אבל שאלת, השאלה שלך הייתה ברורה מהרגע הראשון.

גלית דיסטל אטבריאן: אני שואלת שאלה שמיליוני אנשים ברשתות – – –

מנסור עבאס: את יכולה לשבת.

גלית דיסטל אטבריאן: מה זאת אומרת?

גלית דיסטל אטבריאן: אני אפילו לא התחלתי את השאלה.

מנסור עבאס: שאלת את השאלה.

יועז הנדל: אבל שאלת.

גלית דיסטל אטבריאן: לא שאלתי, לא שאלתי.

מנסור עבאס: שאלת.

יועז הנדל: גלית, יש פה רוטינה של שאילתה.

גלית דיסטל אטבריאן: אז אני אשאל את זה.

יועז הנדל: שאלת כבר.

גלית דיסטל אטבריאן: אל תפחד, אל תפחד, זאת דמוקרטיה.

יועז הנדל: אני לא מפחד.

יועז הנדל: שאלת.

גלית דיסטל אטבריאן: מה שקורה בדבר הזה זה צפון קוריאה.

יועז הנדל: גלית, גלית, בצפון קוריאה – – –

גלית דיסטל אטבריאן: אני שואלת את כבוד השר, כי מותר לי שאלה נוספת.

גלית דיסטל אטבריאן: אני שואלת את כבוד השר אם ניגוד עניינים צפון קוריאני – –

יועז הנדל: הבנתי את השאלה.

גלית דיסטל אטבריאן: – – שבו אשת שר המשפטים נמצאת בניגוד עניינים חזיתי מול 120 חברי כנסת – –

יועז הנדל: הבנתי את השאלה.

יועז הנדל: אין פה 120 חברי כנסת.

גלית דיסטל אטבריאן: – – ולא יכולה לדווח על אף אחד מהם באובייקטיביות, התשובה שלך היא – –

יועז הנדל: גלית, גם אם את צועקת – – –

גלית דיסטל אטבריאן: – – המנגנון של התאגיד?

גלית דיסטל אטבריאן: זאת התשובה שלך?

מנסור עבאס: תודה לך, חברת הכנסת גלית.

מנסור עבאס: תודה לך.

גלית דיסטל אטבריאן: זאת התשובה?

גלית דיסטל אטבריאן: אתה שר התקשורת.

יועז הנדל: גם אם את צועקת, זה לא הופך את זה – –

גלית דיסטל אטבריאן: יש פה הליך לא אתי, אנטי-דמוקרטי, שנועד להגן עליכם, ממשלת האליטות.

יועז הנדל: גלית, אני אמור להגיב על נאום שלך או על שאלה?

מנסור עבאס: תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: התשובה שלך לא רצינית.

גלית דיסטל אטבריאן: אני רוצה לשמוע תשובה רצינית.

יועז הנדל: אז לא מוצאת חן בעינייך התשובה שלי, מה לעשות?

יועז הנדל: ככה זה בדמוקרטיה, לפעמים התשובות שלי לא מוצאות חן בעיניך.

גלית דיסטל אטבריאן: מגינים עליי על חשבון הכספים של כל העם, ולכן אני סותם את הפה.

יועז הנדל: גלית דיסטל, עדיין התאגיד לא נמצא – וטוב שכך – תחת המעורבות של שר התקשורת.

יועז הנדל: שרי תקשורת בעבר שהתערבו בתכנים וניסו להשפיע על איזו תמונה של אשת ראש ממשלה או חבר כנסת אחר – –

גלית דיסטל אטבריאן: כל התאגיד הוא שלכם, אני עבדתי שם.

יועז הנדל: – – רק מצאו עצמם עמוק – – –

גלית דיסטל אטבריאן: אתה מדבר על תמונה?

גלית דיסטל אטבריאן: כל התאגיד הוא של השמאל.

יועז הנדל: גלית, אני לא יודע, אני לא רגיל לנהל את הוויכוח הזה.

יועז הנדל: גלית, גלית, את רוצה להקשיב לי?

יועז הנדל: את רוצה להקשיב או שאת רוצה לשמוע את עצמך?

גלית דיסטל אטבריאן: אני יודעת מה זה.

גלית דיסטל אטבריאן: 800 מיליון שקלים בשנה, 800 מיליון, עוד גוף דיקטטורי שבא להגן על האליטות.

יועז הנדל: גלית, את רוצה להקשיב או לדבר?

יועז הנדל: אדוני היושב-ראש, אני לא מצליח לנהל את השיחה הזאת.

מנסור עבאס: כן, חברת הכנסת גלית.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה.

יועז הנדל: זה לא עובד ככה.

יועז הנדל: גלית, את צריכה גם להקשיב.

יועז הנדל: לדעתי זה גם חלק מדמוקרטיה.

שלמה קרעי: – – –

יועז הנדל: הקשבתי, שמעתי את השאילתה.

שלמה קרעי: לא – – –

מנסור עבאס: הוא מנסה לתת תשובה.

יועז הנדל: אני מנסה לתת תשובה.

יועז הנדל: היא שאלה, עצרה – – –

שלמה קרעי: תשמעו ביקורת, אז מה?

שלמה קרעי: מה יש?

יועז הנדל: אין שום בעיה.

יועז הנדל: היא שאלה, עניתי, היא שאלה שוב, אם תרשו לי לענות – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי, חברת הכנסת גלית, תנו לשר.

גלית דיסטל אטבריאן: במשפט הראשון כבר סתמת לי את הפה.

יועז הנדל: אם באתם לעשות הצגה בשביל לצלם את זה – – –

גלית דיסטל אטבריאן: לא הצגה, זה נושא כואב.

יועז הנדל: אז תנו לענות.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל זה נושא כואב.

יועז הנדל: הבנתי.

יועז הנדל: כואב לך, כואב לך, כואב לך.

יועז הנדל: שמעתי, אמרת 20 פעם כואב.

גלית דיסטל אטבריאן: ישראל הפכה לדיקטטורה, דיקטטורה.

יועז הנדל: אמרת 30 פעם צפון קוריאה, הבנתי.

יועז הנדל: את ממשיכה לדבר.

גלית דיסטל אטבריאן: למה שהציבור יממן את אשת השר?

יועז הנדל: את רוצה תשובה או לא?

שלמה קרעי: רגע, אולי בערוץ 20 מוכנה לקבל אותה – – –

יועז הנדל: לערוץ 20 אני משוכנע שזה יעשה המון רייטינג וגם יביא פרסומות.

יועז הנדל: עכשיו בואו רגע נדבר על השאלה שלך, ותשובתי: אנחנו הפוליטיקאים לא מערבבים תקשורת.

יועז הנדל: אנחנו כפוליטיקאים צריכים לקבל – – –

גלית דיסטל אטבריאן: אשת שר המשפטים מנהלת – זה הכי נראות.

יועז הנדל: גלית, את רוצה להקשיב לתשובה או שאת לא מסוגלת להקשיב?

יועז הנדל: אין לך סבלנות, לא מסוגלת, אז תצאי, מה אני אעשה?

גלית דיסטל אטבריאן: אני לא מסוגלת לשמוע את זה.

יועז הנדל: אם את לא מסוגלת לשמוע זו בעיה שלך.

גלית דיסטל אטבריאן: היא הולכת לישון בלילה עם שר המשפטים.

גלית דיסטל אטבריאן: איך לא מערבבים?

יועז הנדל: יש אולי מי שמטפל בפוליטיקאים שלא מסוגלים לשמוע אחרים.

יועז הנדל: אני לא יודע.

יועז הנדל: את רוצה להקשיב לי או לא?

יועז הנדל: זה נקרא שאילתה.

יועז הנדל: שואלים שאלה – מקבלים תשובה.

יועז הנדל: אם את לא רוצה לקבל תשובה, אולי יש מי שיעזור לך.

יועז הנדל: אני לא יודע לעשות משהו עם בן אדם שלא מסוגל להקשיב לתשובה.

יועז הנדל: אני מסוגל להקשיב לתשובות.

גלית דיסטל אטבריאן: לא כל כך.

יועז הנדל: כן, תאמיני לי, הקשבתי לך לשאלה, לא אמרתי מילה; שאלת פעם שנייה, הקשבתי.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל הייתה לי שאלת המשך – עצרת אותי במשפט הראשון.

גלית דיסטל אטבריאן: תהיה הוגן, זה מצולם.

יועז הנדל: את ממשיכה.

יועז הנדל: תני לי לענות.

יועז הנדל: עוד פעם, אם את לא מסוגלת להקשיב, זו בעיה.

יועז הנדל: אני אעזור לך, אבל – – –

גלית דיסטל אטבריאן: גם אתה לא מסוגל.

גלית דיסטל אטבריאן: אז עכשיו אני מקשיבה.

גלית דיסטל אטבריאן: Shoot.

יועז הנדל: אפשר להיות בשקט?

גלית דיסטל אטבריאן: כן, מקשיבים.

יועז הנדל: תודה.

יועז הנדל: תודה.

יועז הנדל: מודה לך באמת.

יועז הנדל: במדינת ישראל, כמו בכל מדינה דמוקרטית, לא תהיה מעורבות של פוליטיקאים בתכנים או בקביעת מגישים ומגישות.

יועז הנדל: מי שניסה לעשות את זה בעבר, לקבוע את המגיש הזה בוואלה ואת הכתב הזה בעיתון הזה ולייצר איזו קומבינה עם העיתון הזה – – –

גלית דיסטל אטבריאן: אתה מודע לזה שבעלה מינה את הבוס שלה?

יועז הנדל: את עדיין לא נותנת לי לענות.

יועז הנדל: שוב.

גלית דיסטל אטבריאן: לא, אין התערבות.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא מינה את קובלנץ.

יועז הנדל: גלית, שוב, את לא מסוגלת.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל אתה אומר דברים שאין בהם אמת.

יועז הנדל: לא עשו לך ריכוז בגן?

יועז הנדל: את לא מסוגלת לשבת עשר שניות בשקט?

גלית דיסטל אטבריאן: אתה אומר דברים שלא קשורים למציאות.

יועז הנדל: אני מבין שאת לא אוהבת את מה שאני אומר.

גלית דיסטל אטבריאן: לא, אתה לא אומר דברים שקשורים לדיון.

יועז הנדל: גלית, לא את קובעת מה אני אומר ומה לא, ולא את קובעת אם זה נכון או לא.

גלית דיסטל אטבריאן: בעלה מינה את הבוס שלה.

שלמה קרעי: שישמעו אוזניך מה שפיך מדבר, השר.

יועז הנדל: גלית, אי-אפשר לנהל את השיח הזה.

יועז הנדל: אם אתם לא תיתנו לי לדבר, אין שום טעם לענות.

שלמה קרעי: אתה מדבר על איזה כתבה שאולי הייתה – כאן אשתו עובדת בתאגיד.

יועז הנדל: אני לא מצליח להבין.

יועז הנדל: אתם יושבים כאן, אתם לא מסוגלים להקשיב עשר שניות.

יועז הנדל: מה הבעיה שלכם?

שלמה קרעי: אתה מקשיב לעצמך?

יועז הנדל: שלמה, אני מקשיב לעצמי.

יועז הנדל: זה מה שאני רוצה לענות.

יועז הנדל: אתם יכולים להקשיב עשר שניות או לא?

יועז הנדל: מסוגלים?

יועז הנדל: גלית?

יועז הנדל: שלמה?

יועז הנדל: מסוגלים?

גלית דיסטל אטבריאן: נורא קשה, נורא קשה.

יועז הנדל: נורא קשה.

יועז הנדל: מה לעשות, אני אעזור לכם.

יועז הנדל: הגננת של הילדים שלי הייתה מעולה בלייצר שעות ריכוז.

יועז הנדל: אם אתם צריכים, אני אביא אותה במיוחד.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם הורסים את הדמוקרטיה, זה קצת יותר חשוב מגננת של ילדים.

יועז הנדל: הבנתי, הבנתי.

יועז הנדל: את מגינת הדמוקרטיה.

יועז הנדל: הבנתי.

גלית דיסטל אטבריאן: בוודאי.

גלית דיסטל אטבריאן: אני מגינה על העם.

יועז הנדל: אז הלב הדמוקרטי שלך לא נותן לך להקשיב.

גלית דיסטל אטבריאן: אני מגינה על העם.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה שלטון האליטות, בוודאי.

יועז הנדל: כן, את העם, אני יודע.

יועז הנדל: את ושלמה העם, כל היתר הם לא העם, זה חשוב מאוד.

גלית דיסטל אטבריאן: שרה נתניהו מקבלת תוכנית – – –

יועז הנדל: שרה נתניהו זה העם ואת ושלמה.

יועז הנדל: הכול העם, אנחנו לא.

יועז הנדל: הבנתי, הבנתי, הבנתי.

גלית דיסטל אטבריאן: שרה נתניהו מקבלת תוכנית בתאגיד – זה היה עובר את שר התקשורת?

יועז הנדל: גב' גלית, את מוכנה להקשיב או לא?

גלית דיסטל אטבריאן: דאבל סטנדרט.

יועז הנדל: את מוכנה להקשיב או לא? יפה.

יועז הנדל: אפשר עשר שניות של הקשבה?

יועז הנדל: ריכוז?

יועז הנדל: שלמה?

יועז הנדל: גלית?

יועז הנדל: אפשר?

שלמה קרעי: מעכשיו עשר שניות.

יועז הנדל: תודה רבה.

יועז הנדל: שר תקשורת לא מתערב בתכנים ובמינוי מגישים במדינה דמוקרטית.

יועז הנדל: נקודה.

יועז הנדל: לא לכאן ולא לשם.

יועז הנדל: אני לא מתערב מי יהיה לא בערוץ 20, לא בתאגיד, לא בערוץ 12, וטוב שכך.

יועז הנדל: אתם, יש לכם איזה קונספציה בראש ששר התקשורת אמור להתערב בזה במקום לפרוס סיבים ובמקום להתעסק בתשתיות.

יועז הנדל: מה קרה בעשור האחרון עם ההתערבות הזאת?

יועז הנדל: א.

יועז הנדל: לא השגתם את היעד שלכם; בלבלתם את המוח, מצאתם את עצמכם במשפטים, עומדים עם מסכות כמו איזה זומבים, במשפט.

יועז הנדל: רק השבוע אמרת: אני הולכת להגן על הדמוקרטיה – – –

שלמה קרעי: עברו לך העשר שניות.

יועז הנדל: רגע, תקשיב עד הסוף.

שלמה קרעי: כבר דקה אתה מדבר שטויות.

יועז הנדל: ב.

יועז הנדל: גם פגעתם בפריסת תשתיות תקשורת במדינת ישראל.

יועז הנדל: במקום שלכולם יהיה סיבים אופטיים לפני עשור, אינטרנט מהיר, מנוע צמיחה כלכלי, התעסקתם בקשקוש.

יועז הנדל: כמו שממנים רמטכ"ל – –

שלמה קרעי: אתה מסיט את הדיון.

יועז הנדל: – – כמו שממנים רמטכ"ל – – –

שלמה קרעי: איך אתה מסיט את הדיון – – –

יועז הנדל: תקשיבו עד הסוף.

יועז הנדל: תקשיבו עד הסוף, גם אם זה לא נוח.

שלמה קרעי: תסתכל מה היה פה – – –

גלית דיסטל אטבריאן: למה דמגוגיה?

יועז הנדל: תקשיבו עד הסוף.

יועז הנדל: אתם לא מסוגלים להקשיב לאחרים.

יועז הנדל: מדברים – – –

שלמה קרעי: מה קורה כשראש ממשלה נפל על תפירת תיקים, ושר המשפטים כאן – אשתו – –

יועז הנדל: אומרים "דמוקרטיה" כל שש שניות ולא מסוגלים להקשיב למישהו אחר.

שלמה קרעי: – – עושה מה שהיא רוצה בתאגיד ומקבלת משכורת מהציבור.

יועז הנדל: אם אתם לא תקשיבו רגע אתם לא תבינו את התשובה.

שלמה קרעי: לא, אתה תקשיב, תקשיב לעצמך.

יועז הנדל: אני מקשיב לעצמי.

גלית דיסטל אטבריאן: היא עושה בדיקת עובדות לנתניהו.

שלמה קרעי: היא עושה בדיקת עובדות לראש האופוזיציה.

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

יועז הנדל: אתם מוכנים להקשיב?

יועז הנדל: בדמוקרטיה שלכם אפשר להקשיב למישהו אחר?

גלית דיסטל אטבריאן: אם לשרה נתניהו – –

יועז הנדל: הבנתי, שרה, שרה, שרה.

יועז הנדל: אמרת את זה 20 פעם.

גלית דיסטל אטבריאן: – – הייתה תוכנית בתאגיד השידור, שר התקשורת לא רק היה מתערב – היה סוגר את התאגיד.

יועז הנדל: חברים, תודה.

יועז הנדל: נהניתי מהשיחה איתכם למרות שלא הקשבתם לי.

יועז הנדל: אני מקווה שהדברים הובנו.

שלמה קרעי: אני מקווה שאתה הקשבת לעצמך.

מנסור עבאס: תודה לשר יועז הנדל.

מנסור עבאס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1457).

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום – הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 128 והוראת שעה), התשפ"ב–2021, לקריאה ראשונה.

מנסור עבאס: יציג את הצעת החוק השר עודד פורר.

מנסור עבאס: בבקשה.

שלמה קרעי: אם אתם הולכים, מי יצביע?

שלמה קרעי: הוא לא חבר כנסת.

שלמה קרעי: אה, אתה פה.

ולדימיר בליאק: גם אני, שלמה.

שלמה קרעי: אה, גם אתה פה.

עודד פורר: יש לנו ח"כ תורן, יש ח"כ תורן.

שלמה קרעי: אם הנורבגים לא פה אז אנחנו, יש לנו עוד עבודה חוץ – – –

עודד פורר: הצעת חוק התכנון והבנייה, אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת.

עודד פורר: מוצע לבצע שני תיקונים בחוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965.

עודד פורר: התיקון המוצע הראשון עוסק בזהות נציגי השלטון המקומי במועצה הארצית לתכנון ולבנייה בהתאם לסעיף 2(ג) לחוק.

עודד פורר: מוצע להרחיב את סמכות ראשי הרשויות המקומיות שהם חברי המועצה הארצית כך שהם יהיו רשאים למנות במקומם או את אחד מסגניהם כהוראת הסעיף הקיים או את מהנדס הרשות המקומית כפי שמוצע בתיקון.

עודד פורר: התיקון המוצע השני מוצע כהוראת שעה, ועניינו משך התקופות שבהן ניתן להכריז על מרחב תכנון מיוחד בהתאם לקבוע בסעיף 33 לחוק.

עודד פורר: לאור מורכבות ההליכים והתמשכותם במרחב תכנון מיוחד ולצורך השלמת הליכים שכבר החלו במרחב התכנון, כאמור, מוצע לקבוע כהוראת שעה, לתקופה של שלוש שנים, כי ניתן יהיה להאריך את תקופת תוקפו של צו למרחב תכנון מיוחד גם בתקופה נוספת, שנייה, כמשמעותה בסעיף 33(ב), לתקופה מרבית של חמש שנים – –

אוסאמה סעדי: אתה יכול להגיד לנו למי זה החוק הזה – – –

עודד פורר: – – בדומה לתקופה המקורית שניתן לקבוע בצו כאמור, ולתקופת ההארכה הראשונה כפי שנקבעו בסעיף 33 לחוק.

עודד פורר: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, ואני מצפה, שחברי הכנסת יתמכו בהצעת החוק.

עודד פורר: אני מניח שנפתח עכשיו דיון.

מנסור עבאס: כן, כמובן.

עודד פורר: כי אחר כך אני עוד ארצה לסכם.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה לשר עודד פורר.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מנסור עבאס: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אבי מעוז – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב בן צור – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח.

מנסור עבאס: אני מכריז על נעילת רשימת הדוברים.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה ארבל – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח; חברת הכנסת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה אבוטבול – אינו נוכח; חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נוכח; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

שלמה קרעי: אפשר לראות רשימת דוברים?

מנסור עבאס: שלמה, אתה בדרך, כן.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, יעני מי ששומע את הצגת הדברים, באמת שמדובר בתיקון תמים לחוק תכנון ובנייה, שמחליפים נציגים בנציגים, מאריכים את הקמת מרחב תכנון מיוחד.

אוסאמה סעדי: למה אתם לא אומרים את האמת, אדוני השר?

אוסאמה סעדי: למה אתם לא באים ואומרים שזה חוק מיוחד לחריש?

אוסאמה סעדי: זה נקרא חוק חריש.

אוסאמה סעדי: זה לא חוק תכנון ובנייה, זה חוק חריש.

אוסאמה סעדי: אתם באים ורוצים להפקיע אלפי דונמים מבאקה אל-גרבייה, מברטעה, מאום אל-פחם, מכפר קרע, מערערה.

אחמד טיבי: מייסר.

אוסאמה סעדי: מייסר.

אוסאמה סעדי: זה חוק מיוחד, חבר הכנסת ווליד טאהא, חוק מיוחד, אתה יודע את זה, יו"ר ועדת הפנים, ואתה התנגדת ואתה מתנגד ואנחנו מתנגדים.

אוסאמה סעדי: אבל על אף זאת הקואליציה הזאת, הדורסנית, מביאה את החוק הזה, למרות שהם יודעים שאנחנו מתנגדים לחוק הזה.

אוסאמה סעדי: רצו לבצע מחטף ביום שלישי שעבר – כביכול זה חוק בהסכמה, ולכן הצד הזה, שלמה קרעי, הסכים.

אוסאמה סעדי: אנחנו לא הסכמנו.

שלמה קרעי: מה הסכמנו?

אוסאמה סעדי: ואתם תומכים היום עם הממשלה ואתם תצביעו בעד הממשלה.

שלמה קרעי: אנחנו לא פה.

אוסאמה סעדי: אה, אתה לא פה.

אוסאמה סעדי: אתה לא פה.

אוסאמה סעדי: תכף נראה אתכם.

אוסאמה סעדי: אם אתם לא פה אז זה בסדר.

אוסאמה סעדי: זה חוק, אדוני השר, פעם ראשונה, אדוני היושב-ראש, פעם ראשונה שעושים מרחב תכנון מיוחד לחמש שנים.

אוסאמה סעדי: אחרי זה האריכו את זה לשלוש שנים, (אומר בערבית:) חריש.

אוסאמה סעדי: ועכשיו רוצים, בפעם השלישית, להאריך את זה בעוד שנתיים, על מנת להשלים את העבודה ולהפקיע את יתר הקרקעות שלא הפקיעו או לעשות יערות שם, באום אל-פחם ובבאקה ובכפר קרע.

אוסאמה סעדי: זו המטרה האמיתית של החוק הזה.

אוסאמה סעדי: לכן צריך להתנגד לזה ולכן אסור לנו להסכים לחוק הזה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מנסור עבאס: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, לפני שנתיים בערך, בדיון בוועדת הפנים, בנוכחות אל-לג'נה אל-אהלייה – אני זוכר שאחמד מלחם היה שם – ובתיאום עם ד"ר ענאיה בנא וראשי הרשויות של היישובים הערביים מסביב, הם ניסו להאריך את חברי הוועדה לחמש שנים.

אחמד טיבי: התנגדנו והגענו להבנה: עד שלוש שנים.

אחמד טיבי: מה שמביאים היום זה יצירת מרחב מיוחד לחריש, איזו מין ממלכה, אוטונומיה, של חריש.

אחמד טיבי: המטרה בסופו של דבר, באמצעות ועדת התכנון המיוחדת הזאת, זה להשתלט על אלפי דונמים מסביב למייסר, לערערה, לברטעה, לאום אל-פחם, לכפר קרע, לבאקה.

אחמד טיבי: כל היישובים האלה מושפעים מההחלטות של הוועדה הזאת.

אחמד טיבי: מושפעים.

אחמד טיבי: ולכן התנגדנו אז, ואנחנו ברשימה המשותפת מתנגדים גם היום.

אחמד טיבי: נדמה לי שאני רואה שרק אנחנו ורע"מ בינתיים מתנגדים להצעה הזאת, וחבל.

אחמד טיבי: חבל.

אחמד טיבי: ניסו להביא את זה אתמול, ואני לא התנגדתי כיו"ר סיעת הרשימה המשותפת, כי אם מביאים ביום שלישי צריך הסכמה של כולם.

אחמד טיבי: אז מביאים את זה היום.

אחמד טיבי: זו הצעה שהיא הצעה דורסנית לגבי היישובים הערביים, לגבי התושבים של האזור הזה בוואדי עארה, ולכן אנחנו נצביע נגד.

אחמד טיבי: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מנסור עבאס: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות, גברתי.

אורית סטרוק: כן.

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: אגב, איך אתה מצביע על החוק?

מנסור עבאס: אנחנו נגד.

אורית סטרוק: אתם נגד.

אורית סטרוק: בדיוק על זה באתי לדבר.

אורית סטרוק: כשקמה הממשלה המסוכנת הזאת אמרו ראשיה שאנחנו, הממשלה, אנחנו מסכימים על 80% מהנושאים ועל 20% אנחנו לא מסכימים, נכון?

אורית סטרוק: אתה זוכר את זה, יבגני?

אורית סטרוק: זה מה שאמרו.

אורית סטרוק: על 80% אנחנו מסכימים, על 20% לא.

אורית סטרוק: כל מטר שאתם הולכים, כל שבוע, כל כמה ימים, אתם נתקלים ב-20% האלה.

אורית סטרוק: אתם יודעים למה?

אורית סטרוק: כי ה-20% האלה הם ה-20% של המהות.

אורית סטרוק: השאלה אם יקום יישוב באביתר או לא, זה ב-20%; השאלה איך תיראה מפת העדיפות הלאומית, זה ב-20%; השאלה אם מותר, סליחה, לייהד את ואדי עארה ולייהד את הגליל, שזה ערך ציוני עליון, זה ב-20%; השאלה אם אפשר לעשות שתי מערכות חוקים במדינה, ליהודים חוק התכנון והבנייה, ולערבים חוק הבנייה והתכנון, זה ב-20%; השאלה אם אנחנו רוצים לקחת מהרשות הפלסטינית את הכספים שהיא משקיעה בעידוד טרור או שאנחנו רוצים לשנורר כסף בעבורה בעולם כדי לחזק אותה שהיא תוכל להמשיך לתקצב טרור זה ב-20%, וכן הלאה וכן הלאה.

יבגני סובה: לעצור – – – כל פעם בגלל גחמות אישיות – –

אורית סטרוק: בדיוק.

יבגני סובה: – – זה ב-80% או ב-20% – – – ואנחנו נגיע גם לדברים החשובים.

אורית סטרוק: יבגני, אני אענה לך.

אורית סטרוק: מה שקורה בינתיים הוא שב-20% האלה נמצא בראש ובראשונה, בגולת הכותרת של ה-20% האלה, הרבה לפני שאנחנו מדברים על שטח, על השאלה של כן או לא לבצע נסיגה ביהודה ושומרון – שאגב, כל יום מתבצעת, כי בני גנץ כל יום נותן לפלסטינים לאכול את השטח, והחלקים הימניים, כביכול, בקואליציה, שהיו אמורים להתנגד לזה, לא אומרים כלום.

יבגני סובה: – – – זו הפרשנות שלך – – –

אורית סטרוק: אבל עוד לפני כן, בבסיס, בבסיס, השאלה המרכזית היא השאלה של הזהות של המדינה הזאת.

אורית סטרוק: כמו שאתה, אדוני היושב-ראש, אמרת, בהתחלת הדרך אמרת: יש שני נרטיבים.

אורית סטרוק: שני הנרטיבים האלה ב-20%.

אורית סטרוק: זה ב-20%, ולכן אתם מצביעים נגד.

אורית סטרוק: וזה הביזיון של הממשלה המסוכנת הזאת, שהיא ממשלה שמאפשרת לך לגרור את מדינת ישראל, דרך ה-20% האלה, למדינת שני לאומיה, שני הנרטיבים שלה, מדינת כל אזרחיה.

אורית סטרוק: זה אירוע מסוכן מאוד.

אורית סטרוק: זה מה שרציתי לומר.

מנסור עבאס: תודה לך, חברת הכנסת אורית סטרוק.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה, שלוש דקות.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, איפה השר?

קריאה: פה, פה.

שלמה קרעי: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אדוני, קודם כול, ביקשתי לבדוק את העניין עם היועץ המשפטי לגבי העברה לוועדה.

שלמה קרעי: אין תשובה עדיין?

שלמה קרעי: מחכים.

שלמה קרעי: כי אנחנו ביקשנו.

שלמה קרעי: עוד פעם?

שלמה קרעי: אין בעיה.

שלמה קרעי: אפשר להגיד את זה למיקרופון, כל עם ישראל צריכים לדעת.

שלמה קרעי: לפני כן היה כאן דיון בהצעה לסדר-היום.

שלמה קרעי: ביקשנו להעביר אותה לוועדת הכלכלה והשר פורר ביקש ועדת הכנסת או ביקש ועדת חינוך, והשר פורר הוא לא חבר כנסת, אז אמרתי להם שבתקנון מופיע שרק חבר כנסת יכול לבקש ועדה.

אורית סטרוק: מה הממשלה מבקשת?

שלמה קרעי: אין ממשלה, הממשלה לא יכולה לבקש.

מנסור עבאס: נתתי לך תשובה שאני – – –

שלמה קרעי: אבל הפרוטוקול ראה מה היה כאן.

שלמה קרעי: לך לא הייתה עמדה.

שלמה קרעי: השר ביקש ועדת חינוך, ואמרת: אם הוא מבקש ועדת חינוך אז נעביר לוועדת הכנסת.

מנסור עבאס: אני חלק מהקואליציה ועמדת השר היא עמדתי.

שלמה קרעי: לא, זה לא נאמר לפרוטוקול, ולכן אנחנו ביקשנו את ועדת הכלכלה, ואנחנו מבקשים.

מנסור עבאס: אוקיי, אמרתי את זה אחר כך.

שלמה קרעי: בסדר, הייעוץ המשפטי בודק את העניין.

מנסור עבאס: בסדר.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, יש לי זמן קצר להשיב לשר התקשורת, שלפני כן עמד כאן ודיבר כאן בצביעות אופיינית, בהתנשאות, כאילו שאנחנו מטומטמים, כאילו שלא מבינים, גם בנושא של לפ"מ.

שלמה קרעי: אתה יודע, מחודש מרץ, ערוץ 20, שהרייטינג שלו עלה, הלך והעלה את המחירים לכל המפרסמים, כולל ללפ"מ.

שלמה קרעי: לפ"מ המשיכו לפרסם במחירים המעודכנים.

שלמה קרעי: כשהגיע חודש אוגוסט – מעניין מה קרה בטווח שבין מרץ לאוגוסט – קמה ממשלה חדשה שערוץ 20 הוא אחד המבקרים הגדולים ביותר שלה, הוא ערוץ ימני שמביא דעות ימניות, והממשלה, לפ"מ, החליטו להפסיק את הפרסום שם.

שלמה קרעי: פתאום הם נזכרו שחצי שנה קודם עדכנו את המחירים.

שלמה קרעי: אז ששר התקשורת לא יספר סיפורים, ושהם יעמדו ויגידו: אנחנו מנסים לסתום פיות של הימין.

שלמה קרעי: מי שמבקר אותנו לא יקבל תקציבים, כמו בטורקיה, כמו במקומות של צפון קוריאה, שלא נותנים למתנגדי המשטר להשמיע ביקורת.

שלמה קרעי: ולגבי הנושא השני, גם כן, מעניין שפתאום כולם סותמים את הפה.

שלמה קרעי: יש כאן אשת שר המשפטים.

שלמה קרעי: הוא הזכיר, עם חמאה על הראש, הוא אמר: הינה, אתם התעסקתם עם וואלה, ותראו, אתם בבית המשפט.

שלמה קרעי: בדיוק להפך.

שלמה קרעי: מה היה שם?

שלמה קרעי: אפילו יש מחלוקת, רואים שהתיק מתפורר ואין הרי כלום, והייתה מחלוקת אם בכלל היה שם איזשהו סיקור אוהד, כשיש כל כך הרבה כתבות נגד, ובכל זאת מעמידים למשפט על שוחד.

שלמה קרעי: כאן אשתו של שר המשפטים ממומנת מכספי הציבור, יושבת ומגישה מהדורת חדשות בכאן 11, והיא לא יכולה לבקר את הממשלה, והיא עושה בדיקת עובדות לראש האופוזיציה.

שלמה קרעי: מה קורה כאן?

שלמה קרעי: השתגענו?

שלמה קרעי: איך זה עובר בשתיקה?

מנסור עבאס: תודה רבה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

שלמה קרעי: איפה מנדלבליט?

שלמה קרעי: איפה הפרקליטות?

שלמה קרעי: איפה?

מנסור עבאס: תודה רבה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: תודה רבה.

שלמה קרעי: תודה לך.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח; חברת הכנסת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת; חבר הכנסת שמחה רוטמן – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חברת הכנסת חוה אתי עטייה – אינה נוכחת; חבר הכנסת אריה דרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת דוד אמסלם – אינו נוכח; חבר הכנסת דסטה גדי יברקן – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חבר הכנסת דוד ביטן – אינו נוכח; חבר הכנסת יריב לוין – אינו נוכח; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חברת הכנסת לימור מגן תלם – אינה נוכחת; חברה הכנסת מאי גולן – אינה נוכחת; חבר הכנסת עמיחי שיקלי – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל רון בן משה – אינה נוכחת; חבר הכנסת חיים ביטון – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – מוותר.

מנסור עבאס: אני מזמין את השר עודד פורר.

ינון אזולאי: ואחרי זה אני.

ינון אזולאי: ביקשתי.

מנסור עבאס: אני קראתי את השם שלך, ינון, ולא היית בהתחלה, ונעלתי את הרשימה.

מנסור עבאס: עכשיו כל חבר כנסת שיבוא יכול לבקש.

מנסור עבאס: תסלח לי, אני מתנצל בפני כולם.

ינון אזולאי: לא שמעתי שהודעת שנעלת את הרשימה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אדוני השר, בבקשה, אתה יכול לסכם.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשית, לחבר הכנסת קרעי, רק לעניין ההצעה לסדר-היום, מה שמופיע בתקנון זה: נשמעה ההצעה לאן ילך הדיון בנושא.

עודד פורר: מכיוון שנשמעה ההצעה, גם הממשלה – ואני כנציג הממשלה – רשאית להשמיע הצעה כאן בכנסת.

עודד פורר: משכך, הכנסת מחליטה אחר כך באמצעות ועדת הכנסת איפה ידונו, האם ידונו בוועדת הכלכלה, האם ידונו בוועדה אחרת.

שלמה קרעי: – – – היועץ המשפטי.

עודד פורר: אין לי שום בעיה.

עודד פורר: אני בהחלט חושב שזאת סוגיה דרמטית לענייני עבודתה של הכנסת, וחשוב באמת שתבורר במלואה.

עודד פורר: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, דווקא לדבר על כמה דברים שעסקתי בהם – – –

קריאה: עודד, לא שומעים.

עודד פורר: עכשיו יותר טוב?

קריאה: שיגבירו לך – – –

עודד פורר: לא, לא.

עודד פורר: להפך, יותר טוב שינמיכו את רעשי הרקע.

עודד פורר: כשינמיכו את רעשי הרקע, תוכלו לשמוע יותר.

עודד פורר: אני מאמין בשיטה הזאת יותר.

עודד פורר: אני רוצה, אדוני, לנצל את ההזדמנות הזאת, דווקא בפני חברי הכנסת, גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה, אולי לדבר על כמה דברים שאנחנו עשינו בשבוע או השבועיים האחרונים.

עודד פורר: ראשית, חשוב לי לדבר על משהו שעלה פה קודם.

עודד פורר: דיברו פה קודם, ועלתה הצעת חוק מהאופוזיציה לגבי הערים המעורבות, הטבת מס בערים המעורבות, כאילו שזה יפתור את הבעיה שישנה בערים המעורבות – בעיה שהיא גם חברתית, גם כלכלית, גם תעסוקתית, גם חינוכית, גם ביטחונית – ולא היא הדבר.

עודד פורר: ציין אדוני היושב-ראש, בצדק, את הפרויקט שאנחנו הוצאנו מהמשרד לפיתוח הנגב והגליל, פרויקט שבו יצא קול קורא לערים המעורבות, על מנת לתגבר אותן, לתגבר אותן בדיוק בנקודות שאנחנו חושבים שיש חשיבות עצומה לתגבר אותן, בסכומים לא מבוטלים.

עודד פורר: אגב, אחד הדברים שאני הגדרתי, אדוני, כשאני נכנסתי למשרד לפיתוח הנגב והגליל והפריפריה החברתית, הוא לא לעסוק כל פעם בפרויקטים – –

מנסור עבאס: בצד של הקואליציה, מנהלי הסיעות.

מנסור עבאס: עידית, בבקשה.

עודד פורר: – – קטנים, אלא ללכת על משהו משמעותי.

עודד פורר: הקצינו 50 מיליון שקל לערים המעורבות, שיצאו בקול קורא שהן ממלאות אותו היום.

עודד פורר: הכסף הזה ישמש לפרויקטים חינוכיים, פרויקטים חברתיים, שמדברים על שיתוף פעולה בין גוני האוכלוסייה השונים באותה רשות, וגם על פרויקטים של מיגון וביטחון, כדי לשוות ביטחון אישי לתושבי הערים האלה.

ינון אזולאי: גם ערים חרדיות?

עודד פורר: אגב, לא משנה.

עודד פורר: הערים המעורבות, לא משנה מה זהותן הדתית או החברתית, אלא להגיע – – –

ינון אזולאי: הורדת לאפס – – –

עודד פורר: התקצוב לא הולך לפי אם העיר היא חרדית או לא חרדית, התקצוב הולך לפי אם היא בנגב ובגליל, ואותן אנחנו רוצים לחזק.

עודד פורר: בהחלט אני חושב שזאת הדרך לטפל אחרי שנים ארוכות, שנים ארוכות של הזנחה ברשויות בגליל ובנגב.

עודד פורר: אני סיימתי, אז אני מודה לכם על ההזדמנות – –

ינון אזולאי: עודד, זה לא נכון.

ינון אזולאי: עודד, זה לא נכון – – –

עודד פורר: – – להציג את הפרויקט.

עודד פורר: מכאן ואילך, אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק.

עודד פורר: תודה.

ינון אזולאי: מחקת את הפריפריה.

מנסור עבאס: תודה, השר עודד פורר.

מנסור עבאס: בבקשה, חברי הכנסת, מי שמעוניין להצביע – נא לשבת במקומו.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 128 והוראת שעה), התשפ"ב–2021.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 19

מנסור עבאס: נמנעים – אין

שלמה קרעי: אני מבקש לוועדת תשתיות.

מנסור עבאס: ועדת הפנים.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לצרף אותי?

בועז טופורובסקי: כלכלה.

בועז טופורובסקי: כלכלה.

בועז טופורובסקי: מנסור, אני כלכלה.

קריאה: אני הפנים.

מנסור עבאס: הפנים.

שלמה קרעי: תשתיות.

ינון אזולאי: אנחנו רוצים כלכלה.

מנסור עבאס: 19 חברי כנסת, נוסף חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – 20 חברי כנסת בעד, שישה חברי כנסת נגד.

מנסור עבאס: הצעת החוק עוברת לוועדת הכנסת, והיא תנתב אותה לקביעת ועדה.

מנסור עבאס: תודה רבה לכם.

מנסור עבאס: תם סדר-היום.

מנסור עבאס: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ח בכסלו התשפ"ב, 22 בנובמבר 2021, בשעה 16:00.

מנסור עבאס: ישיבה זו נעולה.