ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 73, 2021-11-15 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, היום י"א בכסלו התשפ"ב, 15 בנובמבר 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/2469/24 וכלה בהצעת חוק פ/2543/24:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הסדרי תנועה בקרבת בית ספר), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת בועז טופורובסקי; הצעת חוק שכר לחיילים בשירות סדיר, התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת אלי כהן; הצעת חוק לסימון סוסים, חמורים ופרדים ולהגנתם, התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק העמותות (תיקון – חובת גילוי תרומה אנונימית), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת גבי לסקי ומוסי רז; הצעת חוק יום בריאות הנפש, התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל וולדיגר; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – תנאים להוצאת אדם מביתו בניגוד לרצונו), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק העברת היחידות הארציות של משרדי הממשלה לירושלים, התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת משה טור פז; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת נכות לעקרת בית), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – טיפול באמצעות אומנויות), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת מיכל שיר סגמן, עלי סלאלחה, מופיד מרעי ויסמין פרידמן; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול האפשרות לצוות על עיכוב יציאה מהארץ בגין חוב כספי נמוך), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת דסטה גדי יברקן; הצעת חוק קביעת יום לציון עקירת יישובי גוש קטיף וצפון השומרון, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אורית מלכה סטרוק, בצלאל סמוטריץ', יואב קיש, אריה מכלוף דרעי, יעקב ליצמן, ניר אורבך, מיכל שיר סגמן, אופיר סופר, מיכאל מלכיאלי, מכלוף מיקי זוהר, גלית דיסטל אטבריאן, יצחק פינדרוס, שלמה קרעי, יום טוב חי כלפון, מיכל וולדיגר, משה ארבל, אופיר אקוניס, יעקב מרגי, דוד ביטן, חיים ביטון, קרן ברק ומשה אבוטבול; הצעת חוק להגברת השקיפות בפעילותם של גופים פיננסיים (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת יואב קיש; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – ביטוח דירה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – מניעת עיקול כספי ערובה שהופקדו במזכירות בית המשפט למטרת שחרור ממעצר),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת יואב בן צור; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה בפשיעה חקלאית), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת שרון רופא אופיר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, לימור מגן תלם, אלינה ברדץ' יאלוב, אלכס קושניר ויוסף שיין; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – התקנת מעלית מטעמים מיוחדים), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – תקופת לידה והורות לנשים בעבודה פיזית קשה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל (תיקון – ציון יום המסייעים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אלינה ברדץ' יאלוב, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, יוסף שיין, לימור מגן תלם ושרון רופא אופיר; הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – איסור התניית מימון שירותי רווחה ברשויות מוחלשות), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הטלת ארנונה על מפעל לייצור נשק), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות מס לעולים חדשים), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת אלכס קושניר; הצעת חוק הקמת מאגר מידע דיגיטלי בנושא הכשרות מקצועיות, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – העלאת דמי לידה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק מיסוי רווחים ממשאבי טבע (תיקון – שקיפות הליכי השומה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת מוסי רז, סמי אבו שחאדה, אלון טל ונעמה לזימי; הצעת חוק שקיפות אינטרסים כספיים וגילוי עניינים של חברי הכנסת והשרים, התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – המונח יתום), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת שרן מרים השכל; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – ועדת האתיקה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חינוך חינם לפעוטות ולילדים), התשפ"ב–2021,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק לתיקון פקודת העדה הדתית (המרה) (גיור על ידי רב עיר), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת משה טור פז; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי ביטוח מופחתים לסטודנטים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת יבגני סובה ואלכס קושניר; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול הגבלת רישיון נהיגה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק להסדרת המגורים בשטחי מרעה, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת שרן מרים השכל, צבי האוזר, בצלאל סמוטריץ', רם שפע, יום טוב חי כלפון, מיכאל מרדכי ביטון ואורית מלכה סטרוק; הצעת חוק הקמת ועדת חקירה ממלכתית לפרשת המימד החמישי, התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק הפקדות וזכויות סוציאליות לעצמאים (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת לימור מגן תלם; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת סכום אגרת רישיון רכב), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חינוך חינם לפעוטות ולילדים), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק ההכרה בענף הפוקר, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת שרן מרים השכל ובועז טופורובסקי; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – חובת פוקד לקרוא להתייצבות לשירות ביטחון), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הגבלת תקופת ההפקעה לייעוד ציבורי), התשפ"ב– 2021, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק המרכז למורשת יהדות תוניסיה וג'רבה, התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הגבלת מספר התיקים בטיפול עובד סוציאלי המטפל במשפחות), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאים), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת אלכס קושניר; הצעת חוק הירושה (תיקון – בני זוג), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – הפסקה בין יום עבודה למשנהו שלא עולה על 8 שעות), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאים), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת חוה אתי עטייה; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – תקצוב מלא למוסדות מוכרים לא רשמיים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת ווליד טאהא, אימאן ח'טיב יאסין, מאזן גנאים ומנסור עבאס; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – קביעת שכר לימוד במוסדות מוכרים שהמדינה אינה משתתפת בתקציביהם), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת עלי סלאלחה; הצעת חוק הסכמים קיבוציים (תיקון – שינוי מעסיקים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת נעמה לזימי, גלעד קריב, מיכאל מרדכי ביטון, יעקב מרגי, עופר כסיף, אוריאל בוסו, מיכל רוזין, אופיר כץ וינון אזולאי; הצעת חוק שמירת הסביבה החופית (בחינה ועדכון של תוכניות), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אלון טל, מופיד מרעי, מוסי רז, רות וסרמן לנדה, רם שפע, נעמה לזימי, יסמין פרידמן, יוראי להב הרצנו, סמי אבו שחאדה, גבי לסקי, מיכל רוזין, אבתיסאם מראענה, גילה גמליאל וגלעד קריב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תנאי זכאות לדמי לידה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת הפעלת רכב ציבורי בימי מנוחה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת משה אבוטבול, אוריאל בוסו, יצחק פינדרוס, מאיר פרוש, אבי מעוז, יעקב ליצמן, חיים ביטון, מיכאל מלכיאלי, איתמר בן גביר, אורית מלכה סטרוק ושלמה קרעי; הצעת חוק-יסוד: הגירה לישראל, מאת חבר הכנסת אלי כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (רופא שהורשע בעבירת מין), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הכרה בהוצאות טיפול בילדים), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת שרן מרים השכל; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – החרגת עיקול רכב), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – קביעת שכר לימוד במוסדות מוכרים שהמדינה אינה משתתפת בתקציביהם),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק אחריות קבלן שיפוצים, התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל שיר סגמן; הצעת חוק דמי נסיעה לסטודנטים בתחבורה ציבורית (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק איסור חקירה בדבר עברו המיני של נפגע עבירה (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת שרון רופא אופיר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, יוסף שיין, לימור מגן תלם ואלינה ברדץ' יאלוב; הצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג (תיקון – הפקעת זכות האיזון מבן זוג שהורשע ברצח בן הזוג השני), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק הרשויות המקומיות (יועצת לענייני מעמד האישה) (תיקון – תקציב ייעודי וייחוד הכהונה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; הצעת חוק לתיקון סדרי המינהל (החלטות והנמקות) (תיקון – קיצור זמן המענה בפניות ציבור), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – רכז תנועת נוער או ארגון נוער כעבודה מועדפת), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול הגבלת רישיון נהיגה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – הרחבת זכות העמידה לנפגעי ונפגעות עבירה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת שרון רופא אופיר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, יוסף שיין, לימור מגן תלם ואלינה ברדץ' יאלוב; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – הגבלת שיעור מס שכר למלכ"רים בירושלים), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת משה טור פז; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – תגמול לעובדת עצמאית שבן זוגה משרת במילואים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק לשכת עורכי הדין (תיקון – ציון עובר בבחינת ההתמחות) (הוראת שעה),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון – פרסום סקרים בימי מנוחה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת משה אבוטבול, מיכאל מלכיאלי, יעקב מרגי, חיים ביטון, ינון אזולאי, משה ארבל, אורי מקלב, מאיר פרוש, קטי קטרין שטרית, יואב בן צור, מיכל וולדיגר ואוריאל בוסו; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הכרה בהוצאות עבודה מהבית בתקופת התפשטות נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק המלחמה בפדופיליה (מאגר מידע), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת שרון רופא אופיר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, יוסף שיין, לימור מגן תלם ואלינה ברדץ' יאלוב; הצעת חוק לתיקון פקודת היערות (הגברת ההגנה על עצים בוגרים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת יוראי להב הרצנו, יסמין פרידמן, גבי לסקי, מוסי רז, עידית סילמן, אלון טל, מאי גולן, רם שפע, מיכאל מלכיאלי, גילה גמליאל ומאיר יצחק הלוי; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (תנאי אסיר ביטחוני בבתי הסוהר), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אורית מלכה סטרוק, אבי דיכטר, צחי הנגבי, בצלאל סמוטריץ' ומיכאל מלכיאלי.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החוץ והביטחון בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת שלמה קרעי בנושא: 400 חיילי צה"ל התאבדו בשנים 2000 עד 2015, מתוכם 50 מהעדה האתיופית.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: הפקרת האינטרסים הביטחוניים של ישראל בידי התנועה האסלאמית; << נושא >>

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום – הצעות אי-אמון מטעם סיעת הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו לראשות הממשלה, התאחדות הספרדים שומרי תורה, תנועתו של מרן הרב עובדיה יוסף זצ"ל, יהדות התורה והשבת אגודת ישראל – דגל התורה להביע אי-אמון בממשלה.

מיקי לוי: הנושא הראשון: הפקרת האינטרסים הביטחוניים של ישראל בידי התנועה האסלאמית – הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו לראשות הממשלה.

מיקי לוי: ינמק את ההצעה חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

מיקי לוי: בבקשה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, שרי הממשלה, חברי כנסת בינתיים אין כאן, אני מתכבד לנמק את הצעת האי-אמון שהגשתי יחד עם סיעת הליכוד כמובן ומפלגות האופוזיציה, שמדברת על מצב שבו אנו סבורים שישנה הפקרה ממשית של האינטרסים הביטחוניים של מדינת ישראל בידי התנועה האסלאמית, בידי מפלגת רע"מ, שהיא חלק מהקואליציה הנוכחית.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שהיו הרבה מאוד מקרים שבהם סברנו שקיימת סכנה כזאת.

מכלוף מיקי זוהר: אחד מהמקרים שעליהם דיברנו – וראינו את זה ממש פה בכנסת – זה כשהם התנגדו לעמדת הקואליציה, שהם חלק ממנה, בכל מה שקשור לחוק שבזמנו אילת שקד הביאה – חוק השבות, אם אינני טועה, זה השם שלו – אבל אנחנו יודעים שהמשמעות שלו היא מאוד גדולה: היא בעצם מונעת את אותו איחוד משפחות – – –

קארין אלהרר: תזכיר לי, אתם לא התנגדתם?

מכלוף מיקי זוהר: רגע, אני מסביר היטב.

מכלוף מיקי זוהר: נכון שאנחנו הבענו כאן עמדה שהיא בניגוד למה שאנחנו מאמינים בו – –

קארין אלהרר: לא, רק רציתי לבדוק.

מכלוף מיקי זוהר: – – אבל אנחנו הוכחנו בהצבעה הזו דבר אחד שלאזרחי ישראל עדיין לא היה ברור: שיש כאן ארבעה חברי כנסת שמשתייכים לרע"מ, שמשתייכים לתנועה האסלאמית, שמצביעים בניגוד לצרכים הביטחוניים של ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: הם הצביעו פה – – –

מיקי לוי: אפשר לתקן?

מיקי לוי: חוק השבות הוא עבור היהודים.

מיקי לוי: איחוד משפחות – זה החוק.

מכלוף מיקי זוהר: אז חוק איחוד משפחות, כן, התבלבלתי, נכון, כי עכשיו בדיוק דנו בישיבת סיעת הליכוד על חוק השבות של איתמר בן גביר, שהוא רוצה להביא אותו, וגם בזה כמובן עוד נעסוק רבות.

מכלוף מיקי זוהר: אבל חוק איחוד משפחות הוא חקיקה שכל אחד היה מצפה שחברי הקואליציה יתמכו בעמדת הקואליציה.

מכלוף מיקי זוהר: הם עשו דבר הפוך לגמרי – הם הצביעו נגד עמדת הקואליציה, מה שהוכיח באופן שאינו משתמע לשתי פנים שמדובר בסיעה שהיא חלק מהקואליציה שחותרת להפקרת הביטחון של אזרחי ישראל.

קארין אלהרר: – – – ישראל בקואליציה.

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא, אני דואג למדינת ישראל.

קארין אלהרר: אה, אז למה הצבעת נגד?

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רצינו להבהיר, כמו שאמרתי, ולחדד סוגיה שהוכיחה שחברי הקואליציה הנוכחית, סיעת רע"מ, שמשתייכים לתנועה האסלאמית, מצביעים בניגוד לעמדות של הקואליציה ומוכנים להפקיר את ביטחון ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: זה בדיוק מה שקרה, הם עשו את זה.

מכלוף מיקי זוהר: לאחר מכן היה אירוע נוסף.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מכירים את אירוע חוק החשמל, שם אנחנו ידענו שהם דורשים העברה של חוק חשמל, אחרת הם לא יתמכו בתקציב.

מכלוף מיקי זוהר: כן, כמובן שהם קיבלו את האישור, ומה ראינו שם?

מכלוף מיקי זוהר: עידוד של עברייני בנייה, אין לזה הגדרה אחרת; אנשים שבונים בניגוד לחוק את הבית שלהם בלי לקבל היתר בנייה כמו כל אזרח שומר חוק, ובאמצעות החקיקה הזו אפשר לחבר חשמל.

מכלוף מיקי זוהר: היום היו אפילו כמה דיונים בנושא שבהם דיברו על כך שהם יכולים לעשות פעולות שהן באמת מרחיקות לכת.

מכלוף מיקי זוהר: אני יודע אפילו שהשרה שקד אמרה שהיא לא רוצה לקדם את החוק ככה, אבל הינה ספוילר: אל תתרגשו, החוק יעבור כפי שהם רוצים, משום שמה לעשות, הקואליציה הזאת יושבת על כרעי תרנגולת, ובלי התמיכה של רע"מ בכל מה שקשור להחלטות שמגיעות פה לכנסת או למשל בהתנגדותם להצבעות אי-אמון, הקואליציה הזאת מן הסתם תתפרק.

מכלוף מיקי זוהר: הדבר הזה מראה לנו עוד נדבך מאוד מאוד חשוב, שאנחנו מודעים לו, אבל הציבור הישראלי אולי פחות מודע לו.

מכלוף מיקי זוהר: דוגמה נוספת – מנסור עבאס, חבר קואליציה, שאני יודע שחברי הקואליציה מגדירים אותו כחבר סיעה קטנה, זוטרה, בקואליציה הזאת, מרשה לעצמו להגיע לשיחה מדינית עם מלך ירדן, ולפי מה שנקרא "יודעי דבר", דן איתו בנושא הפלסטיני.

מכלוף מיקי זוהר: האם אנחנו רוצים שהתנועה האסלאמית תנהל את הסוגיות הביטחוניות הפלסטיניות בישראל?

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר לכם אפילו כך: גם אם תשאלו את מרצ ואת מפלגת העבודה, שאינן נחשבות למפלגות ימין, בלשון המעטה, הם יגידו לכם שהם לא היו מוכנים – או מוכנות, כפי שמרב מיכאלי חברתי תטען – שהתנועה האסלאמית תנהל את המשא ומתן מול הפלסטינים או תדון בנושא הפלסטיני.

מכלוף מיקי זוהר: בכל זאת אנחנו רואים שהדבר הזה אכן קרה, באישורו של ראש הממשלה הנוכחי נפתלי בנט.

מכלוף מיקי זוהר: הדבר הזה, מבחינתי לפחות, זה עוד קו אדום שנחצה בכל מה שאנחנו רואים בכך שהתנועה האסלאמית משתלטת על ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: בכל יום שחולף אנחנו רואים ממש השתלטות ברורה של התנועה האסלאמית על סדר-היום לפחות ועל קבלת ההחלטות של ממשלת ישראל, וכמובן, כפועל יוצא מזה – על מדינה ישראל כולה.

מכלוף מיקי זוהר: מעבר לכך, אנחנו יודעים שהרבה מאוד סוגיות שהתנועה האסלאמית רוצה שיעברו בכנסת עוברות, וסוגיות שהיא לא רוצה שיעברו בכנסת לא עוברות, כי היום – צריך לומר בקול ברור בלי להסתיר את זה – מועצת השורא בהחלטותיה קובעת מה עובר בכנסת ומה לא עובר בכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: הדבר הזה, מבחינתי, הוא דבר שהוא גם היסטורי – פעם אחת, ופעם שנייה – איננו יודעים לאמוד נכון לעכשיו מה יהיו ההשלכות של הממשלה הנוכחית קדימה על אזרחי ישראל, משום שיש דברים שגם נעשים במחשכים; לא הכול אנחנו יודעים, לא לכול אנחנו מודעים.

מכלוף מיקי זוהר: יש דברים שנסגרים בחדרים סגורים, מה שנקרא, וכשהם נסגרים בחדרים סגורים – יכול להיות שנושאים שהיו מיטיבים עם ישראל או עוזרים לביטחון ישראל לא יגיעו בכלל להצבעה בכנסת, משום שהיה איזשהו איום של רע"מ, שאומרים: אם אתם תביאו את זה למליאה, אנחנו נפרוש מהקואליציה.

מכלוף מיקי זוהר: כמובן שהדברים שעולים בדרך כלל לסדר-היום אלו הדברים שנופלים במליאה או מוצבעים במליאה, ושוב, בהתאם לגחמות התנועה האסלאמית.

מכלוף מיקי זוהר: מעבר לזה, אני לא יודע למה, אבל יש לי תחושה שהכספים הרבים שהגיעו למנסור עבאס לחלוקה – הרי עד עכשיו בישראל הנוהל המקובל היה שהכספים מחולקים על ידי משרדי הממשלה, על ידי משרד האוצר, ולא יכול להיות שאדם ספציפי יבוא ויגיד: הכסף הזה הולך לשם והכסף הזה הולך לכאן.

מכלוף מיקי זוהר: במקרה של מנסור עבאס חרגו מהנורמה – נתנו לו אפשרות בתוך משרדי הממשלה לקבוע לאן הכספים האלה הולכים.

מכלוף מיקי זוהר: אני שואל את עצמי שאלה: מנסור עבאס, כשירצה ללכת ולחלק את הכסף, הייתכן שהוא יתייעץ עם מועצת השורא בסוגיה?

מכלוף מיקי זוהר: הייתכן שהוא יבדוק מה התנועה האסלאמית חושבת על חלוקת הכספים?

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר לכם: כן וכן.

מכלוף מיקי זוהר: ואם דבר כזה קורה, הגענו לסיטואציה שמיליארדי שקלים של אזרחי ישראל בעצם מופקדים – בידי מי?

מכלוף מיקי זוהר: בידי התנועה האסלאמית.

מכלוף מיקי זוהר: מעבר לכך, אני רוצה לומר דבר נוסף.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו יודעים שיש כספים שמגיעים לעמותות מסוימות שקשורות לתנועה האסלאמית, או במקרה הזה אנחנו יודעים שיש עמותה שראש המשא ומתן הקואליציוני – או יותר נכון מנהל המשא ומתן הקואליציוני, זה שעורך את המשא ומתן או את ההסכם הזה, שהוא בכיר ברע"מ – נפגש עם בכיר בחמאס.

מכלוף מיקי זוהר: הוא מחזיק בעמותה שאנחנו לא יודעים את טיבה, את מהותה, את הדברים שהם עושים, כמה הם שומרים על ביטחון ישראל או לא שומרים על ביטחון ישראל; אולי אפילו ההפך, חס וחלילה.

מכלוף מיקי זוהר: אין לי הוכחה לכך, אבל כמובן שהעניין צריך לעבור בדיקה.

מכלוף מיקי זוהר: אלה האנשים שמקבלים החלטות לאין הכספים שאזרחי ישראל משלמי המיסים – משלמים כל חודש, באמת בקושי רב – הם מחליטים לאין הכסף הזה הולך.

מכלוף מיקי זוהר: הם מחליטים מה המדיניות של אותו משרד ממשלתי, איך הכסף של מנסור עבאס מגיע למקורות או למקומות שהוא רוצה שהם יגיעו.

מכלוף מיקי זוהר: לא רק שהדבר הזה נשמע לי לא תקין, לא נשמע לי אפילו הגיוני שהגענו לסיטואציה – זה בדיוק מה שהצעת האי-אמון הזאת מדברת עליו – שהגענו לסיטואציה שהביטחון של ישראל מופקר והאינטרסים הביטחוניים של ישראל מופקרים – בידי מי?

מכלוף מיקי זוהר: בידי התנועה האסלאמית.

מכלוף מיקי זוהר: אמרנו דבר נוסף; אמרנו שיש עמותות שמקבלות כסף שקשורות באיזושהי צורה לתנועה האסלאמית.

מכלוף מיקי זוהר: נאמר לנו שהכספים יגיעו ליתומים בעזה.

מכלוף מיקי זוהר: ואני שואל את עצמי: האם אלו יתומים מאנשים שאיבדו את חייהם ממחלה קשה, שאיבדו את חייהם מתאונת דרכים, חס וחלילה, או האם מדובר ביתומים מהורים שאיבדו את חייהם במאבק מול חיילי צה"ל או שהשתייכו חלילה לארגון טרור?

מכלוף מיקי זוהר: מי יכול לבדוק מי היתום שבעיניהם זכאי לכסף מבחינת הצורך שלו?

מכלוף מיקי זוהר: שמא אולי מדובר ביתום של מישהו שניסה להרוג את אזרחי ישראל באחד מהמאבקים הביטחוניים הלא-מועטים שיש לנו, לצערנו הרב, מול החמאס ברצועת עזה?

מכלוף מיקי זוהר: כל הדברים האלה שאני מעלה פה עכשיו, אני אומר לכם, חברים, זה אפילו לא שמץ קטן מכל הדברים הגדולים שאולי אנחנו עדיין לא יודעים עליהם, כי ישראל חד-משמעית משלמת יום-יום מחיר על כך שהתנועה האסלאמית מנהלת את האינטרסים הביטחוניים של ישראל, ובפועל מנהלת את הקואליציה הנוכחית.

מכלוף מיקי זוהר: ואני אומר לכם, נכון, העלו כל מיני טענות נגד הליכוד, ואפילו נגדי, שאנחנו ניהלנו עם רע"מ משא ומתן משמעותי להקמת ממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: תראו, חברים, אפשר לומר את זה לכל מי שלא היה בחדר, אבל אני הייתי בתוך החדר, ואני יודע על מה השיחות היו ומה הרעיונות שעלו.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, גם אני באופן אישי שמעתי ממנסור עבאס את הרעיונות ואת ההצעות, וכמובן הלכתי איתם לנתניהו, ראש הממשלה דאז, ואני אומר לכם דבר אחד: מעולם, מעולם לא היה מצב ששקלנו הקמת ממשלה, צירוף לקואליציה.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא עמד על הפרק, אפילו לא לרגע אחד.

מכלוף מיקי זוהר: אני זוכר שאחרי הבחירות הראשונות, שבהן לא הצלחנו להרכיב ממשלה כי איווט ליברמן החליט שהוא לא מצטרף לממשלה שלנו, היו לנו 60 מנדטים, פגשתי את מנסור עבאס – – –

מתן כהנא: גם עבדך אמר לו דברים כאלה.

מכלוף מיקי זוהר: לא אמרתי דברים אחרים מעולם.

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע שבשונה מחברים שלך, אני בן אדם של מילה, לא בדיוק כמו נפתלי.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אני אומר – – –

מתן כהנא: ראש הממשלה, ברשותך.

מכלוף מיקי זוהר: כן, הוא ראש הממשלה, זה נכון, אני לא אומר שלא, אבל מילה אין לו.

דוד אמסלם: – – –

מכלוף מיקי זוהר: ראש הממשלה הוא כן, מילה אין לו – זה, בוא נגיד, סיכום שאני יכול לחיות איתו בשלום.

קארין אלהרר: לדעתך.

מכלוף מיקי זוהר: לא.

מכלוף מיקי זוהר: לא לדעתי, לדעת הציבור שלו.

מכלוף מיקי זוהר: הרי הציבור שלו קיבל הבטחה מסוימת גם במערכת הבחירות, וקיבל את אותה הבטחה גם במהלך המלחמה הקשה שהייתה לנו ברצועת עזה.

מכלוף מיקי זוהר: בסוף נגמרו הבחירות, והוא עשה משהו אחר.

מכלוף מיקי זוהר: אבל קצרה היריעה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבין שקשה לך, הזמן מעיק עליך, השר מתן כהנא, אבל אני אגיד לך משהו: תיהנה מכל שנייה, השר מתן כהנא, כי אי-אפשר לדעת מתי זה ייגמר, כי הרי גם אתה וגם אני יודעים שכשייגמר הסיפור הזה של הממשלה הזאת, גם הסיפור של ימינה ייגמר, ולכן אני אומר, תיהנה מן הרגע, תיהנה מן השעה.

מכלוף מיקי זוהר: הציבור בבית רואה היטב – – –

הם יעברו ליש עתיד.

מה הבעיה?

מכלוף מיקי זוהר: הציבור בבית רואה היטב שהתנועה האסלאמית מנהלת את הממשלה הנוכחית.

מכלוף מיקי זוהר: הינה, הגיע מנסור עבאס.

מכלוף מיקי זוהר: תכף היא תרצה – – –

מנסור עבאס: את הנוכחית?

מכלוף מיקי זוהר: כן, הממשלה הנוכחית.

מנסור עבאס: וזאת שהייתה לפניה?

מכלוף מיקי זוהר: אתה היית רוצה.

מכלוף מיקי זוהר: מנסור, היית רוצה.

מנסור עבאס: מה מספר החדר שלי?

מכלוף מיקי זוהר: הייתי אצלך בחדר.

מנסור עבאס: כמה פעמים?

מכלוף מיקי זוהר: פעמיים לפחות.

מנסור עבאס: כמה ניהלנו משא ומתן – – –

מכלוף מיקי זוהר: הינה, אתה פה, זה יכול להיות אירוע מעניין.

מכלוף מיקי זוהר: אני הצעתי לך פעם להצטרף לממשלה?

מנסור, למה אותי אתה לא מזמין לחדר?

מכלוף מיקי זוהר: תענה, תענה, תענה.

מכלוף מיקי זוהר: אני פה מולך, עין בעין.

מכלוף מיקי זוהר: אני פעם אמרתי לך שאתה יכול להצטרף לממשלה?

חמד עמאר: אני מציע לך לרדת כמה שיותר מהר.

מכלוף מיקי זוהר: לא.

מכלוף מיקי זוהר: רגע, רגע.

מכלוף מיקי זוהר: זה אירוע מכונן.

מנסור עבאס: מיקי, השאלה הייתה – – –

חמד עמאר: אני מציע לך לרדת כמה שיותר מהר.

מנסור עבאס: מיקי – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני שואל אותך, מנסור עבאס, אתה בן אדם של מילה?

מנסור עבאס: כן.

מכלוף מיקי זוהר: אתה קיבלת ממני פעם הצעה להצטרף לממשלה?

מנסור עבאס: תקשיב.

מכלוף מיקי זוהר: תענה.

מנסור עבאס: תקשיב.

מנסור עבאס: אתה רוצה תשובה, לא?

מכלוף מיקי זוהר: כן.

מנסור עבאס: אתה באת וביקשת ממני לאפשר לנו – –

מכלוף מיקי זוהר: להקים ממשלה.

מנסור עבאס: – – להקים ממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: נכון.

מנסור עבאס: איך?

מכלוף מיקי זוהר: בהימנעות.

מנסור עבאס: איך?

מנסור עבאס: אתה באת, במירכאות, לפי הגרסה שלך, לתנועה האסלאמית, למועצת השורא, וביקשת מהתנועה האסלאמית לאפשר לליכוד להקים ממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: אמת.

מכלוף מיקי זוהר: נכון.

מנסור עבאס: עובדה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אני הצעתי לך להצטרף לקואליציה?

מכלוף מיקי זוהר: אני הצעתי לך להצטרף לקואליציה?

מכלוף מיקי זוהר: כן או לא?

מנסור עבאס: מה זה שייך?

מכלוף מיקי זוהר: למה אתה לא עונה?

מיקי לוי: כל הזמן על חשבוני.

מיקי לוי: תמשיכו.

חמד עמאר: – – – הוא ישב בחוץ?

חמד עמאר: מה המחיר?

חמד עמאר: מה המחיר של זה?

מכלוף מיקי זוהר: אני הצעתי לך להצטרף לממשלה שלנו?

מכלוף מיקי זוהר: תגיד, כן או לא?

מכלוף מיקי זוהר: אתה רואה שהוא לא עונה?

מכלוף מיקי זוהר: הינה ההוכחה.

מכלוף מיקי זוהר: אם הוא היה יודע להגיד כן, הוא היה אומר כן.

מכלוף מיקי זוהר: אבל למה הוא לא אומר כן?

מכלוף מיקי זוהר: כי אני לא הצעתי לו מעולם.

מכלוף מיקי זוהר: מעולם.

מנסור עבאס: מיקי ידידי, היו שלושה ערוצים.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו יש עוד ערוצים.

מכלוף מיקי זוהר: הערוץ שלי כבר לא קובע?

מכלוף מיקי זוהר: הערוץ שלי כבר לא קובע?

מנסור עבאס: ערוץ עם מיקי זוהר וערוץ עם אחד השרים, שביקש לא לחשוף את שמו – אני מכבד את זה, אדוני היושב-ראש – – –

דוד אמסלם: מכלוף, בחייאת מכלוף, אם אני הייתי עומד ככה, הוא לא היה מוציא אותי?

מכלוף מיקי זוהר: קיבלנו פה הוכחה – – –

מנסור עבאס: הערוץ השלישי היה ישירות.

מכלוף מיקי זוהר: בוא אני אגיד לך עוד דבר, עכשיו אתה תענה לי על עוד – – –

מנסור עבאס: היה ישירות.

מכלוף מיקי זוהר: מנסור, אני רוצה שתענה לי על עוד שאלה.

מכלוף מיקי זוהר: איזו תשובה החזרתי לך?

מיקי לוי: חבר הכנסת עבאס.

דוד אמסלם: – – – תודה רבה.

דוד אמסלם: אנחנו רואים אותך בטלוויזיה.

דוד אמסלם: הוא, מותר לו הכול.

דוד אמסלם: אתה מבין על מה אנחנו מדברים?

מכלוף מיקי זוהר: זה חשוב.

מכלוף מיקי זוהר: זה אירוע מכונן.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, זה אירוע מכונן.

מיקי לוי: חבר הכנסת עבאס.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: אני פוגע בביטחון המדינה?

מנסור עבאס: אני הצבעתי בעד תקציב הביטחון, ואתם – נגדו.

מיקי לוי: חבר הכנסת עבאס, שב, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: מנסור, אני שואל אותך עוד שאלה, בסדר?

מכלוף מיקי זוהר: שאלה אחרונה לסיום.

דוד אמסלם: אם אני הייתי – כבר הייתי בחוץ, והיית מספר שאני מקלל – – –

מכלוף מיקי זוהר: שנייה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה אמרת – – –

דוד אמסלם: – – –

מכלוף מיקי זוהר: מנסור עבאס, אתה אמרת לי: תשמע, מיקי, אנחנו מוכנים להימנע.

מכלוף מיקי זוהר: נכון אמרת שאתם מוכנים להימנע בהצבעה אחת?

דוד אמסלם: תרוץ לבכות שאנחנו מעליבים אותך.

מכלוף מיקי זוהר: אמרתי לך: חבר הכנסת עבאס, מה אתה רוצה?

מכלוף מיקי זוהר: אמרת לי: א', ב', ג'.

מכלוף מיקי זוהר: חזרתי אליך עם תשובה אחרי שהלכתי לנתניהו.

מכלוף מיקי זוהר: מה הייתה התשובה?

מיקי לוי: שב.

מיקי לוי: חבר הכנסת עבאס, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: מה הייתה התשובה?

מכלוף מיקי זוהר: תענה.

מיקי לוי: שב.

מיקי לוי: תענה לו מהמקום אם הוא מאפשר.

מכלוף מיקי זוהר: לא.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה שהוא יענה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עבאס, שב.

מיקי לוי: שב.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אתה רואה מה זה?

מכלוף מיקי זוהר: איזה יופי שהאמת לא יכולה בסוף להיעלם.

מיקי לוי: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: אני שואל אותך, מנסור עבאס, אתה ביקשת שלושה דברים – – –

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: משפט לסיום.

מכלוף מיקי זוהר: ביקשת שלושה דברים בשביל להימנע בהצבעה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: הלכתי לנתניהו וחזרתי אליך עם תשובה.

מכלוף מיקי זוהר: מה הייתה התשובה?

מכלוף מיקי זוהר: תענה, כן או לא?

מנסור עבאס: שלחתי את העניין למזכיר – – –

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא עונה.

מכלוף מיקי זוהר: מה הייתה התשובה שלי אליך?

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר.

מכלוף מיקי זוהר: אני אסיים ואומר, מאחר שחבר הכנסת – –

מיקי לוי: תזמין את חבר הכנסת עבאס לקפה.

מכלוף מיקי זוהר: – – לא רוצה לענות – אתה יודע מה, כנראה שהאדיקות המוסלמית שלך מונעת ממך לשקר, כי אתה לא מסוגל להגיד לי את התשובה, כי אתה יודע – – –

מנסור עבאס: נלך לפוליגרף.

מכלוף מיקי זוהר: לא.

מכלוף מיקי זוהר: כי אתה יודע שאני צודק.

מנסור עבאס: נלך לפוליגרף.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: חבר הכנסת עבאס, די.

מכלוף מיקי זוהר: כי אם אתה היית עונה על השאלה, היית אומר דבר פשוט – –

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר, משפט.

מכלוף מיקי זוהר: – – שפנית אליי ובדקתי הימנעות בלבד, לא הקמה, ולאחר מכן גם חזרתי אליך עם תשובה מנתניהו, שהייתה תשובה שלילית, ואתה יודע את זה, וחבל שאתה לא אומר את זה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: השר מתן כהנא, בבקשה.

מתן כהנא: מנסור, אם אתה רוצה תגובה, יש לך.

אופיר כץ: – – –

דוד אמסלם: אתה תמיד תגיד: אתם בהתיישבות נתתם לנו יותר.

משה ארבל: זה יפה, מנסור, שאתה לפחות לא משקר – – –

דוד אמסלם: יש לך משפטים קבועים.

דוד אמסלם: לעמאר יש: מה עשיתם 12 שנים, ואתה: ואתם בליכוד נתתם לנו יותר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, השר כהנא.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, בכל העולם מתמודדים עם מכת החדשות הכוזבות, לא רק אזרחי מדינת ישראל סובלים מזה.

מתן כהנא: זו אחת הרעות החולות של דורנו.

מתן כהנא: מספיק לראות את השמועות הכוזבות סביב החיסונים כדי להבין עם מה אנחנו מתמודדים.

מתן כהנא: מה לא אמרו על החיסונים?

מתן כהנא: שמשתילים שבבים, שיצמחו קרניים, שיצמח זנב, ובפייק ניוז אין גבול לדמיון.

מתן כהנא: תראו לאן הגענו.

מתן כהנא: פייק ניוז שמקורו בקבוצות קונספירציה שוליות מוצא את מקומו בהצעות אי-אמון בממשלה נבחרת ומכהנת.

מתן כהנא: מעכשיו מגישים הצעות אי-אמון על בסיס שמועות שווא והמצאות.

מתן כהנא: אם רצינו דוגמה לשיבוש ולכאוס שהפצת חדשות כזב יוצרת, אז קיבלנו.

מתן כהנא: פייק ניוז, כשמו כן הוא – פייק – –

משה ארבל: מי מדבר על שקר, אה?

מתן כהנא: – – כזב, המצאה, ללא שום אחיזה במציאות וללא שום קשר לאמת.

מתן כהנא: מאיפה המצאתם את הבדיה הזאת?

מתן כהנא: עד להיכן עוד אפשר לעוות את המציאות בתואנות שווא?

מתן כהנא: כמה נמוך עוד תרדו?

מכלוף מיקי זוהר: רגע, התנועה האסלאמית לא – – –

מתן כהנא: הממשלה לא מפקירה את האינטרסים הביטחוניים של המדינה, לא בידי התנועה האסלאמית ולא בידי גוף אחר.

מכלוף מיקי זוהר: – – –

מתן כהנא: זאת האמת לאמיתה.

מתן כהנא: תודה.

דוד אמסלם: אתה לא מאמין בזה.

מכלוף מיקי זוהר: גם אתה לא מאמין למה שאמרת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אנחנו נעבור – – –

קריאה: אתה לא מאמין למה שאתה אומר.

קריאה: גם אתה לא מאמין – – –

דוד אמסלם: אתה יודע שזה הבלוף הכי גדול.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון הבאה.

דוד אמסלם: אתה פשוט תותח-על, אתה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יעקב אשר, חבר הכנסת אשר, בבקשה.

קריאות: – – –

לא אישי, לא אישי אליך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

מתן כהנא: מה תחדש?

מתן כהנא: מה תחדש, חבר הכנסת אשר?

מתן כהנא: מה תגיד, תגיד אנטיוכוס?

מיקי לוי: השר כהנא, השר כהנא.

– – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, הדוכן לרשותך, בבקשה.

אבל למה השר לא רוצה להישאר?

שמחתי שהוא פה.

דוד אמסלם: הוא מתבייש.

מה אתה מפחד?

מה אתה בורח?

בוא, תישאר.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת אשר, עשר דקות.

לא שיש לי בעיה שגברתי השרה נמצאת כאן.

הפוך, זה עושה לי דז'ה וו לשנה וחצי של ועדת חוקה, חוק ומשפט, שבה בילינו הרבה מאוד שעות ביחד לטובת עם ישראל, לטובת עם ישראל.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, תמונת המצב היא ממשלה מוזרה, שבראשה עומד נפתלי בנט, מימינו ומשמאלו – מנסור, לא רק שאתה לא מזמין אותי אליך כמו את מיקי זוהר, אתה גם מפריע לי לדבר?

מנסור עבאס: מה?

מנסור עבאס: סליחה.

תזמין גם אותי.

למה רק את מיקי זוהר אתה מזמין כל היום אליך?

מנסור עבאס: לא, אני לא הזמנתי.

אה, אוקיי.

מיקי לוי: חבר הכנסת עבאס, די.

תן לי רק לדבר.

כבוד השר – לא כיבדתי אותך.

עומד ראש הממשלה נפתלי בנט, מימינו ומשמאלו – – –

חמד עמאר: כבוד השרה.

אמרתי כבר.

אל תלמד אותי נימוסים והליכות, אדוני.

חמד עמאר: לא, לא, חשבתי שלא ראית.

אני מתחיל מהתחלה.

ממשלה מוזרה: בראשה עומד נפתלי בנט, מימינו ומשמאלו תהום פעורה, לפניו לא מחכה עתיד פוליטי.

הוא לא מסוגל להגיע, אדוני היושב-ראש, לשום הסכמה בנושאים מדיניים וכלליים שונים.

עוד לא היה ראש ממשלה חסר אונים כמוהו, ואני אומר את זה ברצינות גמורה.

היו ראשי ממשלות שלא הצליחו להעביר את כל מה שהם רצו, אבל את רוב מה שהם רצו – הם שלטו ביד רמה.

בואו ניקח כמה דוגמאות: לא בח'אן אל-אחמר; לא באביתר.

הכול נכנס להקפאות – יש פריזר כזה גדול בלשכת ראש הממשלה.

לא היישוב אביתר, לא חוק החשמל, לא אזורי עדיפות לאומית לגבי מקומות שנפתלי בנט, לפחות בעבר, מאוד היה חושב שהם צריכים להיות באזור עדיפות לאומית, אבל מי ייתן לו את זה בממשלה הזאת?

מי שייתן לו לפנות את ח'אן אל-אחמר ייתן לו גם את זה.

לא בנושא ההתיישבות הצעירה, שבאמת, אדוני היושב-ראש, נמצאות שם משפחות שסובלות.

אני תמכתי בעניין הזה עוד בזמנו, בקדנציה שעברה, בוועדה, כשלא נתנו לקדם את זה, לצערי הרב, בגלל הפריטטיות.

אנשים נמצאים שם בסכנת חיים, עם גנרטורים, עם כל מיני דברים מהסוג הזה.

אדוני היושב-ראש, הם לא יכולים להגיע להסכמה על הקונסוליה הפלסטינית בירושלים, כי אנחנו יודעים שיש כאלה בתוך הממשלה שישמחו שיקימו את הקונסוליה הזאת ויש כאלה שמבחינתם זאת תהיה בעיה.

אפילו בקנביס, אדוני היושב-ראש, הם לא מצליחים להגיע; בטח שלא יום הזיכרון להרוגי כפר קאסם – נכון, השר חמד?

ובית חולים בסח'נין – ראינו את מה שקורה כאן, ועוד ועוד ועוד.

אבל אדוני היושב-ראש, אני מצאתי את ההמצאה של הממשלה הזאת.

יש באמת שני דברים שמדביקים אותה, את ממשלת הדבק הדו-צדדי – שני דברים: האחד זה להזיז את נתניהו, שצילו מאיים עליהם.

מה לעשות, צילו מאיים עליהם.

כן, נכון שהם עוטפים את זה בכל מיני מילים יפות, אבל בסוף, אין מה לעשות, קשה להשוות, צילו מאיים עליהם.

זה הדבר הראשון.

הדבר השני שבו הם מאוד מאוד מאוחדים הוא חיסול הצביון היהודי ופגיעה בכל סמלי הדת של מדינת ישראל.

שם מתקיים בממשלה הזאת הפסוק: וגר ניר אורבך עם תמר זנדברג, ויום טוב כלפון עם יוליה מלינובסקי ירבץ.

הם מסתדרים.

נושאי דת הם הנושאים היחידים שבהם אתם יודעים לעבוד ביחד.

הבטחתם ממשלת איחוי ואחדות ושלום בין חלקי האוכלוסייה – קיימתם, אבל רק בין חלק מהחלקים.

אבל מאחר שבימין ושמאל בדברים האלה אתם לא יודעים לתקשר, אז שוחטים כבש.

הכבש ששוחטים זה מה שאפשר לעשות בענייני דת ומדינה.

תראו איזו אחדות יש ביניכם בכל מה שקשור למוסד הרבנות הראשית, בכל מה שקשור לפגיעה בבתי הדין.

איך אתם שומרים על בתי המשפט והשופטים ומצד שני בועטים ברוב רבני ודייני ישראל ברגל גסה.

הוא לא סתם יצא, שר הדתות, תאמין לי, הוא לא סתם יצא.

אתם מפטרים ושולחים הביתה אלפי משגיחים מסורים.

אנחנו, אדוני, בכל חקיקה – אתה יודע את זה, מי כמוך יודע – תמיד דאגנו מה יהיה עם העובדים.

הכשרות – כמה מילים יפות וזה הכול; 4,000 עובדים, 350 של הרבנות ועוד 3,500 שמאוגדים אבל עובדים דרך אותם מקומות שהם משגיחים בהם.

הקמתם ועדה לשירותי דת יהודיים.

את מי שמתם בראשה?

חברת כנסת שמצהירה שאיננה צורכת ואיננה רוצה לצרוך שירותי דת כאלה, ומבחינתה זה עושה לה זיכרונות של הטליבאן.

נתתם בידה – כן, ניר אורבך, יום טוב כלפון, עידית סילמן, אתם הפקדתם בידה של יוליה מלינובסקי להחליט מה כשר במדינת ישראל ומה לא; איך מגיירים במדינת ישראל ואיך מבררים בירורי יהדות; איך ייראה שריד מקדשנו, הכותל, מקום הקונסנזוס הלאומי.

אתם שותפים פעילים – נותנים לגלעד קריב להחריב את חומות ירושלים מימי בית המקדש.

לא רק זה, אתם מעבירים כסף לעמותות של רפורמים, למרות שברוך השם בארץ הם כמעט לא קיימים – גברתי השרה, אני אודה לך אם תזמיני את השר עמאר לכוס קפה אחר כך.

בנוסף, אדוני היושב-ראש, כנקמה פוליטית בנבחרי הציבור החרדי, אתם, יחד עם ליברמן, רומסים את הציבור החרדי, את העובדות החרדיות, את הילדים החרדים, את המעונות; מכים בהם בעליות מחירים, בחד-פעמי; לקחתם ביד גסה 10,000 יחידות דיור בקריית גת, שפיר, שיועדו לזוגות צעירים חרדים – כי לא מקימים שכונות בערים מעורבות, אז דובר שבשפיר יקימו משהו שיהיה עתודה לעיר חדשה.

המדינה השקיעה כסף בתכנון מחדש לחרדים, ובא שר חובש כיפה וזרק 10,000 זוגות צעירים לפח, את החלומות שלהם.

זאת נקמה, נקמה בנו, נבחרי הציבור, שאנחנו לא הולכים איתכם ולא נלך איתכם.

אינכם מוכנים לנקוף אצבע בנושא של גילויי גזענות נגד הציבור החרדי.

רק בשבוע שעבר עבר אומנם החוק הזה, אבל הממשלה התנגדה לתיקון חוק העונשין בנושא הגזענות שיגן על הציבור החרדי.

על כל זה אתם, עידית סילמן, נפתלי בנט, גדעון סער, בני בגין, יום טוב חי כלפון, אתם חברתם עם כל אלה שמכריזים בגאון: אין לנו חלק באלוקי ישראל, עם כל החלק הזה.

זה לא כל הקואליציה – יש בתוך הקואליציה אנשים מהרבה סיעות שלא זו השקפת עולמם.

זה מזכיר לי, אדוני היושב-ראש, את הסיפור הידוע שמרן הרב עובדיה תמיד סיפר, שעלה מישהו לשמיים, ובאו ואמרו לו: תשמע, הקמת בתי כנסת, הקמת מקוואות.

הוא אמר: אני לא זוכר.

אומרים לו: לא, הצבעת למפלגה חרדית – הוא אמר: לש"ס, אני אומר:

ליהדות התורה; פעם זה היה גם המפד"ל – בזה אתה עצמך כאילו הקמת את בית הכנסת הזה, כאילו הקמת את המקווה הזה.

אני אומר לכם, אנשי ימינה, אתם במו ידיכם נותנים יד לשונאי הדת במדינה, אלה שרוצים שהמדינה הזאת תיראה כמו כל מדינה אחרת באירופה.

אני רוצה לומר לך בכנות, אדוני היושב-ראש, אני לא חושב שראש הממשלה בנט הוא שונא חרדים – הוא פשוט לא יכול לעשות כלום.

הוא מת מפחד מליברמן ולפיד.

הוא בורח מכל סממן דתי עד כדי כך שאפילו לכותל המערבי אדוני ראש הממשלה לא הגיע, לשאת תפילה עם היכנסו לתפקיד ראש הממשלה – מה שנהגו כל ראשי הממשלה והנשיאים עם היבחרם.

אין לך, אדוני ראש הממשלה, שום יכולת השפעה על ליברמן ועל יוליה.

אין לך שום מנוף לחץ עליהם.

אתה פשוט מפחד.

ראש הממשלה הוא כמו איזה מורה מחליף שהגיע לכיתה של בריונים.

כל מה שנותר לו לעשות זה לשבת בראש השולחן, לפתוח את ישיבות הממשלה וזהו.

כל אחד מהכיתה שלו מפריע, מפתיע אותו מכיוון אחר, והוא לא יכול לעשות כלום.

ולכן, כשאתה רואה מה מעוללים למתיישבים ביהודה ושומרון ומה מעוללים למסורת ישראל, ידך קצרה מלהושיע.

נשאר לך לעמוד – ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש – נשאר לך לעמוד רק מול אין-ספור הקלטות של הבטחות שהבטחת לפני הבחירות, וכנראה האמנת בהן.

אני מציע לך, אדוני, עוד הקלטה אחת, עוד נאום אחד – שתקום ותגיד: אני מתחרט, לא אתן ידי לפגיעה נוספת בצביונה של המדינה הזאת.

כך אולי תוכל להיזכר ולקנות את עולמך.

בדרך השנייה שאתה נוקט, אתה מידרדר לתהום לאורך ימים ושנים בזיכרון ההיסטורי של עם ישראל ושל מסורת ישראל.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: השר חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, חבריי חברי הכנסת, אני קראתי את האי-אמון: ממשלה שמרעיבה ילדים ופוגעת בחלשים – הכותרת לבדה מזעזעת.

חמד עמאר: אני לא מצליח להבין מי מכין לכם את הכותרות האלה, ממשלה שמרעיבה ילדים.

מיכאל מלכיאלי: אתם.

מיכאל מלכיאלי: זה – – – אצלכם, לא שלנו – – –

חמד עמאר: אני אומר לכם, חברים – אני אתן לך רק קצת נתונים.

חמד עמאר: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, מאז קום המדינה לא היה מצב שבמשך 22 חודשים התנהלה המדינה על תקציב המשכי.

חמד עמאר: אתה יודע את זה?

חמד עמאר: 22 חודשים – לא היה דבר כזה מקום המדינה, וזה מה שהיה עם הממשלה הקודמת, שלא הביאה לכאן תקציב.

חמד עמאר: זה מה שפוגע באוכלוסיות החלשות, זה מה שמרעיב ילדים, לא ממשלה שתוך פחות מחמישה חודשים מעבירה תקציב, ותקציב חברתי, תקציב שיביא לצמיחה – ואנחנו רואים את זה, ורואים את הצמיחה; תקציב עם חוק הסדרים שיוריד את יוקר המחיה במדינת ישראל – כל הנושא של רפורמת היבוא, שתביא חיסכון למשק של כ-8 מיליארד שקלים, תוזיל את המזון, דברי חשמל, מוצרי חשמל, מוצרים לתינוקות.

חמד עמאר: בעצם הכול יוזל כאן, במדינת ישראל.

אופיר כץ: הכול עולה.

חמד עמאר: הכול עולה כי לא עשיתם כלום ולא ניסיתם לפתור את הבעיה.

אופיר כץ: אה.

אופיר כץ: אוקיי.

מיכאל מלכיאלי: שאלת הבהרה, אדוני השר: אני יכול לבוא לעשות קניות במקום שאתה עושה את הקניות?

מיכאל מלכיאלי: בוא ננסה להוכיח איפה שאתה קונה.

מיכאל מלכיאלי: אפשר?

מיכאל מלכיאלי: תגיד לי איפה אתה קונה – אני בא איתך.

חמד עמאר: אתה יכול לבוא איתי מתי שאתה רוצה.

חמד עמאר: נלך לעשות את הקניות ביחד.

חמד עמאר: אתה מוזמן מתי שאתה רוצה, נעשה קניות ביחד.

חמד עמאר: ואני אומר לך, אנחנו נטפל ביוקר המחיה ונעשה כמה וכמה צעדים על מנת להוזיל את יוקר המחיה.

חמד עמאר: כל נושא הדיור – אנחנו רואים צמיחה.

חמד עמאר: הצמיחה הגיעה כבר למעל 7% במדינת ישראל.

אופיר כץ: חמישה חודשים אתה מאשים אותנו, אז מאיפה הצמיחה?

חמד עמאר: הצמיחה מגיעה בגלל המהלכים החשובים שעשינו, שלושה מהלכים שהממשלה הזאת עשתה שהביאו את הצמיחה: 1.

חמד עמאר: הפסקנו את החל"ת – – –

אופיר כץ: די.

אופיר כץ: זה לא רציני.

חמד עמאר: אנחנו הפסקנו את החל"ת.

חמד עמאר: אני מודה שאנחנו הפסקנו את החל"ת; 2.

חמד עמאר: אנחנו לא עשינו סגרים.

חמד עמאר: לעומת – צעקתם כאן:

חמד עמאר: אתם לא עושים כלום בכוונת קורונה, התחלואה עולה – העברנו את זה ללא סגרים בכלל; 3.

חמד עמאר: אנחנו הקדמנו את כולם בזריקה השלישית, ואנחנו רואים איפה אנחנו נמצאים היום ואיפה שאר העולם נמצא, איפה אירופה נמצאת.

חמד עמאר: אנחנו עשינו את שלושת המהלכים האלה, ושלושת המהלכים האלה הביאו לצמיחה.

חמד עמאר: אנחנו נשקיע בחינוך.

חמד עמאר: התקציב הזה הוא התקציב הכי גדול שהיה למערכת החינוך.

חמד עמאר: אנחנו נשקיע בחינוך על מנת להביא לצמיחה, כי השקעה בחינוך מביאה לצמיחה, ואנחנו נעשה את זה.

חמד עמאר: אנחנו גם נשקיע באוכלוסיות המוחלשות, אדוני היושב-ראש, ונעלה את הקצבה למקבלי הבטחת הכנסה עד 70% משכר המינימום – זה יגיע ל-3,700 שקלים.

חמד עמאר: אנחנו נרים את הקצבה לנכים, שתגיע ל-3,710.

חמד עמאר: אנחנו ניתן מענק לניצולי שואה, תוספת של 65% ממה שהיו מקבלים.

חמד עמאר: אנחנו נשקיע בבריאות – הוספנו 2 מיליארד שקל לבסיס התקציב.

חמד עמאר: נשקיע בכוח אדם, ברופאים, באחיות, בצוות רפואי.

חמד עמאר: אנחנו נעשה את כל זה, ואנחנו עושים את זה עכשיו, ואנחנו רואים את התוצאות ורואים את הצמיחה.

חמד עמאר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר.

מיקי לוי: נעבור לדיון עצמו.

מיקי לוי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אופיר כץ.

מיקי לוי: בבקשה.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: אדוני השר לא נשאר איתנו?

מיקי לוי: רגע, אין שר במליאה.

מיקי לוי: יש.

מיקי לוי: השרה נמצאת כאן.

אופיר כץ: גברתי השרה, מתנצל.

אופיר כץ: שלום לך.

אופיר כץ: ראיתי שישבת פה.

אופיר כץ: בחודשים האחרונים אנחנו רואים את ההתנהלות של חברי ימינה, שבאמת התחילו בספורט חדש: הסתה נגד מחנה שלם – נגד מחנה הימין, נגד המחנה הלאומי.

אופיר כץ: אני מניח שזה ניסיון עלוב לקרוץ לבייס החדש שלהם, של השמאל, מתוך הידיעה שבימין אין להם כבר יותר מה לחפש; הם איבדו את האמון שם.

אופיר כץ: חברי ימינה משמיצים את מחנה הימין יותר מכל מפלגה אחרת, כולל מפלגות השמאל.

אופיר כץ: הם מנסים להציג שני מיליון בוחרים, בוחרי ימין, כאנשים אלימים, בזמן שהם אלו שקראו פה לחבר כנסת "וירוס", הם אלו שהאשימו שוב את נתניהו בהסתה לרצח רבין, דברים שיו"ר המפלגה שלהם – רק לפני שנתיים הוא עמד פה במליאה וגינה את אנשי השמאל על כך שתקפו את נתניהו בעניין הזה.

אופיר כץ: אנחנו ראינו גם דבר חדש.

אופיר כץ: אם שואלים שואלות מימין – עיתונאים ימנים ששואלים שאלות חשובות – מה עונה להם חבר הכנסת יום טוב כלפון?

אופיר כץ: הוא לא עונה עניינית.

אופיר כץ: מה הוא אומר להם?

אופיר כץ: הוא ממשיך בהסתה: אתם מסיתים; זה שנאת חינם, מה שאתם עושים; אתם קורעים את העם.

אופיר כץ: שאלות לגיטימיות של עיתונאים – איך הם מכרו את הערכים, איך הם מכרו את האידיאולוגיה, למה עשו את מה שעשו – ומה הוא עושה?

אופיר כץ: הוא מסית שוב נגד מחנה הימין, כמו שכל המפלגה שלו עושה.

אופיר כץ: מה הוא כן עשה?

אופיר כץ: בהצבעה על החוק על ההתיישבות הצעירה הוא נעלם.

אופיר כץ: שאלו אותו: התקזזת?

אופיר כץ: הוא אמר שכן.

אופיר כץ: תשאלו את הסיעות – אף אחד לא יודע עם מי הוא התקזז.

אופיר כץ: מזה הוא ברח.

אופיר כץ: בחוק של ווליד טאהא, לחבר חשמל לבתים לא חוקיים – פה הוא התייצב.

אופיר כץ: עכשיו תראו את ההבדל: ווליד טאהא – היום בוועדה ראינו, היו הסכמות, לא היו הסכמות עם אילת שקד – הוא בכלל לא סופר אותה.

אופיר כץ: הוא לא סופר את הקואליציה.

אופיר כץ: הוא עושה מה שנראה לו, מה שבא לו.

אופיר כץ: אילת שקד וימינה לא זזים מילימטר, מפחדים.

אופיר כץ: אבל אני יודע גם למה זה קורה.

אופיר כץ: אה, וראינו כמובן את אילת שקד עם ההיסטריה של ההודעות, כאילו עכשיו היא הולכת להיאבק בזה, הולכת להילחם בזה, והיא תחזיר את זה, והם יתנגדו.

אופיר כץ: אנחנו כבר מזמן לא אוכלים את הסיפורים של אילת שקד.

אופיר כץ: אמת לא יוצאת מפיה, רק הבטחות ושקרים.

אופיר כץ: ויש באמת סיבה למה מנסור הבוס וחבריו עומדים על שלהם – ראינו את זה בסח'נין, ראינו את זה בחוק החשמל – ולמה ימינה מתקפלים כל פעם מחדש וזונחים שוב ושוב את ערכי ימין.

אופיר כץ: מנסור וחבריו יודעים שאם ילכו לבחירות, יש ציבור שהולך אחריהם.

מיקי לוי: משפט לסיום.

מיקי לוי: תודה.

אופיר כץ: אני מסיים.

אופיר כץ: מנסור וחבריו יודעים שיש אחריהם ציבור.

אופיר כץ: אילת שקד, נפתלי בנט – הם לא יכולים עכשיו להפר את מה שמנסור קובע.

אופיר כץ: אם הם יפרו וילכו לבחירות, הם נעלמים.

אופיר כץ: אין שום ציבור אחרי מפלגת ימינה, שמסיתים נגד הימין ללא הרף.

אופיר כץ: וכשהם ייפלו, אנחנו נראה את זה, איך האזרחים ראו את זה כל הזמן ואיך הם יענישו אותם בקלפי.

אופיר כץ: ואחרי הכנסת הזאת – שייהנו ממה שיש, כי הם לא ייבחרו שוב.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, קודם עמד כאן השר חמד עמאר – שבינתיים יצא – ובפיו הייתה שאלה: מי מנסח לכם את הנושא לכנסת, לאי-אמון?

מיכאל מלכיאלי: היה לו מאוד מאוד קשה לשמוע: ממשלה שמרעיבה ילדים, גוזרת גזרות רעות על חלשים.

מיכאל מלכיאלי: הוא לא הבין את זה, כאילו הוא בא מאיזה מקום אחר, והוא אומר לנו: איך ניסחתם את זה?

מיכאל מלכיאלי: ואז הוא מביא לנו אמירות.

מיכאל מלכיאלי: השר חמד עמאר פותח ואומר: מקום המדינה לא היה 22 חודש ללא תקציב.

מיכאל מלכיאלי: הוא צודק – לא היה.

מיכאל מלכיאלי: אבל דבר אחד שוכח חמד עמאר, שהיה כאן וייצג את הממשלה – שמקום המדינה גם לא היה תקציב שהתאכזר כל כך כלפי הפריפריה, כלפי חלשים.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, אני לא מזמן דיברתי עם יושב-ראש ש"ס הרב דרעי.

מיכאל מלכיאלי: הוא אומר: כל הגזרות שסיפרו לנו פה עליהן עכשיו – על החד-פעמי, על ביקור רופא, על הגודש, על שתייה מתוקה – אף אחד לא המציא את זה עכשיו.

מיכאל מלכיאלי: לא בא ליברמן הגאון ואמר: וואו, יש לי רעיון למיסוי חדש.

מיכאל מלכיאלי: דברים שבמשך שנים פקידי האוצר, משרד האוצר לדורותיו, על כל חכמיו, הכינו תוכניות על איך גובים כספים, על איך מביאים כסף – הרי בסוף, תפקיד משרד האוצר, אגף התקציבים, הוא להביא כסף למדינה.

מיכאל מלכיאלי: זה חלק מהתפקיד שלו, והוא עושה את תפקידו הכי טוב שיש בעולם.

מיכאל מלכיאלי: הם הכינו תוכניות.

מיכאל מלכיאלי: במשך שנותיו של נתניהו כראש ממשלה, בוודאי כשש"ס והחרדים היו בקואליציה, גלגלו אותם מכל המדרגות.

מיכאל מלכיאלי: מעולם לא נתנו להם להביא חוקים קשים כל כך לציבור.

מיכאל מלכיאלי: אני באמת לא מבין את השר חמד עמאר, באמת לא מבין אותו.

מיכאל מלכיאלי: אני ביום שישי האחרון מסתובב אצלי בשכונה – אנשים קשי יום.

מיכאל מלכיאלי: אולי הוא נמצא בסביבת אנשים עשירים יותר.

מיכאל מלכיאלי: אנשים אומרים: תשמע, מתלבטים מה אני לוקח – לוקח צלחות, כוסות.

מיכאל מלכיאלי: היום בוועדת הכספים מגיעה שרת איכות הסביבה – סליחה, אדוני היושב-ראש, אתה יושב-ראש הבית ואנחנו באמת סומכים עליך.

מיכאל מלכיאלי: כזאת יהירות של שרה בממשלה מול חברי כנסת – מעולם לא היה דבר כזה; הכרנו שרים שמגיעים, מספרים, הכול בסדר – בצורה כזאת מזלזלת, כאילו יושבים מולה קבוצת חברי כנסת שבאו מעולם אחר.

מיכאל מלכיאלי: ואז שאלו אותה שאלות פשוטות:

מיכאל מלכיאלי: לפני שאתם ממיטים על הציבור כל כך הרבה גזרות, השקעתם כסף בהסברה?

מיכאל מלכיאלי: פתאום אתה שומע כל מיני פלפולים.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, לפני שאתה בא לחנך ציבור, באת לציבור להסביר לו מה המשמעות של חד-פעמי, או שישר הגעת עם הגרזן?

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לנצל את השניות האחרונות לאמירה לאחד הכתבים המוכשרים ביותר שיש במדינת ישראל, יעקב ברדוגו, שהיום משום מה התקבלה החלטה בגלי צה"ל לצמצם את שעות הדיבור שלו.

מיכאל מלכיאלי: הוא היה מדבר שעה וחצי – אמרו לו: מרוב שאתה מוכשר, תוכל להעביר את המסרים שלך ב-60 דקות.

מיכאל מלכיאלי: אני גם משער שיכניסו לו יותר פרסומות ויצמצמו את הדברים שלו.

מיכאל מלכיאלי: מעולם לא ראיתי תחנה שלוקחת אדם שמביא הכי הרבה רייטינג – על פי פרסומים, לא שלי – ומצמצמת לו את הזמן.

מיכאל מלכיאלי: האם יש כוונה של מישהו לסתום פיות של צד אחד במפה?

מיכאל מלכיאלי: אני מאוד מקווה – ובזה אני מסיים – ששר הביטחון יתעשת ויבין שהחלטות כאלה לא ישתיקו ציבור שלם.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אנחנו עדים כבר כמה שבועות, כולל היום בבוקר, למה שהאוצר עושה – הוא מביא כל הזמן חוקים, תקנות וצווים שלוקחים כסף מהאזרחים, לוקחים כסף בעיקר ממעמד הביניים והשכבות החלשות, ועוטף את זה במילים של אידיאולוגיות שונות ומשונות.

משה גפני: כך הוא הביא את העלאת גיל הפרישה לנשים – הקדוש ברוך הוא נתן תוחלת חיים גבוהה יותר, וצריך להעלות את גיל הפרישה – אבל פגע באופן חמור בנשים העניות, פגע במקצועות השוחקים, פגע במי שהתפטר קודם; הביא את הנושא של פקקים בכבישים – שזה נכון, כולנו עומדים בעניין הזה – והביא מס גודש בלי להתחשב אם יש תחבורה ציבורית, אם יש מטרו, אם עשו אבני דרך.

משה גפני: מול תוכנית החומש של משרד התחבורה, כמה שיהיה יותר תחבורה ציבורית ככה יצטרכו לשלם מס, אם אתה בא עם רכב פרטי – אבל לשלם מס, ומס לא צודק, מס לא שוויוני, בעיקר לפריפריה, לאלה שלא גרים במרכז הארץ.

משה גפני: והיום מביאים את הנושא הזה של המיצים הממותקים.

משה גפני: וכשאנחנו שואלים בוועדה: בסדר, אנחנו מוכנים לעניין הזה.

משה גפני: אתם מתחייבים שהכסף הזה ילך לילדים חולי סוכרת, לקרן כדי לעזור לילדים האלה?

משה גפני: הרי אתם מדברים על זה שצריך בריאות.

משה גפני: אין התחייבות על הנושא הזה – העיקר לגבות כסף, ובעיקר מהציבור הערבי, שעל פי כל הנתונים, מדובר שם על אחוז גבוה של כאלה ששותים מיצים ממותקים.

משה גפני: וכשמדובר על כלים חד-פעמיים – גם, אותו דבר.

משה גפני: מדברים על העניין הזה שצריך להילחם על הזיהום של כדור הארץ, אבל לא מעיזים לטפל באנשים החזקים, בקבוצות הגדולות, בבז"ן, בכל האחרים; מטפלים באלה שיצטרכו לשלם, ואז אנחנו כבר רואים את התוצאה היום: אנחנו רואים שהכול עולה – גם יוקר המחיה, גם ארנונה, גם חשמל.

משה גפני: הכול עולה.

משה גפני: הבטיחו שיורידו את יוקר המחיה וקורה ההפך.

משה גפני: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, היות שבסופו של דבר עבר החוק של מיסוי על משאבי טבע, ועבר בשקט, ביקשתם כולם ממני שאני – אז אני מוצא לנכון כדי לומר את הדבר הבא: החוק הזה – אתם תתחרטו עליו.

משה גפני: תתחרטו עליו, מכיוון שאתם נותנים כוח לפקיד השומה להחליט כמה כסף ישלמו – 75%.

משה גפני: והביאו – ואתה, אדוני היושב-ראש, יודע את זה – הביאו במקביל גם בחוק ההסדרים, שגם לבעל מכולת זה יהיה כך.

משה גפני: הורידו את זה על פי הדרישה שלכם.

משה גפני: זה בסדר, אבל מופיע בספר החוקים, כמו ברוסיה הקומוניסטית, שפקיד שומה מחליט כמה כסף.

משה גפני: לא כתוב בתורה: לא תגנוב מעניים, אבל מעשירים מותר.

משה גפני: זה לא כתוב.

משה גפני: לכל אחד צריך לעשות צדק, וצריך לתת לו להתמודד עם זה, לא לקחת ממנו את הכסף.

משה גפני: ושקר השקרים, שחוזרים על זה פעם ועוד פעם ועוד פעם: הכסף הזה לא הולך לקרן העושר – הוא הולך לקרן של האוצר.

משה גפני: האוצר – מה שמעניין אותו זה הנושא הזה של תקציב המדינה, של הכסף שהוא מקבל.

משה גפני: כך פוגעים בכולם, כך פוגעים במשטר הדמוקרטי שאנחנו חיים בו, כך פוגעים במעמד הביניים, בשכבות החלשות.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: תתחרטו על זה.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

מיקי לוי: חבר הכנסת שיין.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני יושב פה במליאה ושומע דברים שפשוט אוזניי תצילנה.

יוסף טייב: כל אחד יכול לומר מה שהוא רוצה, העובדות לא חשובות.

יוסף טייב: העיקר זה האוריינטציה, לא האינפורמציה.

יוסף טייב: אבל כך כנראה זה עולמם של פרלמנטים.

יוסף טייב: ואני רוצה, אדוני, בדקות המעטות שיש לי, לעשות קצת סדר, לא בגלל שיש פה איזה פניקה וכל מיני אמירות של בלע – באמת לעשות סדר.

יוסף טייב: קודם כול, אני רוצה לקרוא לכם – בדוח פיץ' כתוב: שיפור ניכר במדדים הפיסקליים של הממשלה, הנובע מהתאוששות כלכלית כתוצאה – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, תודה.

יוסף טייב: – – מהסרות הדרגתיות של הגבלות הקורונה.

יוסף טייב: העברת התקציב בישראל, מציינת חברת פיץ', היא ציון דרך משמעותי עבור המדינה.

יוסף טייב: ציטוט: אישור התקציב, לראשונה משנת 2018, מקטין את הסיכונים ליציבות הפוליטית הישראלית – –

מ-2018 – – –

קריאה: התקציב היה 2019-2018 – – –

יוסף טייב: תן לי להקריא לך את מה שכותבת חברת פיץ', ותקשיב.

יוסף טייב: תקשיב לחברת פיץ', שלומי.

יוסף טייב: אני מקריא ומצטט.

דסטה גדי יברקן: אבל הכלכלה הזאת – – – בממשלה הקודמת – – –

יוסף טייב: – – אחרי תקופה ארוכה של אי-ודאות.

יוסף טייב: ועכשיו, אדוני, זה ציטוט – ציטוט של חברת הדירוג פיץ', שממשיכה בדברים.

קריאות: – – –

אתה מצטט – – –

יוסף טייב: שמענו פה את חבר הכנסת זוהר – – –

2018 – – –

יוסף טייב: אתה מפריע לי, חבר הכנסת אשר.

יוסף טייב: שמענו פה את חבר הכנסת זוהר, שמתחיל בגעוואלד הראשון.

יוסף טייב: הגעוואלד הראשון קשור לבגידה – הבגידה של הממשלה.

יוסף טייב: יש לנו את מנסור עבאס, שהשתלט על המדינה – זה קודם כול המדינה – וכל הזמן מעבירים כסף לעמותות כאלה – –

קריאה: אם אין נאמנות, אין אזרחות.

קריאה: הבוס שלך אמר.

יוסף טייב: – – והעבירו כסף לעזה, ומלבים שנאה בלשון של בגידה, כאילו תראו מה נעשה כאן.

קטי קטרין שטרית: לא, אצלכם אין שנאה, אצלכם יש אהבה.

יוסף טייב: אז בדקנו עם ראשי מערכת הביטחון – –

קטי קטרין שטרית: מה זה אהבה – שלחתם את החרדים במריצה.

יוסף טייב: – – אם הם יודעים על איזה אירוע – – –

דסטה גדי יברקן: – – –

קטי קטרין שטרית: אתם המצאתם את השנאה.

מיקי לוי: חברי הכנסת שטרית, יברקן, תודה.

יוסף טייב: ולכן הנושא הזה הוא נושא שמראה לכם, כמו שאמר חברי ארבל – –

קטי קטרין שטרית: לא, איזה הזוי זה.

יוסף טייב: – – שעמד פה על הבמה ודיבר על ההסתה.

יוסף טייב: כל הזמן אומרים לנו שאנחנו באמת באיזה מאסה של בגידה, זו הצדקה אחת, ואנחנו יודעים – עורבא פרח, שלא לדבר על מה שאמר חבר הכנסת מנסור עבאס למיקי זוהר עצמו לפני שלוש דקות כאן, במליאה הזאת.

יוסף טייב: הדבר השני: עומדים פה חבריי מנהיגי הציבור החרדי ומספרים לנו על קורבנות היתר, הרס היהדות, בגידה ביהדות.

יוסף טייב: איך אמר לנו קודם חבר הכנסת אשר?

יוסף טייב: אין לנו חלק באלוהי ישראל.

יוסף טייב: הם יקבעו למי יש חלק באלוהי ישראל, מי מאמין בדת ומי לא, מי בוגד בדת.

יוסף טייב: עכשיו אני אומר לכם דבר אחד: כל אותם דברי בלע, שאין להם שום קשר ליהדות, לגבי ישראל ביתנו, לגבי מיצים ממותקים – – –

מיקי לוי: משפט לסיום.

יוסף טייב: משפט לסיום.

יוסף טייב: הגיע הזמן שכנסת ישראל שמתכנסת כאן לא תעסוק במניפולציה, לא תעסוק רק בכל מיני ניסיונות לקעקע ממשלה – –

מיקי לוי: תודה.

יוסף טייב: – – שמאז שנכנסה לתפקידה, חמישה חודשים, עוסקת בחדוות עשייה ויצירה – ועל כך ראוי לומר לה, אדוני, תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: אתה מתכוון למה שאילת שקד אמרה לווליד טאהא היום?

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, הוא ירד כבר.

קטי קטרין שטרית: לא, לא.

קטי קטרין שטרית: החדווה זה לגבי מה שאילת שקד אמרה לווליד טאהא היום?

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר סופר, בבקשה.

דסטה גדי יברקן: פרופ' שיין, הממשלה הפעילה את החוק הנורבגי כדי שיהיו בכנסת חברי כנסת.

דסטה גדי יברקן: תראה את המליאה – כל הנורבגים עכשיו בחופשה.

קטי קטרין שטרית: אולי הם בנורבגיה.

דסטה גדי יברקן: יש סיכוי.

דסטה גדי יברקן: הרי למה העבירו את החוק הנורבגי?

דסטה גדי יברקן: בשביל שיהיו בכנסת, שיעבדו.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, חברך מחכה שתהיה בשקט.

מיקי לוי: תודה.

דסטה גדי יברקן: לפעמים מותר להגיד את האמת, אדוני היושב-ראש.

דסטה גדי יברקן: לפעמים.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

דסטה גדי יברקן: מומלץ אפילו.

מיקי לוי: די.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שמעתי שבנט מזהיר מחלום בלהות ב-2030.

אופיר סופר: אני רוצה להגיד לראש הממשלה בנט: אנחנו בחלום בלהות 2021.

אופיר סופר: אנחנו בחלום בלהות 2021 – אי-אפשר לתת לזה שום כותרת אחרת.

אופיר סופר: אם אתה מתקשה להקשיב, מתקשה לשמוע, אז תקשיב לראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ'.

אופיר סופר: הוא מדבר על הטרור האזרחי שיש לו שם, על הכנופיות שיורות בבית החולים ומחוץ לבית החולים.

אופיר סופר: ונקרא לזה – איך הוא אמר:

אופיר סופר: כל יום יש חציית קו אדום חדש.

אופיר סופר: וזו המציאות, אדוני היושב-ראש:

אופיר סופר: כל יום אנחנו חוצים קו אדום חדש.

אופיר סופר: נקרא לזה טרור אזרחי, נקרא לזה טרור חקלאי, נקרא לזה פרוטקשן, נקרא לזה ירי מעזה, נקרא לזה ירי מלבנון – קוראים לזה חוסר מנהיגות, קוראים לזה היעדר ריבונות.

אופיר סופר: יזרקו שמונה בקת"בים, 40 בקת"בים במעלה זיתים – זה לא משנה כלום, זה לא משנה כלום, אדוני היושב-ראש.

אופיר סופר: וכל זה קורה במשמרת של נפתלי בנט.

אופיר סופר: שלא יספר שום סיפור, שלא יגלגל שום אחריות, שלא יעשה שום קמפיין.

אופיר סופר: זה קורה במשמרת שלו.

אופיר סופר: תחת המושג אחריות, זה קורה במשמרת שלו, בלי שום גלגול.

אופיר סופר: חלום הבלהות הוא הרבה יותר עמוק.

אופיר סופר: זה חלום בלהות של מי שהתיימר להיות מנהיג של הימין האידיאולוגי ומצא את עצמו חוצה את כל הקווים האדומים והשחורים עד הסוף שמאלה, עד הסוף שמאלה.

אופיר סופר: אתה יודע מה?

אופיר סופר: אחרי שמאלה.

אופיר סופר: זהו חלום בלהות ערכי, חלום בלהות מדיני, ובעיקר בעיקר – חלום בלהות ציוני.

אופיר סופר: זה לא חלום בלהות שלי, אדוני היושב-ראש – זה חלום בלהות של דורי-דורות שציפו ורצו לראות את המדינה הזאת אחרת.

אופיר סופר: ואני חושב שאנחנו נמצאים בתקופה יחסית היסטורית; הפעם האחרונה שמדינה פלסטינית הייתה כל כך שגורה בפיה זה היה עם הטראומה של הסכמי אוסלו, לא בשום דבר אחר.

אופיר סופר: אני אומר לו, למי שבחר אחרי מבצע שומר החומות בשותפות הזו: עם מי בחרת להיות שותף?

אופיר סופר: מיהם שותפיך אחרי שומר החומות?

אופיר סופר: עם ישראל – מדינת ישראל כביכול התפכחה כולה; עם ווליד המחשמל – והוא חשמל אתכם אחד-אחד, אחת-אחת; שרת הפנים עוד לא בהתאוששות, הוא מחשמל אותה דרך האוקיינוס.

אופיר סופר: תראה איך הוא מכדרר, הוא מכדרר את חוק החשמל עד הסוף.

אופיר סופר: ואני שואל את ראש הממשלה בנט – –

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

אופיר סופר: כן כן כן, מסיים בדיוק עכשיו.

אופיר סופר: – – אתה מסוגל ללכת עד הסוף?

אופיר סופר: אתה מסוגל?

אופיר סופר: אתה מבין את המשמעות של ללכת עד הסוף עם חוק החשמל?

אופיר סופר: כי ווליד מבין.

מיקי לוי: תודה.

אופיר סופר: וזה, מבחינתי, אדוני היושב-ראש, חלום בלהות.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה, בבקשה.

דסטה גדי יברקן: על זה נאמר:

דסטה גדי יברקן: תאמר לי מי חבריך – אומר לך מי אתה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, שמעתי את נציג הליכוד תוקף את רע"מ.

איימן עודה: אני דוחה על הסף את המתקפה הזו.

איימן עודה: זו מתקפה שבסיסה גזעני – לא ממקום נכון, אלא ממקום לאומי, בעיקר לאומני.

איימן עודה: ואנחנו במשותפת נצביע נגד האי-אמון של הליכוד ממקום מאוד עקרוני.

איימן עודה: שמעתי גם את מה שאומרת אילת שקד סביב חוק חיבור בתים לחשמל שהגיש חבר הכנסת ווליד טאהא.

איימן עודה: אני דוחה על הסף גם את העמדה של אילת שקד.

איימן עודה: אני תומך בתיקונים, אבל – והאבל פה הוא גדול מאוד – הרי חבר הכנסת אחמד טיבי הגיש פה הצעה לחיבור בתים לחשמל.

איימן עודה: הצטרפו להצעה הזו 59 ח"כים.

איימן עודה: מי שהפיל אותה ולא נתן לה לעבור זה רע"מ.

איימן עודה: חבל שעשיתם את זה.

איימן עודה: פגעתם בעשרות אלפי בתים של אזרחים ערבים ושל יהודים נזקקים.

איימן עודה: אתם ברע"מ פגעתם בהם.

איימן עודה: ואמרנו לכם – רציתם לעשות דיבורים, אז הבאתם הצעה, אבל הגזענים מהמפלגה שלכם, לרבות אילת שקד, מונעים מכם.

איימן עודה: ואת ההצעה שהבאתם – ואנחנו אמרנו לכם שהיא לא תביא לתוצאה – מי שבירך עליה זה התנועה הגזענית רגבים.

איימן עודה: היא בירכה אתכם ואת אילת שקד.

איימן עודה: וכשהתעוררתם ורציתם לשפר את ההצעה שלכם, מי שיצאה נגדכם זו שרת הפנים אילת שקד, והינה, עכשיו אתם תקועים, אחרי שתקעתם את ההצעה שלנו, ומי שמפסיד מכל זה אלו עשרות אלפי בתים ערביים.

איימן עודה: אני פונה לרע"מ שיתמכו בהצעה של חבר הכנסת אחמד טיבי לחיבור בתים לחשמל.

איימן עודה: יש לנו 59 ח"כים שתומכים.

איימן עודה: תצטרפו אתם, וכבר יש לנו רוב.

איימן עודה: אני פונה אליכם ואומר לכם: אל תדאגו לממשלה הזו – תדאגו לציבור שלכם.

איימן עודה: ואני עוד אומר לכם שהממשלה הזו, שעומד בראשה בן אדם שבקושי עובר את אחוז החסימה – הוא לא יפרק את הממשלה הזו וילך לבחירות בשביל החוק לחיבור בתים לחשמל.

איימן עודה: קצת אומץ, קצת יושרה, וכך ניטיב עם הציבור שלנו.

איימן עודה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, גם על העמידה בזמנים.

מיקי לוי: חברת הכנסת לסקי, בבקשה.

גבי לסקי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, בחודשים האחרונים אנחנו עדים לגל חסר תקדים של אלימות מתנחלים.

גבי לסקי: רק בחודש האחרון, חודש מסיק הזיתים, היינו עדים ללמעלה מ-67 תקיפות שביצעו מתנחלים נגד פלסטינים; מעל לתקיפה אחת ביום.

גבי לסקי: אני עומדת כאן היום על הדוכן הזה ומתביישת.

גבי לסקי: אני מתביישת באלה שמנסים להכשיר את שרץ הכיבוש וקוראים לאותם פורעים אשר מגיעים מהמאחזים הבלתי-חוקיים "אנשי ההתיישבות הצעירה".

גבי לסקי: האנשים האלה אינם מתיישבים – הם גנבי אדמות ופורעי חוק.

גבי לסקי: הינה כמה דוגמאות לאלימות שיצאה מאותם מאחזים בימים האחרונים: ביום שישי האחרון יצאו מתנחלים רעולי פנים מבת עין – הגיבורים האלה צריכים להיות רעולי פנים כי הם יודעים שהם עושים דבר שהוא פסול ונגד החוק והם צריכים להסתיר את הזהות שלהם – בליווי הרבש"ץ של ההתנחלויות.

גבי לסקי: הם הגיעו לאדמות הכפר צוריף והכו באבנים ובמקלות את החקלאים הפלסטינים שעבדו בשדה.

גבי לסקי: באותה ההזדמנות תקפו ופרעו גם את חברי הרב אריק אשרמן והוא נפצע בראשו, ואת הפעילה נטע בן פורת, תוך שהם גורמים לה לדימום קשה בראש.

גבי לסקי: פעילים שהיו נוכחים במקום מספרים שבמהלך האירוע הגיע רכב צבאי למקום, אך החיילים חיכו בתוך הרכב עד שהמתנחלים עזבו ולא הפריעו להם לבצע את זממם.

גבי לסקי: יום קודם לכן ירדו כ-20 מתנחלים רעולי פנים מיצהר לעבר אדמות הכפר חווארה.

גבי לסקי: הם תקפו את החקלאים הפלסטינים אשר עסקו במסיק הזיתים, וכל זאת בנוכחות כוח צבאי שעמד מנגד ולא עשה דבר.

סמי אבו שחאדה: רע"מ מודעת לזה?

גבי לסקי: לאירועים האלה מצטרף אירוע חמור – –

סמי אבו שחאדה: רע"מ מודעים לזה?

גבי לסקי: – – רק מלפני כמה שעות שהתרחש היום בבוקר באדמות הכפר בורקה.

גבי לסקי: 15 מתנחלים – –

סמי אבו שחאדה: רע"מ מודעים לזה?

גבי לסקי: – – מהמאחז הסמוך הגיעו לאדמות הכפר, חסמו את הרכב של אחד החקלאים, הכו אותם באלימות קשה, במקלות ובאבנים, ונכון לרגע זה, שלושה חקלאים פלסטינים מאושפזים בבית חולים רפידיה בשכם כתוצאה מהתקיפה.

גבי לסקי: האירועים הללו ועוד עשרות אירועים שקרו בחודשים האחרונים היו צפויים וידועים מראש.

גבי לסקי: כבר כמה פעמים פניתי לכל מערכת הביטחון, פניתי לשר הביטחון ואמרתי לו שהמסיק הוא אירוע נפיץ, שחייבים להגן על המוסקים – ודבר לא נעשה.

גבי לסקי: כן, אדוני היושב-ראש, אני מתביישת – לא רק באלה הפורעים ובמי שמצדיק את מעשיהם; אני מתביישת גם בממשלת השינוי, גם בממשלה שלי, שלא מגינה על הפלסטינים, שלא מגינה על התושבים שנמצאים במקום – –

קטי קטרין שטרית: מה עם משפחת פוגל, שרצחו את הילדים שלה?

גבי לסקי: – – כדי שאחרים – כדי שאחרים – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: משפט אחרון.

קטי קטרין שטרית: מה עם משפחת פוגל?

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, תודה.

גבי לסקי: – – יוכלו לגנוב את האדמות שלהם.

גבי לסקי: אני קוראת – – –

קטי קטרין שטרית: – – – מה עם הנרצחים?

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

גבי לסקי: אני קוראת מכאן לראש הממשלה ולשר הביטחון – –

מיקי לוי: תודה.

גבי לסקי: – – לעצור את האלימות ולפרק את הקינים של המחבלים במאחזים הבלתי-חוקיים.

גבי לסקי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עבאס – אינו נוכח.

קטי קטרין שטרית: שיגנו עליהם בפרלמנט הפלסטיני, לא אצלנו.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

מיקי לוי: אם כך, אני עובר לסעיף השלישי, לפני ההצבעה: דברים לזכרה של חברת הכנסת לשעבר מרשה פרידמן.

מיקי לוי: אבקש את חברי הכנסת לכבד בקימה את זכרה של חברת הכנסת לשעבר מרשה פרידמן.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, לפני כחודשיים הלכה לעולמה חברת הכנסת לשעבר מרשה פרידמן, זכרה לברכה.

מיקי לוי: מרשה נולדה בניו ג'רזי שבארצות הברית ועלתה לארץ בשנת 1969.

מיקי לוי: היא הייתה פעילה פמיניסטית בולטת וממייסדות התנועה הפמיניסטית בישראל, והייתה פעילה בתנועה לזכויות האזרח.

מיקי לוי: בשנת 1973 נבחרה לכנסת השמונה מטעם סיעת רצ והייתה חברה בוועדת החינוך והתרבות.

מיקי לוי: היא קידמה נושאים חברתיים רבים שהיו מחוץ לשיח עד אותן שנים, וביניהם אלימות נגד נשים, סרטן השד, זכויות להט"בים ולגליזציה, וכן פעלה בנושאים מדיניים שונים, וביניהם התנגדות לסחר נשק עם דרום אפריקה וזכויות הפלסטינים ביהודה ושומרון.

מיקי לוי: מרשה יצאה מהארון לאחר כהונתה בכנסת, והייתה מאז ועד היום חברת הכנסת הלסבית המוצהרת היחידה שכיהנה בכנסת.

מיקי לוי: בחודש אוקטובר האחרון הלכה לעולמה בגיל 83.

מיקי לוי: יהי זכרה ברוך.

מיקי לוי: דברים לזכרה של חברת הכנסת מרשה.

מיקי לוי: יישאו דברים – חברת הכנסת רוזין, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיכל רוזין: כבוד יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, "פמיניזם הוא ההבנה הרדיקלית שנשים הן בנות אדם".

מיכל רוזין: אני מתכבדת לחלוק כבוד כאן, מעל בימת הכנסת, לחברת הכנסת לשעבר מרשה פרידמן, שכיהנה מטעם סיעת רצ בכנסת השמינית והלכה לעולמה זה מכבר.

מיכל רוזין: כצעירה בשנות השישים היא הייתה חברה בתנועה למען זכויות השחורים בארצות הברית, ובסוף שנות השישים עלתה לארץ, הביאה לכאן וייסדה את התנועה הפמיניסטית בישראל, ועמדה בראשה של התנועה לשחרור האישה.

מיכל רוזין: היא הייתה אישה מעוררת השראה, פמיניסטית פורצת דרך, הראשונה שהעזה לדבר במשכן הזה על הטרדות מיניות, גילוי עריות, אלימות נגד נשים, על זכותה של האישה לעבור הפלה, על מניעת סרטן השד – ואנחנו מדברות על שנות השבעים.

מיכל רוזין: הטרדה מינית הייתה ועודנה תופעה מושתקת ויום-יומית עד כאב בחברה הישראלית, ופרידמן הייתה בין הראשונות שנלחמה בתופעה המזעזעת כבר אז.

מיכל רוזין: ביולי 1976 היא יזמה את דיון המליאה הראשון על אלימות נגד נשים.

מיכל רוזין: למרבה הבושה, התגובות שלהן זכתה מצד חברי הכנסת היו בעיקר מזלזלות ומלגלגות.

מיכל רוזין: מי בכלל חשב שזכותן של נשים לעמוד על שלהן נגד אלימות יום-יומית בבית.

מיכל רוזין: היא זכתה לזלזול בכנסת מחברי הכנסת על עצם העובדה שנהגה ללבוש מכנסיים אז, בשנות השבעים.

מיכל רוזין: היא הייתה שותפה בארגון לנשים למען נשים, להקמת המקלט הראשון לנשים מוכות בישראל, והיא חשבה שהמקלטים הם לא רק כדי לתת הגנה לנשים מוכות, אלא ראתה בהם באמת תכלית ציבורית חשובה, וזה באמת כדי להראות שהנושא של אלימות במשפחה הוא תופעה חברתית, ואת החשיבות של להעלות אותה כתופעה של אלימות מגדרית כבר אז, באקלים שלא ראה באלימות מגדרית תופעה חברתית שיש לפעול נגדה.

מיכל רוזין: בריאיון שהעניקה לפני כמה שנים היא הדגישה שלמרות שהתנועה הפמיניסטית בישראל הוקמה כבר לפני כמה עשורים, המאבק על קידום מעמד האישה בארץ טרם הסתיים – ואני כמובן מסכימה איתה.

מיכל רוזין: היא אמרה אז, ואני מצטטת: "אנחנו עדיין חיים בחברה שהגבר שולט בה בכל תחום, ועד שהמאבק יסתיים יעברו עוד מאות שנים, אבל אני מאמינה שנגיע למצב שהמאבק יסתיים, אחרת לא הייתי מתחילה אותו" – היא אמרה.

מיכל רוזין: "למרות כל המכשולים חלה התקדמות עצומה.

מיכל רוזין: נשים עדיין עובדות פחות שעות ומשתכרות פחות מגברים, וכשהן חוזרות הביתה עבודתן ממשיכה".

מיכל רוזין: היא העזה להילחם על זכויותיהם של ההומואים והלסביות בישראל עוד בתקופה שבישראל יחסים בין שני גברים היו עבירה פלילית, ובהמשך חייה גם יצאה מהארון.

מיכל רוזין: ביוני 2015 ציינה האגודה למען הלהט"ב בישראל 40 להיווסדה, ופרידמן נכללה ברשימת האנשים המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב הישראלית.

מיכל רוזין: אבל לא רק זאת – היא יצאה נגד עסקאות נשק חשאיות של ישראל עם שלטון האפרטהייד בדרום אפריקה.

מיקי לוי: אפשר קצת שקט במליאה, לכבד את זכרה של חברת הכנסת מרשה?

מיקי לוי: קצת שקט בתאי המפלגות.

מיקי לוי: תודה.

מיכל רוזין: היא פעלה למען זכויותיהם הלאומיות של הפלסטינים בשטחים הכבושים, למען הסכם שלום עם הפלסטינים, וכיהנה כנשיאת הארגון היהודי-ליברלי ברית צדק ושלום.

מיכל רוזין: יש תכונה אחת שמבדילה בין פוליטיקאית לבין מנהיגה, והיא אומץ לב.

מיכל רוזין: חברת הכנסת מרשה פרידמן הייתה ללא ספק מנהיגה אמיצה.

מיכל רוזין: הרוח שלה, התעוזה שלה, המצפן המוסרי המחודד שלה, ממשיכים לצעוד איתנו בדרכנו.

מיכל רוזין: מורשתה מגולמת במאבקים שאנחנו מנהלות עד היום, יום-יום, למען זכויות נשים, זכויות להט"ב, זכויות הפלסטינים, למען מיעוטים, למען שוויון זכויות לכל אדם באשר הוא אדם.

מיכל רוזין: אני מבקשת להודות לה באופן אישי על תרומתה הרדיקלית, האמיצה ופורצת הדרך לייסודה של החברה הישראלית.

מיכל רוזין: אנחנו זוכרות אותך, אנחנו גאות בך, אנחנו ממשיכות בדרכך.

מיכל רוזין: דורות של נשים עוד ילמדו עלייך, ילמדו ממך.

מיכל רוזין: ואני אסיים בציטוט של גלוריה סטיינם: פמיניזם זה לא כשאישה אחת מתקבלת למשרה אחת מסוימת, אלא מטרתו להפוך את החיים להוגנים יותר עבור כל הנשים באשר הן.

מיכל רוזין: זה לא לקבל חתיכה יותר גדולה מהעוגה הקיימת – אנחנו רבות מדי בשביל זה – זה לאפות עוגה חדשה לגמרי.

מיכל רוזין: יהי זכרה ברוך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: השרה מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש – –

מיקי לוי: אפשר טיפה שקט במליאה?

מיקי לוי: בבקשה.

מרב מיכאלי: – – חברות וחברי הכנסת, בזמן האחרון יש חוסר כבוד מאוד מתסכל כשנישאים פה דברים לזכרם של חברות וחברי כנסת לשעבר.

מרב מיכאלי: האם יורשה לי להצטרף לבקשתו של היושב-ראש לחלוק כבוד לאנשים שאנחנו נושאות ונושאים כאן דברים לזכרם?

מיקי לוי: סדרנים, תעברו בבקשה במליאה – יש כאן רעש בלתי נסבל, בעיקר בתאים של הסיעות, בצד הזה ובצד הזה.

מרב מיכאלי: מכירות ומכירים את הביטוי הזה: בהתחלה צוחקים עלייך, אחר כך נלחמים בך, אחר כך את מנצחת?

מרב מיכאלי: אז מרשה פרידמן – וואו, וואו, אדוני, אי-אפשר.

מיקי לוי: בראשי, בבקשה, שומעים אתכם עד לכאן.

מיקי לוי: תודה.

מרב מיכאלי: מכירות ומכירים את הביטוי הזה: בהתחלה צוחקים עלייך, אחר כך נלחמים בך, ובסוף את מנצחת?

מרב מיכאלי: אז מרשה פרידמן, האישה שהייתה חברת הכנסת הראשונה שהעלתה לדיון כאן במליאה את סוגיית האלימות של גברים כלפי נשים, ופשוט ישבו כאן חברי כנסת גברים וצחקו.

מרב מיכאלי: אני אומרת את זה עכשיו לא בזעזוע, אני מספרת את זה שוב כדי שנבין מה הייתה תמונת העולם שלנו, באיזה עולם חיינו כולנו, נשים וגברים – מקום שבו זה לא רק היה לא לגיטימי לדבר על אלימות כלפי נשים, אלא זה היה ממש דבר מגוחך, זה היה בלתי נתפס, ובוודאי ובוודאי שזה לא נתפס כמשהו שמקומו בבית המחוקקות והמחוקקים.

מרב מיכאלי: בסוגריים צריך להגיד: היו הרבה, הרבה, הרבה פחות מחוקקות ממה שיש היום, וממש מיעוט מבוטל לעומת מספר המחוקקים.

מרב מיכאלי: מרשה פרידמן פרצה את הסידור הזה שהיה מקובל פעם, שמה שנוגע לגברים הוא ציבורי והוא מדיני והוא פוליטי, ומה שנוגע לנשים הוא עניין פרטי, ביתי, של הגוף, של הרגש.

מרב מיכאלי: מרשה פרידמן, בכנסת ישראל, שברה את הדיכוטומיה הזאת; מרשה פרידמן הביאה את הגוף, את האלימות כלפי נשים, אלימות מינית, נטייה מינית, היא הביאה הפלות – את כל הנושאים האלה היא הביאה ושמה על השולחן הפוליטי, על השולחן של החקיקה, על השולחן הציבור,.

מרב מיכאלי: והיא אמרה את מה שהפמיניזם אומר מאז ומעולם: אין ציבורי ופרטי.

מרב מיכאלי: אין הבחנה כזאת.

מרב מיכאלי: היא שקרית, היא מופרכת, והיא בעיקר נועדה לדכא נשים, להפלות אותן לרעה, להדיר אותן ממרכזי הכוח, מחלק בקבלת ההחלטות ובחלוקת המשאבים.

מרב מיכאלי: והפמיניזם ומרשה פרידמן נאבקו נגד הדבר הזה ונאבקות עד עצם היום הזה.

מרב מיכאלי: צריך להגיד, אדוני:

מרב מיכאלי: פמיניזם לא רק במשמעות של שוויון מגדרי; לא רק שוויון לנשים אלא שוויון בתוך החברה, לכל החלקים שלה, לכל אלה שהם מוחלשות ומוחלשים, מודרות ומודרים, סובלות וסובלים מאפליה.

מרב מיכאלי: כל הדבר הזה נמצא בתוך החבילה הזאת – גם על בסיס מין, גם על בסיס צבע או מוצא, גם על בסיס אמונה.

מרב מיכאלי: את כל הדברים האלה הפמיניזם מבקש ממש להכחיד ולייצר שוויון חברתי אמיתי.

מרב מיכאלי: אז מרשה פרידמן ניצחה במובן הזה שהיום זה מובן מאליו – היום אנחנו במצב שבו לשמחתי בעוד שבוע ראש הממשלה ישתתף בטקס באירוע לציון יום המאבק הבין-לאומי באלימות כלפי נשים.

מרב מיכאלי: יום המאבק הבין-לאומי באלימות כלפי נשים – כבר לא דבר שמרעיד את אמות הסיפים.

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: לשמחתי, זה כבר דבר שבו בממשלה, כשיש הצבעה נגד מינוי של אדם שחשוד בניצול לרעה של מעמדו בהקשר מגדרי – כן, גם שרים גברים מצביעים נגד.

מרב מיכאלי: אז בהקשר הזה מרשה פרידמן ורבות רבות אחרות ניצחו ומנצחות, אבל הדרך לשוויון אמיתי, הדרך לחיים עם ביטחון אמיתי, עדיין ארוכה, ואנחנו עושות אותה ועושים אותה – כן, חברות וחברים, אנחנו עושות ועושים אותה גם אם אתם שותפות ושותפים למאבק וגם אם אתם מאלה שעדיין מתנגדים לו או עיוורים לצורך בו.

מרב מיכאלי: כך או כך, כולנו עושות ועושים את הדרך הזאת.

מרב מיכאלי: מרשה פרידמן הייתה מפורצות הדרך הזאת, מאלה שסללו לכל אחת ואחת מאיתנו, שיכולות היום לעבוד בוועדה לקידום מעמד האישה – שוודאי לא הייתה אז; בקבינט לשוויון מגדרי – שוודאי לא עלה על דעתה של אף אחת אז – מאפשרת לנו ולרבות רבות רבות אחרות, וגם אחרים, להיאבק כל יום עוד צעד ועוד צעד אל עבר שוויון.

מרב מיכאלי: יהי זכרה ברוך.

מיקי לוי: תודה רבה לשרת התחבורה.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: הפקרת האינטרסים הביטחוניים של ישראל בידי התנועה האסלאמית; << נושא >>

מיקי לוי: אם כך, אנחנו ממשיכים בסדר-היום, ועוברים להצבעה על הצעת האי-אמון הראשונה, של הליכוד.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה.

מיקי לוי: בבקשה, חברי הכנסת, נא לשבת במקומות.

מיקי לוי: הצבעה, בבקשה.

מיקי לוי: בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 40

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 40, נגד – 56.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת האי-אמון של הליכוד לא התקבלה.

מיקי לוי: אנחנו נעבור להצעת האי-אמון השנייה, של יהדות התורה וש"ס.

מיקי לוי: הצבעה, בבקשה.

מיקי לוי: בעד הצעת סיעות יהדות התורה וש"ס להביע אי-אמון בממשלה – 43

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 43, נגד – 52.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת האי-אמון לא התקבלה.

מיקי לוי: [מס' מ/1398, דברי הכנסת, חוברת ד', ישיבה 65.]

מיקי לוי: אני עובר לסעיף הבא בסדר-היום – הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (מס' 55 והוראות שעה), התשפ"א–2021, הצבעה.

מיקי לוי: בעד הודעת הממשלה – 52

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 52, נגד – 42.

מיקי לוי: לפיכך, הודעת הממשלה התקבלה, וההצעה תעבור לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

קריאה: אפשר להחליף?

מיקי לוי: לא, אי-אפשר, זה כבר נדון שם.

מיקי לוי: זה חוזר לוועדה ששם זה נדון.

מיקי לוי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1461).

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 10) (הארכת תוקף והוראות נוספות), התשפ"ב–2021, לקריאה ראשונה.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק שר הבריאות ניצן הורוביץ, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני מתנגד להצעת החוק.

דוד אמסלם: תרשום אותי.

דוד אמסלם: תרשום שאני מתנגד.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו בסופו של הגל הרביעי של הקורונה, ובניגוד לממשלה הקודמת – ואני אמרתי את זה מתחילת הדרך, שכך ננהג, ואת זה הדגיש גם ראש הממשלה – בגל הזה לא סגרנו את המדינה, לא שלחנו המונים לאבטלה, לא שיתקנו את המשק, שמרנו על התרבות והספורט ופתחנו את מערכת החינוך כסדרה.

ניצן הורוביץ: שמרנו על זכויות האזרח ועל חירויות הפרט במקביל למאבק נחוש בזן הדלתא ושמירה בלתי מתפשרת על בריאות הציבור.

ניצן הורוביץ: עשינו את זה באחריות ובשיקול דעת.

ניצן הורוביץ: אני זוכר כמה מילים מפוצצות יצאו גם מהמליאה הזו על הכישלון הענק בגל הזה, על הסגרים שבדרך, על ההפקרות, ועכשיו מה?

ניצן הורוביץ: דממה.

ניצן הורוביץ: יכול להיות שעכשיו גם חברי הממשלה הקודמת וגם התבהלנים למיניהם מבינים שאולי לא היה צריך להטיל אימה על הציבור ולא היה צריך להכניס בכוח את הציבור להיסטריה עם נבואות זעם מזעזעות.

ניצן הורוביץ: מה ההבדל, בעצם?

ניצן הורוביץ: למה הפעם זה נראה אחרת?

ניצן הורוביץ: הרבה יותר פשוט לשמור על בריאות הציבור כשאין שיקולים סקטוריאליים, כשאף אחד לא מנסה למנוע הפגנות נגד הממשלה.

ניצן הורוביץ: והינה, בחוק שאני מציג היום ביטלנו את האפשרות למנוע הפגנות בעת מצב חירום של קורונה, ואני אומר, הזוי שבכלל הדבר הזה היה שם מלכתחילה.

ניצן הורוביץ: הפעם יותר קל, כי אין החלטות פרסונליות.

ניצן הורוביץ: אנחנו לא מתנהלים בקורונה – –

שלמה קרעי: – – – שלא צריכות להיות בישיבות ממשלה.

שלמה קרעי: למה לעבוד בכלל – – –

ניצן הורוביץ: – – על סמך שיקולים של חקירה, של משפט, של האשמות בשוחד, מרמה והפרת אמונים.

מאי גולן: – – –

ניצן הורוביץ: אין לנו מניעים נסתרים.

שלמה קרעי: רק למנות את הגיסה ואת בת הדודה – – –

ניצן הורוביץ: והכי חשוב – אין עננת שחיתות שמרחפת מעל שיקולי הממשלה בזמן משבר עולמי.

ניצן הורוביץ: זה השינוי החשוב ביותר – –

מאי גולן: המושחתים הגדולים ביותר – – –

ניצן הורוביץ: – – שהביאה הממשלה שלנו, והתוצאות מדברות בעד עצמן.

ניצן הורוביץ: עוד דבר חמור שהממשלה הקודמת עשתה ואנחנו נעשה בדיוק ההפך – הפעם את היציאה מהגל ננהל בשיקול דעת ובצורה מקצועית.

ניצן הורוביץ: הנתונים מראים ירידה תלולה בנתוני התחלואה.

ניצן הורוביץ: הגל דועך.

ניצן הורוביץ: הירידה הזאת החלה מאז ובזכות ההחלטה החשובה על מתן הבוסטר, אבל זה לא אומר שזה סופה של מגפת הקורונה.

ניצן הורוביץ: אנחנו לא מכריזים על מסיבת סיום ולא שולחים את הציבור לחגוג, לא זורקים את כל אמצעי ההגנה, ואנחנו גם לא נעשה מזה סלוגנים פוליטיים כדי להביא קולות.

ניצן הורוביץ: אנחנו מתייחסים לסיום הגל הזה כהפוגה.

ניצן הורוביץ: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שאחרי הגל הרביעי עלול להגיע גל נוסף, ואנחנו נערכים להיות מוכנים בכל ההיבטים.

ניצן הורוביץ: אבל גם זו, חבריי חברי הכנסת, לא סיבה לתבהלה מיותרת.

ניצן הורוביץ: אם אכן יהיה עוד וריאנט, נעבור גם אותו במינימום פגיעה בשגרת החיים ובמקסימום שמירה על הבריאות.

ניצן הורוביץ: האסטרטגיה של חיים לצד הקורונה אומרת שכאשר התחלואה גבוהה שומרים ככל הניתן על שגרת החיים תוך כדי מאבק במגפה, וכשהתחלואה בירידה שומרים על אמצעי ההגנה הבסיסיים.

ניצן הורוביץ: כשהממשלה הזו קמה, וריאנט הדלתא כבר החל להתפשט בכל הארץ, והיינו צריכים להקים הכול מחדש.

ניצן הורוביץ: זה הקשה מאוד על ההתמודדות עם ההתפרצות המחודשת, ולכן אנחנו ננהג באחריות ונשמור על אמצעי ההגנה.

ניצן הורוביץ: התו הירוק והמסכות עוד ילוו אותנו; תשתית הבדיקות שפרסנו בכל הארץ תמשיך לפעול; הפיקוח בנתב"ג, המשל"ט, מערכות המחשוב, היחידות השונות שהקמנו לטובת המאבק בקורונה, הדסקים, ימשיכו לעבוד.

ניצן הורוביץ: לא נפרק אותם.

ניצן הורוביץ: להפך, נייצר עוד כלים להתמודדות עם מגפות.

ניצן הורוביץ: ועכשיו להצעת החוק שמונחת בפנינו.

ניצן הורוביץ: חוק הקורונה, חוק הסמכויות המיוחדות, מסמיך את הממשלה, באישורה ובפיקוחה של הכנסת, לנקוט צעדים מיוחדים בשעת חירום כדי להתמודד עם איום בריאות אקוטי, אלא שאנחנו מביאים היום חוק שונה ושפוי הרבה יותר מזה שקיבלה הממשלה הקודמת.

ניצן הורוביץ: לאחר הקמת הממשלה הזאת וההתפרצות המיידית של גל הדלתא, נאלצנו להאריך את תוקפו של החוק הקודם עקב חוסר זמן, אבל הבטחנו לתקן אותו ולהפוך אותו להרבה פחות דורסני והרבה יותר דמוקרטי, וזה מה שאנחנו עושים היום.

ניצן הורוביץ: אנחנו מבקשים מהכנסת להצביע על חוק שנותן לה יותר מרחב תמרון, יותר שיניים ויותר פיקוח עלינו, על הממשלה.

ניצן הורוביץ: החוק הזה נועד לתחום ולהציב גבולות לצעדים שהממשלה רשאית לנקוט ולעגן את מנגנוני הפיקוח הפרלמנטרי והאכיפה.

ניצן הורוביץ: החוק המוצע – ופה אני רוצה להגיד תודה, בין היתר, לחברת הכנסת גבי לסקי מסיעתי, סיעת מרצ, וליו"ר ועדת החוקה חבר הכנסת גלעד קריב, ידידי, על השותפות והמעורבות בעבודה על החוק הזה – החוק הזה מאזן בין הצורך לתת מענה מהיר למצבי התחלואה המשתנים במטרה למנוע התפשטות תחלואה רחבה, פגיעה משמעותית בבריאות הציבור ואי-ספיקה של מערכת הבריאות, לצד שמירה על זכויות יסוד, על תקינות הליכי החקיקה ועל האיזונים בין הרשויות השונות.

ניצן הורוביץ: החוק מאפשר לממשלה – וזה הבסיס שלו, כי בהיעדר החוק, אם יהיה מצב חירום, אדוני היושב-ראש, אנחנו נצטרך להוציא תקנות לשעת חירום.

ניצן הורוביץ: תקנות לשעת חירום זה דבר פוגעני מבחינה דמוקרטית, לכן מביאים כאן חוק שהוא יהיה מקור הסמכות להוצאת תקנות במקרה של מצב חירום.

ניצן הורוביץ: אני רוצה גם להדגיש: כל תקנה שהממשלה מקבלת מובאת לאישור הכנסת.

ניצן הורוביץ: בחוק החדש ביטלנו לחלוטין את הסעיפים שיכולים למנוע הפגנות נגד הממשלה.

ניצן הורוביץ: כמו שאתם זוכרים, העניין הזה היה עניין משמעותי מאוד והוציא הרבה מאוד אנשים זועמים לרחוב.

ניצן הורוביץ: זה ירד.

ניצן הורוביץ: הגבלנו את סעיף הדחיפות, כך שהממשלה לא יכולה יותר לשלוף תקנות והגבלות בהינף יד ללא פיקוח מאוד צמוד של היועץ המשפטי לממשלה ושל הכנסת.

ניצן הורוביץ: הכפלנו, אדוני היושב-ראש, את פרק הזמן לכנסת לדון בתקנות שהממשלה מקבלת.

ניצן הורוביץ: אלו ועוד הם תיקונים שהיו הכרחיים כדי לוודא שהממשלה לא עושה שימוש לרעה בכוח שניתן לה.

ניצן הורוביץ: כן, אני אומר, גם בזמן מגפה עולמית עלינו לשמור על היסודות הדמוקרטיים, על זכויות האדם וחירויות הפרט, כדי לוודא שאנחנו לא מייצרים נזק ארוך טווח למשטר הדמוקרטי שלנו ביום שאחרי הקורונה.

ניצן הורוביץ: הסמכויות בחוק ניתנות לממשלה רק במידה שהממשלה מכריזה על מצב חירום בגלל התפשטות נגיף קורונה, על בסיס חוות דעת אפידמיולוגית, כשיש סיכון ממשי להתפשטות רחבה של הנגיף ולפגיעה משמעותית בבריאות הציבור, ובשל כך מתחייב לפעול מכוח הסמכויות הקבועות בחוק.

ניצן הורוביץ: כל הארכה של הכרזה על מצב חירום מאושרת על ידי ועדת החוקה של הכנסת.

ניצן הורוביץ: ואני אומר שוב: האלטרנטיבה לחוק הזה, אם היינו פשוט מאפשרים לו לפקוע בסוף החודש ולא היינו מביאים חוק חדש, זה אומר שאם היה מגיע וריאנט ואנחנו היינו צריכים לפעול מהר בממשלה – היינו נאלצים להוציא תקנות לשעת חירום.

שלמה קרעי: כל החוק הזה שלכם נועד לאפשר לשרים לברוח מהעבודה שלהם, כמו שלפיד וליברמן לא ישבו בקבינט.

שלמה קרעי: תגיד את האמת.

ניצן הורוביץ: מה הקשר?

ניצן הורוביץ: אבל למה אתה – זה דבר חשוב מכדי להגיד את זה.

משה ארבל: אבל זה לא נכון?

משה ארבל: הייתה תלונה ליועץ המשפטי, חייב אותם להגיע – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, תודה.

מיקי לוי: קרעי, תודה.

משה אבוטבול: כדי לא לאחר למוקטעה.

ניצן הורוביץ: עכשיו, אני רוצה להדגיש את השינויים בחוק.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, התעוררת?

משה אבוטבול: מה?

משה אבוטבול: רק התחלתי.

משה אבוטבול: מה אמרתי לו סך הכול?

משה אבוטבול: שלא יאחר למוקטעה.

מיקי לוי: אני שואל אם התעוררת.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

משה אבוטבול: טוב.

משה אבוטבול: סתימת פיות.

שלמה קרעי: גם אתה לא חייב להיות בקבינט הקורונה, שר הבריאות?

ניצן הורוביץ: אני חייב.

ניצן הורוביץ: כאמור, ביטלנו לחלוטין את הסעיפים בחוק שאפשרו להכריז על מצב חירום מיוחד ולמנוע יציאת אדם להפגנה.

ניצן הורוביץ: לראשונה עיגנו באופן מפורט ומפורש את המסגרת החוקית לחובת הצגת תוצאה שלילית של בדיקת קורונה או תעודת מחלים או מחוסן תקפה – מה שנקרא "תו ירוק" – כתנאי לכניסה למקומות כגון מקומות לציבור, בתי עסק, מקומות עבודה וכו'.

ניצן הורוביץ: עיגון ההסדר בחקיקה ראשית נעשה למען הסדר הטוב, בעקבות בקשת יו"ר ועדת החוקה חבר הכנסת גלעד קריב, שהתקבלה על ידינו, אף שהסמכות לעשות כן קיימת כבר כיום בהתאם לפרשנות החוק שאומצה בידי בג"ץ.

ניצן הורוביץ: הארכנו את פרק הזמן לפיקוח פרלמנטרי טרם כניסת התקנות לתוקף מ-24 שעות ל-48 שעות, כדי לאפשר זמן נוסף לפיקוח פרלמנטרי מראש וללמידה של השינויים המוצעים.

ניצן הורוביץ: קבענו כי שימוש בסעיף הדחיפות – וזה שינוי חשוב.

ניצן הורוביץ: הממשלה הקודמת, אחרי שהתקבל החוק הזה, עשתה המון פעמים שימוש בסעיף הדחיפות.

ניצן הורוביץ: תיקנו את זה וקבענו ששימוש בסעיף הדחיפות – זאת אומרת כניסה מיידית לתוקף עוד לפני פרק הזמן שניתן לפיקוח פרלמנטרי – יתקיים אך ורק בנסיבות מיוחדות של דחיפות, אם השתכנעה הממשלה, מנימוקים מקצועיים שהוצגו לה, כי הכניסה לתוקף של התקנות במועד מאוחר יותר עלולה לפגוע במאבק בנגיף.

ניצן הורוביץ: החרגנו מקרים שבהם הממשלה תביא תקנות שעניינן הקלה בהגבלות קיימות, קרי תקנות מקילות.

ניצן הורוביץ: התווינו את שיקול הדעת בקביעת מדרג הקנסות המינהליים.

ניצן הורוביץ: במסגרת זו תיקנו עיוות בגובה הקנסות ודירוגם בכל הנוגע להפרות הוראות לעניין אזור מוגבל כך שיתאימו להסדר שחל לגבי הפרת התקנות באופן כללי.

ניצן הורוביץ: חשוב להבהיר בקשר להטלת קנסות כי ללא אישור פוזיטיבי של התקנות בידי הכנסת אין תוקף לקנסות שהוטלו מכוח עבירות הקבועות בהן, והן בטלות.

ניצן הורוביץ: אנחנו משנים את הכללים על פיקוח טכנולוגי על מבודדים, באישור הכנסת, ומסמיכים את הממשלה לקבוע כי קטינים לא יהיו מחויבים בפיקוח טכנולוגי.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, לנוכח העובדה שארגון הבריאות העולמי וארגוני בריאות אחרים מובילים בעולם קובעים שהפנדמיה העולמית צפויה להימשך לפחות עד סוף שנת 2022, ומאפייניה יהיו תלויים בהתנהגות האוכלוסייה, החלטות ממשלה בדבר מדיניות ההתמודדות עם המגפה, קצב ייצור חיסונים, הרחבת הכיסוי החיסוני והתאמות חיסונים לווריאנטים השונים – לנוכח זאת, ולמרות הירידה בתחלואה בישראל בתקופה הזאת – כי באמת הגל יורד עכשיו, ונשאלת שאלה, אדוני היושב-ראש: אז למה עכשיו?

ניצן הורוביץ: כי בעולם הקורונה משתוללת, וגם כאן יש עדיין כמה סיכונים, לרבות הופעת וריאנט שיהיה אלים יותר או שמועילות החיסונים לגבי אותו וריאנט תהיה פחותה ממה שעכשיו.

ניצן הורוביץ: לכן אנחנו צריכים שיהיה בידינו הכלי הזה, ולא תקנות לשעת חירום – שהן תמיד קיימות – אלא חוק סמכויות שמתוקפו אנחנו יכולים להתקין תקנות, והכנסת תאשר אותן או תשנה אותן או תבטל אותן כפי שהיה עד עכשיו.

ניצן הורוביץ: לכן, אדוני, אני אבקש לתמוך בחוק בקריאה הראשונה.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר הבריאות, הרבה זמן אני לא זוכר פגיעה כל כך גדולה באינטליגנציה של חברי הכנסת.

משה גפני: עומד פה שר הבריאות ומסביר לנו שאצלם, בממשלה הזאת, אין סגרים ואין את כל הדברים שהיו בממשלה הקודמת.

משה גפני: לממשלה הקודמת, כל אחד מאיתנו מבין, לא היה פתרון, לא היו חיסונים, לא היה כלום.

משה גפני: היה צריך להתמודד עם מחלה שאף אחד לא מורגל אליה, והייתה סכנה גדולה של התפרצות מאוד גדולה ללא יכולת להתגונן, ללא יכולת של חיסון.

משה גפני: לאחר שהגיעו החיסונים – ראש הממשלה הקודם והממשלה הקודמת, לאחר שהם הביאו את החיסונים, הגענו למצב שבו כמעט שלא היו נדבקים, פחות מחמישה.

משה גפני: נכנסה ממשלה חדשה – לא הביאה, אף שהחיסונים הוזמנו ושולם עבורם.

משה גפני: חיכינו בערך חודש עד שהתחילו לטפל בחיסונים החדשים, ואז הייתה התפרצות של הגל הרביעי.

משה גפני: איך יכול לעמוד פה שר הבריאות ולהסביר לנו למה הוא שונה, למה הממשלה הזו שונה מהממשלה הקודמת?

משה גפני: היא שונה בגלל שאתם חבורת בטלנים.

משה גפני: למה לא עשיתם את החיסונים האלה?

משה גפני: למה לא עשיתם בזמן?

משה גפני: זה היה, זה הוזמן, זה שולם.

משה גפני: למה לא עשיתם את זה?

משה גפני: יפה, עכשיו אתם נותנים יותר זמן.

משה גפני: ברוך השם היום יש פחות מאומתים, הקורונה יורדת, אנחנו מדינה יותר ויותר מחוסנת, אין את הצורך בהחלטות חפוזות ודחופות והכול בסדר, אבל יש חשש שזה יתפרץ.

משה גפני: מה אני הייתי מצפה, כאזרח במדינת ישראל?

משה גפני: אני הייתי מצפה שצמרת המדינה תהיה בעניין הזה – שר החוץ, כמובן שר האוצר איווט ליברמן, שישבו בקבינט הקורונה.

משה גפני: למה לא אמרת, אדוני שר הבריאות, שאחת ממטרות החוק הזה היא לפטור את השרים הבכירים הללו מלשבת בקבינט הקורונה?

משה גפני: למה, זה לא דבר חשוב, הנושא הזה?

משה גפני: זה לא דבר שצריך להיות בצמרת המדינה, שצריך את שר האוצר ואת שר החוץ?

משה גפני: למה הפגיעה באינטליגנציה של חברי הכנסת, למה?

משה גפני: היום, ברוך השם, המדינה מחוסנת – בזכות הממשלה הקודמת, לא בזכותכם.

משה גפני: אתם לא הייתם בזה.

משה גפני: אתם, כשנבחרתם – אמרתי – היו פחות מחמישה מאומתים.

משה גפני: אתם גרמתם להתפרצות בגלל שלא הבאתם את החיסונים בזמן כשהם כבר הוזמנו.

מיקי לוי: משפט לסיום.

משה גפני: אני צריך לסיים?

מיקי לוי: משפט לסיום.

משה גפני: משפט אחרון.

משה גפני: מה יש לשר האוצר לעשות חוץ מלנקום בחרדים?

משה גפני: אבל לזה מספיקה שעה בשבוע, לא צריך כל השבוע.

משה גפני: כשיש קבינט קורונה – שיבוא, ויפסיק לנקום בחרדים.

משה גפני: אנחנו לא מפחדים ממנו, הקדוש ברוך הוא איתנו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כשהקדוש ברוך הוא רצה לתת את התורה לעם ישראל הוא הציע אותה לבני ישמעאל, אבל הם לא רצו, כי כתוב בתורה "לא תגנוב", והוא – "ידו בכל ויד כל בו".

שלמה קרעי: כאשר בנט, שגנב את הממשלה, התחתן עם בני ישמעאל – מה יעשו הילדים?

שלמה קרעי: מה יעשו סילמן וג'וב-טוב כלפון?

שלמה קרעי: מספרים על כייס מקצועי שהצליחו לכייס אותו, והוא הצליח לזהות את זו שכייסה אותו, עד שהחליטו להתחתן.

שלמה קרעי: ותהר האישה ותלד בן, והינה, ידו הימנית סגורה ולא הצליחו לפתוח אותה.

שלמה קרעי: חכם אחד הציע להם להושיט לילד תכשיט משובץ יהלומים.

שלמה קרעי: הילד לא יכול להתאפק, פתח את היד ונפלה טבעת מידו.

שלמה קרעי: התברר שהתינוק כייס את אימא שלו בלידתה.

שלמה קרעי: ככה זה בחתונה של מרמה והונאה – הילדים יוצאים רמאים בני רמאים.

שלמה קרעי: גם בפרשת השבוע, אדוני היושב-ראש, קראנו: "ויהי בבקר והנה היא לאה".

שלמה קרעי: האגדה מספרת שכל הלילה הוא קרא לה: רחל, רחל, והיא ענתה לו.

שלמה קרעי: בבוקר אמר לה: רמאית בת רמאי.

שלמה קרעי: למה הוא קרא לה ככה?

שלמה קרעי: נבין את זה על פי משל: עשיר אחד, שקראו לו נפתלי, הלווה כסף למישהו מעיר אחרת, והודיע לו במכתב שביום פלוני הוא מגיע לקחת את הכסף.

שלמה קרעי: הגיע נפתלי באותו לילה לאותו אחד ואמר לו: תן לי את הכסף שאתה חייב לי.

שלמה קרעי: הוא לא זיהה אותו והתחכם, אמר לו: בוא, תישן אצלי הלילה, בבוקר אני אתן לך את הכסף.

שלמה קרעי: לאחר שנרדם, הוא קרא: נפתלי, נפתלי, וכשענה לו נפתלי מתוך שינה הוא הבין שזה אכן נפתלי ולא מתחזה, כי אם מתוך שינה הוא עונה לו לשם "נפתלי", כנראה שהוא הבן אדם.

שלמה קרעי: אבל זה תופס רק לגבי אדם מן היישוב.

שלמה קרעי: מי שהוא רמאי בן רמאי, שהרמאות מושרשת בו, מצליח לרמות גם מתוך שינה.

שלמה קרעי: כך גם יעקב: חיכה עד שהיא תירדם, קרא לה: רחל, רחל, והיא ענתה לו.

שלמה קרעי: לכן התפלא ואמר לה: רמאית בת רמאי.

שלמה קרעי: הרמאות מושרשת בה כל כך מאביה, לבן הרמאי, עד שגם מתוך שינה היא לא שכחה את תרגיל ההונאה, כמו אלו שיודעים לעבוד גם על בדיקת פוליגרף.

שלמה קרעי: יש נפתלי אחר, שהונה ושיקר לבוחריו במעשה הונאה מחפיר שלא היה כמותו מימות לבן הארמי.

שלמה קרעי: אחד כמוהו, גם אם יענה לנו מתוך שינה לקריאה "נפתלי", לא נוכל לדעת שבאמת שמו נפתלי.

קריאה: – – –

שלמה קרעי: ראשי תיבות זה פחות, אבל "לבן" בגימטרייה זה "בנט זה אח" – 82.

משה ארבל: – – – נפתלי.

שלמה קרעי: כן, אבל יש עוד כמה אנשים באותם – – –

מיקי לוי: משפט לסיום.

שלמה קרעי: לצערי, אדוני היושב-ראש, לשקר אין רגליים, אבל יש לו שישה מנדטים.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אין שר.

שלמה קרעי: לשמחתי, נראה שלמנדטים הללו יש רגליים, והם קמו ועשו ויברח.

מיקי לוי: תודה.

שלמה קרעי: בעזרת השם, בקרוב.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתמול נתקלתי במילים שכתבה אלאיה הוף, צעירה טרנסית, מילים שנגעו לליבי, ואני בוחר להביא אותן כאן, במליאת הכנסת.

יוראי להב-הרצנו: כך כותבת אלאיה: "ביום שישי האחרון עליתי על אוטובוס ליד הבית שלי במרכז תל אביב, שמתי אוזניות והתיישבתי בסוף האוטובוס.

יוראי להב-הרצנו: כמה דקות אחרי תחילת הנסיעה הרגשתי מכה בעורף – – – הסתובבתי ומאחוריי היו שש" – ילדות – "שישבו בפנים אטומות, שאומרות בגדול: 'לא שמעתי לא ראיתי'.

יוראי להב-הרצנו: המשכתי בשלי, ודקה אחרי זה זה קרה שוב.

יוראי להב-הרצנו: החלטתי – – – להגיב ושאלתי: 'מה נסגר?

יוראי להב-הרצנו: ' הפעם הן היו קצת פחות אדישות והתפוצצו מצחוק".

יוראי להב-הרצנו: החלטתי להתעלם ופשוט עברתי מקום, "גם אותי לימדו שעדיף להיות חכמה מאשר צודקת".

יוראי להב-הרצנו: הן עברו לשבת מולי, "וההערה 'מה זה, אתה גבר' לא איחרה לבוא.

יוראי להב-הרצנו: אחרי רבע שעה – – – שבהם הנערות צילמו – – – קיללו אותי, צחקו והשפילו, ירדתי מהאוטובוס".

יוראי להב-הרצנו: ידעתי שאני אמשיך בשלי והן בשלהן, אבל הן ירדו יחד איתי באותה תחנה.

יוראי להב-הרצנו: "כמה שניות אחרי הרגשתי רטובה, והבנתי שהן חזרו אחריי בשביל לשפוך עליי את בקבוקי המים שהיו להן – – – הסתובבתי לראות אותן", שוב צוחקות ומצלמות ושנייה אחר כך בורחות.

יוראי להב-הרצנו: "האמת, הדבר הראשון שחשבתי עליו זה שבא לי שהאדמה תיפתח ותבלע אותי.

יוראי להב-הרצנו: והדבר הזה ליווה אותי בסופ"ש ואחריו, והאמת שאני חושבת שגם אחרי שאסיים לכתוב את המילים הללו זה ילך איתי.

יוראי להב-הרצנו: כל אחד מארבעת האחים הקטנים שלי חיבק את התהליך שלי בכל כך הרבה כבוד והבנה, שלרגע טעיתי לחשוב שבאמת גדל כאן דור שכבר לא אכפת לו ממגדר או ממיניות.

יוראי להב-הרצנו: המקרים האלה מזכירים לי כמה הדרך הזו עוד רחוקה שנות אור, כמה לעיתים השינוי מתקרב צעד קדימה וברגע אחד הולך שמונה צעדים אחורה.

יוראי להב-הרצנו: אני כותבת את הדברים האלה ממקום מאוד חשוף, מתוך אמונה אמיתית שאולי הם יגיעו למישהו או מישהי שיתייחסו לאדם ששונה מהם באופן יותר מכיל ומקבל, ושנצליח לחיות כאן ביחד.

יוראי להב-הרצנו: לא חייבות להסכים על הכול, אבל הכבוד ההדדי הוא כל שנותר לנו".

יוראי להב-הרצנו: אלאיה, היה לי חשוב לתת ביטוי למילים החזקות והכואבות שלך כאן, מעל בימת הכנסת.

יוראי להב-הרצנו: תודה, תודה לך על האומץ לחלוק ולשתף את החוויה המטלטלת שעברת; תודה שבחרת לצאת מאזור הנוחות שלך ולהציב מראה לחברה שלנו ולדרך הארוכה שעוד לפנינו.

יוראי להב-הרצנו: חברות וחברים, הדרך היחידה למנוע ממקרים כאלה לקרות שוב היא לשתף, לשתף ולא לשתוק.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת להב.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוחנה – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי השרה, בשבוע שעבר, באזכרה לראש הממשלה המנוח דוד בן-גוריון, אמר ראש הממשלה בנט את הדברים הבאים: "אנחנו עדים להרבה רעש, הרבה צעקות, צווחות.

אבי מעוז: אנחנו מנסים להבין מה מהות המחלוקת היום, על מה המחלוקת.

אבי מעוז: האם זה על תוכן, מהות, עקרונות.

אבי מעוז: אם בעבר המחלוקת הייתה על מהות, על נסיגה מיהודה ושומרון, על ההתנתקות, על יציאה למלחמת לבנון הראשונה, הרי שהיום המחלוקת היא לשם מחלוקת.

אבי מעוז: על מה בעצם כל הדרמה?

אבי מעוז: על מה כל הרעש?

אבי מעוז: יש ממשלה שהוקמה בשם אותו עיקרון מאחד, הממשלה נועדה להרגיע את הקרע" – עד כאן סוף ציטוט של ראש הממשלה בנט.

אבי מעוז: אם הייתי רוצה ללמד על ראש הממשלה זכות הייתי אומר שהוא מנותק מהמציאות, כמו שהתגלה כאשר הוא הופתע מהלחץ של הממשל האמריקאי בעניין הבנייה ביהודה ושומרון, אבל לצערי נראה שזה לא המקרה הפעם.

אבי מעוז: ראש הממשלה איננו מבין על מה המחלוקת, וטוען שבניגוד לעבר – כל-כולה היא לשם מחלוקת, וממילא הוא תמה על מה כל הצעקות והצווחות, כלשונו.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, זהו, המחלוקת, הרעש והצעקות הם על משהו הרבה יותר מהותי ממה שראש הממשלה מסוגל כנראה לתפוס.

אבי מעוז: המחלוקת, הרעש והצעקות הם על ערכים, על זהות, על המהות.

אבי מעוז: מה שעומד על הפרק חמור לאין ערוך מנסיגה או מהתנתקות, אם כי גם החשש מאלו בהחלט קיים עם ממשלת השמאל הרדיקלית הזאת, שכרתה ברית עם תומכי הטרור מהתנועה האסלאמית.

אבי מעוז: מה שעומד על הפרק זה סכנת ההתנתקות מזהותה היהודית של מדינת ישראל, זו הנסיגה וההידרדרות ממדינתו של העם היהודי למדינת כל אזרחיה.

אבי מעוז: מדובר בממשלה שהעיקרון המאחד שלה זו הפרוגרסיביות, שמזינה את האנרגיה המוגברת של חברי הקואליציה לערוך את ניתוח ההמרה בזהותה של המדינה על ידי שינויים רדיקליים בכל מה שמייצג משפחה, יהדות ולאומיות.

אבי מעוז: מי שהביא לשיא בפוליטיקה הישראלית את האופורטוניזם ואת היכולת להשיג שלטון ושררה על ידי שימוש בציניות, מרמה והונאה, הוא, יחד עם השותף החליפי שלו, מהווים את הביטוי הכי נאמן לתפיסה הפוסט-מודרנית, זו שמחקה את ערכם של מושגי האמת, הטוב והיושר.

אבי מעוז: אדוני ראש הממשלה, אתה השופר האותנטי ביותר של הפוסט-מודרנה.

אבי מעוז: הגיע הזמן שתתפטר, ויפה שעה אחת קודם.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת ליצמן, בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראש הממשלה אמר בסוף שבוע שעבר שהחרדים עושים את הבלגן על הכותל כי הם מתכוונים להפיל את הממשלה.

יעקב ליצמן: למה הוא לא חושב לרגע אחד – הכותל בהחלט היה כל השנים מופרד, גברים ונשים.

יעקב ליצמן: אבל כשבא רפורמי, יושב-ראש ועדת חוקה, בניגוד לחוק, כשהוא ממונה על החוק, בא עם ספר תורה לעזרת נשים נגד החוק, למה כולם שותקים?

יעקב ליצמן: למה ראש הממשלה לא יודע למחות נגד החבר'ה בקואליציה שלו?

יעקב ליצמן: למה זה נקרא כאילו שמתכוונים רק להפיל את הממשלה, כשיושב-ראש ועדת החוקה עובר על החוק?

יעקב ליצמן: לכן אני אומר, עם כל הכבוד, ששום פוליטיקה לא – אין בן אדם שעושה יותר פילוג בעם היהודי מאשר ראש הממשלה, ושר המשפטים, ויושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, הרפורמי.

יעקב ליצמן: אנחנו יודעים מה זה רפורמי בכלל כאן בארץ.

יעקב ליצמן: בעולם 80% מהרפורמים לא קיימים כבר.

יעקב ליצמן: למה?

יעקב ליצמן: כי הם התחתנו עם גויים, והם כולם גויים שם.

יעקב ליצמן: הרפורמים רוצים להכניס את הכול לכאן, לתוך הארץ, ואנחנו לא ניתן להם.

יעקב ליצמן: אגב, זה לא עניין דווקא של הסיעות החרדיות, זה גם של סיעות שכולם שם שומרי מסורת, שומרי דת, כולם חושבים שאסור לתת להם דריסת רגל.

יעקב ליצמן: לכן אני חושב שהגיע הזמן שאנחנו נצמצם את הכוח של יושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט ושיתפטר.

יעקב ליצמן: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי – אינו נוכח.

מיקי לוי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: שלום.

מיקי לוי: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: השר לא נמצא?

מיקי לוי: יש.

עאידה תומא סלימאן: השרה נמצאת.

עאידה תומא סלימאן: זהו, שתקתי.

קארין אלהרר: – – –

עאידה תומא סלימאן: חיפשתי את שר הבריאות ואז ראיתי אותך.

עאידה תומא סלימאן: באמצע קטעתי.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, כבוד השרה, היום בבוקר חקלאים פלסטינים עלו לאדמתם בכפר בורקה כדי לעבוד עליה.

עאידה תומא סלימאן: 15 מתנחלים מהמאחז הלא-חוקי ישיבת חומש הסתערו עליהם, חמושים באבנים ובמקלות.

עאידה תומא סלימאן: שלושה פלסטינים פונו לבית החולים.

עאידה תומא סלימאן: ביום חמישי האחרון מתנחלים בדרום הר חברון ארגנו פוגרום בפלסטינים בשטח אש 918.

עאידה תומא סלימאן: המתנחלים ירו כדורים חיים על הפלסטינים ופצעו שישה מהם.

עאידה תומא סלימאן: הם שרפו מבנה וניפצו שלוש מכוניות ואמבולנס אחד.

עאידה תומא סלימאן: חיילים שהיו במקום לא עשו דבר כדי לעצור את האלימות.

עאידה תומא סלימאן: זו המציאות המחמירה בגדה.

עאידה תומא סלימאן: כל יום, כל שבוע, אלימות המתנחלים שוברת שיאים של טירוף וגזענות.

עאידה תומא סלימאן: מתנחלים חמושים מסתובבים בשטח במטרה לתקוף ולהפחיד פלסטינים, וזה רק הולך ומחמיר בחסות הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: זו ממשלת מתנחלים; זו ממשלה שמנוהלת על ידי מנכ"ל מועצת יש"ע לשעבר, שבשקט תומך באלימות המתנחלים כי היא נותנת לו חיזוק בבסיס; זו ממשלה של הטרנספריסט ליברמן ושל סופר הגופות גנץ.

עאידה תומא סלימאן: העובדה שתמר זנדברג ומרב מיכאלי ומנסור עבאס נמצאים שם לא מצליחה לשנות שום דבר.

עאידה תומא סלימאן: הם שותפים בממשלת המתנחלים, כי ציוצים, כמה שנרצה לחשוב, לא יעצרו את האלימות הזו, רק מעשים יעצרו אותה, והם לא עושים דבר.

עאידה תומא סלימאן: ממשלת המתנחלים מגבה את האלימות ומעמיקה את הכיבוש בבנייה, בהגדרה כארגוני טרור, באלימות הצבא, בגיבוי המתנחלים.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה הזו שופכת דלק על האש.

עאידה תומא סלימאן: אבל חשוב להגיד: ההתנגדות שלנו לממשלה הזו לא אומרת בשום פנים ואופן שאנחנו תומכים בהסתה הגזענית של האופוזיציה מימין.

עאידה תומא סלימאן: לא נסכים לזה שישתמשו בהתנגדות לממשלה הזו על מנת להסית על ידי נתניהו ושותפיו הכהניסטים נגד הציבור הערבי.

עאידה תומא סלימאן: גם כאשר מסיתים נגד רע"מ, למרות האי-הסכמות שלנו איתם, אנחנו לא נשתוק.

עאידה תומא סלימאן: למעשה, בין ממשלת המתנחלים לאופוזיציית המסיתים אין כל כך ברירה טובה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ברשימה המשותפת נמשיך לייצג גישה דמוקרטית, שואפת לשלום ושוויון, ונעמוד כדי להדוף כל גל של גזענות מכל צד.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה על העמידה בזמנים.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, בבקשה.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, כבוד השרה, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה בדקות הספורות שעומדות לרשותי להודות קודם כול לגיא זוהר ולתאגיד השידור הציבורי כאן על "מהצד השני".

משה ארבל: כך הוא מצטט בעניין החוק שלנו, חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה – אלו דברייך, כבוד השרה קארין אלהרר, בזמן הממשלה הקודמת:

משה ארבל: אם החוק הזה יעבור לא תהיה דמוקרטיה; סגלוביץ', חברך למפלגה, אומר כך: "חוק גרוע, חוק מצ'וקמק, חוק שלא חשבו עליו כל כך"; יאיר גולן מהמפלגה החברה בקואליציה, סגן שרת הכלכלה, אומר על החוק: "חוק שהוא בלתי מתקבל על הדעת, הוא חוק של הרס הדמוקרטיה".

משה ארבל: ומפליא לעשות שר הבריאות, שעמד כאן והסביר לנו בפתוס על חשיבותו של החוק, שעמד כאן גם לפני חצי שנה וביקש את הארכת החוק הקודם: זה תהליך, וכשהוא מתחיל – כך אמר בכנסת הקודמת – "וכשהוא מתחיל, מאוד קשה אחר כך להחזיר את הגלגל לאחור", כי חוק כזה הוא בלתי דמוקרטי; אתה רואה איזה פער – הוא עשה ככה עם היד – איזה פער עצום יש כאן.

משה ארבל: ניצן הורוביץ.

משה ארבל: הצביעות – קווים לדמותה.

משה ארבל: האירוע הזה שאנחנו עומדים בו כאן היום הוא אירוע קשה מאוד מבחינה דמוקרטית, מבחינת הגינות, מבחינת היכולת לבוא ולהסתכל לציבור בעיניים ולומר לו דבר אחד פשוט – לומר לו את האמת, לומר: טעינו.

משה ארבל: והדבר החמור ביותר שמונח כאן לפנינו בחוק הזה, בעקבות פנייתי ליועץ המשפטי לממשלה בשל החלטה שערורייתית של שר האוצר מר איווט ליברמן פשוט לא להגיע באופן גורף לדיוני קבינט הקורונה כאשר הוא חבר בקבינט הקורונה – הדבר משול במדויק לשר ביטחון שמחליט בעיצומה של מלחמה לא להגיע לקבינט המדיני-ביטחוני כי לא מתחשק לו, ולשלוח סגן שר או שר במשרד הביטחון; כך התנהל ליברמן באופן המנוגד לחוק.

משה ארבל: הכנסת היא שנתנה לו את הסמכות להיות שר האוצר, היא שבחרה והצביעה.

משה ארבל: אומנם התנגדנו, אבל מהכנסת הוא שואב את כוחו.

משה ארבל: הכנסת היא שמינתה אותו ונתנה אמון בממשלה, לצערי הרב, ואמרה לו להיות חבר בקבינט הקורונה.

משה ארבל: ההשלכות הכלכליות של קבינט הקורונה הן אדירות, והיועץ המשפטי לממשלה בתגובה על פנייתי מוציא לו הנחיה שהוא לא יכול באופן גורף לברוח מקבינט הקורונה.

משה ארבל: יפה עשה ראש מפלגתך שהודיע שהוא באמת ייקח על עצמו להגיע.

משה ארבל: ואחרי כל זה, בחוצפה שאין כדוגמתה, מביאים לנו חוק ממשלתי חדש שבא ואומר: אני פטור מלהגיע.

משה ארבל: אין מחויבות לשר האוצר להיות חבר בקבינט הקורונה, אין מחויבות לשר החוץ.

משה ארבל: מינוי השרים יהיה רנדומלי.

משה ארבל: ההשלכות כלכליות הן אדירות, הן רלוונטיות בדיוק לאירוע הזה, והביזוי של בעלי העסקים, של העצמאים ושל השכירים, שענייני הקורונה הכלכליים נוגעים להם באופן מפורש – מתן פטור לשר האוצר ומתן פטור לשר החוץ מלהגיע ולהיות נוכחים בקבינט הקורונה, כפי שהם מחויבים בחוק – זה שערורייה – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

משה ארבל: – – שחשוב מאוד שנציף אותה ונדע.

משה ארבל: וביקשנו משר הבריאות כשהוא הציג את החוק לדבר על זה.

משה ארבל: הוא לא הסכים, הוא דילג.

משה ארבל: חשוב מאוד שיהיו טיפה אנשים עם הגינות שיבואו ולפחות בדיונים בוועדה יעצרו את ההפקרות המוחלטת הזאת.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת משה ארבל.

יעקב מרגי: תעלה ותבוא – רות לנדה וסרמן נמצאת?

יעקב מרגי: איננה נוכחת.

דוד אמסלם: יעקב – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת דודי אמסלם, בבקשה, אדוני – שהחליף את משה אבוטבול, ומשה אבוטבול יבוא במקומו.

משה אבוטבול: אני אחרי זה – – –

יעקב מרגי: אתה לא תהיה אחרי זה, תהיה במקום שהוא היה צריך להיות.

משה אבוטבול: אל תהיה קשוח – – –

יעקב מרגי: בקרוביי אקדש, ולא רוצה להמשיך את הפסוק.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

דוד אמסלם: עוד לא, חכה, אנחנו מורידים רק את הליפט.

יעקב מרגי: קח.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גברתי השרה, אני רוצה להקריא לכם טקסט, גברתי השרה, והייתי רוצה שתנחשי מי אמר את זה, חבר הכנסת ארבל: אני ציוני, ירו עליי בלבנון, קטיושה החמיצה אותי כמה מטרים בקריית שמונה, טילים נחתו ליד הבית שלי במלחמת המפרץ, הייתי בשדרות כשנשמעה אזעקת צבע אדום, מחבלים התפוצצו לא רחוק מבית הוריי.

דוד אמסלם: רבותיי, שמעתי את הטקסט הזה – התקשרתי למפקד סיירת מטכ"ל, שאלתי אותו: יש מצב שאתה כתבת את זה?

דוד אמסלם: אמר לי: לא.

דוד אמסלם: המשכתי לחקור את העניין.

דוד אמסלם: ניגשתי למפקד סיירת צנחנים, שאלתי אותו: תגיד, יש מצב שאתה אמרת את הדברים?

דוד אמסלם: אמר לי: אני לא יודע על מה אתה מדבר, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: התקשרתי בסוף למפקד השייטת, וגברתי השרה, גם מפקד השייטת טען שזה לא הוא.

דוד אמסלם: בסוף מה הסתבר לי?

דוד אמסלם: אתם לא תאמינו: אחד הלוחמים הדגולים במדינת ישראל אמר את זה – מר לפיד, הרזרבי המפונצ'ר, שלא שירת באופן מעשי בצה"ל.

דוד אמסלם: אתם יודעים, הוא שירת בעיתון "במחנה".

דוד אמסלם: כבר סיכמנו בעבר שהגדר היחידה שהוא ראה זה גדר הקריה.

דוד אמסלם: היה הולך ב-10:00, וב-11:00 אימא שלו הייתה אומרת לו: נא לחזור, בגלל שאנחנו כבר מטגנים את השניצלים.

דוד אמסלם: הבן אדם חושב, לדעתי, ש-M-16 זה סוג של מסטיק, מעולם לא עשה דבר וחצי דבר למען מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אבל אני חושב שהוא שכח עוד כמה דברים, ואני רוצה לתקן אותך.

דוד אמסלם: מר לפיד, אני ראיתי שלפני תקופת-מה עבר לידך מוביל עם טנק בכביש 6.

דוד אמסלם: איך לא הוספת את זה?

דוד אמסלם: אתה גם ישבת בדובנוב עם שלושה חיילים שהיו קרובים אליך מטר, שהיה להם נשק.

דוד אמסלם: איך לא הוספת את זה?

דוד אמסלם: תקשיב, אתה בדיחה עצובה.

דוד אמסלם: אתה עלוב באמת.

דוד אמסלם: אתה מלא קלקר.

דוד אמסלם: אתה באמת מפעל של צלופן.

דוד אמסלם: תראה איך אתה לא מתבייש לבוא ולגנוב את הדעת של עם ישראל.

דוד אמסלם: הרי ילד בגיל עשר שלא מכיר אותך חושב שהבלופים שלך נכונים, שבטח שירת בצבא, עשית סדיר כמו שצריך, מילואים בוודאי.

דוד אמסלם: הוא לא יודע שכל החיים שלך ישבת בדובנוב, בתי קפה, מסעדות; ישבת, שתית בירות בפאבים, עישנת, רקדת עם מוזיקה וניגנת.

דוד אמסלם: זה מה שעשית, זו בעצם כל תכולת חייך שאתה אורז אותה לתוך איזושהי קופסת זמן אחת.

דוד אמסלם: אבל מה זה משנה?

דוד אמסלם: הרי אם אפשר לשקר – וזה מה שאתה עושה, דרך אגב, מבוקר עד לילה בכל נושא, ועכשיו, בכלל בחוק הזה, אתה וליברמן גם לא רוצים להיות – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת רון כץ.

דוד אמסלם: – – בקבינט הקורונה.

דוד אמסלם: לא כל כך חשוב קורונה, אתה צודק.

דוד אמסלם: תמשיך לעופף לך במטוסים שכורים שעולים למדינת ישראל בין חצי מיליון למיליון שקל בכל נסיעה מופקרת שלך, וככה אנחנו חיים.

דוד אמסלם: ואיך אמרת?

דוד אמסלם: אתם – הג'ובים לחבר'ה.

דוד אמסלם: יא חתיכת מושחת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אורי מקלב.

יעקב מרגי: עד שיעלה אורי מקלב, יש סטודנטים ביציע שכרגע דיברנו בפניהם על הליך החקיקה.

יעקב מרגי: אנחנו בדיוק נמצאים בעיצומו של דיון אישי – כפי שאתם קוראים במסך – על הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה, הוראת שעה.

יעקב מרגי: בהוראת שעה יש, כמו בקריאה ראשונה, דיון אישי.

יעקב מרגי: ברוכים הבאים.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת אורי מקלב, עד שלוש דקות לרשותך.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: חברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, טוב שיש חברי אופוזיציה שעולים על הדוכן ומסבירים את החוק, מה מסתתר מאחורי החוק.

אורי מקלב: אדם מן השורה שיקרא את החוק יחשוב שבטח יש פה איזה תובנות למען הציבור בסוג ההקלות, סוג ההחמרות, סוג הטיפולים בנושא הקורונה.

אורי מקלב: אין.

אורי מקלב: מה יש פה?

אורי מקלב: מה יש פה?

אורי מקלב: מה מהות החוק?

אורי מקלב: צמצום – – –

קארין אלהרר: חבר הכנסת מקלב, אתה הרי – – – אין פה הקלות?

אורי מקלב: איזה הקלות?

אורי מקלב: על מה יש פה הקלות?

אורי מקלב: הקלות על השרים, זה הקלות.

אורי מקלב: הקלות שלא צריך להיות בתוך הקבינט – זו המהות.

קארין אלהרר: לא, לא.

קארין אלהרר: חבר הכנסת מקלב – – – אתה הרי – – –

אורי מקלב: מה זה עוזר לי, המחמאות האלה, כשאנחנו לא צריכים?

קארין אלהרר: לא, אבל איפה ההקלות?

יעקב מרגי: הוא רק התחיל.

יעקב מרגי: בואי נשמע, אולי הוא עלה – – –

אורי מקלב: הקלות על השרים.

אורי מקלב: מעניין מה מהות החוק.

אורי מקלב: זה כבר, דרך אגב, נכנס עם עוד כמה דברים.

אורי מקלב: אבל המהות, שיושב קבינט והוא צריך לקחת אחריות, ואנחנו היום – – –

יעקב מרגי: אורי, על חשבוני.

אורי מקלב: כן, זה בסדר.

אורי מקלב: אבל זה על חשבון השרה.

יעקב מרגי: אני יכול לומר לך, כשהשרה קארין אלהרר הייתה פרלמנטרית חרוצה, אין מה לומר, היא הייתה מגיעה לדיונים אצלי בוועדה – ידעתי שאני הולך לאכול קש ומרור, כי היא באה – –

אורי מקלב: מוכנה ועקבית.

יעקב מרגי: – – שאלה את השאלות – – –

קארין אלהרר: עניינית, עניינית.

אורי מקלב: את חסרה לנו פה, השרה.

אורי מקלב: אני אומר, את עושה כאן הרבה דברים – – –

יעקב מרגי: לא, אני שמח שזה מה שעושה לך הקואליציה, המתינות.

אורי מקלב: אבל הכנסת הפסידה, גם אם הייתה בקואליציה – –

יעקב מרגי: בבקשה, הוספתי לך.

אורי מקלב: – – גם אם באופוזיציה.

אורי מקלב: הכנסת הפסידה באמת פרלמנטרית חרוצה.

אורי מקלב: אנחנו גם שכנים, אז אני יודע כאן את החריצות בדבר הזה.

אורי מקלב: אבל אני גם מקווה שלשר הבריאות, שכן חייב להיות, לא יהיו לו הרבה מפגשים ברשות הפלסטינית, שלא יצטרך לנסוע באמצע קבינט כדי להיפגש עם אבו מאזן או דברים כאלה, שיהיה לנו מישהו שייקח אחריות.

אורי מקלב: אנחנו רואים על מי כן מטילים את האחריות בממשלה.

אורי מקלב: ובמה אנחנו עסוקים פה בכנסת, גברתי השרה?

אורי מקלב: בהטלת מס כדי לחנך אנשים.

אורי מקלב: לא מביאים שום תוכנית של הסברה, של חינוך, של עוד מחקרים שבאים לומר איך אנחנו מתגברים על תופעות של השמנה ושל בריאות ועוד דברים.

אורי מקלב: מביאים רק מס, והמס הזה מגיע – לכמה הוא מגיע?

אורי מקלב: הוא מגיע למיליארד שקל.

אורי מקלב: ואחרי זה יגידו שאנחנו נמצאים בממשלה שלא מטילה מיסים.

אורי מקלב: מיליארד.

אורי מקלב: היום בוועדת הכספים דיברנו על מיסוי, שמי שישלם את זה – מיליארד שקל נוספים; זה לא רק מיליארד, זה מיליארד ו-200,000, אדוני היושב-ראש, ואף אחד לא מדבר גם על מס ערך מוסף.

אורי מקלב: כל 11 שקלים על חד-פעמי, ושקל פלוס על משקאות ממותקים או משקאות מופחתים, גם על משקאות דיאטטיים, על הכול, גם על מיץ ענבים לקידוש – הכול זה עוד שקל לליטר.

אורי מקלב: הפירוש הוא שיש גם עוד מס ערך מוסף, וזה לבד 400 מיליון.

אורי מקלב: אנחנו מגיעים לסכומים אדירים שמוטלים, ורוצים לחנך אותנו.

אורי מקלב: איך הם יודעים לדבר עם הציבור?

אורי מקלב: שירות רפואה פרטי – הלכת לרופא מקצועי לא דרך רופא המשפחה?

אורי מקלב: אתה תשלם עוד קנס.

אורי מקלב: אתה בבעיה עם המכון ולא יכולת להגיע – לא מדברים איתך: בפעם הבאה, תשמע, אנחנו נקנוס אותך.

אורי מקלב: 40% על שר"פ.

אורי מקלב: יש לנו סדרה של דברים שאנחנו רואים שהחינוך זה לא רק בזה.

אורי מקלב: זה החינוך.

אורי מקלב: אני רוצה לעבור מכאן לדבר אחר, לדברי ראש הממשלה בסוף השבוע.

אורי מקלב: איך שהוא מדבר על הכותל, איך שהוא אומר דברים שאם לא היית יודע מה מסתתר מאחורי זה – הייתי אומר: הכותל, מקום של קדושה מדור-דור, צריך לשמור, לא לעשות מזה פולמוס, מקום שמאחד את עם ישראל.

אורי מקלב: באותו מחי יד אומרים: האופוזיציה, מה שהיא עושה – נלחמת בשביל ריב ומדון.

אורי מקלב: אנחנו, שלא באים לשנות, מה אנחנו מבקשים?

אורי מקלב: להשאיר את המצב כמו שהוא – זה נקרא שאנחנו ריב ומדון.

אורי מקלב: אבל על אחרים אנחנו עושים את הכול שכל הציבור יכול לבוא מדור-דור למקום של קדושה, ועושים בדיוק ההפך.

אורי מקלב: בדיוק ההפך.

אורי מקלב: והשיח הזה, שבא לידי ביטוי בהרבה דברים, שהיום הותר דמם של החרדים פה ושל קבוצות באוכלוסייה, מכיוון שהם אלה שבגללם הם מקבלים יותר זול בשיווק המקוון – תחקיר שלם, בגלל שהציבור הכללי הוא שמסבסד אותו, והציבור באמת מאמין לשטות הזאת.

אורי מקלב: אפשר לחשוב שמי שנותן – – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

אורי מקלב: אני אסיים, אדוני.

אורי מקלב: ואחרי זה מגיעים למצב – כשיש הסתה, יש לזה השלכה.

אורי מקלב: בסוף, כשרואים משגיח במפעל, מכים אותו, גם אם זה לא משהו לאומני, ובסוף, מה שאנחנו רואים בשבת – רגל של חזיר, רגל של חזיר נתלית על דלת של יהודי בעיר חריש.

אורי מקלב: זה דבר שצריך לזעזע.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אורי מקלב: מה היה קורה אם זה היה בחוץ לארץ?

אורי מקלב: איך אנחנו יכולים לשתוק?

אורי מקלב: רגל של חזיר נתלית – כל השבת הייתה רגל של חזיר, לפגוע ברגשות האלה.

אורי מקלב: אנחנו יכולים לעבור לסדר-היום על דבר כזה?

אורי מקלב: איפה דבר הממשלה?

אורי מקלב: איפה דברי השרים והשרות על תופעה כזאת?

יעקב מרגי: תודה.

אורי מקלב: להוקיע את זה ובאמת לראות מאיפה מגיע המקור, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עופר כסיף, ואחריו – חבר הכנסת אופיר כץ, אם יהיה נוכח.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

עופר כסיף: תודה רבה, אדוני.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת, למרות מה שמופיע לכאורה בהצעת החוק, למעשה הממשלה בסמכויות המיוחדות הללו ממשיכה להחזיק בידיה סמכויות שבמשטר דמוקרטי לא אמורות להיות בידי הממשלה, ואני רוצה בדקות הקצרות שיש לי לקרוא מתוך נאומים שלי מהעבר.

עופר כסיף: ב-10 בדצמבר 2019, בדיון על הארכת מצב החירום הקבוע – זה היה לפני הקורונה – אמרתי את הדברים הבאים: מצב חירום מנוגד מיסודו לעקרונות המשטר הדמוקרטי.

עופר כסיף: מדובר בהשהיה של הדמוקרטיה לטובת מטרה ביטחונית דחופה, עניין קיומי.

עופר כסיף: אם מצביעים על תקנות לשעת חירום הדבר אומר שאנו מוותרים על המרחב הדמוקרטי לטובת הגנה על אזרחי המדינה, לטובת הבטחת קיומנו.

עופר כסיף: האם על זה אנו מצביעים היום?

עופר כסיף: לא.

עופר כסיף: משטר החירום בישראל נמשך מיום הקמתה של המדינה.

עופר כסיף: הממשלה רשאית לשנות כל חוק, להשהות כל חוק, להתקין תקנות.

עופר כסיף: הממשלה שולטת במדינה הזאת ללא כל פיקוח אמיתי מצד הכנסת, המייצגת את אזרחי המדינה.

עופר כסיף: בשעת חירום כל אלמנט פיקוחי של הכנסת על הממשלה נעשה בטוב ליבה של הממשלה, שיכולה ואכן מרשה לעצמה גם לפעול ללא כל פיקוח על מעשיה.

עופר כסיף: אבל הפגיעה בעקרונות הדמוקרטיה אינה רק בעוצמת היתר של הממשלה אל מול הכנסת, אלא גם ואפילו יותר בסכנה לזכויות וחירויות האדם והאזרח.

עופר כסיף: מצב חירום יכול להיות אמיתי כאשר קיים איום ממשי על המדינה ועל יושביה, אבל הכנסת מאשרת שוב ושוב מצב חירום שקרי, פוליטי, מניפולטיבי, שבינו ובין ביטחון אין דבר ולא חצי דבר.

עופר כסיף: כדי לשרת את האינטרסים הזדוניים של כיבוש, של תעשיית נשק, של תנועת ההתנחלויות ושל ממשלה שלא חפצה במגבלות על כוחה, מביאים לנו להצבעה תקנות שעת חירום בשעה שאין אדם אחד בחדר שמאמין שאכן בשעת חירום מדובר.

עופר כסיף: וב-3 במאי 2021, לא כל כך מזמן, בנאום נגד הארכת מצב חירום הקורונה, אמרתי כך: "מצב חירום על פי הגדרה חייב להיות חריג.

עופר כסיף: כאשר הכרזת מצב חירום הופכת שגרה, מתקיימת הלכה למעשה רודנות"; "מה שנדרש כעת הוא לא מצב חירום, אלא תוכנית שיקום: פרנסה למאות אלפים שאיבדו את עבודתם; תמיכה במיליוני תלמידים שנפגעו, גם רגשית וגם אקדמית; תמיכה בצוותי הרפואה הסחוטים; הוספת תקנים ושיפור תנאים ברפואה הציבורית" ועוד ועוד.

יעקב מרגי: תודה.

עופר כסיף: אני רוצה, ברשותך, לומר משפט אחרון.

יעקב מרגי: בבקשה.

עופר כסיף: מה שמביאה כרגע הממשלה בפנינו לא שונה ממה שעליו העברתי את הביקורת שלי בעבר.

עופר כסיף: דבר ראשון: לאור התקציב הנוראי שהתקבל, שפוגע בציבורים המוחלשים ביותר, דווקא החוק שמובא בפנינו, הארכת הסמכויות, עוד יותר פוגע באותו ציבור.

עופר כסיף: ומשפט באמת אחרון.

עופר כסיף: הפילוסוף הגדול ג'ון סטיוארט מיל טבע ביטוי שנקרא "דיקטטורה נדיבה".

עופר כסיף: מה זאת דיקטטורה נדיבה?

עופר כסיף: הכוונה היא למצב שבו יש משטר שלמעשה הוא כל-יכול, רק שהוא נדיב, הוא לא משתמש ביכולות הכל-יכולות שלו.

עופר כסיף: הוא שומר את זה אצלו, ובלשונו של מיל – in reserve, כלומר, הוא יכול להחליט מתי.

עופר כסיף: זה בדיוק מה שאתם עושים פה.

עופר כסיף: לכאורה אתם נתתם – – –

יעקב מרגי: זו הרצאה במשפט.

עופר כסיף: אמרת שיש סטודנטים, ומאחר שאני מתגעגע לאקדמיה, אני מרשה לעצמי.

יעקב מרגי: לא, אני חושב שזה בא בזמן.

עופר כסיף: אוקיי, אז מה שאני אומר – בדיוק על זה מדובר.

יעקב מרגי: תודה.

עופר כסיף: משום שאתם לכאורה לא משתמשים ביכולות הדיקטטוריות, אבל כן מאריכים את היכולת להשתמש בהן, וזאת הבעיה.

יעקב מרגי: תודה.

עופר כסיף: תודה לך, אדוני.

יעקב מרגי: חבר כנסת אופיר כץ – איננו; חבר הכנסת יואב גלנט – אף הוא איננו.

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה אבוטבול, שגילה רצון טוב ועשה מחווה לדודי אמסלם והתחלף איתו.

יעקב מרגי: גם היום יש לנו שיר?

משה אבוטבול: לא, חמשיר.

יעקב מרגי: כנסת כישרונית.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עד כמה זמן לרשותך?

יעקב מרגי: שלוש דקות.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי השרה, אנחנו למעשה נחשפנו היום לדבר שמאוד מאוד מזעזע את המערכת הציבורית, שבעצם כנראה אסור לדבר פה, להגיד פה דברים, במדינה הזאת.

משה אבוטבול: יעקב ברדוגו, השדרן, דיבר על איזה סקר – גילה קצת את תוצאותיו – ש-7% מהציבור נותנים אמון במערכת המשפט, סקר שהוא הביא לפני כמה ימים, דיבר על זה, אז כנראה שהדברים מאוד מאוד מכאיבים, מאוד מכאיבים – – –

קארין אלהרר: מה הוא אמר – – –

משה אבוטבול: הוא סיפר על הסקר הזה – אם תרצי, אני יכול להפנות אותך לאותה קישורית.

משה אבוטבול: אבל זה גרם כנראה למקבלי ההחלטות שם לכך שהם חייבים, איך שאומרים, פעם אחת לסיים את הסאגה שנקראת יעקב ברדוגו.

משה אבוטבול: זה מאוד כואב להם.

משה אבוטבול: אז הם רוצים שיהיה לנו פה כמו אימא רוסיה, פראבדה.

משה אבוטבול: סותמים פיות, או שמתכננים, או מעצבים – – –

יעקב מרגי: מה, מה עשו?

משה אבוטבול: מה עשו?

משה אבוטבול: הלכו וצמצמו את הזמן שלו שהוא צריך לדבר בו פתאום – הוא היה רגיל לדבר יותר – ועכשיו הצמידו לו עוד איזה מישהו שידבר איתו בתוכנית.

משה אבוטבול: בואו, אנחנו מכירים את השיטות.

משה אבוטבול: השרה קארין, אנחנו יודעים איך זה עובד בשיטה הזאת: בהתחלה זה לצמצם מעט, אחרי זה עוד משהו קטן, ולאט-לאט עוד משהו אחר.

משה אבוטבול: אבל זאת כנראה הדרך של הממשלה הזאת.

משה אבוטבול: מפחדת מביקורת – השרים מתבקשים להקשיב.

משה אבוטבול: בבקשה, ניצן, שר הבריאות, שר הבריאות, תכבד, בבקשה.

משה אבוטבול: אני באמצע להסביר את הנושא.

משה אבוטבול: לכן, מה עושים נגד בן אדם כזה סורר כמו יעקב ברדוגו?

משה אבוטבול: מצמצמים את נוכחותו.

משה אבוטבול: אז קודם כול, באמת אני מאוד מאוד מציע אולי באמת לשנות, לעשות שינוי שם, מגלי צה"ל אולי לפראבדה.

משה אבוטבול: זה באמת יכול להיות שם מאוד תואם – זה מתקרב לאט-לאט.

משה אבוטבול: דבר שני, אני רוצה לבוא ולומר שזה לא נגמר בזה.

משה אבוטבול: מי שחושב שזה נגמר בזה – אנחנו רואים שגם סותמים את הפה של הגאון הגדול, רבה של צפת, הרב שמואל אליהו, מי שהיה בנו של הראשון לציון הרב מרדכי אליהו, הרב הראשי לישראל.

משה אבוטבול: גם לו לא מרשים לדבר.

משה אבוטבול: למה?

משה אבוטבול: כי הוא מותח ביקורת על הרפורמה.

משה אבוטבול: לא מרשים לו לדבר, ומי שבעצם עושה את זה הוא השר סער, בסערה עוטה על עיט, ורואים פתאום שאותם שרים, או ראש הממשלה בנט, וגם השר כהנא, שר הדתות – שאמון, שאמור לשמור על ממסד הרבנים – שותקים.

משה אבוטבול: טוב להם במצב, כי בעצם הוא לא מדבר בעדם – הוא מדבר נגד הרפורמה.

משה אבוטבול: ככה זה עובד אצלם.

משה אבוטבול: או הראשון לציון הרב יצחק יוסף – אם הוא בא ומדבר נגד הרפורמה, נגד כל חילול השם שקורה פה, אז סותמים לו את הפה.

משה אבוטבול: ככה זה קורה.

משה אבוטבול: אז לאט-לאט רוצים פה, במדינה שלנו, בחסות הממשלה הנחמדה הזאת, לסתום את הפה לשדרנים, לרבנים, ולא לתת לדבר.

יעקב מרגי: תודה רבה.

משה אבוטבול: אבל זה בסדר.

משה אבוטבול: אני רק רוצה להבטיח לכם שאימא רוסיה לא תחזור לפה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איימן עודה – איננו; חבר הכנסת דסטה גדי יברקן – איננו; חבר הכנסת ישראל כץ – אף הוא איננו; קטי קטרין שטרית – איננה; סמי אבו שחאדה; אורלי לוי אבקסיס; דוד ביטן; יריב לוין; חבר הכנסת פינדרוס; יואב בן צור.

יעקב מרגי: אוריאל בוסו – סוף-סוף יש חבר כנסת מתמיד שהציל את כבודנו ואת כבודי כיושב-ראש הישיבה.

יעקב מרגי: נא לשמור על השקט, פינת היועצים.

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, בימים האחרונים שוב ושוב עולה הנושא של מתווה הכותל – הכותל הדרומי, הכותל הצפוני, הכותל הרפורמי.

אוריאל בוסו: יש לנו כותל מערבי.

אוריאל בוסו: מר נפתלי בנט, בהיותו שר החינוך – –

יעקב מרגי: דניאל, עליזה, מה קרה לכם?

אוריאל בוסו: – – הגיע לכותל המערבי והתגאה בכך שהוא שומר על המקום הקדוש, שיש דברים שצריכים להיות בקונסנזוס, ללא מחלוקת.

אוריאל בוסו: והיום?

אוריאל בוסו: מר בנט אומר לכולם שכל הדיון שעושים סביב נושא הכותל הוא פוליטי.

אוריאל בוסו: אזרחי ישראל, ראשי ממשלה ונשיאים לדורותיהם בשנים האחרונות, מייד לאחר שקיבלו את המינוי, את הבחירה – יש תמונה מסורתית ליד אבני הכותל, מודים לקדוש ברוך הוא.

אוריאל בוסו: אתם יודעים שמר בנט, מרגע שהוא התמנה לראש ממשלה הוא לא הגיע לכותל המערבי?

אוריאל בוסו: התמונה המסורתית של לבוא לכותל המערבי, של ראש הממשלה בא להודות.

אוריאל בוסו: אני יכול לדון לכף זכות דבר אחד: אדם שנבחר בבחירה דמוקרטית מגיע להודות לקדוש ברוך הוא על הניצחון.

אוריאל בוסו: במקרה הזה אין לו להודות לקדוש ברוך הוא, כי הוא צריך להודות לשותפים הפוליטיים שלו על הבחירה שלו – למנסור עבאס ולשאר השותפים – אבל בטח לא לקדוש ברוך הוא.

אוריאל בוסו: ולכן הוא יכול להגיד שהדיון סביב הכותל המערבי והרפורמי זה נושא פוליטי.

אוריאל בוסו: היום השתתפתי בשדולה למען העם היהודי.

אוריאל בוסו: העם היהודי לא צריך שדולות.

אוריאל בוסו: אנחנו נמצאים פה במדינת היהודים בכוח הזכות שלנו, וכל הנוכחים, כולל שר התפוצות וכולל שרת הקליטה וכולל יושב-ראש הסוכנות וההסתדרות, אומרים דבר אחד: ההתבוללות בתפוצות היא נוראית.

אוריאל בוסו: תשאל אותם: אבל למה יש התבוללות?

אוריאל בוסו: התבוללות לא מגיעה בחלל – התבוללות מגיעה כתוצאה של מי שרוצה לאבד את הזהות.

אוריאל בוסו: בסוף מתבוללים.

אוריאל בוסו: בסוף הילדים שלהם יתחתנו עם לא יהודים כדת וכהלכה – ואת זה הם לא רוצים.

אוריאל בוסו: ואני מסכים לדבר אחד: זה לא פוליטי.

אוריאל בוסו: תשאירו את הנושאים הפוליטיים בצד.

אוריאל בוסו: זה נושא דתי, ערכי, רוחני, שהיה לנו מדורי-דורות.

אוריאל בוסו: אנא מכם, תשמרו על הדברים הברורים לנו והפשוטים: גיור כהלכה, כותל מערבי מדורי-דורות שנשאר כהלכתו.

אוריאל בוסו: רק כך העם היהודי יוכל באמת לפרוח ולגדול ללא התבוללות.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אוריאל בוסו.

יעקב מרגי: אורית סטרוק – איננה; אפיר סופר – איננו; ישראל אייכלר – איננו.

יעקב מרגי: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, נכחתי שוב הבוקר בפעם השלישית בוועדת הפנים בראשותו של חבר הכנסת ווליד טאהא, בדיון על מכבסת המילים המכונה "חוק החשמל".

בצלאל סמוטריץ': אני כבר לא רוצה לדבר על המסגרת, על איך הוא מנהל את הדיון.

בצלאל סמוטריץ': אין שם באמת דיון, יש תכתיבים שהוא נותן לאנשי המקצוע, נותן להם לומר את מה שמוצא חן בעיניו, סותם להם את הפה כשמעלים איזו תזה או עמדה או מציינים עובדה שלא מסתדרת לו עם הנרטיב השקרי – –

יעקב מרגי: אני מקווה שהוא לא צועק עליהם.

בצלאל סמוטריץ': – – שהוא מנסה לבנות.

בצלאל סמוטריץ': הוא צועק גם עליהם.

בצלאל סמוטריץ': איתנו הוא מנהל איזה שיח כדי לצאת ידי חובה, כדי שהפרוטוקול יראה שהוא נתן לנו הזדמנות כביכול לשחרר קיטור.

בצלאל סמוטריץ': אני כבר לא רוצה לדבר גם על הייעוץ המשפטי של הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': יש לי ביקורת קשה.

בצלאל סמוטריץ': הביאו היום נוסח חדש להצבעה בלי מעקב אחר שינויים.

בצלאל סמוטריץ': אתה היית יושב-ראש ועדה, נכון?

בצלאל סמוטריץ': כשיש נוסח שעובר בקריאה טרומית והם עושים תיקונים ורוצים להצביע על נוסח לקריאה ראשונה, עושים מעקב אחר שינויים, שנוכל לראות את השינויים.

בצלאל סמוטריץ': אין מעקב אחר שינויים.

יעקב מרגי: נועל את הישיבה, אך מחזיר אותם לעבודה.

בצלאל סמוטריץ': מנסה – יפה, אז הסבירו לנו שלא צריך ושאי-אפשר ושיותר טוב לערוך מחדש.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה רגע לדבר על המהות, כי אני שומע על איזה פייק משבר.

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': שקד לא בארץ, אז אנשיה מתדרכים שהם לא מסכימים והם לא ייתנו.

בצלאל סמוטריץ': וכשאני מסתכל על התיקונים, יש בערך חמישה הבדלים בין הנוסח שעבר בקריאה הטרומית – שגם הוא נוסח רע – לבין הנוסח שרוצים להעביר עכשיו בקריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': המרצע יוצא מן השק בצורה הכי הכי גלויה שיכולה להיות, והשקר שבאמצעותו – ואולי, אדוני השר, טוב שתקשיב – מנסים להציג את החוק הזה כחוק שמקדם הסדרה.

בצלאל סמוטריץ': מה אומר ווליד טאהא?

בצלאל סמוטריץ': אם אנחנו נאפשר לתאי שטח שהוגשו לגביהם תוכניות להתחבר לחשמל אז יהיה תמריץ לכולם: יאללה, בואו נגיש תוכניות.

בצלאל סמוטריץ': ואז פתאום אתה רואה, מאוסף של תיקונים, שמדובר בישראבלוף – ושאלתי את ווליד טאהא איך אומרים בערבית "ישראבלוף", אז הוא אמר לי: אומרים "ישראבלוף" – שהמטרה שלו היא הכי הפוכה מלקדם הסדרה ותכנון בחברה הערבית.

בצלאל סמוטריץ': החוק הזה, אם יעבור כמו שרוצה אותו ווליד טאהא, ייצר מצב שבו רשויות מקומיות או יזמים יגישו תוכניות פיקטיביות – אגב, כשאמרתי את זה אנשי המקצוע במינהל התכנון חייכו וידעו כמה אני צודק – תוכניות שצריכות להתאים צורנית.

בצלאל סמוטריץ': הרי תנאי הסף לפני שהתוכנית מתקבלת ומוגשת זה בסך הכול תנאים צורניים: מה קנה המידה של המפה וכו' – זה צריך להתאים בקונטור לתא השטח של התוכנית הכוללת או הכוללנית.

בצלאל סמוטריץ': אז יגישו תוכניות פיקטיביות שלכולם ברור שאין סיכוי בעולם שהן יקודמו איכשהו, על בסיס התוכניות האלה יאפשרו אחר כך לחבר חשמל, וזהו.

בצלאל סמוטריץ': אתן לכם דוגמה אבסורדית: שאלנו מה קורה אם בסוף התוכנית לא מאושרת או שהיא עוברת הרבה מאוד שינויים כדי להתאים לעקרונות של תכנון ולמציאות נורמלית, ומסתבר שמבנים מסוימים שחוברו לחשמל ונמצאים מחוץ לתוכנית או שהם יושבים על הכביש – אומר ווליד טאהא: לא מבין, אם התוכנית לא אושרה, ודאי שצריך להחזיר לבן אדם את הערבויות שהוא הפקיד.

בצלאל סמוטריץ': רגע, ומה קורה עם החשמל?

בצלאל סמוטריץ': נו, מה, אתה תלך לנתק חשמל אחרי שכבר חיברת?

בצלאל סמוטריץ': ופה יוצא המרצע מהשק.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו אמרנו: אין שום בעיה.

בצלאל סמוטריץ': נתק את החשמל ותחזיר את הערבויות.

בצלאל סמוטריץ': הרי ברור שאם התוכנית לא אושרה, הוא לא יכול לקבל היתר בנייה.

בצלאל סמוטריץ': לא יקבל היתר בנייה – לא ישלם אגרות, לא ישלם היטלים, לא ישלם היטל השבחה – תחזיר לו את הערבויות שהוא הפקיד, אבל תנתק את החשמל.

בצלאל סמוטריץ': אגב, זה המצב הקיים בחוק שהעביר גדעון סער ב-2014, ועל בסיסו יש מתווה שהוא נתן כשר פנים.

יעקב מרגי: נא להתכנס לסיכום.

בצלאל סמוטריץ': אני מתכנס לסיכום.

בצלאל סמוטריץ': התוצאה של הישראבלוף הזה תהיה שעשרות אלפי מבנים שבנו עבריינים לאורך השנים – יהיו גורמי בעלי עניין שיגישו תוכניות פיקטיביות רק כדי לקבל את האישור לחבר חשמל.

בצלאל סמוטריץ': באותו הרגע המוטיבציה לקדם את התכנון תרד לאפס.

בצלאל סמוטריץ': ויש עוד המון המון – אין לי זמן עכשיו להאריך.

בצלאל סמוטריץ': ולצערי, אני אומר לך, ראיתי שם את הדינמיקה בפנים.

בצלאל סמוטריץ': זה עוד פעם פייק כאבי בטן של הגב' שקד.

בצלאל סמוטריץ': היא תיכנע מכיוון שהקריירה הפוליטית שלה נמצאת בידיים של אדון ווליד טאהא, שברצותו יפיל את הממשלה, ברצותו לא יפיל את הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': החוק הזה, לצערי, יעבור כמו שרוצה ווליד טאהא, ואולי משחקים – הוא הכניס איזה עז, יוציא חצי עז, יכניס פרה, יכניס סוס – –

יעקב מרגי: מכירים.

יעקב מרגי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': – – יכניס חזיר.

בצלאל סמוטריץ': לצערי, אילת שקד תיכנע, כמו שהיא נכנעה בחוק האזרחות, כמו שהיא נכנעה כמעט בכל דבר שבו מצמידים לה אקדח – –

יעקב מרגי: טוב, תודה.

בצלאל סמוטריץ': – – לרקה, במובן המטפורי, הפוליטי.

בצלאל סמוטריץ': זה חוק שיהיה בכייה לדורות, בוסטר אדיר להשתוללות, להשתלטות על שטחים, להקצנה הלאומנית של מי שמרגישים אדוני הארץ.

בצלאל סמוטריץ': ותראה מה קרה אתמול בבית חולים סורוקה.

בצלאל סמוטריץ': שלא יספרו לי סיפורי סבתא – זה רק מי שמרגישים אדוני הארץ מחזיקים את הממשלה באזורים רגישים.

יעקב מרגי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': זאת מכירת חיסול של הציונות.

בצלאל סמוטריץ': זה פרצופה של אילת שקד.

יעקב מרגי: תודה לחבר הכנסת סמוטריץ'.

יעקב מרגי: תעלה ותבוא חברת הכנסת מאי גולן.

מאי גולן: חשתי התרגשות בקולך, היושב-ראש.

משה אבוטבול: בצלאל, אומרים שהזירו טוב לכאבי בטן.

משה אבוטבול: הזירו, שהיא אוהבת.

משה אבוטבול: השרה אוהבת זירו.

יעקב מרגי: תמיד.

יעקב מרגי: כל חבר כנסת שעולה – מרגש.

מאי גולן: למה אתה לוקח לי ואומר "כל חבר כנסת"?

יעקב מרגי: כולם היו בניי.

מאי גולן: ובנותיך.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות.

משה אבוטבול: חוץ מנעמי.

יעקב מרגי: אני אתן לך.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש הנכבד, כנסת נכבדה, תראו, אני באמת לא יודעת אם לבכות או לצחוק.

מאי גולן: הרי הכול הפוך בתקופה האחרונה, הכול הפוך בזמן האחרון במדינה הזאת, בממשלה הזאת.

מאי גולן: הדמוקרטיה נהפכה לדיקטטורה, מה שצודק – לא צודק, מה שנכון – לא נכון, מה ששחור – לבן.

מאי גולן: אבל דבר אחד טוב באמת קרה לנו.

מאי גולן: יוראי, אני רואה אותך ואני אומרת:

מאי גולן: אולי אתה לא צריך להיות בנאום הזה, דווקא כי אני מעריכה אותך.

מאי גולן: אולי.

קריאה: – – –

מאי גולן: אני מאוד, כן.

יוראי להב-הרצנו: לצאת החוצה?

מאי גולן: אבל יש דבר אחד שצריך לברך עליו באמת.

מאי גולן: בשעה טובה ומוצלחת, אחרי עשר שנים, מפלגת יש עתיד סוף כל סוף מקיימת פריימריז כמו שרק הדיקטטורות הטובות ביותר יודעות לקיים – בואו, אני אתן לכם: סוריה; תימן; יש דמוקרטיה במרוקו, מרגי?

יעקב מרגי: לא.

מאי גולן: לא.

מאי גולן: מרוקו; עיראק.

מאי גולן: באמת, דמוקטטורה מהיפות והנפלאות שבהן.

מאי גולן: אז אני לא יודעת אם אתם יודעים, אבל התקנון החדש של מפלגת הדמוקרטיה הגדולה יש עתיד הוא באמת מרגש.

מאי גולן: הוא מרגש.

מאי גולן: הוא ירגש גם אותך.

יעקב מרגי: את יודעת לומר לנו מי הולך להתמודד מולו?

מאי גולן: ודאי, הכול עכשיו אני הולכת לספר לך, דברים שלא חלמתם עליהם.

מאי גולן: באמת, יש מפלגה ראויה במדינת ישראל.

מאי גולן: אבל אני חושבת על המצביעים של יש עתיד, אלה שעמדו על הגשרים בגשם, הביאו איתם את הילדים, הוציאו כלה מחופתה – –

יעקב מרגי: הינה, יוראי בא לשמוע את הנאום שלך.

מאי גולן: לא, לא.

מאי גולן: – – חתן מחדרו, הביאו גם את יוראי היקר, ככה לשמוע – באמת, אתם יודעים, הדמוקטטורים הגדולים ביותר, אלה מיש עתיד, שצריכים לספר לכם, אזרחי ישראל, את האמת.

מאי גולן: כי בסוף יש תקנון ליש עתיד, והתקנון הזה הוא מפואר.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, הוא מפואר.

מאי גולן: אני באמת רוצה ככה – אתם יודעים, זה עשרות עמודים, אבל מרקרתי כמה שורות קצרות, שבאמת תבינו את מהות הדמוקטטורה של יש עתיד.

מאי גולן: אז הינה כמה סעיפים: "יו"ר המפלגה רשאי, על פי שיקול דעתו ובהודעה בכתב, לקצר את תקופת האכשרה לאדם שתרם תרומה מהותית לחברה או למדינה והוא בעל ניסיון ראוי בתחומים כגון ביטחון המדינה, פעילות אקדמית, כלכלה ועסקים, חינוך, תרבות וספורט וכיוצא באלה תחומים, או לאדם שקידם או יכול לקדם את מטרות המפלגה".

מאי גולן: אגב, אני לא יודעת איפה היושב-ראש עומד בכל הדברים האלה, אבל כבר עולם הפוך, אמרנו.

מאי גולן: אמשיך: היושב-ראש יכול לדון בכל נושא ועניין אשר הנהלת המפלגה או היו"ר של המפלגה יחליטו להעביר לדיון בפניה.

מאי גולן: בוא, אדוני בן ברק, תקשיב.

מאי גולן: הינה עוד סעיף: חברים של כבוד שייבחרו על ידי יו"ר המפלגה באישור הנהלת המפלגה על בסיס מעמדם הציבורי או תרומתם למפלגה יאושרו – רק על ידי מי?

מאי גולן: יושב-ראש המפלגה.

מאי גולן: זה נכון.

מאי גולן: "היה ונקבע מועד לבחירות הכנסת בתוך פחות משלוש שנים ממועד הבחירות הקודמות להן, לא יתקיימו בחירות לתפקיד יו"ר המפלגה".

יעקב מרגי: נא להתכנס לסיכום.

מאי גולן: יושב-ראש המפלגה – איך "נא להתכנס"?

מאי גולן: הרגע התחלתי.

מאי גולן: איך "נא להתכנס"?

מאי גולן: לא, לא.

יעקב מרגי: תשתדלי.

יעקב מרגי: כשנהנים זה עובר מהר.

מאי גולן: לא, תן לי עוד דקה.

מאי גולן: תן לי עוד דקה.

יעקב מרגי: קיבלת עוד דקה, אבל להתכנס.

מאי גולן: "יו"ר המפלגה יהיה המוסמך להחליט על הצטרפות המפלגה כחברה בקואליציה"; "יו"ר המפלגה יקבע את בא כוח המפלגה"; "יו"ר המפלגה ימנה את חברי הנהלת המפלגה"; "יו"ר המפלגה ימנה את מנכ"ל המפלגה"; יו"ר המפלגה ימנה את יושב-ראש מטה הבחירות" – בקיצור, הבנתם.

יעקב מרגי: מה את ממליצה?

יעקב מרגי: לנהוג כמו מרצ.

מאי גולן: יו"ר המפלגה, יו"ר המפלגה.

מאי גולן: אתם הבנתם, אני לא אעייף אתכם.

מאי גולן: אבל באמת, אני רק רציתי להדגיש את הדמוקרטיה שבעניין.

מאי גולן: איך אמר בנט ב-2013, אדוני היושב-ראש, בתקופה שהוא היה איתנו, הלא-נורמליים?

מאי גולן: הוא אמר: עדיף פריימריז עם קצת בלגן מדיקטטורה מסודרת.

מאי גולן: אבל היום הוא עם הנורמליים, אז זה לא משנה.

מאי גולן: ואני אסיים, אדוני היושב-ראש: הם לא ילמדו אותנו מהי דמוקרטיה, הם לא ילמדו אותנו איך להצביע, איך לדבר, איך להתנהג, מי נורמלי ומי לא, הם, הדמוקטטורים הגדולים.

מאי גולן: אבל לשביעות רצונו של הדמוקרטור הגדול יאיר לפיד, היום, היום, אדוני היושב-ראש, ניתן לקבוע בכנסת ישראל – –

יעקב מרגי: תודה.

מאי גולן: – – כי אולי אין צאצאים של יגאל עמיר, אבל יש בהחלט צאצאים גאים של צ'אוצ'סקו.

מאי גולן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה לחברת הכנסת מאי גולן.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – איננו; חבר הכנסת עמיחי שיקלי – איננו; אלי כהן – איננו; חבר הכנסת חיים ביטון – איננו; חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה.

יעקב מרגי: נא לשמור על השקט בעמדת היועצים של האופוזיציה.

מאי גולן: אני מוחה.

מאי גולן: לא הוספת לי מספיק זמן כמו לאחרים, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: דקה וחצי.

מאי גולן: זה לא בסדר, לסמוטריץ' נתת יותר.

יעקב מרגי: חומר למחשבה לנאום הבא.

יעקב מרגי: שלוש דקות ולא יותר.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-ראש הישיבה, כנסת נכבדה, לפני זמן מה חזרתי ממעלה הזיתים.

מיכל מרים וולדיגר: זה לא הביקור הראשון שלי שם.

יעקב מרגי: לא כל מי שצופה בנו בבית – יש גם חברי כנסת שלא יודעים איפה זה מעלה הזיתים.

יעקב מרגי: אם תוכלי, אני אתן לך את השניות האלה.

מיכל מרים וולדיגר: מעלה הזיתים זה במזרח ירושלים, שכונה יהודית יפהפייה של אנשים מדהימים, מלאי חזון וציונות, פשוט פרח, פשוט פרח של מקום.

מיכל מרים וולדיגר: הייתי שם.

מיכל מרים וולדיגר: מי שלא מכיר, במוצאי שבת האחרונה – ירי בלתי פוסק מצד הערבים שגרים באזור על שכונת היהודים, פשוט ירי בלתי פוסק של זיקוקים ובקת"בים, סכנת נפשות, עד כדי כך שאפילו אחד העצים שנושק לאחד הבתים של היהודים נדלק.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לומר לכם, כנסת נכבדה, ולכל מי ששומע וצופה, שמדובר באובדן משילות וריבונות על בירת ישראל ירושלים.

מיכל מרים וולדיגר: פשוט לא ייאמן.

מיכל מרים וולדיגר: ואני לא מדברת רק על איבוד משילות וריבונות לאומנית, אלא גם אזרחית.

מיכל מרים וולדיגר: אני אספר לכם, ג'ונגל אחד גדול – זה מה שקורה בעיר הבירה שלנו.

מיכל מרים וולדיגר: ג'ונגל, פשוטו כמשמעו.

מיכל מרים וולדיגר: בכבישים, יש כביש שחוצה שם בין – השכונה בעצם בנויה משני צידי הכביש, כביש אחד, שנוסעים בו איך שמתחשק: עם קסדות, בלי קסדות, קו ההפרדה הלבן הוא בגדר המלצה בלבד, חונים איפה שמתחשק.

מיכל מרים וולדיגר: באמצע הכביש בן אדם יכול להחנות את האוטו, באמצע הכביש – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת בני בגין, אפשר בישיבה וקצת יותר בשקט?

יעקב מרגי: נירה שפק – כנ"ל; מירב בן ארי – כנ"ל.

יעקב מרגי: אפשר לדבר, רק בשקט יותר.

יעקב מרגי: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: אתה מוסיף לי את זה, נכון?

יעקב מרגי: אתן לך דקה נוספת.

מיכל מרים וולדיגר: בכל מקרה, מה שקורה בכביש זה ג'ונגל אחד גדול.

מיכל מרים וולדיגר: אין שום אכיפה, אין שום משילות.

מיכל מרים וולדיגר: אנשים יכולים להיתקע.

מיכל מרים וולדיגר: סיפר לי אזרח והראה לי את הפלאפון שלו: כל יום שישי בשעה 11:30 הוא רוצה לקחת את הילד שלו מבית הספר – הוא מתקשר ל-106, כי אי-אפשר לנסוע בכביש, פשוט אי-אפשר לנסוע.

מיכל מרים וולדיגר: ולא עונים, אין 106, מוקד של העירייה, כלום.

מיכל מרים וולדיגר: בשעה 15:00 חוזרים אליו כשכבר אין מה לדבר.

מיכל מרים וולדיגר: פשוט ג'ונגל.

מיכל מרים וולדיגר: זה לגבי הצד האזרחי, אבל גם לגבי הצד הלאומני, סיפרה לי אימא שם – שוב, אני לא יודעת מי מכם ראה את התמונות הנוראיות – פשוט הפקרות.

מיכל מרים וולדיגר: אם אדם יהודי היה עושה דבר כזה וזורק זיקוק אחד לעבר בית של ערבי, או בקת"ב, שבכלל אין מה לדבר, מייד היו עוצרים אותו, שמים אותו בבית כלא, בלי שום זכויות שהן, אבל פה לערבים מותר לעשות מה שהם רוצים.

מיכל מרים וולדיגר: פשוט שערורייה.

מיכל מרים וולדיגר: מספרת לי אימא שהיא לקחה את הילד שלה מבית הספר באחד הימים וחטפה אבנים בדרך הביתה, בירושלים.

מיכל מרים וולדיגר: היא לא יכלה לעשות כלום.

מיכל מרים וולדיגר: רצה הביתה לשים את הילד, שהיה נסער ביותר, אבל אמרה: אני אחזור.

מיכל מרים וולדיגר: היא התקשרה למשטרה; המשטרה – אין קול ואין עונה.

מיכל מרים וולדיגר: חזרה בחזרה למקום האירוע כדי שאולי היא תצלם את הבחור שזרק עליה את האבנים, כדי שיהיה לה איזה סוג של הוכחה כזאת או אחרת.

מיכל מרים וולדיגר: היא צילמה אותו והתקשרה למשטרה מהמקום ואמרה: אני רואה את זה שזרק עליי אבנים, הוא ממשיך לזרוק אבנים.

מיכל מרים וולדיגר: תגיעו.

מיכל מרים וולדיגר: כלום.

מיכל מרים וולדיגר: נאדה.

מיכל מרים וולדיגר: אפס.

מיכל מרים וולדיגר: היא חיכתה עשר דקות, ואמרו: כן, כן, נגיע.

מיכל מרים וולדיגר: חיכתה עשר דקות, רבע שעה, 20 דקות, חצי שעה.

מיכל מרים וולדיגר: אחרי חצי שעה היא הבינה שהיא לא פועלת נכון.

מיכל מרים וולדיגר: היא התקשרה למשטרה ואמרה: תקשיבו, אני רואה פה חבורה של חבר'ה צעירים יהודים שהולכים לזרוק אבנים על אותו פורע שזרק עליי.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, תנחש תוך כמה דקות הגיעה המשטרה?

יעקב מרגי: כמה דקות.

מיכל מרים וולדיגר: שתי דקות.

מיכל מרים וולדיגר: אחרי שתי דקות המשטרה הגיעה.

מיכל מרים וולדיגר: הביזיון הזה של האכיפה הסלקטיבית פשוט לא ייאמן.

מיכל מרים וולדיגר: הדבר הזה הוא פשוט מזוויע.

מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת שאסור לאף אחד מאיתנו לשתוק על הדבר הזה.

מיכל מרים וולדיגר: צריכה להיות שם אכיפה.

מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת שאכיפה מסודרת תעשה טוב גם ליהודים שגרים שם וגם לערבים שגרים שם.

מיכל מרים וולדיגר: הדבר הזה הוא בלתי אפשרי.

מיכל מרים וולדיגר: עוד משפט אחד ואני אסיים.

מיכל מרים וולדיגר: אני כן אגיד – דיברתי קודם על הנושא של דוחות חניה, על עצירה איפה שלא רוצים, שחונים בכל מקום, גם בכביש עצמו.

מיכל מרים וולדיגר: חודש אחד – – –

יעקב מרגי: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: רגע, רק עוד שאלה אחת.

מיכל מרים וולדיגר: בחודש אחד בשנה יש שם אכיפה כמו שצריך.

מיכל מרים וולדיגר: אתה יודע באיזה חודש?

יעקב מרגי: חגים.

מיכל מרים וולדיגר: בחודש אלול, שבו היהודים מגיעים לשם כדי ללכת לסליחות – אז באמת מגיעה המשטרה ומגיע פקח של העירייה ושם דוחות על ימין ועל שמאל.

מיכל מרים וולדיגר: אבל כשמדובר בתושבים ערבים – אין דין ואין דיין.

יעקב מרגי: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת שהגיע הזמן להפסיק עם האכיפה הסלקטיבית ולהחזיר את המשילות למדינת ישראל, ובוודאי ובוודאי לירושלים בירתנו לנצח.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – איננו; אלכס קושניר – אף הוא איננו; יבגני סובה – אף הוא איננו.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה, אדוני.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לדבר על חוק הקורונה.

יואב קיש: נמצא פה שר הבריאות ניצן הורוביץ.

יואב קיש: יש שני נושאים שבעיניי כדאי שתיתנו להם את תשומת ליבכם בהצעת החוק שהבאתם:

יואב קיש: האחד – יש שם ביטול הנושא של מצב חירום מיוחד – אם אפשר, מיכל, רגע את תשומת לב השר.

יואב קיש: בשני נושאים עשיתם שם שינויים: האחד – הנושא של מצב חירום מיוחד, למעשה היכולת למנוע הגבלה של נושא ההפגנות לנוכח השתוללות הקורונה.

יואב קיש: היה דיון ארוך ומעמיק על זה גם בממשלה האחרונה, והסיבה שהוחלט ללכת למהלך הזה היא שהדבר הזה נוצל לרעה.

יואב קיש: אני לא יודע אם אתה זוכר את ההפגנות בחוף הים עם השלט "אני מפגין" ואנשים שזלזלו בסכנה שיש מהווירוס ומהמגפה ופשוט בחרו על דעתם לצאת לכל הפגנה שהיא, והפריצות הזו הייתה מסוכנת, ולכן הגדרנו מצב חירום מיוחד שיאפשר לשים הגבלות גם על יציאה להפגנות.

יואב קיש: הביטול הזה, שאולי בא לסמן איזה משהו כאילו דמוקרטי, בסופו של דבר יכול להפוך להיות אירוע שיהיה רע מאוד בריאותית.

יואב קיש: זה נושא אחד.

יואב קיש: הנושא השני – וכנראה זו גם סיבה עיקרית לכך שהבאתם את החוק, כי הוא מאוד משמעותי – זה שקבינט הקורונה מאבד את שמות השרים.

יואב קיש: עכשיו, אני גם פונה ליועץ המשפטי לממשלה.

יואב קיש: אני לא יודע, השר, מה הוא אמר לך כשהגשת את הצעת החוק; היועץ המשפטי לממשלה מנדלבליט, שלא התחלף, כשאנחנו העברנו את אותו חוק, על הסעיף הזה התעקש מפורשות ששמות תפקידי השרים ייכנסו, כי כך ראוי בקבינט שרים.

יואב קיש: זה מה שיש בקבינט המדיני-ביטחוני, וכך הוא התעקש שיהיה בקבינט הקורונה.

יואב קיש: לא יכול להיות שיהיה קבינט קורונה ששר הבריאות לא חבר בו.

קריאה: – – –

יואב קיש: אתה לא חבר.

יואב קיש: אין שם, הורדתם.

יואב קיש: הורדתם, אין אף שם.

יואב קיש: אני קראתי את החוק.

יואב קיש: אין אף שם של חברי קבינט.

יואב קיש: כתוב: ובלבד 50%.

יואב קיש: אם אני טועה, אני אשמח לקחת את דבריי בחזרה, אבל מהקריאה שלי של החוק אתם ביטלתם את כל ההתייחסות למיהם חברי קבינט, כולל שר הבריאות, ועשיתם צחוק מהקבינט הזה.

יואב קיש: זה פשוט מאוד ביזיון שלפיד וליברמן מצליחים לעשות צחוק מהממשלה ומהקבינט שלה בגלל שלא בא להם לבוא לקבינט הקורונה.

יעקב מרגי: אתה צודק, זה מופיע ככה.

יואב קיש: אני צודק.

יואב קיש: אז הינה, השר, אתה לא חבר בקבינט הקורונה.

יואב קיש: אתה לא חבר.

יואב קיש: אף שר לא חבר בקבינט הקורונה.

יואב קיש: זה פשוט צחוק מעבודה.

יעקב מרגי: בוטלו התארים וקבעו אחוז.

יואב קיש: 50%.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי לפיד, לא מתאים לו להגיע, וליברמן, לא מתאים לו להגיע, והינה אנחנו מגלים לשר הבריאות שגם הוא לא חבר בקבינט הקורונה.

יואב קיש: אז אני מציע לכם להפסיק עם הצחוק הזה.

יעקב מרגי: תודה.

יואב קיש: לא יכול להיות ששר הבריאות לא חבר בקבינט.

יואב קיש: לא יכול להיות ששר האוצר לא חבר בקבינט.

יואב קיש: דרך אגב, גם שר החוץ צריך להיות, כי יש השפעה על מדינות אחרות.

יואב קיש: הדבר הזה – חברת הכנסת עידית סילמן, את יכולה להסתכל כמה שאת רוצה בחוק, כי אני קראתי אותו.

יואב קיש: הזוי שאפילו שר הבריאות לא חבר בקבינט הקורונה, וזה החוק שאתם מניחים לנו על שולחן הממשלה.

יעקב מרגי: תודה.

יואב קיש: אני רוצה לסיים, ברשותך, ולהגיד בקצרה דבר אחד מרכזי.

יואב קיש: יש לכם בעיה שהעם והרשתות איתנו וחלק מהתקשורת, ומה שאתם עושים פה באירוע של גל"צ, שיש דובר אחד שמפריע לכם, אז לא רזי ברקאי, שהרייטינג שלו קורס, ולא רינו צרור, שהרייטינג שלו קורס; רק ברדוגו, שהרייטינג שלו הכי חזק בערוץ – מקצצים אותו.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי לא מתאים לכם מה שהוא אומר.

יואב קיש: חבל מאוד.

יואב קיש: זו לא דמוקרטיה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קרן ברק – אין.

יעקב מרגי: שר הבריאות רוצה לסכם או שניגשים להצבעה?

יעקב מרגי: ניגשים להצבעה.

ניצן הורוביץ: לא, לא.

ניצן הורוביץ: אני רוצה לסכם.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

ניצן הורוביץ: קודם כול, אני חייב תשובה לחבר הכנסת יואב קיש.

ניצן הורוביץ: יואב, תקשיב, בסעיף 21(ב) נאמר: "יהיה חבר שר הבריאות, ושמספר חבריה לא יעלה על מחצית ממספר חברי הממשלה", אז שר הבריאות יהיה חבר בקבינט הקורונה.

ניצן הורוביץ: כתוב.

יעקב מרגי: כתוב "יימחק".

ניצן הורוביץ: לא.

ניצן הורוביץ: במקום זה יבוא – – –

יעקב מרגי: במקום "יהיו חברים".

ניצן הורוביץ: כן, תקרא עד סוף הפסקה.

ניצן הורוביץ: "יהיה חבר שר הבריאות, ושמספר חבריה לא יעלה על מחצית ממספר חברי הממשלה".

יעקב מרגי: אכן.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת ששר הבריאות – הסירו דאגה מליבכם – יהיה חבר בקבינט הקורונה.

ניצן הורוביץ: עכשיו אני רוצה לסכם את הדיון.

יואב קיש: מה לגבי מה שאמרנו?

ניצן הורוביץ: אני אמרתי לך, קראתי מהחוק.

ניצן הורוביץ: קראתי לך – –

יעקב מרגי: יהיה.

ניצן הורוביץ: – – ששר הבריאות יהיה חבר בקבינט הקורונה.

ניצן הורוביץ: כן.

יעקב מרגי: שר הבריאות במפורש – – –

ניצן הורוביץ: "יהיה חבר שר הבריאות, ושמספר" – – –

יעקב מרגי: ושאר חבריה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד השר, איזה עמוד זה?

יואב קיש: – – – איזה עמוד?

ניצן הורוביץ: כתוב.

ניצן הורוביץ: מה אתה אומר לי שלא כתוב?

יואב קיש: אני רוצה לראות.

יואב קיש: לא ראיתי.

ניצן הורוביץ: כתוב בסעיף 21(ב).

יואב קיש: אמרתי שאם טעיתי, אז טעיתי.

ניצן הורוביץ: "יהיה חבר שר הבריאות".

ניצן הורוביץ: טעית.

ניצן הורוביץ: אז אני מבקש מכולכם לתמוך בקריאה הראשונה.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

יעקב מרגי: נא לשמור על השקט.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה.

יעקב מרגי: קודם כול לפרוצדורה – אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: קודם כול הפרוצדורה ואחר כך האמצעים.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הארכת תוקף הוראת השעה של חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 10).

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: בעד הארכת הוראת השעה הצביעו 35 חברי כנסת, נגד הצביעו שישה, אין נמנעים.

יעקב מרגי: הוראת השעה אושרה.

יעקב מרגי: הוראת השעה תעבור להמשך דיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יעקב מרגי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1460).

יעקב מרגי: ]

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 96), התשפ"ב–2021, לקריאה ראשונה.

יעקב מרגי: יציג את הצעת החוק השר במשרד האוצר, השר חמד עמאר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מביא חוק שהוא תיקון בשיעור מס רכישה.

חמד עמאר: אנחנו רוצים לחזור לרמה שהייתה בשנת 2015.

חמד עמאר: אז הורידו את מס הרכישה, ואנחנו ראינו את התוצאות של ההורדה הזאת.

חמד עמאר: בעת האחרונה אנו צופים בעליית מחירים משמעותית בשוק הדיור.

חמד עמאר: לצורך מתן מענה בסוגיית הדיור, קודמו במסגרת חוק ההסדרים כמה רפורמות שמטרתן הגדלת היצע הדיור במדינת ישראל.

חמד עמאר: עם זאת, בעת הזו עולה הצורך להסתכל גם על צד הביקוש.

חמד עמאר: שוק הנדל"ן למגורים מתאפיין בהיצע קשיח בטווח הזמן הקצר, ללא אפשרות להתאים את ההיצע לשינויים בביקוש, ובהתאם – שינויים בביקוש מובילים באופן ישיר לעלייה במחירי הדירות.

חמד עמאר: נתוני העבר מצביעים על כך שעליית הביקוש של המשקיעים מייצרת ביקוש עודף אשר מתווסף ובא על חשבון רכישות הזוגות הצעירים.

חמד עמאר: ביקושים אלו מביאים לעלייה במחירי הדירות ודוחקים את הזוגות הצעירים אל מחוץ לשוק.

חמד עמאר: כפי שעולה מהנתונים, הורדת שיעור מס הרכישה שבוצעה ביולי 2020 על רקע התפרצות מגפת הקורונה הביאה לגידול חד במספר הדירות הנרכשות להשקעה, הן במונחים כמותיים והן כשיעור בסך העסקאות.

חמד עמאר: שיעור רכישות המשקיעים מאז הפחתת מס הרכישה עלה לכ-20% מסך העסקאות בשוק הדיור, לעומת שיעור של כ-13% בחודשים שלפני העלאת מס הרכישה.

חמד עמאר: לאור העלייה המשמעותית בביקוש לרכישת דירות והעלייה במחירי הדירות שהחלה מאז הופחת מס הרכישה ביולי 2020, יש לפעול למתן מגמה זו על ידי החזרת המיסוי של משקיעים.

חמד עמאר: העלאת המס תמתן את ביקוש המשקיעים ותסייע בבלימת המגמה הקיימת בתקופה זו.

חמד עמאר: צעד זה נלווה לצעדים להגדלת היצע יחידות הדיור בשוק, שייתנו מענה לביקוש הגובר ויביאו ליציבות מחירים בטווח הארוך.

חמד עמאר: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

יעקב מרגי: תודה רבה לשר במשרד האוצר חבר הכנסת חמד עמאר.

יעקב מרגי: אני מזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת משה גפני.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: חברי הכנסת מתבקשים לשמור קצת על השקט.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, לא יאומן כי יסופר.

משה גפני: לא יאומן.

משה גפני: הולכים להילחם במחירי הדירות היקרים, שזוגות צעירים לא יכולים להגיע לדירה משלהם, וחשבתי שאולי כאן המדינה תשקיע כסף כדי להוריד את מחירי הדירות, ולא היא.

משה גפני: משרד האוצר, כדרכו, מה שהוא עושה בשבועות האחרונים – הוא פשוט לוקח את הסיסמה על מה מדובר, והוא גובה איתה כסף.

משה גפני: אמרתי בחוק הקודם: מעלים את המחירים על חד-פעמי, מעלים את המחירים – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת טור פז, לא נותנים גב לדובר.

משה גפני: – – על פירות, על מיץ פירות – –

יעקב מרגי: רם שפע.

משה גפני: – – פוגעים בנשים, מעלים את גיל הפרישה ופוגעים בנשים עניות, עושים מס גודש כשלא מטפלים בנושא של התחבורה הציבורית, ועכשיו אומרים, בצדק, שמחירי הדירות גבהים מאוד, זוג צעיר לא יכול להגיע לדירה, אז הם באים במשרד האוצר ואומרים: אנחנו הולכים להילחם במחירי הדירות היקרים.

משה גפני: איך?

משה גפני: נקבל עוד כסף מאנשים.

קריאה: – – –

משה גפני: נכון, על דירה שנייה.

משה גפני: כל הזמן יש להם את התירוצים האלה.

משה גפני: הכול תירוצים אידיאולוגיים.

משה גפני: עכשיו, אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש: זה גם היה אצלי כשהייתי יושב-ראש ועדת הכספים, אמרתי: לא, אני לא מוכן לעניין הזה, והורדנו את מס הרכישה ל-5%.

משה גפני: אי-אפשר כל הזמן, כל הזמן, להעלות מחירים.

משה גפני: זה מה שהאוצר עושה.

משה גפני: מה מפריע לי?

משה גפני: האוצר בסדר, הוא עושה את עבודתו.

משה גפני: הוא אומר, כמו שהוא אמר בדברים אחרים – הוא אומר סיסמאות שכולנו מקבלים אותן, אבל המסקנה היא הפוכה מהסיסמה.

משה גפני: עובדים על חברי הכנסת בקואליציה.

משה גפני: חברי הכנסת בקואליציה מדברים כל הזמן בסיסמאות יפות, עד שזה מגיע להצבעה.

משה גפני: בהצבעה יש אידיאולוגיה: אנחנו מעבירים תקציב, אנחנו לא רוצים את נתניהו ראש ממשלה, אנחנו רוצים את ממשלת השינוי.

משה גפני: איזה שינוי?

משה גפני: מה שינוי?

משה גפני: השינוי היחיד זה שאתם לוקחים כסף באכזריות ממשפחות חלשות, ממעמד הביניים, מאלה שבמצוקה כלכלית.

משה גפני: לא מפסיקים לקחת מהם כסף.

משה גפני: מה שינוי?

משה גפני: ממשלת הריפוי – איזה ריפוי?

משה גפני: זאת ממשלה חולה.

משה גפני: זאת ממשלה – – –

יעקב מרגי: עמדת היועצים של הקואליציה, קצת שקט.

משה גפני: זאת ממשלה שמפולגת לשמונה מפלגות, ובתוך המפלגות עצמן יש מחלוקות.

משה גפני: איזה איחוד?

משה גפני: איזה ריפוי?

משה גפני: ממשלה שגוזלת מהאזרחים את מעט הכסף שהשאירו להם.

משה גפני: באים ומדברים על זה שצריך להילחם כדי שתהיה הגנת הסביבה, לכן צריך לטפל בנושא של הכוסות החד-פעמיות.

יעקב מרגי: חבר הכנסת שיין, אנחנו שומעים את שיחת הטלפון כאן.

יבגני סובה: לא, הוא דווקא הכי שקט.

יעקב מרגי: כן, אני שומע את שיחת הטלפון שלו.

משה גפני: אני רוצה לראות את שר האוצר, הגיבור הזה, שהולך על חלשים, משפחות ברוכות ילדים, בעיקר משפחות חרדיות וערביות – נראה אותו הולך נגד בז"ן, אלה שבאמת מעכירים את הסביבה, אלה שבאמת פוגעים באיכות החיים, באיכות הסביבה.

יעקב מרגי: נא לסיים, בבקשה.

משה גפני: שילך נגד החזקים.

משה גפני: הוא לא ילך נגד החזקים.

משה גפני: עוד יבוא יום ונספר על הקשר שלו איתם.

משה גפני: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת שלמה קרעי – איננו.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חיים ביטון, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת אמיר אוחנה, ואם לא יהיה – חבר הכנסת אבי מעוז.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה באמת לשאול את החברים – לאחר שמדברים על כל הצמצומים התקציביים שהממשלה, ממשלת הריפוי הזאת, מנסה לעשות בתואנה שצריכים באמת לנהל תקציב מדינה מסודר ופה צריך לצמצם את התקציב, רציתי לשאול שאלה: הרי אתם הייתם צריכים לעשות הסכמים עם עבאס.

חיים ביטון: אם אתם באמת רציתם לעשות איתו הסכם – שאלה שאולי הייתה צריכה לעלות בתוך הדיונים ביניכם – נראה לכם שב-50 מיליארד הוא לא היה מסכים?

חיים ביטון: למה צריך 53 דווקא?

חיים ביטון: הרי כל הצמצומים האלה שאנחנו זועקים עליהם פה מסתכמים בסכומים קטנים, לכאורה – לכאורה, כי זה עוד אחד ועוד אחד ועוד אחד.

חיים ביטון: אבל נגיד שהיינו עכשיו אומרים: יש לכם צורך לקיים את ממשלת הכיסאות הזאת ואתם צריכים לתת לעבאס, אז תיתנו לו 50; אי-אפשר פחות 3 מיליון, ואז לוותר על חד-פעמי, שתייה מתוקה או כל הדברים האלה, שפוגעים בשכבות החלשות?

חיים ביטון: הרי אף אחד לא מתווכח על כל כך הרבה.

חיים ביטון: לכן הצעתי, עכשיו שהדברים עדיין נמצאים בוועדות ואפשר עדיין לתקן, ואנחנו רואים את הזעקה של הציבור מכל דבר ודבר – תנסו אולי עכשיו.

חיים ביטון: אתם יודעים, הוא ניסה להיות סולידרי ולוותר על כל מיני סכומים כאלה ואחרים.

חיים ביטון: אני חושב שאפשר לעשות חשיבה מחודשת ולהסתכל לציבור המוחלש בעיניים, להבין משם את המצוקה שלו וקצת לרחם על זה.

חיים ביטון: הדבר השני שרציתי לומר: לפני כמה חודשים דיברו על סגירת הערוץ של גלי צה"ל – סגירה, אין צורך בגלי צה"ל.

יעקב מרגי: תחנה, תחנה.

חיים ביטון: תחנת גלי צה"ל, כן.

חיים ביטון: טעות.

חיים ביטון: סגירת התחנה.

חיים ביטון: פתאום כבר לא מדברים על זה – –

יעקב מרגי: יש מנהלת חדשה.

חיים ביטון: – – כי הביאו מנהלת חדשה, אבל מסתבר, כנראה, שהכול היה אחיזת עיניים.

חיים ביטון: כל העניין הזה, הדבר הגדול של סגירת התחנה, היה אחיזת עיניים וזריית חול בעיני הציבור כדי לגרום בסוף למה שקרה היום.

חיים ביטון: אבל בסדר, ככה, כמו שצריך.

חיים ביטון: מפריע לכם, קשה לכם לשמוע את מעט האמת הזאת שעוד איכשהו מחלחלת בתוך הכמות האדירה הזאת של המידע שהוא נגד הציבור המוחלש ונגד הציבור הימני בעם ישראל, בארץ ישראל, במדינה שלנו.

חיים ביטון: יש מישהו אחד שקצת, טיפה, מאזן – אתם כנראה לא יכולתם להכיל את זה שהרייטינג שלו כל כך גבוה, יותר מכל הערוצים האחרים ומכל התוכניות של הפוליטיקה הכל-כך חשובות, אז הינה הגיעה אותה מנכ"לית ממלאת מקום, מנהלת התחנה ממלאת המקום, היא עשתה את תפקידה וכנראה היא כבר תסיים את זה, כי אחיזת העיניים הסתיימה ואפשר כבר לבצע.

חיים ביטון: אז אני אומר לכם, ההשתקה הזאת היא השתקה לא ראויה.

חיים ביטון: היא השתקה של ציבור שלם, של יותר ממחצית העם, ואתם יודעים זאת.

חיים ביטון: נא חדלו ידיכם מלעשות עוד רוע ועוד רוע.

חיים ביטון: הגיע הזמן שתסתכלו על עצמכם במראה, ותדעו שאם אנחנו היינו עושים את זה, הזעקה לא הייתה כמו שאנחנו זועקים על הבמה – היא הייתה נמצאת כנראה במקומות יותר גבוהים, ונחסמת.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ביטון.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אמיר אוחנה – איננו.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אבי מעוז, ואחריו – חבר הכנסת יעקב אשר.

יעקב מרגי: אם לא אז יהיה ידידו אורי מקלב.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני כמה ימים כתב ראש הממשלה בנט את הדברים הבאים, ואני מצטט: הכותל המערבי, "המקום האהוב כל כך, החשוב כל כך לכל יהודי, המקום שמאחד אותנו, דור אחר דור – – – משמש בימים אלה לקמפיין פוליטי יזום, שגויס אליו כסף רב, במטרה לנגח את הממשלה.

אבי מעוז: למה?" כתב ראש הממשלה, "כי מישהו העריך שזה יתפוס.

אבי מעוז: ואולי זה באמת יתפוס.

אבי מעוז: אבל הנזק – יהיה ענק".

אבי מעוז: אני ממשיך לצטט: "גם בתקופות של מחלוקת סוערת, אנחנו חייבים לשמור על איים של קדושה.

אבי מעוז: דברים שבהם לא נוגעים".

אבי מעוז: יש בעיה – פותרים אותה מתוך דיאלוג.

אבי מעוז: "לא עושים סקרים ומחליטים ללכת בכל הכוח על קמפיין מפלג על הכותל המערבי.

אבי מעוז: פשוט לא.

אבי מעוז: אני מבקש מכם – לפני שאתם נסחפים בסערת רגשות על משהו, תבדקו – מהן העובדות?

אבי מעוז: האם מישהו מפעיל אתכם פה בעצם?

אבי מעוז: " עד כאן ציטוט של ראש הממשלה בנט.

אבי מעוז: אדוני ראש הממשלה, לא יכולתי לנסח זאת טוב יותר.

אבי מעוז: הכותל, שהוא הלב של העם היהודי, מאחד אותנו לאורך כל הדורות.

אבי מעוז: בשנים האחרונות הוא משמש לקמפיין פוליטי, קמפיין משותף לנשות הפרובוקציה ולראשי התנועה הרפורמית, שמטרתו איננה הוספת קדושה וכיסופים לבית המקדש אלא קבלת לגיטימציה למי שמנסים ליצור תחליפים לתורת ישראל ולהלכה היהודית.

אבי מעוז: הקמפיין הזה מוזן בכסף רב מאוד, שמגיע מארגונים פרוגרסיביים ורפורמיים וממדינות זרות, במטרה לשנות את זהותה היהודית של מדינת ישראל.

אבי מעוז: מובילי הקמפיין הזה, ובהם אחד מחברי הקואליציה, מעריכים שזה אכן יתפוס, אבל הנזק אכן יהיה ענק, כי כשפוגעים בלב וכשנותנים הכרה וחשיבות לגורם שולי שמזייף את האמת, זו פגיעה קשה.

אבי מעוז: המשפט החשוב בדבריך, אדוני ראש הממשלה, הוא "אנחנו חייבים לשמור על איים של קדושה.

אבי מעוז: דברים שבהם לא נוגעים".

אבי מעוז: מדויק.

אבי מעוז: הכותל הוא מקום קדוש, בכותל לא נוגעים, ולכן צריך באופן מיידי להסיר מעל סדר-היום כל רעיון והצעה לחלק את הכותל ולפגוע בקדושתו.

אבי מעוז: את בקשתך אני מפנה בחזרה אליך: תבדוק היטב מי בעצם מפעיל אותך, איזו אג'נדה אתה משרת, מיהם הצוהלים והשמחים על כך שהצלחת לסלק את המחנה היהודי-לאומי מהשלטון ומה המחיר הכבד שעם ישראל משלם ועוד ישלם על הקמת ממשלת כל אזרחיה הזאת.

אבי מעוז: אדוני ראש הממשלה, מוטב מאוחר מאשר אף פעם.

אבי מעוז: התפטר בהקדם ותפיל את הממשלה הרעה הזאת.

אבי מעוז: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אבי מעוז.

יעקב מרגי: מי שרוצה ללמוד איך מכינים נאום ואיך לעמוד בזמנים – ילמד מאבי מעוז.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יעקב אשר – איננו.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי, שלא יכול לנאום.

יעקב מרגי: אורי מקלב, הפעם הוא מוכיח לכולם שהוא עומד בשלוש דקות.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, הפעם הוא יוכיח.

יעקב מרגי: שלוש דקות.

אורי מקלב: אבי מעוז יעביר אותנו איזשהו קורס.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: תודה, אדוני.

אורי מקלב: אתה מאתגר אותנו.

יעקב מרגי: אורי – אחרי שלוש דקות, ייאמר לזכותו, הוא מתחיל לנחות.

אורי מקלב: כשהיושב-ראש מזכיר לו.

אורי מקלב: הוא מפחד.

אורי מקלב: הוא לוקח גם מהזמן של היושב-ראש.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, איפוס.

יעקב מרגי: שלוש דקות.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: חבר הכנסת גפני התחיל את הנאום שלו – "לא יאומן כי יסופר", על הממשלה, מה שהיא עושה במלחמה במחירי הדירות.

אורי מקלב: ומה לעשות שאנחנו אומרים "יאומן כי יסופר"?

אורי מקלב: יאומן כי יסופר בחוק הזה.

אורי מקלב: יאומן כי יסופר בחוקים אחרים, איך הממשלה הזאת אימצה דרך אחת להתמודד גם עם קשיים כלכליים ועם הבטחות קואליציוניות, אבל גם עם עוד משהו שלא ידענו אותו עד עכשיו – אני לא יודע מאיפה הביאו את זה, מאיזו ארץ הביאו את זה – חינוך מחדש.

אורי מקלב: במדינה הזאת מחנכים מחדש.

אורי מקלב: איך?

אורי מקלב: מענישים.

אורי מקלב: מענישים את האנשים.

אורי מקלב: רוצים להסביר לכם כמה שהחד-פעמי מפריע לאקולוגיה, מפריע לאיכות הסביבה – איך מסבירים?

אורי מקלב: לא עושים שום תוכנית חינוכית, שום תוכנית הסברה; לא לוקחים את הכסף הזה ומדברים עליו שיעשו וישקיעו, אלא מטילים קנס.

אורי מקלב: מכפילים את המיסים בדברים הכי פשוטים.

אורי מקלב: לא היה אף פעם מס שהכפילו אותו על דברים הכי פשוטים.

אורי מקלב: יכולים להכפיל על מכוניות יוקרה, אפשר להכפיל על דירות יוקרה, אבל הדברים הכי עממיים, הכי פשוטים והכי זולים – עליהם מכפילים אותו.

אורי מקלב: אבל רק הממשלה הזאת יודעת לעשות את זה.

אורי מקלב: אין לה בעיה לחנך מחדש.

אורי מקלב: אותו דבר גם בדברים המתוקים.

אורי מקלב: איך מתמודדים עם בריאות הציבור?

אורי מקלב: אין בעיה, לא עושים – אולי יכול להיות שיש אפשרות של הסברה וחינוך, ואנחנו יכולים להוריד עוד דברים, ופעולות הסברה.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: מעלים, ומעלים באופן דרמטי.

אורי מקלב: איך מתמודדים עם זה שרוצים לחנך את האנשים שיצאו לעבודה ולא ילמדו?

אורי מקלב: יש פתרון – מטילים קנס ומס ומה לא, וכמעט זורקים לרעב אימהות וילדים כדי לחנך מחדש.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שללמוד אקולוגיה זה בסדר, אבל ללמוד תורה זה לא בסדר, ואז אתם תשלמו קנס.

אורי מקלב: וכך אנחנו מכירים: איך רוצים למנוע את השימוש ברב-קו ולעבור לאפליקציות?

אורי מקלב: מייקרים את התחבורה הציבורית מחדש; איך עושים שבשר"פ לא יזמינו תור או כן יזמינו תור ולא ילכו לרופא מקצועי מייד אלא רק דרך הפניה?

אורי מקלב: נותנים קנס, מעלים אגרה כפולה ומכופלת – 40% מס – כדי שלא ילכו לשר"פ; איך גורמים לכך שלא יחנו בחניה עירונית?

אורי מקלב: מעלים את החניה העירונית.

יעקב מרגי: השרה זנדברג, אני יכול לתת לכם אולם לישיבת סיעה.

יעקב מרגי: תודה.

אורי מקלב: מעלים את החניה.

אורי מקלב: האוצר מסבירים: אנחנו רואים את האנשים מסתובבים.

אורי מקלב: אם אנחנו נייקר את החניה, אנחנו באמת נגרום לכך שאנשים ייסעו בתחבורה ציבורית.

יעקב מרגי: אולי במסגרת השתקת ברדוגו משתיקים גם את אורי מקלב.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: לא שומעים אותך.

יעקב מרגי: אומרים שלא שומעים אותך.

אורי מקלב: מצד אחד מסבירים כמה חשוב לנסוע בתחבורה ציבורית, ומצד שני מייקרים את התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: אין קשר בין הדברים האלה, אבל אותנו יחנכו מחדש.

אורי מקלב: גם עכשיו בדיון – לוקחים נושא כל כך יקר, נושא הדיור, המחסור בדיור.

אורי מקלב: איך יילחמו במחסור בדיור?

אורי מקלב: נעלה את מס הרכישה.

אורי מקלב: מה המשמעות?

אורי מקלב: אנחנו כבר היינו בסרט הזה, ראינו כמה שזה לא עוזר, כמה שזה לא הביא שום דבר וכמה שזה רק המשיך לייקר את מחירי הדירות, את מחירי השכירות.

אורי מקלב: מי שקנה דירה ומי שרוצה באמת להשקיע את הכסף שלו – מה הוא עושה?

אורי מקלב: הוא מעלה את השכירות, אם לא מייד, הוא מעלה את זה תוך חודש-חודשיים, והוא משלים לו את כל העלייה של הממשלה.

אורי מקלב: הממשלה לא תכניס את היד לכיס.

אורי מקלב: היא לא תגרום לכך שתהיה הצפה של דירות, שבאמת יהיה אפשר לקנות, להוריד מהביורוקרטיה.

אורי מקלב: לקחת פחות מהמיסים, כמעט 60% מהמס על דירות – את זה הממשלה לא תעשה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אורי מקלב: מה היא תעשה?

אורי מקלב: תייקר.

אורי מקלב: אנחנו הרי יודעים שבסופו של דבר – איך אנחנו יודעים את זה?

אורי מקלב: הרי אם זה באמת היה נכון, היה צריך לקחת מס רכישה, תלוי באיזו דירה: אדם שקונה בדימונה עוד דירה – הוא רוצה להשקיע את הפנסיה שלו כדי שתהיה לו איזו הכנסה של 2,000 שקל, 1,800 שקל, זה מה שיש לו, ומה שאתה רוצה זה שהוא ישקיע בזה.

אורי מקלב: זו גם מנטליות אחרת.

אורי מקלב: אנשים – יש להם איזשהו ביטחון.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אורי מקלב: אני אסיים בזה.

אורי מקלב: זה לא משקיעים.

אורי מקלב: אם הוא היה אומר: משקיעים בדירות יוקרה, היית אומר: תשמע, דירת יוקרה שנייה.

אורי מקלב: אבל מדובר כאן על דירות שיכולות להיות עשירית מהמחיר של דירת יוקרה, הדירות הכי זולות.

אורי מקלב: כולם ישלמו מס רכישה.

אורי מקלב: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה, חבר הכנסת אורי מקלב.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת יבגני סובה, במקום חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: אחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, אם תהיה נוכחת.

יעקב מרגי: אם לא – חבר הכנסת משה ארבל.

יעקב מרגי: קרן ברק.

קריאה: אני יכול להתחלף עם עאידה?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: עופר כסיף.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני שבועיים, בבית הזה, באולם הזה, אנחנו העברנו את תקציב המדינה וגם את חוק ההסדרים, והוויכוחים לא פוסקים עד היום.

יבגני סובה: התקשורת אצלנו, כידוע, היא מגוונת וגם מגויסת.

יבגני סובה: יש כאלה שאומרים: התקציב גרוע, ויש כאלה שמנסים למצוא משהו טוב בתקציב.

יבגני סובה: מאחר שאנחנו לא תמיד מספיקים בתקשורת, בחצי הדקה שאנחנו מקבלים, לדבר על התקציב, החלטתי לנצל את שלוש הדקות שיש לי פה היום ולפנות ישירות לציבור הבוחרים שלנו.

יבגני סובה: אני אביא פה כמה מספרים שאתם אולי לא מכירים.

יבגני סובה: אז הינה, בואו נתחיל מהבטחת הכנסה: יש 242,000 אזרחי מדינת ישראל שכבר מינואר יקבלו תוספת להבטחת הכנסה בסכום של 480 שקל לבן אדם ו-750 שקל לזוג – תוספת תקציבית של למעלה מ-1.5 מיליארד שקלים.

יבגני סובה: יש לנו 116,000 ניצולי שואה שלצערי לא מקבלים את הקצבה החודשית אלא מקבלים רק פעם אחת בשנה סכום של קרוב ל-4,000 שקלים.

יבגני סובה: בתקציב הזה הכנסנו תוספת של כמעט 2,500 שקל כך שבתשלום הבא, שזה בדרך כלל בפברואר, 116,000 ניצולי השואה יקבלו סכום של 6,500 שקלים.

יבגני סובה: עלות תקציבית – 300 מיליון שקלים.

יבגני סובה: אנחנו מדברים על סיוע גם לווטרנים שעדיין חיים בינינו, שייבדלו לחיים ארוכים – הם כבר עברו את גיל 97.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שיש כמעט 500 איש כאלה שנלחמו נגד הנאצים?

יעקב מרגי: עד 120.

יבגני סובה: עד 120.

יבגני סובה: גם להם אנחנו מעלים בתקציב הזה, תוספת שנתית, לסכום של 6,480 שקלים.

יבגני סובה: אנחנו הגדלנו את המלאי של הדיור הציבורי ל-1,700 דירות.

יבגני סובה: 14,000 איש שעדיין מקבלים את הסיוע בשכר דירה, אלה שעומדים בתור לקבל את הדיור הסוציאלי, יקבלו סיוע חודשי לשכר דירה מוגדל; אלה שעברו את גיל הפרישה יקבלו 1,700 שקל בחודש, והשאר יקבלו 1,500 שקל.

יבגני סובה: העלות התקציבית – למעלה מ-160 מיליון שקלים.

יבגני סובה: עכשיו אנחנו מדברים גם על אנשים שעברו את גיל הפרישה אבל עדיין עובדים.

יבגני סובה: הם מה שנקרא – בשפה המקצועית זה נקרא דיסרגרד.

יבגני סובה: אנחנו מעלים להם את התקרה העליונה כך שהם יוכלו להמשיך להשתכר בלי שקצבת הזקנה שלהם תיפגע.

יבגני סובה: מדובר על 15,000 אנשים – תוספת תקציבית של למעלה מ-300 מיליון שקלים.

יבגני סובה: אנחנו גם מדברים על הדור הצעיר, חיילים משוחררים, שהם, מסיבות שונות, דווקא מהשכבות החלשות, לא מסוגלים לשלם על תוכנית הלימודים שלהם, הלימודים האקדמיים.

יבגני סובה: התוכנית ממדים ללימודים – תוספת של למעלה ממיליון שקלים.

יבגני סובה: 11,000 חיילים משוחררים יוכלו ליהנות מהתוכנית הזאת ולהשלים את ההשכלה האקדמית שלהם.

יבגני סובה: חברים, זה סיוע של 7,000 שקל בכל שנה.

יבגני סובה: אני אישית זכיתי לסיוע ממשרד הקליטה והעלייה לפני 20 שנה כשעשיתי את התואר הראשון שלי, ושנתיים לא שילמתי על הלימודים האקדמיים שלי.

יבגני סובה: אז הינה, אנחנו גם עוזרים לתוכנית של חיילים משוחררים.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, בסך הכול מדובר – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

יבגני סובה: אני כבר מסיים.

יבגני סובה: – – על סיוע ישיר ל-450,000 אנשים – שדרך אגב, זה הרבה יותר ממה שקיבלנו בבחירות, ישראל ביתנו – בסכום של למעלה מ-2.5 מיליארד שקלים.

יעקב מרגי: תודה.

יבגני סובה: אז אם מישהו מצטט אותי בתקשורת, אתם יכולים לצטט את הנאום הזה, ולא 20 שניות של insert.

יבגני סובה: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה, חבר הכנסת יבגני סובה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עופר כסיף, ואחריו – חבר הכנסת משה ארבל.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

עופר כסיף: תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום בבוקר קרה – כצפוי, יש לומר – התרחש אירוע שאני חייב להגיד שבאמת הדיר שינה מעיניי, ואם לא ישנתי הלילה זה בגלל האירוע הזה, אני משתף אתכם בזה.

עופר כסיף: האירוע הזה היה פינוי של תושבי גבעת עמל בתל אביב.

עופר כסיף: למי שלא מכיר, תושבי גבעת עמל הנוכחיים, המבוגרים שבהם, הם עצמם או דורות ההמשך שלהם, רובם ככולם יוצאי ארצות ערב והאסלאם – וזה רלוונטי לסיפור שהתרחש שם – שיושבו שם בכפר הפלסטיני שממנו גורשו תושביו, ג'מאסין.

עופר כסיף: הם יושבו שם כאשר הגיעו הם עצמם או אבותיהם ואימותיהם, כאמור בעיקר מארצות ערב והאסלאם, בלי שנאמר להם שיש להם אפשרות וכמובן אולי אפילו צורך לקבל טאבו על השטח, לרכוש את הדירות יותר מאוחר.

עופר כסיף: מדובר שם, למעשה – כפי שקבע, אגב, בית המשפט באפריל השנה – שהמדינה הפירה את ההתחייבות שלה לאותם תושבים.

עופר כסיף: התושבים המוחלשים ביותר – חבר הכנסת ארבל, חשוב לי שתקשיב – התושבים המוחלשים ביותר, גם מבחינת עדתית וגם מבחינה מעמדית, יושבו שם על ידי המדינה והופקרו במשך עשרות שנים.

משה ארבל: המפלגות הכי סוציאליות בממשלה – – –

עופר כסיף: במירכאות.

משה ארבל: בממשלה הזו.

עופר כסיף: והופקרו – גם אז, גם עכשיו, אבל גם על ידי הממשלה הקודמת – –

משה ארבל: איפה מרצ?

עופר כסיף: – – ונזרקו לכלבים.

עופר כסיף: ב-2014 היה שם פינוי אלים של חלק מהתושבים, והיום פונו כל השאר, גם בכוחות משטרתיים, והשכונה – הבתים של האנשים האלה נהרסו.

עופר כסיף: אני הייתי בקשר כמה שנים עם האנשים שם – אנשים נפלאים, אנשים טובים שלא עשו רע לאיש, שבאים באמת מהרקע הקשה ביותר שאפשר לדמיין.

עופר כסיף: איזו אכזריות וקהות חושים, איזו התעלמות – ואני מדבר על שרים נוכחיים: פנו לשרים בממשלה, והם השיבו את פניהם ריקם.

עופר כסיף: היה אפשר למנוע את הפינוי או לתת פיצוי הולם.

עופר כסיף: מה שהובטח לאותם מפונים זה סכומים שהם בגדר לעג לרש בלשון המעטה.

עופר כסיף: בושה וחרפה שכך מתנהגים לאזרחים טובים בתוך גבולות מדינת ישראל.

עופר כסיף: אני רוצה מפה לשלוח חיבוק חזק ואוהב לתושבי גבעת עמל, שבמשך שנים ליוויתי אותם ותמכתי בהם, ולהתנצל על כך שלא הצלחתי – לא הצלחנו, חבריי ואני – למנוע את מה שהתרגש עליכם, ונמשיך להיאבק כדי שתקבלו את הפיצוי המגיע לכם בזכות ולא בחסד.

עופר כסיף: ואני רוצה להפנות כאן אצבע מאשימה לממשלת ישראל על ההפקרה הפושעת של התושבים.

עופר כסיף: תודה, אדוני.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה ארבל.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

משה ארבל: אני רק מבקש שתיתן לי זמן כמו שנתת לעופר כסיף.

משה ארבל: דיברת דברים חשובים.

יעקב מרגי: תשמע, "ועל פני כל העם אכבד".

משה ארבל: ויידום.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, כבוד השרה, חבריי חברי הכנסת, לפני שאני אתחיל לדבר – השרה תמר זנדברג, אני מבקש לנצל את הבמה המכובדת כשאני עומד כאן כרגע ולהתנצל בפנייך.

משה ארבל: בשבוע שעבר היו כאן חילופי דברים לא מכובדים – –

תמר זנדברג: אבל.

יעקב מרגי: תמתיני עד הסוף.

משה ארבל: לא, לא.

משה ארבל: – – ואני מתנצל ולא אומר "אבל".

תמר זנדברג: כל הכבוד.

תמר זנדברג: תודה.

משה ארבל: וכעת לענייננו.

משה ארבל: אנחנו עומדים כאן בדיון על חוק שמבקש להעלות מיסים.

משה ארבל: העלאת מיסים מנוגדת בתכלית למדיניות של נפתלי בנט.

משה ארבל: באתר שלו, שהוא עדיין לא מחק אותו מהאינטרנט, הוא מדבר באריכות על תוכנית סינגפור, וכך כותב בנט: זוג צעיר עם ילדים ששירת את המדינה, עובד קשה ומשלם מיסים, בקושי מצליח לגמור את החודש ורק רואה את חלום הדירה מתרחק.

משה ארבל: ואז באה הקורונה ופשוט שמטה את הקרקע מתחת לרגליהם של כל אותם ישראלים עובדים שהחזיקו את הראש מעל המים.

משה ארבל: בעלי עסקים ראו את מפעל חייהם מתפרק בין ידיהם, עובדים פוטרו, אחרים צמצמו איפה שיכלו.

משה ארבל: אנחנו לא רוצים לשים על הכלכלה פלסטר של מענקים זמניים בדרך ליציאה מהמשבר, אלא – אומר בנט – לזנק מתוך הדשדוש הזה לצמיחה אדירה, לעושר ענק לכל משפחה עובדת ולאיכות חיים כמו שקיימת במדינות העשירות בעולם.

משה ארבל: הוא ממשיך ואומר: עד שנת 2003 הייתה סינגפור – שהיא רק דוגמה אחת למדינה שממנה אפשר ללמוד – ברמת חיים דומה לשל ישראל במונחי התמ"ג לנפש.

משה ארבל: מרגע שהחלו סדרת רפורמות שהורידו את המיסים, ייעלו את המגזר הציבורי ופתחו את השווקים – כלכלת סינגפור המריאה ותושביה הפכו עשירים כמעט פי שניים מאיתנו.

משה ארבל: ומה עושה בנט?

משה ארבל: בדיוק בדיוק בדיוק ההפך: מעלה מיסים – משקאות מתוקים – – –

יעקב מרגי: אפשר שאלה על חשבוני?

משה ארבל: בבקשה, מכובדי.

יעקב מרגי: האם זה נעלם מנגד עיניך שזה הפך להיות אופנה – לא משנה מה שאמרנו, העיקר מה אנחנו עושים?

משה ארבל: יש משפט שאומר ששקר שחוזרים עליו הרבה מאוד פעמים, אנשים חושבים שהוא אמת.

משה ארבל: אני מנסה כאן מעל הבמה הזו – –

יעקב מרגי: לעקור את זה.

משה ארבל: – – לחזור על האמת הרבה פעמים, לומר את האמת, להציף לעיני עם ישראל את העובדות.

משה ארבל: עם ישראל לא טיפש.

משה ארבל: עם ישראל יודע בדיוק מי משקר לו ומי אומר לו אמת.

משה ארבל: אני בא כאן לשלוש דקות לומר אמת – –

יעקב מרגי: בבקשה.

משה ארבל: – – ואמת דיברתי.

משה ארבל: אני בא ואומר, אדוני היושב-ראש:

משה ארבל: יש כאן

משה ארבל: באמת הונאה כל כך קשה בתפיסות העולם הכלכליות.

משה ארבל: מבקשים מהציבור – אומרים לציבור: בואו, תתמכו, תבואו, תיתנו יד, אנחנו נוריד מיסים, אנחנו נצמיח את הכלכלה, אנחנו נקדם אותה – ועושים פעולות הפוכות לחלוטין: מיסוי של חד-פעמי, והינה, עכשיו כל המיסוי הזה שציינו קודם לא מספיק – עוד פעם הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה), מיסוי מקרקעין – עוד מס; עוד הטלת מס זה מה שבאמת יעצור את המשקיעים?

משה ארבל: אתם מדומיינים, זה מה שאתם.

משה ארבל: תודה רבה.

יעקב מרגי: עברת את הזמן של עופר כסיף.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קרן ברק – איננה; רות וסרמן לנדה.

יעקב מרגי: אה, יואב קיש.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: רות, מוותרת?

יעקב מרגי: אם תתחרטי, אני אחזיר.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, האם זו השרה לאיכות הסביבה שם?

יואב קיש: אני לא מזהה כל כך.

יעקב מרגי: הגנת הסביבה.

יואב קיש: הגנת הסביבה.

יואב קיש: כן, שלום.

יואב קיש: אז יש שרה בבניין.

יואב קיש: מס רכישה – כבר ניסינו, ראינו – לא עובד.

יואב קיש: אין היגיון כלכלי בהעלאת מס רכישה רק למשקיעים.

יואב קיש: זה מייצר מראית עין כאילו שהעסקאות יורדות, אבל המשקיעים קונים דירות ומוכרים דירות, והדלתא – רק היום פורסם על ספטמבר – אני חושב שהיא כ-200 דירות בהפרש.

יואב קיש: זאת אומרת, אפקטיבית, המהלך הזה לא יעשה שום דבר.

יואב קיש: מה הוא כן יעשה?

יואב קיש: אז נכון, המשקיעים שיקנו דירות – יהיה להם יותר יקר, ואז מה הם עושים עם הדירות שהם קונים?

יואב קיש: הם משכירים אותן בשוק, והם ירצו את התשואה, זאת אומרת שהדרישה שלהם לשכירות תהיה יותר גבוהה.

יואב קיש: הדבר הזה, ראינו אותו לכל אורך השנים האחרונות, שלמעשה העלאת מס הרכישה לא עזרה לבלום את עליית מחירי הדיור, שזו המטרה המרכזית שאנחנו רוצים להשיג.

יואב קיש: את זה עושים לא על ידי מס רכישה אלא על ידי שני דברים בולטים: האחד – מלאי, מלאי, מלאי.

יואב קיש: צריך לדאוג שיהיו הרבה דירות בשוק, לשחרר קרקעות, לתת תוכניות, לשחרר חסמים – מהלכים מאוד חשובים; הדבר השני – לעשות תוכניות כמו מחיר למשתכן או תוכניות שמוזילות לציבור מסוים שאנחנו רוצים שיקנה דירה ראשונה במחיר נמוך יותר.

יואב קיש: ברגע שנעשה את זה, הם יעצרו את העלייה במחירים, יורידו את הביקושים, והשוק יתנהל במגמה של האטת העלייה ואולי גם בהתייצבות וירידה קלה.

יואב קיש: אבל הפלסטר הזה, שאנשים חושבים שיעזור במשהו – העלאת מס רכישה לא תעשה דבר להעלאת מחירי הדיור, רק ייקר את ההשכרות.

יואב קיש: אנחנו נמצא את עצמנו רודפים אחרי הזנב של עצמנו מול דירות שעכשיו לא נכנסות לשוק.

יואב קיש: בכלל רצינו עכשיו לייצר קרנות שקונות דירות להשכרה.

יואב קיש: זה כבר יהפוך להיות לא רלוונטי, כי המחירים יותר גבוהים, התשואות פחות טובות.

יואב קיש: כל האירוע הזה הוא טעות תפיסתית ממדרגה ראשונה.

יואב קיש: מס רכישה לא משפיע על המשק, לא משפיע על מחירי הדירות.

יואב קיש: מה שמשפיע זה המלאי והשאלה אם אתם מקצים כספים משמעותיים לתוכניות להורדת המחירים של הדירות, בין שזו דירה ראשונה, כמו מחיר למשתכן, ובין שאלו תוכניות אחרות, שוות ערך, שיכולות להוביל לכך שמחיר הדירה ירד, ולא על ידי מיסים, כי בזה אין שום תועלת.

יואב קיש: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת יואב קיש.

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה אבוטבול – וואו, איננו; חבר הכנסת מאיר פרוש – איננו; אופיר כץ – איננו; דודי אמסלם – איננו; איימן עודה – איננו; דסטה גדי יברקן – איננו; ישראל כץ – איננו; קטי שטרית – איננה; סמי אבו שחאדה – איננו; אורלי לוי אבקסיס – אף היא איננה; דוד ביטן; יריב לוין; יעקב ליצמן; יואב בן צור; אוריאל בוסו; אורית מלכה סטרוק; אופיר סופר; ישראל אייכלר – איננו.

יעקב מרגי: אורי מקלב.

בצלאל סמוטריץ': אורי דיבר.

יעקב מרגי: דיבר, נכון.

יעקב מרגי: הקדמנו אותו.

יעקב מרגי: בצלאל סמוטריץ', בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה, שלוש דקות לרשותך, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': שלום, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': אם יש פה שר או שרה – – –

יעקב מרגי: יש שרה.

יעקב מרגי: יש שר במליאה?

יעקב מרגי: הינה, הצלת את המצב, חמד עמאר.

יעקב מרגי: גם תמר.

בצלאל סמוטריץ': גם שרה וגם שר.

יעקב מרגי: מי השר התורן?

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: הינה, מאפס, מחזיר לך.

יעקב מרגי: קדימה.

בצלאל סמוטריץ': טוב, אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, את שי דרומי הציבור הישראלי ברובו מכיר – אותו חוואי שעמד על ממונו ואולי על נפשו, נרדף על ידי הפרקליטות וזכה שנחקק על שמו חוק שהרחיב את ההגנות של ההגנה העצמית בדין הפלילי.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להכיר היום לציבור הישראלי את אחיו של שי, אמיר.

בצלאל סמוטריץ': גם הוא ציוני, חקלאי, שלפני 39 שנה נשלח על ידי מדינת ישראל – בזמנו יהודה זיו היה מנהל החבל חוות שמשון, ליד כפר אוריה – נשלח לשם כדי לשמור על השטח.

בצלאל סמוטריץ': יש שם לא מעט שבטים בדואיים שמסתובבים מסביב, באזור של מנזר דיר ראפאת.

בצלאל סמוטריץ': הוא עבר הרבה מאוד תלאות: הבטיחו לו חוזה, והוא נדרש להוכיח יכולת כלכלית של 120,000 דולר.

בצלאל סמוטריץ': בזמנו, משק בכפר אוריה נמכר ב-30,000 דולר.

בצלאל סמוטריץ': הוא גר במבנים ישנים, שומר על חיים אקולוגיים, שומר על משק רעייה, תורם לסביבה, תורם לשמירת הקרקע, תורם לחקלאות, תורם לכל מה שאפשר לחשוב עליו, תורם לציונות.

בצלאל סמוטריץ': במשך 39 שנה אמיר עובר ויה דולורוזה – מוציאים לו את הנשמה עם כפית בהליכי תכנון שמתקדמים ולא מתקדמים, חותמים על חוזה ומבטלים חוזה, משנים ומזיזים.

יואב קיש: חשמל?

יואב קיש: יש לו חשמל?

בצלאל סמוטריץ': תכף נדבר על זה.

בצלאל סמוטריץ': ואז מגיעה תמ"א 1, שמשנה את המדיניות – יש ביטוי כזה: המנוולים שינו את הכללים ולא סיפרו לנו – וכבר אי-אפשר לאפשר תכנונית צורת התיישבות כזאת, וכל המערכת נלחמת בו.

בצלאל סמוטריץ': שנים שהוא מנהל משפטים ומשקיע הון תועפות בעורכי דין במקום לפרנס את משפחתו ואת מפעל חייו – עוד פעם – הציוני, הסביבתי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מלווים את הסיפור הזה כבר כמה וכמה שנים, והצלחנו להגיע לאיזשהו הסדר, שהוא יעבור לנחלה צמודת דופן בכפר אוריה.

בצלאל סמוטריץ': כפר אוריה כבר הסכימו, והצלחנו לשכנע את הוועדה המחוזית להסכים, והצלחנו להביא חוות דעת חיובית של רט"ג שזה טוב לסביבה ולטבע.

בצלאל סמוטריץ': אז הפעילות החקלאית תישאר בחווה, והוא יעבור לגור סמוך, צמוד דופן לכפר אוריה.

בצלאל סמוטריץ': בשבוע שעבר היה דיון בוועדה, ואנשי רשות מקרקעי ישראל נעמדו על הרגליים האחוריות, באטימות – הייתי אומר כמעט באכזריות – נלחמו ונלחמו ונלחמו.

בצלאל סמוטריץ': לצערי הרב, אתמול הוא קיבל פסק דין לפינוי בפברואר, כי אומר לו בית המשפט – אגב, לבית המשפט מאוד ברור העוול שנעשה לו: אדם בנה את חייו, את משפחתו, הוליד, גידל את ילדיו, בנה מפעל חיים – אגב, הוא לא עשיר גדול; להפך, הוא באמת משקיע את נשמתו בלעשות טוב, בלהתחבר לאדמה – והוא קיבל עכשיו פסק דין לפינוי.

בצלאל סמוטריץ': האמת, יואב, מה שאני צריך להגיד לו זה: תצפצף על הצו, ועוד שנתיים תקבל חשמל.

בצלאל סמוטריץ': זה הסטנדרט פה עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': תקבל פרס, כי אתה מצפצף על צווים של בית משפט, ובני בגין יגן עליך, כי הוא הרי הולך להצביע בעד חוק שקובע שאם אדם צפצף על פסק דין חלוט שניתן לו לשנתיים, אז הוא מקבל פרס – חשמל באוטוסטרדה.

בצלאל סמוטריץ': אבל אתה יודע, יואב, מה הבעיה?

בצלאל סמוטריץ': שקוראים לו אמיר דרומי ולא קוראים לו מוסטפא.

בצלאל סמוטריץ': לכן, אם הוא לא יממש את הצו, תבוא רשות מקרקעי ישראל, תשכור קבלן, תממש את הצו בכוח ועוד תתבע אותו אחר כך לשלם את ההוצאות.

בצלאל סמוטריץ': ואני אומר, תגידו לי, לאן הגענו?

בצלאל סמוטריץ': אנשים טובים, תמימים, שומרי חוק, תמי לב, נשלחו על ידי המדינה, השקיעו את מיטב כספם, את מיטב שנותיהם, את מיטב חייהם, בנו משפחה לתפארת, עושים חקלאות, עושים ציונות, שומרים על הקרקע, שומרים על הסביבה – בהם אתם מתעללים?

בצלאל סמוטריץ': אז עברייני הבנייה במגזר הערבי והבדואי – אלה יקבלו עכשיו מתנות; עבאס ינחית עליהם משמיים כסף ותוכניות וחשמל, ואת החקלאים אתם תמשיכו לרדוף?

בצלאל סמוטריץ': אני אומר כאן בצורה חד-משמעית: או שיימצא פתרון, או שכמו שזכה אחיו שי לחוק על שמו, יהיה חוק – ואתה מכיר את זה, היית גם יושב-ראש ועדת הכלכלה – יהיה חוק אמיר דרומי שיקבע שכל חווה שעלתה על הקרקע לפני תמ"א 1, למרות השינוי התכנוני של תמ"א 1 – ואני בטוח שאתה תעזור לי – – –

יעקב מרגי: בתקווה שנדע לשלוט הפעם.

בצלאל סמוטריץ': כן.

יעקב מרגי: בתקווה שנדע לשלוט.

בצלאל סמוטריץ': יהיה חוק על שמו.

בצלאל סמוטריץ': ואני אומר לאנשי רשות מקרקעי ישראל – אני בשיח איתם: אם אתם לא תתעשתו ולא תשדדו את כבשת הרש ולא תתעללו בו בפער – אגב, אתם גיבורים גדולים על יהודים; הרי אם הוא יצא מהשטח, ייכנסו לשם כל הבדואים מדיר ראפאת.

בצלאל סמוטריץ': מולם אתם לא תהיו כאלה גיבורים גדולים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

בצלאל סמוטריץ': הם, יש להם את מנסור עבאס.

בצלאל סמוטריץ': הוא מייצג אותם.

יעקב מרגי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לכם חד-משמעית: אם לא יימצא פתרון בתקופה הקרובה שיאפשר לו להמשיך לקיים את אורח החיים שלו במקום, לשמור על הקרקע ועל הציונות – יהיה חוק על שמו, תרצו או לא תרצו, בעזרת השם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מאי גולן – איננה; אוסאמה סעדי – איננו; עמיחי שיקלי – איננו; אלי כהן – איננו; אחמד טיבי – איננו; מיכל וולדיגר – אף היא איננה; מיכאל מלכיאלי – איננו; אלכס קושניר – איננו.

יעקב מרגי: השר במשרד האוצר חמד עמאר, רוצה לסכם?

יעקב מרגי: להשיב?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: ניגשים להצבעה.

יעקב מרגי: אנחנו ניגשים להצבעה.

יעקב מרגי: אני אקריא על מה אנחנו מצביעים – הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 96), התשפ"ב–2021, בקריאה ראשונה.

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: אין מחיאות כפיים.

יעקב מרגי: יוראי, אני אגיש תלונה לוועדת האתיקה – מי ישפוט אותך?

יעקב מרגי: בעד הצביעו 20, נגד – שלושה, אין נמנעים.

יעקב מרגי: הצעת חוק מיסוי מקרקעין – – –

יואב קיש: ועדת הפנים.

יעקב מרגי: נא לשמור – תנו לסיים את ההקראה.

יעקב מרגי: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 96), התשפ"ב–2021, עברה בקריאה ראשונה, ותועבר להמשך דיון.

יעקב מרגי: הוועדה המוסמכת לדון בהצעת החוק היא ועדת הכספים.

יעקב מרגי: מה אתה מבקש?

יואב קיש: פנים.

יעקב מרגי: ועדת פנים.

בצלאל סמוטריץ': ואני רוצה בכלכלה.

יעקב מרגי: ועדת הכנסת תתכנס ותכריע היכן זה יימשך.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יעקב מרגי: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ב בכסלו התשפ"ב, 16 בנובמבר 2021, בשעה 16:00.

יעקב מרגי: ישיבה זו נעולה.