ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 70, 2021-11-08 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, היום ד' בכסלו התשפ"ב, 8 בנובמבר 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 96), התשפ"ב–2021; הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 10) (הארכת תוקף והוראות נוספות), התשפ"ב–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל מהצעת חוק פ/2429/24 וכלה בהצעת חוק פ/2468/24:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק העונשין (תיקון – הארכת ההתיישנות בעבירות מין במשפחה ובידי אחראי על חסר ישע), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – ביטול גיוס חובה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק קביעת הזמן (תיקון – ביטול שעון חורף), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס למקבלי קצבת ילד נכה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – טיפול באמצעות אומנויות), התשפ"ב–2021, מאת חברות הכנסת אמילי חיה מואטי ומיכל וולדיגר; הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר קאסם, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, אוסאמה סעדי, אחמד טיבי, סמי אבו שחאדה ועופר כסיף; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – איסור הפליה מטעמים של נטייה מינית וזהות מגדרית), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק הכרה ברצח העם הארמני וציון יום זיכרון, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, יולי יואל אדלשטיין, משה ארבל, חיים ביטון, יואב קיש וישראל כץ; הצעת חוק מתן סיוע ריאלי בשכר דירה לזכאים, התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מיכאל מרדכי ביטון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכרה בתורם איבר כמתנדב), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – מסירת מידע רפואי לאחר), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – יצירת מדד לאומי לשוויון בשירותי בריאות), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מיכאל מרדכי ביטון; הצעת חוק איסור פרסומת והגבלת השיווק של מוצרי טבק ועישון (תיקון – איסור על ייצור ושיווק של מוצר עישון בטעם או בריח מובחן), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק חופש המידע (תיקון – פגיעה בפרטיות לטובת עניין ציבורי), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת גבי לסקי, ענבר בזק, אוסאמה סעדי, איתן גינזבורג ורון כץ; הצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות (תיקון – טיפול נפשי לילדים שנפגעו מינית),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הרשויות המקומיות (זכויות וחובות של חברי מועצה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק הכרה באחים שכולים ובזכויותיהם, התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל שיר סגמן; הצעת חוק דמי ביטוח לאומי ודמי ביטוח בריאות מופחתים למי שפרש פרישה מוקדמת (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת פטין מולא, עלי סלאלחה, מופיד מרעי, משה אבוטבול, מיכל וולדיגר, קטי קטרין שטרית, איתמר בן גביר, מאי גולן, אופיר כץ, קרן ברק ודוד ביטן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת תקופת הזכאות לדמי אבטלה לצעירים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדלת הסכום להשתכרות בנוסף לקצבה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מיכאל מרדכי ביטון; הצעת חוק הדיור הציבורי (הקצאת דירות), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אלי כהן ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – הפסקת התקשרות עם חברה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת יואב קיש; הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון – העלאת המחיר הבסיסי לחישוב מענק), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת אלי כהן; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סימון מידות אחיד לפריטי לבוש והנעלה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת לימור מגן תלם, יוליה מלינובסקי, יבגני סובה, אלכס קושניר ושרון רופא אופיר; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – איסור נשיאת דברים במוסד חינוך למורשע בעבירות טרור ובבגידה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הקמת ועדה מיוחדת לקידום והסדרת התכנון ביישובים הדרוזיים והצ'רקסיים) (הוראת שעה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת מופיד מרעי, אלון טל, מאיר יצחק הלוי ורות וסרמן לנדה; הצעת חוק הגנה על רופא הנעדר מעבודתו עקב התפשטות נגיף הקורונה, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק העונשין (תיקון – אלימות במשפחה בנוכחות קטין או חסר ישע), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי וגלעד קריב; הצעת חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל (תיקון – הגדלת מענק ושיפור זכויות),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, יוסף שיין, לימור מגן תלם, אלינה ברדץ' יאלוב ושרון רופא אופיר; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על מחירי מוצרים בסיסיים במתחמי שירות חיוניים), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק לתיקון פקודת הנמלים (איסור על השטת כלי שיט ועל הפלגה באופנוע ים בשכרות), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת צבי האוזר ומאיר יצחק הלוי; הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – כלבי הפקר), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת שרן מרים השכל; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור גביית עמלה בעסקה שבוצעה באמצעות האינטרנט), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק המים (תיקון – מתן הנחות בתעריפי מים לאוכלוסיות נזקקות), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק להתמודדות עם תופעת דמי החסות (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת רות וסרמן לנדה; הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – הרחבת סמכות בית המשפט בנושא קטינים), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק לעידוד תעשייה עתירת ידע, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אלכס קושניר וולדימיר בליאק; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – הגבלת כהונה שלישית לראש רשות), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת מיכל שיר סגמן, זאב בנימין בגין, שרן מרים השכל, מאיר יצחק הלוי וצבי האוזר; הצעת חוק חוזה העבודה (הסדרי עבודה מרחוק), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת רם שפע; הצעת חוק הכשרות לאנשי מקצוע בתחום הבריאות בנושא מגדר ונטייה מינית, התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אבקש להודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי בהתאם לסעיף 95(ג)(2) לתקנון הכנסת מבקשת הממשלה לחזור בה מהודעתה מיום כ"ו בחשוון התשפ"ב, 1 בנובמבר 2021, שלפיה היא חוזרת בה מהצעת חוק מיסוי רווחים ממשאבי טבע (תיקון מס' 3), התשפ"ב–2021, ומבקשת להמשיך את הדיון בה בקריאה השנייה מהמקום שבו הדיון הופסק.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: נאומים בני דקה – הצבעה, בבקשה.

מיקי לוי: מי הצביע?

מיקי לוי: לפני שהרשימה תצא.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי, בבקשה.

בועז טופורובסקי: אדוני יושב-ראש הכנסת, חבריי חברות וחברי הכנסת, גם השבוע אקריא את תאונות הדרכים שגבו חיי אדם בכבישי ישראל, ולצערי היו לא מעט.

בועז טופורובסקי: ביום חמישי, 4 בנובמבר, נהרג הולך רגל בן 68 בכביש 6 סמוך למחלף חולדה.

בועז טופורובסקי: למוחרת, 5 באוקטובר, התחיל סוף שבוע דמים עם 11 הרוגים: רוכב אופנוע, מוראד שלש, בן 25 מעראבה, נהרג בכביש 805 סמוך לסח'נין; בהמשך היום נהרגו שני גברים, בני 28 ו-36, בתאונה בכביש 31 סמוך ליישוב כסייפה; עוד באותו יום נהרג רוכב אופנוע, ניר רוקח, בן 45, לאחר שהתהפך סמוך לבית אריה שבשומרון.

בועז טופורובסקי: למוחרת, 6 בנובמבר, נהרג רוכב אופניים, ד"ר דוד צבי לויאל, בן 64, בתאונת פגע וברח בשדרות יגאל אלון בראשון לציון; עוד באותו היום נהרג הולך רגל בן 50 בתאונה בכביש 60 סמוך למיתר; בהמשך אותו יום דמים, סוף שבוע דמים, נהרגו ארבעה גברים ואישה באותו כביש, כביש מס' 60, ליד יצהר.

בועז טופורובסקי: אתמול, ב-7 בנובמבר, נפטר מפצעיו פעוט שנפגע בתאונה ב-30 באוקטובר בכביש 80.

בועז טופורובסקי: לאחר סוף השבוע האחרון, ולמרות התוספות שיש בתקציב לבטיחות בדרכים, עדיין חשוב לזכור שזו טיפה בים ושעדיין לא עושים מספיק למען הצלת אנשים בדרכים.

בועז טופורובסקי: הכי חשוב – אין מי שבאמת מתכלל או מתכללת את כל המלחמה בתאונות הדרכים, את כל המשרדים שעוסקים בזה, ואף אחד לא באמת רוצה – באמת באמת רוצה – להציל חיי אדם בכבישים.

בועז טופורובסקי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני כמה ימים, בשיעור בזום במכללת אחוה, סטודנטית פנתה לסטודנט ערבי, איוב זיאדנה, בביטוי "ערבי מלוכלך".

אחמד טיבי: הדבר גרם לפגיעה קשה ולתדהמה.

אחמד טיבי: המרצה הגיבה בצורה רופסת, לא נכונה.

אחמד טיבי: אני מבין את כעסו של איוב ושל כלל הסטודנטים.

אחמד טיבי: אני מציע לו לא לוותר ולהמשיך הלאה גם בתביעה אזרחית.

אחמד טיבי: אתם זוכרים, במקרים דומים בתקופת עימותים, סטודנטים ערבים או פקידים ערבים או עובדים ערבים היו מייד מפוטרים, מוצאים את עצמם מחוץ למסגרת.

אחמד טיבי: בבית קפה בצפון, פאטמה ביקשה קפה, וכתבו לה בקבלה "פאטמה" ומילת גנאי; לפני כמה ימים חבורה של ילדי מתנחלים מקריית ארבע – אחת מהן, אבא שלה ראש המועצה – התנהגו בצורה מבישה, מאיימת וגזענית נגד עובדי תחנת דלק פלסטינים.

אחמד טיבי: מזמן אמרנו שהגזענות הפכה להיות מיינסטרים בחברה הישראלית.

אחמד טיבי: ההוכחה הטובה ביותר היא שמתנחלים, נוער גבעות, תוקפים פלסטינים, תוקפים מטעים, תוקפים בתים של פלסטינים או למשל גן של ילדים בסיוע או בהשגחה של החיילים.

אחמד טיבי: זאת ההוכחה למה שאני אומר, שגזענות הפכה להיות מיינסטרים, וכל אלה שיושבים ושותים קפה אספרסו בתל אביב ובמקומות אחרים ממשיכים כאילו כלום לא קרה בחצר האחורית.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

מיקי לוי: חבר הכנסת דוידסון, בבקשה.

סימון דוידסון: אדוני יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, לפני שהגעתי לפה היום, חשבתי איך אני אעביר את מה שמתרחש בליבי.

סימון דוידסון: אז היום אני לא אדבר על ספורט; היום אני אדבר על הימים האחרונים שעברו עלינו, חברי הכנסת, פה במשכן.

סימון דוידסון: לילות כימים – ימים לא פשוטים, אבל הדבר שהכי קשה לי, ואני מדבר באמת מליבי, זה לראות חברי כנסת – לא כולם, מיעוט – שמתנהגים בצורה כל כך אלימה, ברוטלית, כלפי חברי כנסת מהקואליציה, כלפי יושב-ראש הכנסת, כלפי עובדי הכנסת.

סימון דוידסון: אני הגעתי מעולם הספורט.

סימון דוידסון: חינכו אותי בערכים של כבוד: גם כשיש משהו לומר, גם שאנחנו מתנגדים למשהו, יש דרך לומר זאת.

סימון דוידסון: אנחנו כחברי הכנסת – ואני מבקש באמת שתתרכזו ותהיו איתי – לא יכולים להסכים לדבר הזה, לא יכולים להסכים לראות ולשמוע התנהגות כזאת.

סימון דוידסון: האנשים שיושבים פה במשכן הם דוגמה לכלל הציבור; הילדים שלנו רואים את זה, הנוער שלנו רואה את זה.

סימון דוידסון: איך אתם רוצים שהם יתנהגו אחרי זה בציבור?

סימון דוידסון: אחרי זה אנחנו מתפלאים שיש אלימות במגרשים ויש אלימות בחברה היהודית, בחברה הערבית ובבתי הספר.

סימון דוידסון: אני מבקש מדם ליבי: בואו נעצור את זה.

סימון דוידסון: בואו נעצור את ההתנהגות המבישה, הכל-כך לא מתאימה לכנסת ישראל.

סימון דוידסון: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, במסגרת הדיכוי המתמשך של הכיבוש הישראלי בשטחים הכבושים, לפני כשבועיים התקבלה החלטה שערורייתית נגד החברה האזרחית, עם הכרזה על שישה ארגוני זכויות אדם פלסטיניים כארגוני טרור.

אוסאמה סעדי: ככה, בהחלטה של רגע, הופללו הארגונים, ופעולתם מוגדרת לא חוקית.

אוסאמה סעדי: מדובר בארגונים ותיקים ומוערכים הפועלים זה עשרות שנים להגן על פלסטינים בשטחים הכבושים, על זכויות האדם הבסיסיות ביותר.

אוסאמה סעדי: בין הארגונים אפשר למצוא את בנק הזרעים של איחוד הוועדות החקלאיות הפלסטיניות, את ארגון אדאמיר, שהוקם בתחילת שנות התשעים ועוסק בסיוע משפטי לאסירים ועצורים פלסטינים, במניעת עינויים ועוד, ואת ארגון אל-חק, שהוקם ופועל כבר מאז סוף שנות השבעים ומתעד הפרות של זכויות אדם בשטחים הכבושים.

אוסאמה סעדי: הרשימה המשותפת רואה בחומרה רבה את ההחלטה, את הניסיון לדכא את המאבק הפלסטיני, עומדת לצד הארגונים ודורשת את ביטולה המיידי.

אוסאמה סעדי: אני רק מתייחס, אדוני, באופן ספציפי לארגון אחד – האגודה העולמית להגנה על ילדים, סניף פלסטין, DCI – Palestine, שמעניקה כבר 30 שנה סיוע משפטי לילדים ברגעים הקשים האלה – ואנחנו מדברים על מאות ילדים שנעצרים בשנה – ואוספת נתונים על תופעת המעצרים ההמוניים.

אוסאמה סעדי: האגודה נכנסה לפני שבועיים לרשימת ארגוני הטרור רק כי היא נאבקת בטרור האמיתי, שזה הכיבוש, שהוא זה שמפעילה ישראל על ילדים יום-יום, לילה-לילה, בחדרי השינה שלהם ובחדרי החקירות.

אוסאמה סעדי: יש לבטל את ההוראה הזאת באופן מיידי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת הלוי.

מאיר יצחק הלוי: ראשית לכול, אני מצטרף לכל מילה שאמר חברי חבר הכנסת סימון, בהזדהות מלאה.

מאיר יצחק הלוי: אין ספק שמה שקורה בבית זה ראוי לטיפול ולשיפור – ודאי וודאי לשפר את כל השיח שלנו.

מאיר יצחק הלוי: היום הוא יום הזיכרון לדוד בן-גוריון, והכנסת תתייחס לעניין הזה, וחשבתי שגם אני רוצה להגיד מילה בנושא.

מאיר יצחק הלוי: דוד בן-גוריון ראה בחזונו את הנגב כדבר החשוב ביותר בכל הקשור לפיתוח, אך נדמה לי ששכחו את החלק הדרומי של הנגב; אני מדבר על אזור הערבה.

מאיר יצחק הלוי: אז אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, ולכל חברי הכנסת, גזרת הערבה היא 19% משטחה של מדינת ישראל בגודלה, 19% משטחה של מדינת ישראלף ומתגוררים בה פחות מ-1% מתושבי מדינת ישראל, אך ראוי שביום הזה, כשאנחנו נזכיר את דוד בן-גוריון, שאין ספק שהיה אחד מהמנהיגים הגדולים של מדינת ישראל ושל העם היהודי, נזכור שהוא הורה לנו – ציווה עלינו – לקחת גם את חבל הארץ הזה, לקדם אותו, לשפר אותו.

מאיר יצחק הלוי: אני, כמי שיעמוד בראש השדולה בנושא הזה, אעשה ביחד עם החברים את כל אשר לאל ידי להגשים את חזונו של דוד בן-גוריון.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז.

אבי מעוז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: נאום הנדסת תודעה מס' 30, והפעם – על חגיגות אישור התקציב.

אבי מעוז: ביום שישי, ה' באייר תש"ח, לאחר סיום הכרזת העצמאות, פרץ הקהל שעמד מחוץ לאולם בריקודים, וכפי שנכתב עשור לאחר מכן, "כל הארץ דגלים דגלים.

אבי מעוז: עם רוקד גלים גלים.

אבי מעוז: עם שמח, טף צוהל, חג היום לישראל".

אבי מעוז: ביום שישי האחרון צהלו ראשי הקואליציה באופן שנדמה היה שהינה, עם ישראל יוצא לרחובות בריקודים סוערים לרגל המאורע ההיסטורי – תקציב המדינה אושר.

אבי מעוז: עוד סוג של הנדסת תודעה.

אבי מעוז: באותו יום שישי, ה' באייר תש"ח, התממש חלום הדורות לאחר אלפיים שנות גלות, ועל כך פרצה השמחה.

אבי מעוז: ביום שישי האחרון בסך הכול אושר תקציב לאחר פחות משנתיים, וגם הוא ברוב דחוק, שהושג על ידי שוחד ושלמונים.

אבי מעוז: לא מאורע היסטורי.

אבי מעוז: אני ממליץ לאזרחי ישראל שלא להתפתות אחר הצהרות הרהב הריקות של ראש הממשלה בנט וחבריו.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: הבוקר קראנו בתורה, אדוני היושב-ראש, על המקום שבו שכב יעקב אבינו, וכידוע מדברי חז"ל, המקום הזה הוא הר המוריה.

יצחק פינדרוס: יש שם שלושה מקומות קדושים: בית אל, הר המוריה ובאר שבע.

יצחק פינדרוס: משום מה, הבוקר התעוררנו, היום בצוהריים, כל ראשי הסיעות, סיעות שהכותל המערבי עניין את הסבתא שלהן – אנחנו היום ביום הזיכרון לבן-גוריון; ההיסטוריונים מספרים שבן-גוריון בכלל לא רצה את העיר העתיקה וויתר על העיר העתיקה במלחמה – ביום הזה באים ראשי סיעות, והם הולכים להילחם על מקום שהם בזים לו, הוא לא מעניין אותם, הם לא נמצאים שם, הם לא יודעים איפה הוא.

יצחק פינדרוס: אני מציע, אדוני היושב-ראש – אתה מדבר כל הזמן על אחדות העם ועל הרצון לאחד את העם.

יצחק פינדרוס: המילים האלה מפלגות.

יצחק פינדרוס: יש אנשים שלדבר על הכותל המערבי דוקר להם במקום הכי קדוש ויקר להם, בפרט על ידי אנשים שהכותל המערבי פשוט באמת לא מעניין אותם, כי אותם אנשים לא לקחו הבוקר ספר תורה לקרוא בו.

יצחק פינדרוס: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת מואטי, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: חברות וחברים, כנסת נכבדה, אדוני היושב-ראש – מנהלות הסיעה, אפשר?

אמילי חיה מואטי: מיקי, כבוד היושב-ראש.

מיקי לוי: בבקשה.

אמילי חיה מואטי: תודה.

אמילי חיה מואטי: לצערנו, המציאות המשברית של בריאות הנפש בישראל לא פוסחת על צה"ל.

אמילי חיה מואטי: הבוקר קיימנו דיון בוועדת חוץ וביטחון על האובדנות בצה"ל, דיון שהיה קשה והכרחי.

אמילי חיה מואטי: המענים הדלים של טיפול בקהילה מאפיינים גם את המרחב האזרחי וגם את המערכת הצבאית, ובפועל מעצבים את החוויה הצבאית של צעירות וצעירים שנשלחים להגן על המולדת.

אמילי חיה מואטי: הנתונים מבהילים.

אמילי חיה מואטי: נושא האובדנות בצבא חייב לקבל את מלוא תשומת הלב ואת מלוא המשאבים העומדים לרשותנו.

אמילי חיה מואטי: הדיון החשוב שהתקיים היום הוא התחלה של שינוי, של תיקון מציאות של פגיעות עצמיות, מציאות שאנחנו מחויבים ונחושים לקחת עליה אחריות.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טור פז, בבקשה.

משה טור פז: לפני כמה שבועות, אישה שאני מכיר הותקפה.

משה טור פז: היא עברה ברחוב, ועובר אורח תקף אותה.

משה טור פז: משהו בלבוש לא היה נראה לו, לא התאימה לו הנוכחות שלה במרחב הציבורי, דעתה לא נראתה לו, והוא תקף אותה סתם ככה.

משה טור פז: ואז קמו חבורה של אנשים ושאלו אותה: אולי לא היית צריכה לעבור ברחוב הזה?

משה טור פז: מה לבשת כשהלכת לשם?

משה טור פז: את בטוחה שהיית צריכה ללכת במרחב הציבורי?

משה טור פז: למה את צריכה להביע את דעתך על כל דבר בכל מקום?

משה טור פז: עיתונאי בכיר ניתח את שלוש תחנות הדלק שהיו או לא היו באזור, ותהה מדוע חברת הכנסת לא התלוננה בזמן.

משה טור פז: וחברת כנסת אחרת מכאן, מהבית הזה, אומרת שאין דבר כזה תקיפה לא מתועדת.

משה טור פז: בושה וחרפה.

משה טור פז: מדובר במיזוגיניה, בשנאת נשים טהורה.

משה טור פז: קשה לראות אישה מצליחה ולפרגן לה.

משה טור פז: חבר הכנסת פרוש הותקף בברוטליות לפני חודש בגלל דרכו, וצריך לטפל בכך.

משה טור פז: אני מקווה שזה יתברר בהקדם והדין ימוצה עם התוקף.

משה טור פז: אישה מספרת לכם, לנו, שהיא הותקפה, ובמקום לקבל חמלה, מעלים אותה על המוקד.

משה טור פז: מה עשינו לשיח הציבורי?

משה טור פז: למדנו שכל המלבין פני חברו ברבים כאילו שופך דמים.

משה טור פז: האם בבית הזה מכהנים שופכי דמים?

משה טור פז: בית של נבחרי ציבור – זו הדוגמה שאנחנו נותנים לילדים שלנו?

משה טור פז: לנוער?

משה טור פז: לציבור שצופה בנו בבית?

משה טור פז: עד כאן.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יוראי – מוותר.

מיקי לוי: חברת הכנסת שפק.

נירה שפק: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, חברי וחברות הכנסת, אני אמשיך מהמקום שעצר בו חבר הכנסת משה קינלי טור פז.

נירה שפק: היום אנחנו מדברים וזוכרים את פועלו ואת מורשתו של דוד בן-גוריון, ובחרתי לצטט מנאום של דוד בן-גוריון, שאני לא פעם פותחת אותו כדי להיזכר במה אנחנו מחויבים.

נירה שפק: בנאום של דוד בן-גוריון למפקדים צעירים בצה"ל יש פרק שהוא מדבר בו על תפקידו של המפקד.

נירה שפק: אני רוצה להחליף את המילה "מפקד" ב"מנהיג", ומבקשת מכולנו להקשיב לזה: "וכאן מונח מרכז הכובד של אחריות המפקד ושליחותו הגדולה.

נירה שפק: על מפקדים מוטלים הרבה תפקידים: לאמן חיילים, להקנות להם סדר ומשמעת, ללמדם הלכות קרבות, לדאוג לרווחתם ולצרכיהם.

נירה שפק: כל אלה הכרחיים וחיוניים, אבל המפקד לא יהיה ראוי לשמו ולשליחותו אם לא יהיה יותר מזה; מפקד אמיתי הוא רק מי שמסוגל להיות אדם למופת, היודע לחנך בעצם הווייתו, הליכותיו, התנהגותו, אורח חייו, יחסיו עם אנשים – בין שהם מפקדים העומדים על גבו או חיילים הסרים למשמעתו ובין שהם ציווילים – התכונות המוסריות הגלומות בתוכו, רוחב הידיעה ועומק ההבנה המלווים את החלטותיו, האמונה והמסירות השופעת ממנו, הערכים החלוציים הפועמים בליבו.

נירה שפק: אדם מחנך לא בהסברה ולא בפקודות – ואי-אפשר לצבא גם בלי אלה, אבל אלה אינם מספיקים: מחנכת הדוגמה החיה, דוגמת חיים של האדם למופת, המגלם את החזון שכדאי לחיות ולמות למענו.

נירה שפק: רק דוגמה חיה של נאמנות לערכים הגדולים שעליהם נלחמים תנחיל למפקדים את הוקרתם, אהבתם וציותם המלא של החיילים ותערה בתוכם את מקורות הגבורה העליונה – – – הנשק הסודי שלנו הוא רוחו הנעלה של האדם.

נירה שפק: ניזקק לנשק סודי זה כל עוד נעמוד בפני סכנת מלחמה, והמפקד האידיאלי הוא שיודע בכוח מופת חייו לתת בידי חייליו את הנשק הסודי הזה".

נירה שפק: ומפה רוצה אני להגיד: לא מפקדים ולא חיילים – מנהיגים, חברי כנסת, שרים; וחיילינו הם האזרחים.

נירה שפק: חייבים אנחנו.

נירה שפק: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק.

קרן ברק: אני?

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: ביקשת.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, תודה רבה שאפשרת לנו.

אופיר כץ: אני רוצה לנצל את הדקה הזאת לדבר על דיון שהיה לנו היום בוועדת הפנים, על תושבים – הם זימנו אומנם תושבים רבים, אבל התושבים הספציפיים האלה שהיו בדיון הם מבית שמש, ואמרו להם שהם צריכים לפנות את הדירה כי הבניין שהם גרים בו הוא בניין מסוכן, וראינו את זה גם בחולון וברעננה ובקריות.

אופיר כץ: לצערי, נוצר ואקום בכל הטיפול של המדינה באותם דיירים.

אופיר כץ: באמת זה היה פשוט קורע לב לשמוע שם את המשפחות – אימא אחת פיזרה את הבנות שלה אצל חברות, כל ילדה בבית אחר; משפחה שגרה ברחוב; משפחה נוספת גרה במתנ"ס.

אופיר כץ: אימא אחת, אחרי הדיון, ממש בכתה שחלק מהבניין אצלה הוא להריסה והחלק השני לא, ואין לה אפשרות כלכלית לעבור לדירה חדשה בשכירות.

אופיר כץ: הם באמת משפחה, בוא נגיד, לא הכי מבוססת, והיא שיתפה את הרגשות שלה.

אופיר כץ: היא אומרת: איזו אימא יכולה להרשות לעצמה – עם מה אני הולכת לישון כשהילדים שלי ישנים בבניין שיכול להיות שמחר-מוחרתיים ייהרס?

אופיר כץ: ואין לי אפשרויות אחרות, אין לי אפשרות לשים אותם לא בשכירות ולא אצל משפחה, ויכול להיות שאנחנו נצטרך להשלים עם גורל רע ומר.

אופיר כץ: אז כמו שאמרתי, אין למדינה פתרון.

אופיר כץ: זה ואקום, והמדינה פשוט שולחת את האנשים האלה לרחוב.

אופיר כץ: בסופו של הדיון הגשתי הצעת חוק שתיתן לפחות את השכירות לאותן משפחות שהבניין שלהן נהרס או שאמרו להן שהן צריכות לפנות את הבניין כי הוא מיועד להריסה.

אופיר כץ: אני מקווה שהקואליציה תתמוך, כי זה באמת לתת מענה הכי בסיסי, קורת גג למשפחות שהבית שלהן עלול להיהרס או שנהרס.

אופיר כץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק.

מיקי לוי: רשימת הדוברים סגורה.

קרן ברק: תודה רבה על זה שאפשרת לנו מחוץ לזמנים.

קרן ברק: תודה.

קרן ברק: אני רוצה גם לדבר על דיון שהיה בוועדת הפנים מייד אחרי הדיון שאופיר דיבר עליו.

קרן ברק: סליחה, זה היה לפני, ואחרי זה הייתה רוויזיה על הסדרה של מעיין חרוד והכרזה שלהם.

קרן ברק: רציתי להגיד שהאירוע הזה, שבתוך מועצה אזורית יש הרבה מאוד יישובים – יש גם מושבים וגם קיבוצים – והסעד הזה, כשראש מועצה אזורית מגיע – אני רואה שיאיר לפיד הגיע.

קרן ברק: אני יכולה להחליף את הנושא שלי?

קרן ברק: אני פשוט רואה שחבר הכנסת יאיר לפיד הגיע, אז אני אשנה את הנאום בן הדקה למשהו אחר.

קרן ברק: אני קראתי בעיתון שחבר הכנסת לפיד מינה בת דודה שלו לאחד מהמוסדות הלאומיים, והסיפור היה שהיא ראש סניף – שבת דודה של יאיר לפיד היא ראש סניף כלשהו של יש עתיד.

קרן ברק: ואני תוהה מה היה קורה אם ראש סניף – למשל נילי אהרון, ראש סניף ירוחם, שהיא גם בעלת שלושה תארים וגם קצינה בצה"ל, אם היינו ממנים אותה לאחד מהתפקידים, איזו צעקה הייתה קורית פה.

קרן ברק: בחורה צעירה, בת 33, שהיא גם ראש סניף, ראש סניף הליכוד בירוחם – היו הורגים אותנו בכישורים מיוחדים, אבל ראש סניף יש עתיד – מכל מקום בארץ אפשר למנות למה שרוצים, איך שרוצים, כמה שרוצים.

קרן ברק: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת מיכל, בבקשה.

מאיר יצחק הלוי: – – –

מיקי לוי: אני מבקש שקט.

מיקי לוי: חבר הכנסת הלוי, תודה.

קרן ברק: ראש סניף יש עתיד אפשר, נכון?

רון כץ: בהתנדבות, ללא כסף.

קרן ברק: ראש סניף.

קרן ברק: אתה לא מבין על מה אתה מדבר.

קרן ברק: דיברתי על בת דודה שלו.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בליאק, קריאה ראשונה.

קרן ברק: – – – העיקר שהספין עובד.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, קריאה ראשונה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-ראש הכנסת, כבוד ראש הממשלה, כבוד השרים שנמצאים פה, בתקציב שעבר לא מכבר וכל חברי הקואליציה הריעו לו, ראיתי שיש 38 מיליארד שקל שהועברו לקופות החולים עבור טיפול בקהילה.

מיכל מרים וולדיגר: בתקציב הקודם, ב-2019, הסכום שהיה נקוב שם עמד על 30 מיליארד שקל, כלומר יפה, גידול מרשים של 8 מיליארד שקל מהתקציב הקודם.

מיכל מרים וולדיגר: אממה?

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו רצינו לדעת כמה בתקציב הקודם הופנה לבריאות הנפש מתוך ה-30 מיליארד שקל.

מיכל מרים וולדיגר: לא קיבלנו תשובה.

מיכל מרים וולדיגר: פנינו לממ"מ, מרכז המחקר של הכנסת, פנינו למשרד הבריאות – לא קיבלנו תשובה.

מיכל מרים וולדיגר: אי-אפשר לבדוק, אי-אפשר לדעת.

מיכל מרים וולדיגר: למזלי, לוועדת הבריאות האחרונה שהייתה בכנסת – היא לא הייתה האחרונה – הצטרף גם שר הבריאות, והוא הציג לנו תוכנית לגבי התקציב הנוכחי שדיבר על 2.5 מיליארד שקל מתוך ה-38, שעוברים לבריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: האם הייתה גדילה מהתקציב הקודם?

מיכל מרים וולדיגר: למרות שלא היו לנו נתונים רשמיים, בדרך-לא-דרך הגענו לנתונים שמצביעים שיש אפס גדילה.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, נכון – מהתקציב הקודם לתקציב הנוכחי, הכספים שמיועדים לבריאות הנפש בתוך תקציב קופות החולים הם אפס.

מיכל מרים וולדיגר: אין שום גדילה.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא יודעת אם כבוד השר נמצא שם, אבל אני אשמח אם כבוד ראש הממשלה או כבוד השרים האחרים שנמצאים פה יאירו את עיניי, אולי אני טועה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל אם אני לא טועה, וכנראה אני לא טועה, למרות שדיברו פה על בשורה בתוך בריאות הנפש, דיברו על קיצור תורים, דיברו על העברת בריאות הנפש לקהילה ועל לתת יותר מענים, יותר מסגרות – בעצם, על פי התקציב שאני מכירה, אין שום גידול, אין שום צמיחה, וכנראה גם לא תהיה, וחבל על כך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: ציון יום הזיכרון לדוד בן-גוריון – בבקשה, שכחתי אותך.

מיקי לוי: חשוב?

מיקי לוי: בבקשה.

רון כץ: אדוני יו"ר הכנסת, כנסת נכבדה, אני אעשה את זה קצר.

רון כץ: היום אנחנו מציינים את יום גילוי קרני הרנטגן הבין-לאומי.

רון כץ: בישראל יש 1,240 עובדי רנטגן שנמצאים בבתי החולים.

רון כץ: אלה אותם עובדים שקופים שנמצאים בכל החדרים החשוכים ועושים את הבדיקות החשובות ביותר, אבל לצערי, אף אחד לא נותן להם את הכבוד הראוי להם.

רון כץ: מדובר במקצוע שיש בו קושי רציני בגיוס כוח אדם; יש בו מחסור אמיתי בכל תנאי בסיסי שמקבלים במקצועות דומים בתוך בתי החולים.

רון כץ: אני חושב שזה המקום, דווקא ביום הזה, להעלות את הנושא ולבקש מהבית הזה לעבוד יחד, קודם כול על מנת להתאים למאה ה-21 את התנאים של האנשים האלה, שבזכותם אפשר לקיים כל ניתוח מורכב וכל בדיקה משמעותית, ולבקש משר הבריאות – אני אדע לפנות אליו גם בצורה רשמית – להסדיר את תנאי עבודתם והכשרתם.

רון כץ: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לנושא הבא – ציון יום הזיכרון לדוד בן-גוריון.

מיקי לוי: ראש הממשלה חבר הכנסת נפתלי בנט, ראש הממשלה החליפי ושר החוץ חבר הכנסת יאיר לפיד, ראש האופוזיציה חבר הכנסת בנימין נתניהו, שרים, חברי כנסת, מזכירת הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ, היועצת המשפטית לכנסת עו"ד שגית אפיק, משפחתו של ראש הממשלה הראשון דוד בן-גוריון, מוקירי זכרו של ראש הממשלה הראשון דוד בן-גוריון, אזרחי מדינת ישראל, מכובדיי כולם, הכנסת מציינת היום את זכרו של היהודי הגדול מכולם בדורות האחרונים, ראש הממשלה ושר הביטחון הראשון של מדינת ישראל דוד בן-גוריון.

מיקי לוי: אגדות כבן-גוריון מעצם טבען הן גדולות מהחיים.

מיקי לוי: הנהגת היישוב ובניית מוסדות למדינה שבדרך; ההחלטה להכריז על הקמת מדינת ישראל; קביעת אופייה הדמוקרטי, המשטרי, הסוציאליסטי, הדתי; ניהול מלחמת העצמאות; הסכם השילומים ועוד ועוד – החלטות מורכבות שהצריכו תודעה היסטורית, חזון, נחישות – וכן, גם פשרות כואבות – כדי להגיע למטרה הנשגבת: מדינה יהודית ודמוקרטית, יציבה וחזקה, שבה ינהל העם היהודי את חייו ואחרי אלפיים שנה יהיה אחראי שוב לגורלו.

מיקי לוי: בשביל חזון, להט ציוני כזה ויכולות כמו אלו של בן-גוריון, צריך שורשים עמוקים.

מיקי לוי: כפי שמתאר מיכאל בר זוהר בספרו, את הלהט הציוני ספג דוד בן-גוריון עוד בבית אבא, בפלונסק שפולין, כשהיה יושב על ברכי סבו, צבי אריה גרין, ולומד מפיו את השפה העברית; כשהיה מאזין לדברי אביו, אביגדור גרין, מראשי חובבי ציון ופלונסק.

מיקי לוי: כשקרא את "אהבת ציון" של אברהם מאפו, החליט עוד כשהיה נער לעלות ביום מן הימים לארץ ישראל.

מיקי לוי: בן-גוריון היה האיש הנכון בזמן הנכון.

מיקי לוי: איש חזון עם תודעה היסטורית מפותחת; האיש שהמציא את הממלכתיות הישראלית והכפיף אליה את המוסדות והארגונים של המדינה שבדרך – ממלכתיות שלא הייתה חפה מטעויות של כור היתוך ואלטלנה, אבל יצרה ביחד מוסדות מדינה וחלום ישראלי משותף.

מיקי לוי: יחד עם זאת, חבריי חברי הכנסת, יותר מ-73 שנים לאחר הקמת המדינה, בעיות היסוד שליוו את הקמת המדינה ואת שנותיה הראשונות עדיין מלוות אותנו גם היום.

מיקי לוי: בן-גוריון לא פתר את כל הבעיות שהיו מונחות על השולחן.

מיקי לוי: המטרה הגדולה שליוותה את בני דורו הייתה הקמת בית יהודי לעם היהודי בארץ ישראל, לפני כל דבר אחר.

מיקי לוי: וכך, לישראל עדיין אין חוקה, ואפילו מערכת היחסים בין רשויות השלטון השונות אינה מוסדרת.

מיקי לוי: בשיטת הבחירות שלנו יש חוליים שחייבים פתרון, כפי שנוכחנו לדעת בשנתיים וחצי האחרונות, שבהן לא הצלחנו להגיע להכרעה – חוליים שאפילו בן-גוריון לא הצליח לתקן ולשנות לאחר הקמת המדינה, למרות שניסה.

מיקי לוי: לישראל אין גבולות טריטוריאליים ברורים, ויחסי הדת והמדינה סביב השבת, הנישואין והגירושין, הגיוס והכשרות והיחס לזרמים השונים בעם היהודי ממשיכים לעורר ויכוחים עזים.

מיקי לוי: הבעיות הללו ורבות אחרות מחייבות אותנו למנהיגות עם חזון ועם אומץ, כמו זו שהייתה לבן-גוריון.

מיקי לוי: הוא לא היה אל או מלאך – הוא היה אדם כמו כל אדם אחר, פוליטיקאי עם אהבות ושנאות, עם קטנוניות לצד ראייה רחבת אופקים ועם אידיאולוגיה ותפיסות עולם ברורות, שהתכופפו לעיתים לטובת פשרות הכרחיות.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, אסור לגלגל את הבעיות הללו לדורות הבאים.

מיקי לוי: בן-גוריון אומנם עיצב את דמותה וזהותה של מדינת ישראל, ועד היום אנחנו פועלים במסגרת שאותה יצר, אבל העבודה לא הושלמה.

מיקי לוי: החובה של הבית הזה ושל הדור שלנו היא לשים אותן על השולחן, לדון בהן באומץ ולנסות להגיע לפתרון.

מיקי לוי: יהי זכרו של דוד בן-גוריון ברוך.

נפתלי בנט: יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת מיקי לוי, ראש הממשלה החליפי ושר החוץ חבר הכנסת יאיר לפיד, ראש האופוזיציה חבר הכנסת נתניהו, שרים וחברי כנסת, משפחתו של ראש הממשלה הראשון דוד בן-גוריון, מוקירי זכרו של ראש הממשלה דוד בן-גוריון, אזרחי ישראל כולם, כנסת נכבדה, דוד בן-גוריון הוא ללא ספק גדול מנהיגי מדינת ישראל והעם היהודי במאה ה-20, ככל הנראה גם בעת החדשה.

נפתלי בנט: כשאנחנו חושבים על דמותו של דוד בן-גוריון ועל האופן שבו נחקקה בקורות חיי האומה שלנו, יש שתי תכונות מרכזיות שבולטות יותר מכול – אומץ ואמונה.

נפתלי בנט: בן-גוריון היה בראש ובראשונה מנהיג אמיץ.

נפתלי בנט: היה בו האומץ להוביל עשייה, האומץ לשנות את הדרוש שינוי – במהלך השנים הוא ידע לעבור ולהעביר את הציבור ממעמד לעם; האומץ לנקוט גישה אקטיבית ויוזמת שמשפיעה על המציאות ומעצבת אותה, ולא רק נגררת ותוצאתית.

נפתלי בנט: בן-גוריון היה גם איש חדור אמונה.

נפתלי בנט: הוא לא היה איש דתי, כמובן, אבל הייתה בו אמונה – אמונה עמוקה ביכולותיה של המדינה, בחוזקו של העם היהודי, בחשיבות של פעולות מעשיות של מדינת ישראל גם מול לחצים כבדים וגינויים עולמיים וגם ביכולתו שלו לפעול ולשנות.

נפתלי בנט: זוהי אמונה שבלעדיה לא ייתכן מעשה, אמונה שבכוחה לשנות.

נפתלי בנט: הביטוי המובהק ביותר לאומץ הזה ולמנהיגות הזאת מצוי כמובן בהחלטה על הכרזת המדינה, שאותה קיבל בן-גוריון בניגוד לדעתם של רבים.

נפתלי בנט: הוא ידע – הוא ידע – שהכרזת המדינה במועד שעליו התעקש תביא בעקבותיה למלחמה קשה מול צבאות – לא מול הערבים המקומיים, אלא מול צבאות ערב שיפלשו.

נפתלי בנט: הוא ידע שהמלחמה תגבה מחיר כבד.

נפתלי בנט: בסופו של דבר המלחמה הפילה אחד מכל מאה אזרחי ישראל באותה תקופה.

נפתלי בנט: הרקע לאותה החלטה לא היה פשוט.

נפתלי בנט: בתווך הזה בין החלטת עצרת האומות המאוחדות בכ"ט בנובמבר לבין יציאת הכוחות הבריטיים מארץ ישראל, הצבא שבדרך ספג שורה קשה של מפלות בשדה הקרב: שיירת חולדה, שיירת נבי דניאל – עוד ועוד מפלות.

נפתלי בנט: המפלות האלה, לצד שיקולים נוספים, הביאו לשינוי החלטה במזכירות המדינה בארצות הברית.

נפתלי בנט: מזכיר המדינה דאז מרשל התחרט ולחץ בכל כוחו שלא להכריז על מדינה.

נפתלי בנט: אומנם היו פעולות נועזות בהובלת בן-גוריון, בפרט מבצע נחשון בתווך כדי לפתוח את הדרך לירושלים, אבל הכול עמד על כרעי תרנגולת.

נפתלי בנט: דמו בנפשכם – המעצמה הגדולה בעולם אומרת לאותו איש, לאותו דוד בן-גוריון: שלא תעז.

נפתלי בנט: ואם תכריז, you’re on your own – אתם עם עצמכם, אל תבנו על התמיכה שלנו.

נפתלי בנט: צריך להבין את זה: ארצות הברית אומרת לבן-גוריון ככה, מפקדי הצבא דאז אומרים שהסיכויים לנצח הם 50%, והמשמעות של ה-50% האחרים היא שואה שנייה, רק שלוש שנים אחרי השואה.

נפתלי בנט: גם בתוך הממשלה, מינהלת העם הזמנית שהוא הביא, הוא הצליח רק בקושי בקושי להעביר את ההחלטה.

נפתלי בנט: אבל מול כל הלחצים העצומים האלה בן-גוריון התעקש – וצדק.

נפתלי בנט: הוא קבע מה תהיה ההיסטוריה בכוח האמונה.

נפתלי בנט: החלטה כזאת ופעולה כזאת דורשות לא רק אומץ אלא אמונה עמוקה.

נפתלי בנט: הוא ידע שההיסטוריה מזמנת לעם היהודי חלון זמנים קצרצר שהכול מתחבר – פתאום ברית המועצות והאחרים בעדנו, ואם בהזדמנות הזאת, של פעם באלפיים שנה, לא ניאחז בהזדמנות, לא נעשה מעשה, מי יודע אם ההזדמנות אי פעם תחזור.

נפתלי בנט: ובה' באייר תש"ח מדינת היהודים הפכה לעובדה קיימת.

נפתלי בנט: רבותיי חברי הכנסת, אני מצטט את דוד בן-גוריון: במשטר הפרלמנטרי הקיים בתוכנו בנויה הממשלה על יסוד אחריות קולקטיבית.

נפתלי בנט: אין שום שר שמנהל את משרדו על דעת עצמו, מכיוון שממשלה זו הוקמה על יסוד של אחריות קולקטיבית.

נפתלי בנט: אלו מילותיו של בן-גוריון בישיבה ה-16 של הכנסת הראשונה, כ"ב באדר תש"ט.

נפתלי בנט: כמו בהרבה מאוד תחומים שאנחנו לוקחים כמובן מאליו, גם פה אנחנו רואים עוד הוכחה לראייתו ארוכת הטווח של בן-גוריון, כמה הוא היה מרחיק בחזונו, כמה נכונים ורלוונטיים העקרונות שקבע גם לימינו אנו, עשרות שנים אחרי.

נפתלי בנט: לצד ההובלה החד-משמעית זכר בן-גוריון להדגיש דווקא את האחריות המשותפת של שרי הממשלה, את העובדה ששר בממשלה אינו אדון לעצמו, אפילו לא במשרד שעליו הוא מופקד; כולנו שותפים.

נפתלי בנט: כבר בשנתה הראשונה של המדינה ידע בן-גוריון לקבוע שכוחה האמיתי של ממשלה טמון בשילוב הזרועות של מרכיביה, שחייבים לעבוד יחד.

נפתלי בנט: גם היום זה הקו שמנחה אותנו.

נפתלי בנט: אנחנו תמיד נעדיף לחיצת ידיים על פני כיפוף ידיים; נעדיף גיבוי על פני מאבק; נעדיף לזכור את המאחד ולהניח בצד את המפריד.

נפתלי בנט: אנחנו פועלים בדרך הזאת מתוך הבנה שזה מה שטוב לישראל, זה מה שנכון למדינה, וזה המצפן היחיד שמוביל אותנו – מה שטוב למדינת ישראל.

נפתלי בנט: יהי זכרו של דוד בן-גוריון נצור בלב האומה ובלב כולנו לעד.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שר החוץ חבר הכנסת לפיד, בבקשה.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני ראש הממשלה, אדוני ראש האופוזיציה, אדוני שר הביטחון, בדצמבר 1961 אבא שלי היה עיתונאי צעיר שקיבל משימה מרגשת: להצטרף לביקורו הממלכתי של ראש הממשלה דוד בן-גוריון בבורמה.

יאיר לפיד: הם נסעו לבורמה, ואחרי יומיים בן-גוריון נעלם.

יאיר לפיד: דמיינו את זה לרגע – חבורה של עיתונאים ישראלים נוסעת לביקור ממלכתי עם ראש הממשלה, ואז הוא הולך לאיבוד.

יאיר לפיד: וכל העיתונאים רצו לחפש את המזכיר שלו, יצחק נבון – לימים הנשיא החמישי – וגם הוא נעלם.

יאיר לפיד: עובר יום, עוברים יומיים, עוברים שלושה ימים, והאיש איננו.

יאיר לפיד: שואלים את המארחים הבורמזים – מקבלים כל מיני משיכות כתפיים מנומסות, אין תשובה.

יאיר לפיד: העיתונאים יוצאים מדעתם.

יאיר לפיד: ככה זה נמשך יותר משבוע.

יאיר לפיד: אחרי שבוע וקצת הופיע פתאום ראש הממשלה בן-גוריון כולו מחויך, והם כולם רצו אליו ואמרו לו: אדוני ראש הממשלה, איפה היית?

יאיר לפיד: לאן נעלמת?

יאיר לפיד: ובן-גוריון אמר להם: הייתי בבית של או נו – או נו היה ראש ממשלת בורמה – ישבתי עם שלושה מלומדים בודהיסטים במשך שמונה ימים ולמדתי מהם לעשות מדיטציה.

יאיר לפיד: אז אבא אמר לו: אדוני ראש הממשלה, זה מה שעושים בביקור רשמי?

יאיר לפיד: בישראל יש מתיחות עם הערבים, מדינה צעירה, בלגן – אתה יושב על הברכיים ומתרגל נשימות?

יאיר לפיד: << אחרי_כן >> ובן-גוריון אמר: איש צעיר, התפקיד הראשון והחשוב ביותר של ראש ממשלה בישראל זה לחשוב.

יאיר לפיד: אני ראש הממשלה של המדינה המסובכת ביותר בעולם, אני צריך להיות בטוח שאני חושב טוב.

יאיר לפיד: קודם כול, זו כמובן המלצה טובה לכל המנהיגות הישראלית לעצור לפעמים, לחשוב על הדברים, לא להיסחף אחרי האירועים אלא לשאול את עצמך מה הדבר הנכון לעשות, ורק אז לפעול.

יאיר לפיד: דוד בן-גוריון חשב יותר טוב מכולם.

יאיר לפיד: החשיבה שלו הולידה את מדינת ישראל.

יאיר לפיד: הקמתה של מדינת ישראל היא תוצר של הגותם של שני אנשים: הרצל, החוזה המיוסר, לעיתים הטרגי, של מדינת היהודים המודרנית, ושל בן-גוריון – לא מיוסר, לא טרגי; מעשי, קשוח, חדור מטרה, גדול המנהיגים שקמו לנו.

יאיר לפיד: בן-גוריון הוא התשובה הניצחת לשאלה העתיקה: מה יוצר את ההיסטוריה, הנסיבות או האדם?

יאיר לפיד: התשובה היא שהנסיבות יוצרות את האדם.

יאיר לפיד: סערה נסיבתית כלשהי – כלכלית, דתית, לאומנית – יוצרת כאוס, המנהיגות הקיימת הולכת לאיבוד, ואז מתוך הכאוס מגיח מישהו שמצליח לאחד את כולם סביב המטרה.

יאיר לפיד: וזה יכול להיות פתרון נורא ושטני, כמו היטלר מול קריסת רפובליקת ויימר שהובילה לנאציזם, או שזה יכול להיות פתרון חיובי ומאחד, כמו במקרה של רוזוולט, שמתוך השפל הגדול מוביל את ה-New Deal ומציל את אמריקה.

יאיר לפיד: בן-גוריון הגיח מתוך הבלבול והכאב של העם היהודי עם רעיון רב-עוצמה.

יאיר לפיד: הוא אמר, בניגוד להרצל, שהציונות היא לא רעיון חדש, היא לא תגובה לאנטישמיות; הציונות היא רק דבר אחד: היא שיבת ציון.

יאיר לפיד: הציונות היא שיבת העם היהודי לארצו, ושיבת העם היהודי לארצו היא הביטוי העליון, המוחלט, של היות האדם יהודי.

יאיר לפיד: אתה לא יכול להיות יהודי שלם אלא בארץ ישראל.

יאיר לפיד: הוא אמר: אני ציוני אך ורק מפני שאני יהודי.

יאיר לפיד: אבל הוא אמר גם את ההפך – הוא אמר:

יאיר לפיד: אני יהודי קודם כול מפני שאני ציוני.

יאיר לפיד: היהדות שלי לא מוגדרת בבית הכנסת, אלא בעצם ההחלטה שלי לבנות בית לאומי ליהודים בארץ ישראל.

יאיר לפיד: היהדות שלי לא מתחילה בעשרת הדיברות, היא מתחילה באלוהים שאומר לאברהם: לך לך לארצך ולמולדתך.

יאיר לפיד: זה נשמע לנו היום פשוט, אבל זה לא.

יאיר לפיד: בן-גוריון הכריע, או ניסה להכריע, בשאלת היסוד של העם היהודי: האם אנחנו דת או לאום?

יאיר לפיד: ובן-גוריון אמר: אנחנו לאום.

יאיר לפיד: זה היה המהלך הגדול שלו.

יאיר לפיד: הוא אמר: הציונות היא תנועה לאומית יהודית, אין לה קיום בלי היהדות, אבל היהדות הזאת היא לא דתית; הרעיון המכונן שלה הוא רעיון לאומי.

יאיר לפיד: בשנים האחרונות יש ניסיון מתמשך קצת לכתוב מחדש את ההיסטוריה הציונית.

יאיר לפיד: היא מתוארת כאירוע של התעוררות דתית.

יאיר לפיד: אני מבין את המוטיבציה, אבל זה פשוט לא נכון.

יאיר לפיד: הציונות הייתה ברובה המכריע תנועה חילונית, וגדול הדור החילוני שלה היה דוד בן-גוריון.

יאיר לפיד: הוא לא חבש כיפה, הוא התחתן עם פולה בנישואים אזרחיים, אדוני שר הדתות, ובשיחה עם אלברט איינשטיין הוא אמר שתפיסתו את אלוהים נובעת בעיקר משפינוזה.

יאיר לפיד: בו בזמן הוא היה יהודי באופן הכי עמוק שאפשר.

יאיר לפיד: ב-1936, כשהוא צריך להצדיק בפני הבריטים את הדרישה של היהודים על ארץ ישראל, הוא אומר: התנ"ך הוא המנדט שלנו.

יאיר לפיד: והתנ"ך הזה שמונח ליד המיטה שלו הוא שלו באמת.

יאיר לפיד: הוא לא חיפש מתווכים, הוא לא הקשיב לרבנים – הוא חשב, אגב, שהתלמוד פחות חשוב מהתנ"ך – והוא לא היה זקוק לשום חיזוק או לשום אישור מבחוץ על היהדות שלו.

יאיר לפיד: הוא תפס את החילוניות – ובכך, אם יותר לי, אני תלמידו – לא כהיפוך של הדתיות – להיות חילוני זה לא ההפך מלהיות דתי – אלא כזרם ביהדות.

יאיר לפיד: החילוניות היא זרם ביהדות, תפיסה מודרנית לאומית שנותנת עומק רעיוני לשאלה הגדולה למה דווקא ארץ ישראל.

יאיר לפיד: כי בלי התנ"ך אין לנו תשובה על השאלה למה דווקא פה.

יאיר לפיד: אם ננתק מגע מן היהדות, מה יש לנו לחפש דווקא בארץ ישראל?

יאיר לפיד: איזו סיבה יש לנו לבוא דווקא למדינה מדברית, זעירה, שנמצאת במרכזו של רצף אסלאמי עוין ואלים?

יאיר לפיד: בן-גוריון אמר לנו: בין שהם עסוקים בכך או לא, בין שהם מכירים בכך או לא, החילונים שבוחרים לחיות בארץ ישראל עושים את זה בעיקר מסיבות יהודיות.

יאיר לפיד: לא בגלל שרק פה גורלנו וביטחוננו בידינו, אלא מפני שזה המקום היחיד בעולם שבו אנחנו מרגישים באופן העמוק ביותר שיש משמעות והסבר לקיומנו.

יאיר לפיד: ותחושת המשמעות הזאת היא חזקה יותר מכל איום ביטחוני, כמו שכתבו אבי שגיא וידידיה שטרן: גם כשמפציצים את תושבי הצפון, אין הם אורזים אלבומי תמונות ואין הם אופים מצות בחופזה.

יאיר לפיד: חזונו של בן-גוריון טען מהרגע הראשון שקיומו של רוב יהודי בארץ ישראל מבטיח גם את האופי היהודי של ארץ ישראל.

יאיר לפיד: החילוני הישראלי לא חושש מהתבוללות, מפני שאין אפשרות כזאת בחייו.

יאיר לפיד: גם אם בית הכנסת הוא לא במרכז קיומו, האנשים היחידים כמעט שהוא פוגש, שהוא מתחתן איתם, שהוא מבלה איתם ושהוא מדבר איתם הם יהודים כמוהו.

יאיר לפיד: החיים בארץ ישראל, להבדיל מהחיים בחו"ל, מציעים לחילונים קיום היסטורי מלא וגדוש שלא זקוק לגיבויה של דת ממוסדת.

יאיר לפיד: במקום לשים את המצוות במרכז החיים, אמר בן-גוריון, נשים במרכז את הבחירות שאנחנו עושים – את השפה שאנחנו מדברים בה, את השירות הצבאי, את הטקסים והסמלים שאנחנו משתמשים בהם.

יאיר לפיד: בן-גוריון עמד במרכזה של מהפכת סמלים יהודית: הדגל הוא טלית; ההמנון מדבר על נפש יהודי הומייה; מנורת שבעת הקנים עומדת פה בחוץ, בחצר הכנסת, מקבלת את פנינו כל בוקר בכניסה למשכן.

יאיר לפיד: אף אחד מהסמלים האלה לא כרוך בפולחן דתי, אבל כולם רעיונות יהודיים עמוקים.

יאיר לפיד: כמו שכתב אחד העם, הנביא הגדול של הזרם הרוחני בציונות: מותר לי לזכור את ירושלים לא רק בזמן עבודת הקודש.

יאיר לפיד: השבת היא יום מנוחה לאומי, יש לה אופי שונה משל כל יום אחר.

יאיר לפיד: החילוני הישראלי חוגג את ראש השנה, יושב עם המשפחה שלו בליל הסדר, לפעמים הוא אפילו צם ביום כיפור.

יאיר לפיד: ומעל לכול נמצאת היצירה העברית החדשה – ביאליק ואלתרמן ועגנון וארז ביטון וסמי מיכאל ולאה גולדברג ושלום חנוך וקובי אוז.

יאיר לפיד: אם אתה חילוני ישראלי, אתה בעצם מסורתי.

יאיר לפיד: אולי אתה לא שומר מצוות, אבל אתה יהודי מהרגע שאתה קם בבוקר ועד הרגע שאתה נרדם בלילה וחולם חלומות בשפת התנ"ך.

יאיר לפיד: יש משהו בדרך האמונה הזאת שאולי מוזר בעיני דתיים או בעיני חרדים, אבל כל האמונות מוזרות בעיני מי שלא מאמין בהן.

יאיר לפיד: בן-גוריון הצליח מפני שהתהליך הוא טבעי.

יאיר לפיד: יצרנו פה הוויה יהודית גועשת, חיונית, שנוגעת בכל תחומי החיים.

יאיר לפיד: האם זה הסבר שלם או צורת חיים יהודית מושלמת?

יאיר לפיד: ברור שלא.

יאיר לפיד: האם יש דבר כזה "צורת חיים יהודית מושלמת"?

יאיר לפיד: שוב, ברור שלא.

יאיר לפיד: אבל יש דבר כזה להיות יהודי בארץ ישראל.

יאיר לפיד: אנחנו יהודים ואנחנו ישראלים, אנחנו לא וילה בג'ונגל.

יאיר לפיד: אנחנו מפה, מהמקום הזה, מההיסטוריה הזאת.

יאיר לפיד: כביש 443, שעליו נסעתי היום בבוקר לכאן, נסלל על המשעול שעליו צעד שאול המלך בחיפוש אחר האתונות שלו.

יאיר לפיד: כמו שאמר בן-גוריון: מה שלא עלה בידי הרעיון עלה בידי המעשה.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יאיר לפיד: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ראש האופוזיציה חבר הכנסת בנימין נתניהו, בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, חברות וחברי הכנסת, משפחתו של דוד בן-גוריון, העם היהודי מונה את שנותיו באלפים, אבל לא כל השנים שוות.

בנימין נתניהו: במשך יותר מאלפיים שנים היינו עם ללא ריבונות, ללא עצמאות, ללא חירות.

בנימין נתניהו: לפני 73 שנים, ב-1948, מעמדנו השתנה מקצה לקצה.

בנימין נתניהו: ההכרעה הנועזת של בן-גוריון בעד הקמתה של מדינת ישראל, למרות האיומים והלחצים הכבירים שלא לעשות זאת, איומים מבית ואיומים מן החוץ, כולל לחצים חזקים מאוד של מחלקת המדינה של ארצות הברית וגם אחרים – ההכרעה הזאת של בן-גוריון חיברה אותנו מחדש להיסטוריה, למשפחת האומות.

בנימין נתניהו: זה היה מאורע מהפכני בקנה מידה עולמי, ולו רק בגלל הצעד ההיסטורי הזה בן-גוריון ראוי להוקרת העם ולהכרת העם לדורותיו.

בנימין נתניהו: חזרנו הביתה למחוזות לידתה של האומה, אבל בן-גוריון הבין שהקמת המדינה איננה סוף הסיפור – בדיוק להפך, זוהי רק ההתחלה.

בנימין נתניהו: ברירת חיינו היא להיות חזקים ונחושים או חלילה לעמוד בפני חידלון וכליה, ועל כן בן-גוריון מילא תפקיד מפתח בבניית כוחו של צה"ל – בכוח אדם, בנשק, בציוד חיוני.

בנימין נתניהו: הוא ידע שלמדינת ישראל חייבת להיות עליונות אסטרטגית מוחצת מול כל אויב, כי באזורנו רווי האיומים רק החזקים שורדים; על החלשים מונפת חרב ההשמדה, והם לא שורדים.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, למרות מרחק השנים, יסודות המציאות נותרו כשהיו, ועלינו לבחון אותם מול הדברים שהתווה בן-גוריון, ופה ושם גם להתאים אותם למה שנשאר זהה ולמה שהשתנה.

בנימין נתניהו: העיקר הראשון – ואי-אפשר שלא להדגיש את זה גם בימינו, אולי בעיקר בימינו: לישראל חייבת להיות עליונות אסטרטגית מול כל אויב, כי אחרת פשוט לא נהיה.

בנימין נתניהו: בן-גוריון פעל להבטיח עליונות זו, ולכן עלינו להבטיח תמיד שאיש לא יאיים עלינו בנשק השמדה.

בנימין נתניהו: עליונות ישראלית.

בנימין נתניהו: תוכנית הגרעין של איראן היא סכנה ברורה וחמורה לקיומה של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: במשך שנים אני והממשלות בראשותי פעלנו נגד ניסיונותיה של איראן לפתח ארסנל של פצצות אטום, ועשינו זאת חרף התנגדות חוזרת ונשנית של ממשלים, של ממשל אמריקני.

בנימין נתניהו: עשינו זאת במעשים, בפעולות סיכול רבות לבלימת המרוץ האיראני לגרעין, ועשינו זאת בדרך נוספת: עשינו זאת בהשפעה מתמדת, במאבק מתמיד על דעת הקהל העולמית, בהתנגדות תקיפה ועקבית מעל כל במה להסכם הגרעין, כולל הנאום שמוכר לכם שנתתי בקונגרס ב-2015.

בנימין נתניהו: זה מה שצריך לעשות גם עכשיו.

בנימין נתניהו: חייבים להתנגד בנחרצות להסכם הגרעין עם איראן, שיאפשר לה – בהכשר בין-לאומי יאפשר לה – לפתח צנטריפוגות מתקדמות ביותר, ובתוך כמה שנים להעשיר מאסות עצומות של אורניום לפצצות אטום.

בנימין נתניהו: ושוב, כפי שבן-גוריון פעל כשהיה צריך – אם אין ברירה, פועלים לבד.

בנימין נתניהו: פועלים לבד להבטיח את הקיום, גם אם מדובר בעמדה מנוגדת לעמדתה של ארצות הברית.

בנימין נתניהו: אבל היכולת לגייס את דעת הקהל העולמית להבנת גודל הסכנה היא תוספת כוח מרכזית במאבק, ולקחי העבר מוכיחים זאת.

בנימין נתניהו: בימים אלה מלאו 65 שנים למבצע קדש.

בנימין נתניהו: צה"ל, בהתאם לעיקרון מרכזי שבן-גוריון עמד עליו, ניצח על העברת המלחמה לשטחו של התוקף.

בנימין נתניהו: הצנחנים תפסו את מעבר המיתלה; צה"ל השמיד את הצבא המצרי, גם בבסיסי הפדאיון; תעלת סואץ נפתחה.

בנימין נתניהו: זה היה בתיאום, כמובן, עם הבריטים והצרפתים.

בנימין נתניהו: זה היה מהלך מתבקש, ובזכותו השגנו הישגים מזהירים במערכה, אבל מהר מאוד המעצמות – ארצות הברית וברית המועצות – כפו עלינו לצאת מסיני.

בנימין נתניהו: נאלצנו לוותר, וכל ההסכמים – או יותר נכון, כל ההישגים הכבירים הללו שהושגו על ידי צה"ל, על ידי לוחמינו ומפקדינו בשדה הקרב – נמוגו.

בנימין נתניהו: אז לא היה לנו מעמד בדעת הקהל בארצות הברית, אבל ראו מה השתנה:

בנימין נתניהו: בעשור האחרון נאבקנו בתוקף על האינטרסים הלאומיים שלנו; יחסינו עם אמריקה – ואני חייב לציין, גם יחסינו עם רוסיה – התפתחו בזכות העמידה העיקשת שלנו על עקרונותינו, וגם לידידינו הטובים ביותר ידענו להגיד לא כשצריך, כי זוהי חובתה של מנהיגות אחראית.

בנימין נתניהו: אגב, בן-גוריון עצמו אמר "או"ם שמום", אז אני חושב שהוא התכוון – כך אני מקווה – לא לחשיבות דעת הקהל הבין-לאומית; היא חשובה, אבל אם הקהילה הבין-לאומית או גורמים מרכזיים בה דורשים מאיתנו לעשות מעשה או להסכים למעשה שמסכן את קיומנו, אז זה "שמום", חד-משמעית.

בנימין נתניהו: והייתה לעמידה שלנו עוד תוצאה חשובה: בזכות יכולת ההתנגדות שלנו, מדינות ערביות במרחב הפנימו שישראל איננה אויב אלא משענת – אני מוסיף, משענת איתנה – נגד איראן, שמאיימת גם עליהם.

בנימין נתניהו: עוצמתנו סללה דרך להשגת הסכמי שלום ונורמליזציה – ההסכמים החדשים שהבאנו עם איחוד האמירויות, עם בחריין, עם סודאן ועם מרוקו.

בנימין נתניהו: בשעת החתימה על ההסכמים הללו יצא לי לחשוב פעם-פעמיים על בן-גוריון, שעוד בשנות השלושים חיפש שיח עם מנהיגים ערביים, בצדק, אבל עמדתם הסרבנית באותה עת הבהירה לו את יסודות הסכסוך: חוסר הנכונות שלהם אז להשלים עם מדינת לאום יהודית בגבולות כלשהם.

בנימין נתניהו: יש עדיין מי שמחזיקים בעמדה זו, ונציגיהם אפילו נמצאים כאן בכנסת.

בנימין נתניהו: העובדה שהם הצביעו נגד הסכמי השלום החדשים פשוט לא מפסיקה להדהים אותי – נגד השלום; נגד השלום עם ארבע מדינות ערב ובעד הסרבנות והקיצוניות.

בנימין נתניהו: ומצד שני אני חייב לומר שלשמחתנו, בחלקים גדולים של העולם הערבי יש התפכחות מבורכת.

בנימין נתניהו: להכרה המתחזקת שישראל נטועה במולדתה מצטרף שלטונם של מנהיגים ערבים פורצי דרך.

בנימין נתניהו: יתרונות השלום ברורים להם, ברורים להם כמנוף להשגת שגשוג וקדמה לעמים שלהם.

בנימין נתניהו: תמיד אפשר לשאול מה היה אומר בן-גוריון במעמד הזה.

בנימין נתניהו: אינני יודע, אבל אני נוטה לחשוב שהוא היה מברך שלום עם העולם הערבי – שלום מתוך עוצמה, שלום תמורת שלום.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, הינה עוד דבר שבוודאי היה משמח את בן-גוריון – פיתוח הנגב, שרשם בשנים האחרונות שיאים חדשים.

בנימין נתניהו: בן-גוריון שהה בנגב ב-1918, ולאחר מכן הרבה לבקר בו.

בנימין נתניהו: ב-1953 הוא הלך אל חולות שדה בוקר כדי ליישב את המדבר הצחיח, שתופס יותר ממחצית שטח המדינה.

בנימין נתניהו: חזון הפרחת הנגב בער בו – הוא כתב על זה, דיבר על זה, נאם על זה וחי את זה, הוכיח את זה במעשיו.

בנימין נתניהו: זה בער בו מתוך חיבור לגיבורי התנ"ך שהיכו שורש באזור, ואני חושב שגם מראייה ברורה שמדינה קטנה כמו שלנו לא יכולה להתמקד או להתנקז לחדרה–גדרה עם בליטה קטנה בירושלים.

בנימין נתניהו: ואני חייב להגיד שהחזון הזה נתן השראה לרבים, והוא נתן השראה גדולה לי אישית.

בנימין נתניהו: אנחנו יצקנו בחזון הזה הרבה תוכן מעשי, אם כי אני חייב גם להגיד לכם, בדרך שונה מעט מזו של בן-גוריון: אנחנו שילבנו השקעה ממשלתית ענקית בתשתיות תחבורה ובמה שאני קורא מיזמי עוגן, כמו הורדת צה"ל דרומה או הסייבר, יחד עם עידוד – ופה השינוי הגדול – עם עידוד של יזמות פרטית ופיתוח עסקים, ביחד.

בנימין נתניהו: מסביב היינו צריכים ליצור מעטפת ביטחונית איתנה.

בנימין נתניהו: הקמנו את הגדר בגבול עם מצרים, שבלמה שיטפון של מסתננים ופעילי טרור מסיני ארצה – הם קודם כול נכנסו לנגב.

בנימין נתניהו: לא היה נשאר לנו הרבה מהמדינה אם לא היינו עושים את זה.

בנימין נתניהו: בעשור האחרון, בהתאם לשאיפתו של בן-גוריון, הנגב הגיע לשיאי צמיחה חסרי תקדים: הפכנו את באר שבע לעיר תוססת של הייטק וסייבר; שינינו את פניה של דימונה, שמתפארת במגדלים רבי-קומות – יש הרבה יותר ביקוש ממה שיש מקום, לא רק שם; אכלסנו את עיר הבה"דים באלפי חיילים וחיילות; הורדנו את צה"ל דרומה – תהליך שצריך להיות לו המשך; יצרנו תנאים לצמיחה דמוגרפית אדירה בעוטף עזה – גם שם הביקוש עולה הרבה הרבה הרבה מונים על ההיצע – אחרי מבצע צוק איתן עשינו זאת; חנכנו את נמל התעופה הבין-לאומי רמון בואכה אילת.

בנימין נתניהו: הבאנו תנופה ציונית אדירה לנגב, ועלינו להמשיך בתנופה הזאת.

בנימין נתניהו: יש כמובן דברים לא מבוטלים שלא הסכמנו ושאני לא מסכים עם בן-גוריון, בייחוד בשאלה של ריכוזיות כלכלית.

בנימין נתניהו: אינני יודע אם זה היה צורך חיוני בהקמת המדינה, לרכז אמצעי ייצור ושליטה במדינה; יש מדינות שהתפתחו בדרך אחרת לגמרי.

בנימין נתניהו: אבל עובדה היא שבאמצע שנות השישים כבר היינו צריכים להיפטר מזה, זה ברור כשמש.

בנימין נתניהו: אבל בדברים שקשורים – הייתי אומר, במובן עמוק ויסודי – בדברים שקשורים בהבטחת עליונותה האסטרטגית של ישראל, בביצור עוצמתה של ישראל כבסיס לביטחון שלנו ולשלום עם שכנינו ולחזון הפרחת הנגב, אנו מממשים חלקים חשובים בחזונו של בן-גוריון.

בנימין נתניהו: זכויותיו העצומות של בן-גוריון תהיינה חקוקות לעד בסיפור התקומה הישראלי.

בנימין נתניהו: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שר הביטחון בנימין גנץ, בבקשה.

בנימין (בני) גנץ: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש, וברשותך, גם ליושב-ראש סיעת כחול לבן איתן גינזבורג, על הדחיפה לקיים את היום הזה.

בנימין (בני) גנץ: באורח מוזר זה לא היה חלק מסדר-היום של הבית הזה בשנים האחרונות, ואני מאוד שמח שהעטרה הזו חזרה ליושנה.

בנימין (בני) גנץ: בראייתי, הרצל היה חוזה המדינה, ואילו בן-גוריון היה בונה המדינה.

בנימין (בני) גנץ: לאורך שנים הכין בן-גוריון במוסדות הציוניים את המדינה שבדרך.

בנימין (בני) גנץ: מנהיגותו הייתה רצופה עליות ומורדות, אך אופיינה בתכונה בולטת אחת:

בנימין (בני) גנץ: היכולת לקבל החלטות קשות למען הקמת המדינה וביסוסה, החלטות הרות גורל וקשות מנשוא לעיתים.

בנימין (בני) גנץ: כך היה כשהחליט לעלות לארץ, ארץ לא זרועה ולא נודעת; כך היה כשהחליט להכריז על הקמת המדינה, עם כל הסיכונים שהיו כרוכים בכך; כך היה כשהחליט לפרק את המחתרות ולהקים את צה"ל ככוח הצבאי היחיד במדינה; כך היה כשהחליט להוביל לחתימה על הסכם השילומים.

בנימין (בני) גנץ: את הכול עשה למען המדינה, למען המטרה, למען הקמתה של מדינת ישראל ולמען ביסוסה.

בנימין (בני) גנץ: בן-גוריון היה פוליטיקאי, ואף פוליטיקאי מיומן.

בנימין (בני) גנץ: הוא היה ידוע במחלוקות הרועשות עם מנהיגים אחרים בציונות מראשיתה וחתר תמיד לפסגה, אך בכל צומת דרכים שאליו הגיע העדיף תמיד את אותה הגישה הממלכתית, שאותה טבע ואותה הטמיע בארץ, גם אם הדבר בא על חשבון תדמיתו או תפקידו, גם אם יצר לעצמו אתגרים וסיכונים מבחינה פוליטית.

בנימין (בני) גנץ: המדינה וחוסנה הצבאי והאזרחי היו תמיד בראש סדר העדיפויות שלו.

בנימין (בני) גנץ: בביוגרפיה שכתב תום שגב על בן-גוריון הוא מספר כי למוחרת ההכרזה בכ"ט בנובמבר 1947 הגיע בן-גוריון לחצר הסוכנות היהודית בירושלים וצפה ברוקדים בחצרות וברחובות.

בנימין (בני) גנץ: לימים סיפר על תחושותיו, וכך כתב: "כל יהודי ירושלים חגגו ורקדו, מעולם לא ראיתי שמחה יהודית כזו, ואולי הייתי היהודי היחיד שלא רקד.

בנימין (בני) גנץ: לא מפני שלא הערכתי כאחרים את החלטת האו"ם או שרציתי פחות מהם מדינה יהודית, אלא מפני שידעתי מה צפוי לנו לפני בוא המדינה ומה צפוי למדינה כשתוקם" – ומי יודע אם לא ייפלו גם מבין הרוקדים כאן.

בנימין (בני) גנץ: סוף ציטוט.

בנימין (בני) גנץ: בן-גוריון, כבונה המדינה, הרגיש והכיר היטב את כובד האחריות על כל צעד ושעל.

בנימין (בני) גנץ: הצורך בקבלת החלטות חשובות והרות גורל עומד בפני מנהיגי המדינה כל הזמן, כל העת, ועל כולנו להסתכל בעיניו של דוד בן-גוריון על הצורך לקבל את ההחלטות תמיד בראיית טובתה של המדינה, על היכולת לקבל החלטות באחריות למענה.

בנימין (בני) גנץ: פעולותיו אלו רלוונטיות גם בימינו.

בנימין (בני) גנץ: רק בשבוע שעבר העברנו את תקציב המדינה לאחר שהיה מושא למחלוקת פוליטית ואישית על פני טובת אזרחי המדינה בשעת משבר.

בנימין (בני) גנץ: פעולות שכאלה יהיו רלוונטיות כשנידרש להכריע כיצד לנהוג מול אויבים המבקשים לכלותנו, ובראשם איראן, שמבקשת להפוך לאיום קיומי על מדינת ישראל.

בנימין (בני) גנץ: אך הבסיס לאמון הציבור בהחלטות אינו דווקא בנכונותן או רק באיכותן, אלא גם – ואולי קודם כול – במניע שמוביל אליהן ובאמון שרוחש הציבור למנהיגיו.

בנימין (בני) גנץ: הקמת הממשלה הנוכחית היא הוכחה שרוח הממלכתיות עדיין שורה על אזרחי ישראל, וגם על מנהיגיה שבחרו לשים בצד שאיפות רבות, אישיות ואידיאולוגיות, למען אותה ממלכתיות, שבחרו להקריב מטרה אחת או כמה מטרות, חשובות ככל שיהיו, לטובת התמונה כולה.

בנימין (בני) גנץ: למילה "ממלכתיות" מובן כפול: במובנה האחד היא משמשת מילה נרדפת לריבונות, כלומר לעצמאות מדינית, אך במובן נוסף היא משמשת לתודעה אזרחית שמכפיפה את מוסדות המדינה לצרכים הלאומיים, בבחינת "הממלכה קודמת".

בנימין (בני) גנץ: הריבונות שלנו על הארץ ושימת הממלכה לפני טובתנו האישית היא המנהיגות שמצווה לנו גם היום.

בנימין (בני) גנץ: ברוח בן-גוריון נמשיך ונפעל למען ביטחון המדינה, אחדותה, ממלכתיותה והמשך קיומה וריבונותה.

בנימין (בני) גנץ: כך נזכה באמון הציבור, כך נקדם את אזרחי ישראל כולם ונשמור על מדינת ישראל ריבונית, ממלכתית ומשגשגת.

מיקי לוי: תודה רבה לשר הביטחון.

מיקי לוי: השרה מרב מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: המזל הגדול ביותר של ישראל היה שבשעה קריטית, שעה קריטית של העם היהודי, שעה שבה היה צורך חיוני בהיותו של אדם כזה, אכן היה לנו אדם כזה.

מרב מיכאלי: האדם הזה – דוד בן-גוריון.

מרב מיכאלי: דוד בן-גוריון היה איש ארץ ישראל השלמה.

מרב מיכאלי: הרעיון, מבחינתו, היה לקיים את המפעל הציוני, לקדם אותו באופן אבולוציוני.

מרב מיכאלי: הוא הבין שהקמת מדינה שווה לאחריות למדינה ולאחריות של המדינה.

מרב מיכאלי: ואז הגיע הרגע שבו הוא הבין שחלוקת הארץ היא הדרך היחידה למדינה לעם היהודי.

מרב מיכאלי: הוא הבין שחלוקת הארץ היא אינטרס ציוני ראשון במעלה.

מרב מיכאלי: הוא עמד כאן בכנסת – איפה שהיא הייתה בשנת 1949 – ואמר בישיבה העשרים: "ובכן, כשעמדה שאלת שלמות הארץ בלי מדינה יהודית או מדינה יהודית בלי שלמות הארץ, בחרנו במדינה יהודית בלי שלמות הארץ – – – אנחנו חושבים שהקמת המדינה, אם כי לא בכל ארץ ישראל, זה היה המעשה הגדול ביותר בהיסטוריה היהודית – – – המפעל הגדול ביותר בדורותינו הוא הקמת המדינה היהודית, ואפשר היה להקים אותה רק כך".

מרב מיכאלי: בן-גוריון הבין שחלוקת הארץ היא לא דבר שצריך להשלים איתו כי אי-אפשר לכבוש את כל הארץ – אפשר היה; הוא הבין שיש חובה לחלק את הארץ כדי לשמור על מדינה יהודית ודמוקרטית.

מרב מיכאלי: אותה מסקנה שבן-גוריון קיבל אז בהחלטה הקשה ביותר שלו קיימת ושרירה עד עצם היום הזה.

מרב מיכאלי: למרות שהיום מדינת ישראל חזקה לאין-שיעור ממה שהייתה בימי בן-גוריון – אנחנו ממש מעצמה אזורית במזרח התיכון – ולמרות שהשטח בידינו, עדיין מסקנתו של בן-גוריון קיימת ועומדת: חלוקת הארץ היא יעד ציוני ראשון במעלה.

מרב מיכאלי: בזכות בן-גוריון מצאנו את השילוב בין התעוזה לבין הזהירות ההיסטורית – התעוזה לעשות את מה שחיוני לעם היהודי, לעשות ממש מהפכה בחיי העם היהודי; התעוזה להבין שתפסת מרובה – לא תפסת; היכולת להבין שאנחנו חותרות וחותרים לא אל המקסימום אלא אל האופטימום, וזה האופטימום שאנחנו צריכות וצריכים היום יותר מתמיד – לחפש עם כל העוצמה שלנו איך להחזיר את ישראל לחזון הציוני של מדינה לעם היהודי שהיא מדינה דמוקרטית.

מרב מיכאלי: "דמוקרטית" לא אומר, חלילה, להתקפל בפני כל אויב או אף אויב; "יהודית" לא אומר, חלילה, כפייה של אורתודוקסיה בלעדית.

מרב מיכאלי: האופטימום של בן-גוריון היה קיום העם היהודי במסגרת המהפכה הגדולה ביותר של העידן החדש לבין ההפנמה וההבנה שלא נוכל להיות ריבונים בכל שטחי מולדתנו.

מרב מיכאלי: השאלה הקריטית ביותר שעמדה בפני הציונות ועומדת בפניה גם עכשיו היא אם באנו לגאולת העם או לגאולת הארץ.

מרב מיכאלי: התשובה היא שבאנו לגאולת העם, ומה שדרוש לגאולת העם נובע מתוך גאולת הארץ, וגאולת הארץ כפופה לגאולת העם.

מרב מיכאלי: זאת ההבנה הקריטית של הציונות שהייתה לבן-גוריון ואפשרה את הקמת המדינה הזאת.

מרב מיכאלי: בן-גוריון התווה את הדרך שמפלגת העבודה צועדת בה עד היום.

מרב מיכאלי: הוא ההיסטוריה שלנו, הוא שזור בכל תחנה מתחנות חיינו.

מרב מיכאלי: השליחות והחובה שלנו היום הן לממש את המנהיגות ואת הפרגמטיות של דוד בן-גוריון, את החלום שהוא הגשים בהקמת המדינה הזאת – לפעול להסכם לחלוקת הארץ כדי לשמור על מדינת ישראל ולחזק את מדינת ישראל שלנו, מדינת ישראל של מגילת העצמאות, שדוד בן-גוריון היה ממנסחיה, שבה נאמר באופן מפורש: שוויון זכויות גמור, פיתוח לטובת כל תושבותיה ותושביה והושטת יד שלום לשכנותינו בשביל לשמור על הביטחון והקיימות שלנו.

מרב מיכאלי: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: תודה רבה לשרה מרב מיכאלי.

מיקי לוי: בקשה מיוחדת שאני נעתר לה – חבר הכנסת אופיר אקוניס, מהצד.

מיקי לוי: בבקשה, דקה לרשותך.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני.

אופיר אקוניס: אפילו בפחות.

אופיר אקוניס: אני מכבד ומעריך את ההחלטה לציין במליאת הכנסת את יום השנה לזכרו של ראש הממשלה ושר הביטחון הראשון דוד בן-גוריון.

אופיר אקוניס: אני חושב, אדוני, שיהיה ראוי – אם הוחלט להתחיל לקיים נוהג שכזה – לציין גם את זכרם של שאר ראשי הממשלה שהלכו לעולמם במהלך השנים הללו.

אופיר אקוניס: אני חושב שאולי מיותר לציין את שמותיהם.

אופיר אקוניס: אפשר לבוא ולומר: משה שרת, לוי אשכול, גולדה מאיר, מנחם בגין, יצחק שמיר.

אופיר אקוניס: יצחק רבין – כמובן, אנחנו מציינים את זכרו ביום מיוחד שנקבע בחוק, ואת אריאל שרון, כמובן, גם הוא, גם את אריאל שרון.

אופיר אקוניס: וייבדלו לחיים ארוכים, ראשי הממשלה המכהנים, עוד הרבה מאוד שנים יעמדו לזכותם.

אופיר אקוניס: הייתי מבקש להעלות את הנושא במזכירות הכנסת, לאשרו ולהודיע לנו מתי יתקיימו ימי הזיכרון לראשי הממשלה האחרים.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה, אנחנו נבדוק.

מיקי לוי: זו מטלה לא פשוטה, אני מודה, אבל אני מבטיח לבדוק אותה בכובד ראש.

מיקי לוי: תודה רבה, אנחנו מסיימים את הסעיף השלישי בסדר-היום, ציון יום הזיכרון לדוד בן-גוריון.

מיקי לוי: תודה רבה לבני המשפחה, לחברים, למי שהגיע לכבד את זכרו.

מיקי לוי: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: [לפי סעיף 45 לתקנון הכנסת.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – ממשלת בנט-עבאס מחדשת את התהליך המדיני לחלוקת הארץ והקמת מדינת טרור בלב ארץ ישראל – דיון בהשתתפות ראש הממשלה על פי בקשתם של 40 חברי כנסת.

מיקי לוי: ינמק חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

מיקי לוי: עשר דקות, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כמה סמלי שהדיון הזה מתקיים דקות ספורות לאחר שציינו כאן במליאת הכנסת את יום הזיכרון לראש הממשלה הראשון דוד בן-גוריון, מי שהכריז על הקמת מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': כמעט יובל שנים שהבית הזה דן ומתווכח על מה שקרוי קווי 67', על חבלי המולדת ביהודה ושומרון ועל איך להתמודד עם הסכסוך, עם הקונפליקט היהודי–ערבי במרחבים האלה.

בצלאל סמוטריץ': הממשלה הזו, למרבה הצער, מחזירה אותנו לדיון על קווי 48'.

בצלאל סמוטריץ': ההתקוממות הערבית שאנחנו חוזים לנגד עינינו בתקופה האחרונה – אם בירי ובאבנים ברחובות לוד, עכו ויפו, ואם בנאומים מעונבים מבית התנועה האסלאמית – ההתקוממות הזו היא מלחמת העצמאות החדשה שלנו.

בצלאל סמוטריץ': הידיים ידי עבאס אבל הקול הוא אותו הקול ההוא של חאג' אמין אל-חוסייני.

בצלאל סמוטריץ': כן, הממשלה הזו מקדמת תהליך מדיני על סטרואידים ביחס ליהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': לא משנה כמה בנט יכחיש, אין הרי למילים שלו שום ערך.

בצלאל סמוטריץ': יאיר לפיד, בכובעו כשר החוץ הרשמי של מדינת ישראל, מסתובב ברחבי העולם מול האמריקאים, מול האירופים, מול המצרים והירדנים ומשווק אוסלו ג' על סטרואידים – כן, אותה האיוולת באותה האדרת.

בצלאל סמוטריץ': שר הביטחון בני גנץ, בשורת "מחוות" – אותה מילה מכובסת, במירכאות כפולות ומכופלות – לאבו מאזן, איש חסר משמעות, שהפך לחסר משמעות בהרבה מאוד עבודה של שלטון ימין, שחוזר אל מרכז השיח והבמה.

בצלאל סמוטריץ': אני מזכיר: 4,000 אישורים בנגלה ראשונה, ומדובר כבר על שלב שני, שיקבלו מעמד ביהודה ושומרון, ובהתחייבות של אילת שקד למנסור עבאס, פנימה לישראל הקטנה – זכות שיבה זוחלת ודו-שלבית.

בצלאל סמוטריץ': הקלות, הטבות וקוראלס מדיני.

בצלאל סמוטריץ': כן, לא תהיה כנראה חתימה על מדשאות הבית הלבן בתקופה הקרובה, אבל יהיה לחץ בין-לאומי, כי המסלול – כן, אותו מסלול ארוך שהתנתקנו ממנו אחרי שגבה מאיתנו אלפי הרוגים ופצועים – חזר לחיינו בממשלה הזו.

בצלאל סמוטריץ': אבל כאמור, זו הבעיה הקטנה שלנו.

בצלאל סמוטריץ': הסכנה הגדולה היא שהממשלה הזו מחזירה אותנו למלחמת העצמאות של תש"ח, מלחמת העצמאות של 1948.

בצלאל סמוטריץ': הממשלה הזו מוחזקת כבת ערובה על ידי מי שמסרבים להכיר בזכות קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית; מי שאבות-אבותיהם פתחו נגדנו במלחמת שמד ובניהם עדיין רואים במדינת ישראל אסון, נכבה.

בצלאל סמוטריץ': לפיד הביע בעבר דאגה לריקי כהן מחדרה – היום הוא יושב עם מי שלא מוכן לגנות פגיעה בבנה, חייל צה"ל הלוחם בכפיר או בתותחנים.

בצלאל סמוטריץ': תסתכלו, אזרחי ישראל, איך התנועה האסלאמית מסבירה בשיח הפנימי בערבית את השבועות ואת החודשים האחרונים, איך היא מציגה את ההישג שבתלות של המדינה היהודית בהם ואת ההישגים הכבירים ותקציבי העתק שהם הביאו לחברה הערבית.

בצלאל סמוטריץ': הם מדברים על ניצחון, הם מדברים על זה שסוף-סוף מדינת היהודים מכירה בעוול, מודה בטעות, לא עלינו, ומתחילה לתקן.

בצלאל סמוטריץ': זו השפה, זו הטרמינולוגיה, זה השיח, זו האידיאולוגיה, זה החינוך.

בצלאל סמוטריץ': כן, עבאס הודה בקולו שאין אפשרות כרגע, אין היתכנות לנצח את מדינת ישראל בג'יהאד של חרב, אז עוברים לג'יהאד אזרחי.

בצלאל סמוטריץ': הקול אותו הקול, גם אם הידיים עוטות אצטלה של עור כבש ומתק שפתיים.

בצלאל סמוטריץ': במשך שנים מנסה הנהגת ערביי ישראל לכרסם באמונה שלנו, היהודים, בצדקת דרכה של הציונות, לטפח בנו רגשות אשם ונקיפות מצפון.

בצלאל סמוטריץ': זה מקורו של שקר הקיפוח והאפליה.

בצלאל סמוטריץ': וכך הם מציגים עכשיו את ההישגים: הינה, אנחנו עם היד על ההגה של המדינה היהודית, שתלויה בנו, ואנחנו מתחילים לתקן את העוול ההיסטורי – כך הם קוראים להכרזה של דוד בן-גוריון, שאת זכרו כיבדנו עכשיו, על הקמת מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אחיי היהודים, מול מלחמת העצמאות המתחדשת הזאת אנחנו מוכרחים להתאחד, כל מי שהציונות, היהדות, הביטחון והקיום שלנו כאן חשובים לו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו חייבים לפתוח עיניים אל הסכנה ולנצח שוב, בעזרת השם, כמו אז, בתש"ח.

בצלאל סמוטריץ': למרבה הצער והאבסורד, יהיו כנראה חלקים חסרי אחריות בשמאל שיעדיפו לשמור על יתרונם בוויכוחים הפנימיים בינינו היהודים על פני שילוב ידיים נגד האויב הערבי, ממש כמו אז בתש"ח, כשבזמן שהתותחים רעמו היו בשמאל מי שהעדיפו לירות על אחים כדי לבסס את ההגמוניה שלהם – אותה הפקודה השחורה והארורה שנתן יצחק רבין להטביע את אלטלנה, לאבד מצבורי נשק חיוניים גם במחיר פגיעה במאמץ המלחמה המשותף, רק כדי לשמור על ההגמוניה ועל השלטון.

בצלאל סמוטריץ': כמו אז גם עתה יש מי שמעדיפים חבירה לאויב ופגיעה במאמץ הלאומי המשותף רק כדי לשמור את ההגמוניה, את השלטון ואת הכיסא.

בצלאל סמוטריץ': אחיי היהודים, הם ימשיכו לזרוק בוץ, להסית, לקרוא לנו נחותים, וירוסים.

בצלאל סמוטריץ': למי אתם קוראים נחותים, למאות אלפי יהודים ציונים, מאמינים, אחים ולוחמים?

בצלאל סמוטריץ': במי אתם נלחמים?

בצלאל סמוטריץ': תראו איך שוב ילדות בנות 14 מובלות אזוקות למעצר רק כי ביקשו לממש את זכותן הדמוקרטית ולמחות על מותו של נער יהודי צעיר; תראו איך 25,000 מתיישבים חלוצים וגיבורים, סולתה ושמנה של החברה הישראלית, קצינים בכירים בסדיר ובמילואים, מלח הארץ, יעברו את החורף הזה בקור, בלי חשמל לחימום, בלי מים סדירים, כי הם גרים בהתיישבות הצעירה.

בצלאל סמוטריץ': בה בעת, בה בעת, הממשלה הזו תיתן חשמל באוטוסטרדה לצאצאיו של אל-חוסייני.

בצלאל סמוטריץ': הם יחוברו לחשמל, והמתיישבים בהתיישבות הצעירה ימשיכו לסבול בקור.

בצלאל סמוטריץ': אבל אנחנו לא נישבר.

בצלאל סמוטריץ': גם במלחמת העצמאות הזו אנחנו ננצח, בעזרת השם, עם הרבה אמונה, הרבה אהבה, הרבה נחישות וביחד.

בצלאל סמוטריץ': ובדיוק כמו מנחם בגין אז, שצעק בכל השפות שהכיר רגע לפני שקפץ אל המים: "לא למלחמת אחים", כמו בגין שהעדיף אז את האחריות הלאומית על פני פוליטיקה קטנה, גם אנחנו, המחנה הלאומי – אנחנו, שאנחנו הרוב בעם – ניקח אחריות ובעזרת השם ננצח, אבל ביחד.

בצלאל סמוטריץ': אסור לנו לתת להם מתנה ולריב בינינו.

בצלאל סמוטריץ': אסור לנו לתקוף ולהוציא מהמחנה כל מי שחושב מעט אחרת.

בצלאל סמוטריץ': כולנו אחים, כולנו שותפים לדרך – דרך שהיא הרבה הרבה יותר גדולה מוויכוחים וחילוקי דעות בינינו.

בצלאל סמוטריץ': וגם היום, כמו אז, כמו בגין שהפך מפליט שקפץ אל המים מאלטלנה הבוערת לראש ממשלה ולמנהיג שהעביר את השלטון אל המחנה הלאומי, כך גם אנחנו ננשוך שפתיים, נעבוד קשה ונחזור בעזרת השם להנהיג את מדינת ישראל, בכוח הזכות, בכוח האהבה ובכוח האמונה – אמונה בקדוש ברוך הוא, בעם ישראל ובצדקת דרכה ומוסריותה של הציונות.

בצלאל סמוטריץ': ואני, לסיום, אדוני היושב-ראש, מבקש להעביר מסר לעבאס המנומס שמסתובב כאן כמו טווס.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לצטט לו את דבריו של שמעון החשמונאי בתשובתו לשליחו של אנטיוכוס השביעי: "לא ארץ נוכרייה לקחנו ולא ברכוש זרים משלנו, כי אם נחלת אבותינו, אשר בידי אויבינו בעת מן העיתים בלא משפט נכבשה, ואנחנו, כאשר הייתה לנו העת, השיבונו את נחלת אבותינו".

בצלאל סמוטריץ': לא משנה, מנסור, כמה נפתלים בנטים ישתחוו עפר לרגליך, את קומתו של העם היהודי השב לארצו לא תשפיל – –

מיקי לוי: משפט סיום, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': – – וברוחו לא תפגע.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו ננצח, בעזרת השם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: מסיעת הליכוד – חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

מיקי לוי: שלוש דקות, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנושא הוא דיון בתהליך מדיני עם חשש גדול של הובלת ממשלת השמאל בנט-עבאס.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס למשפט אחד שאני אומר בתקשורת ואנשים אומרים לי: באמת?

יואב קיש: לזה אתה מתכוון?

יואב קיש: והוא הסכנה הגלומה בהובלה של ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט.

יואב קיש: אני אומר משפט: "בנט מסוכן לישראל", ואומרים לי: באמת?

יואב קיש: איך אתה אומר דבר כזה?

יואב קיש: נפתלי בנט מסוכן לישראל?

יואב קיש: אז אני רוצה להסביר מדוע.

יואב קיש: אני הולך לנמק מאיפה הלוגיקה שהביאה אותי לאמירה הזו.

יואב קיש: וזו לא אמירה מתלהמת, זו לא אמירה של שיח מסוכן, זו אמירה של ניתוח מעמיק מדוע בנט מסוכן לישראל.

יואב קיש: אני מודה – נמצא פה נפתלי בנט – אני לא מכיר אותו אישית.

יואב קיש: היו לי איתו שתי אינטראקציות אישיות, אחת בערב קבלת המנדט, שהוא מאוד רצה לקבל את המנדט במקום לפיד, וקיבל בסוף – בעניין הזה אני לא איכנס לפרטים, אבל זה היה אירוע שהיה שם משא ומתן מסוים סביב קבלת המנדט, אבל יצא לי לראות את ההתנהלות האישית שלו.

יואב קיש: וההתנהלות השנייה שלו, שאת חלקה אני מכיר, את חלקה כולנו מכירים, זו ההתנהלות במשא ומתן מול מנסור עבאס.

יואב קיש: בנט, אתה נכנעת לכל דרישה של עבאס במשא ומתן.

יואב קיש: הרי היה לעבאס סיפור שקרי, סיפורי סבתא.

יואב קיש: כל פעם שהוא היה רוצה משהו ונפתלי היה אומר: לא, מה פתאום?

יואב קיש: אז עבאס היה ממציא לו איזו המצאה והיה אומר:

יואב קיש: הליכוד נתן לי את זה – מילת הקסם, מילת השקר – ואז מייד בנט נכנע.

יואב קיש: איך אנחנו יודעים שהליכוד לא נתן?

יואב קיש: כי אם הליכוד היה נותן, היינו מקבלים את החוק לבחירה ישירה, היינו כבר בהצבעה לבחירה ישירה, ואני אומר לכם, נתניהו היה ראש הממשלה לאחר ניצחון מוחץ בבחירה ישירה.

יואב קיש: אבל לא נכנענו.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי אמרנו שאנחנו בחוק קמיניץ לא נוגעים.

יואב קיש: אני אמרתי את זה.

יואב קיש: הינה, ווליד טאהא נמצא פה; אני, במשא ומתן ישיר עם ווליד טאהא, אמרתי לו: אנחנו לא נשנה את חוק קמיניץ.

יואב קיש: אנחנו רוצים את החוק לבחירה ישירה, אבל אנחנו לא נעשה כל דבר.

יואב קיש: דרך אגב, זה בהנחיית ראש הממשלה דאז נתניהו, לא המצאתי פה משהו.

יואב קיש: אבל בנט, התאים לו להיכנע.

יואב קיש: למה התאים לבנט להיכנע?

יואב קיש: בגלל השאפתנות שלו, האמביציה האישית חסרת המעצורים וחסרת הגבולות.

יואב קיש: ולכן, נפתלי בנט, אתה מסוכן לישראל.

יואב קיש: אין לך מעצורים, אין לך אידיאולוגיה, והיום גם אין ציבור מאחוריך.

יואב קיש: אתה פשוט מסוכן לישראל, כי אתה תעשה כל דבר בשביל לשמור על הכיסא שלך.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים, אדוני ראש הממשלה, הממשלה שבראשותך אפשרה ואישרה לשר האוצר להתעלל בסקטור אחד בחברה הישראלית, כאילו אותה קבוצה הייתה כת מצורעים; כאילו שכל תחלואי החברה בישראל נעוצים בה ובסביבתה.

יעקב מרגי: לא ייתכן שממשלה שמאשרת תקציב שיש בו תוספת של כ-30 מיליארד ש"ח, וכשיש כסף לכל גחמה של מפלגה ומפלגה מחברות הקואליציה ולכל גחמה של חבר כנסת מחבריה, ממשלה שאישרה תוספת קואליציונית בערכים של מיליארדים וכספים קואליציוניים לחברי כנסת כאילו לא די במה שמפלגתם לקחה, ועוד תוספת של חצי מיליארד ש"ח – אותה ממשלה הטילה גזרות ומיסים על קבוצה אחת בחברה הישראלית, קבוצה שגם ככה קשה לה אובייקטיבית.

יעקב מרגי: בא שר האוצר שלך, של הממשלה הזו, שר אוצר שנוהג ונוקט נקמנות, הרס, יהירות, זחיחות הדעת, דורסנות ונקמנות, תבע, דרש והטיל מיסים וגזרות שחלות אך ורק על החברה החרדית.

יעקב מרגי: אין כלכלן אחד באוצר בעשור האחרון שהסכים להעלות מיסים.

יעקב מרגי: כמה ניסיונות היו לטפל בבעיה כזאת על ידי הגדלה פה – אמרו: מיסים לא מעלים.

יעקב מרגי: יאשר שר האוצר.

יעקב מרגי: כלכלן אחד באוצר בעשור האחרון לא הסכים להעלות ולו אפילו 0.1% של מיסים.

יעקב מרגי: אותו שר אוצר הטיל מיסים על הכלים החד-פעמיים.

יעקב מרגי: הרי ידוע לכולם שיש חומרים נוספים שאינם מתכלים ונצרכים בכמויות אסטרונומיות בחברה הישראלית, אבל מה אכפת לנו?

יעקב מרגי: זה מתאים לדפוק את החרדים?

יעקב מרגי: קדימה.

יעקב מרגי: ואם לא די בכך, מס זה לא השביע את תאוותו של אותו שר אוצר לנקום ולשנוא – הטיל מס על השתייה הממותקת, שוב, מס שמכוון כל-כולו לחברה החרדית.

יעקב מרגי: נכון, זה לא בריא, אך אני שואל: האם רק תרבות צריכה זו לא בריאה בחברה הישראלית?

יעקב מרגי: האם שתיית האלכוהול בחברה הישראלית לא דרדרה את בני הנוער וגרמה להם להתמכרות ולשימוש מופרז באלכוהול?

יעקב מרגי: ואותו שר אוצר ממשיך בלהט השנאה והתיעוב והיהירות האופיינית לו לבטל את סבסוד מעונות היום.

יעקב מרגי: אבל למי מבוטל הסבסוד?

יעקב מרגי: אך ורק לאוכלוסייה החרדית, אוכלוסייה אחת שחלק לא מבוטל ממנה בחר לשבת וללמוד תורה במדינת ישראל, במדינת היהודים; ואנחנו לא מתנצלים על כך.

יעקב מרגי: אדוני ראש הממשלה, ובאמצעותך לשר האוצר – שהוא, לצערי הרב, אני אומר מילה קשה, אטום וחסר רגש – בתפיסת העולם הקודמת והחשוכה של מדינת ישראל, מעונות היום היו למטרת אכסון ילדים.

יעקב מרגי: כך היה מוגדר בחוק.

יעקב מרגי: ידידי סגן השר סגלוביץ', פעם במטרות של מעונות היום היה כתוב:

יעקב מרגי: אכסון ילדים כדי שהאם תוכל לצאת לעבודה.

יעקב מרגי: אני שמח שבמדינת ישראל של היום התפיסה הזו כבר שונתה בשנים האחרונות, והממשלה הקודמת קיבלה החלטה להעביר את מעונות היום למשרד החינוך – לא בגלל ששר הכלכלה או שר העבודה לא יודעים לטפל בזה כפי שצריך, אלא בתפיסת עולם שכל מה שחינוך זה חינוך, החינוך מתחיל מלידה, ולתת הזדמנות לילדים.

יעקב מרגי: אתה רוצה להתחשבן עם ההנהגה של הציבור החרדי?

יעקב מרגי: אתה רוצה לדפוק את הציבור החרדי?

יעקב מרגי: למה את הילדים?

יעקב מרגי: תמצא אישה אחת – אתה הרי רשאי לחתום על כל צו מיסים, בלי הכנסת, בלי הממשלה, ואני יכול למנות עוד כמה עוולות, וכתבתי אותן.

יעקב מרגי: אני רואה שהזמן – אני לא אוהב לחרוג.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר לכל אלה שמצקצקים ופונים אלינו שאנחנו מרחיקים את עם ישראל מהיהדות, "החרדים מרחיקים" – אז אני רוצה לומר להם לא לבלבל את העובדות.

יעקב מרגי: בינתיים התנועה של החזרה בתשובה היא גדולה יותר.

יעקב מרגי: לצערי הרב, כל אלה שדיברו בשם הנאורות, בשם השיתוף – בואו נבדוק באוכלוסיות, במגזרים שלהם, כמה דתל"שים יש; בואו נראה מה קרה לקהילה הרפורמית, שהיא הרימה את הדגל של ביטול מונופול הרבנות הראשית, זו סיסמה של התנועה הרפורמית.

יעקב מרגי: מה קרה להם בקהילות שלהם, הם קירבו או הרחיקו?

יעקב מרגי: אנא, אני קורא לכם, אתם במסלול לא נכון.

יעקב מרגי: אפשר לעשות שינויים נדרשים, אפשר לעשות זאת בהידברות, במתינות.

יעקב מרגי: אתם רצים ריצת אמוק, ואותו שר אוצר – ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש – מצהיר כאילו כבש את הבופור, ולמוחרת הוא אומר: אנחנו מסתערים עכשיו על הגיור.

יעקב מרגי: יש לכם תמיד הזדמנות לחזור בכם ולנסות לתקן את מעשיכם.

יעקב מרגי: הכיוון הוא לא נכון והרסני.

יעקב מרגי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת מרגי.

מיקי לוי: חבר הכנסת ליצמן, בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראינו כולנו שהקואליציה חוגגת את אישור התקציב.

יעקב ליצמן: איך הם אומרים?

יעקב ליצמן: סוף-סוף יש תקציב למדינה, אמרתם לנו.

יעקב ליצמן: ואני שואל אתכם: מה אתם חוגגים?

יעקב ליצמן: מה יש לחגוג ולשמוח?

יעקב ליצמן: אתם חוגגים על קיצוץ בישיבות ובעולם התורה?

יעקב ליצמן: אתם חוגגים את הקיצוץ במחיה של משפחות ברוכות ילדים, שיצטרכו להוציא יותר על כלים חד-פעמיים, על מס על שתייה מתוקה, על מעונות יום?

יעקב ליצמן: אתם חוגגים על הרס הדת והכשרות במשרד הדתות?

יעקב ליצמן: או אולי אתם חוגגים שעשקתם את הדירות שיועדו לחרדים בקריית גת מערב?

יעקב ליצמן: ולשמחה מה זו עושה?

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אתה בטח זוכר מי המפלגה שהכי לחמה נגד הכספים הקואליציוניים, שאמרה שזו שחיתות ושוד הקופה הציבורית – יש עתיד, יאיר לפיד.

יעקב ליצמן: הוא גם הגיש הצעה לבטל את הכספים הקואליציוניים, ומי המפלגה שלקחה הכי הרבה כספים קואליציוניים, יותר מכולם?

יעקב ליצמן: כן, כן, יש עתיד; גם לחתולים, אגב.

יעקב ליצמן: מה שמתברר, שמדובר בחבורת שקרנים מאחזי עיניים.

יעקב ליצמן: אין להם ערכים ואין להם רחמים.

יעקב ליצמן: אדוני ראש הממשלה, אני מבקש, תסתכל לי בעיניים ותגיד לי מה חשבת כשהבטחת לי שלא תחבור שוב ללפיד נגד החרדים.

יעקב ליצמן: אחסוך מכם, חברי הכנסת, את כל מה שתינה בנט באוזניי על לפיד, חברו מברית האחים.

יעקב ליצמן: אבל הבטחת והתחייבת שלא תחזור על הטעות הזאת, כלשונך.

יעקב ליצמן: ביקשת הכרה ושיתוף פעולה, וקיבלת.

יעקב ליצמן: מה קיימת בתמורה?

יעקב ליצמן: שקר וכזב.

יעקב ליצמן: בזכותך, בזכות הפרת הבטחותיך לי וכמובן לבוחרים שלך, הוקמה ממשלת זדון שפוגעת ביהדות, שהורסת את מסורת ישראל ומנסה להרע לעולם התורה.

יעקב ליצמן: הקמת ממשלת רפורמים שלא הייתה כמוה מעולם.

יעקב ליצמן: בזכותך הכול בסכנה – הכותל, השבת, הכשרות, הגיור, הצביון היהודי וערכי היהדות.

יעקב ליצמן: לממשלה הזו אין זכות קיום.

יעקב ליצמן: הבאתם תקציב מלא גזרות והעלאות מיסים, ללא בשורה ובלי חמלה.

יעקב ליצמן: אני קורא לכם, חברי הכנסת, לתמוך בהפלת ממשלת הזדון, ויפה שעה אחת קודם.

יעקב ליצמן: אני רוצה להקריא פסוק מתהילים, פרק י"ד: "למנצח לדוד אמר נבל בלבו אין אלהים, השחיתו התעיבו עלילה אין עֹשה טוב".

יעקב ליצמן: נבל זה ראשי תיבות – נפתלי בנט וליברמן.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ליצמן, אני הייתי חוסך את הסיומת של נבל לראש הממשלה.

יעקב ליצמן: זה פסוק מתהילים.

מיקי לוי: הבנתי, אבל התוספת היא שלך.

מיקי לוי: אני אומר לך, זה לא מכובד.

מיקי לוי: תחזור בך, חבל.

יעקב ליצמן: לא חוזר בי.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: זה המשך השיח הפוגעני.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, לפני שאני אתחיל, בהמשך להערה שלך לחבר הכנסת ליצמן – – –

מיקי לוי: להפעיל את השעון.

מיקי לוי: אני מפעיל.

אורית סטרוק: לא, לא, אם אתה יכול בבקשה לא להפעיל – – –

מיקי לוי: לא, זה הזמן שלך.

מיקי לוי: בבקשה.

אורית סטרוק: טוב, אתה יודע יפה מה רציתי לומר, אבל בסדר.

מיקי לוי: בבקשה, תתחילי.

אורית סטרוק: מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני אגיד קודם כול בקצרה לך, אדוני היושב-ראש, אם הערת לחבר הכנסת ליצמן, מן הראוי שסוף-סוף תעיר לחבר הכנסת כסיף, שכינה כאן מעל הבמה הזאת את קצין צה"ל קלגס – –

מיקי לוי: הערתי לו, הערתי לו.

אורית סטרוק: – – ולא הערת לו במליאה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, מכיוון – – –

אורית סטרוק: טוב, לא משנה.

מיקי לוי: אני אוסיף לך.

אורית סטרוק: תפסיק את הזמן.

אורית סטרוק: תפסיק את הזמן.

עופר כסיף: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, שנייה אחת.

מיקי לוי: אני אמרתי לך שהערתי.

מיקי לוי: כשאמר את השם לא ידעתי במי מדובר, גם אמרתי את זה, ולכן – –

אורית סטרוק: הערת לו במליאה?

עופר כסיף: הוא קלגס, הוא קלגס.

מיקי לוי: – – ולכן הערתי, התנצלתי – ואת ממשיכה.

מיקי לוי: אבל בבקשה, זה הזמן שלך.

קטי קטרין שטרית: עופר, תיזהר ממני.

עופר כסיף: אני בחיים לא איזהר.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, תודה.

אורית סטרוק: אתה מתחיל לספור לי?

מיקי לוי: אני אוסיף לך חצי דקה.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: נפתלי, ידידי משכבר הימים, עליתי לכאן כדי לשאול אותך כמה שאלות, ואני אודה אם תסתכל עליי, אני חושבת שזה מן הראוי.

אורית סטרוק: שאלה ראשונה: אתה, נפתלי, יודע היטב, מכיר היטב את ההשתלטות הפלסטינית על שטחי C, את הפרויקט הענק שלהם.

אורית סטרוק: אתה, כשהיית שר ביטחון, ישבת איתי על המפות.

אורית סטרוק: ולפני שהקמת את הממשלה פניתי אליך, ביקשתי והתחננתי שתשמור את משרד הביטחון בידי שר ממפלגת ימין, כי אמרתי לך: בשביל למסור את חבלי ארץ ישראל לא צריך הסכם מדיני, מספיק הסכם קואליציוני.

אורית סטרוק: מספיק הסכם קואליציוני.

אורית סטרוק: זו לא חוכמה שאתה מדבר עם יועז הנדל.

אורית סטרוק: תקשיב.

אורית סטרוק: ועכשיו תחת ממשלתך – זה לא במחדל, זה לא בחוסר מעש, זה ב"קום ועשה" – חבלי ארץ ישראל נמסרים יום-יום ורגע-רגע לאבו מאזן.

אורית סטרוק: לא צריכים שיחות מדיניות בשביל זה, נפתלי.

אורית סטרוק: איך אתה חי עם זה?

אורית סטרוק: זו השאלה הראשונה.

אורית סטרוק: השאלה השנייה: יושב לידך שר המודיעין, נכון?

אורית סטרוק: שר המודיעין שלך.

אורית סטרוק: איך אתה חובר לרע"מ?

אורית סטרוק: איך אתה מקים ממשלה עם מפלגה שאתה כתבת פוסט שלם שמסביר שהיא מפלגה תומכת טרור, ואתה לא מטיל על גורמי המודיעין בממשלה שלך לבדוק?

אורית סטרוק: אתה משאיר להרצל חג'ג' לבדוק אם רע"מ תומכת בטרור; אתה משאיר לעו"ד דמרי לחשוף מה עשה מנסור עבאס במשרד שלו כשהוא יצא להגן על הרוצחים של משפחת פוגל.

אורית סטרוק: מה אומר על זה הרב רונצקי, נפתלי?

אורית סטרוק: מה אומר על זה הרב רונצקי, שמביט בך מלמעלה?

אורית סטרוק: זה לא עוזר שאתה מתעלם, אתה שומע מה שאני אומרת.

אורית סטרוק: והשאלה הנוספת – על ילדי ההתיישבות הצעירה, שאתה הבטחת, הבטחת, להסדיר אותה בישיבת הממשלה הראשונה בראשותך, ועכשיו, מחר, נפתלי, יתקיימו פה בבניין הזה שני דיונים במקביל – דיון אחד על אלה שאתה מסדיר אותם, מאות אלפי בתים ערביים אתה מסדיר – –

מיקי לוי: משפט אחרון, בבקשה.

אורית סטרוק: – – ודיון בחדר אחר על הילדים שאתה מפקיר, מפנה להם עורף – –

מיקי לוי: תודה רבה.

אורית סטרוק: – – 12,000 ילדי ישראל שסמכו עליך ואתה מפקיר אותם לפגעי מזג האוויר.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, הוספתי לך דקה שלמה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורית סטרוק: נפתלי, אני מתביישת בך.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: הוא התבלבל.

עאידה תומא סלימאן: סלימאן או סילמן?

מיקי לוי: לא, חברת הכנסת סלימאן.

מיקי לוי: אמרתי את זה נכון.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, למרות שזה דיון של 40 חתימות, את הנאום שלי היום אני רוצה להפנות לימין באופוזיציה, לימין הקשה שבאופוזיציה, שהפגין בכיכר הבימה בשבוע שעבר.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להפנות את הנאום לכל מי שחושש שממשלת השינוי הולכת לגמור את החלום הציוני ולמכור את המדינה לחמאס.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד לכם שאין לכם מה לדאוג, הממשלה הזו היא לא פחות ימנית, לא פחות אכזרית ולא פחות מחזקת את הכיבוש מכל הממשלות של נתניהו.

אביר קארה: אין דבר כזה כיבוש.

עאידה תומא סלימאן: כמו שכתב רק אתמול חברי מוסי רז – – –

אביר קארה: אין דבר כזה כיבוש.

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, חבר הכנסת קארה, תודה.

עאידה תומא סלימאן: כמו שכתב רק אתמול חברי מוסי רז, חבר הקואליציה – – –

אביר קארה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, אני אצטרך לתת זמן נוסף.

מיקי לוי: אתה סתם מפריע.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אני מבקש, תא הליכוד, בבקשה שקט.

עאידה תומא סלימאן: כמו שכתב אתמול חברי מוסי רז, חבר הקואליציה שמכיר אותה מבפנים, בתגובה ליואב קיש: צודק יואב.

עאידה תומא סלימאן: זאת ממשלת ימינה.

עאידה תומא סלימאן: ימנית כמו הליכוד, רק ישרה.

עאידה תומא סלימאן: אז הינה כמה דוגמאות למה שהממשלה הזו עושה, כדי להראות לכם, אנשי הימין פה במשכן, שאין לכם מה לדאוג לפי המחשבות שלכם.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה הזו, ממשלת השינוי, הגדירה כארגוני טרור שישה ארגוני זכויות אדם.

עאידה תומא סלימאן: ממש תוכנית העבודה של נתניהו – להצמיד לכל דבר שמתנגד לכיבוש ולדרכו את הכינוי "טרור" וכך לפרק את ההתנגדות הפוליטית לכיבוש.

עאידה תומא סלימאן: במסיק הנוכחי בגדה המערבית, לפי נתוני מערכת הביטחון, יש עלייה של 60% באלימות המתנחלים לעומת שנה שעברה.

עאידה תומא סלימאן: כמו שאנחנו רואים בכל שבוע, התפרעויות של מתנחלים נעשות בגיבוי ובעזרה של הצבא.

עאידה תומא סלימאן: רק בסוף השבוע האחרון ראינו איך מתנחלים, בגיבוי הצבא, משתלטים על גן משחקי ילדים, גן משחקים של פלסטינים, כי חס וחלילה שלא יהיו חיים חצי נורמליים לפלסטינים.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה הזו מתכננת לבנות 3,000 יחידות דיור ומתנגדת להקמה מחדש של קונסוליה אמריקאית לפלסטינים בירושלים, כי היא לא מוכנה להכיר במעמד הבין-לאומי של ההנהגה, ומעמיקה את כיבוש ירושלים המזרחית.

עאידה תומא סלימאן: כן, חברים, במישור המדיני, הצבאי, הכלכלי והחברתי הממשלה הזו היא לא עשר מעלות ימינה, היא 50 מעלות ימינה.

עאידה תומא סלימאן: ועל האופוזיציה הימנית – אתם יכולים לנוח, הממשלה הזו אפילו הצליחה במה שלא הצלחתם לאורך כל השנים: לנטרל כוחות שנאבקו נגד הכיבוש בבית הזה ולהשתיק אותם, ובשתיקה שלהם הם נותנים את תעודת הכשרות.

עאידה תומא סלימאן: גם מרצ וגם רע"מ עושים את העבודה המלוכלכת בשבילכם ונותנים לממשלה הזו תעודת כשרות.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת ישראל כץ.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא תאפשרו לדובר לומר את דברו בלי הפרעות.

ישראל כץ: אני לא יכול שלא להתייחס לחיזיון המדהים הזה של ראש ממשלה ושני שרים בכירים עומדים במשולש ופשוט מנסים להוליך שולל את הציבור.

ישראל כץ: באופן עובדתי באים ולוקחים את הישגי הממשלה הקודמת, של צמיחה צפויה וחזויה של 7.1%, של גירעון יורד – שהיום פורסם רשמית מה שידענו – של 5.5%, של דירוג אשראי גבוה, של אבטלה יורדת, ולנכס את זה כביכול לפעילות הממשלה הנוכחית.

ישראל כץ: אנחנו הענקנו סיוע נרחב לעצמאים, לשכירים, לבעלי העסקים, למובטלים – סיוע שאתם מתחתם עליו ביקורת.

ישראל כץ: אנחנו העברנו 160 מיליארד שקלים עד מחצית השנה הזאת, שהגיעו לכל מי שהיה צריך, וזה מה שגרם שעם הבאת החיסונים, אותו מבצע, עם פתיחת המשק, המשק הישראלי המריא והביא לתוצאות האלה.

ישראל כץ: ואנחנו נראה בשנה הבאה מה יהיו תוצאות התקציב שלכם.

ישראל כץ: הדבר השני שעשיתם, למרות הצמיחה הגדולה ועודף של עשרות מיליארדים, שאני יודע עליהם היטב – במקום לנצל את הכספים להשקעה בצמיחה אתם מטילים מיסים.

ישראל כץ: אתם מטילים מיסים, גזרות, מפתח ביתו של האדם על החשמל, על המים, על הדלק, על ביקורי רופאים, על ארנונות, על קניית כלים חד-פעמיים ועל קניית משקאות ועל כניסת רכבים לתל אביב בטרם הושלמה תשתית התחבורה הציבורית, וזה מס לכל דבר.

ישראל כץ: ואתם עושים את זה בגלל הדבר השלישי שעליו אני רוצה להצביע; אתם עושים את זה בניגוד למה שתוכנן, בניגוד למה שנדרש מבחינה כלכלית – אתם עושים את זה כדי להעביר כסף שהתחייבתם למנסור עבאס לצורך ההישרדות שלכם.

ישראל כץ: מנסור עבאס הוא ראש הזרוע הפוליטית של התנועה האסלאמית בישראל במקביל לאסמאעיל הנייה, שהוא ראש הזרוע המדינית של החמאס, התנועה האסלאמית בעזה.

ישראל כץ: שניהם כפופים לתנועת האחים המוסלמים, שחרתה על דגלה את השמדת מדינת ישראל.

ישראל כץ: לא שמעתי את עבאס, בין כל דברי החלקלקות שהוא משמיע, אומר שהוא שולל את אמנת האחים המוסלמים, שהוא שולל את אמנת החמאס.

ישראל כץ: הוא מדבר על סיוע אזרחי – גם אנחנו נתנו סיוע אזרחי.

ישראל כץ: לכן יש כאן סכנה גדולה שהממשלה הזאת בחולשתה גם פוגעת בכלכלה וגם בונה תשתית אסלאמית במדינת ישראל.

ישראל כץ: נפתלי, ראש הממשלה, הרבה אחרי שישכחו מי היית, עדיין נתמודד עם הנזקים הקשים שייגרמו כאן למדינת ישראל.

ישראל כץ: נכון שגם בממשלות שהיית וגם כשמינית את אורי אריאל להיות אחראי מטעמך לטיפול בנושא הבדואים – גם יאיר שמיר שהוא מישראל ביתנו היה אחראי ובני בגין מתקווה חדשה, שלושתם היו אחראים לטיפול בנושא הבדואים בנגב – גם אם הדברים לא נעשו בצורה מלאה, יש הבדל בין זה לבין למסור את המפתחות למנסור עבאס ולתנועה האסלאמית.

איתן גינזבורג: תודה.

ישראל כץ: מה שיקרה שם זה רצף של אוטונומיה פלסטינית בדואית, ואותם בדואים שעוד היו נאמנים למדינה ייסחפו בעקבות כל הדברים האלה שאתם עושים, במפתחות שאתם נותנים, לכיוונים שיאיימו על צביונה היהודי והציוני של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת ישראל כץ.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו דנים היום בהבעת אי-אמון בממשלה, דיון 40 חתימות בכל מה שקשור להתנהלות ממשלת בנט ועבאס בכל מה שאנחנו לאורך שנים הקפדנו לעשות – שמירה על ארץ ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: ארץ ישראל היא לא דבר מובן מאליו.

מכלוף מיקי זוהר: את ארץ ישראל קיבלנו לפני אלפי שנים מהקדוש ברוך הוא.

מכלוף מיקי זוהר: הוא נתן אותה לאברהם, ואנחנו, עם ישראל, 12 השבטים, קיבלנו את הארץ הזו בירושה מאבותינו.

מכלוף מיקי זוהר: לארץ ישראל יש יכולת בלתי רגילה, ולאף אחד אין את הזכות או את הלגיטימציה לפגוע בארץ ישראל או לחלק אותה או לתת משהו ממנה, משום שהיא לא שלו.

מכלוף מיקי זוהר: היא של עם ישראל כולו, והיא התקבלה מהקדוש ברוך הוא, ואין לאף אחד את הזכות או את היכולת לתת חלקים ממנה.

מכלוף מיקי זוהר: מי שיעז להרים את ידו על ארץ ישראל – ידו תיגדע.

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר את הדבר הזה משום שאני יודע כמה קודש יש בארץ הזו, כמה עוצמה יש בארץ הזו, הארץ של עם ישראל, של העם היהודי.

מכלוף מיקי זוהר: כשאני ראיתי את הממשלה הזאת קמה, התחלתי לחשוש לארץ ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: חששתי ואני עדיין חושש שהחברים שמרכיבים את הקואליציה הנוכחית אלו גורמים שאינם חפצים בארץ ישראל השלמה, שיהיו מוכנים לחלק אותה, שיהיו מוכנים להקים פה בארץ ישראל, בבירת ישראל, קונסוליות לפלסטינים.

מכלוף מיקי זוהר: הדבר הזה צריך להטריד כל אחד ואחת מאיתנו, משום שביום שנפקיר את ארץ ישראל, לא רחוק היום מכך שנפקיר את יהדותנו, כי הזכות שלנו בארץ הזו נובעת מעצם יהדותנו.

מכלוף מיקי זוהר: אז אמרנו שהממשלה הזו מסכנת את ארץ ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו גם רואים שהיהדות לא עומדת בראש סדר העדיפויות של הממשלה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אני קורא לאזרחי ישראל לשים לב לפרטים האלה, משום שבפעם הבאה שאתם תלכו לקלפיות ותצטרכו לבחור הנהגה, אתם צריכים לבחור בהתאם למה שטוב למדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: לסיום אומר, אדוני היושב-ראש: טובים למדינת ישראל ארץ ישראל השלמה וחיזוק יהדותנו והמורשת היהודית פה במדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראש הממשלה, כנסת נכבדה, לפני שבועיים ביקר יושב-ראש הרשות הפלסטינית אבו מאזן ביריחו שבבקעת הירדן – לב הקונסנזוס הישראלי.

קטי קטרין שטרית: בביקורו הרשמי, כשלצידו פמליה של ראשי הרשות הפלסטינית, הוא הצהיר קבל עם ועדה ועולם שהרשות מתכוונת להקים עיר חדשה בסמיכות ליריחו, עיר שתתפרס על 840 דונם מאדמות בקעת הירדן, עיר שתמנה בשלב הראשון 5,400 יחידות דיור.

קטי קטרין שטרית: עיר ואם איפה?

קטי קטרין שטרית: בישראל.

קטי קטרין שטרית: כשאבו מאזן הכריז על הקמת העיר הפלסטינית החדשה במעמד חגיגי ומתוקשר, ממשלת ישראל והעומד בראשה שתקו – ועדיין שותקים – נוכח ההכרזה הזו.

קטי קטרין שטרית: אבל למה דווקא בעת הזו אבו מאזן הכריז את ההכרזה שלו?

קטי קטרין שטרית: כי כבר בפברואר 2020, ארבעה חודשים אחרי שממשלת נתניהו הסדירה את מבואות יריחו – היישוב ה-22 בבקעת הירדן והאחרון שלא היה מוסדר – אחרי שממשלת ישראל בראשות הליכוד עשתה זאת ויצרה ציר אסטרטגי בין היישובים רימונים וכוכב השחר בואכה היישובים ייט"ב, מבואות יריחו ונעמה, מייד הגיעה ממשלת אבו מאזן, דרסה את האסטרטגיה הישראלית ויצרה חיץ בין היישובים הישראליים, והופכת את היישובים נעמה ומבואות יריחו למובלעת שחונקת את ציר 90 – ואתה שותק, אדוני ראש הממשלה – וזאת במטרה לחנוק את ההתיישבות הישראלית.

קטי קטרין שטרית: והממשלה שלך לא עושה דבר.

קטי קטרין שטרית: זה קורה במשמרת שלך.

קטי קטרין שטרית: יישובים הופכים למובלעות, כבישים הופכים לצירים צפופים ומאוימים, ושוב הממשלה שלך שותקת ולא עושה דבר ומפקירה בעצם את התושבים היהודים ואת ההתיישבות.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לומר לך, הרי אתה לא מסוגל, יועז הנדל, אתה הרי לא מסוגל, אדוני ראש הממשלה, להסתכל לי בעיניים, כי הפכת להיות שחצן.

קטי קטרין שטרית: אתה חי בסרט, אדוני ראש הממשלה.

קטי קטרין שטרית: אבל אני מסתכלת לך בעיניים ואומרת לך: אם הממשלה שלך תמשיך לשרת את האינטרס הפלסטיני, אתה תיזכר לדיראון עולם כמי שהפקיר את מדינת ישראל ואת ביטחון עם ישראל.

קטי קטרין שטרית: השתיקה שלך כל כך מסוכנת.

קטי קטרין שטרית: היא מסוכנת גם כשאתה מתעלם מהקשר בין רע"מ לחמאס; מסוכנת כשאתה שותק כשלפיד נושא נאום שבו הוא אומר שהאנטישמיות היא שנאת זרים.

קטי קטרין שטרית: וגם לא אמרת מילה וחצי מילה על העוזרת הבעייתית של רם בן ברק, גם לא על המינוי של גיסתו של לפיד לתפקיד בכיר בדירקטוריון של קק"ל.

קטי קטרין שטרית: ומתי מצאת לנכון להראות שביב של אסרטיביות מדומה?

איתן גינזבורג: נא לסיים.

קטי קטרין שטרית: רק מול הימין.

קטי קטרין שטרית: למה מול הימין?

קטי קטרין שטרית: כי בעצם גם כשהלכת לוועידת האקלים, על מה דיברת?

קטי קטרין שטרית: על האופוזיציה המתפוררת, כשלא קורה דבר כזה.

קטי קטרין שטרית: אמרת: הצלנו את ישראל מבחירות חמישיות, מנענו קרע בעם.

קטי קטרין שטרית: אבל מול הנאום המסית של לפיד, שאמר שצאצאיו האידיאולוגיים של עמיר נמצאים בכנסת, בחרת לשתוק.

קטי קטרין שטרית: לא מנעת קרע בעם, ואתה והמפלגה שלך הם תמצית הקרע.

איתן גינזבורג: תודה.

קטי קטרין שטרית: כשחברת מפלגה שלך קוראת לחבר כנסת "וירוס", אתה שותק.

איתן גינזבורג: תודה, חברת הכנסת שטרית.

קטי קטרין שטרית: וכשחברת כנסת מטעם ממפלגתך מוחקת לעיריית טייבה את הכספים, שתקת, לעומת עיריית טבריה, ששם לא אמרת מילה וחצי מילה.

איתן גינזבורג: נא לסיים כבר, חברת הכנסת.

קטי קטרין שטרית: כשאתה עולה לבמה, כל מה שאתה אומר זה: ביבי נתניהו, ביבי נתניהו, ביבי נתניהו.

קטי קטרין שטרית: צועק כמו ילד בן שלוש 23 פעמים.

קטי קטרין שטרית: תדע לך שאתה רק מוכיח את מה שאמרנו כל הזמן – שכל קיומך וכל קיומה של קואליציית השמאל הפלסטינית שמנשימה אותך, מיוסדים על מכנה משותף: רק לא ביבי.

איתן גינזבורג: תודה.

קטי קטרין שטרית: כמה פתטי יכול להיות המצב.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת קטי שטרית.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמיר אוחנה, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – תודה לך, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – שומעים?

איתן גינזבורג: שומעים.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת נפתלי בנט, אני אגיד כמה מילים לא פשוטות.

אמיר אוחנה: אתה יכול כמובן לעשות את עצמך קורא בספר או משוחח עם היושבים לצידך, או לשם שינוי אתה יכול גם להקשיב, כי מה שאומר, מה שאשמיע כאן, הוא קולם של אזרחים רבים מאוד.

אמיר אוחנה: אני תהיתי איך לפנות אליך: ראש הממשלה?

אמיר אוחנה: ראש הממשלה הלא-לגיטימי?

אמיר אוחנה: ראש הממשלה הלא-דמוקרטי?

אמיר אוחנה: הלוא אתה היית זה שאמר, אתה: אני לא אהיה ראש ממשלה עם 15 מנדטים, כי זה לא דמוקרטי.

אמיר אוחנה: ולאחר מכן, כשירדת עוד קצת בסקרים: אני לא אהיה ראש ממשלה עם עשרה מנדטים, זה לא לגיטימי.

אמיר אוחנה: אלה הן מילותיך שלך, ולשם שינוי, אני מסכים איתך – זה באמת לא דמוקרטי וזה באמת לא לגיטימי.

אמיר אוחנה: לכן אין בכוונתי לפנות אליך בתואר "ראש הממשלה", כי יש לי כבוד למוסד הזה ויש לי כבוד לדמוקרטיה הישראלית.

אמיר אוחנה: אין לי כבוד אליך.

אמיר אוחנה: אתה מספר שכל מה שעשית – לא למען כבודך עשית, ולא כדי לשאת בתואר ראש הממשלה, אלא כדי "להציל את המדינה מבחירות חמישיות", כאילו אין דברים גרועים יותר שיכולים לקרות למדינת ישראל, כמו למשל לקבל אותך בראשות ממשלה לצד ממשלה שברובה חושבת עליך טובות לפחות כמו שאנחנו חושבים עליך, אם לא למעלה מכך.

אמיר אוחנה: אבל בכל זאת, אפשר היה לשקול להאמין לך אילו היית נכנס לממשלה הזאת כשר הפנים של יאיר לפיד, שקיבל כמעט פי שלושה מנדטים יותר ממך.

אמיר אוחנה: נכון, זה אומנם כמחצית מהתמיכה הציבורית שקיבל הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו, אבל עדיין יותר מה-15 שאתה הצבת כרף המינימלי הנדרש למהלך דמוקרטי לגיטימי.

אמיר אוחנה: אבל לא, רצית להיות ראש ממשלה – איך אמר לי מישהו שפעם היה קרוב אליך?

אמיר אוחנה: כמו ילד שרואה משאית של סמי הכבאי וחייב לקבל אותה.

אמיר אוחנה: אז יופי, נפתלי, אתה סמי הכבאי, רק כזה שמדליק שרפות, לא מכבה אותן.

אמיר אוחנה: אבל אל תטעה, אפילו לא לרגע.

אמיר אוחנה: בדברי הימים של מדינת ישראל שמך ייזכר לדיראון עולם כמי שהדיח את ראש הממשלה שעשה הכי הרבה למען מדינת ישראל ולכן אזרחי ישראל בחרו בו שוב ושוב לכהונה הארוכה בתולדות המדינה, ושבעזרת ה' ובעזרת אזרחי ישראל עוד יכהן כראש ממשלת ישראל וישיב את הכבוד הראוי למוסד ראש הממשלה.

אמיר אוחנה: אתה, נפתלי בנט, דחקת הצידה את גולדפרב ואת שגב, ומעתה שמך יהיה למשל לנוכלות, להונאה ולגנבת דעת.

אמיר אוחנה: הכתמת את הבית הזה, הכתמת את מוסד ראש הממשלה, הכתמת את מדינת ישראל, וכך תיזכר – כתם בדברי הימים של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת אמיר אוחנה.

איתן גינזבורג: אדוני ראש הממשלה, בבקשה, עמדתך, התייחסותך.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא שמרו על השקט.

איתן גינזבורג: כל הרעש שיש שם, בבקשה, נא לשמור על השקט.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, התבקשתי להשיב על משא ומתן מדיני להקמת מדינת טרור בלב הארץ.

נפתלי בנט: להלן תשובתי: אין כל משא ומתן מדיני להקמת מדינת טרור בלב הארץ.

נפתלי בנט: תודה.

איתן גינזבורג: תודה לראש הממשלה נפתלי בנט.

איתן גינזבורג: אדוני ראש האופוזיציה בנימין נתניהו, בבקשה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברי הכנסת, נא לשמור על השקט, בבקשה.

איתן גינזבורג: נא לשבת ולשמור על השקט.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: אדוני ממלא מקום יושב-ראש הכנסת, ראש הממשלה, חברי הכנסת, ממשלת בנט-רע"מ-מרצ חייבת לעבור מן העולם משלוש סיבות: ראשית, התקציב האנטי-חברתי שלה; שנית, החלטתה להכיל את הגרעין האיראני; שלישית, הסכמתה להשליט את התנועה האסלאמית על ערביי ישראל ועל הנגב.

בנימין נתניהו: נתחיל בסיבה הראשונה – התקציב.

בנימין נתניהו: שמעתי לפני יומיים את בנט מתרברב בנתון הצמיחה הכלכלית של ישראל בארבעת החודשים האחרונים, 7%.

בנימין נתניהו: מסתבר שבנט הוא לא רק גדול מוליכי השולל, יש לו גם תת-התמחות מיוחדת בענף ההונאה, כי בנט הוא גם מגדולי גונבי הקרדיט בעת החדשה, יש אומרים הגדול מכולם: הוא גנב ספר; הוא גנב את תוכנית סינגפור, לא שהיה יוצא מזה משהו; הוא גנב בחירות.

בנימין נתניהו: הרי כל מי שמבין בכלכלה יודע – – –

קריאה: גנב קולות.

בנימין נתניהו: גנב קולות.

בנימין נתניהו: אבל כל מי שמבין בכלכלה, ויש פה לא מעט כאלה, מבין שצמיחה כלכלית היא לא דבר שנוצר יש מאין בארבעה חודשים.

בנימין נתניהו: הצמיחה הזאת היא תוצאה של מדיניות סדורה שאנחנו הובלנו בארבע השנים האחרונות ועוד קודם לכן, ובייחוד היא תוצאה של ההחלטות הנכונות שקיבלנו במהלך הקורונה.

בנימין נתניהו: אני מזכיר לכם שבשיא משבר הקורונה, כשמיליוני ישראלים חששו לפרנסתם ולמקומות העבודה שלהם, אנחנו, שר האוצר ישראל כץ ואני וחבריי כאן, העברנו שורה ארוכה של החלטות כלכליות וחברתיות שהצילו את כלכלת המדינה, הצילו גם את החברה בישראל: נתנו רשת ביטחון כלכלית לעובדים ולמובטלים; הענקנו חל"ת ודמי אבטלה למובטלים למשך יותר משנה; הבאנו מענקים לעסקים, מענקים לעצמאים, מענק לכל אזרח, מענק לחיילים משוחררים; סייענו לאוכלוסיות בסיכון; פטרנו עסקים מארנונה; עודדנו מעסיקים להחזיר עובדים למעגל התעסוקה ונתנו הלוואות בערבות מדינה ועוד ועוד ועוד.

בנימין נתניהו: אני רוצה להזכיר לכם, חברי הכנסת, אתם בוודאי רוצים לראות לאורך זמן מי צדק ומי טעה.

בנימין נתניהו: אני יודע שאתם לא רוצים, אבל בכל זאת אני אכריח אתכם לעשות זאת.

בנימין נתניהו: אתם זוכרים את הביקורת שהייתה כאן בכנסת, בתקשורת ובמסדרונות הפקידים, איך הם תקפו את הצעדים שהובלנו?

בנימין נתניהו: הם זעקו שאנחנו הורסים את כלכלת ישראל.

בנימין נתניהו: ובכן, ההפך הגמור קרה: אנחנו הצלנו את כלכלת ישראל.

בנימין נתניהו: אנחנו חילצנו את אזרחי ישראל ממשבר כלכלי וחברתי, ממשבר אישי ולאומי כאחד.

בנימין נתניהו: אלמלא הפעולות שלנו כלכלת ישראל הייתה מתרסקת, בתי עסק היו פושטים רגל, מסעדות היו נסגרות, רבבות משפחות היו מגיעות לפת לחם.

בנימין נתניהו: אבל בזכות הפעולות שלנו, בזכות עשרות המיליארדים שהשקענו – לא סתם, לא למנסור עבאס, לא לעמותות החמאס – בזכות עשרות המיליארדים שאנחנו השקענו בצורה ממוקדת ואחראית בהצמחת המשק, הזנקנו את הכלכלה ודאגנו לחברה.

בנימין נתניהו: לא בכדי – הרי כאן אני יכול לומר, אתם יודעים את העובדות; כל אחד יכול להגיד, ונפתלי בנט יכול לספר את האגדות שלו – בחודש מאי, עוד לפני חילופי הממשלה, ישראל דורגה לראשונה, תוך כדי הקורונה – דורגה לראשונה בהיסטוריה בין 20 הכלכלות המובילות בעולם בתל"ג לנפש.

בנימין נתניהו: אני מזכיר לכם שבשנת 2009, כשנכנסתי לראשות הממשלה בפעם השנייה, היינו בעשירייה החמישית בעולם, במקום 43, ובעשור הזה אנחנו קפצנו ממקום 43 למקום 19.

בנימין נתניהו: עכשיו אנחנו בעשירייה השנייה, לא בעשירייה החמישית.

בנימין נתניהו: זהו הישג כלכלי כביר שהושג בזכות המדיניות הכלכלית שאנחנו הובלנו.

בנימין נתניהו: ובכן, בזמן הקורונה – אני מציע שתקשיב, נפתלי, תעשה את עצמך כאילו אתה מקשיב.

בנימין נתניהו: תעשה, לא נורא.

בנימין נתניהו: תוריד את הראש, תדבר עם השכנים, אבל תקשיב למה שאני אומר.

נפתלי בנט: אני מקשיב לכל מילה.

בנימין נתניהו: בזמן הקורונה, לפני – – –

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: אתה תענה לי ואני אענה לך.

בנימין נתניהו: זה יהיה נהדר, תאמין לי.

בנימין נתניהו: תכין תגובה – אני אכין תגובה לך.

בנימין נתניהו: לא תאמין, יהיה כאן מעניין.

בנימין נתניהו: בזמן הקורונה, לפני שהתחלפה הממשלה, בלי בנט, בלי לפיד, בלי ליברמן, גאוני הכלכלה, בנק ישראל קבע שאנחנו הצמחנו את המשק.

בנימין נתניהו: בכמה?

בנימין נתניהו: ב-15.4%.

בנימין נתניהו: בזכות הזינוק הזה שאנחנו הבאנו לפני הבחירות, ורק בזכותו, אתם יכולים להתרברב היום בצמיחה של 7%, כאילו עשיתם משהו.

בנימין נתניהו: לא עשיתם כלום, שום דבר.

בנימין נתניהו: אני חושב שכדאי שתבין, בנט, שאזרחי ישראל יודעים את האמת: כלכלת ישראל חזקה והחברה שלנו חזקה בזכות המדיניות שלנו.

בנימין נתניהו: ואגב, אנחנו דאגנו שהשפע הזה יגיע לכולם, ובזמן המדיניות שאני תיארתי, מדד האי-שוויון ירד לרמתו הנמוכה ביותר זה 20 שנה, או 19 שנים, נדייק.

בנימין נתניהו: לכן אף אחד לא קונה את המילים המכובסות שלכם על זה שהבאתם תקציב חברתי – תפהק, תפהק.

בנימין נתניהו: לא חברתי ולא נעליים.

בנימין נתניהו: אתה יודע את זה, ותפהק עוד פעם מתוך מבוכה.

בנימין נתניהו: זהו תקציב שמעלה מיסים, שמעלה מחירים, שפוגע בפריפריה, שמתעלל בשכבות החלשות ובחברה החרדית – זה לא תקציב חברתי.

בנימין נתניהו: אתם מעלים את מחירי החשמל והדלק, מטילים מס על כלים חד-פעמיים, על שתייה קלה, מעלים את מחירי הנסיעות מהפריפריה למרכז.

בנימין נתניהו: זה לא תקציב חברתי.

בנימין נתניהו: אתם מעלים את מחירי החניה והארנונה, מעלים את מחירי הפירות והירקות, מעלים את מחירי התחבורה הציבורית.

בנימין נתניהו: גם זה לא תקציב חברתי.

בנימין נתניהו: אז לגזרות הללו אתם קוראים תקציב חברתי?

בנימין נתניהו: נו, באמת.

בנימין נתניהו: אני מציע לך, יש לי עצה בשבילך: אולי תרד כבר מהספינים?

בנימין נתניהו: אולי כבר תעשה פעם אחת משהו אמיתי?

בנימין נתניהו: הרי אתה כבר יודע, לא תהיה פה הרבה זמן, אתה מבין את זה, אז מוטב שתנצל את מעט הזמן שיש לך כדי לעשות משהו אמיתי.

בנימין נתניהו: הסיבה השנייה לכך שהממשלה המסוכנת הזאת חייבת ליפול היא ההחלטה המדהימה שלכם להכיל את הגרעין האיראני.

בנימין נתניהו: איראן מרימה ראש, בין השאר בגלל שהיא רואה את החולשה הנוראה שלכם.

בנימין נתניהו: כשאיראן יורה על ספינה בבעלות ישראלית – אין תגובה; כשיורים מלבנון, בשליטת שליחיה של איראן, חיזבאללה, יורים על קריית שמונה – אין תגובה.

בנימין נתניהו: איראן מקיימת בימים אלה תרגיל צבאי נרחב.

בנימין נתניהו: השבוע איראן ניסתה להתנקש בראש הממשלה בעיראק כדי להשתלט על המדינה, ואני אומר לכם, זה לא קורה סתם.

בנימין נתניהו: איראן מזהה חולשה, את החולשה שלכם, והיא מסתערת ומנסה לנצל כל הזדמנות, ולצערי ההזדמנות הקרובה ביותר תבוא בעוד חודש, פחות מחודש.

בנימין נתניהו: איראן תחזור לדיונים עם המעצמות על חזרה להסכם הגרעין.

בנימין נתניהו: הסכם הגרעין עם איראן הוא סכנה קיומית לביטחון מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: ההסכם יאפשר לאיראן להעשיר אורניום במאסות אדירות, ללא הגבלה.

בנימין נתניהו: זה התנאי ההכרחי להכנת ארסנל של מאות פצצות גרעין – פצצות גרעין שמכוונות לאן?

בנימין נתניהו: מכוונות אל הראש שלנו.

בנימין נתניהו: והם יעשו זאת באין מפריע, והכול בהכשר בין-לאומי.

בנימין נתניהו: אני אומר "באין מפריע" – – –

מיקי לוי: אני מבקש שקט בתאי הקואליציה.

מיקי לוי: שקט.

מיקי לוי: תודה.

בנימין נתניהו: אני אומר "באין מפריע", אדוני היושב-ראש, כי מה עושה הממשלה הזאת בזמן שאיראן דוהרת לגרעין?

בנימין נתניהו: לפיד עומד בהתחייבותו למדיניות אין הפתעות, שכובלת את ידינו נגד הגרעין האיראני, ובנט?

בנימין נתניהו: בנט שותק.

בנימין נתניהו: לא, תיקון: פה ושם הוא מצייץ – יש לו ציוצים, זה אמור לשכנע מישהו – אבל בפועל הוא מקפיד לשמור על התחייבותו לממשל האמריקני שלא לפעול פומבית נגד חזרת איראן להסכם.

בנימין נתניהו: אני יכול לבוא ולהטיף, אבל כשאני הייתי ראש ממשלה, אני וחבריי פעלנו אחרת.

בנימין נתניהו: אני אמרתי לאמריקנים – פה אני אפתיע אתכם – אמרתי לאמריקנים: אני לא אפתיע אתכם.

בנימין נתניהו: אני אומר לכם כבר עכשיו, כדי שלא תופתעו, אני אעשה כל מה שצריך כדי למנוע מאיראן להשיג נשק גרעיני – ועשינו, ואני לא אפרט.

בנימין נתניהו: אבל אמרתי להם: על הפעולות הספציפיות – פה אני לא מתחייב על שום דבר.

בנימין נתניהו: אני לא אגיד לכם.

בנימין נתניהו: לפעמים אמרתי להם, לפעמים לא אמרתי להם, אבל בגדול הם ידעו: עם הסכם או בלי הסכם אנחנו נעשה כל מה שצריך לעצור את הגרעין האיראני, ואנחנו לא נתאם ולא נודיע לכם מראש – לא נתחייב שנבוא אליכם כדי לקבל את אישורכם או אפילו את ידיעתכם על כל פעולה שנעשה.

בנימין נתניהו: אני דיברתי עם מנהיגי העולם, הפעלתי לחץ בתקשורת האמריקנית בעשרות ראיונות, הפעלתי את השגרירות שלנו, את השגריר המצוין שהיה לנו, הלכנו לקונגרס, הלכנו לסנאט.

בנימין נתניהו: יצאתי לנאום בקונגרס האמריקאי נגד נשיא ארצות הברית, להגיד לא, כשצריך.

אלעזר שטרן: ומה יצא?

בנימין נתניהו: בזכות המאמצים הללו, בזכות המאמצים הללו – – –

מיקי לוי: השר שטרן, השר שטרן.

בנימין נתניהו: מה שיצא זה שהחזקנו את לפיד ההתנגדות – לפיד, נו, מילא – את לפיד ההתנגדות נגד ההסכם, וכשבא נשיא אחר, הוא לקח את הלפיד הזה, ואנחנו הצלחנו להביא את ארצות הברית לפרוש מהסכם הגרעין הנורא הזה עם איראן.

בנימין נתניהו: ובזכות המאמצים המדיניים והמבצעים שלנו – מבצעים רבים, נועזים, שחלק לא קטן מהם טרם פורסם – בזכותם הצלחנו לעצור, לעכב את איראן מלהשיג נשק גרעיני.

בנימין נתניהו: אלמלא הפעולות שלנו, אם אנחנו היינו שותקים כמו שאתם שותקים ולא היינו עושים את הפעולה הזאת ומרכינים ראש, מי היה עושה משהו?

בנימין נתניהו: מה היה נעשה בכלל?

בנימין נתניהו: איראן – מזמן היה לה ארסנל של נשק גרעיני.

בנימין נתניהו: אבל זה מה שאתם עושים.

מתן כהנא: לא יצא מזה כלום.

מתן כהנא: נכשלת.

מתן כהנא: נכשלת בענק.

מירי רגב: – – –

מיקי לוי: השר כהנא, בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, חברת הכנסת רגב, את מפריעה לחבר הכנסת נתניהו.

קריאות: – – –

מיקי לוי: השר כהנא, תודה.

בנימין נתניהו: מה שיצא זה שאלמלא הצעדים שלנו, לאיראן כבר היו עשרות פצצות.

קטי קטרין שטרית: הוא שומר על בנט.

בנימין נתניהו: בסדר, הוא שומר על בנט.

בנימין נתניהו: הוא לא שומר על אף אחד, כי אי-אפשר לשמור על זה, כי בנט חלש ושותק.

בנימין נתניהו: מנהיגי העולם לא סופרים אותו, מכיוון שגם הם יודעים – –

דוד אמסלם: – – – חלש?

דוד אמסלם: יש לו שישה מנדטים.

דוד אמסלם: דרך אגב, שישה מנדטים שלמים – – –

בנימין נתניהו: – – שהוא ראש ממשלה, הוא ראש ממשלה – דודי, אתה מפריע לי.

דוד אמסלם: יש לו שישה מנדטים שלמים – – – חלש?

בנימין נתניהו: אני רוצה להדגיש נקודה.

בנימין נתניהו: דודי, תן לי.

קטי קטרין שטרית: הוא חייב מימין ומשמאל שני שרים שיגנו עליו.

בנימין נתניהו: הם לא סופרים אותו מכיוון שהם יודעים שהוא ראש ממשלה בובה שלא עובר את אחוז החסימה.

בנימין נתניהו: עכשיו, אני חייב לתקן: אמרתי "ראש ממשלה בובה".

בנימין נתניהו: חשבתי שיש ביטוי יותר נכון: הוא מה שנקרא באנגלית stepping stone – Stepping stone, הווי אומר, אבן בנחל שאתה דורך עליה כדי להגיע לצד השני בלי להירטב.

בנימין נתניהו: הוא stepping stone כדי להביא את לפיד לצד השני.

בנימין נתניהו: זה החלום של השמאל, החלום – אני לא רוצה לומר הרטוב; החלום הלא-רטוב של השמאל.

בנימין נתניהו: אבל אני חייב להגיד לכם, אני חייב להגיד לכם, אני חיפשתי מילה עברית ל-stepping stone, והדבר הקרוב ביותר שהיה לי זה "אבן העזר", אבל זה נראה לי קצת מוגזם.

בנימין נתניהו: בקיצור, הוא ראש ממשלה שלא סופרים אותו.

גלית דיסטל אטבריאן: שרפרף.

בנימין נתניהו: שרפרף, אינני יודע.

בנימין נתניהו: בכל אופן, כולכם מבינים את הרעיון.

בנימין נתניהו: הוא בסך הכול יושב פה כדי למלא את הזמן, כדי לתת ללפיד לקבל את השלטון.

בנימין נתניהו: והם כולם מבינים, הם כולם מבינים – – –

קטי קטרין שטרית: ניר, תראה איזו אופוזיציה מאוחדת.

קטי קטרין שטרית: ניר, תראה איזו אופוזיציה, כולם פה.

קטי קטרין שטרית: למה אתם אומרים שאנחנו מתפרקים?

מיקי לוי: חבר הכנסת ניר אורבך, תודה.

קטי קטרין שטרית: אפילו הנורבגים לא פה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, את מפריעה לחבר הכנסת נתניהו.

מיקי לוי: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: אפשר לצעוק, אפשר להתריס, אפשר לצייץ – אין לזה שום משמעות.

בנימין נתניהו: כולם יודעים שבנט הוא אפיזודה חולפת.

בנימין נתניהו: בנט מכיל – כך הם אומרים – מכיל את הסכם הגרעין המסוכן עם איראן, ואגב, לא רק אני אומר זאת.

בנימין נתניהו: נחום ברנע, אחד מהשופרות הקולניים של הממשלה הזאת, כתב בסוף השבוע האחרון, ולא במקרה – ואני מצטט לכם את זה לא משום שאני חושב שמה שהוא אומר הוא בעל ערך, אלא משום שהוא משקף כשופר את קול אדוניו: מנהיגים בעולם – כך הוא כותב – מתחילים להסתגל למחשבה שאיראן עתידה להיות חלק ממשפחת הגרעין; א-גרוייסע משפוחה, משפחה שכזאת, משפחה גרעינית.

בנימין נתניהו: הם רוצים להשמיד אותנו ואתם מדברים על משפחה?

בנימין נתניהו: ועוד כותב השופר: הכלה זה שם המשחק.

בנימין נתניהו: אתם מבינים מה הולך להיות כאן?

בנימין נתניהו: יהיה להם גרעין, ארסנל גרעיני, יאיימו עלינו, על המדינה הקטנה שלנו, בנשק להשמדה המונית, וגם אם לא יטילו, יוכלו להטיל עלינו טילים בליסטיים ואחרים כשיש להם את המטרייה הגרעינית, ואנחנו צריכים להכיל את הדבר הזה.

בנימין נתניהו: רק לפני דקות אחדות, כשדיברנו על בן-גוריון, אמרנו שדבר אחד הוא לא ייתן: עליונות אסטרטגית – רק לישראל.

בנימין נתניהו: ובכן, הם מכילים.

בנימין נתניהו: אז אני אומר לכם, יש לך עדיין הזדמנות.

בנימין נתניהו: לא הרבה, אבל הזדמנות.

בנימין נתניהו: תילחם נגד זה.

בנימין נתניהו: תגייס את דעת הקהל נגד הסכם הגרעין המסוכן הזה.

בנימין נתניהו: תגייס מנהיגים.

בנימין נתניהו: אתה לא עושה כלום.

בנימין נתניהו: אתה מרכין ראש כמי שעומד בראש מדינת חסות; כמו שאומרים בלעז, מדינה וסאלית.

בנימין נתניהו: אבל נוסף לתקציב האנטי-חברתי שלכם, נוסף להכלת הגרעין האיראני, כלומר, הכניעה שלכם לגרעין האיראני, אתם עושים עוד דבר אחד נורא – הרבה דברים נוראיים, אבל עוד דבר אחד שנכנס לשלישייה הפותחת שלי: אתם גם משליטים את התנועה האסלאמית על ערביי ישראל.

בנימין נתניהו: עשרות מיליארדי השקלים שהעברתם מכספם של אזרחי ישראל לידיה של התנועה האסלאמית – הכסף הזה יחזור אלינו כבומרנג.

בנימין נתניהו: אתם גלגלתם הון עתק מתקציבי המדינה, מכספי הממשלה, או יותר נכון מכספי המיסים שהממשלה הזאת גבתה, הבאתם את זה לאינטרסים של העמותות של האחים המוסלמים, באי כוחם של החמאס.

בנימין נתניהו: נתתם את זה לעמותות ולגורמים קיצוניים בערים המעורבות, וכל זה, כל זה, בלי שום בקרה, בלי שום אחריות.

בנימין נתניהו: ראיתי איזו עמותה שמקבלת סכום עתק, אני חושב מאות מיליוני שקלים, לנוער בערים האלה בלי בקרה, כלום.

בנימין נתניהו: זה עובר לאיזו עמותה, ואנחנו יודעים לאן זה מגיע.

בנימין נתניהו: אנחנו יודעים בדיוק לאן זה יגיע.

בנימין נתניהו: ובכן, אזרחי ישראל ישלמו במשך שנים את מחיר הכניעה המבישה הזאת לרע"מ.

בנימין נתניהו: לכן, מכל הסיבות הללו – בגלל התקציב האנטי-חברתי שלכם, תקציב הגזרות והמיסים, בגלל שהחלטתם להיכנע ולהכיל את הגרעין האיראני ובגלל שהסכמתם להשליט את התנועה האסלאמית על ערביי ישראל – ממשלת בנט-לפיד-עבאס חייבת לעבור מהעולם.

בנימין נתניהו: ואני רוצה להגיד לכם משהו, כי אני שומע את השופרות האחרים שלכם וגם את הדוברים שלכם שמזלזלים בחלק עצום מהציבור, במיליוני אזרחים, כאילו הם ציבור נחות, עדרי, חסר מחשבה: הם חכמים.

בנימין נתניהו: הם יותר חכמים מכם, כי אדם חכם לא היה הולך בנתיב שאתם הולכים בו.

בנימין נתניהו: הם חכמים, הם חזקים והם – אני אגיד לך מה הם יעשו.

בנימין נתניהו: אני אמרתי – הם יבואו איתכם חשבון.

בנימין נתניהו: בדקתי היום מאין בא הביטוי הזה – לך תדע, יגידו: מי יודע מה המשמעות?

בנימין נתניהו: ובכן, "יבואו חשבון" זה בא מן התורה.

בנימין נתניהו: הייתה העיר חשבון, ובאו איתה חשבון – אריה דרעי מהנהן בראשו.

בנימין נתניהו: אז אני אומר לכם, הם יבואו איתכם חשבון אלקטורלי, ומדינת ישראל תיחלץ מן הממשלה הרעה הזאת אחת ולתמיד, ונחזור לדרך המלך.

בנימין נתניהו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת נתניהו.

מיקי לוי: אנחנו לא נצביע.

מיקי לוי: אנחנו נמשיך בסדר-היום, ולאחר מכן נחזור להצביע.

קריאות: למה?

מיקי לוי: חברים, יש סדר-יום.

מיקי לוי: דברים לזכרו של חבר הכנסת שהלך לעולמו.

מיקי לוי: זה הנוהל בכנסת.

מיקי לוי: נא לכבד.

מיקי לוי: דברים לזכרו של חבר הכנסת הרב אריה גמליאל.

מיקי לוי: בבקשה לקום.

מיקי לוי: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של סגן השר וחבר הכנסת לשעבר אריה גמליאל, זיכרונו לברכה.

מיקי לוי: ) בבקשה לשבת.

מיקי לוי: בבקשה לתפוס מקומות.

מיקי לוי: משפחת גמליאל היקרה, שמכבדת אותנו בנוכחותה ביציע, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, בחודש אוגוסט האחרון הלך לעולמו חבר הכנסת הרב אריה גמליאל, זיכרונו לברכה.

מיקי לוי: הרב גמליאל, אשר עמד בראש ישיבת שדרות, נבחר לכנסת מטעם סיעת ש"ס בשנת 1988 וכיהן בה ברצף כ-15 שנים, עד שנת 2003.

מיקי לוי: במהלך שנותיו בכנסת הוא היה במגוון ועדות, ובין השאר היה חבר בוועדות החינוך והתרבות, הכלכלה, החוץ והביטחון וביקורת המדינה.

מיקי לוי: בכנסת השלוש-עשרה כיהן כסגן שר הבינוי והשיכון, ובכנסת הארבע-עשרה – כסגן שר הדתות.

מיקי לוי: בצעירותו למד בישיבת דרום בבאר שבע, ולאחר מכן בישיבת הנגב, שבה הוסמך לרבנות.

מיקי לוי: לאחר כהונתו עמד בראש ישיבת שדרות, ובחודש אב השנה הלך לעולמו לאחר מאבק במחלה קשה והוא בן 70 בלבד.

מיקי לוי: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: אני שולח בשם הכנסת, בשמנו, חברי הכנסת, תנחומים למשפחה.

מיקי לוי: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אריה דרעי.

מיקי לוי: בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, משפחת הרב גמליאל היקרה, הרב אריה גמליאל כיהן כחבר כנסת, כסגן שר הדתות, כסגן שר השיכון, אבל מעל הכול הוא היה איש של תורה – מרביץ תורה, תלמיד חכם, מקים עולה של תורה וראש ישיבה.

אריה מכלוף דרעי: היה בו מיזוג של אצילות וצניעות עם תעוזה ונחישות – ואין כאן סתירה.

אריה מכלוף דרעי: לעצמו לא ביקש לא גדולה ולא שררה.

אריה מכלוף דרעי: התפקיד הציבורי נכפה עליו.

אריה מכלוף דרעי: אני זוכר את הלחצים האדירים שהיה צריך ללחוץ עליו כדי שייכנס לכנסת.

אריה מכלוף דרעי: רק בגזרתו של מרן הרב עובדיה יוסף קיבל עליו את הדין כתלמיד נאמן.

אריה מכלוף דרעי: ואני זוכר שהוא אמר לי: לא תסורו – אפילו על ימין שהוא שמאל ועל שמאל שהוא ימין.

אריה מכלוף דרעי: ככה זה היה אצלו בגדר.

אריה מכלוף דרעי: הוא היה חרוץ מאוד.

אריה מכלוף דרעי: גם כשהיה יושב במליאת הכנסת ובוועדות, לא פספס אף פעם שום ישיבה, אבל כל הזמן ראו בידיו ספר תורני, ובכל רגע פנוי הוא היה שקוע בתורה.

אריה מכלוף דרעי: כמובן, אני אפרט בהמשך את הספרים התורניים הגדולים שהוא חיבר.

אריה מכלוף דרעי: דמותו בכנסת הייתה בולטת: מרשים, הדור, אציל, אבל בעיקר – הוא היה כל האמת, האמת השורשית, התורנית, היהודית; נציג מובהק ומשמעותי של הפריפריה מחד גיסא ושל עולם התורה מאידך גיסא, ובעיקר עולם התורה הספרדי; נאמן ללא גבול לדעת תורה; שליח מסור בכל נימי נפשו לתנועת ש"ס ולמועצת חכמי תורה, ובראש וראשונה למרן הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק וקדוש לברכה.

אריה מכלוף דרעי: הוא הרגיש גם שהוא מייצג במיוחד, נוסף לעולם התורה ובני התורה, את אנשי הפריפריה המוחלשים.

אריה מכלוף דרעי: שני מגזרים שהיו קרובים מאוד לליבו – הראשון הוא יישובי הדרום, עוטף עזה וכמובן העיר שדרות, שהייתה בבת עינו, גם ברוחניות וגם בגשמיות.

אריה מכלוף דרעי: הוא הכיר לי לראשונה, בשנת 1987, כשהייתי מנכ"ל צעיר במשרד הפנים, את הקיבוצניק עם השפם הגדול ועם התלתלים הגדולים עמיר פרץ, ראש מועצת שדרות, והוא הביא אותו אליי – הוא היה ראש ישיבה צעיר בשדרות והוא היה ראש המועצה הצעיר בשדרות, הם עמדו בשני עברי המתרס האידיאולוגיים בצורה קיצונית – והם באו אליי לשולחן.

אריה מכלוף דרעי: אחרי הרבה שיחות נפש הם הפכו לידידי נפש, ועמיר פרץ, שייבדל לחיים טובים, הייתה לו יד ועזרה גדולה מאוד בהקמת עולם התורה והיהדות בעיר שדרות.

אריה מכלוף דרעי: כשהוא הגיע לנקודת האמת, הוא באמת היה ידיד אמת עד הסוף.

אריה מכלוף דרעי: הדבר השני שהיה חשוב מאוד לרב גמליאל והוא הרגיש חובה לייצג היה בני העדה התימנית.

אריה מכלוף דרעי: הוא דאג את דאגתם, בכה את מורשתם שנגזזה ונגזלה מהם, לחם את מלחמתן של המשפחות שחיפשו את ילדיהן הנעדרים, ובין היתר הוא היה יחיד – או כמעט היחיד, ובוודאי הנחשון – שיצא להגנתו של הרב עוזי משולם זצ"ל, שנרדף בידי הממסד, ורק בשנים האחרונות ביקשו ממנו מחילה.

אריה מכלוף דרעי: הוא היה גדול בישראל, הרב גמליאל.

אריה מכלוף דרעי: משוש חייו היה התורה הקדושה.

אריה מכלוף דרעי: גולת הכותרת של עשייתו היו מוסדות התורה בכלל וישיבת שדרות, שייסד והנהיג, בפרט.

אריה מכלוף דרעי: גאוותו הייתה על ספריו, "בית גמליאל: חידושים וביאורים על הרמב"ם", "שו"ת מעשה אורג" – שאלות ותשובות בהלכה בשלושה חלקים, ואני חייב לומר לכם, ברמה גבוהה מאוד.

אריה מכלוף דרעי: כשהספרים האלה יצאו, אני זוכר שמרן הרב עובדיה יוסף עבר על הספרים – "שו"ת מעשה אורג", כשהוא הביא לו, הרב גמליאל, את הספרים.

אריה מכלוף דרעי: אחר כך מרן אמר לי בהתפעלות: איך יכול להיות חבר כנסת, איש ציבור, שיכתוב ברמה כזאת גבוהה?

אריה מכלוף דרעי: הוא, דרך אגב, הגן על הפסקים של הרב עובדיה יוסף בחירוף נפש בספרים שלו, נלחם את מלחמתו של הרב עובדיה נגד החולקים עליו בהלכה ממש במסירות, אבל בחוכמה ובכבוד גדול.

אריה מכלוף דרעי: אני חייב להגיד איזה דבר תורה קצר בשמו, ממש קצר.

אריה מכלוף דרעי: יש משנה בפרקי אבות: "כך היא דרכה של תורה, פת במלח תאכל, מים במשורה תשתה" – הלאה – "ועל הארץ תישן – – – אם אתה עושה כן – אשריך בעולם הזה וטוב לך לעולם הבא".

אריה מכלוף דרעי: שאל הרב גמליאל: איך אפשר לומר על מי שחי חיי צער בעולם הזה, "פת במלח תאכל ועל הארץ תישן" – איך אפשר לומר "אשריך בעולם הזה"?

אריה מכלוף דרעי: מילא בעולם הבא, אבל בעולם הזה?

אריה מכלוף דרעי: הוא האריך שם והסביר בצורה נפלאה על חובתו של האדם בעולמו, והוא מבאר בסוף – כך הוא מסיים: לכן האדם שחי בעוני וחי חיי צער ובכל זאת הוא מצליח לחיות בנקודת האמת שהיא עמל התורה, הרי זה מתקדש קודש-קודשים, כלשון הרמב"ם.

אריה מכלוף דרעי: ולכן, אם מצליח לעשות כן – אשריו ואשרי חלקו בעולם הזה ובעולם הבא.

אריה מכלוף דרעי: הוא כמו על עצמו אמר את הדברים.

אריה מכלוף דרעי: רק לשם המחשה, הרב גמליאל הגיש מאות ואולי אלפי שאילתות בבניין הזה במגוון תחומים.

אריה מכלוף דרעי: הוא היה מאוד פעיל ומאוד חרוץ.

אריה מכלוף דרעי: החוכמה אצלו הייתה – למרות העדינות והאצילות שלו – הוא לא הסכים שימרחו אותו.

אריה מכלוף דרעי: אני זוכר שפעם השיב לו שר המשטרה דאז שלמה בן עמי בעניין חילול קברים בצפון.

אריה מכלוף דרעי: הרב גמליאל הגיש שאילתה, ואז שלמה בן עמי, השר דאז, השר לביטחון פנים – אז זה היה שר המשטרה – אמר לו: חבר הכנסת גמליאל, בוא נסתכל על הדברים בפרופורציה, איך יכולה משטרת ישראל, לא רק בכוחותיה הנוכחיים – אתה ראית אילו סדרי גודל של משימות יש לה – גם לשים שמירה על כל בית קברות וגם על קבר של צדיק?

אריה מכלוף דרעי: הרב גמליאל בקריאת ביניים: יש לה זמן לכול, זה תירוצים, מה שאתה אומר.

אריה מכלוף דרעי: בן עמי: תאמין לי, אני מקווה שאתה באמת לא מתכוון למה שאתה אומר.

אריה מכלוף דרעי: הרב גמליאל: אני כן.

אריה מכלוף דרעי: אם יש למשטרה עניין, אז יש לה זמן ויש לה כוח; אם אין לה עניין, אז אין לה כוח.

אריה מכלוף דרעי: מאות שאילתות שאל, אלפי נאומים נאם, ובמבט לאחור אתה מגלה כמה היטיב ראות, כמה היה אמיץ, כמה ראה למרחוק.

אריה מכלוף דרעי: אהבתי אותו, הערצתי אותו.

אריה מכלוף דרעי: הוא היה חבר נאמן ומסור.

אריה מכלוף דרעי: לשוחח עימו היה חוויה ותענוג; תמיד מקורי, מחדש, מגלה רובד שאחרים לא חשבו עליו – תמיד היה דבר חידוש תורני בפיו – איש עשייה ואיש ספר.

אריה מכלוף דרעי: באופן אישי הוא התנהל פחות כמו פוליטיקאי ויותר כמו ראש ישיבה.

אריה מכלוף דרעי: מילה שלו הייתה מילה.

אריה מכלוף דרעי: מעולם לא שמעו אותו יוצא מגדרו, אלא אם כן היה מדובר בעניינים של קדושה או גדרי הלכה.

אריה מכלוף דרעי: היו בתנועת ש"ס לאורך כל התקופות נציגים מכל הסוגים: חקלאים, אברכים, אנשי עבודה, ראשי כוללים, רבני ערים, פעילי שטח.

אריה מכלוף דרעי: מול כולם בלט ידיד נפשי ר' אריה גמליאל, משכמו ומעלה, איש מיוחד, חכם, חבר, צדיק, נאמן ומסור.

אריה מכלוף דרעי: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: חברת הכנסת גמליאל, בבקשה.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אנו מציינים היום כאן במליאת הכנסת את פטירתו של אחד מאישי הציבור המוערכים, הרב הגאון אריה גמליאל, זכר צדיק לברכה, מי שהקים את ישיבת שדרות ולימים כיהן כחבר כנסת וכסגן שר.

גילה גמליאל: כשנכנסתי לכנסת בשנת 2003 כנבחרת ציבור חדשה, הרב גמליאל סיים את שליחותו הציבורית כאן, בבית הזה.

גילה גמליאל: לא אשכח, הוא העביר לי את המפתח למשרדו והפציר בי להמשיך את נציגות גמליאל בסנהדרין.

גילה גמליאל: כאחד מאישי הציבור המוערכים, שסחף אחריו תלמידים רבים, אמר:

גילה גמליאל: כולם צריכים לפעול במשותף כדי למצוא את המכנה המשותף, את ההסכמה שכל אחד יכבד את השני.

גילה גמליאל: האחדות חשובה מעל הכול.

גילה גמליאל: וכמה שאנו זקוקים היום לאותה אחדות ולאותו הקול של הרב גמליאל, שתמיד דיבר בנועם ובשלווה, בממלכתיות וברוח מאחדת.

גילה גמליאל: כחבר כנסת וכשליח ציבור, אצל הרב גמליאל כל מכתב שהתקבל היה חשוב; כל טלפון עם בקשת עזרה היה קריטי; כל אזרח שפונה הוא עולם ומלואו.

גילה גמליאל: ואנחנו כך, על פי המורשת והדרך שלו, כאן כדי לעבוד למען הציבור בשליחות ובענווה.

גילה גמליאל: כשליח ציבור הרב גמליאל כיהן בין היתר בוועדת החינוך בכנסת, כסגן שר הבינוי והשיכון וכסגן שר הדתות.

גילה גמליאל: את תפקידו כסגן שר הדתות, שכלל צורך לגשר בין קצוות וחלקים שונים בחברה, ידע הרב גמליאל לבצע עם יכולות הנהגה מרשימות ועם עמוד שדרה אידיאולוגי.

גילה גמליאל: שלמה המלך, החכם באדם, מתאר את האדם האידיאלי עלי אדמות ומסכם את אורח חייו, מעשיו ופועלו למען הכלל, כשאומר: "והחכמה מאין תמצא ואי זה מקום בינה", "אשרי אדם מצא חכמה ואדם יפיק תבונה", "מה רב טובך אשר צפנת ליראיך, פעלת לחסים בך".

גילה גמליאל: התיאורים הללו של חוכמה, בינה ותבונה התקיימו ברב גמליאל ובכל אורחות חייו, בשקט ובנועם.

גילה גמליאל: אמר ועשה למען הכלל ולמען הפרט, עשה כדרך חיים.

גילה גמליאל: הרב גמליאל ידע לשלב תורה עם עבודה, תורה עם דרך ארץ, תורה עם עבודה ציבורית.

גילה גמליאל: כרב גדול בתורה ידע להעביר הלכה למעשה לתלמידיו, ובנתיבות שלום.

גילה גמליאל: הוא הטביע את חותמו בכנסת ישראל כשה

גילה גמליאל: לך לפי המשפט "דברי חכמים בנחת נשמעים".

גילה גמליאל: גם אלה שחלקו על דרכו ידעו לכבד את דבריו כדברי אלוקים חיים.

גילה גמליאל: שמו מעיד על דרכו ואורח חייו המהווים לימוד לדורות.

גילה גמליאל: כפי שאמרו חז"ל, אריה ישאג מי לא יירא – הרב גמליאל היה גיבור כארי, ואיזהו גיבור?

גילה גמליאל: המושל ברוחו.

גילה גמליאל: מידת הענווה שאיגדה את שלוש התכונות הן נפש שפלה, עין טובה ורוח נמוכה.

גילה גמליאל: שלוש אלה התקיימו בו הלכה למעשה.

גילה גמליאל: פרידתו מן העולם היא אבדה גדולה למשפחתו, לתלמידיו ולכלל ישראל.

גילה גמליאל: ביום פטירתו שמיים בכו ואמרו: אבד חסיד מן הארץ.

גילה גמליאל: אשרינו שזכינו לנצר למשפחת גמליאל כמוהו.

גילה גמליאל: פועלו ומעשה ידיו להתפאר ילוו אותנו לבחון את דרכנו נכוחה למען הציבור, למען עם ישראל שכה אהב, למען תורת ישראל וארץ ישראל, שמסר נפשו עליה עד יומו האחרון עלי אדמות.

גילה גמליאל: עליו נאמר: צדיקים במיתתם קרויים חיים.

גילה גמליאל: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת גמליאל.

מיקי לוי: תודה רבה למשפחה שהשתתפה בטקס הזיכרון בכנסת ישראל.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה שמית.

אופיר אקוניס: מה זה?

אופיר אקוניס: מה זה?

אופיר אקוניס: למה הם יוצאים?

אופיר אקוניס: איפה כל הנורבגים?

אופיר אקוניס: גם נורבגים וגם לא באים לעבודה?

אופיר אקוניס: גם נורבגים וגם לא באים לעבודה, זו המצאה דנית.

אופיר אקוניס: בושה וחרפה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אקוניס, חבר הכנסת אקוניס, תודה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת.

קריאות: איפה הקואליציה?

יואב קיש: רגע, תסביר מה זה – – –

מיקי לוי: בעד או נגד העמדה שהציג ראש הממשלה.

מיקי לוי: אם אומרים נגד, זה נגד העמדה שהציג ראש הממשלה.

מיקי לוי: לכן נחזור להצבעה של חבר הכנסת אבוטבול.

מיקי לוי: אם אתה אומר נגד, זה נגד העמדה שהציג ראש הממשלה.

מיקי לוי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – נמנע יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – אינה נוכחת חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – נגד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד סימון דוידסון – אינו נוכח אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – נמנע אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – אינו משתתף בהצבעה אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – אינה נוכחת יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – אינו נוכח בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – אינה נוכחת אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – נגד גלעד קריב – אינו נוכח שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – אינה נוכחת שרון רופא אופיר – אינה נוכחת מוסי רז – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: נא לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ניר אורבך – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח ענבר בזק – אינה נוכחת מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת יאיר גולן – אינו נוכח איתן גינזבורג – אינו נוכח מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח סימון דוידסון – אינו נוכח צבי האוזר – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח נעמה לזימי – אינה נוכחת גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת מופיד מרעי – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – אינו נוכח עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – אינו נוכח אוסאמה סעדי – נמנע מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת יסמין פרידמן – אינה נוכחת אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח גלעד קריב – אינו נוכח מיכל רוזין – אינה נוכחת יעל רון בן משה – אינה נוכחת שרון רופא אופיר – אינה נוכחת מוסי רז – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם מי מחברי הכנסת שנמצא במליאה, מזכירת הכנסת לא קראה בשמו או קראה ולא הצביע?

מיקי לוי: אין אחד כזה.

מיקי לוי: נא לסכם, סיום הצבעה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, שלושה נמנעים, נגד – 52.

מיקי לוי: לפיכך, העמדה שהציג ראש הממשלה לא התקבלה.

קטי קטרין שטרית: פעם ראשונה.

מיקי לוי: אני מבקש.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, מספיק.

מיקי לוי: תודה.

קטי קטרין שטרית: פעם ראשונה בהיסטוריה שעמדת ראש הממשלה לא התקבלה.

איתמר בן גביר: – – –

מיקי לוי: שמענו, תודה.

מיקי לוי: תודה, חברת הכנסת שטרית, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, מספיק.

מיקי לוי: שב במקומך, בבקשה.

דוד אמסלם: ראינו מה עשיתם, הלאמתם את הכנסת לצילומים.

דוד אמסלם: בראשך, אדוני היושב-ראש – אתה, אתה, אתה פתחת פה סטודיו של המפלגה.

דוד אמסלם: מר לוי, שמעתי אותך מיילל בערוץ 12.

איתמר בן גביר: תמונה קבוצתית.

איתמר בן גביר: בואו נעשה תמונה קבוצתית.

דוד אמסלם: אתה שיחקת אותה – – – של המפלגה.

מיקי לוי: שר המשפטים.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: הכנסת של המפלגה.

מיקי לוי: בבקשה שקט.

דוד אמסלם: העיקר שאתם מצטלמים פה כולם, פתחתם פה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה שקט.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: אתה רוצה שאני אצא?

דוד אמסלם: מה אתה אומר, שאני אצא או עוד לא?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, שמעתי אותך.

מיקי לוי: תהיה בשקט, בבקשה.

דוד אמסלם: אני שואל – נצא או עוד לא?

מיקי לוי: אל תשאל, רק תהיה בשקט.

דוד אמסלם: אתה מוציא אותי או עוד לא?

מיקי לוי: עוד שנייה זה ייקח.

דוד אמסלם: נו, יאללה.

דוד אמסלם: אתה מאחר כבר בשתי דקות.

מיקי לוי: שר המשפטים.

מיקי לוי: שר המשפטים.

מיקי לוי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1453).

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו עוברים לדון בהצעת החוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 19) (פסילת ראיה), התשפ"ב–2021, לקריאה ראשונה.

מיקי לוי: אפשר בבקשה לשבת?

מיקי לוי: חבר הכנסת אקוניס, תודה.

מיקי לוי: נא לשבת, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: סדרנים, נא להושיב את חברי הכנסת.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, שב, בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, שבי, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מולא, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מולא, גש בבקשה לכיסא שלך, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, תואיל בבקשה לשבת, אני אודה לך.

מיקי לוי: חברי הכנסת, מי שרוצה להישאר, שיישאר, מי שרוצה לעזוב – בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פטין מולא, חברת הכנסת ברק, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ.

מיקי לוי: חברי הכנסת, מי שלא רוצה להישאר, בבקשה לעזוב את המליאה, אני אודה לכם.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, תודה.

מיקי לוי: נא לשבת, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שר המשפטים, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מביא למליאת הכנסת את הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (פסילת ראיה), הצעת חוק שמבקשת לעגן בחוק את סמכותו של בית המשפט לפסול ראיה שהושגה שלא כדין.

גדעון סער: בעצם, הצעת החוק מעגנת בחוק דבר שהיה קיים אך ורק מכוח הפסיקה.

גדעון סער: 2.

גדעון סער: אנחנו מחילים דין דומה על פסלות ראיה שנוגעת לעדים לכזאת שנוגעת לנאשמים, זאת אומרת, כל ראיה, ניתן להפעיל לגביה את המבחן הזה – לנאשם, עדים או ראיה חפצית.

גדעון סער: הסמכות הזו בפעם הראשונה הוכרה בפסיקה לפני 15 שנה, בשנת 2006, בעניין יששכרוב.

גדעון סער: בפתח פסק הדין עמד אז בית המשפט העליון על הסיבה שבגללה עוכב מתן פסק הדין במשך תקופה ממושכת, ואני מצטט: ראינו להמתין עם מתן הכרעתנו, שמא יימצא לשאלות אלה מענה בחקיקתה של כנסת ישראל.

גדעון סער: משלא בשלו הצעות החוק האמורות לכדי חקיקה מאז הגשת הערעור ועד היום, אין מנוס מדיון בטענות הצדדים והכרעה בהן.

גדעון סער: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שהצעת החוק אז הייתה שלי משנה קודם לכן, משנת 2005.

גדעון סער: אז הגשתי את הצעת החוק הזאת בפעם הראשונה, והיום אני סוגר מעגל כשאני מביא את הנושא הזה בתמיכת הממשלה לכדי חקיקה, וכמובן מביא אותו באופן שהוא רחב יותר מכפי שנפסקה ההלכה באותו פסק דין יששכרוב.

גדעון סער: על פי ההצעה שמובאת על ידינו היום, ניתן יהיה לפסול ראיות שהושגו כתוצאה מפעולות שלא כדין, כפי שאמרתי קודם, גם כלפי כל עד במשפט ולא רק כלפי הנאשם, זאת בשונה מן הכלל הפסיקתי שנקבע אז.

גדעון סער: בכך תיקבע אמירה חד-משמעית של המחוקק שלפיה לבית המשפט נתונה הסמכות לפסול כל ראיה, ובכלל זה הודאת נאשם, הודאת עד וראיה חפצית, אם הן הושגו שלא כדין.

גדעון סער: התוצאה, הרשעת נאשמים, אינה מצדיקה הפעלת כל אמצעי שהוא תוך רמיסת זכויות נאשמים וחשודים.

גדעון סער: מדובר על מהלך חשוב, שמגן על שלושה ערכים חשובים: טוהר ההליך השיפוטי, הזכות של הנאשם להליך הוגן וחובת רשויות אכיפת החוק לפעול בגדר החוק.

גדעון סער: אני רואה ערך רב הן בעיגון הכלל בחוק והן בהרחבתו לכל ראיה שהיא, ולא רק לפעולות חקירה המבוצעות כלפי הנאשם.

גדעון סער: כפי שהתחייבתי במערכת הבחירות, וגם עם כניסתי לתפקיד שר המשפטים, אני מחויב לחזק את זכויות האזרח בהליכי חקירה ובמשפט – האזרח העומד מול מערכות מדינה רבות-עוצמה – וכך אמשיך לעשות.

גדעון סער: יחד עם זאת, על מנת למצוא איזון ראוי בין השמירה על הגינות ההליך לבין ערכים ואינטרסים נוספים כגון חקר האמת והגנה על שלום הציבור, מוצע לקבוע כלל פסילה או כלל פסלות יחסי.

גדעון סער: כלל הפסלות מותיר לבית המשפט שיקול דעת רחב בקבלת ההחלטה על פסילת ראיה במקרה של פגיעה מהותית בזכות להליך הוגן.

גדעון סער: הצעת חוק פרטית שהצעתי עוד בכנסת הקודמת, בכנסת העשרים-ושלוש, הועברה לדיון ובחינה בוועדה המייעצת לשר המשפטים לעניין סדר דין פלילי וראיות בראשות שופטת בית המשפט העליון בדימוס השופטת ארבל.

גדעון סער: בסיום דיוני הוועדה המליצה הוועדה לעגן בחקיקה את כלל הפסילה מחמת פגיעה בהוגנות ההליך.

גדעון סער: הוועד הציעה לכלול בנוסח התיקון סעיף שיקבע שלבית המשפט סמכות לפסול ראיה שהושגה שלא כדין אם קבלת הראיה במשפט תפגע באופן מהותי בזכות להליך הוגן.

גדעון סער: אני רוצה לציין שגם בארצות הברית של אמריקה, שבה ההלכה המפורסמת, הלכת מירנדה, הייתה רחבה יותר, במהלך השנים נקבעו בפסיקה סייגים שונים שהזיזו את כלל הפסלות מכלל מוחלט לכלל עם חריגים, על מנת לאפשר איזון בין חומרת פשע לחומרת ההפרה – אם הופר חוק, הופר נוהל פנימי וכדומה – והכלים האלו יעמדו לבית המשפט, והוא יוכל להחליט לגבי כל מקרה.

גדעון סער: אבל הדבר החשוב הוא לא רק שאנחנו מעלים את העניין הזה עלי ספר, עלי ספר החוקים, אלא גם שאותו ויכוח שהתנהל בפסיקה בשנים האחרונות אם התחולה יכולה להיות גם על עדים כדרך שהיא חלה על נאשמים – אנחנו פה קובעים את הקו הברור על כל סוגי הראיות, << אחרי_כן >> ואני חושב שאנחנו עושים פה את הדבר המאוזן והנכון.

גדעון סער: לסיום אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שאנחנו שוקדים היום על מהלך רחב מאוד לביצור זכויות האזרח בחקירה ובמשפט, וזה חוק-יסוד: זכויות במשפט, שנמצא בהליכי גיבוש אחרונים.

גדעון סער: אני מקווה שמהר מאוד נוכל להביא אותו לכנסת.

גדעון סער: אני חושב ששם נעגן שורה של זכויות של האזרח בהליכי החקירה במשפט לגדר של זכויות חוקתיות.

גדעון סער: יש לזה משמעות מרחיקת לכת על שיטת המשפט שלנו בכלל ועל המשפט הפלילי בפרט.

גדעון סער: אני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה קריאה שנייה ושלישית.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר המשפטים גדעון סער.

איתן גינזבורג: אני מבין שלפי ההסכמות בין האופוזיציה לקואליציה, הוסרו – – –

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: אם כך, אני אעבור על רשימת הדוברים.

איתן גינזבורג: מאיר פרוש, בבקשה.

איתן גינזבורג: שלוש דקות, אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שמענו כאן בקשב רב את שר המשפטים מציע את הצעת החוק לתיקון פקודת הראיות (פסילת ראיה).

מאיר פרוש: אני לא יודע אם אני צריך לעמוד פה מעל הדוכן ולהציג ראיות לנושא שאני רוצה לדבר עליו, אבל הדברים שאני מדבר עליהם לא צריכים בכלל ראיה.

מאיר פרוש: ידועה בפני כל עם ועדה ההתנהלות – המופקרת, בעיניי – של ראשי הקואליציה הזו.

מאיר פרוש: ניקח את היום הזה לבד, לשמוע את ההצהרות של ראשי הקואליציה – אם זה לפיד, אם זה ליברמן, נדמה לי שגם מיכאלי – שחייבים עכשיו, אחרי אישור התקציב, לאשר את מתווה הכותל.

מאיר פרוש: מה זה מתווה הכותל?

מאיר פרוש: אני לא מכיר דבר כזה שמי שבא לכותל לא יכול לגשת לכותל ולהתפלל.

מאיר פרוש: לא רק שכל יהודי יכול לגשת לכותל – אני רואה גם יפנים שניגשים לכותל, אני רואה סינים, אני רואה את כל אומות העולם.

מאיר פרוש: מי שרוצה יכול לגשת לכותל ולהתפלל.

מאיר פרוש: מה זה "מתווה לרפורמים"?

מאיר פרוש: הרפורמים רוצים בכלל להתפלל?

מאיר פרוש: מי לא נותן להם לגשת לשם?

מאיר פרוש: הרפורמים לא רוצים להתפלל.

מאיר פרוש: בכנות, כאשר התחיל הוויכוח כאן בכנסת לפני 50 שנה, ראשי הרפורמים כתבו לנו, לראשי אגודת ישראל: בעינינו הכותל זה קיר תומך של בית מטבחיים לבקר וליונים שעשיתם בבית המקדש.

מאיר פרוש: וצריך לומר להם: עפרא לפומיה שלכם.

מאיר פרוש: כך הם התייחסו לכותל.

מאיר פרוש: מעניין אותם הכותל?

מאיר פרוש: הם רוצים את הכותל?

מאיר פרוש: הזכיר פה הרב אייכלר בשבוע שעבר שאחרי שבלפור נתן את ההצהרה שלו, ראשי הרפורמים יצאו נגד הצהרת בלפור.

מאיר פרוש: למי אתם נאבקים?

מאיר פרוש: איזה מין קואליציה זו?

מאיר פרוש: איזו ממשלה?

מאיר פרוש: למי היא נאבקת, למי שנאבק בכל מה שקדוש ויקר לעם היהודי?

מאיר פרוש: מי שנאבק נגד כל מי שרוצה לייצג את התנועה הציונית והחשיבות והלאומיות ולהקים פה את המדינה?

מאיר פרוש: מה זה הרפורמים?

מאיר פרוש: מי נותן להם לגשת?

מאיר פרוש: כל המטרה של הרפורמים היא לא לבוא להתפלל.

מאיר פרוש: הם לא מתפללים.

מאיר פרוש: לא שמעתי בחיים שלי שיאיר לפיד מתפלל; לא מכיר את המושג הזה שמרב מיכאלי מתפללת.

מאיר פרוש: מה פתאום הם מתפללים?

מאיר פרוש: הם לא רוצים להתפלל, הם רוצים לריב עם הציבור החרדי.

מאיר פרוש: הם רוצים לריב עם הציבור החרדי, ואני רוצה לראות את ראשי הממשלה הזאת יוצאים בקריאה שכל מי שעולה להר הבית – אנחנו לא עולים להר הבית בגלל שאסור לנו לפי ההלכה – שכל מי שבא להר הבית, שייכנס למסגד עם נעליים, שהנשים תיכנסנה לשם בידיים חשופות, שיתנהלו בבושה.

מאיר פרוש: נראה אתכם הולכים נגד המופתי.

מאיר פרוש: מה זה הדבר הזה, להתריס נגד רב הכותל?

מאיר פרוש: מישהו מאיתנו אומר לראש העיר מה לעשות, איך להתנהל, איזה רחובות לסגור?

מאיר פרוש: למה לרב הכותל אסור להתנות את התנאים להתנהגות בכותל?

מאיר פרוש: אני רוצה לומר כאן:

מאיר פרוש: אותו רבי רפורמי, אותו רבי רפורמי שיושב בוועדת החוקה, אנחנו לא ניתן לו לנעוץ את טלפיו בכותל.

מאיר פרוש: אין לו את המקום לבוא בתור רפורמי לכותל.

מאיר פרוש: הוא רוצה לבוא?

מאיר פרוש: שיבוא כמו כל יהודי.

מאיר פרוש: ולכן אני מבקש להסיר את הרעיון הזה של מתווה הכותל, ושלום על ישראל.

מאיר פרוש: תודה רבה.

איתן גינזבורג: ושלום על ישראל.

איתן גינזבורג: נעבור לחבר הכנסת קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – מוותר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא הייתי עולה עכשיו לדבר אילולא יש כאן בשדה התעופה הפרת זכויות אדם בצורה מאוד מאוד קיצונית, אדוני שר המשפטים.

ישראל אייכלר: מאז הקורונה ובשם הבריאות נשללו הרבה זכויות אדם בטיעונים ובתואנות שאין להם שום קשר לבריאות.

ישראל אייכלר: אפשר להביא מאות דוגמאות של נשיאת שם הבריאות לשווא, אבל אני רוצה להתמקד במשהו שקרה עכשיו.

ישראל אייכלר: ב-1 בנובמבר הודיעה מדינת ישראל שהיא פותחת את שעריה לתיירים מחלימים או מחוסנים.

ישראל אייכלר: יפה.

ישראל אייכלר: אבל מה שקרה זה שעם פתיחת השערים לקבוצות תיירים ביטלו את כל אפשרויות הכניסה לאזרחים מחוץ לארץ שיכלו עד היום להיכנס, כגון ילדים שבאו לבקר את הוריהם הקשישים או אחים שרוצים לבוא להשתתף בשמחות או באירועים או סבתות שרוצות לבוא לבקר את נכדיהן שנולדו זה עתה.

ישראל אייכלר: כל הדברים האלה שהיו – בוטלו.

ישראל אייכלר: עכשיו מדברים רק על קבוצות תיירים או על אנשים שמחוסנים בחיסון שלישי.

ישראל אייכלר: רבותיי חברי הכנסת, היום נשלחו חזרה תלמידים שהגיעו מטורונטו, אתמול – מארצות הברית, בגלל שאין להם חיסון שלישי.

ישראל אייכלר: כולם יודעים שבארצות הברית עדיין לא אישרו את החיסון השלישי.

ישראל אייכלר: יש להם ויזה לארץ ולא נתנו להם להיכנס.

ישראל אייכלר: זו שלילת זכויות אדם.

ישראל אייכלר: זורקים אותם חזרה למטוס.

ישראל אייכלר: זה מעשה שעושה מנהל שדות התעופה, והוא אומר: מה אני יכול לעשות?

ישראל אייכלר: אלה ההוראות.

ישראל אייכלר: הוא משלח אנשים חזרה, והכול בגלל שאין להם את הבוסטר, כי במדינה שלהם, בארצות הברית וקנדה, אין דבר כזה.

ישראל אייכלר: אז מה אני ביקשתי?

ישראל אייכלר: ביקשתי היום בשאילתה דחופה, שלא אושרה, שהיות שעכשיו מדינת ישראל – בעוד שבוע – הולכת לאשר למחוסני ספוטניק, שלא אושרו בארצות הברית, שיוכלו לעבור בדיקה סרולוגית לראות אם יש להם נוגדנים ואז יוכלו להיכנס – למה לא לתת את אותה הזכות לילדים לא מחוסנים של תושבי ישראל, אזרחי חו"ל או מחלימים מארצות הברית שהורשו בעבר לבקר קרובים, לעשות בדיקה סרולוגית, להיות בטוחים שיש להם נוגדנים ולתת להם להיכנס?

ישראל אייכלר: רבותיי, אני מוצף בפניות רבות של אזרחים, גם אזרחים חוצניקים, אבל הם גרים בארץ, תיירים, שמבקשים דבר אחד: לבוא ולבקר בארץ, כמובן בלי לפגוע חלילה בשום עניין בריאותי.

ישראל אייכלר: לכן, דבר ראשון ביקשתי שאילתה דחופה.

ישראל אייכלר: אני לא יודע למה הנשיאות דחתה את השאילתה, כי היא באמת דחופה.

ישראל אייכלר: ואני שואל שוב: במה הם שונים ממחוסני ספוטניק, שטרם אושרו על ידי ה-FDA, ובכל זאת בעוד שבוע יוכלו להיכנס ולבצע בדיקה סרולוגית?

ישראל אייכלר: אני מבקש ממנכ"ל משרד הבריאות מעל במה זו: נחמן אש, תאשר לאנשים שנתקעו בחוץ לארץ לשוב לביתם ולהיכנס לארץ על בסיס בדיקה סרולוגית, בלי הבדל אם הם מחוסני ספוטניק או אם הם מחוסנים בחיסונים אחרים או אם הם מחלימים.

ישראל אייכלר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עופר כסיף – מוותר; חבר הכנסת ינון אזולאי – מוותר; חבר הכנסת מולא – אינו נוכח; חברת הכנסת – – –

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: אני חייב לקרוא את השם, לבקשת האופוזיציה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת יאלוב – אינה נוכחת; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חבר הכנסת אבי מעוז – אינו נוכח; חבר הכנסת מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת בן צור – אינו נוכח; חברת הכנסת מגן תלם – מוותרת; חבר הכנסת גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת משה אבוטבול – – –

אלכס קושניר: אני פה אבל מוותר.

איתן גינזבורג: אתה מוותר.

איתן גינזבורג: סליחה, אדוני, נמצא אך מוותר.

איתן גינזבורג: משה אבוטבול – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי שיין – מוותר; חברת הכנסת שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח; חברת הכנסת מירי רגב – אינה נוכחת; חבר הכנסת טאהא – מוותר; חבר הכנסת לוין – אינו נוכח; חברת הכנסת לנדה – אינה נוכחת; חברת הכנסת סטרוק – מוותרת; חבר הכנסת מרגי – אינו נוכח; חברת הכנסת דיסטל – אינה נוכחת; חבר הכנסת גלנט – אינו נוכח; חברת הכנסת תומא סלימאן – מוותרת; חבר הכנסת בן ברק – אינו נוכח; חברת הכנסת קרן ברק – מוותרת; חברת הכנסת רופא אופיר – אינה נוכחת; חבר הכנסת פינדרוס – מוותר; חבר הכנסת אמסלם – מוותר; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – מוותר; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת; חבר הכנסת מנסור עבאס – אינו נוכח; חבר הכנסת שמחה רוטמן – אינו נוכח; חברת הכנסת מאי גולן – אינה נוכחת; חבר הכנסת גדי יברקן – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה ארבל – אינו נוכח; חברת הכנסת בן ארי – אינה נוכחת; חבר הכנסת דרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר כץ – מוותר; חבר הכנסת דוד ביטן – מוותר; חבר הכנסת ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – מוותר.

איתן גינזבורג: אם כך, תמה רשימת הדוברים.

איתן גינזבורג: שר המשפטים, האם תרצה לסכם או אתה מוותר?

גדעון סער: לא.

איתן גינזבורג: נעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, נא לתפוס את מקומותיכם.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה, הצבעה אלקטרונית.

איתן גינזבורג: הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 19) (פסילת ראיה) – נא להצביע.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 45

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

יוליה מלינובסקי: – – – לא עובד – – –

איתן גינזבורג: נוסיף את חברת הכנסת מלינובסקי בעד.

איתן גינזבורג: בעד – 45, בתוספת חברת הכנסת מלינובסקי – 46, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק התקבלה בקריאה הראשונה ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

איתן גינזבורג: [דברי הכנסת ה-23, מס' מ/1363, מושב ראשון, חוברת כ"ו.]

איתן גינזבורג: הודעת הממשלה – תודיע שרת החינוך, השרה יפעת שאשא ביטון.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – –

אחמד טיבי: אין הצבעה על – – –

איתן גינזבורג: אין הצבעה על זה.

יפעת שאשא ביטון: – – הינני מתכבדת להודיע, כי בהתאם לסעיף 1 לחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, החליטה הממשלה להודיע במליאת הכנסת על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 33), התש"ף

יפעת שאשא ביטון: –2020, הצעת חוק מ/1363, מיום 16 בספטמבר 2020.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

איתן גינזבורג: תודה לשרת החינוך.

איתן גינזבורג: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שלושת החוקים שנחקקו בוועדה המיוחדת לזכויות הילד מסמיכים את ועדת הכנסת לקבוע את הוועדה המוסמכת לעניין חקיקת משנה ודיווחים מכוח החוק לוועדה: 1.

): חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות, התשס"ח–2008; 2.

): חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות, התשע"ט–2018; 3.

): חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות, התשע"ט–2018.

): ועדת הכנסת קבעה בישיבתה ביום ח' בחשוון התשפ"ב, 11 באוקטובר 2021, כי הוועדה המוסמכת לעניין שלושת החוקים היא הוועדה המיוחדת לזכויות הילד.

): הודעה נוספת: ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום כי הצעות החוק הבאות יועברו לדיון בוועדות, כמפורט להלן: ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 100) (סמכות בלעדית לדון בתיקי פשיעה כלכלית), התשפ"ב–2021, מ/1450; ועדת הכלכלה תדון בהצעת חוק איסור פרסומות והגבלת השיווק של מוצרי טבק ועישון (תיקון – הגבלת כמויות חומרים רעילים בסיגריות), התשפ"א–2021, פ/321/24, של חבר הכנסת מוסי רז.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הכנסת העשרים-ושלוש החליטה ביום כ"ד באדר התשפ"א, 8 במרץ 2021, להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (מס' 55 והוראות שעה), התשפ"א–2021, מ/1398, לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

): לאור בקשת הממשלה להחיל דין רציפות על ההצעה, ומאחר שבכנסת הנוכחית הועברו הנושאים הקשורים לבתי הסוהר לוועדת ביטחון הפנים, החליטה ועדת הכנסת כי לאחר החלת דין הרציפות תועבר ההצעה לוועדת ביטחון הפנים לשם הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

): כעת הודעה עם הצבעה: הכנסת החליטה ביום כ"ה באלול תשפ"א, 2 בספטמבר 2021, להעביר את הצעת חוק רכבת תחתית (מטרו) (תיקון), התשפ"א–2021, מ/1446, לדיון בוועדת הכלכלה.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת להעביר את הצעת החוק האמורה מוועדת הכלכלה לדיון בוועדה למיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים לשם הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

איתן גינזבורג: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, על ההודעה האחרונה תתקיים הצבעה.

איתן גינזבורג: ניתן ליושב-ראש הוועדה להגיע למקומו.

איתן גינזבורג: אנא, שבו במקומותיכם.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד הצעת ועדת הכנסת – 12

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 12, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי המלצת ועדת הכנסת אושרה על ידי הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, יתר הנושאים בסדר-היום ירדו מסדר-היום.

איתן גינזבורג: אם כך, תם סדר-היום.

איתן גינזבורג: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ה' בכסלו התשפ"ב, 9 בנובמבר 2021, בשעה 16:00.

איתן גינזבורג: ישיבה זו נעולה.