ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 67, 2021-10-27 00:00

מיקי לוי: היום יום רביעי, כ"א בחשוון התשפ"ב, 27 באוקטובר 2021, אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת.

מיקי לוי: סעיף ראשון – שאילתות דחופות.

מיקי לוי: השרה פה.

מיקי לוי: בבקשה, מי הראשון?

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ.

מיקי לוי: בבקשה, שרת החינוך.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת כץ.

מיקי לוי: להקריא את השאלה.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: בוקר טוב.

אופיר כץ: בוקר טוב, גברתי השרה.

אופיר כץ: ברצוני לשאול – יש תוכנית לפריפריה, התיכון הווירטואלי.

אופיר כץ: היא תוכנית מצוינת, שמאפשרת לתלמידים בפריפריה ללמוד בצורה מקוונת חמש יחידות מתמטיקה ופיזיקה, ובלי התוכנית הזאת הם לא יוכלו ללמוד את המקצועות ברמת חמש יחידות.

אופיר כץ: התוכנית הופסקה ולא יצרו קשר עם התלמידים.

אופיר כץ: יש חשש שהם ינשרו מהתוכנית.

אופיר כץ: אני לא יודע בדיוק מה הסיבה, המכרז – חברה כזו או אחרת שהחליפו, אבל בינתיים הילדים יושבים בבית.

אופיר כץ: ברצוני לשאול – אני לא אתרכז בשאלה למה זה קרה ואיך, את זה אני בטוח שתפתרי – מתי הילדים יוכלו לחזור ללמוד?

אופיר כץ: תודה.

יפעת שאשא ביטון: נתחיל מהסוף להתחלה.

יפעת שאשא ביטון: קודם כול, תודה רבה לך, חבר הכנסת אופיר כץ.

יפעת שאשא ביטון: אדוני היושב-ראש, בוקר טוב לכולם.

יפעת שאשא ביטון: אני אתחיל מהסוף להתחלה: ממש בקרוב.

יפעת שאשא ביטון: אתה צודק בדבריך שהסיפור הגדול היה כאן מכרז – אני גם אקריא תכף את התשובה הרשמית כדי שתהיה לפרוטוקול – מכרז שבו בעצם מט"ח לא זכתה.

יפעת שאשא ביטון: היא הייתה בעבר זו שנותנת את השירות.

יפעת שאשא ביטון: היא עתרה לפי הזכות שמוקנית לה כנגד התוצאות, ובכל זאת בסופו של דבר העתירה הסתיימה עכשיו, וחברת אלנט היא החברה שזכתה וגם תיתן את המענה הזה.

יפעת שאשא ביטון: צריך לזכור שהילדים לא בהכרח בבית, אבל נכון, הם עדיין לא התחילו בלימודים.

יפעת שאשא ביטון: כדי שמי ששומע אותנו ידע: לא התחילו בלימודי המתמטיקה והפיזיקה, ששם בעיקר הם מקבלים את השירות.

יפעת שאשא ביטון: צריך לזכור שאנחנו נותנים את השירות הזה למקומות שבהם או אין מספיק מורים או אי-אפשר לפתוח כיתות או מגמות בגלל מספר תלמידים מאוד מצומצם, והמשרד בהחלט מאפשר את זה באמצעות השירות של מט"ח בעבר, של אלנט בעתיד.

יפעת שאשא ביטון: רק כדי שכולם ידעו במה אנחנו מדברים: תוכנית התיכון הווירטואלי מיועדת לבתי ספר שאין בהם מגמות לימוד לבגרות מורחבת במתמטיקה ופיזיקה, אם בשל היעדר מורה או בשל מספר מצומצם של תלמידים.

יפעת שאשא ביטון: התוכנית מאפשרת לתלמידים מהפריפריה החברתית והגיאוגרפית, אשר בבית ספרם לא ניתן ללמד מקצועות אלה מהסיבות האמורות, ללמוד בכיתות וירטואליות ולהשתתף בשיעורים מקוונים המתקיימים במהלך יום הלימודים וכן ליהנות משיעורי עזר אחר הצוהריים.

יפעת שאשא ביטון: בשנים האחרונות הופעלה התוכנית על ידי מט"ח.

יפעת שאשא ביטון: לפני כעשרה חודשים המשרד יצא למכרז חדש, ולאחר תהליך שהתקיים בוועדת המכרזים נבחרה חברת אלנט.

יפעת שאשא ביטון: מט"ח השיגה על הבחירה ואף עתרה לבית המשפט על מנת שיעצור את ההתקשרות עם חברת אלנט – וזו הסיבה בעצם שהדברים התעכבו:

יפעת שאשא ביטון: כל עוד העתירה הייתה תלויה ועומדת בבית המשפט, המשרד לא יכול היה לקדם את ההתקשרות עם חברת אלנט.

יפעת שאשא ביטון: ביום חמישי האחרון בית המשפט דחה את בקשת מט"ח למתן צו ביניים שימנע את החתימה על ההסכם, ובכך התאפשר למשרד לקדם את החתימה.

יפעת שאשא ביטון: בימים אלה המשרד מדייק את תוכנית העבודה ובכוונתו להשלים את הליך החתימה על ההסכם.

יפעת שאשא ביטון: במקביל, החל הליך הרשמת תלמידים לתוכנית.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, הדברים כבר קורים.

יפעת שאשא ביטון: אני כמובן מקווה שבימים הקרובים כבר הכול יבוא על פתרונו והתלמידים יוכלו להתחיל בשגרת לימודים גם במקצועות הללו.

אופיר כץ: ימים?

יפעת שאשא ביטון: זה עניין של ימים, כן.

יפעת שאשא ביטון: התהליך כבר קורה.

יפעת שאשא ביטון: אתה רואה, אפילו בית המשפט מתאים את עצמו ללוחות הזמנים, הכול קרה ממש בשבוע האחרון.

יפעת שאשא ביטון: בסדר?

אופיר כץ: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך.

מיקי לוי: יפה.

מיקי לוי: חד וחלק.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת אורלי אבקסיס.

מיקי לוי: ישיב סגן השר לביטחון הפנים יואב סגלוביץ'.

מיקי לוי: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: כבוד סגן השר, בתאריך 15 באוקטובר 2021 נחשף בתוכניתה של אילה חסון מקרה מזעזע של נערה שנאנסה באכזריות והתלוננה במשטרה אך דבר לא נעשה עד שאביה דקר את האנס.

אורלי לוי אבקסיס: אז זומנה הנערה לחקירה אכזרית כפושעת.

אורלי לוי אבקסיס: האנס לא נחקר, אפילו לא פעם אחת.

אורלי לוי אבקסיס: ברצוני לשאול: איך ייתכן שנערה שנאנסה מתלוננת במשטרה ואף גורם אינו מטפל בה בזמן אמת?

מיקי לוי: תודה רבה.

יואב סגלוביץ': תודה על השאלה.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, אני אגיד כמה מילים כלליות, כמי שגם מכיר את העולם הזה, המקצועי, אבל גם עסק בזה לא מעט, עסק בזה גם בכנסת ועוסק בזה עדיין.

יואב סגלוביץ': הנושא הזה הוא נושא שקרוב ללב של כולנו, אבל גם באופן אישי, על מנת לתת תשובה עמוקה ככל שאני מסוגל, הלכתי וצפיתי גם בתוכנית וגם ביקשתי לעשות עוד כמה בדיקות, ואני נותן את התשובה כפי שאני יכול לתת אותה כרגע.

יואב סגלוביץ': לגבי חלק מהקביעות – אני שם עליהן סימן שאלה.

יואב סגלוביץ': לא סימן קריאה הפוך, אבל שם סימן שאלה לגבי חלק מהקביעות בשאילתה, פשוט אני לא יודע את מה שאולי אחרים יודעים.

יואב סגלוביץ': אני אתן קצת – לגבי ההשתלשלות: הכול התחיל בפוסט אנונימי, שלשמחתי, את מכירה אותה טוב – יחידה 105 עלתה עליו ברשת וניטרה את הפוסט.

יואב סגלוביץ': זה היה פוסט אנונימי, וטוב שניטרו אותו והעבירו אותו גם לרווחה וגם למשטרה.

יואב סגלוביץ': ב-6 ביולי זה הגיע לרווחה ולמשטרה ביבנה.

יואב סגלוביץ': הפגישה שהייתה עם הקטינה הייתה במשרדים של הרווחה.

יואב סגלוביץ': היא לא הייתה במשטרה, היא הייתה במשרדים של הרווחה.

יואב סגלוביץ': הייתה גם שוטרת, שוטרת מיומנת, חוקרת עבירות בחסרי ישע, ומין, עו"ס לחוק הנוער.

יואב סגלוביץ': האימא הייתה מחוץ למשרד ברווחה בזמן שהייתה שיחה עם הילדה.

יואב סגלוביץ': אני לא איכנס לפרטים של האירוע ולפרטים של מה שהיה שם בוודאי לא איכנס, אבל הוחלט להמשיך בטיפול שהוא איננו בהכרח טיפול באספקט הפלילי.

יואב סגלוביץ': עיקר הטיפול היה אמור להיות טיפול רווחתי.

יואב סגלוביץ': ב-1 בספטמבר היה דיווח על דקירה.

יואב סגלוביץ': גם פה אני אגיד כמה מילים.

יואב סגלוביץ': הדקירה הזאת נעשתה – וזה גם פורסם, גם בתוכנית וגם בכלל – על ידי האב – – –

אורלי לוי אבקסיס: לכאורה.

יואב סגלוביץ': לכאורה, בואו נגיד.

יואב סגלוביץ': כולם אומרים "לכאורה", אז בואו נגיד ככה.

יואב סגלוביץ': לאב של הקטינה יש כתב אישום על ניסיון לרצח.

יואב סגלוביץ': אז יש כתב אישום.

יואב סגלוביץ': מה יהיה בסופו לא אני יודע, אף אחד לא יודע, אבל יש כתב אישום שהוגש כנגדו על ניסיון לרצח.

יואב סגלוביץ': בעקבות העניין הזה – ופה אני נזהר במילותיי, בסדר?

יואב סגלוביץ': בעקבות העניין הזה גם זומנה הקטינה לחקירה.

יואב סגלוביץ': גם שם הדבר היה בנוכחות האם.

יואב סגלוביץ': שום דבר לא נעשה פה בצורה שאיננה ראויה בנסיבות האלה, לפי מיטב בדיקתי.

יואב סגלוביץ': ב-6 באוקטובר נגבתה גם עדות נוספת.

יואב סגלוביץ': אני יכול להגיד ממה שאני בדקתי – ועוד פעם, כפי שאת יודעת, אני לא נכנסתי לחקירה פנימה אבל כן בדקתי, ככל שאני מסוגל לבדוק לעומק, גם את ההתחלה שהייתה יזומה.

יואב סגלוביץ': גם במקרה הזה החוקרת היא חוקרת מקצועית, היא פעלה עם יוזמה להגיע בכלל לעניין של הפגיעה המינית שקרתה, האונס שקרה לקטינה.

יואב סגלוביץ': ובסופו של דבר – אני יכול להגיד משהו ברמה האישית – הוא עצוב מכל בחינה אפשרית.

יואב סגלוביץ': הוא עצוב קודם בגלל האונס שחוותה הקטינה.

יואב סגלוביץ': הוא עצוב גם בגלל המשך הנסיבות שפירטתי כאן.

יואב סגלוביץ': אני לא מקבל את מה שנאמר כאן בשאילתה, אני מדבר על השאילתה.

יואב סגלוביץ': אני לא מקבל שהדבר הזה היה לא מקצועי, לא ערכי.

יואב סגלוביץ': לדעתי זה היה מקרה שבו נעשו כל הפעולות הנכונות ברגישות המתאימה.

יואב סגלוביץ': זה מה שאני יכול לענות כרגע.

יואב סגלוביץ': אני רק אשלים.

יואב סגלוביץ': זה תיק שעדיין נמצא בחקירה.

יואב סגלוביץ': כל אותם דברים שאולי ברורים לחלק מהאנשים, לי הם לא ברורים לגבי מי בסוף ביצע את מעשה האונס המזוויע הזה.

יואב סגלוביץ': אני יכול להבטיח לך – גם בגלל השאילתה, כי אחרת לא הייתי יודע על האירוע זה לעומקו – ומאחר שאת שאלת, אז אני אמשיך גם בלי קשר לעקוב ולראות שנעשים כל הדברים הנכונים, כפי שאני מסוגל לעקוב מהמקום שבו אני נמצא.

מיקי לוי: בבקשה, שאלת המשך.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, צריך לומר ולהאדיר את ה-105, שבאמת עובדים קשה כדי להגן על ילדים ברשת.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני רוצה להסב את תשומת ליבך, כי אני מאוד מוטרדת מהתגובה שלך, ואני בטוחה שכוונתך טובה, ובדקת את הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר שהדברים נעשו על פי חוק, לפי מה שצריך, בצורה נאותה.

אורלי לוי אבקסיס: ולמה אני מוטרדת?

אורלי לוי אבקסיס: אני מפנה אותך לסעיף 59 לסדר הדין הפלילי: "נודע למשטרה על ביצוע העבירה אם על פי תלונה, ואם בכל דרך אחרת, תפתח בחקירה".

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אני רוצה להגיד לך משהו.

אורלי לוי אבקסיס: היה והילדה המסכנה הזו הגיעה ונתנה את התלונה, והוחלט שם על ידי אותה חוקרת – הייתה שם חוקרת משטרה – שלא לפתוח בחקירה ולא לזמן את החשוד באונס לחקירה, זה פשע, כי אתה משאיר אותו גם לפגוע בילדות אחרות, חלילה וחס, אם לא תעשה את הטיפול.

אורלי לוי אבקסיס: גם העילה של לסגור חקירה או לא לעשות חקירה מחוסר עניין לציבור, אי-אפשר להשתמש בה בעבירות שכאלו.

יואב סגלוביץ': רק שאלה, גברתי.

יואב סגלוביץ': אני אמרתי שלא נפתחה חקירה?

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא נחקר.

אורלי לוי אבקסיס: היחידה שנחקרה זו הילדה.

יואב סגלוביץ': הדיוק, יש לו משמעות.

יואב סגלוביץ': נפתחה חקירה פלילית.

אורלי לוי אבקסיס: בלי לחקור את החשוד?

יואב סגלוביץ': שנייה.

יואב סגלוביץ': מה שאת קוראת לו חשוד הוא לא בהכרח חשוד, וזה בסדר גמור.

יואב סגלוביץ': אמיתות שכולם אומרים אותן, רק מה לעשות – – –

אורלי לוי אבקסיס: איך תדע אם הוא חשוד אם לא תחקור אותו?

יואב סגלוביץ': גברתי, אני רוצה להגיד לך משהו.

יואב סגלוביץ': תסיימי את השאלה, ואז אני אגיד.

יואב סגלוביץ': בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: טוב.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להפנות לעוד סעיף, והפעם בפקודת המשטרה.

אורלי לוי אבקסיס: סעיף 3 לפקודת המשטרה מדבר על כך: "משטרת ישראל תעסוק במניעת עבירות ובגילוין; בתפיסת עבריינים ובתביעתם לדין; בשמירתם הבטוחה של אסירים, ובקיום הסדר הציבורי וביטחון הנפש והרכוש".

אורלי לוי אבקסיס: תראה, אני לא רואה טוב במרחק הזה, אבל אני חושבת שזה די ברור.

אורלי לוי אבקסיס: המשטרה, אין לה שיקול דעת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יכולים לראות את זה בפסק דין וייס, אנחנו יכולים לראות את זה בפסק דין לוין, אנחנו יכולים לראות את הפרשנות המשפטית שמדברת על כך שכשמדובר בסוג כזה של עבירות, אין בכלל שיקול דעת.

אורלי לוי אבקסיס: אם קצין המשטרה רוצה לסגור את התיק הזה, הוא חייב לעבור משוכות מסוימות ולהסביר למה, למה הוא לא פותח בחקירה גם אם אין תלונה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה לומר שבכתבה ראינו שאחת מהטענות לכך שלא פתחו בחקירה הייתה המצב הנפשי של הילדה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה להגיד לך: עכשיו, כשחוקרים אותה כאילו היא סייעה לאביה, לכאורה, לפגוע באנס שהמשטרה אפילו לא זימנה לחקירה שלושה או ארבעה חודשים, והיא נחקרת כשותפה לתכנון רצח, ילדה בת 14, פתאום לא דואגים לשלומה הנפשי.

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא מדבר על הסכנה של החיים שלה.

אורלי לוי אבקסיס: ודבר נוסף.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם הממשק בין הרווחה לבין המשטרה?

אורלי לוי אבקסיס: כי הילדה הזו לא קיבלה טיפול נפשי.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה לומר משהו נוסף.

אורלי לוי אבקסיס: זו הייתה תלונה אנונימית בפייסבוק.

אורלי לוי אבקסיס: מי שגורס תלונות אנונימיות לא מגיע לאותם ילדים, נערות ואפילו בוגרות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני רוצה לומר דבר נוסף.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו רואים דברים כאלה, פוסטים אנונימיים זה לפעמים הזמנה לדפיקה בדלת.

אורלי לוי אבקסיס: והדפיקה בדלת הזו לא רק שלא נעשתה – הושתקה, נשארה מתחת לרדאר.

אורלי לוי אבקסיס: כולם יודעים במי המדובר.

אורלי לוי אבקסיס: כולם יודעים מי החשוד.

אורלי לוי אבקסיס: המשטרה היא היחידה שלא נוקפת אצבע.

אורלי לוי אבקסיס: לא, סליחה, גם משרד הרווחה, כי טיפול נפשי לא ניתן לילדה הזו.

אורלי לוי אבקסיס: ילדה מצטיינת, רצתה ללמוד רפואה, אבל היא באה מאוכלוסייה קצת חלשה כלכלית.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאנחנו רואים דוגמניות צמרת, וצריך לתת לזה את הבולטות – יש שקט.

מיקי לוי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני ממש מבקשת ממך, אדוני סגן השר, תרד לפרטים לעומק.

אורלי לוי אבקסיס: מי שנתן לך את התשובות האלה לא בקי בעניין.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת.

אורלי לוי אבקסיס: דיברתי, בדקתי, חקרתי.

אורלי לוי אבקסיס: לא רק בזה נשארתי.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת ממך לרדת לעומק העניין, ולבקש מאותה חוקרת תשובות – למה לא נפתחה חקירה פלילית, ולמה לא נבדק.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: האם אותה נערה קיבלה טיפול נפשי בקהילה?

אורלי לוי אבקסיס: הייתה לי הצעת חוק על טיפול נפשי לנפגעות תקיפה מינית שכל הקואליציה לקטינים הצביעה נגדה – אני מקווה מאוד שלפחות בשטח, אם לא העברנו חוק, תצליחו לתקן את העיוות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יואב סגלוביץ': טוב.

יואב סגלוביץ': אני בכל זאת מתעקש לחזור לשאילתה ששאלת.

יואב סגלוביץ': אני מזכיר לך מה את שאלת.

יואב סגלוביץ': וכל מה שאמרת כאן כבודו במקומו מונח, רק זה לא בשאילתה.

יואב סגלוביץ': אז אני בכל זאת אענה בצורה הכי סדורה שאני מסוגל את הדברים שתפקידי לענות.

יואב סגלוביץ': במקרה הזה אני אגיד משהו כללי, כי דיברו פה דברים כלליים.

יואב סגלוביץ': זה שמישהו אומר שמישהו חשוד, זה לא אומר שהוא חשוד.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יואב סגלוביץ': וזה שכולם יודעים – אני הקשבתי רוב קשב.

יואב סגלוביץ': האמירה "כולם יודעים", אני אומר לך עכשיו, זה לא קשור לתיק הזה.

יואב סגלוביץ': באופן כללי, אם הייתי הולך לפי מה שכולם יודעים, הרבה עוולות היו נעשות בתפקידים קודמים שלי.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יואב סגלוביץ': עכשיו, בואי נעזוב את "כולם יודעים".

יואב סגלוביץ': החקירה הזאת, כפי שאמרתי, נתחיל בזה שהייתה חקירה.

יואב סגלוביץ': זאת אומרת, לבוא ולהגיד שאין פה חקירה – – –

אורלי לוי אבקסיס: תחקור אותו – – –

יואב סגלוביץ': אבל אני מנסה לתת תשובה, ואת לא מקשיבה לי, וחבל.

יואב סגלוביץ': אולי את לא רוצה את התשובה, אז אני ארד.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה תשובה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר שחקרו.

אורלי לוי אבקסיס: את מי חקרו?

אורלי לוי אבקסיס: חקרו את הילדה.

אורלי לוי אבקסיס: את העבריין לכאורה לא חקרו.

אורלי לוי אבקסיס: הינה – – –

יואב סגלוביץ': בסדר.

יואב סגלוביץ': בואי, גברתי, מאחר שכולם פה מבינים הכול, וכולם פה יודעים הכול חוץ – – –

אורלי לוי אבקסיס: חוקרים – – – אתה מבין מה קורה, חקרו את הילדה – – – אני מצטערת.

יואב סגלוביץ': אבל – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת לוי, תני לו להשיב, בבקשה.

יואב סגלוביץ': יש פה החלטה של מישהו, ויכול להיות שהיא נכונה, יכול להיות שהיא לא נכונה – שמישהו חשוד.

יואב סגלוביץ': אני אומר לך שלא אנשים פרטיים יחליטו מיהו חשוד.

אורלי לוי אבקסיס: ברור.

יואב סגלוביץ': שנייה, רגע.

יואב סגלוביץ': ועל זה כולנו צריכים להסכים.

יואב סגלוביץ': עכשיו בואי נוסיף את כל המעטפת.

יואב סגלוביץ': אמרתי מלכתחילה, יש פה אירוע קשה, שנפתח בצורה יזומה על ידי משטרת ישראל, על ידי 105, יחידה של משטרת ישראל ושל שירותי הרווחה ושל משרד החינוך, שעובדים ביחד.

יואב סגלוביץ': זה – 1. 2.

יואב סגלוביץ': עשו פעילות יזומה והגיעו לילדה.

יואב סגלוביץ': הגיעו לילדה שעברה אונס קשה.

יואב סגלוביץ': אני אומר לך, ואני נזהר בדברים, אני כן חייב להגיד לך – זה לא שידעו מיהו החשוד על סמך העדות שלה.

יואב סגלוביץ': נקודה.

יואב סגלוביץ': אחרי שאמרתי את כל הדברים האלה, ואחרי שאני לא צריך להצדיק את זה שצריכה להיפתח – הסעיפים שהקראת על מה פותחים בחקירה פלילית, תאמיני לי שאני מכיר אותם, גם לא רע.

יואב סגלוביץ': אבל עכשיו אני אומר לך שהייתה חקירה, ויש חקירה, ואירוע קשה.

יואב סגלוביץ': ואמרתי עוד משהו, שאני אעשה את כל מה שאני מסוגל כדי לעקוב שהכול נעשה כמו שצריך.

יואב סגלוביץ': אחרת, יותר מזה, כל מה שנעשה עד עכשיו, למיטב בדיקתי, על ידי החוקרת, אותה חוקרת שיזמה את האירוע הזה, שהייתה רגישה לאירוע הזה – שום דבר פה לא נעשה במחשכים.

יואב סגלוביץ': היא חקרה אותה במשרדי הרווחה, הייתה שם שיחה.

יואב סגלוביץ': לא הפסיקו חקירה.

יואב סגלוביץ': גם בפעם השנייה האימא הייתה נוכחת.

יואב סגלוביץ': הכול היה ברגישות.

יואב סגלוביץ': אני מסכים איתך שכרגע החשוד עדיין לא נעצר.

יואב סגלוביץ': אני לא אומר שהכול טוב, וחשודים צריכים להיעצר, אבל מפה עד לדברים הנוספים שאמרת אני חושב שהמרחק גדול.

יואב סגלוביץ': אני חושב, ואמרתי לך, שנעקוב אחרי הטיפול בתיק הזה.

יואב סגלוביץ': תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: יש שאלה נוספת.

מיקי לוי: תמתין, בבקשה, סגן השר.

מיקי לוי: חברת הכנסת וולדיגר, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, מחקרים מגלים באופן עקבי ששיעור התקיפות המיניות המבוצעות כלפי נשים עם מוגבלות גבוה משמעותית מאשר היקף הפגיעות בקרב כלל הנשים, שגם הוא גבוה מאוד.

מיכל מרים וולדיגר: במחקרים מסוימים נמצא שכ-50% מהנשים עם מוגבלות חוו תקיפה מינית.

מיכל מרים וולדיגר: כמובן, במחקרים רבים גם נמצא שנשים עם מוגבלות שכלית חשופות לפגיעות מיניות חוזרות, ובאחוזים משמעותיים.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לשאול את כבוד סגן השר אם יש התייחסות מיוחדת לפגיעות מיניות אצלכם במשרד לאנשים עם מוגבלות, נשים עם מוגבלות שכלית, שקופה, כל מוגבלות אחרת?

מיכל מרים וולדיגר: כמו שראינו במחקרים רבים, השכיחות שם גבוהה ביותר.

יואב סגלוביץ': משהו כללי.

יואב סגלוביץ': בכלל, בחקירות בעבירות מין צריך מלכתחילה לגלות רגישות מצד אחד ומקצוענות מצד שני, אבל בעיקר בעיקר רגישות, מעצם אופי הפגיעה.

יואב סגלוביץ': זה נהיה מורכב וקשה הרבה יותר בכל המובנים כולם כאשר אתה נתקל במישהי או מישהו – גם בנים נפגעים בעבירות מין – שיש להם איזושהי פגיעה שמייצרת קושי תקשורתי כזה או אחר אל מול הגורמים המקצועיים או גורמי האכיפה שעומדים מולם.

יואב סגלוביץ': אני יכול להגיד לך שבנושא של פגיעות באנשים עם מוגבלות, בדרך כלל רמת הרגישות וגם רמת האנשים שעומדים מול אותם נפגעים – משתדלים שיהיו האנשים הכי מתאימים, עם ניסיון – – –

מיכל מרים וולדיגר: גם הרמת ההנגשה.

מיכל מרים וולדיגר: הם לא תמיד מבינים – – – מעבר להתייחסות הנפשית – – –

יואב סגלוביץ': אני אגיד משהו כללי, כי זאת שאלה כללית ואני אתן תשובה כללית.

יואב סגלוביץ': לפעמים נעזרים בבעלי מקצוע מדיסציפלינות שונות בשביל לייצר תקשורת יותר טובה, תלוי באיזה סוג מוגבלות מדובר.

יואב סגלוביץ': ללא ספק, גם החקירה של האירועים האלה מאוד מאוד מורכבת.

יואב סגלוביץ': לעיתים היא אפילו מורכבת יותר, כי לפעמים נעשות פגיעות, לא עלינו, גם בין אנשים עם מוגבלויות אחד בשני.

יואב סגלוביץ': גם זה קורה לעיתים, בעיקר במוסדות, וזה אירוע מאוד מאוד מורכב מקצועית.

יואב סגלוביץ': ובסוף גם לקבל החלטה משפטית נכונה זה אירוע מאוד מאוד מורכב.

יואב סגלוביץ': אני מסכים איתך לגבי המורכבות ולגבי הרגישות שצריך.

מיקי לוי: תודה רבה לסגן השר.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/321/24; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו נתחיל בהצעות חוק לדיון.

מיקי לוי: חקיקה.

מיקי לוי: הצעת החוק הראשונה היא הצעת חוק איסור פרסומת והגבלת השיווק של מוצרי טבק ועישון (תיקון – הגבלת כמויות חומרים רעילים בסיגריות), התשפ"א–2021, של חבר הכנסת מוסי רז, בתמיכת הממשלה, בבקשה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אדוני השר, הסיגריות הן אחד האויבים המשמעותיים ביותר של האנושות.

מוסי רז: מדי שנה מתים בישראל אלפי אנשים מעישון, יש האומרים בין 8,000 ל-9,000 – נתונים רשמיים.

מוסי רז: מתוכם, ואני אומר את זה כבר מראש, מאות – יש אומרים עד 1,500 – בכלל לא מעשנים, מתים מעישון פסיבי.

מוסי רז: בעולם מתים מיליונים בשנה מסיגריות.

מוסי רז: מדובר, כנראה, על כחמישה מיליון – נתונים של ארגון הבריאות העולמי.

מוסי רז: ישראל חתמה כבר בשנת 2003 על אמנה של האו"ם למלחמה בעישון.

מוסי רז: היא הייתה מהאחרונות שחתמו.

מוסי רז: אחרינו היו גם גרמניה וארצות הברית, ולמעשה, כל המדינות חתומות על האמנה.

מיכל מרים וולדיגר: – – –

מוסי רז: אלא שלא כל המדינות מבצעות את סעיפי האמנה, וגם אנחנו לא מבצעים את כל סעיפי האמנה.

מוסי רז: לא רק שאנחנו לא מבצעים את כל סעיפי האמנה, יש סעיפים שמקובלים במקומות רבים בעולם, שלא כלולים באמנה, וגם אותם אנחנו לא מבצעים.

מוסי רז: אחד מהם אני מביא כאן כתיקון חקיקה היום, בהסכמת הממשלה, וזה הגבלת הניקוטין, העטרן והפחמן הדו-חמצני שיש בכל סיגריה, לתקן שמקובל באירופה.

מוסי רז: מה שטוב לאירופים, טוב גם לנו.

מוסי רז: יש בזה גם בעיה, אני מבין: אסור לנו להגיד שהסיגריות לגיטימיות, גם לא אחרי שנקטין את התקן, ואולי במקום 8,000, ימותו 7,000 ישראלים; אנחנו צריכים להמשיך במלחמה, אבל זה צעד הכרחי במאבק.

מוסי רז: בשבועות הבאים אני אביא גם איסור פרסום ומאבק אחר שצריך לעשות, ואנחנו מחויבים לו גם כדי להגן על בריאות הציבור וגם מכוח אמנות בין-לאומיות.

מוסי רז: אני רוצה להעיר להערה של חברת הכנסת וולדיגר.

מוסי רז: אם תהיה לגליזציה – ואני בעד לגליזציה – אני בעד להגביל – – –

מיכל מרים וולדיגר: – – –

מוסי רז: אין שום סתירה בין הדברים.

מוסי רז: אני לא מציע לאסור בחוק עישון סיגריות – –

מיכל מרים וולדיגר: ואם אפשר היה לעשן – – –

מוסי רז: – – שמזיקות יותר, אגב, מקנביס.

מוסי רז: סיגריות זה סם הרבה יותר חמור והרבה יותר הורג, שלא לומר רוצח.

מיכל מרים וולדיגר: ממש לא.

מוסי רז: הסיגריה היא למעשה הרוצחת הכי גדולה בהיסטוריה, ובה אנחנו צריכים להיאבק.

מוסי רז: כשאני מדבר על רצח, אני לא יכול שלא להזכיר שבעוד יומיים, אדוני היושב-ראש, נציין בכפר קאסם 65 שנה לטבח שהיה שם, הטבח הנורא ביותר בתולדות מדינת ישראל; המעשה הנורא ביותר בתולדות מדינת ישראל.

מוסי רז: אני שמח שנשיא מדינת ישראל, הנשיא הרצוג, ייצג אותנו שם.

מוסי רז: אני חושב שזה מאוד מאוד חשוב.

מוסי רז: הוא ממשיך מסורת של נשיאים קודמים, ריבלין ושמעון פרס.

מוסי רז: בעצם מדינת ישראל, גם אם לא קיבלה זאת כחוק, מכירה רשמית בטבח הנורא הזה.

מוסי רז: היא מלמדת בבה"ד 1 את החיילים שכשיש פקודה בלתי חוקית בעליל, מתנוסס מעליה דגל שחור שאומר: אסור, אסור, אסור – לא רק מותר, אפילו חובה לסרב.

מוסי רז: שמעתי את דבריה של שרת החינוך, שמלמדים בבתי הספר על הדברים האלה.

מוסי רז: אני קורא מכאן לכל המורות והמורים בישראל להקדיש ביום שישי הקרוב שעה לטבח בכפר קאסם, ולעשות את זה בכל 29 באוקטובר.

מוסי רז: גם אם בשנה הבאה זה יצא בשבת, לעשות את זה יום קודם או יומיים קודם, כי הדבר הזה הוא בנפשנו.

מוסי רז: זה חשוב ביותר.

מוסי רז: אני קורא למדינה להקציב כסף לעמותה להנצחת הטבח, ואני קורא למדינה לשחרר את כל המסמכים שנוגעים לטבח, כולל על הממשל הצבאי.

מוסי רז: כל מה שקשור.

מוסי רז: אני חושב שחשוב שנשלח מכאן, כולנו, כל חברי הכנסת, כל הבית, חיבוק לתושבי כפר קאסם, לניצולי הטבח, לצאצאיהם ולכל הערבים הפלסטינים אזרחינו, אחינו, אזרחי מדינת ישראל.

מוסי רז: אנחנו לא נוכל לשתוק אל מול הדבר שהיה שם.

מוסי רז: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: השר חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מטרת הצעת החוק המונחת בפניכם להגביל את כמות הניקוטין, העטרן והפחמן החד-חמצני בסיגריות.

חמד עמאר: קיימת חשיבות למלחמה בעישון בשל ההשפעה המזיקה של העישון על הבריאות.

חמד עמאר: עם זאת, יש לבחון היטב צעדי מדיניות חדשים, ובכללם ההגבלות המוצעות בהצעת החוק, כדי לוודא כי אכן השפעת הצעדים המוצעים תיטיב עם בריאות הציבור.

חמד עמאר: בהתאם לכך הוסכם כי תוקם ועדת מומחים לגיבוש מדיניות סדורה למלחמה בעישון.

חמד עמאר: לאור החשיבות הרבה של ההגנה על בריאות הציבור מפני נזקי העישון, אשר גובה אלפי קורבנות בשנה, ולצורך התמודדות עם בעיית ההתמכרות לעישון באוכלוסייה, בעיקר בקרב צעירות וצעירים, ובהתאם להחלטה שהתקבלה בוועדת השרים, אבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית.

חמד עמאר: ההצעה תקודם בכפוף לתיאום עם משרד הבריאות והקמת ועדת מומחים, ותחזור לוועדת שרים לפני הקריאה הראשונה.

חמד עמאר: אתה מסכים להגבלות ששמו?

מוסי רז: כן.

חמד עמאר: תודה רבה, אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

מיקי לוי: תודה רבה, השר חמד עמאר.

מיקי לוי: חברת הכנסת וולדיגר מבקשת להתנגד.

מיקי לוי: שלוש דקות, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, חבריי הנכבדים, מעבר לעובדה שהשם של החוק לא כל כך מתאים לתוכן – כי השם עצמו הוא "איסור פרסומת והגבלת שיווק", ואז כתוב, הגבלת השיווק: "לא ייצר אדם, ולא ישווק ולא יאחסן לצורך שיווק סיגריה המכילה" וכו' וכו'.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, יש כאן גם שאסור לייצר ולא לשווק ולא לאחסן – למה אני מתנגדת?

מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת שסיגריות זה דבר רע, אבל אני חשה פה סוג של צביעות, ויסלחו לי חבריי שלפני יום או יומיים או שבוע או שבועיים, חודש, דיברו פה על קנביס, על כמה זה – והתעלמו מהנזקים שקנביס עושה.

מיכל מרים וולדיגר: יש כל כך הרבה מחקרים שמצביעים על סכנות בשימוש בקנביס.

מיכל מרים וולדיגר: נכון, אני לא מדברת על קנביס לצרכים רפואיים, שגם שם יש סכנות, אבל שם אולי התועלת עולה על הנזק.

מיכל מרים וולדיגר: לאפשר לכולם להשתמש בקנביס – הנזק עולה על התועלת.

מיכל מרים וולדיגר: שם אנחנו רק מאפשרים – ממש הצעת חוק שעלתה לא מזמן והקואליציה הצביעה בעדה – מאפשרים לגדל ומאפשרים להשתמש ומאפשרים הכול, ושוכחים שיש לנו נוער שנפגע מהקנביס הרבה יותר מאשר הסיגריות.

מיכל מרים וולדיגר: יסלח לי מוסי, שטוען הפוך, יש לי מחקרים שמראים שהקנביס מסוכן פי כמה וכמה, ולא רק כלפי הילד עצמו אלא כלפי כל סביבתו, על ידי כך שהוא מאבד ריכוז ומאבד יכולת ואי-אפשר מייד לראות את זה.

מיכל מרים וולדיגר: זה הרבה יותר גרוע מאלכוהול והרבה יותר גרוע מטבק ומעישון סיגריות.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן יש פה איזה סוג של צביעות: אוסרים עכשיו לפרסם דברים, אבל אני פותחת את הטלוויזיה ופותחת את הרדיו וכל היום אני שומעת רק עד כמה הקנביס מצוין וכמה קנביס זה טוב.

מיכל מרים וולדיגר: אז יש פה סוג של מסר הפוך ולא ברור.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן, צר לי, מוסי, אבל אני חושבת שצריך להתנגד לחוק הזה.

מיכל מרים וולדיגר: הוא לא נכון, הוא לא מדויק, הוא רק איזה סוג של עננה כדי להראות סוג של הגנה על הציבור, שמצד אחד מגינים עליו ומצד שני, בחוקים אחרים, רק פותחים את הבעיה ואת הסכנה לנוער שלנו הרבה הרבה יותר.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אם כך, אנחנו ניגשים להצבעה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 17, נגד – אפס, אין נמנעים, לפיכך הצעת החוק עברה ותועבר לוועדת הכלכלה להמשך טיפול ודיון.

מיקי לוי: תודה רבה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: אני אוסיף אותך לפרוטוקול.

מיקי לוי: תודה.

משה ארבל: ועדת כספים.

מיקי לוי: ועדת כספים – – –

קריאה: ועדת הפנים.

משה ארבל: שירותי דת – – –

מיקי לוי: מה שאתה רוצה.

מיקי לוי: אתה יכול לבחור אחת, תגיד מה אתה רוצה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: הצעת החוק תועבר לוועדת הכנסת כדי שתקבע לאיזו ועדה היא תישלח לדיון.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/2312/24; נספחות.

מיקי לוי: ]

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום – הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חיבור בתים לחשמל), התשפ"ב–2021.

מנסור עבאס: יציג את החוק חבר הכנסת ווליד טאהא, בתמיכת הממשלה.

מנסור עבאס: ישיב אחר כך השר חמד עמאר.

מנסור עבאס: עד עשר דקות לרשותך.

וליד טאהא: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, היום לפני שנתיים בדיוק עליתי כאן לדוכן כדי לנאום את נאום הבכורה שלי, בדיוק באותו יום של ציון יום השנה ה-63 לטבח כפר קאסם.

וליד טאהא: אז אמרתי, וחזרתי על מה שדורשים בכפר קאסם מזה עשרות שנים, שהמדינה סוף-סוף תיקח אחריות ותכיר באחריות שלה לטבח הנוראי שביצעו חיילים במדים ב-29 באוקטובר 1956, שנרצחו בו 49 אזרחים, נשים, ילדים, זקנים וטף.

וליד טאהא: עכשיו אני חוזר על אותה בקשה ואותה דרישה, שהיא א-פוליטית, א-מפלגתית, דרישה ערכית, אנושית, משפטית.

וליד טאהא: הגיעה העת שמדינת ישראל תקבל אחריות על האירוע הזה, על הטבח הזה, ולשים קץ ל-65 שנים של התכחשות לאירוע הזה.

וליד טאהא: הנושא השני שעליתי לכאן כדי לדבר עליו הוא תיקון חוק התכנון והבנייה – חיבור בתים לרשת החשמל.

וליד טאהא: אני רוצה לומר שבחברה הערבית נושא התכנון לא קיבל מספיק תשומת לב ומספיק התעניינות, שלא לומר שבשל מדיניות מכוונת ממשלות ישראל לדורותיהן לא דאגו לתכנן את היישובים הערביים.

וליד טאהא: הגידול הטבעי של האוכלוסייה הערבית חייב את האזרחים הערבים לבנות את הבתים שלהם על האדמה הפרטית שלהם.

וליד טאהא: אבל בהיעדר תכנון הם נאלצו לבנות את הבתים שלהם ללא היתר, מה שקוראים בתקשורת, או בכלל, "בנייה בלתי חוקית".

וליד טאהא: אני רוצה לטעון שמדיניות בלתי חוקית של היעדר תכנון היא זו שגרמה לאזרחים הערבים, בעל כורחם, לבנות את הבתים שלהם על האדמה הפרטית שלהם מבלי שיכלו לגשת להוצאת היתר, כפי שצריך לעשות כל אדם שירצה להגיש תוכנית לבית שלו.

וליד טאהא: אנחנו, ברשימה הערבית המאוחדת, אני כיו"ר ועדת הפנים, ויעידו על כך החברים שלי בוועדה – איתן יושב ומקשיב – אנחנו נותנים לנושא התכנון עדיפות עליונה.

וליד טאהא: אנחנו רוצים לפתור את בעיית התכנון בחברה הערבית ואנחנו רוצים לאפשר לכל אזרח ערבי שנבצר ממנו, שנמנע ממנו להוציא היתר לבית שלו, לעשות זאת באמצעות תכנון.

וליד טאהא: אנחנו משקיעים בנושא הזה המון כסף.

שלמה קרעי: מה עם ההתיישבות הצעירה?

וליד טאהא: רע"מ בכל ההסכמים שלה דאגה להבטיח שכל הכסף הדרוש לתכנון ליישובים הערביים – היות שלא היה כזה, היות שלא הייתה מדיניות תכנון, אנחנו דורשים שהנושא הזה סוף-סוף יטופל והאזרחים הערבים יקבלו תכנון, ואז גם האזרחים הערבים יוכלו לגשת כדי להוציא היתרי בנייה וגם להיפטר מצווי הפינוי וצווי ההריסה וכל הרדיפות שנעשות בגלל היעדר תכנון בחברה הערבית.

וליד טאהא: מכאן החוק שלי בא.

וליד טאהא: שמעתי בימים האחרונים הרבה מאוד סיפורי סבתא על החוק, מימין ומשמאל, מיהודים ומערבים.

וליד טאהא: מימין אומרים שהנושא הזה קשור לוויכוח פוליטי כלשהו או ויכוח לאומני כלשהו.

וליד טאהא: משמאל אמרו – כולל חברי כנסת ערבים – שהחוק יעלה לאזרחים הערבים הרבה כסף והוא יפתור רק 5% מסך כל הבתים שלא התחברו לחשמל.

וליד טאהא: ואני רוצה לומר לשני אלה: לצד הימני, שלא רוצה לראות בית ערבי מתחבר לחשמל, אני אומר:

וליד טאהא: זה לא המקום שבאמצעותו אתם תתנגחו פוליטית אחד עם השני.

וליד טאהא: זה נושא א-פוליטי, זו זכות יסוד בסיסית של כל אזרח במדינה, כולל האזרח הערבי, לחבר את הבית שלו לחשמל, ועל כן תחפשו לכם זירה פוליטית אחרת שתתקוטטו בה ותריבו עליה, אבל לא על חשבון זכות בסיסית של האזרח הערבי.

וליד טאהא: ולחברי הכנסת הערבים ולאחרים שטענו שהחוק יפתור 5% מסך כל הבתים שנבנו ללא היתר, אני אומר:

וליד טאהא: למה אתם משחקים לידיהם של אלה שלא רוצים לתכנן את החברה הערבית?

וליד טאהא: למה אתם מדברים בגנות ראשי הרשויות שעושים יומם ולילה כדי לתכנן את היישובים הערביים?

וליד טאהא: למה אתם לא אומרים את האמת?

וליד טאהא: והאמת היא שהיום, למעלה מ-75% מהיישובים הערביים קיבלו תוכניות כוללניות מאושרות וראשי הרשויות פועלים יומם ולילה כדי להכניס את כל המתחמים לתכנון, ובכך לאפשר למתחמים האלה להתחבר לחשמל.

וליד טאהא: לגבי העלויות המנופחות, אני הייתי מבקש מכל חבר כנסת ומכל אדם שירצה לדבר על החוק, שיתבייש לו.

וליד טאהא: מה הוא מציע?

וליד טאהא: הוא מציע איפה ואיפה בין האזרחים?

וליד טאהא: אני, כשאני צריך לגשת כדי להוציא היתר בנייה, אני משלם את ההיטלים הנדרשים לרשות המקומית שלי ולוועדת התכנון כדי לפתח את היישוב שלי.

וליד טאהא: לחלק מהאנשים אנחנו אומרים, אתה יכול להתחבר לחשמל מבלי שתשלם את החובות שלך לרשות המקומית שלך?

וליד טאהא: זו התרבות שאנחנו רוצים לזרוע בתוך החברה שלנו?

וליד טאהא: אני אומר לחברה הערבית, אל תאמינו לכל אלה שאומרים לכם שהחוק הזה עולה לכם הרבה כסף.

וליד טאהא: הוא עולה לכם בדיוק מה שעלה לכל אדם שהלך והוציא היתר, והערבות הבנקאית שאתם תפקידו היא לטובת הרשות המקומית שלכם ולטובת פיתוח היישוב שלכם, וזה אותו סכום ששילם כל אזרח שהלך והוציא היתר לבנייה עבור הבית שלו.

קריאה: – – –

וליד טאהא: אנחנו מביאים פתרון יסודי, אנחנו מביאים פתרון שיפסיק את הסחר-מכר באזרחים הערבים התמימים שבסך הכול רוצים להתחבר לחשמל.

וליד טאהא: אני רוצה למשוך את השטיח מתחת לרגליהם של אלה שרוצים להשאיר את האזרח הערבי במציאות של צווי הריסה וצווי פינוי.

וליד טאהא: אני רוצה תכנון, וזה לא דבר פוליטי וזה לא המקום להתנגחות לאומנית.

וליד טאהא: תתביישו לכם.

וליד טאהא: לאזרחים הערבים מגיע לתכנן את היישובים ולהתחבר לחשמל בהתאם לכללי ההיתרים שכל אזרח צריך לקבל.

וליד טאהא: תפסיקו לשקר לאנשים ותפסיקו לדבר על זה שהחוק לא ייתן פתרון לאזרחים הערבים.

וליד טאהא: אמרו לי שהחוק ייתן מענה לבתים מעטים.

בצלאל סמוטריץ': – – –

וליד טאהא: האומנם החוק שהוגש, שנותן מענה לבתים שנבנו עד 1987, ואם הוסיפו עליו יחידת בלוק אחת הוא מחוץ להיתר, האומנם זה מה שיפתור את הבעיה?

וליד טאהא: חוק של צו שעה שפוקע אחרי שנתיים, האומנם זה מה שיפתור את הבעיה?

אוסאמה סעדי: זה פתר בעבר.

וליד טאהא: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אני הגעתי לכאן, אזרחים, כדי להניח בפניכם חוק שיסיים לצמיתות את הרדיפה, את המרדף ואת הסבל ואת הסחר בכסף שלכם בבתי המשפט.

וליד טאהא: אנחנו רוצים חוק תכנון ובנייה שמבטיח את חיבור הבתים הערבים לרשת החשמל תוך שמירה על מה שצריך לשלם לרשות המקומית ולוועדת התכנון המקומית.

וליד טאהא: זו זכות וחובה, שלא יטעו אתכם.

וליד טאהא: זו זכות וחובה.

וליד טאהא: וכמו כן, החוק הזה מושך את השטיח תחת רגליהם של מי שרודפים אותנו בבתי המשפט עם צווי פינוי וצווי הריסה.

וליד טאהא: האם נישאר במצב הזה, שאין לו סוף, רק בגלל סחר-מכר פוליטי?

וליד טאהא: מספיק.

וליד טאהא: מספיק להטעות את האנשים.

וליד טאהא: אנחנו צריכים לתמוך בחוק שמאפשר לאזרח הערבי להנפיק רישיונות לבנייה, ובהמשך לסיים את תיקי הפינוי והקנסות וצווי ההריסה פעם אחת ולתמיד.

וליד טאהא: )

מנסור עבאס: חבר הכנסת ווליד.

וליד טאהא: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אני רוצה להודות לכל עשרות ראשי המועצות והערים אשר התקשרו אלינו ועודדו אותנו להמשיך.

וליד טאהא: אמרו לנו, אל תתייחסו למתוסכלים, תמשיכו בדרך שלכם, אתם ממשיכים בדרך הנכונה לקראת תכנון, לקראת הנפקת רישיונות בנייה, לקראת מניעת צווי ההריסה, לקראת מניעת צווי הפינוי, ואנחנו עושים זאת למענכם.

וליד טאהא: )

מנסור עבאס: (אומר בערבית: אללה ייתן לך בריאות.

מנסור עבאס: ) << יור >> כן, חבר הכנסת ווליד, משפט אחרון.

וליד טאהא: אני קורא לכל חברי הכנסת, מימין ומשמאל, כל מי שבעד זכויות יסוד אדם בסיסיות, שיתמוך בזה.

וליד טאהא: הרב אריה דרעי, היית שר פנים, אני קורא לך ולסיעה שלך ואני קורא לרב גפני ולסיעה שלו לתמוך בחוק שמקנה זכות יסוד בסיסית עבור האזרחים הערבים – –

מנסור עבאס: כן, תודה.

וליד טאהא: – – היות שהוא מבוסס על כללי התכנון והבנייה.

וליד טאהא: תודה רבה.

מנסור עבאס: יעתיק אל-עפיא.

מנסור עבאס: תודה רבה, חבר הכנסת ווליד טאהא.

מנסור עבאס: ישיב השר חמד עמאר, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, מה נשמע?

מנסור עבאס: מה שלומך?

דוד אמסלם: למה הוא צועק ועצבני?

דוד אמסלם: הוא מקבל את כל הכסף, הוא עצבני גם?

מנסור עבאס: למד ממך.

דוד אמסלם: הוא מתעצבן מעצמו, אני מבין.

מנסור עבאס: אתה המורה שלו.

דוד אמסלם: הוא מתעצבן עלינו שאנחנו שואלים.

חמד עמאר: אח שלי, כולנו למדנו ממך.

דוד אמסלם: – – – אנחנו באנו לעבוד – – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: חמד, אנחנו באנו לעבוד.

דוד אמסלם: מה עשיתם 12 שנים?

דוד אמסלם: בכבוד.

מנסור עבאס: תנו לשר להתחיל, רבותיי.

מנסור עבאס: תנו לשר.

דוד אמסלם: חמד, תחייך, אתמול קיבלת את הצ'ק, נשמה – – –

חמד עמאר: אתה חוזר על הדברים שלך כל פעם.

חמד עמאר: יפה מאוד.

דוד אמסלם: קודם כול מברוכ.

דוד אמסלם: מברוכ – – –

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני שאני מתחיל להשיב על הצעת החוק, אני קודם כול רוצה לברך את היישוב מע'אר – –

דוד אמסלם: נכון.

חמד עמאר: – – על הפיכתו לעיר.

דוד אמסלם: זה מה שרציתי להגיד לך, מברוכ, היושב-ראש.

חמד עמאר: אני קודם כול רוצה להודות לכל מי שעשה ועמל על זה שמע'אר תהפוך לעיר.

חמד עמאר: אבל אני אגיד לכם, אני כשר במשרד האוצר וכשר בממשלת ישראל – הכרזה על מע'אר כעיר זה לא מספיק, עם ההצהרה צריכים לבוא תקציבים.

חמד עמאר: לכן אני פונה לשרת הפנים, שבעצמה הכריזה על זה שזו עיר אתמול, להקצות תקציבים לנושא ממשרדה.

חמד עמאר: תקציבו של משרד הפנים גדול; תקצי תקציב של לפחות 50 מיליון שקל על מנת להפוך את מע'אר באמת לעיר, לא רק בהצהרות.

חמד עמאר: אקריא קודם כול את הדברים שכתבה השרה, ואחרי זה אתייחס להצעת החוק בעצמי.

חמד עמאר: עניינה של הצעה זו הינו תיקון לסעיף 157א לחוק התכנון והבנייה.

חמד עמאר: תיקון זה יביא לחיבורם לחשמל של מבנים רבים ברחבי ישראל, שכיום מתחברים בצורה פיראטית המסכנת את הדיירים.

דוד אמסלם: כמה מבנים?

חמד עמאר: תיקון לחוק זה יחול על מבנים אשר קיימת היתכנות – –

דוד אמסלם: כמה מבנים?

דוד אמסלם: כמה מבנים?

חמד עמאר: – – תכנונית להסדרתם, במידה שהוגשה להפקדה תוכנית מתאר מפורטת על ידי משרד ממשלתי או על ידי רשות שהוקמה לפי חוק.

חמד עמאר: כמו כן, במידה שהתוכנית המפורטת הוגשה על ידי גוף אחר, קיימת דרישה כי היא תותאם לתוכנית הכוללנית.

חמד עמאר: בנוסף, כתנאי לחיבור עצמו, נדרשת הפקדת ערבות שתבטיח את הגשת הבקשה תוך שלושה חודשים ממועד אישור התוכנית המפורטת.

חמד עמאר: במקביל להעברת חוק זה בוועדת שרים לענייני חקיקה, השרה שקד הציגה בפני הוועדה מתווה להפעלת סמכות שר הפנים מכוח סעיף זה, שבו היא קבעה כי תחולת החוק תהיה על בתים שנבנו עד לתחילת שנת 2018, בהתאם לשינוי במדינות האכיפה.

חמד עמאר: אני רוצה – זה על החשבון שלי.

חמד עמאר: הם לוקחים לי את הזמן.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: כן, כן.

חמד עמאר: תיקון זה נעשה מתוך דיאלוג עם המשרדים השונים, באופן שמייצר איזון ראוי – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת, תנו לשר להשלים את תשובתו.

אוסאמה סעדי: – – –

חמד עמאר: אז תשמרו על שקט, תשמעו אותי.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

מנסור עבאס: מנהלי הסיעות, גם לשמור על השקט, בבקשה.

חמד עמאר: תיקון זה נעשה מתוך דיאלוג עם המשרדים השונים באופן שמייצר איזון ראוי בין הכלל שלפיו תנאי לחיבור מבנה לחשמל הינו קבלת תעודת גמר המעידה על כך שהוא נבנה לפי היתר, לבין הצורך לחבר בצורה בטיחותית בתים שבהם קיים צפי כי הם יוכשרו בעתיד הקרוב.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, איפה אילת שקד?

שלמה קרעי: למה אילת שקד לא באה?

מנסור עבאס: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, שב במקומך.

סמי אבו שחאדה: תראה מה שקורה פה.

סמי אבו שחאדה: אנחנו לא שומעים.

מנסור עבאס: שב.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, יש חברי כנסת שמעוניינים להקשיב ולשמוע, בבקשה, תנו להם.

מנסור עבאס: בואו נשמור על השקט.

חמד עמאר: חבריי חברי הכנסת – –

מנסור עבאס: בואו נשמור על השקט.

חמד עמאר: – – אני מלווה את תוכנית – אני לא שומע את עצמי.

מנסור עבאס: כן, גם – חברי הכנסת.

חמד עמאר: אני מלווה את נושא חיבורי החשמל מאז שנכנסתי לכנסת, קרוב ל-13 שנים.

חמד עמאר: הגשתי כמה וכמה הצעות כאלה על מנת לחבר את הבתים לחשמל, ואני חושב – היום זה הישג גדול לממשלה ולחבר הכנסת ווליד טאהא, שמביא את הצעת החוק, כי אנחנו מאפשרים לאותם אנשים להתחבר לחשמל.

חמד עמאר: שמעתי שאלה: בכמה בתים זה יפתור וייתן חשמל?

חמד עמאר: אני אומר לכם: עשרות אלפי בתים יתחברו לרשת החשמל כתוצאה מהמדיניות החדשה הזו.

חמד עמאר: עשרות אלפי בתים.

חמד עמאר: וכל אלה שמתנגדים וצועקים – להתעלם מבעיה זה לא פותר את הבעיה.

חמד עמאר: ממשלות ישראל לדורותיהן התעלמו מהבעיה, אבל אני זוכר את תקנת שחל לפני הרבה שנים, שלא התעלמה וחיברה עשרות אלפי בתים, ולא קרה כלום.

חמד עמאר: היום אנחנו באים ומחדשים את הנושא ומאפשרים את חיבורי החשמל.

חמד עמאר: ואני אגיד לכם: אנשים בנו על הקרקע הפרטית שלהם.

חמד עמאר: החוק מדבר באופן ברור: שזה יהיה כוללני באותו יישוב, בתוך הקו הכחול; שתהיה תוכנית מפורטת שהונחה, והבית לא נמצא על תוואי של כביש, לא מפריע לתכנון ולא נמצא על קרקע של המדינה ולא על קרקע ציבורית.

חמד עמאר: אני מאמין שרוב הבתים שיתחברו לחשמל ורוב הבתים שלא מחוברים היום לחשמל נמצאים על קרקע פרטית, לא על קרקע של המדינה, ולא על מתווה של כביש, לא על קרקע ציבורית.

חמד עמאר: לכן החוק הזה ייתן פתרון להרבה בתים, אדוני היושב-ראש, ואנחנו נפתור בעיה שמלווה אותנו, כחבר כנסת, שנים רבות.

חמד עמאר: אני אומר לך, אני כחבר ממשלה אמרתי: אם למישהו בממשלה יש כוונה להרוס עשרות אלפי בתים, שלא יחבר אותם לחשמל.

חמד עמאר: הרי כולנו יודעים כאן שאת עשרות אלפי הבתים האלה לא יהרסו, כי הם נמצאים על קרקע פרטית, והם ייכנסו לתוכנית המתאר באיזשהו שלב.

חמד עמאר: מי שלא קידם את תוכניות המתאר – ואני אומר לך, כי אני מכיר את הנושא מקרוב בכפרים הדרוזיים: לא הייתה פשלה של הרשויות, לא הייתה פשלה של האזרח שבנה את הבית שלו; הפשלה הייתה של המדינה, שלא אפשרה תכנון, התעלמה מהבעיה, חשבה שזה ייפתר בפני עצמו.

חמד עמאר: זה לא ייפתר בפני עצמו, הוא לא ייפתר בפני עצמו.

חמד עמאר: חברי חבר הכנסת, אני אומר לך: להתעלם מבעיה – היא לא תיפתר בפני עצמה.

חמד עמאר: אנחנו חייבים לפתור את הבעיה, אנחנו חייבים לתת לאנשים את החשמל, את הדבר הבסיסי.

חמד עמאר: אנחנו חייבים לחבר אותם לחשמל.

חמד עמאר: אתה לא יכול היום, בשנת 2021, לקראת סופה והתחלת 2022, להגיד לאזרח במדינת ישראל: אתה לא יכול להתחבר לחשמל בגלל שרשויות התכנון לא עבדו.

חמד עמאר: אף אחד לא יסכים לזה, אף אחד לא יקבל את זה.

חמד עמאר: לא כאן בכנסת ולא בממשלה צריכים לקבל את זה, ואני מאמין שכולם יתמכו בהצעת החוק הזו.

חמד עמאר: אני מאמין.

חמד עמאר: אני פונה לאופוזיציה ואני אומר לכם:

חמד עמאר: החוק הזה לא בא לחבר בתים שנבנו על קרקע של המדינה; החוק הזה לא בא לחבר בתים שנבנו על תוואי של כביש; החוק הזה לא בא לחבר בתים שנבנו על קרקע ציבורית.

חמד עמאר: החוק הזה בא לפתור בעיה לאנשים, לאנשים שסבלו, אנשים ממשיכים לסבול עד היום.

חמד עמאר: אני אומר לכם, בכל עשרות אלפי הבתים שנמצאים ללא חיבור חשמל, רובם מחוברים לחשמל, אבל בצורה פיראטית.

חמד עמאר: ראינו מה קרה בעוספיא, יישוב דרוזי בכרמל, שמשפחה שלמה נעלמה, נהרגה – אני אומר נהרגה – כתוצאה משאיפת עשן מגנרטור שהיה בבית, כי לא היה להם חיבור לחשמל.

חמד עמאר: אין את המשפחה הזאת יותר – אימא, אבא, ילדים – אין.

חמד עמאר: בכל מקום נשרפים בתים, הכבלים רצים, הכול פיראטי.

חמד עמאר: זה מה שאנחנו רוצים לראות במדינת ישראל?

חמד עמאר: זה מה שאנחנו רוצים לראות היום?

חמד עמאר: זה מה שאני רוצה לראות בכפרים הדרוזיים, שחייל נמצא בגבול, חוזר הביתה, אין לו חשמל בבית שלו כי אומרים לו: רשויות התכנון לא תכננו?

חמד עמאר: איך אני יכול להסתכל לו בעיניים?

חמד עמאר: איך אני יכול לדבר איתו?

חמד עמאר: איך אני יכול להגיד לו: תשמע, אתה עושה דבר כל כך חשוב, אבל אתה לא יכול להתחבר לחשמל כי רשויות התכנון לא תכננו, לא עבדו ולא עשו?

חמד עמאר: אמרתי פעם: רשויות התכנון לא יודעות לתכנן על קרקע פרטית, הן למדו לתכנן על קרקע של המדינה – כביש שיהיה ברוחב של 30 מטר, קרקע ציבורית כמה שאתה רוצה, גנים ציבוריים כמה שאתה רוצה.

חמד עמאר: אבל אצלנו קרקע פרטית, כל מטר שאתה לוקח מבן אדם אתה לוקח לו מהקרקע הפרטית, מהרכוש שלו.

חמד עמאר: אתה לוקח מהקרקע הפרטית, ממשהו שהוא עבד כל החיים בשביל לקנות או קיבל אותה בירושה מדורי-דורות, ואתה רוצה לבוא ולהגיד לאותו בן אדם:

חמד עמאר: אני רוצה לתכנן לך את האדמה שלך?

חמד עמאר: לגזול לך יותר מ-50%?

מנסור עבאס: כן, השר.

חמד עמאר: הפריעו לי, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: הפריעו לי, הפסיקו אותי באמצע, לא נתנו לי אפשרות לדבר.

חמד עמאר: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש:

חמד עמאר: אנחנו לא יכולים להגיד להם "אתם תהיו בלי חשמל".

חמד עמאר: לכן, אני פונה אליכם, קואליציה כאופוזיציה, כל אחד שיושב כאן: תצביעו עם החוק הזה.

חמד עמאר: תצביעו עם החוק הזה.

חמד עמאר: החוק הזה זה אור לאנשים.

חמד עמאר: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, השר חמד עמאר.

מנסור עבאס: ברשותכם, חברי הכנסת, אני מזכיר את חובת עטיית מסכה, ואני מחזיר את המסכה.

מנסור עבאס: בבקשה, חברי הכנסת, תחזירו את המסכות.

מנסור עבאס: ביקשו להתנגד לחוק כמה חברי כנסת: אחמד טיבי, בצלאל סמוטריץ', יואב קיש, דוד אמסלם ויולי אדלשטיין.

דוד אמסלם: מה, טיבי מתנגד לחוק?

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: אני נותן – אנחנו נותנים לחבר כנסת אחד להתנגד, ומכיוון שההתנגדות הכי אותנטית תהיה של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', אז אני נותן לו להתנגד.

מנסור עבאס: אנחנו דמוקרטים.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: דבר עם ירדנה.

יואב קיש: אני לא מקבל את ההגדרה שהוא הכי אותנטי.

יואב קיש: אני לא מקבל את זה.

אחמד טיבי: בקנביס אני נתתי לך שלישי.

אחמד טיבי: בקנביס אני נתתי לך – – –

מנסור עבאס: זה לא אישי.

מנסור עבאס: זה לא אישי, אבו כאמל.

אחמד טיבי: זה אישי.

אחמד טיבי: בקנביס היית שלישי, ונתתי לך.

מנסור עבאס: זה לא אישי.

אחמד טיבי: – – –

יואב קיש: אני לא מקבל את זה שהוא הכי אותנטי.

יואב קיש: יש גם אותנטי – – –

בצלאל סמוטריץ': יואב, גם אתה אותנטי.

מנסור עבאס: לא, אתה – ההתנגדות שלך, יואב, פוליטית.

אחמד טיבי: מנסור, היא אומרת שנרשמתי ראשון.

מנסור עבאס: זה לא השיקול.

יואב קיש: – – –

מנסור עבאס: השיקול הוא אם ההתנגדות היא התנגדות אמיתית או רק לצורך לדבר.

מנסור עבאס: אני מצטער, אחמד.

קריאה: זו התנגדות אמיתית למי שאכפת לו משטחי ארץ ישראל.

אחמד טיבי: התנגדות אמיתית.

מנסור עבאס: אני מתנצל, אחמד.

מנסור עבאס: זה התקנון.

מנסור עבאס: אני לא נותן גם ליואב קיש, כי ההתנגדות שלו לא אמיתית.

אחמד טיבי: – – –

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: זה פוליטי.

יואב קיש: זה שקר.

יואב קיש: אני לא מקבל את זה.

יואב קיש: אני רוצה הודעה אישית, בבקשה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: הודעה אישית אחר כך.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב בראש.

דוד אמסלם: היושב-ראש, רק שנייה.

דוד אמסלם: ההתנגדות שלי אמיתית ועניינית.

דוד אמסלם: אני חוקקתי את חוק קמיניץ.

מנסור עבאס: גם אצלך אמיתי?

יואב קיש: סליחה, אדוני היושב-ראש, אני לא מקבל את האמירה השקרית שלך.

יואב קיש: אתה לא תגיד דברים, שקרים עליי.

יואב קיש: אני רוצה הודעה אישית.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת.

מנסור עבאס: בואו נקשיב.

אחמד טיבי: מנסור (אומר בערבית ומתרגם:) אני נתתי לך שלישי בקנביס.

אחמד טיבי: אתה, כדי לא לתת לי להתנגד, כי זה מביך אותך, למרות שההתנגדות שלי היא מהותית מהצד השני – – –

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה לך, חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: – – –

בצלאל סמוטריץ': אחמד, כשאבא ואימא רבים – לא ליד הילדים.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבריי השרים – –

מנסור עבאס: שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': – – היושב-ראש ביקש מכולנו לפני דקה להחזיר את המסכות, ואני רוצה, ברשותכם, להסיר את המסכה של השקר ושל הצביעות מהחוק הזה ומהמילים הגבוהות שעוטפות אותו.

בצלאל סמוטריץ': במובן הזה, השר חמד עמאר עשה לי את העבודה במילים האחרונות שלנו.

בצלאל סמוטריץ': השר חמד עמאר אומר לנו: יש לי אדמה מדורי-דורות, שירשתי אותה – – –

אבי דיכטר: – – –

בצלאל סמוטריץ': אומרים שלא שומעים אותי.

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שצריך להגביר את המיקרופון?

מנסור עבאס: כן, הגברנו אותו כבר.

מנסור עבאס: הם שומעים אותך.

אבי דיכטר: דבר אל המיקרופון.

מנסור עבאס: השאלה היא אם הם מקשיבים.

בצלאל סמוטריץ': לי יש בית, לי יש אדמה, אומר השר עמאר, מדורי דורות.

בצלאל סמוטריץ': קיבלתי אותה בירושה.

בצלאל סמוטריץ': אתם תתכננו לי עליה את הבית ותיקחו לי 50%?

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לספר לשר עמאר שבכל תוכנית צריך בין 40% ל-50% להפקיע לצורכי ציבור.

בצלאל סמוטריץ': מה לעשות שצריך כבישים וצריך בתי ספר וצריך מגרשי משחקים.

בצלאל סמוטריץ': זה נכון בקרקע פרטית של יהודים ושל ערבים, וזה נכון באדמות מדינה.

בצלאל סמוטריץ': וכאן נחשפת הצביעות, מכיוון שבמשך עשרות שנים – אגב, יש תוכניות מתאר, חלקן כוללניות, חלקן מפורטות, במרבית היישובים הערביים; הסיבה לכך שלא בונים עם היתר בנייה היא כי לא מוכנים לקבל את ההגדרות הפשוטות של החוק ואת העקרונות הפשוטים של התכנון.

בצלאל סמוטריץ': כן, צריך להפקיע לצורכי ציבור.

בצלאל סמוטריץ': והמבנה החמולתי, שלפיו יש ראש רשות עכשיו מחמולה מסוימת אז הוא מתכנן את זה כך שכל שטחי הציבור יהיו על הקרקע של החמולה של המתחרה שלו, ואחר כך זה מתהפך אז הופכים את כל התכנון מחדש, וכשיש כבר תכנון – אתה יודע שבדאלית אל-כרמל הרי אושרה תוכנית גדולה ומצוינת.

בצלאל סמוטריץ': חודשיים אחרי שאושרה התוכנית – 220 יחידות דיור על שמורת הטבע, שהוגדרה שמורת טבע בתוך התוכנית, מהמקפצה, בלי להתבלבל בכלל.

בצלאל סמוטריץ': יש כאן מאבק לאומי על הקרקע, וערבים בונים רק צמוד קרקע ולא בונים לגובה כי הם רוצים עוד ועוד קרקעות, וכשמאשרים להם – הם בכוונה יבנו בחוץ, וכשאתם תלבינו עכשיו ותיתנו שלושה יישובים חדשים עם 10,000 דונם חדשים בנגב, אנחנו נישאר גם עם הפזורה וגם עם היישובים האלה, ומנסור עבאס ידרוש אחר כך עוד תשעה יישובים – ויקבל, כי בלעדיו כלאם פאדי, הלכה הקריירה הפוליטית של בנט ושקד, אז אין ברירה.

בצלאל סמוטריץ': אתם ידעתם לעטוף את אוסלו במילים יפות על השלום והפכתם אותנו לאויבי השלום.

בצלאל סמוטריץ': אתם עוטפים היום את מכירת המדינה לתנועה האסלאמית, לתומכי טרור אנטי-ציוניים – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': – – במילים יפות של שוויון ושל תיקוני אפליה.

מנסור עבאס: טוב, תודה.

בצלאל סמוטריץ': אתם מוכרים את המדינה לתומכי טרור.

בצלאל סמוטריץ': תסתכלו עכשיו עם התוכניות, עם ההלבנות ועם תקציבי העתק – תתביישו לכם.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': תורידו את המסכות של השקר.

בצלאל סמוטריץ': מכרתם את המדינה.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה.

מנסור עבאס: נא לשבת.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לשבת.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חיבור בתים לחשמל), התשפ"ב–2021 – בתמיכת הממשלה – של חבר הכנסת ווליד טאהא.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 63

מנסור עבאס: נמנעים – אין

דוד אמסלם: אתם בעד המדינה הפלסטינית – – – קרקעות המדינה.

דוד אמסלם: לא מתביישים.

דוד אמסלם: אם היה יועץ משפטי הגיוני, הוא היה אומר – – –

מנסור עבאס: 63 חברי הכנסת בעד, 29 חברי הכנסת נגד.

מנסור עבאס: אני קובע שהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חיבור בתים לחשמל) מתקבלת, ועוברת להמשך דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

מנסור עבאס: אני נותן לחבר הכנסת יואב קיש חמש דקות להתייחס.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: מנסור, אני ביקשתי.

מנסור עבאס: לא.

דוד אמסלם: טוב.

דוד אמסלם: עכשיו אתה לא נותן.

דוד אמסלם: אתה מעליב אותנו.

דוד אמסלם: אין בעיה.

מנסור עבאס: לא, אין עילה לתת לך.

יואב קיש: היושב-ראש – – –

דוד אמסלם: – – –

מנסור עבאס: יש עילה לתת ליואב קיש, אבל לך – לא.

יואב קיש: העילה היא פשוטה – –

דוד אמסלם: הייתי יושב-ראש ועדת הפנים כשעשינו את זה.

יואב קיש: – – אני שואל שאלה פשוטה: איפה אילת שקד?

יואב קיש: היא הייתה צריכה לבוא, לעמוד על הדוכן הזה ולנמק לאנשים שהצביעו לה למה היא בעד החוק המופקר הזה.

יואב קיש: לאן ברחה השרה אילת שקד?

קריאה: היא מפחדת.

יואב קיש: השרה אילת שקד וראש הממשלה בנט התקפלו מול כל הדרישות ההזויות של הרשימה האסלאמית.

יואב קיש: בנט, מה ההתקפלות הבאה שלך?

יואב קיש: שר החוץ לפיד, איפה אתם הולכים להתקפל עוד פעם?

יואב קיש: אז עכשיו אתם מכשירים עשרות אלפים של מבנים, פוגעים במשילות הישראלית, גורמים לכך שהבנייה הבלתי-חוקית תשתולל במדינת ישראל, שעוד בתים ייבנו על אדמה לא שלהם, ללא תכנון, פגיעה לעתיד לדורות – הכול בשביל לשבת על הכיסא שלכם.

יואב קיש: אתם נותנים להם מיליארדים בתקציב – התקפלתם.

יואב קיש: אתם נותנים להם חשמל לבנייה הבלתי-חוקית – התקפלתם.

יואב קיש: ואתם גם נותנים להם עכשיו בממשלה, וזו ההתקפלות הנוספת שלכם, שלושה יישובים, לא בהסדרה כמו שאנחנו רצינו – בהפקרה.

יואב קיש: חבר הכנסת מנסור עבאס, היושב-ראש, אתה לפני רגע אמרת כאילו אתה מבין את מה שאני חושב.

יואב קיש: אתה לא מבין דבר, כי אנחנו דיברנו מהות, ואני אתן לך דוגמה למהות.

יואב קיש: זה נכון, גם אתה וגם אני מדברים על הסדרת הבנייה הבלתי-חוקית ביישובים בנגב, אבל אתה רוצה לעשות את זה בשוד וגזל של אדמת ארץ ישראל.

יואב קיש: אני רוצה לעשות את זה בצורה מסודרת, ואני אתן לך דוגמה.

יואב קיש: שלושת היישובים – מה הליכוד רוצה לעשות?

יואב קיש: הרי המטרה היא לקחת את הפזורה ולהכניס אותה פנימה ליישובים האלה.

יואב קיש: מה עשו ראש הממשלה זיכרונו לברכה שרון ואולמרט שייבדל לחיים ארוכים?

יואב קיש: הם אמרו: זה היישוב, הינה, הקמנו, וחשבו שהפזורה תיכנס.

יואב קיש: זה לא קרה.

יואב קיש: הליכוד עמד על כך, ואני אומר את זה לשרה שקד ולנפתלי בנט, שמתקפלים על כל דבר: הליכוד עמד על כך שיוגדרו 80% מתא השטח של הפזורה.

יואב קיש: אם הם לא ייכנסו לתוך היישוב – אין יישוב.

יואב קיש: מספיק להגדיר – הינה, עשינו יישוב, הכול בסדר.

יואב קיש: זה למכור את ארץ ישראל.

יואב קיש: זו הפקרה, זו לא הסדרה.

יואב קיש: אתם חייבים, בהחלטת הממשלה, לדרוש מפה שבה תהיה הגדרה של הפזורה, והגדרה ברורה שאומרת שאם הפזורה לא נכנסת – אין יישוב.

יאיר גולן: אבל לא עשיתם את זה.

יואב קיש: עשינו את זה, עצרנו את זה, אתה לא יודע.

יאיר גולן: – – –

יואב קיש: יאיר גולן, חבל שאתה כהרגלך נוהג לומר שקרים בלי שאתה מבין.

יואב קיש: הליכוד לא הסכים להעביר החלטת ממשלה כזאת שתהיה לדיראון עולם.

יואב קיש: אנחנו אמרנו: רק אם נגדיר את הפזורה, וזו הרי המטרה, הרי גם אתה רוצה להסדיר.

יאיר גולן: איך אתה לא מתבייש?

יאיר גולן: לא עשיתם כלום.

יואב קיש: הרי גם אתה רוצה להסדיר.

יואב קיש: אתה רוצה למכור את שטחי ארץ ישראל?

יואב קיש: אתה רוצה הסדר.

יאיר גולן: – – –

יואב קיש: אתה רוצה להסדיר, ולכן אני אומר לך: בלי הגדרה ברורה של המטרה, של הכנסת הפזורה לתוך היישוב, כמו שהליכוד דרש – תבינו, חבריי בליכוד, הם כל הזמן אומרים: הליכוד רצה.

יואב קיש: אז הינה, הינה המהות.

מנסור עבאס: כן, אבל יואב, יואב היקר.

יואב קיש: הזמן שלי.

מנסור עבאס: אני אתן לך עוד כמה שניות.

מנסור עבאס: יואב היקר, הליכוד בנה מספר יישובים רב בנגב, אבל המדיניות מוטעית.

מנסור עבאס: הכרתם ב-11 יישובים ב-2003 – עד היום אי-אפשר להוציא היתר אחד.

מנסור עבאס: אל תדבר על שרון ואולמרט, דבר על נתניהו והכישלון שלכם.

יואב קיש: אז הינה אני אומר לך.

יואב קיש: הטעות של שרון ואולמרט – – –

מנסור עבאס: אתה לא מפתח את היישוב, איך אנשים ייכנס לשם?

קריאות: – – –

יואב קיש: מנסור היקר, חבר הכנסת מנסור עבאס היקר.

יואב קיש: אתה צודק.

יואב קיש: הקמת היישובים בעבר הייתה טעות.

יואב קיש: לא הצליחו לעשות שום דבר, זה נכשל.

יואב קיש: אבל אתם הולכים לעשות את אותו הדבר עכשיו.

יואב קיש: אתם עושים את אותו – – –

מנסור עבאס: אבל קח אחריות.

מנסור עבאס: אתה 12 שנה בממשלה.

מנסור עבאס: קח אחריות.

יואב קיש: אין לי בעיה, עשינו טעויות.

יואב קיש: אני אומר: טעינו.

יואב קיש: אבל מה שאתם עושים עכשיו, כשאנחנו רצינו לתקן, ובאנו ואמרנו, אל תעבירו החלטה בלי הגדרה ברורה של אזור הפזורה – – –

מנסור עבאס: יש, יש, יואב, יש הגדרה.

יואב קיש: תן לי לסיים, לא, אתה לא יכול לא לתת לי לדבר.

מנסור עבאס: יש הגדרה.

מנסור עבאס: יש הגדרה.

יואב קיש: הגדרה של האזור שהפזורה תיכנס: 80% ממנה צריכים להיכנס ליישוב.

יואב קיש: אם הם לא נכנסים – אין יישוב.

מנסור עבאס: יואב – – –

יואב קיש: רגע, תן לי.

יואב קיש: תן לי.

יואב קיש: אתה אומר – אחרי זה אתה יכול, כשאני ארד, להמשיך לדבר פה כמה שאתה רוצה.

מנסור עבאס: לא, לא, לא.

מנסור עבאס: אני נותן לך.

מנסור עבאס: אתה רואה שאני נותן לך.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אז אני אומר למנסור עבאס היקר: הטעות המרכזית – והשרה שקד, אפילו את האומץ להגיע לכנסת אין לה, כן, רק לאולפנים מלטפים היא יודעת ללכת – הטעות המרכזית שנעשתה בהקמת היישובים הייתה הכניעה, שאמרו שמקימים בכל מקרה.

יואב קיש: הליכוד לא הסכים לזה.

יואב קיש: בגלל זה לא הייתה הצעת ממשלה.

יואב קיש: הליכוד אמר, רק אם הפזורה תיכנס, יוקם היישוב.

יואב קיש: אותם שטחים שנותנים להקמה ייגרעו מהיישובים האחרים, שממילא אינם בשימוש, כמו שאתה אומר.

יואב קיש: אם עושים את הדברים האלה ואכן מקפידים על מפה ו-80% הגדרה, אני אומר לך – זו הסדרה, אני לא אבוא בטענות.

מנסור עבאס: יואב, בסדר, יואב.

יואב קיש: אם לא תעשו את זה – וזה מה שאתם הולכים לעשות, אתם תפקירו את מדינת ישראל ואת ארץ ישראל לדורי-דורות.

מנסור עבאס: יואב.

מנסור עבאס: אף אחד לא מפקיר.

מנסור עבאס: אלה אזרחי מדינת ישראל, יש להם תעודת זהות כחולה.

מנסור עבאס: זה דבר אחד.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, אתה לא יכול לענות לו, זה לא מקובל.

מנסור עבאס: דבר שני, לא הסעיף של ה-80% יכניס את האנשים לתוך היישוב – הפיתוח, הכבישים, החינוך, הבריאות, הרווחה.

מנסור עבאס: תן להם שירות, ייכנסו.

מנסור עבאס: אל תיתן להם, לא ייכנסו.

יואב קיש: אני איתך.

יואב קיש: אני איתך, ניתן להם.

יואב קיש: הכול נעשה.

יואב קיש: אבל אם בסוף הם לא נכנסים, אל תמסרו שטחים סתם.

יואב קיש: את זה, הטעות הזאת – עליה אני מדבר.

מנסור עבאס: אבל הם נמצאים על – – –

יואב קיש: אני בעד הסדרה, אני מוכן לכל מה שאתה אומר, אבל אני חייב את ההגדרה הזאת, שאם זה לא הסדרה ולא נכנסו מכל סיבה שהיא – אולי הם ייכשלו עוד פעם?

יואב קיש: הממשלה נכשלה בהקמת הכבישים.

מנסור עבאס: עזוב.

יואב קיש: אל תיתנו את השטחים האלה בלי הגדרה ברורה של ההתכנסות הסדורה.

יואב קיש: זה מה שאנחנו רוצים לעשות.

יואב קיש: אנחנו לא רוצים להפקיר את השטחים, אנחנו רוצים הסדרה.

מנסור עבאס: ההתכנסות תהיה כאשר אתה מפתח את גרעין הכפר.

יואב קיש: אז מה הבעיה, תפתח.

יואב קיש: אבל תגדיר שבלי זה אין מסירה, היישוב לא מוכר.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אתה 12 שנה בשלטון?

מנסור עבאס: תן לנו 12 חודשים, ואנחנו נעשה את זה.

מנסור עבאס: תודה, יואב.

מנסור עבאס: תודה.

יואב קיש: אז עכשיו אני מגיב לך.

יואב קיש: תן לי להגיב לך ולרדת.

יואב קיש: אני אומר לך, מנסור, אתם מדברים במתק שפתיים, ואתם אומרים מה הכוונה שלכם – רק אזרחי.

יואב קיש: מה שאתה אומר לי פה מראה כמה מסוכנת המטרה שלך, כי גם אני רוצה להסדיר.

יואב קיש: גם אני רוצה כבישים.

יואב קיש: אני רק רוצה לוודא שבסוף לא נשארים בחוץ ויש גם בחוץ וגם בפנים, ואתה זה אתם לא מוכנים.

מנסור עבאס: טוב, תודה לך, חבר הכנסת יואב קיש.

מנסור עבאס: נמשיך לדון בסוגיה הזאת.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/940/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום: הצעת חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין) (תיקון – הארכת תקופת ההתיישנות בתביעה של חושף שחיתות נגד מעסיקו), התשפ"א–2021, של חברת הכנסת נירה שפק, בתמיכת הממשלה.

מנסור עבאס: בבקשה, חברת הכנסת נירה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אתה מטעה את כל הציבור – – – הבדואים – כשיש תביעת בעלות לא נכנס.

דוד אמסלם: אני אקח אותך לרהט – מגרשים של המדינה, המדינה – – –

מנסור עבאס: אמסלם, בוא לא נשלה את עצמנו.

מנסור עבאס: 140,000 אזרחים שווה – – – חבל.

מנסור עבאס: חבל.

דוד אמסלם: אתם בזים לכל היהודים – – – אני אראה לך מאות מגרשים מפותחים – אתה עובד עלינו?

דוד אמסלם: גם תיקח את הכסף של היהודים, גם תיקח את הקרקעות, גם תהרוס לנו את המדינה – – – שתהיו בממשלה.

דוד אמסלם: אל תשקר לנו.

מנסור עבאס: אמסלם, אמסלם.

מנסור עבאס: אמסלם.

מנסור עבאס: אני מזמין את סיעת הליכוד לסיור בנגב.

דוד אמסלם: אני אקח אותך.

מנסור עבאס: בוא, בוא נעשה סיור בנגב.

מנסור עבאס: בוא נעשה סיור יחד בנגב.

דוד אמסלם: אני ואתה, בבקשה.

קרן ברק: אנחנו כל הזמן בנגב.

מנסור עבאס: נעשה סיור ביחד.

מנסור עבאס: הינה, עכשיו אנחנו בשידור חי.

מנסור עבאס: אני רוצה ללכת עם סיעת הליכוד לסיור בנגב, ביחד עם בנימין נתניהו, בסדר?

מנסור עבאס: בוא נלך ביחד.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: מתי, תגיד מתי.

מנסור עבאס: אנחנו נקבע את זה.

דוד אמסלם: אני אראה לך מה קורה בנגב, אתה ועם ישראל.

דוד אמסלם: הם יזדעזעו.

דוד אמסלם: אתה אל תעשה בראש ככה.

דוד אמסלם: לצלם ולשתוק.

אבי דיכטר: כמה בתים נבנו על הקרקעות של המדינה?

אבי דיכטר: כמה בתים נבנו בלקיה?

מנסור עבאס: נלך לסיור משותף.

מנסור עבאס: נלך לסיור משותף.

מנסור עבאס: די, די לעשות שימוש פוליטי בכל דבר.

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

דוד אמסלם: נביא לציבור את מה שקורה.

מנסור עבאס: תודה לכם.

דוד אמסלם: אתה משקר את כולם פה.

דוד אמסלם: כולל כל הצפונבונים – – –

מנסור עבאס: אנחנו נתכנן.

מנסור עבאס: ש"ס רוצה להצטרף?

מנסור עבאס: לסיור בנגב יחד עם סיעת הליכוד.

משה ארבל: אתה עושה שימוש פוליטי – – – היושב-ראש, זה לא מקובל.

אבי דיכטר: אני אקח אותך לראות – – – קרקעות בלקיה – – – לא מעיזים להתיישב שם.

אבי דיכטר: לא מעיזים להתיישב שם – – –

מנסור עבאס: חברים, בואו נחזור לסדר-היום.

דוד אמסלם: בוא אני אראה לך מה קורה בבאר שבע ומה קורה בדימונה – – –

מנסור עבאס: נלך, אין בעיה.

דוד אמסלם: ונראה איזה 200,000 בדואים כבשו לנו רבע מדינה, ואתה בא לגנוב – אתה, לא אכפת לך, אתה ערבי, רוצה – – – ואלה מוכרים את המדינה, ככה.

מנסור עבאס: חברים, אנחנו רוצים לחזור לסדר-היום.

מנסור עבאס: אתם בבעיה.

מנסור עבאס: אתם בבעיה.

קריאה: הבעיה בבאר שבע – – –

דוד אמסלם: אתה צודק שאנחנו בבעיה שאתה משתלט על הממשלה.

דוד אמסלם: באמת, עם ישראל – – –

מנסור עבאס: חס וחלילה.

מנסור עבאס: היינו ביחד, אמסלם.

מנסור עבאס: היינו ביחד.

דוד אמסלם: אף פעם.

מנסור עבאס: היינו ביחד, ישבנו בבלפור, במשרד ראש הממשלה.

מנסור עבאס: עזוב אותך.

דוד אמסלם: – – – אם שתינו קפה לא היינו ביחד – – –

מנסור עבאס: אמסלם, אתה לא היית בסוד העניינים.

מנסור עבאס: היינו ביחד.

מנסור עבאס: היינו ביחד, אמסלם, מה קרה לך?

דוד אמסלם: אתה כל הזמן גם משקר בזה.

דוד אמסלם: גם בזה אתה משקר, אתה אף פעם לא תהיה איתנו.

דוד אמסלם: אנחנו לא רוצים שתהיה איתנו.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: היינו ביחד, מה קרה?

דוד אמסלם: אתה יודע שאנחנו לא רוצים שאתה תהיה איתנו.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: עשר דקות.

דוד אמסלם: ואתה לא תהיה איתנו אף פעם.

נירה שפק: אמסלם, אני מבקשת, טוב?

נירה שפק: תודה.

נירה שפק: אני מבקשת עכשיו לדבר בלי הפרעה.

קריאות: – – –

נירה שפק: לא, ביקשתי בקשה אישית.

נירה שפק: זו בקשה אישית.

נירה שפק: תודה, דיכטר.

דוד אמסלם: בקשות אישיות, דרך אגב, זה בכתב ומראש.

נירה שפק: סגור.

יבגני סובה: אין אישי, רק פרסונלי.

נירה שפק: אדוני היושב-ראש – טוב, חבר'ה, זאת הצעת החוק הראשונה שלי.

נירה שפק: אני נורא מתרגשת, אז תעזרו לי לעבור את זה.

מנסור עבאס: באמת, כן.

נירה שפק: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת.

נירה שפק: לפני דבריי לצידוק הצעת החוק בחרתי לספר לכם סיפור, סיפור אמיתי.

נירה שפק: יש מאחוריו שם פרטי, שם משפחה, כתובת, וילדה ומשפחה שחייהם השתנו רק כי התייצבו ואמרו: לא עוד.

נירה שפק: זה היה יום רגיל.

נירה שפק: היא יצאה לטיול ובחזרה הביתה, רק שהבית שהיא חזרה אליו היה בית אחר, לא הבית המוכר.

נירה שפק: זה היה הבית שאליו עברו הוריה בחופזה.

נירה שפק: אביה פוטר, גם את אימה הרחיקו, רק כי אב המשפחה חשף שחיתות.

נירה שפק: הוא לא קרא לעצמו חושף שחיתות, הוא לא הכיר את המושג.

נירה שפק: הוא לא ידע שיש לו זכויות, זה לא היה בתקופה כמו היום שיש רשתות, הצינור או כל תוכנית חשיפה אחרת.

נירה שפק: הוא רק רצה שיתקנו, ומאז הוא בביתו, נפשו מלאה בכאב על שעשה למשפחתו, על שהוכה ללא עוול בכפו.

נירה שפק: הוא לא רוצה להיחשף גם היום, אבל הצלקת נשארה בולטת וכואבת יום-יום.

נירה שפק: את נאומי זה אני מקדישה לך, אותה ילדה-אישה, למשפחה, לכם המאמינים במחויבות לאינטרס הציבורי, לקוד האתי, שמבינים שיש ללחום בזיהום הנובע ממעשי שחיתות, שימוש לרעה בכוח או בסמכות משיקולים של רווח אישי.

נירה שפק: לכן, אלה שאינן פוחדות לעמוד מול הממונים ולדרוש שיפעלו בטוהר מידות ומינהל תקין; לכם, אלה שיוצאים וקוראים בקול: לא עוד, זו לא דרכנו, יש לי אחריות למגר את התופעה; שמסתכלים ימינה ושמאלה, ולמרות שהם עומדים לבדם הם מבינים שזו המשימה שלהם.

נירה שפק: אני גאה בכם, באומץ שלכם לא לעמוד מנגד, במחויבות לא לשתוק ולעמוס על עצמכם את האחריות הציבורית לפעול.

נירה שפק: אבל לא מספיק לשבח, לבנות על היותכם שומרי הסף, למחוא כפיים ולחזור לסדר-יומנו.

נירה שפק: כפי שהציג דוח מבקר המדינה בחוות הדעת בנושא הגנה על חושפי שחיתויות מדצמבר 2017, לצערי הניסיון מלמד כי בעת חשיפת שחיתות הופך העובד, ולא המושחת, למרכז ההתעניינות, והוא סובל מהתנכלויות ועוינות מצד חברים לעבודה או ממונים שלא רוצים להתעמת עם הממונה המושחת או כאלה שלא רוצים לפגוע בשם הארגון.

נירה שפק: חוק הגנה על עובדים נועד להגן על אלו שהתריעו על השחיתות מפני התנכלויות ופגיעה אישית.

נירה שפק: אני כנראה לא אפתיע אף אחד אם אכריז מעל בימה חשובה זו שחושפי שחיתויות, לצערי, נתקלים בהתנכלויות בעבודה, לחצים שיעזבו את הארגון ואף פיטורים ופגיעה בפרנסה.

נירה שפק: חברים, אני חייבת לעצור רגע, כי אותם חושפי שחיתויות מסתכלים עלינו, ותראו מסביב, מימין ומשמאל – אני מסתכלת, זה לא מעניין אתכם, זה פשוט לא מעניין אתכם, וחבל שכך.

נירה שפק: אני ממש אני חושבת שזה תפקידנו.

נירה שפק: זה בולט לכל עין כי בחוזה ערכי זה את חלקכם אתם, חושפי השחיתויות, ממלאים, ואילו בחלקנו, החובה למתן גיבוי חברתי ומשפטי, קיים פער, פער משמעותי במתן כלים שיגנו עליכם, ואת זה עלינו לתקן.

נירה שפק: אחד החסמים הוא ההגבלה, כי לאותו עובד או עובדת שהסתכנו והחליטו לפעול לטובת הציבור יש 12 חודשים בלבד בין הזמן שבו הם חוו את ההתנכלויות לבין הזמן שהם יכולים להגיש תביעה על הפגיעה.

נירה שפק: ברור לי כי מטרת הסעיף וקביעת תקופת התיישנות קצרה במיוחד נועדה לעודד חושפי שחיתות לממש זכויותיהם ולא לשקוט על שמריהם.

נירה שפק: המציאות מראה כי ההחלטה לא הביאה בחשבון את אופייה של ההתנכלות שממנה הם סובלים.

נירה שפק: לצערי ההתנכלות כלפי חושפי השחיתות אינה מתחילה ונגמרת ביום אחד.

נירה שפק: היא אינה אירוע חד-פעמי.

נירה שפק: ברוב המקרים מדובר בהתנכלות אשר נמשכת לאורך זמן, לעיתים אף יותר משנה, ובמהלכה יש הידרדרות בחומרת ההתנכלות שאותה חווה חושף השחיתות.

נירה שפק: למידת עבודתה של התנועה לאיכות השלטון בנושא ואיסוף הפניות הרבות אליה מעלה כי לרוב ההתנכלויות מתחילות באירועים פעוטים כגון אי-אמירת שלום, אי-כיתוב למיילים או זימון לפגישות, ולאט-לאט מחמירה ככל שהזמן עובר, עד כדי פגיעה בתנאי ההעסקה והשכר, מניעת קידום, תיוק תלונות פיקטיביות לתיק האישי ולבסוף פיטורים, ולכל זה מתווספת הפגיעה הנפשית באותם עובדים.

נירה שפק: אתם בוודאי מבינים כמוני כי ההסדר החוקי הקיים היום יוצר עוול גדול מאוד לחושפי שחיתויות.

נירה שפק: במצב זה, הרבה מהם לא מקבלים מענה, ובעצם הם אלו שמשלמים מחיר אישי, משפחתי וחברתי כבד.

נירה שפק: חמור מכך, מציאות זו מביאה אותם ואת דומיהם לחשיבה נוספת – האם נכון לעשות את זה גם בעתיד?

נירה שפק: חבריי וחברותיי, אנו חייבים לאפשר להם לקבל סעד והגנה מבית הדין, ולכן חובתנו לשנות את ההסדר החוקי הקיים ולהרחיב את תקופת ההתיישנות לשבע שנים, שהיא תקופת ההתיישנות המקובלת בדין האזרחי ובדיני העבודה.

נירה שפק: אחרי אישור זה נוכל לומר: חשפתם שחיתות והרעו את תנאיכם או פיטרו אתכם בשל כך?

נירה שפק: לקח לכם זמן לעבד את מה שעבר עליכם, לאסוף עצמכם ולהחליט להגיש תלונה?

נירה שפק: עברה שנה מיום עילת התביעה?

נירה שפק: עד היום היה אבוד לכם – לא עוד.

נירה שפק: שינוי סעיף זה בחוק יביא לאפשרות לתת מענה.

נירה שפק: שינוי סעיף אחד בחוק תם, אך עבודתנו לא נשלמה.

נירה שפק: עלינו גם לתקן את הסעיף שקובע שעובד או עובדת חשפו שחיתות ופנו לנציב פניות ציבור – הפנייה וזמן הטיפול נספרים בזמן הקצוב לתקופת ההתיישנות.

נירה שפק: גם על זה נאמר: לא עוד.

נירה שפק: בהצעתי יש לתקן גם את הסעיף הזה.

נירה שפק: בסעיף 2 להצעת החוק יש לתקן את סעיף 45 לחוק מבקר המדינה ואת הזמן שעובר בין הפנייה לנציב פניות הציבור ועד לסיום בירורה.

נירה שפק: הזמן הזה לא יבוא במניין תקופת ההתיישנות.

נירה שפק: אני מאמינה שלאחר שתצביעו בעד הצעת חוק זו נוכל להצהיר בגאווה על שתי תרומות חשובות.

נירה שפק: האחת, הבהרנו לאותם חושפי שחיתויות שיש להם גב מוסרי ומעשי לפועלם, ובכך ניתן להם תמריץ לשמירה על האינטרס הציבורי; השנייה, הרתעת בעלי השררה.

נירה שפק: להבהיר לאותם ממונים ומעסיקים – אחד או כמה מתואמים – כי לחושף השחיתות יש גב והוא לא לבד.

נירה שפק: אני מתכבדת להודות לחברת הכנסת לשעבר רחל עזריה, שפעלה לקידום החוק בכנסת העשרים, ולסגן השר לביטחון הפנים יואב סגלוביץ', שהמשיך לקדם נושא חשוב זה, וכן ליועץ הפרלמנטרי שלי רותם נחום, על עבודה יסודית ושיחות עומק.

נירה שפק: כחברת כנסת שנושאי מינהל תקין, טוהר מידות וחשיפת שחיתות הם בסיס אמונתי, אני גאה להביא חוק חשוב זה לאישור.

נירה שפק: אני מבקשת מכם להצטרף אליי ולהצביע בעד חוק זה, תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת שפק.

מנסור עבאס: יעלה וישיב סגן שרת הכלכלה והתעשייה חבר הכנסת יאיר גולן, בבקשה.

מנסור עבאס: עשר דקות, אדוני.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שמח על זה הצעת החוק של חברת הכנסת נירה שפק, כי באמת היא מטפלת אכן בנושא שהוא בבחינת לקונה חמורה.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שררה עלולה להביא לידי שחיתות, ושליטה בכספים עלולה להביא לידי שחיתות, וביחסי מרות יש פוטנציאל מזיק של ניצול.

יאיר גולן: יש מקומות שבהם בגלל אישיות מסוימת או בגלל תרבות ארגונית קלוקלת, או בגלל השילוב הנורא בין השניים, השחיתות פושה ומרעילה את סביבותיה.

יאיר גולן: עובדים הנלחמים כנגד שחיתות נוטלים על עצמם סיכון עצום.

יאיר גולן: העובד הפשוט ניצב מול המפעל, הוא ניצב מול הארגון, הוא ניצב מול המוסד, הוא ניצב מול המפלגה, וכל אלה יחסים קשים מאוד של נחיתות מובנית.

יאיר גולן: אנחנו צריכים לתת לעובד את הסעד האמיתי ולעודד אותו, כשהוא רואה דברים בלתי תקינים, להתלונן, להתריע, להילחם כנגד השחיתות.

יאיר גולן: כיום אכן החוק – שאני מבין מה היו הסיבות לחקיקתו; רצו לגמור תהליכים מהר, לא למרוח אותם, לתת מענה זריז – החוק הזה מסתבר במבחן המציאות כלא מספק.

יאיר גולן: עובד, לצורך דיוננו, יכול למצוא את עצמו ללא סעד וגם ללא עבודה.

יאיר גולן: הוא יכול להתלונן, להגיש תביעה לבית המשפט המחוזי לעבודה, לגלות שהוא פוטר, להגיש תלונה לנציב תלונות הציבור ולגלות שעד שכל הדברים האלה קורים הוא בלי משכורת, וההליך שבו הוא פתח – עבר זמנו בטל קורבנו.

יאיר גולן: זה מצב בלתי אפשרי שאותו באה חברת הכנסת לתקן.

יאיר גולן: אני לא נכנס לפרטים אם זה שבע שנים או חמש שנים, מה בדיוק נכון.

יאיר גולן: הדברים האלה עוד צריכים להידון מבחינה משפטית ומבחינה עניינית.

יאיר גולן: ואני ממליץ, אדוני היושב-ראש, להעביר את הצעת החוק לוועדת העבודה והרווחה, לדון בה לעומק.

יאיר גולן: אנחנו תומכים בחוק הזה, זה תיקון חשוב, נדרש, ולהערכתי ייתן את הסעד הראוי לכל העובדים במדינת ישראל.

יאיר גולן: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת וסגן השרה יאיר גולן.

מנסור עבאס: ביקשו להתנגד להצעת החוק שני חברי הכנסת: חבר הכנסת אחמד טיבי וחבר הכנסת יעקב מרגי.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת יעקב מרגי, שלוש דקות, אדוני.

מנסור עבאס: אתה מתנגד, חבר הכנסת מרגי?

יעקב מרגי: חברת הכנסת נירה שפק, אני רוצה להרגיע אותך.

יעקב מרגי: אין ספק שהצעת החוק הזאת היא הצעת חוק חשובה וערכית וצריך שתהיה, ואוי לאותה בדידות של חושף השחיתות.

יעקב מרגי: אוי לאותה בדידות שחווה חושף השחיתות, ואני חושב שצריכות כל המערכות – והצעת החוק היא ראויה.

יעקב מרגי: למה ביקשתי להתנגד?

יעקב מרגי: על מה הדיו מאתמול, מהשבוע הזה, עוד לא יבש?

יעקב מרגי: על מה לא יבש?

יעקב מרגי: יאיר לפיד – את מכירה אותו, ראש מפלגתך, השר יאיר לפיד, בעריכת התקציב האחרון הוציא סרטון והטיף לנו מוסר.

יעקב מרגי: אני אומר לך את האמת, כששמעתי את יאיר לפיד מטיף לנו על החלוקה, חלוקה של 147 מיליון ש"ח קואליציוניים, הרגשתי טיפה אי-נוחות, למרות שידעתי מה הנושאים.

יעקב מרגי: והינה, הממשלה שהוא עומד בראשה כראש ממשלה חליפי – אותו יאיר לפיד, מאפשר גנבה של הקופה הציבורית.

יעקב מרגי: חצי מיליארד ש"ח מחולקים בהפקרות מוחלטת, בחוסר מוסריות, בחוסר אמות מידה.

יעקב מרגי: אוי לאותם משפטנים שישחררו את הכספים האלה, חצי מיליארד ש"ח.

יעקב מרגי: יאיר לפיד, על 147 מיליון צלבת אותנו פה, הטפת לנו פה מוסר והרגשנו לא נוח.

יעקב מרגי: אתם אפילו לא מסמיקים.

יעקב מרגי: אתם לא מסמיקים מול שוד הקופה הציבורית.

יעקב מרגי: חצי מיליארד ש"ח חילקתם.

יעקב מרגי: יו"ר הקואליציה, 30 מיליון ש"ח לחלוקה עצמית למקורבים.

יעקב מרגי: מפלגות, יחידים ומפלגות, כל מפלגה לקחה מהשלל.

יעקב מרגי: הנבלה באמצע החדר וכל אחד נוגס וטורף.

יעקב מרגי: איפה הבושה, איפה המוסר?

יעקב מרגי: איפה אותם משפטנים?

יעקב מרגי: אני מחכה לראות איך הכסף הזה יחולק.

יעקב מרגי: אני רוצה לראות איך אתם מסמיקים, איך אתם מרגישים שלא בנוח.

יעקב מרגי: חצי מיליארד שקל.

יעקב מרגי: בזמן שממשלה מטילה מיסים נוספים על אוכלוסיות חלשות, באותה נשימה מחלקים חצי מיליארד ש"ח לכל דרישה וגחמה של חברי כנסת ומפלגות.

יעקב מרגי: אני רוצה שיעלה לכאן פוליטיקאי הגון ויבוא ויספר לי שיש הצדקה לחלוקה של חצי מיליארד ש"ח קואליציוניים לפי גחמות, גחמות של חברי כנסת.

יעקב מרגי: איפה זה היה?

יעקב מרגי: 147 מיליון, יאיר לפיד צלב אותנו.

יעקב מרגי: חצי מיליארד ש"ח בלי בושה, בלי כלימה.

יעקב מרגי: אני מתבייש.

יעקב מרגי: ארבעה חודשים.

יעקב מרגי: ואלכ, תשבו חמש שנים בממשלה, שבע שנים, תסתאבו.

יעקב מרגי: חמישה חודשים – חצי מיליארד ש"ח.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב מרגי.

מנסור עבאס: חברת הכנסת נירה שפק, שלוש דקות, בבקשה.

נירה שפק: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, חברות כנסת נכבדות, מרגי, אני עונה לך ולחברים.

נירה שפק: אני לא יודעת ממה להחליט לענות.

נירה שפק: תראה, אני הגעתי לכאן, הגעתי לכנסת מקיבוץ כפר עזה, אחרי שירות צבאי ארוך, משמעותי.

נירה שפק: אני לא יודעת אם אתה יודע – ארבעה תפקידים הייתי האישה הראשונה בצה"ל שעשתה אותם.

נירה שפק: מגדלת את הילדים שלי ואת הנכד שלי בעוטף עזה, קילומטר מסג'עייה.

נירה שפק: עבדתי בעבודות, התפרנסתי לא רע.

נירה שפק: באתי לכאן כי אני חושבת שמי שיכול צריך להשפיע.

נירה שפק: בכוונתי לעסוק בכל התחומים.

נירה שפק: אני בודקת את עצמי בוקר-בוקר, ערב-ערב, מה עשיתי, אם אני מצדיקה את הזמן שלי פה.

נירה שפק: החוק שהעברתי הוא אחד החוקים שלא נוגעים לעוטף אבל נוגעים לכולנו, דואגים להגן על אלה שאכפת להם.

נירה שפק: אני חושבת שזה צריך לעניין את כולנו פה.

נירה שפק: אני רוצה לומר עוד דבר.

נירה שפק: מרגי, אני אתעקש – הקשבתי לך, אני רוצה שתקשיב לי.

נירה שפק: מיקי, מיקי יקירי, אני מדברת אליו.

נירה שפק: אני רוצה לומר לך שהלכתי לישון אתמול בלילה, אחרי שעבר בוועדת הכספים סעיף-סעיף, מאוד שלווה, מאוד מאושרת.

נירה שפק: חשבתי על כל אלה שבשמם אני פה.

נירה שפק: הסתכלתי על הטבלה של כל מה שהיה חשוב לנו ולא שמנו בכיס בהסתר אלא צירפנו למשרדי הממשלה כשהטבלה פתוחה, שקופה.

נירה שפק: אני רוצה לומר לך: נכון, ציטטת את יושב-ראש מפלגתי, השר יאיר לפיד, שר החוץ.

נירה שפק: ונכון, בהחלט התנגדנו לכספים קואליציוניים.

נירה שפק: התנגדנו לכאלה שניתנים מתחת לשולחן בהיחבא.

נירה שפק: התנגדנו לזה.

נירה שפק: אפשר לעשות להם הסדרה, ואנחנו נעשה את ההסדרה הזאת.

נירה שפק: בסוף אי-אפשר להכניס תקופה של שנים בארבעה חודשים.

נירה שפק: עליתי כדי לומר לך שהחובה שהצהרנו עליה היא לא אופנה, היא כוונה, היא דירקטיבה שלא תשתנה.

נירה שפק: אנחנו מעבירים תקציב שהוא חברתי.

נירה שפק: אני רוצה לומר כמה דברים: אחת, אנחנו נותנים תגבור לילדים עם ליקויי למידה.

נירה שפק: אנחנו נותנים חיזוק לכפרי הנוער.

נירה שפק: מטפלים בכנפיים של קרמבו.

נירה שפק: להכשרות וחינוך בגיל הרך.

נירה שפק: לעידוד תיירות בגליל.

מנסור עבאס: כן, חברת הכנסת נירה.

נירה שפק: למוקדים, למרכזי חוסן, לכל זה אנחנו נותנים מענה.

נירה שפק: הרשימה ארוכה, ואני מזמינה אותך לבוא ולשבת איתי על כוס קפה ולדון סעיף-סעיף, ולראות מה אפשר היה לעשות יותר טוב.

נירה שפק: מה שלא פה ואפשר לעשות יותר טוב – אני שותפה שלך.

נירה שפק: תודה.

מנסור עבאס: תודה לחברת הכנסת נירה שפק.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה שמית, לפי בקשת האופוזיציה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו משתתף בהצבעה ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו משתתף בהצבעה יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – בעד חיים ביטון – אינו משתתף בהצבעה מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו משתתף בהצבעה נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – בעד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו משתתף בהצבעה צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – בעד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק-הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו משתתף בהצבעה ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – בעד יואב קיש – אינו משתתף בהצבעה גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – בעד

מנסור עבאס: מזכירת הכנסת תקרא את שמות חברי הכנסת שלא היו, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – בעד יולי אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח ניר ברקת – בעד מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו משתתף בהצבעה איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – בעד מאיר פרוש – אינו נוכח אביר קארה – אינו נוכח שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מנסור עבאס: האם יש חברי או חברות כנסת שמעוניינים להשתתף בהצבעה?

מנסור עבאס: ההצבעה הסתיימה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי המזכירה, התוצאות.

מנסור עבאס: להלן התוצאות: 66 חברי כנסת בעד, שניים מתנגדים.

מנסור עבאס: אני קובע שהצעת חוק הגנה על עובדים מתקבלת, ועוברת להמשך דיון בוועדת העבודה והרווחה.

מנסור עבאס: אני גם אציין לפרוטוקול שחבר הכנסת אלי כהן הצביע נגד וביקש להצביע בעד, אבל זה לא משנה את התוצאה.

מנסור עבאס: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת טטיאנה מזרסקי, עלי סלאלחה, משה אבוטבול ואמילי חיה מואטי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: החלת הסכם שכר לעובדי הוראה באולפנים ללימוד עברית.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מנסור עבאס: תודה, מזכירת הכנסת.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/34/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: << הצח >> הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – פיקוח אלקטרוני על אדם שהוצא כלפיו צו הגנה), התשפ"א–2021 << הצח >> [הצעת חוק פ/895/24; דברי הכנסת, חוב' ב', ישיבה 61.]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לדיון משולב על שלושה חוקים.

מנסור עבאס: חוק ראשון: הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – פיקוח אלקטרוני על אדם שהוצא כנגדו צו הגנה), התשפ"א–2021, של חבר הכנסת יוראי להב הרצנו.

מנסור עבאס: כמובן, יש תמיכה של הממשלה בחוק הזה.

מנסור עבאס: ישיב השר גדעון סער, אז נקרא לו.

מנסור עבאס: עשר דקות.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, וופא עבאהרה, אימא לחמישה מהיישוב עראבה, סבלה במשך שנים ארוכות מסכנת התעללות קשה של בעלה – גיהינום יום-יומי של ממש.

יוראי להב-הרצנו: לאחר שאזרה אומץ, היא הוציאה נגדו צו הגנה, מסמך מבית המשפט שמורה לבן הזוג לשמור מרחק ממנה.

יוראי להב-הרצנו: היא חשבה, וופא, שבזכות הצו היא תהיה מוגנת ובטוחה.

יוראי להב-הרצנו: הספיקו כמה שבועות בודדים כדי שוופא תגלה שצו ההגנה לא באמת מגן.

יוראי להב-הרצנו: היא התלוננה כמה וכמה פעמים במשטרה על הפרות הצו, ובכל זאת בן זוגה לשעבר המשיך לרדוף אחריה.

יוראי להב-הרצנו: יום אחד, אחרי שחזרו מדיון בנוגע להסדרי הראייה של חמשת ילדיהם, הוא התנגש בה ברכבה, יצא מהרכב ורצח אותה.

יוראי להב-הרצנו: חברות וחברים, מתחילת השנה נרצחו בישראל 20 נשים על ידי בני משפחותיהן.

יוראי להב-הרצנו: בשנים האחרונות נפתחו עשרות אלפי תיקים של ניסיון רצח ומאות תיקים בגין הפרה של צווי הגנה.

יוראי להב-הרצנו: עד מתי דמן של נשים הפקר?

יוראי להב-הרצנו: הבית הזה חייב לקחת אחריות על אלפי נשים וילדים החיים בסכנה ממשית.

יוראי להב-הרצנו: ההצעה שמונחת היום ממש לפניכם, הוגשה במקור על ידי חברי סגן השר יואב סגלוביץ', יחד עם מכון רקמן לקידום מעמד האישה.

יוראי להב-הרצנו: ביקשתי מיואב להוביל אותה בכנסת הזו, כי אני חושב שיש בה את הכלים שיסייעו במניעת הרצח הבא, את האלימות הקטלנית הבאה במשפחה; כי ההצעה הזו, חברות וחברים, פותחת את האפשרות הממשית להציל חיים של אישה וילד, של אבא או אימא.

יוראי להב-הרצנו: אחת ממטרותיו של החוק למניעת אלימות במשפחה, ובתוכו צו ההגנה, היא לספק ביטחון והגנה מיידיים לאלו שחשופים לאלימות על ידי בני משפחותיהם, אלא שהמציאות מלמדת – ולצערנו לא רק במקרה של וופא – שצווי הגנה מופרים השכם והערב, ואופן האכיפה שלהם לא אפקטיבי מספיק.

יוראי להב-הרצנו: צו ההגנה, חברות וחברים, הוא לא יותר מדף נייר, ובו כתובים תנאי ההרחקה.

יוראי להב-הרצנו: אולי מישהו כאן יכול להסביר לי איך אפשר לפקח על מי שניתן נגדו צו הגנה, שהוא בסך הכול פיסת נייר?

יוראי להב-הרצנו: איך אפשר להבטיח לוופא ולנפגעות אחרות הגנה, כשהדבר היחיד שעומד בפני האדם המואשם, זה שרוצה לפגוע בהן זה מסמך?

יוראי להב-הרצנו: עבור מי שבוחר לנקוט אלימות, פיסת נייר היא לא מה שתמנע ממנו לנצל את כוחו ולממש את זממו.

יוראי להב-הרצנו: כדי להפוך את צו ההגנה חסר השיניים לכלי הגנה והרתעה אפקטיבי, אני מציע היום כאן לתקן את החוק למניעת אלימות במשפחה ולהקנות לבית המשפט את הסמכות להורות על מתן צו הגנה בפיקוח אלקטרוני.

יוראי להב-הרצנו: החוק יאפשר לעקוב אחרי מי שנטען כנגדו צו הגנה ולוודא שהוא עומד בתנאים.

יוראי להב-הרצנו: במקרה של הפרת הצו לא יהיה צורך בהגשת תלונה במשטרה כדי להפעיל הליכי מעצר כנגד המפר.

יוראי להב-הרצנו: הפיקוח האלקטרוני יגדיל בצורה משמעותית את אפקט ההרתעה ויאפשר למשטרה לדעת אם הצו הופר.

יוראי להב-הרצנו: נכון, הפעלת פיקוח אלקטרוני על מי שהוצא כנגדו צו הגנה יש בה משום פגיעה בזכות של מי שטרם הורשע, כמו הזכות לפרטיות.

יוראי להב-הרצנו: אבל זכות הפרטיות אינה זכות מוחלטת, ובאיזון שבין זכות הפרטיות לזכות החיים והביטחון גוברת הזכות לחיים.

יוראי להב-הרצנו: הפגיעה כאמור, חברות וחברים, היא מידתית, סבירה, ויחד עם משרדי הממשלה – המשפטים וביטחון הפנים – נוודא שהיא מוגבלת, תחומה, ואינה פוגעת בזכות הפרטיות יותר מהנדרש.

יוראי להב-הרצנו: היום הפתרון, אם אפשר לקרוא לזה כך, עבור מי שחוששת לחייה הוא מעבר למקלט לנשים מוכות.

יוראי להב-הרצנו: הדבר הזה פוגע קשות בחירותה של האישה וילדיה ובזכויות היסוד שלהם.

יוראי להב-הרצנו: התיקון שאני מציע מעביר את הפגיעה בחירות למי שהוצא צו נגדו, במידתיות, ורק במקרים אשר מתקיימים לגביהם קריטריונים ספציפיים.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, אולי תגיד לאנשים להיות בשקט, לא שומעים.

יוראי להב-הרצנו: הפיקוח האלקטרוני לא יופעל בכל מקרה שבו ניתן צו הגנה אלא רק במקרה שבו אותו אדם הפר צו הגנה קודם או הורשע בעבירת אלימות, או בנסיבות מתאימות ומיוחדות שבהן בית המשפט סבור כי פיקוח אלקטרוני הוא אמצעי שיכול להציל חיים.

יוראי להב-הרצנו: במסגרת דוח מבקר המדינה, אדוני, שפורסם השנה הומלץ על הטמעת השימוש באמצעי הפיקוח האלקטרוני לצורך הגנה על נפגעות אלימות במשפחה.

יוראי להב-הרצנו: במדינות אחרות בעולם, ובהן ארצות הברית, ספרד ואנגליה, הסמכות להורות על פיקוח אלקטרוני למי שהוצא כנגדו צו הגנה כבר קבועה בחוק והוכחה כיעילה מאוד במניעת מקרי הרצח והאלימות במשפחה.

יוראי להב-הרצנו: כמו וופא, נשים רבות שנמצאות בסכנה מוצאות את עצמן במנוסה, הופכות את חייהן ואת חיי ילדיהן לבית כלא.

יוראי להב-הרצנו: היום יש לנו את האפשרות, הודות לאמצעים טכנולוגיים, להפוך את היוצרות.

יוראי להב-הרצנו: צו ההגנה יהפוך לכלי שמרתיע את הפוגעים מלפגוע שוב ושוב ושוב; שיאפשר לנו לשמור על חירותן של הנשים ועל חייהן; שמחזיר לידיהן את השליטה הכי בסיסית על החיים שלהן.

יוראי להב-הרצנו: הן לא תצטרכנה לנוס על נפשן למקלטים לנשים מוכות.

יוראי להב-הרצנו: תחושת הפחד והשיתוק שלהן ושל החיים שלהן אולי תפחת במידת מה, מה שיאפשר להן להמשיך בשגרת חייהן.

יוראי להב-הרצנו: חברותיי וחבריי חברי הכנסת, החיים של וופא ושל נשים רבות אחרות היו ניצלים אם החוק הזה היה קיים אז, כשהן היו זקוקות להגנה שהוא יודע לספק להן.

יוראי להב-הרצנו: זוהי חובה שלנו לעקור מן השורש תופעות של אלימות במשפחה, אלימות נגד נשים, תופעות שהפכו להיות מכת מדינה של ממש.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, בבקשה, אתם יכולים לדבר בחוץ.

יוראי להב-הרצנו: ממש משפט אחרון.

חיים כץ: אנחנו יכולים לדבר גם בפנים, למה לדבר בחוץ?

מנסור עבאס: חיים, בחייאתכ.

יוראי להב-הרצנו: עלינו לעקור את תופעת האלימות במשפחה והאלימות נגד נשים מן השורש.

יוראי להב-הרצנו: לעקור את התופעה הזו, שהפכה להיות מכת מדינה של ממש.

יוראי להב-הרצנו: דמן של נשים אינו הפקר.

יוראי להב-הרצנו: בכוחנו למנוע את הרצח הבא.

יוראי להב-הרצנו: חברות וחברים, הצביעו נכון.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שאם הכנסת תמצא שהצעת החוק מקובלת עליה, על החברים והחברות, היא תעבור לדיון בוועדה לביטחון הפנים.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יוראי להב-הרצנו: לא, לוועדה לביטחון הפנים, זה מה שאני מבקש.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, עוד הצעה של אותו חוק, הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, שנימקה את ההצעה ב-13 באוקטובר, והיא כמובן בתמיכת הממשלה אבל גם בתמיכת רע"מ – שלא יגידו שאנחנו מתנגדים לחוקים של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/300/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לחוק הבא, להצמדה, של חברת הכנסת קרן ברק – הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קרן, בבקשה, בבקשה, שלוש דקות.

מנסור עבאס: ואחר כך יציג – – –

דוד אמסלם: אני התנגדתי לחוק של יוראי.

מנסור עבאס: ישיב במשולב השר גדעון סער, ואחריו – כשיירגע – חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: ניתן לו להתנגד לחוק למניעת אלימות שמפחה.

דוד אמסלם: של יוראי הרצנו.

מנסור עבאס: אה, של יוראי הרצנו, בסדר.

מנסור עבאס: לא של קרן ברק?

דוד אמסלם: לא.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

קרן ברק: רגע, לפני כן, אתה לא אמרת שהחוק בתמיכת הממשלה ותמיכת רע"מ, אתה לא ציינת את כל זה.

מנסור עבאס: גם החוק של קרן ברק הוא בתמיכת רע"מ.

קרן ברק: ובתמיכת הממשלה.

מנסור עבאס: החוק שלך הוצמד לחוק של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

קרן ברק: אז הוא גם בתמיכת הממשלה.

קרן ברק: אתה צריך להסביר.

מנסור עבאס: גם בתמיכת הממשלה.

מנסור עבאס: הינה, השר אלקין מאשר את זה.

מנסור עבאס: אבל מה חשוב לך, תמיכת הממשלה או תמיכת רע"מ?

מנסור עבאס: תגידי את האמת.

קרן ברק: התקלה.

אריה מכלוף דרעי: זה אותו דבר.

קרן ברק: קודם כול, אתה חלק מהממשלה.

אריה מכלוף דרעי: זה לא חלק; רע"מ זה הממשלה.

קרן ברק: זה הממשלה.

מנסור עבאס: תודה.

קרן ברק: תודה רבה, דרעי.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

קרן ברק: חברים יקרים, החוק שאני מציגה לכם פה היום זה חוק שאני מרגישה שהוא מאוד מאוד מזוהה איתי, עוד מהכנסת הקודמת.

קרן ברק: זה נכון שאני הצמדתי את החוק לעאידה, שהובילה אותו עוד כנסת אחת לפני כן, יחד עם עליזה לביא.

קרן ברק: הן הובילו את זה בכנסת בשנת 2018, וזה עבר קריאה טרומית.

קרן ברק: אחרי זה, בכנסת הקודמת, זה גם עבר קריאה טרומית והיה אמור להתקדם לקריאה ראשונה, ואז זה כבר היה גם חוק שלי וגם של עאידה וגם של סגלוביץ'.

קרן ברק: זה חוק מציל חיים.

קרן ברק: חוק מציל חיים, חוק מציל חיים, חוק מציל גוף, חוק מציל נפש.

קרן ברק: הוא הרבה יותר מחוק.

קרן ברק: אנחנו נמצאים בעידן שבו אישה שהיא קורבן לאלימות, כל מה שיש לעשות איתה – אנחנו בשנת 2021 – זה לקחת אותה ואת ילדיה באמצע היום, להוציא את הילדים מבית הספר באמצע היום, לקחת אותה מביתה, להרחיק אותה למקלט לנשים מוכות, עם ילדים, רחוק מהבית, במשך כמה חודשים אם לא כמעט שנה.

קרן ברק: הם נמצאים מורחקים מעבודתם, ממשפחתם, מהקבוצה התומכת שלהם.

קרן ברק: עוברים שם אומנם טיפולים מאוד מעצימים, אבל מורחקים.

קרן ברק: אנחנו נמצאים בשנת 2021, והטכנולוגיה הייתה אמורה לשנות את המשוואה.

קרן ברק: מקומם של המקלטים לנשים מוכות – כבודם במקומם מונח והם אמורים להישאר חיים ובועטים, אבל בנוסף לזה – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת של הליכוד, תקשיבו לקרן ברק.

קרן ברק: – – בנוסף לזה, חובה עלינו להשתמש במה שיש לנו.

קרן ברק: מדינת הייטק שהמציאה כלי טכנולוגי שבו לכל אדם אלים יוצמד איזוק, צמיד אלקטרוני, ולכל משפה מאוימת – האישה והילדים – יהיה בתיק את הכלי הזה שמנטר בכל רגע ורגע את המרחק בין הקורבן לבין הפוגע, בודק את המרחקים ויודע להתריע בזמן אמת שהפוגע מתקרב לקורבן.

קרן ברק: זאת אומרת שהאישה יכולה להמשיך בחייה – היא יכולה ללכת למשפחה, היא יכולה ללכת לקניון, היא יכולה ללכת לעבודתה, לא להתרחק ממקום עבודתה, וכנ"ל הילדים.

קרן ברק: ובמידה שאותו פוגע שיש עליו את האיזוק מתקרב, יש מערכת שמתקשרת ואומרת להם: תתרחקו אחד מהשני.

קרן ברק: היא אומרת לפוגע: תתרחק, אנחנו אחריך, אנחנו על הזנב שלך; ואומרת לאישה: תצאי מהקניון, תתרחקי מהבית.

קרן ברק: או הכי פשוט, חבר'ה, הכי קל: אל תפתחי את הדלת.

קרן ברק: רוב הפוגעים מגיעים ודופקים בדלת של הקורבן.

קרן ברק: אם רק היה את הטלפון הזה שמתקשר ואומר לה: הוא בדרך אלייך, היא לא הייתה פותחת את הדלת, וכל הסיפור הזה היה נמנע.

קרן ברק: לכן החוק הזה הוא מציל חיים ברמה הזאת שאותה אישה לא תפתח את הדלת, והוא זה שיכול למנוע קורבנות, גם בנפש.

קרן ברק: אבל לא כולם נגמרים ברצח, הרבה מאוד נגמרים במכות, בהתעללויות אחרות, ואנחנו רוצים את הדבר הזה למנוע.

קרן ברק: אני רוצה רק להוסיף – – –

מנסור עבאס: משפט אחד אחרון.

קרן ברק: תן לי, זה חשוב.

קרן ברק: הטכנולוגיה הזאת קיימת בכל העולם; טכנולוגיה ישראלית שקיימת בכל העולם.

קרן ברק: במדינת ישראל – זה חשוב – המשרד לביטחון פנים כבר הוציא RFI לספקים, שבאמת יספקו את הטכנולוגיה הזאת.

קרן ברק: לא מדובר באיזוק של אסירים משוחררים; זה איזוק למען מניעת אלימות בתוך המשפחה.

קרן ברק: עשיתי על זה הרבה מאוד ישיבות עם כל הגורמים אצלי – עם המשרד לביטחון הפנים, עם משרד המשפטים, עם נציגי השר שהיה, אמיר אוחנה.

קרן ברק: כולנו ישבנו ואמרנו איך אנחנו מקדמים את החוק שיגיע לכלל ביצוע ושאנחנו נצטרף לשאר מדינות העולם עם הטכנולוגיה הזו.

קרן ברק: חשוב מאוד לקדם את החוק הזה, להצביע בעד – כולם פה אחד.

קרן ברק: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה רבה, חברת הכנסת קרן ברק.

מנסור עבאס: ישיב שר המשפטים גדעון סער, בבקשה, משולב לשלוש הצעות החוק.

מנסור עבאס: השר גדעון סער, הם ניסו כמה פעמים לקדם את זה בממשלה הקודמת ולא הצליחו, כנראה שיצליחו עכשיו.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק למניעת אלימות במשפחה מאפשר לבית המשפט, בהתקיימות אחת מהעילות בחוק, לתת צו הגנה להגנת בן משפחה, למשל צו האוסר על אדם להיכנס לדירה שבה מתגורר בן משפחתו או להימצא בתחום מרחק מסוים מאותה דירה, או צו האוסר על אדם להטריד את בן משפחתו.

גדעון סער: הצעות החוק מבקשות לאפשר לבית המשפט להורות על פיקוח אלקטרוני למי שהוצא נגדו צו הגנה לפי חוק זה, כך שתנועותיו של המפוקח יהיו ניתנות לניטור בכל תקופת צו ההגנה או בחלקה.

גדעון סער: יצוין כי כלי הפיקוח המוצע בהצעות כולל רכיב GPS וניטור רציף על המפוקח, ובכך הוא שונה מהכלי הקיים כיום תחת השם "פיקוח אלקטרוני" ומוסדר בחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים), שלא כולל רכיב זה.

גדעון סער: מדברי ההסבר של ההצעות השונות נלמד כי מטרתן לספק סעד מיידי לבני משפחה החשופים לאלימות בכך שהטלת צו בפיקוח טכנולוגי תסייע להבטיח את קיום צו ההגנה, תאפשר אכיפת צווים אלה בצורה אפקטיבית יותר, תביא להרתעה מפני הפרה ותאפשר שמירה על ביטחונם ותקינות אורח חייהם של נפגעות ונפגעי האלימות במשפחה.

גדעון סער: אין ספק, אדוני היושב-ראש, שמדובר בנושא חשוב, שמטרתו להגן על נפגעי ונפגעות אלימות במשפחה, שלעיתים נמצאים במצב של איום רציף, ויש להעניק להם את ההגנה המיטבית, ככל שישנה, גם באמצעות הטלת פיקוח טכנולוגי כלפי המאיים.

גדעון סער: בנושא הזה מתקיימת עבודת מטה ממשלתית בהובלת המשרד לביטחון הפנים, שמצויה בשלבים מתקדמים, לאחר שנעשה ניסיון נוסף לאיתור כלי פיקוח טכנולוגי מתאים.

גדעון סער: נוכח קיומה של עבודה זו, שבסופה תגובש הצעת חוק ממשלתית, החליטה ועדת שרים לחקיקה לתמוך בהצעות החוק הפרטיות בקריאה הטרומית, ולאחר מכן יש להמתין עד לתום עבודת המטה הממשלתית בנושא, מתוך הכוונה לשלב בסופו של דבר את ההצעה הממשלתית עם אותן הצעות פרטיות.

גדעון סער: לאור מורכבות ההסדר ורגישותו – בין השאר היבטי הפרטיות, שימוש בכלי טכנולוגי רגיש, יכולת הפיקוח במצבי סיכון לאלימות – יש צורך במנגנונים נוספים מעבר למוצע בהצעות הפרטיות שיבטיחו שהפגיעה בזכות לפרטיות תצומצם למינימום ההכרחי, יפחיתו סיכוני אבטחת מידע ועוד.

גדעון סער: הצעות חוק כרוכות בעלויות ניכרות.

גדעון סער: לצורך יישומן נדרשת מעורבות המשרד לביטחון הפנים, וברמה העקרונית הוסכם בוועדת השרים שהן יתוקצבו מתקציבו.

גדעון סער: שאלות הקשורות ברמת מעורבות גורמי האכיפה והפיקוח ובנוגע למקרים המתאימים שבהם לדעת גורמי המקצוע יש לאפשר לבית המשפט לעשות שימוש בכלי בסוגיות נוספות, עשויות להשפיע על מתווה ההסדר שייקבע.

גדעון סער: בסיום עבודת המטה הממשלתית שעליה דיברתי והבאת הצעת חוק ממשלתית אנחנו נבחן את האפשרות לשלב את ההצעות הפרטיות עם ההצעה הממשלתית, ובכל מקרה הן יקודמו בתיאום עם המשרדים הרלוונטיים.

גדעון סער: לאור כל האמור, הממשלה תומכת בקריאה הטרומית בהצעות הפרטיות.

מנסור עבאס: תודה, שר המשפטים גדעון סער.

מנסור עבאס: ביקש להתנגד להצעת חוק למניעת אלימות במשפחה של חבר הכנסת יוראי להב הרצנו – חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש להתנגד להצעה שלך, חבר הכנסת הרצנו, כי אתה, כמו עידית סילמן, גנבת את החוק.

דוד אמסלם: החוק הזה בעצם הוגש על ידי חברת הכנסת קרן ברק, ולכן הקרדיט שלה.

דוד אמסלם: היא עבדה על זה.

דוד אמסלם: אבל כהרגלכם בקודש, זה מה שאתם עושים.

דוד אמסלם: קמים בבוקר – – –

אוסאמה סעדי: – – – עאידה.

דוד אמסלם: או עאידה.

דוד אמסלם: בסדר, עאידה.

דוד אמסלם: אין בעיה, עאידה.

דוד אמסלם: אבל כהרגלך בקודש, קמת, עשית סטופ פה, אמרת שם, ולכן גם אתה – ואם במקרה מצאת גם את המטען של עאידה סלימאן ולקחת אותו אז תחזיר לה.

דוד אמסלם: לכן, אני מתנגד לחוק הזה – לדרך, לא לחוק; למגיש ולצורת ההגשה.

דוד אמסלם: כל הצד הזה עוסקים רק בנוכלויות.

דוד אמסלם: אחד לומד מהשני, הקטן מהגדול, הגדול מהגדול יותר – ככה זה עובד אצלכם.

דוד אמסלם: אבל, אדוני היושב-ראש, אני ברשותך רוצה להתייחס דווקא בזמן שנותר לי לחוק הקודם שדיברנו עליו.

דוד אמסלם: הרי חוק החשמל זה הדבר הכי חמור והכי לא חוקתי שקרה פה – חיבור חשמל למבנים הבלתי-חוקיים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם הייתה בעיה כזאת אצל היהודים, אף אחד לא היה מעלה חוק כזה.

דוד אמסלם: לא היה מעז.

דוד אמסלם: אלא מאי, למה הדבר דומה – למה הורדת לי שתי דקות?

דוד אמסלם: שלוש דקות.

דוד אמסלם: אני מבקש ממך, שלוש דקות.

דוד אמסלם: אוקיי, תודה שהמזכירה גם מחשבת את הזמן שלי.

דוד אמסלם: אין בעיה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, הבתים – – –

דוד אמסלם: אתה עוצר לי או לא?

מנסור עבאס: אני עוצר לך, איתן ייתן לך.

מנסור עבאס: הבתים מחוברים היום לחשמל בצורה פיראטית ולא תקינה.

מנסור עבאס: אנחנו רוצים חיבור שלא יפגע בתכנון וייתן חיבור תקני, זה הכול.

מנסור עבאס: תודה לך.

דוד אמסלם: אני מכיר, עסקתי בתחום הזה.

דוד אמסלם: לפני שאתה יורד, צא מהנחת עבודה – אני חוקקתי את חוק קמיניץ.

דוד אמסלם: ישבתי עליו תשעה חודשים.

דוד אמסלם: אני עבדתי בעיריית ירושלים בתשתיות למעלה מ-20 שנה ומכיר את הנושא על בוריו.

דוד אמסלם: דרך אגב, חוק כזה ליהודים בחיים לא יעבור.

מנסור עבאס: יעבור, הוא לטובת כולם.

דוד אמסלם: אבל בלי קשר, למה הדבר דומה, סגלוביץ'?

דוד אמסלם: בדיוק לכך ששני שודדים או שלושה שודדים את בנק לאומי, נכנסים, מתקשרים ליועץ מנדלבלוף ואומרים לו: תעשה טובה, תתקשר לתחנת המשטרה שתשלח לנו פה שתי ניידות, יש פקקים בחוץ, ויעזרו לנו להוציא את הכספת שנגיע איתה הביתה.

דוד אמסלם: יש פה דבר חמור במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אנשים עושים פה הרצחת וגם ירשת.

דוד אמסלם: גם משתלטים על קרקעות מדינה, גם בונים ללא שום היתר – דרך אגב, ההיתר בודק גם אפילו את הבטיחות – וגם בסוף באים ואומרים: רבותיי, אין לנו חשמל, מסוכן.

דוד אמסלם: תבין את הטענה שלו.

דוד אמסלם: העבריין אומר: שמע, גנבתי חשמל, אבל מסוכן, אז בוא תסדר לי את זה.

דוד אמסלם: תראו את האבסורד, לאן הגעתם – פשיטת רגל.

דוד אמסלם: הרי זה הכלי היחידי שהיה למדינה – זה, והמים.

דוד אמסלם: תראו מה עשיתם, תראו לאן אתם הולכים.

דוד אמסלם: אתם הולכים להכשיר על זו הדרך 400,000–450,000 – את כל הפחונים בנגב, את כל גנבות הקרקע בנגב.

דוד אמסלם: ואתם מיתממים לי?

דוד אמסלם: וכל זה למה?

דוד אמסלם: כדי שמר סער יישאר שר המשפטים ובנט ימשיך לנסוע בשיירה ומר לפיד ימשיך לחכור מטוסים.

איתן גינזבורג: נא לסיים, בבקשה.

דוד אמסלם: תוסיף לי דקה.

איתן גינזבורג: הוספתי לך כבר.

איתן גינזבורג: אתה מדבר דקה מעבר.

דוד אמסלם: לכן, אני חושב שזו לא שאלה של שמאל–ימין.

דוד אמסלם: יש כאן פשיטת רגל, מכירת המדינה בנזיד עדשים בגלל מניעים אישיים של אנשים, טובות הנאה אישיות.

דוד אמסלם: אתם פשוט מפרקים ככה את מדינת ישראל.

דוד אמסלם: זה הסיפור.

דוד אמסלם: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אמסלם.

איתן גינזבורג: זכות התשובה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בתיאום עם חבר הכנסת להב הרצנו.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: תודה, כבוד היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: לתומי חשבתי שאמסלם באמת דואג לחוק האזיקונים ולנשים שנמצאות בסכנה, ורוצה לתקן סעיף כזה, רוצה לשפר את הסעיף הזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל מתברר שכל ההתנגדות הייתה הזדמנות של שלוש דקות כדי להתנגח עם חוק החשמל ועם מה שהגיע על חוק החשמל.

עאידה תומא סלימאן: ואני חייבת להגיד, ישב היושב-ראש הקודם של הישיבה עכשיו, ובנימה מאוד, כאילו פייסנית, כאילו אדונית, אומר שהממשלה תומכת בחוק הזה, וגם רע"מ תמכה בחוק הזה – שתגיד חברת הכנסת עאידה שהינה מעבירים לה חוקים.

עאידה תומא סלימאן: אז הינה הודעה: החוק הזה עבר ב-2016, כשלא היה אף אחד שהבין את החשיבות של החוק הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני העברתי אותו בקריאה טרומית.

עאידה תומא סלימאן: נלחמתי עליו.

עאידה תומא סלימאן: ניסיתי לשכנע את משרד הבט"פ אז.

עאידה תומא סלימאן: עד שעשו את הפיילוט לאזיקונים ועד שבדקו מה שקיים, התנגדו, והחזרנו את זה לדיונים; העברנו את זה שוב בקדנציה הקודמת בקריאה טרומית, והצטרפה גם חברת הכנסת קרן ברק למאבק הזה.

עאידה תומא סלימאן: אז שאף אחד לא יחשוב שהוא עושה טובות.

עאידה תומא סלימאן: בואו נדון בחוקים באמת לפי מה שהם מביאים ואיך הם משנים בחיים של הציבור.

עאידה תומא סלימאן: חוק החשמל, אנחנו – אני אומרת לכם:

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת טיבי הביא חוק הרבה יותר טוב, הביא חוק שהיה מחבר 90% מהבתים.

עאידה תומא סלימאן: למרות שהחוק הזה מוריד את מספר הבתים שיכולים לקבל, מעמיס על התושבים, אנחנו החלטנו עקרונית לתמוך בחוק הזה, כי אפילו 7% מהאוכלוסייה הערבית שאין לה חשמל, מגיע לה לקבל חשמל, ואנחנו מבטיחים שנמשיך להיאבק על ה-93% שלא קיבלו.

עאידה תומא סלימאן: ואני אמשיך גם כן להיאבק – ביחד עם החברים שגם הגישו את החוק – שחוק האזיקונים יעבור ויחוקק בקדנציה הזו, והטכניקה הזו תתחיל לפעול.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה שמית, על פי דרישת חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חברים, הצבעה השמית.

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת.

דוד אמסלם: תן לי שם.

דוד אמסלם: תן לי שם.

איתן גינזבורג: אתם ביקשתם.

איתן גינזבורג: הליכוד ביקשו.

איתן גינזבורג: חברים, חברי הכנסת, יש לי פה חתימה של 20 חברי כנסת מהליכוד.

דוד אמסלם: לא צריך.

איתן גינזבורג: אז שיבוא נציג הליכוד – – –

דוד אמסלם: אני.

דוד אמסלם: תביא לי את זה.

דוד אמסלם: אני מושך את זה.

קרן ברק: את שלי – לא.

קרן ברק: את שלי תשאירי שמית.

איתן גינזבורג: גם השני לא? יש שניים.

קרן ברק: לא, לא.

קרן ברק: לא שניים.

קרן ברק: את שלי אתה משאיר שמית.

איתן גינזבורג: אם כך, חברים, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – פיקוח אלקטרוני על אדם שהוצא כנגדו צו הגנה), של חבר הכנסת יוראי להב הרצנו.

איתן גינזבורג: ההצבעה הזאת תהיה הצבעה אלקטרונית.

איתן גינזבורג: לכן, חברי הכנסת, נא לשבת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת טור פז וכולם, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 59

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 59, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע שהצעת החוק עברה ותעבור לוועדה לביטחון הפנים.

ינון אזולאי: כספים.

ינון אזולאי: כספים.

איתן גינזבורג: כספים.

איתן גינזבורג: אז כספים, היא תעבור לוועדת הכספים.

קרן ברק: אין בעיה.

קרן ברק: אפשר – – –

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – פיקוח אלקטרוני על אדם שהוצא כלפיו צו הגנה), של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

איתן גינזבורג: הצבעה אלקטרונית.

איתן גינזבורג: בבקשה, הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 60

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 60, נגד – אין, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק עברה ברוב גדול ותועבר לוועדה לביטחון הפנים.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: 60.

איתן גינזבורג: 60.

איתן גינזבורג: אמרתי 60.

איתן גינזבורג: 60 בעד.

איתן גינזבורג: לוועדה לביטחון הפנים.

ינון אזולאי: כספים.

איתן גינזבורג: כספים.

איתן גינזבורג: היא תעבור לוועדת הכנסת להכרעה.

איתן גינזבורג: הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – פיקוח אלקטרוני על אדם שהוצא כנגדו צו הגנה), של חברת הכנסת קרן ברק.

איתן גינזבורג: הצבעה אלקטרונית גם כן.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 66

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 66 בצירוף קולו של אלון, של חבר הכנסת אלון – – –

אלון טל: – – –

איתן גינזבורג: הבנתי.

איתן גינזבורג: בעד – 66.

איתן גינזבורג: אני מודיע שאלון טל הצביע בטעות במקומו של יום טוב כלפון.

איתן גינזבורג: יום טוב כלפון אינו נוכח.

איתן גינזבורג: עדיין, התוצאה נשארת בעינה.

איתן גינזבורג: 66 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: הצעת החוק תעבור לדיון בוועדה לביטחון הפנים.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/978/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים, רבותיי, להצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר קאסם, של חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, עופר כסיף.

איתן גינזבורג: תנמק את הצעת החוק חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

איתן גינזבורג: מה שנקרא, היום בקצב.

עאידה תומא סלימאן: כן.

איתן גינזבורג: עשייה פרלמנטרית ענפה מגיעה לכדי מימוש.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

איתן גינזבורג: עד עשר דקות לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת הנכבדים, (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: האם הגיע אל אוזניך סיפור המלחמה, ושחיטת האנשים כשחיטת בהמות, וסיפורו של עם שנקרא קצירת הגולגולות, שהבמה שלו הוא כפר ששמו כפר קאסם?

עאידה תומא סלימאן: בשנת 1956, במהלך השלטון הצבאי, אירע הטבח הזה, טבח כפר קאסם, והתברר מייד אחריו שהוא היה חלק ממהלך אסטרטגי.

עאידה תומא סלימאן: את מעורבותם של האחראים והפוליטיקאים חשפו שני חברי הכנסת המנוחים תופיק טובי ומאיר וילנר, אשר נכנסו בזחילה על בטנם לכפר קאסם, תחת השלטון הצבאי, אשר רצה להשאיר את הטבח בסוד, והם חשפו מעל בימת הכנסת את מה שאירע.

עאידה תומא סלימאן: )

קריאה: – – –

עאידה תומא סלימאן: (אנשינו בכפר קאסם, קורבנות הטבח, הם בני ובנות כפר קאסם, אבל הם, הם עצמם, בני הקהילה הערבית הזאת ובני ובנות העם הפלסטיני.

עאידה תומא סלימאן: 65 שנים הסיפור הזה היה ועודנו הסוגיה של כולנו, הסוגיה של העם, ולא נרשה לחנוק אותו, לכתר אותו ולהפריט אותו.

עאידה תומא סלימאן: פתחתי את עיניי לעולם הזה פוליטית וקראתי בכל שנה את האיגרת של תופיק טובי, זיכרונו לברכה, לאנשי כפר קאסם, ולמדתי שהפצעים שלנו לא מגלידים בהתנצלויות ושדם השהידים שלנו יקר יותר מהגרוש של שדמי, בהחלט.

עאידה תומא סלימאן: לכן אנחנו, אני וחבריי מהחזית, מעלים את הצעת החוק הזאת במליאה הזאת במשך יותר מ-20 שנה.

עאידה תומא סלימאן: התחיל בכך המנוח תופיק זיאד, המשיך בכך חבר הכנסת מחמד ברכה, ומסר לי את הפיקדון היקר הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני נושאת אותו במצפון שלי ואני מעלה את הצעת החוק בכל שנה ביום הזיכרון מאז שנכנסתי לכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אם כך, מה חדש?

עאידה תומא סלימאן: למה המהומה עכשיו?

עאידה תומא סלימאן: הצעת החוק הזאת נכנסה לסדר-היום הכנסת במשך 20 שנה בכל שנה ביום הזיכרון כסוג של ציון יום הזיכרון.

עאידה תומא סלימאן: אפילו אם יש שינויים – שנשיא המדינה ביקר בכפר קאסם, ואולי יבקר שם פעם נוספת – ההכרה באחריות ההיסטורית, המוסרית והמדינית לטבח הזה תישאר, זו הסוגיה המרכזית, ולא התנצלויות, ושלא ימכרו לנו אשליות.

עאידה תומא סלימאן: )

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש – – – מבין את הנאום.

אבי דיכטר: אני שואל, האם אתה מסכים שבכנסת ידברו על טבח, שביצעו טבח?

עאידה תומא סלימאן: ב-29 באוקטובר – – –

אבי דיכטר: זו המילה – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דיכטר – – –

עאידה תומא סלימאן: בגלל אנשים כאלה צריך הכרה, צריך הכרה.

עאידה תומא סלימאן: אתם יודעים שזה קרה.

עאידה תומא סלימאן: תתביישו.

עאידה תומא סלימאן: בצבא שהלכת אליו מלמדים על הטבח.

עאידה תומא סלימאן: מלמדים על הטבח.

אבי דיכטר: אתה לא יכול – – – אמרת שאתה לא מבין – – –

עאידה תומא סלימאן: מלמדים על הטבח ומנסים להעביר את המסרים.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אתם לא רוצים.

עאידה תומא סלימאן: כל כך קשה לכם לשמוע ערבית?

אבי דיכטר: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת תומא סלימאן.

אבי דיכטר: אם אתם לא מבינים, מאג'זרה זה טבח.

עאידה תומא סלימאן: אתה תמשיך לשמוע ערבית במדינה הזאת.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סלימאן, תני לי, בבקשה.

אבי דיכטר: האם אתה באמת מוכן?

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, האם אתה מוכן – – –

אחמד טיבי: זה מה שמפריע להם, שמדברים ערבית.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תעזרו לי, אל תפריעו לי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דיכטר וחבר הכנסת סמוטריץ', בעיקר אני פונה אליך, חבר הכנסת דיכטר.

איתן גינזבורג: מותר לדבר ערבית במליאת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אסור להאשים את צה"ל ברצח.

בצלאל סמוטריץ': אסור להאשים את צה"ל בטבח.

עאידה תומא סלימאן: הוא בעצמו דיבר בערבית מעל הדוכן.

איתן גינזבורג: סליחה, אדוני.

איתן גינזבורג: סליחה, סליחה.

עאידה תומא סלימאן: אבל ערבית שב"כניקית.

איתן גינזבורג: סליחה, רגע.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סלימאן, עכשיו אני מדבר.

בצלאל סמוטריץ': יותר טוב אם היא תעשה את זה בגרמנית, זה יישמע הרבה יותר טוב.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סמוטריץ', אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': – – –

איתן גינזבורג: אתה מפריע עכשיו לי, אדוני.

איתן גינזבורג: מותר לדבר בערבית מעל דוכן הכנסת.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: זוהי זכותו של כל חבר כנסת לדבר בשפה הערבית או בשפה העברית, לבחירתו.

איתן גינזבורג: איש לא יוכל לומר למישהו כיצד לנאום מעל דוכן הכנסת אם הוא מדבר כפי שמאפשר התקנון.

בצלאל סמוטריץ': – – –

דוד ביטן: לא מבינים.

דוד ביטן: אז איך נצביע?

דוד ביטן: איך נצביע?

עאידה תומא סלימאן: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת תוספת זמן.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש – – – לך הזדמנות – – –

עאידה תומא סלימאן: מעל הדוכן הזה עמדת מעל הדוכן הזה ודיברת ערבית קלוקלת, שב"כניקית, אז אל תלמד אותי מה מותר ולא מותר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת, תודה.

איתן גינזבורג: הערתך נשמעה.

עאידה תומא סלימאן: כנראה בגלל שאתה מבין ערבית אתה מתקומם.

איתן גינזבורג: גברתי, הערתך נשמעה, גם הערתם של חברי הכנסת ביטן וסמוטריץ'.

איתן גינזבורג: אני מבקש שתאפשרו לדוברת להשלים את דבריה באופן שבו היא בוחרת להביע אותם, וזוהי זכותה.

דוד ביטן: לא, לא מבין.

דוד ביטן: איך נבין מה היא אומרת?

דוד ביטן: איך נצביע – – –

איתן גינזבורג: אני סומך עליך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ביטן, במקרה שלך, סומך עליך באופן מוחלט.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אם מישהו התפלא על מה שדיברתי, דיברתי בערבית על אל-מג'זארה.

עאידה תומא סלימאן: אל-מג'זארה זה טבח.

עאידה תומא סלימאן: דיברתי על כפר קאסם, שכולכם מכירים.

אבי דיכטר: דיברת על המטבחה, שזה – – –

עאידה תומא סלימאן: שכל מי שהלך לצבא יודע בדיוק מה קרה שם.

עאידה תומא סלימאן: ב-29 – – –

אבי דיכטר: סליחה, גברתי, את לא יכולה לומר פה שצה"ל ביצע שחיטה.

עאידה תומא סלימאן: אל תגיד לי "גברתי", בינתיים זכות הדיבור שלי.

עאידה תומא סלימאן: אתה תשתוק.

אבי דיכטר: את לא יכולה לומר את המילה הזאת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דיכטר.

עאידה תומא סלימאן: ב-29 באוקטובר 1956, בזמן השלטון הצבאי, חזרו חקלאים ערבים אזרחי ישראל, משפחות של גברים, נשים וילדים, מהשדות לביתם בכפר קאסם.

עאידה תומא סלימאן: בשער הכפר עצרו אותם חיילי משמר הגבול, הורידו אותם מהמשאיות ומהמכוניות ושם ירו בהם למוות.

עאידה תומא סלימאן: 49 אזרחים פלסטינים של מדינת ישראל, בני כפר קאסם, נרצחו באותו יום רק כי הם היו ערבים.

עאידה תומא סלימאן: בין ההרוגים היו 12 נשים וילדות, 10 נערים בני 14–17 ושבעה ילדים בני 8–13.

משה ארבל: את יודעת מה יש ב-29 באוקטובר?

משה ארבל: יום גיבוש של הקואליציה, של רע"מ.

משה ארבל: עושים יום גיבוש באולם.

עאידה תומא סלימאן: הכרה בעוולות, הכרה בעוולות – – –

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת ארבל.

עאידה תומא סלימאן: חבל שאתה עושה את ההשוואה הזאת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ארבל, לא מקובל גם לצעוק וגם לעמוד.

עאידה תומא סלימאן: לטיפת אנושיות אני מצפה מכם.

משה ארבל: בושה, בושה.

איתן גינזבורג: תודה, הערתך נשמעה, אדוני.

איתן גינזבורג: הערתך נשמעה.

עאידה תומא סלימאן: אני מצפה שתתחברו רגע, רגע תתחברו להרגשת האובדן של אנשים יקרים.

עאידה תומא סלימאן: תתחברו לרגע לאותו רגש של עם שעבר עליו טבח והוא שמר את הזיכרון הזה למרות הכול.

בצלאל סמוטריץ': – – –

עאידה תומא סלימאן: הוא הצליח לשמור על עצמו במולדתו.

עאידה תומא סלימאן: הכרה בעוולות.

בצלאל סמוטריץ': – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סמוטריץ', די.

עופר כסיף: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כסיף, לא צריך את העזרה שלך.

איתן גינזבורג: לא צריך את העזרה שלך, תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: לא צריכים את העזרה שלך.

איתן גינזבורג: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: הכרה בעוולות היא שלב הכרחי בדרך לתיקון.

עאידה תומא סלימאן: זו אמת שנכונה לגבי טבח כפר קאסם, זו האמת הנכונה לנכבה, וזו האמת שנכונה לכל יכולת לחיות יחד בעתיד משותף.

עאידה תומא סלימאן: הדרך הבטוחה לפיוס אמיתי בין המדינה לבין האזרחים הערבים, וגם הדרך לפיוס עם כלל העם הפלסטיני, עוברת דרך הכרה בפשעי העבר.

עאידה תומא סלימאן: הקואליציה הזאת, הממשלה הזאת, מכריזה שהיא קואליציית פיוס.

עאידה תומא סלימאן: היא מכריזה שהיא ממשלת שינוי.

עאידה תומא סלימאן: יותר מזה, היא מכריזה שהיא ממשלה יהודית ערבית.

עאידה תומא סלימאן: אם הממשלה הזאת היא כל מה שהיא מתיימרת להיות, עליה להעביר את החוק, שמבקש ארבעה דברים: הכרה בטבח, לימוד במערכת החינוך, תמיכה בהחייאת הזיכרון של השהידים, של האנשים שנהרגו, והדבר הרביעי, חשיפת כל המסמכים הקשורים בטבח הזה.

עאידה תומא סלימאן: ארבעה עקרונות שיובילו אותנו למקום יותר טוב.

עאידה תומא סלימאן: אני פונה ואומרת: אם הממשלה תפיל את החוק, זאת תהיה עוד הוכחה שאין בה בשורה, שאין לה אופק ושאין לה עתיד.

עאידה תומא סלימאן: אם הקואליציה תפיל את החוק הזה, זה מעיד על כך שגורמים בתוך הקואליציה, בעיקר מהצד השמאלי של המפה, לא מצליחים להשפיע דיים על הפוליטיקה שמובילה את הממשלה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על צעדים אנושיים ממדרגה ראשונה, צעדים שיובילו אותנו לקו של פיוס ושל הכרה היסטורית, כדי שלא נחזור למצב שבו נאבד אנשים בדרך.

עאידה תומא סלימאן: אם לצבא יש את היכולת ללמד על כפר קאסם, אז בטוח בטוח מערכת החינוך יכולה לעשות את זה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

אבי דיכטר: איזו הכרה, אם חברת כנסת מחבקת – – – ובאה גם לבקר אותו בבית?

אבי דיכטר: פשוט בושה וחרפה.

איתן גינזבורג: תשיב בשם הממשלה שרת החינוך יפעת שאשא ביטון.

עאידה תומא סלימאן: בושה וחרפה שאתה יושב כאן.

עאידה תומא סלימאן: אתה בעצמך מביש את כל העם שלך.

אבי דיכטר: עאידה, את עוצמת עיניים על שנים של טרור.

עאידה תומא סלימאן: תתבייש, אדם כמוך לא יודע – – –

אבי דיכטר: אני פשוט מתבייש שאת בכנסת.

איימן עודה: דיכטר, אתה צריך להתבייש לך כל החיים שלך, שב בשקט.

איימן עודה: כל החיים שלך – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עודה, חבר הכנסת עודה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה, נא לשבת.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עודה, חבר הכנסת עודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עודה, שב, בבקשה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן וחבר הכנסת כהן, תודה רבה לכם.

אחמד טיבי: אני מציע, אולי נתחיל לחלק, מי שיש לו דם על הידיים ומי שאין לו דם על הידיים.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת טיבי, תודה רבה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות.

יפעת שאשא ביטון: הצעת החוק נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה – – –

קטי קטרין שטרית: הוא אמר "דם על הידיים", תגנה את זה, תגנה את זה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת טיבי, נא לשבת, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: אומרים לנו שיש לנו דם על הידיים.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוחנה, חברת הכנסת גולן.

מאי גולן: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, חברת הכנסת גולן.

קטי קטרין שטרית: הוא אמר "דם על הידיים".

קטי קטרין שטרית: תגנה את זה, תגנה את זה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, תשבי, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: לא, אני לא אשב.

איתן גינזבורג: לא, אני מבקש שתשבי, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: חוצפן.

קטי קטרין שטרית: איזה יושב-ראש אתה?

איתן גינזבורג: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: תשבי, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: אומרים לנו שיש לנו דם על הידיים?

איתן גינזבורג: תשבי, בבקשה.

מאי גולן: – – נמצאים פה בכלל – – – אותו לרוצח – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן.

איתן גינזבורג: תודה, תודה.

קטי קטרין שטרית: איזו עזות מצח.

קטי קטרין שטרית: איזו עזות מצח.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, לשבת, בבקשה.

מאי גולן: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, את בקריאה ראשונה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: בטח תרצו לשמוע את עמדת השרה, אז תרשו לה לדבר בשקט.

איתן גינזבורג: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: הצעת החוק נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה בישיבתה מיום 24 באוקטובר 2021.

יפעת שאשא ביטון: החלטת ועדת השרים הייתה לדחות את המשך הדיון בהצעה בשבועיים.

יפעת שאשא ביטון: כיוון שכך, ובהתאם לסעיף 66(ה) לתקנון הממשלה, הצעות חוק פרטיות שיובאו לדיון במליאת הכנסת בטרם קבעה לגביהן ועדת השרים עמדה כנדרש, תהיה עמדת הממשלה להתנגד להן.

יפעת שאשא ביטון: הצעות חוק דומות לאלה עולות מדי שנה בשנים האחרונות על ידי חברי כנסת שונים.

יפעת שאשא ביטון: אבקש להביא בפניכם את התייחסות משרד החינוך כפי שהובאה בעבר בפני ועדות השרים לענייני חקיקה והכנסת הנכבדה.

יפעת שאשא ביטון: התייחסות זאת תקפה גם כעת: ראשית, קביעת חיוב בדבר תוכניות לימודים לבתי ספר בדרך של חקיקה ראשית מהווה חריגה מהוראות סעיף 4(א) לחוק חינוך ממלכתי, התשי"ג–1953, שלפיו שר החינוך הוא בעל הסמכות לאשר את תוכניות הלימודים במערכת החינוך, בהתאם להמלצתה של המזכירות הפדגוגית.

יפעת שאשא ביטון: ככלל, תוכניות לימוד אינן נקבעות בחוק.

יפעת שאשא ביטון: דרך זו – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתי שיגבירו.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאני גם מדברת בקול.

איתן גינזבורג: ביקשנו להגביר, והגבירו עד המקסימום, ואני מבקש מחברי הכנסת לשמור על השקט, ואז נוכל לשמוע.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שפק וסגן השר קארה, חברי הכנסת ביטון וטל, אנא, שבו, זה מפריע לדוברת.

יפעת שאשא ביטון: דרך זו מאפשרת גמישות ורלוונטיות בתכנים על פי העיתים והצרכים, ומטעם זה נראה כי אין מקום לקבוע בחקיקה הוראות בדבר שעת מחנך או פרקים בתוכנית הלימודים.

יפעת שאשא ביטון: שנית, תקצוב עמותה פרטית על ידי אוצר המדינה מהווה חריגה מהוראות סעיף 3א לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה–1985, שלפיו יש לתמוך במוסדות ציבור על פי קריטריונים שוויוניים, ידועים ופומביים.

יפעת שאשא ביטון: לפיכך, נראה כי אין מקום לקבוע בחקיקה הוראה בדבר תקצובה של עמותה ספציפית.

איימן עודה: – – –

יפעת שאשא ביטון: יודגש כי הנושא נלמד במערכת הביטחון בהרחבה – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: רק שנייה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עודה.

יפעת שאשא ביטון: – – במסגרת מקצוע האזרחות לחטיבה העליונה – –

איימן עודה: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת איימן עודה.

יפעת שאשא ביטון: – – בפרק העוסק בשלטון החוק ופקודה בלתי חוקית בעליל.

יפעת שאשא ביטון: יהודים וערבים כאחד לומדים על האירוע – – –

איתן גינזבורג: רק שנייה.

איתן גינזבורג: רק שנייה, גברתי.

איתן גינזבורג: רק שנייה, גברתי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עודה, זה מפריע לדוברת.

אביר קארה: בפעם הבאה שאתה בא לבקש – – –

איתן גינזבורג: סגן השר קארה.

איתן גינזבורג: סגן השר קארה, אל תגרום לי לקרוא אותך לסדר פעם ראשונה.

אביר קארה: – – –

איתן גינזבורג: אל תעזור לי.

איתן גינזבורג: יש שרה שעכשיו נואמת.

איתן גינזבורג: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: התשובה מפורטת, אני חושבת, קצרה ומדויקת.

יפעת שאשא ביטון: כדאי לשמוע, ובכך נסיים.

יפעת שאשא ביטון: יודגש כי הנושא נלמד במערכת החינוך בהרחבה במסגרת מקצוע האזרחות לחטיבה העליונה, בפרק העוסק בשלטון החוק ופקודה בלתי חוקית בעליל.

יפעת שאשא ביטון: יהודים וערבים כאחד לומדים על האירוע עם הפנים לעתיד ועוסקים בערכים כגון שוויון, שמירה על זכויות אדם וקדושת החיים.

יפעת שאשא ביטון: למידת הנושא מהווה הזדמנות לשוחח על פיוס, ומנגד להציג בפני הדור הצעיר דוגמאות חיוביות שהיו וישנן לבניית בסיס לחיים משותפים.

יפעת שאשא ביטון: לאור האמור אני מציעה לחברי הכנסת מכל הבית להצטרף לעמדת הממשלה ולהתנגד להצעת החוק מהטעמים האמורים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תגובה נוספת של נציג הממשלה, של השר עיסאווי פריג'.

איתמר בן גביר: – – – ממשלה אחת.

איתמר בן גביר: אתם לא ביחד?

איתמר בן גביר: איך זה יכול להיות שני שרים?

איתמר בן גביר: איך זה יכול להיות שני שרים?

איתן גינזבורג: תפתח את התקנון, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות.

עיסאווי פריג': תודה.

עיסאווי פריג': תודה.

עיסאווי פריג': תודה.

עיסאווי פריג': כבוד יושב-ראש הכנסת, חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, שר המשפטים גדעון, אני חבר באותה ממשלה שאתה חבר בה, ויש לי את – – –

גדעון סער: – – – רק אחת.

גדעון סער: רק אחת.

עיסאווי פריג': שר המשפטים גדעון סער, אנחנו חברים באותה ממשלה ויש לנו אותה אחריות על הממשלה הזאת.

עיסאווי פריג': חברים, עצוב לי מאוד.

עיסאווי פריג': אני, כבן למשפחה שכולה מהטבח ב-1956 בכפר קאסם, גדלתי על הכאב הזה.

עיסאווי פריג': חברים, תנו לי.

עיסאווי פריג': תירגעו.

ינון אזולאי: חברים, אפשר שקט?

עיסאווי פריג': הרצון להביא להכרת המדינה באחריותה לרצח 49 הנשים, הילדים והגברים בני כפר קאסם מלווה אותי כל חיי, והוא הנושא החשוב לי ביותר בפעילות הציבורית שלי.

עיסאווי פריג': לכן מאז – – –

אמיר אוחנה: שר בממשלה שלכם שאומר שישראל רותחת.

עיסאווי פריג': מאז שנבחרתי – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אתה מפריע לי.

עיסאווי פריג': מאז, מאז – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, קצת להירגע.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': עצרת את הזמן?

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: עצרתי לך את השעון, אדוני, תשים לב.

איתן גינזבורג: עצרתי לך את השעון.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: עצרתי לך, לא צריך הערות.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת מוסי רז, נא להירגע, בבקשה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת – רק שנייה, כבוד השר.

איתן גינזבורג: החבר טיבי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני מבקש מכם.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר, שב, בבקשה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר, תירגע.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר, תירגע.

איתן גינזבורג: תירגע ותשב.

איתן גינזבורג: תירגע ותשב.

איתן גינזבורג: תירגע ותשב.

איתמר בן גביר: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חבר הכנסת טיבי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת טיבי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת טיבי, מספיק.

איתמר בן גביר: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר, מספיק.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: אנחנו כולנו מבינים – חברי הכנסת – – –

איתמר בן גביר: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו כולנו מבינים – – –

איתמר בן גביר: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת, אתה מפריע לי עכשיו לדבר.

מאי גולן: – – –

איתן גינזבורג: את מפריעה לי לדבר עכשיו.

איתן גינזבורג: כולנו מבינים שמדובר בנושא רגיש – – –

איימן עודה: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עודה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איימן עודה: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עודה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

איתמר בן גביר: – – – רצח חיילי צה"ל.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר, פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: כולנו מבינים שמדובר בנושא רגיש.

איתן גינזבורג: לכל אחד עמדותיו ודעותיו.

איתן גינזבורג: תאפשרו לכל אחד לומר את עמדותיו כפי שהוא מרגיש אותן.

איתן גינזבורג: מדובר בנושא – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברים, מדובר בנושא שהוא רגיש – –

שלמה קרעי: זה רגיש למי שרוצה להשמיד את המדינה.

איתן גינזבורג: – – ולכן תכבדו את הקולגות שלכם גם אם אתם לא מסכימים איתם, ותאפשרו לדברים להתנהל כסדרם.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני השר.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': לכן, חבריי – תנו לי כמה דקות.

עיסאווי פריג': אני אסיים.

גלית דיסטל אטבריאן: זו מדינה ציונית.

גלית דיסטל אטבריאן: זו מדינה ציונית.

גלית דיסטל אטבריאן: גדעון סער, שבזכותו הוא שר בממשלה – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת רז, תודה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת דיסטל, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, לא חייבים להגיב לכל אחד.

איימן עודה: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עודה – – –

מיכל רוזין: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת רוזין.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עודה, אני מודיע לך שבפעם הבאה שאתה קופץ ממקומך, אתה יוצא מהאולם.

איתן גינזבורג: זהו, נגמר הסיפור הזה.

איתמר בן גביר: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר, אתה בקריאה ראשונה, להזכירך.

איתן גינזבורג: אתה בקריאה ראשונה.

איתן גינזבורג: אתה רוצה לעבור מהר מאוד לקריאה שנייה, זה אפשרי.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה.

עיסאווי פריג': מאז היבחרי לכנסת, חברים, קידמתי את הצעת החוק שעכשיו מונחת כאן.

עיסאווי פריג': לפני שלוש שנים הגשתי את הצעת החוק יחד עם חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ולפני שלוש שנים – אז היית שר החוץ, אדוני, גם היית בממשלה – סיכמנו להעביר אותה להצעה לסדר-היום, שנדון בה בוועדת החינוך כדי לדון דיון עומק בנושא שם.

עיסאווי פריג': אני פניתי היום לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עיסאווי פריג': מה שהיה לפני שלוש שנים – אני, כבן כפר קאסם, כבן למשפחה שכולה, מבקש ממך: עזבי את הימין ועזבי את השמאל, בואו נהפוך את זה להצעה לסדר-היום, ונדון בה בוועדת החינוך.

עיסאווי פריג': אבל אתם מתעקשים.

עיסאווי פריג': אתם מתעקשים, כי אתם רוצים לעשות מהכאב שלנו פוליטיקה פנימית.

עיסאווי פריג': אני מזהיר אתכם.

עאידה תומא סלימאן: תתבייש.

עאידה תומא סלימאן: תתבייש.

עיסאווי פריג': תשתקי.

עיסאווי פריג': תשתקי.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אתם רוצים לעשות מהכאב שלנו פוליטיקה פנימית.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר, פעם שנייה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר, לצאת החוצה, פעם שלישית.

איתן גינזבורג: פעם שלישית, החוצה, בבקשה.

איתן גינזבורג: (חבר הכנסת איתמר בן גביר יוצא מאולם המליאה.

איתן גינזבורג: )

עיסאווי פריג': – – – אני חבר ממשלה, מנסה לקדם הצעת מחליטים שתביא לנו תוצאה, אבל – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

עיסאווי פריג': תשתקי.

עיסאווי פריג': תשתקי – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת תומא.

איתן גינזבורג: כבוד השר.

עיסאווי פריג': 73 שנים אתם סוחרים ברגשות של הערבים.

עיסאווי פריג': אני מזהיר אתכם.

עיסאווי פריג': שימו את הטבח הצידה.

עיסאווי פריג': לא יעזור לכם.

עיסאווי פריג': לא יעזור לכם.

עיסאווי פריג': אנחנו בממשלה, ונקדם הצעת החלטה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

עיסאווי פריג': בוז לכם.

עיסאווי פריג': בוז לכם.

עיסאווי פריג': שמעתם מה שאני אומר?

עיסאווי פריג': בוז לכם – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': – – כי אתם מנצלים את הכאב שלנו בשביל כמה קולות.

עאידה תומא סלימאן: תתבייש.

עיסאווי פריג': כי זה מה שאתם עושים – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אני אשמע עכשיו, אשמע את הכישלון שלכם.

עיסאווי פריג': זה מה שאני אשמע.

עיסאווי פריג': אתם לא מתחשבים.

עיסאווי פריג': אתם לא מתחשבים.

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: בזכותכם הם – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, תודה על השמן.

איתן גינזבורג: תודה על השמן.

איתן גינזבורג: תודה על השמן.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תשבו, בבקשה, חברי הכנסת.

יואב קיש: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש.

עיסאווי פריג': עוד לא נגמר.

עיסאווי פריג': אני אראה לכם.

עאידה תומא סלימאן: אל תאיים.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עודה, תודה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא, תאפשרו.

קטי קטרין שטרית: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, התנגדות.

איתן גינזבורג: שלוש דקות לרשותך.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא, שבו, בבקשה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קושניר, שב, בבקשה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת השכל, בבקשה לשבת.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת בן ארי, בבקשה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא, שמרו על השקט.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן צור, שבו, בבקשה.

איתן גינזבורג: אנא, תאפשרו לדיון להתקיים.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: שלוש דקות.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

יואב קיש: תודה, כבוד היושב-ראש.

יואב קיש: אין ספק שהחוק הזה מעורר אמוציות רבות.

יואב קיש: הקואליציה הזו, האמת, מפתיעה אותי כל פעם מחדש, וגם בחוק הזה.

יואב קיש: על מה אני רוצה להתעכב בעניין הזה?

יואב קיש: זה שיש עתיד, שיאיר לפיד דיבר על כספים קואליציוניים אתמול, ועשה היום הפוך, ושיקר אתמול והיום התהפך – לא מעניין.

יואב קיש: וזה שראש הממשלה בנט הפר כל הבטחה לבוחר – לא מעניין.

יואב קיש: אני באתי לדבר על נושא התקרית הקשה בכפר קאסם.

קריאה: אין לך שום אפשרות לפי התקנון.

איתן גינזבורג: שנייה.

איתן גינזבורג: יואב, נעשתה טעות.

איתן גינזבורג: יואב.

קריאה: יש תקנון, תראה – – –

יואב קיש: תסביר לי איך אתם חוגגים בשישי, ב-29 באוקטובר, גיבושון של הקואליציה, באותו התאריך הזה, ואתם לא מכבדים את החבר שלכם עיסאווי פריג'?

יואב קיש: אתם כקואליציה – – –

קריאות: – – –

יואב קיש: אתם כקואליציה – זו ההפתעה שרציתי להגיד עליה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש, אני טעיתי.

איתן גינזבורג: אני אפשרתי לך לדבר מהטעם שחשבתי שהממשלה תומכת – – –

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: אז אני מכבד, ואני לא מקבל את זמן הדיבור בגלל הטעות.

יואב קיש: ברור.

איתן גינזבורג: צר לי.

איתן גינזבורג: אמרתי שאני טעיתי.

יואב קיש: אני רק אסיים ואומר לעיסאווי פריג' ווליד טאהא, שהולכים לחגוג בגיבושון של הקואליציה, והם באים לחוק הזה – אז מה אתם רוצים?

יואב קיש: זו הקואליציה שלכם.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: צר לי על הטעות.

איתן גינזבורג: גם אנחנו טועים.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני מבקש מכם להירגע.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סלימאן, רוצה להשיב?

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: חברי וחברות הכנסת, כבוד היושב-ראש, הנושא כאוב.

עאידה תומא סלימאן: והוא כאוב לכולנו.

עאידה תומא סלימאן: וההתעקשות להעלות את החוק כל שנה, היא לא באה להתנגח באף אחד ולא להביך אף אחד, אלא להיאבק למען זכותם של בני העם שלנו שיכירו בטבח שנעשה.

עאידה תומא סלימאן: זכותם של אנשי כפר קאסם שיכבדו את האנשים שלהם ושיזכירו את הטבח שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד מה שאתם לא יודעים.

עאידה תומא סלימאן: כבוד השר עיסאווי עלה לדוכן הזה בזכות ההסכמה שלי.

עאידה תומא סלימאן: הייתי יכולה לא להסכים לתת לו לעלות כשר שני, והוותיקים ביניכם יודעים את זה.

עאידה תומא סלימאן: אתם יודעים, בזכותי הוא קיבל זמן דיבור על הדוכן הזה.

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: כי אני מכירה בכאב של כולם.

עאידה תומא סלימאן: ואני מכירה בכאב של מי שיושב בממשלת שינוי וחייב למלא את פיו מים כשמדובר על טבח בבני עמו.

עאידה תומא סלימאן: הכאב הוא כנראה קשה מנשוא: לשבת בממשלה דורסת – עליך, על ההיסטוריה שלך, על הנרטיב שלך, וזורקת לך גרוש, שדמי חדש.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שאנחנו מקבלים – גרושי שדמי.

עאידה תומא סלימאן: לא עוד.

עאידה תומא סלימאן: לא עוד.

עאידה תומא סלימאן: לא נקבל גרושים, ולא מיליארדים, תמורת השתקה ותמורת דריסה והתנכרות לטבח, שכולכם יודעים שקרה.

עאידה תומא סלימאן: כולכם יודעים.

עאידה תומא סלימאן: תראו את ההתגייסות של הקואליציה, עלק קואליציית שינוי.

עאידה תומא סלימאן: מה אתם משנים חוץ מראש הממשלה?

עאידה תומא סלימאן: תגידו לי, מה אתם משנים, אם בנושאים שיש לכם את ההזדמנות לעמוד על מצפונכם ולשנות, אין לכם את הכוח.

עאידה תומא סלימאן: ולחבריי במרצ, אם אין לכם יכולת אפילו לבקש זכות דיבור כשר שני.

עאידה תומא סלימאן: למה אתם יושבים?

עאידה תומא סלימאן: בשביל מה אתם יושבים?

קריאות: כסף.

עאידה תומא סלימאן: כסף?

עאידה תומא סלימאן: ולכל אלה שרוצים ללכת על החוט הדק הזה – כן איתכם, לא איתכם, מאפשרים לכם – תתעוררו.

עאידה תומא סלימאן: זה היה מבחן.

עאידה תומא סלימאן: זה היה מבחן.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רציתי להפוך אותו לכזה.

עאידה תומא סלימאן: חשבתי שתהיה לכם יכולת השפעה.

עאידה תומא סלימאן: התברר שאתם נמר מנייר, לא משפיע.

עאידה תומא סלימאן: גרושי שדמי – לא עוד.

עאידה תומא סלימאן: וכבוד השרה, את יודעת טוב מאוד, מה שאתם מלמדים – אתם מלמדים על פקודה בלתי חוקית בעליל, ומשתמשים בכפר קאסם כדוגמה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מבקשים הכרה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מבקשים שילמדו בכל בתי הספר על הכאב, על מה זה עשה לנו.

איתן גינזבורג: תודה.

עאידה תומא סלימאן: מה התוכניות היו.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו רוצים חשיפה.

עאידה תומא סלימאן: וחבל, חבל – – –

מירב בן ארי: – – –

עאידה תומא סלימאן: מירב, תירגעי.

עאידה תומא סלימאן: תירגעי.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת, תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה שפה עמד ראי גדול שכל אחד יכול להסתכל עליו עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: יכולים לנפץ את הראי, אבל התדמית שלכם תישאר איתכם.

איתן גינזבורג: תודה, חברת הכנסת סלימאן.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא, שבו, בבקשה.

דוד אמסלם: רק שנייה – – –

איתן גינזבורג: רק שנייה, סליחה רגע.

איתן גינזבורג: תן לי לדבר, בבקשה.

איתן גינזבורג: תן לי לדבר, בבקשה, ותשב, בבקשה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם.

איתן גינזבורג: שב, בבקשה.

דוד אמסלם: כמה ממשלות – – – כמה ממשלות – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דודי אמסלם, שב, בבקשה.

איתן גינזבורג: אתה גם נואם וגם עומד.

דוד אמסלם: כמה ממשלות – – –

איתן גינזבורג: אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת, או ליידע את מי שלא יודע, שראש הממשלה דאז ציין את האירוע הזה "כמעשה זוועה – – – הפוגע ביסודות הקדושים ביותר של המוסר האנושי השאוב מתורת ישראל".

איתן גינזבורג: והוא גם מוסיף ש"אין עם בעולם שמחשיב יותר מהעם היהודי – – – חיי אדם".

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: ו"אנו למדים כי האדם נברא בצלם אלוהים, ואין איש יודע מה היה צבע עורו של האדם הראשון".

איתן גינזבורג: כנסת ישראל, רבותיי, כיבדה את זכר החללים בקימה, בדקת דומייה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק.

יואב קיש: לא, לא.

יואב קיש: שמית, שמית.

איתן גינזבורג: הצבעה על הצעת החוק.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא להקריא את השמות, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – נגד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – בעד

עופר כסיף: ונגד כל הגזענים.

עופר כסיף: יש פה גזענים, שליבוביץ' – – – אנשים שבעד טבח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כסיף, אנחנו באמצע ההצבעה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כסיף, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – נגד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח יעקב אשר – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח מיקי לוי – נגד גבי לסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – נגד אורי מקלב – אינו נוכח אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – אינה נוכחת עלי סלאלחה – אינו נוכח יצחק פינדרוס – אינו נוכח אביר קארה – נגד אלכס קושניר – אינו נוכח מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח מוסי רז – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח

איתן גינזבורג: האם יש עוד מישהו באולם שלא הצביע?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת פינדרוס.

יצחק פינדרוס: נגד.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת פינדרוס – נגד.

איתן גינזבורג: עלי סלאלחה?

עלי סלאלחה: בעד.

איתן גינזבורג: עלי סלאלחה – בעד.

איתן גינזבורג: עוד מישהו?

איתן גינזבורג: ההצבעה הסתיימה.

איתן גינזבורג: נא למנות את הקולות.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, להלן התוצאות: בעד – 12, נגד – 93, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אני מבקש לא למחוא כפיים, בטח לא העוזרים שם ביציע.

איתן גינזבורג: הודעה אישית, חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

איתן גינזבורג: עד חמש דקות.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, יש שתי עובדות מאוד ברורות ונכונות: העובדה הראשונה, מאז ומתמיד אנחנו מביאים את ההצעה הזאת בסוף חודש אוקטובר, לקראת יום האזכרה.

איימן עודה: הביאו את זה תאופיק זיאד, האשם מחאמיד, מוחמד ברכה, עאידה תומא.

איימן עודה: בשנים האחרונות הצטרפו אלינו גם חברי כנסת ממפלגות אחרות.

איימן עודה: זו העובדה הראשונה.

איימן עודה: העובדה השנייה, מאז ומתמיד רע"מ או מרצ מצביעים איתנו.

איימן עודה: מאז ומתמיד.

איימן עודה: מה השתנה הפעם?

איימן עודה: כל פעם תקפו את הממשלה בגלל שהיא מכחישת טבח.

איימן עודה: כל פעם.

איימן עודה: הפעם הם במצב קשה, הם נמצאים באותה ממשלה שהיא מכחישה את הטבח הנורא בכפר קאסם.

איימן עודה: אז במקום לתקוף את נפתלי בנט, מכחיש הטבח בכפר קאסם; במקום לתקוף את גדעון סער, מכחיש הטבח בכפר קאסם; במקום לתקוף את הממשלה שלהם, הם בחרו אחרת: הם בחרו לתקוף את הרשימה המשותפת.

איימן עודה: בושה וחרפה.

איימן עודה: ממש בושה.

איימן עודה: אתה, עיסאווי פריג', אתה בן העיר כפר קאסם.

איימן עודה: באמת פחות חשוב מבחינתי שקיבלת הרבה קולות בכפר קאסם למרצ, באמת פחות חשוב מבחינתי שבזכות תושבי כפר קאסם, לפני שתי קדנציות מרצ עברה את אחוז החסימה.

איימן עודה: רק בזכות תושבי כפר קאסם.

איימן עודה: אבל באמת, זה פחות חשוב מבחינתי.

איימן עודה: פחות חשוב.

איימן עודה: הדבר העיקרי שבסוגיה כזאת – איפה אתה נמצא?

איימן עודה: למי אתה שייך, לממשלת נפתלי בנט, מכחישת הטבח בכפר קאסם, או שאתה נמצא לצידנו?

איימן עודה: זוהי התשובה העיקרית.

איימן עודה: אותו הדבר אתם, חברי מרצ.

איימן עודה: אותו הדבר אתם.

איימן עודה: מה יותר חשוב לכם – קורונה או זכויות אדם או הטבח בכפר קאסם?

איימן עודה: למה אתם נמצאים בממשלה הזאת, בשביל הקורונה או בשביל סוגיות כל כך קרדינליות כמו הטבח בכפר קאסם?

איימן עודה: ואני פונה לרע"מ, פונה לווליד טאהא, מה, אתה לא מתבייש?

איימן עודה: מה, העיקר זה כסף?

איימן עודה: כסף?

איימן עודה: התנועה הציונית מאז ומתמיד רצתה זכויות לאומיות ליהודים ולתושבים המקומיים הלא-יהודים – אין לנו שם, לא ערבים, לא פלסטינים.

איימן עודה: הלא-יהודים, מגיעות להם זכויות אזרחיות, דתיות, כלכליות, לא מעבר.

איימן עודה: אתה נמצא בבסיס התפיסה הזאת: כסף כן, אבל להכיר בטבח של תושבי כפר קאסם – זה לא.

איימן עודה: אני רוצה להגיד לחברי הכנסת מהקואליציה והאופוזיציה: תחשבו טוב.

איימן עודה: אין כמו היהודים שסבלו טבח נורא, שואה נוראית, שאין לה אח ורע בכל ההיסטוריה האנושית.

איימן עודה: כל פעם שיש יום שואה, אני מתייצב, מתייצב, פה אני לא מתחשבן מבחינה פוליטית.

איימן עודה: טבח של אזרחים, העמידו אותם שורות-שורות, שבעה אנשים, שמונה אנשים, שישה אנשים, וירו בהם – למה שהמדינה לא תכיר?

איימן עודה: למה?

איימן עודה: למה שהמדינה לא תכיר?

איימן עודה: אתם לא מתביישים?

איימן עודה: דווקא היהודים, אתם לא מתביישים?

איימן עודה: למה לא להכיר בטבח הנורא הזה?

איימן עודה: את יודעת מה, עאידה, אנחנו מביאים את זה פעם בשנה בסוף חודש אוקטובר?

איימן עודה: אנחנו נביא את זה עוד כמה חודשים, ועוד כמה חודשים, עד שיכירו בטבח הנורא הזה.

איימן עודה: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת איימן עודה.

איתן גינזבורג: אני רק רוצה לומר לך, אדוני, אם הזכרת את ההכחשה.

איתן גינזבורג: לא נראה לי שהייתה הכחשה.

איתן גינזבורג: כשראש הממשלה אומר את הדברים מעל דוכן הכנסת – –

משה ארבל: הצבעת נגד – – – אל תדבר – – –

איתן גינזבורג: – – כשהכנסת מכבדת בדקת דומייה את הקורבנות של אותו הטבח, אי-אפשר לומר שמדינת ישראל הכחישה ומתכחשת לטבח.

עופר כסיף: שתהיה הכרה פורמלית.

עופר כסיף: כשמצביעים נגד, זו הכחשה.

עופר כסיף: אל תכחיש את ההכחשה.

עופר כסיף: אל תעשה מעצמך צחוק – – –

איתן גינזבורג: אל תתווכח עם ההיסטוריה.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, אתה צודק – – – שהממשלה מכחישה, אבל – – –

איתן גינזבורג: המדינה לא הכחישה, הכנסת הזאת עמדה דקת דומייה, ראש הממשלה אמר את דבריו באופן נחרץ, ואמירה כאילו מישהו מכחיש את הטבח היא שקר גס.

סמי אבו שחאדה: – – –

עופר כסיף: כל עוד לא תכניס דה פקטו, לא יעזור לך – – –

סמי אבו שחאדה: – – – לא יעזור לכם, לאט-לאט – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברים.

עופר כסיף: מי שמצביע נגד, מכחיש – – – אי-אפשר – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: יש הבדל בין הצבעה נגד לבין הכחשת האירוע.

סמי אבו שחאדה: אתה טועה – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אבו שחאדה.

איתן גינזבורג: הודעה אישית לשר המשפטים, בבקשה.

גדעון סער: אני מתייחס רק מאחר שבדבריו התייחס אליי חבר הכנסת איימן עודה, באופן מופרך, כמובן.

גדעון סער: קשה להסיק, אחרי ששרת החינוך עומדת על הדוכן ומסבירה שהנושא הזה נלמד בתוכנית הלימודים כדוגמה לפקודה בלתי חוקית בעליל, את המסקנות שהסיק חבר הכנסת עודה.

גדעון סער: אבל אני פשוט מזכיר, מאחר שזה אולי לא ידוע ולא כולם עיינו בהצעת החוק:

גדעון סער: הצעת החוק נוגעת לתמיכה באיזו עמותה, בכלל איזו טכניקה מוזרה של חקיקה, והפרשנות שנתן חבר הכנסת איימן עודה להצבעת הממשלה על פי עמדתה להתנגד להצעת החוק היא פרשנות מופרכת, ותכליתה היחידה היא ללבות שנאה, ללבות דיס-אינטגרציה בקרב הציבור הערבי כלפי מדינת ישראל ולא הקשבה עניינית לתשובת הממשלה כפי שנמסרה על ידי שרת החינוך.

איימן עודה: זוהי הכחשה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

סמי אבו שחאדה: – – – אפילו הפן הזה שאתה מדבר – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/639/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – הגבלת משך זמן הטיפול בתביעה בשל הפרעה בתר חבלתית בעקבות אירוע לחימה).

איתן גינזבורג: יציג אותה חבר הכנסת אופיר סופר.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברים, אני מבקש קצת שקט, כי אני הולך לקרוא דברים קצת רגישים.

קריאות: – – –

אופיר סופר: אני לא יכול לדבר.

אופיר סופר: אני לא יכול להתחיל.

בצלאל סמוטריץ': החבר'ה במרפסת.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש לקרוא לחבריי הודעה שקיבלתי בערב יום הזיכרון האחרון, תשפ"א: לחבר הכנסת סופר השלום והברכה, נפגשנו בתערוכת הצילום במוזיאון ישראל, אם אתה זוכר – אישה עם כיסוי ראש שלא הפסיקה לבכות.

אופיר סופר: וגם שוחחנו קצרות לפני שהלכת.

אופיר סופר: בעלי, ליאור שי, גיוס 1988, דובדבן.

אופיר סופר: מי שמבין קצת בשנים האלה וביחידות האלה יכול להבין מה היה שם.

אופיר סופר: וזה לא היה טוב.

אופיר סופר: עברו 30 שנה משחרורו, ועד היום הוא לא הוכר כהלום קרב.

אופיר סופר: לקח לי אישית שנים להבין שזה הסיפור, ועוד כמה שנים להחליט איך לגשת לזה.

אופיר סופר: אחרי חמש שנים מיום הפנייה קיבל ליאור, בעלי, הודעת דחייה ממשרד הביטחון – ללא ועדה, ללא עדות, ללא כלום.

אופיר סופר: לפני ארבעה חודשים אובחן בעלי כחולה במחלה קשה בראשו, עבר שני ניתוחים והוא אמור להתחיל טיפולים קשים בזמן הקרוב.

אופיר סופר: היא כותבת: מי יפצה אותנו על 30 שנים אבודות?

אופיר סופר: מי יפצה את תשעת ילדינו, ואת העשירי אשר ברחמי – אני אגיד שהוא נולד לאחרונה – מי יפצה אותי?

אופיר סופר: תחושת הכאב, הניכור, הבדידות, התסכול, וכן, גם הבושה, בלתי נסבלים.

אופיר סופר: הבושה היא לא על מצבו של בעלי – רק תחושת גאווה יש בי עליו – הבושה היא במדינה; המדינה אשר אבותיי עלו אליה עם הבגד שעל גופם בצאתם מהתופת באושוויץ, ונלחמו למענה בכל מלחמות ישראל.

אופיר סופר: תקשיבו למה שהיא אומרת: על הוריו של בעלי שנרצחו בפיגוע איבה; על אבי שנלחם במלחמת יום הכיפורים; על שלוש שנות לוחמה אינטנסיביות של בעלי, יום-יום, לילה-לילה; עליי, אשר שירתי בלשכת ראש הממשלה ובלשכתו של שר הביטחון; על המיסים והביטוח הלאומי שאנו משלמים.

אופיר סופר: מתביישת במדינה שבה אני חיה ומפנה עורף לנו וללוחמים, אשר נאלצים – היא כותבת את זה דקות אחרי המקרה של איציק סעידיאן – לשרוף את גופם; אשר נושאים את נשמתם השרופה בתוכם.

אופיר סופר: מילים אלה – כפי שאמרתי – נכתבות לאחר המעשה הקשה שהרעיד את המדינה כולה – המעשה של איציק סעידיאן, שאנחנו מתפללים לרפואתו.

אופיר סופר: אני רוצה לספר לכם עוד משהו.

אופיר סופר: ליאור נפטר השבוע – היום הם קמו משבעה.

אופיר סופר: היום הם קמו משבעה.

אופיר סופר: הייתה לי שיחה ארוכה איתה הבוקר, שכמובן הסתיימה גם בבכי.

אופיר סופר: תהליך ההכרה טרם הושלם.

אופיר סופר: בית המשפט החזיר את זה למשרד הביטחון.

אופיר סופר: הבוקר התברר לי – זה משהו שלא שמתי לב אליו, כי קראתי את ההודעה הזאת בסערת רוחות – שליאור התייתם בגיל שלוש משני הוריו בפיגוע שהתרחש במטוס שהמריא מישראל לניו יורק דרך אתונה, בספטמבר 1974.

אופיר סופר: ליאת, אשתו, סיפרה לי בכאב על ההכרה, ובעיקר על היעדר ההוקרה.

אופיר סופר: ליאור לא זכה לקבלה.

אופיר סופר: אותה הוקרה שחשובה כל כך ללוחמינו הפצועים.

אופיר סופר: עכשיו, מה אני מבקש?

אופיר סופר: החוק להגבלת תקופת ההכרה שהגשתי נכתב בזמן שבו הובלתי את ועדת המשנה לטיפול בנפגעי פוסט-טראומה בעקבות לחימה, ולדעתי זה הרבה לפני יום הזיכרון הזה.

איתן גינזבורג: בקדנציה הקודמת.

אופיר סופר: כן.

אופיר סופר: לצערי, ההבנה והתובנה של החשיבות בטיפול בנפגעי פוסט טראומה בישראל הפכו לנחלת הכלל לאחר ערב יום הזיכרון תשפ"א, שבו איציק סעידיאן הגיע לקצה.

אופיר סופר: בוועדה הגדרנו שלוש נקודות – ומי שישב אצלי בדיונים ודאי זוכר את זה, היושב-ראש חיים כץ: הכרה, טיפול בבני המשפחה הקרובים ושיקום תעסוקתי.

אופיר סופר: הצעת החוק הזאת באה לקבע מצב חדש, שבו מסתיים מסע הייסורים של הלוחמים שנפצעו בנפשם אל מול המדינה ששלחה אותם לקרב.

אופיר סופר: ואל תטעו, חבריי.

אופיר סופר: כשאני מדבר על המושג הכרה, אני מתכוון, במקביל, להפחתת הייסורים והביורוקרטיה וגם להרגשה שחסרה לפגועי נפש רבים, והיא ההכרה של מדינת ישראל בלוחמיה ובמעשיהם וההוקרה.

אופיר סופר: בימים אלה מתקדמת רפורמת "נפש אחת" שמוביל שר הביטחון, חבר הכנסת בני גנץ.

אופיר סופר: אני חייב לומר, ואני אומר את זה בכנות, ואמרתי את זה לא בפעם הראשונה – אני מרגיש, תחושתי היא שהוא עושה את זה מכל הנשמה, מכל הלב; מנכ"ל משרדו עוסק ברפורמה הזו בצורה אינטנסיבית, ולאחרונה נבחרה מנהלת שיקום מעולה.

אופיר סופר: אין ספק שהרפורמה מתקדמת בצורה מקצועית, רחבת היקף – גם בתהליך ההכרה, גם בטיפול המשפחתי וגם בשיקום התעסוקתי.

אופיר סופר: אני רוצה לפנות מכאן לאחיי הלוחמים, פצועי הקרבות ומערכות ישראל: למרות השינוי הניכר, המשמעותי והחשוב, כבוד סגן השר שוסטר – ושר הביטחון בני גנץ ומנכ"ל משרדו אמיר אשל ראויים לכל המילים הטובות – עדיין הדרך ארוכה ורחוקה; כי אנחנו מדברים על שינוי של תרבות ארגונית, ושרי ביטחון רבים ניסו לעשות את זה.

אופיר סופר: היה פעם שר ביטחון שאמר שצריך לרסק את כל אגף השיקום ולהקים אותו מחדש.

אופיר סופר: ולכן, שינוי התפיסה של אגף השיקום במשרד הביטחון כלפי הלוחמים הפצועים גיבורי ישראל, כמו גם השינוי של התרבות הארגונית של אגף השיקום, הם-הם שבכוחם להביא שינוי.

אופיר סופר: ואני, בתור חבר כנסת, לא מתכוון לעמוד מן הצד ולצפות.

אופיר סופר: אני מתכוון להמשיך ולעשות כל שביכולתי כדי להביא לשינוי ביחס של המדינה ללוחמיה.

אופיר סופר: ולכן הצעת החוק הזאת היא כל כך חשובה בעיניי.

אופיר סופר: אני חושב שהיא מקבעת מציאות.

אופיר סופר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר סופר.

איתן גינזבורג: ישיב בשם הממשלה חבר הכנסת וסגן שר הביטחון אלון שוסטר.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות.

אלון שוסטר: תודה רבה.

אלון שוסטר: אדוני יושב-ראש הישיבה, חברי הכנסת, חבר הכנסת חברי אופיר סופר מבקש להגביל את זמן הטיפול בבקשה להכרה בפוסט טראומה של לוחמים לתקופה של שנה, כך שבמהלך שנה זו תיקבע נכות לצמיתות.

אלון שוסטר: כוונותיו טובות וראויות.

אלון שוסטר: בחודש מאי השנה התקבלה החלטת ממשלה 981, שאישרה את יוזמת שר הביטחון, בתיאום עם ארגון נכי צה"ל, לקידום רפורמת "נפש אחת", ואחד מהנדבכים המרכזיים שלה הינו שיפור המענה, והטיפול, לנפגעי פוסט טראומה.

אלון שוסטר: בתקציב המדינה, שאותו נאשר בשבוע הבא, יוקצו מיליארד שקלים לצורך מימוש הרפורמה.

אלון שוסטר: במסגרת זו אנו צפויים לשיפור וקיצור של הליכי ההכרה, לקביעת מסלול ירוק להכרה בלוחמים נפגעי פוסט-טראומה, שמאפשר מתן הכרה מהירה, לעיתים בתוך שבועות ספורים, על בסיס אבחנה של גורם מטפל וללא צורך בקבלת חוות רפואית בשאלת הקשר הסיבתי.

אלון שוסטר: בנוסף, לא ניתן משקל לעברו של הפונה ולאירועי חיים הקודמים לשירות הצבאי – עניין מהותי שעלה לא מעט, כולל באירוע הקשה של סעידיאן.

אלון שוסטר: זאת ועוד, מובל שינוי במדיניות הוועדות הרפואיות, כך שתיקבע דרגת נכות קבועה מהר ככל שניתן; הכול על מנת שלא לפגוע בהליכי השיקום.

אלון שוסטר: אנחנו לא נחים על זרי הדפנה, ולראיה, כבר בשנת 2021 הכפלנו את מספר ההכרות בנפגעי פוסט-טראומה לאור זירוז ההליכים ושיפור השירות.

אלון שוסטר: אכן, חבר הכנסת סופר ציין, בצדק, את מנהלת האגף החדשה, שעושה נפלאות, יחד עם עובדיה ומעטפת המשרד כולו.

אלון שוסטר: צה"ל מקים יחידה שתסייע בתיעוד ובליווי פצועים, ובהם פוסט-טראומטיים.

אלון שוסטר: עשרות פעולות קורות כדי שאף אחד לא יישאר בצד, לא יישאר לבד ולא יעוכב.

אלון שוסטר: עוד יובהר כי הסמכות לקבוע הסדרים לבירור תביעות נכים היא של שר הביטחון בתקנות – ואכן קיימות תקנות בנושא, הקובעות שעל החלטת קצין התגמולים להינתן בתוך תשעה חודשים מיום קבלת כל החומרים וההתייצבות לבדיקות.

אלון שוסטר: הגם שכוונותיו של המציע טובות, החוק המוצע כאן ממילא מתייתר נוכח המציאות – הרפורמה והתקנות שכבר קיימות.

אלון שוסטר: ובוודאי – אני מוסיף – הרצון הטוב, הכוונות הראויות של כל הנוגעים בדבר; הכול בהובלה של שר הביטחון.

אלון שוסטר: לצערנו, הצעת החוק גם אינה מתמודדת עם מצבים של בקשות להכרה בפוסט-טראומה שמוגשות עשרות שנים לאחר האירועים הטראומטיים ושבדיקתן מטבע הדברים מורכבת יותר.

אלון שוסטר: לאור מורכבות מצבם של פצועי פוסט טראומה במקרים רבים ניתנים, גם טרם ההכרה, טיפולים פסיכיאטריים ופסיכולוגיים, ובמקרים נוספים גם תגמול למחיה, כך שהמבקש לא נותר ללא מענה טיפולי בשל ההליכים.

אלון שוסטר: לסיכום, לאור הצעדים המשמעותיים שמוביל משרד הביטחון לצורך שיפור המענה לנפגעי פוסט טראומה – צעדים שכבר מיושמים בשטח – הרי שאין מקום, להבנתנו, לקידום הצעת החוק בעיתוי הנוכחי, ויש לאפשר למשרד הביטחון להמשיך ביישומה של הרפורמה.

אלון שוסטר: אציין עוד כי עם שובו של שר הביטחון ארצה נקיים דיון – חבר הכנסת סופר – ברוח חיובית, בהצעת חוק אחרת שאתה מבקש לקדם, הצעה שנוגעת להוקרת פצועים בקרב.

אופיר סופר: וגם לגבי ההצעה הזאת.

אלון שוסטר: וגם לגבי ההצעה הזאת, בוודאי.

אלון שוסטר: לא לגבי הצעת החוק, בהכרח, אלא לקיבוע התהליכים הנכונים, לקיבוע ההתייחסות הראויה, מהירות – – –

אופיר סופר: לקיבוע התהליך של ההכרה המהירה, ואני אתייחס לעניין של תשעה חודשים.

אופיר סופר: תשעה חודשים זה מתום איסוף המסמכים – במחוזותינו זה לוקח שלוש שנים.

אופיר סופר: אני אדבר על זה.

אלון שוסטר: כן, בהחלט.

אלון שוסטר: אני רק רוצה לציין בעניין התשעה חודשים – ברור שאנחנו רוצים שכל המסמכים יעמדו לנגד עינינו, כדי שלא יהיה מצב, חס וחלילה, שיעברו תשעה חודשים ולא יהיו מספיק עדויות לעוצמת הקושי ותתקבלנה החלטות שגויות.

אלון שוסטר: אז אני אומר שאנחנו גם נעשה את זה וגם נקיים דיון, כפי שאמרתי, ברוח חיובית, בנושא של ההצעה שנוגעת להוקרת פצועים בלחימה בקרב, שאתה מקדם.

אלון שוסטר: ואני מקווה שבמהרה בימינו, אולי אפילו ביום ההערכה לפצועים, נוכל לבשר על התקדמות.

אלון שוסטר: יש המון מה לעשות בתחום הזה, בתחום הפגיעה של אנשים – אנשים ונשים – שיצאו להגן עלינו ונפגעו בדרך כזו או אחרת בקרב או במשימותיהם האחרות.

אלון שוסטר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: אם כך, חבר הכנסת סופר, בבקשה להשיב, שלוש דקות.

אופיר סופר: אדוני סגן השר, אני רוצה רק לספר באיזה ברוך אנחנו נמצאים, שלא נתבלבל.

אופיר סופר: אני מדבר על פצוע – מספר סיפור על פצוע לחימה, שנפצע פיזית; עכשיו זה דיבור אמיתי, מה שנקרא, לא טקסי, ולכן חשוב שתשמע.

אופיר סופר: אני מדבר על פצוע לחימה שנפצע פיזית בגדוד צנחנים, גדוד 202, הגדוד שבו אני שירתי.

אופיר סופר: הוא נפצע אצלך בגזרה, בעזה.

אופיר סופר: עשר שנים, עשר שנים עד שהוא קיבל את קביעת הנכות לצמיתות; עשר שנים – והטלטלה הזאת מטורפת.

אופיר סופר: תשעת החודשים שדיברת עליהם זה תשעה חודשים מגמר איסוף התזזת.

אופיר סופר: אז לא הועילו, ולא עשינו בכך כלום.

אופיר סופר: עכשיו, אני מניח ששר הביטחון גנץ רוצה להתקדם, וכנראה הוא לא יישאר בתפקיד שר הביטחון כל השנים הקרובות, ויהיה כנראה גם שר ביטחון אחר מתישהו – בעוד 15 שנה, עד 120 – ויהיה גם כן מנכ"ל אחר וגם יגיע מנהל אגף שיקום אחר מתישהו.

אופיר סופר: אני רוצה שנקבע את זה אחת ולתמיד, במסמרות, ולא בתקנות ללא סנקציות, כפי שקיימות עכשיו, שהן אינן יעילות.

אופיר סופר: על זה יהיה השיח, כולל הנושא של עיטור הפציעה הקרבית – מה שקיים בארצות הברית ומכונה עיטור לב הארגמן ומוכר לכולנו.

אופיר סופר: שני החוקים האלה תומכים אחד בשני ועוסקים בסוגיה הזאת.

אופיר סופר: אני לא מתכוון להפוך את זה לבדיחה, ולכן אני מושך את החוק.

אופיר סופר: שני החוקים האלה נמצאים על אסקופת נשיאות הכנסת, במזכירות.

אופיר סופר: אני כן רוצה להודות לך, סגן השר, על השיח שקיימת, שחוצה את מה שהוא צריך לחצות, והובלת את הדיון ואת ההבנות שהגענו אליהן.

אופיר סופר: אני כן רוצה להודות גם ללשכת השר, ובאמת יש לי ציפייה שביום ההוקרה, שזה בתוך חודש, נביא בשורה.

אופיר סופר: בבשורה אני מדבר על הדברים הספציפיים שאנחנו דנים בהם כעת.

אופיר סופר: יש כאן עוד חברים רבים, מהקואליציה ומהאופוזיציה, שעסקו בעניין הזה.

אופיר סופר: יושב-ראש הכנסת בעצמו, חבר הכנסת מיקי לוי, חתום על החוק הזה, ואני יודע כמה הוא נוגע לליבו.

איתן גינזבורג: חשוב לו.

אופיר סופר: אני מסיים.

איתן גינזבורג: אמרתי שהוא חשוב לו.

אופיר סופר: חשוב לו מאוד החוק הזה, הוא חתום עליו, ואני יודע עד כמה חשוב לו לקדם אותו ועד כמה הוא מבין את המשמעות שלו, ולכן אני מאמין שאנחנו נתקדם – ולכן אני מאמין שאנחנו נתקדם בעניין.

אופיר סופר: עכשיו, רגע אחד הצידה, 20 שניות של פוליטיקה.

אופיר סופר: מה ביקשתי?

אופיר סופר: להעביר בטרומית, חופש הצבעה.

אופיר סופר: ראינו מה היה פה לפני כמה דקות.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, אתה לא מצביע על זה עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: נכון?

אופיר סופר: לא.

אופיר סופר: ראינו מה היה פה לפני כמה דקות.

אופיר סופר: לא ביקשתי יותר מדי.

אופיר סופר: ראשי הקואליציה – ואני לא פונה אליך בעניין הזה – התנהלו כקואליציית כפר קאסם.

אופיר סופר: אני אעצור כאן כדי לא להגיד דברים חריפים יותר.

אופיר סופר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר סופר, שהודיע על משיכת החוק.

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק העונשין.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סופר, לפני שתמשיך, אני חושב שיש פה קונסנזוס במשכן שהנושא הזה חייב להיות מטופל, גם במסגרת רפורמת נפש אחת.

איתן גינזבורג: וגם מגיעה כל ההוקרה לכל אותם לוחמים שנפצעו בזמן המבצעים.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/21/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירה כלפי קשיש או חסר ישע), התשפ"א–2021, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא אדוני.

איתן גינזבורג: אני לא רואה פה שר באולם?

מיכאל מלכיאלי: לא צריך, לא צריך.

מיכאל מלכיאלי: מיותרים.

איתן גינזבורג: אה, השרה כהן, לא שמתי לב שאת כאן.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: בבקשה, עד עשר דקות.

מיכאל מלכיאלי: דיברת בסיום דבריך לאופיר על כך שהיה כאן משהו שהיה בקונסנזוס, ואני שמח שיושב-ראש הכנסת, סגן יושב-ראש הכנסת, יודע לומר בפני מליאת הכנסת מה בקונסנזוס ומה לא.

מיכאל מלכיאלי: אז ברשותך, אני רוצה לפתוח במשהו של אחד מהוגי הדעות של הארץ שלנו, ואני רוצה להקריא: "מדינה נמדדת ביחס שלה לאנשים מבוגרים.

מיכאל מלכיאלי: בישראל 2018 יש תעשייה שלמה שמנצלת את חולשותיהם של קשישים כדי לעשות עליהם קופה".

מיכאל מלכיאלי: עד כאן יש קונסנזוס?

מיכאל מלכיאלי: יש קונסנזוס.

מיכאל מלכיאלי: הוא ממשיך ואומר: "בפתיחת מושב החורף נגיש הצעת חוק שתחמיר ענישה למי שינצל קשישים.

מיכאל מלכיאלי: הצעת החוק תיתן מענה אגרסיבי להונאה של קשישים באמצעות חיוב של תשלומים בכרטיסי אשראי או כל ניצול אחר".

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אתה יודע מי אמר את זה?

מיכאל מלכיאלי: מי אמר את זה?

מיכאל מלכיאלי: טופורובסקי, מי אמר את המשפטים האלה, בתחילת מושב החורף נגיש הצעת חוק שתמנע עושק של קשישים?

מיכאל מלכיאלי: יאיר לפיד.

מיכאל מלכיאלי: ואתה יודע מה, בכנסת הקודמת הגשתי את זה, והוא גם תמך.

מיכאל מלכיאלי: הוא תמך.

מיכאל מלכיאלי: יש עוד הוגת דעות.

מיכאל מלכיאלי: יונה לייבזון, עיתונאית שמשקיעה הרבה בתחום, היא מספרת לנו: "אחרי החגים כבר כאן, וממשיכים לעשוק קשישים.

מיכאל מלכיאלי: היום נפגשה שרת המשפטים שקד עם מי שמרכזת את מטה המאבק.

מיכאל מלכיאלי: שקד אמרה שמדובר בפשע" – לא פחות ולא יותר.

מיכאל מלכיאלי: השרה שקד, שרת המשפטים, מדברת על זה שזה פשע – "מעשה רמייה נגד אנשים קשישים, תמימים".

מיכאל מלכיאלי: מה היא מציעה, השרה שלנו?

מיכאל מלכיאלי: היא תשוחח עם פרקליט המדינה.

מיכאל מלכיאלי: מ-2018 – כבר כמה שנים אנחנו מחכים לשמוע מגב' שקד, ששוחחה עם פרקליט המדינה, מה יצא מהשיחה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: ברור שהם דיברו, כי זה פשע, כך היא אומרת.

מיכאל מלכיאלי: ברור שפרקליט המדינה לא אהב את זה.

מיכאל מלכיאלי: אז מה יצא?

מיכאל מלכיאלי: אחר כך מדינת ישראל אומרת פה – שר המשפטים דאז ניסנקורן מגיע ואומר: אנחנו, כמדינה, לא יכולים להשלים.

מיכאל מלכיאלי: הוא אומר לי: מלכיאלי, תמשוך את הצעת החוק.

מיכאל מלכיאלי: אני לא הסכמתי למשוך.

מיכאל מלכיאלי: השר הרב דרעי בזמנו אמר לי שאעלה את זה, ושזה חייב לעבור.

מיכאל מלכיאלי: הוא אמר לי: אל תדאג, משרד המשפטים מכיר בפשע, מכיר בדבר הזה, אני מבטיח לך, כמה חודשים וכל גורמי המקצוע – עוברים עוד חודשים ועוד חודשים.

מיכאל מלכיאלי: אני ממליץ לכל חברי הקואליציה שהולכים להתנגד: ידידי בועז, עידית, מאיר, מוסי רז, אתם אנשים רגישים, תקישו עכשיו בגוגל וב-ynet; תחקיר של ynet, "כך הפכה ישראל לגן עדן לנוכלים" – עוקץ הקשישים.

מיכאל מלכיאלי: פעם בשבוע-שבועיים אנחנו מגלים זקן, חולה, אדם מוגבל, ניצול שואה, שתקופה ארוכה מגהצים לו את האשראי.

מיכאל מלכיאלי: זה יכול להיות אבא שלי, זה יכול להיות אבא שלכם, וזה יכול להיות אני בעוד כמה שנים, וגם אתם.

מיכאל מלכיאלי: מוסי רז, אני רוצה להגיד לך: איך אתה תעז בעוד כמה דקות להצביע נגד הצעת חוק שמהותה לעצור את גן העדן של אותם נוכלים?

מיכאל מלכיאלי: בתי המשפט מלאים ועמוסים באותם אנשים שמגיעים.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע מה, הגיעה אלינו, לפניות הציבור של תנועת ש"ס, אישה ניצולת שואה בת 90.

מיכאל מלכיאלי: 15 שנה מגהצים לה כל חודש כסף.

מיכאל מלכיאלי: הנכדה שלה במקרה גילתה את זה, והיא פנתה אלינו.

מיכאל מלכיאלי: הצלחנו להחזיר לה, באמצעות המשטרה.

מיכאל מלכיאלי: זה סיפור מאוד ארוך.

מיכאל מלכיאלי: האדם הזה, שהגיע לבית המשפט – אתה יודע עם מה הוא שוחרר?

מיכאל מלכיאלי: חצי שנה עבודות שירות בבית חולים.

מיכאל מלכיאלי: חצי שנה עבודות שירות.

מיכאל מלכיאלי: אין היום שום דרך, אין הרתעה.

מיכאל מלכיאלי: היום כל אדם הולך לקשישים, מנצל אותם, וכנסת ישראל היום הולכת להגיד, הממשלה הזאת הולכת – יבוא לפה שר המשפטים עוד מעט ויספר לנו: תדעו, יש לנו תכנון.

מיכאל מלכיאלי: קודמך בתפקיד אמר, וקודמת קודמך מספרת שזה פשע.

מיכאל מלכיאלי: הנוכלים ממשיכים, הקשישים נעקצים – וחוק עדיין לא קיים.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, יש לנו הרבה ביקורת על התקשורת, ובהרבה מקומות אנחנו גם צודקים.

מיכאל מלכיאלי: יש כמה עיתונאים שצריך באמת לומר להם תודה רבה על מאבק עצום, כשכל שבוע אנחנו מגלים תחקיר חדש – אני רוצה להקריא, כי הביאו לי לא מעט סיפורים – אם זה ליאת רון, עופר חדד, סיון כהן, אדוה דדון, לי ירון, מעיין פרתי, שלא מפסיקים, כל שבוע, ואנחנו רואים את זה בתקשורת.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, מה אנחנו אומרים?

מיכאל מלכיאלי: אוי ואבוי, אסור שזה ימשיך, זה פשע; זו חרפה שאנחנו, כחברה, מוכנים להסכים עם זה.

מיכאל מלכיאלי: אני גם רוצה להודות ליועץ שר הרווחה הקודם, יקותיאל משי, שיזם אין-ספור דיונים; כל חברי הקואליציה פה היו באותם דיונים.

מיכאל מלכיאלי: אני אצטט לכם מה הם אמרו שם: פשע – מילים הכי חמורות שיש.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לומר, בשונה ממה ששר המשפטים הולך להגיד: הצעת החוק הזאת לא קובעת מוסרות ולא מתערבת בשיקולי בית המשפט; היא בסך הכול אומרת שהדבר הזה ייחשב כעבירה בנסיבות מחמירות.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו, כחברה, ככנסת, צריכים לומר שאנחנו לא יכולים לסבול את התופעה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: כנסת ישראל, לפני כמה חודשים, ציינה את יום המאבק בהתעללות באזרחים הוותיקים.

מיכאל מלכיאלי: לכנסת ישראל הגיעו כמה נתונים מזעזעים מאוד.

מיכאל מלכיאלי: בשנה האחרונה – אדוני היושב-ראש, צריך לשמוע את זה.

מיכאל מלכיאלי: אני מתאר לעצמי שאתה – אני מקווה שתצביע בעד.

מיכאל מלכיאלי: אבל שנבין מה אנחנו הולכים לעשות.

מיכאל מלכיאלי: יש עלייה של 30% – – –

איתן גינזבורג: אני קראתי את הצעת החוק.

מיכאל מלכיאלי: יפה, ומה?

מיכאל מלכיאלי: אתה הצבעת בעד, דרך אגב.

איתן גינזבורג: אני קראתי את הצעת החוק.

מיכאל מלכיאלי: והצבעת בעד.

מיכאל מלכיאלי: בכנסת הקודמת אתה הצבעת בעד.

איתן גינזבורג: אני מזכיר לך שהיינו יחד בקואליציה.

מיכאל מלכיאלי: נכון.

מיכאל מלכיאלי: אוה, זה מה שרציתי לשמוע.

מיכאל מלכיאלי: אני באופוזיציה, אבל הקשישים הם גם בקואליציה.

איתן גינזבורג: אין ספק.

מיכאל מלכיאלי: יש עלייה של 27% בקשישים שהם עולים חדשים.

מיכאל מלכיאלי: האם את איווט ליברמן לא מעניין שהעולים מברית המועצות נעקצים?

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע מה, אתה רואה את נדיבות הלב של הקואליציה האחרונה.

חיים ביטון: הוא עוקץ אותם.

חיים ביטון: עוקץ אותם.

מיכאל מלכיאלי: הוא עוקץ אותם.

מיכאל מלכיאלי: נדיבות הלב של הקואליציה – 12 מיליון שקלים לחתולי רחוב.

מיכאל מלכיאלי: ריבונו של עולם, כסף לחתולים יש לכם, ראש ממשלה שגאה בתוכי יש לנו, אבל הצלה של קשישים שלא עולה שקל למדינת ישראל – אני אומר לך אדוני היושב-ראש, אמרו לי: תמשוך, תעשה.

מיכאל מלכיאלי: לא מושך.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לראות מי מעז לבוא ולהצביע נגד ההצעה.

מיכאל מלכיאלי: האוזר, גדעון האוזר, אני שואל אותך: איך אתה יכול – – –

איתן גינזבורג: זה לא גדעון האוזר, זה צביקה האוזר – – –

מיכאל מלכיאלי: צביקה.

איתן גינזבורג: גדעון האוזר היה אדם אחר ומכובד, אבל זה לא – – –

מיכאל מלכיאלי: נכון.

מיכאל מלכיאלי: איך אתה יכול לבוא להתנגד בגלל שאנשי הקואליציה אמרו לך?

מיכאל מלכיאלי: זה יכול להיות אבא שלי ואבא שלך, וזה יכול להיות עולים של כולנו.

מיכאל מלכיאלי: איך אנחנו נותנים לזה יד?

מיכאל מלכיאלי: אני אומר עוד פעם: אני מבקש מהקואליציה – – –

שלמה קרעי: מה עם חתולי רחוב חרדיים?

מיכאל מלכיאלי: חתולי רחוב קיבלו כבר כסף.

מיכאל מלכיאלי: התוכים – – –

שלמה קרעי: חתולי רחוב חרדיים.

מיכאל מלכיאלי: אה.

מיכאל מלכיאלי: אם יש חתול חרדי, תראה שיחריגו אותו; תימצא הדרך להחריג אותו.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, אני אומר לחברי הקואליציה, אני קורא להם בשמות – עידית סילמן, עידית, את יושבת-ראש ועדת הבריאות, יש אנשים שהם כבר לא בוועדה שלך, הם כבר אחרי, קשישים באמת אומללים, עוקצים אותם כל חודש.

מיכאל מלכיאלי: איך אתם בקואליציה מסוגלים להתנגד להצעת החוק הזאת?

מיכאל מלכיאלי: בועז היקר, אתה תמכת בהצעת החוק הזאת.

מיכאל מלכיאלי: מיכל, אתם, שמספרים שאתם רגישים לחלשים, אסור לכם – יש לכם את העוז לבוא להתנגד להצעה הזאת.

אוריאל בוסו: אם היית רושם בחוק במקום "קשישים" – "חתולים" – היו – – –

מיכאל מלכיאלי: הייתה הצעה יותר – רבותיי, הרי אתם יודעים שיש לכם רוב בוועדות.

מיכאל מלכיאלי: אתם יודעים שאתם יכולים לתקוע את החוק הזה בכל זמן.

משה ארבל: – – –

מיכאל מלכיאלי: רק תצילו את עצמכם מהבושה ומהחרפה הזאת של לבוא ולהצביע נגד הקשישים, לבוא ולהצביע נגד ניצולי השואה.

מיכאל מלכיאלי: מה אני אומר לאותה ניצולת שואה, שכנסת ישראל הצביעה נגדה?

מיכאל מלכיאלי: שכנסת ישראל, בגלל פוליטיקה קטנה ונבזית, נותנת אור ירוק לאותם נוכלים להמשיך לעקוץ?

מיכאל מלכיאלי: אנחנו בקואליציה – אתם בקואליציה תעשו, תבזו.

מיכאל מלכיאלי: ברשותכם, אני רוצה להקריא משהו, בדקה האחרונה שנשארה לי.

מיכאל מלכיאלי: חוצפה שאין כדוגמתה – קראתי את זה הבוקר ולא האמנתי.

מיכאל מלכיאלי: אחד מראשי האופוזיציה, חצוף שאין כמותו – – –

קריאה: הקואליציה.

מיכאל מלכיאלי: נכון, הקואליציה.

איתן גינזבורג: הוא עוד לא התרגל לפוזיציה.

מיכאל מלכיאלי: שואלים אותו בגלי צה"ל: מה אתם לוקחים כספים קואליציוניים?

מיכאל מלכיאלי: הרי אתם אמרתם שנים שכספים קואליציוניים זה לחברים, לג'ובים.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, הגאונים של הישיבות, המוכשרים, לא ידעו למצוא כזה פלפול.

מיכאל מלכיאלי: השינוי הגדול הוא ביעדים.

מיכאל מלכיאלי: ומה הוא מספר?

מיכאל מלכיאלי: "אנחנו מעבירים את הכסף למטרות חברתיות" – חתולים – "תאר לך לאן דרעי, ליצמן – – – היו מעבירים את הכספים האלה".

מיכאל מלכיאלי: תתבייש לך.

מיכאל מלכיאלי: לך תסתכל בכספים הקואליציוניים של ש"ס: הנחה בתחבורה הציבורית, הנחה במחיר המים, חינוך לילדים שאף אחד לא דואג להם.

מיכאל מלכיאלי: האם מישהו ניסה להגיד שתחבורה ציבורית היא לרשויות החרדיות, דווקא להן?

מיכאל מלכיאלי: במים של המקורבים?

מיכאל מלכיאלי: זה רוחבי, לכולם – יהודים וערבים, קואליציה ואופוזיציה.

מיכאל מלכיאלי: אכפת לנו מהחלשים.

מיכאל מלכיאלי: אתה מספר לנו סיפורים – תלוי ביעדים?

מיכאל מלכיאלי: כמה עזות – לפחות תבוא ותגיד: למדנו מכם, אנחנו רוצים גם, גם לנו יש מקורבים.

מיכאל מלכיאלי: תגיד את זה, תהיה מספיק אמיץ.

מיכאל מלכיאלי: אל תבוא ותבזה.

מיכאל מלכיאלי: אני לא יודע מי הולך להשיב לי.

מיכאל מלכיאלי: גברתי השרה, את הולכת להשיב.

מיכאל מלכיאלי: אני לא מקנא בך.

מיכאל מלכיאלי: למה שלחו אותך לעשות את זה?

משה ארבל: אולי שמיכל כהן תשיב.

מיכאל מלכיאלי: למה לגדעון סער אין האומץ לבוא לפה ולהגיד: אני תומך – בעד הקשישים, בעד החלשים?

משה ארבל: מירב תשיב.

מיכאל מלכיאלי: מירב כהן – זה גם חוק שהיא קידמה בעבר.

מיכאל מלכיאלי: אני מציע לך – אני לא יודע, אני באמת מרחם: האם את רוצה שאנחנו נוותר לך על המופע הנבזי הזה?

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאנחנו נוותר לך, אבל אם את מתעקשת לקרוא את מה שגדעון סער כתב או את מה שהפקידים שלו כתבו, אני מסכים.

מיכאל מלכיאלי: אני רק רוצה להגיד: מי שיש לו אומץ אמיתי, גם בקואליציה – לכו לראשי הקואליציה שלכם, שידעו לגנוב את כולם ולחלק כסף לחתולים ולתוכים, כדי להגיד: אנחנו בעד החתולים אבל גם בעד הקשישים.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מאיר פרוש: חתולים וחתולות – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

איתן גינזבורג: תשיב, בשם שר המשפטים, שרת החינוך יפעת שאשא ביטון.

איתן גינזבורג: בבקשה.

מאיר פרוש: – – – כלב וכלבה.

מאיר פרוש: כלב וכלבה – – –

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות.

יפעת שאשא ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתחיל דווקא בסיפא של דבריך, חבר הכנסת מלכיאלי, אפרופו כספים קואליציוניים: תנועות הנוער, ארגוני הנוער, דברים מאוד מבורכים – אני בטוחה שגם אתם שמחים בהם, וגם חלק מחבריכם היו שותפים לרצון הזה.

יפעת שאשא ביטון: הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירה כלפי קשיש או חסר ישע), התשפ"א–2021, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, מבקשת לקבוע בשתי עבירות בחוק העונשין, קבלת דבר במרמה ותחבולה, חזקה שלפיה אם נעברה עבירה כלפי זקן או חסר ישע, אזי היא בוצעה בנסיבות מחמירות.

יפעת שאשא ביטון: עוד מבקשת ההצעה לקבוע כי העונש בגין עבירת תחבולה בנסיבות מחמירות יעמוד על שלוש שנות מאסר, וכן להגביל את שיקול דעת בית המשפט, כך שיחויב בפסיקת עונש מינימום של מאסר בפועל בשתי העבירות האמורות.

יפעת שאשא ביטון: על פי דברי ההסבר להצעת החוק, ההצעה נועדה להיאבק בתופעה של הונאת זקנים בתחומים צרכניים שונים באמצעות הגברת ההרתעה על ביצוע עבירות כלפיהם.

יפעת שאשא ביטון: הצעת החוק מיותרת בכל הקשור לעבירה של קבלת דבר במרמה.

יפעת שאשא ביטון: כבר כיום מוגשים כתבי אישום על עבירה של מרמה בנסיבות מחמירות – חבר הכנסת מלכיאלי, חשוב שתשמע את הדברים.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מלכיאלי.

יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה תשובה, נכון?

מיכאל מלכיאלי: חזרה מלאה.

יפעת שאשא ביטון: אז אני אחזור על מה שאמרתי, כדי שאתה תבין בעצם על מה הגשת הצעת חוק.

יפעת שאשא ביטון: הצעת החוק מיותרת בכל הקשור לעבירה של קבלת דבר במרמה.

יפעת שאשא ביטון: למה?

יפעת שאשא ביטון: כי כבר כיום מוגשים כתבי אישום בעבירה של מרמה בנסיבות מחמירות, שעונשה הוא חמש שנות מאסר, במקרים של מרמה כלפי אוכלוסיות מוחלשות, שבכללן, כמובן, גם קשישים.

יפעת שאשא ביטון: מאידך, קביעת חזקה של נסיבות מחמירות בסיטואציה קונקרטית עלולה ליצור הסדר שלילי ולפגוע בפרשנות שנתנו בתי המשפט לנסיבות מחמירות אחרות של עבירת קבלת דבר במרמה שאינן מוזכרות במפורש.

יפעת שאשא ביטון: הנוסח הנוכחי של עבירת המרמה קובע החמרה במקרה של נסיבות מחמירות ללא פירוט של אותן נסיבות, והוא אינו מתיישב עם דרך הניסוח של עבירות פליליות, אשר מחייב ניסוח מדויק של הנסיבות המחמירות כדי לעמוד בעיקרון החשוב – אין עונשין אלא אם כן מזהירין.

יפעת שאשא ביטון: אין מקום, כעת, לשכפל נוסח כללי זה לעבירת התחבולה, שאף היא מעלה קשיים שונים עקב נוסחה הארכאי.

יפעת שאשא ביטון: בהקשר זה יצוין כי הוקם צוות בין-משרדי לבחינת תיקוני חקיקה נדרשים בעבירות הרכוש בחוק העונשין, ובכלל זה עבירות המרמה והתחבולה, במטרה להתאימן לעידן המודרני ולתופעות הפשיעה העדכניות.

יפעת שאשא ביטון: אין מקום לתקן עבירות אלה בתיקון מקומי טרם נבחן הנושא הרוחבי.

יפעת שאשא ביטון: בנוסף, הצעת החוק מבקשת לקבוע לעבירות עונשי מינימום.

יפעת שאשא ביטון: עונש מינימום מעלה קשיים שונים.

יפעת שאשא ביטון: בתוך כך הוא מנוגד לעקרון האינדיבידואליות בענישה, מגביל את שיקול דעתו של בית המשפט להטיל עונש הולם בהתאם לנסיבות המקרה, ובדרך כלל הוא גם אינו משיג את מטרותיו המוצהרות.

יפעת שאשא ביטון: על פי המלצות הוועדה הציבורית לבחינת מדיניות הענישה והטיפול בעבריינים, מומלץ להימנע מקביעת עונשים מזעריים, ובמקרים שנשקל לעשות כן יש לקבל תשתית עובדתית הולמת בדבר רמת הענישה ופירוט המקרים החורגים מרמת הענישה הראויה.

יפעת שאשא ביטון: עוד נזכיר כי כיום בחוק העונשין עונשי המינימום הם ספורים, ואין כלל עונשי מינימום בעבירות רכוש.

יפעת שאשא ביטון: קביעת עונש מינימום בעבירות אלה מהווה סטייה משמעותית עוד יותר מעקרונות היסוד שהוזכרו לעיל.

יפעת שאשא ביטון: יצוין כי השרה לשוויון חברתי פועלת בימים אלה במישורים שונים על מנת לטפל במקרים של עושק קשישים, וזאת בהתאם להחלטת ממשלה מס' 450.

יפעת שאשא ביטון: נוכח האמור, הממשלה החליטה לדחות את הדיון בהצעה בארבעה חודשים.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מלכיאלי, אם באמת חשוב לך הנושא, אתה תסכים לקבל את הדחייה.

יפעת שאשא ביטון: ואם לא – – –

מיכאל מלכיאלי: עוד ארבעה חודשים – – –

יפעת שאשא ביטון: לא, אני ראיתי שהתבלבלת כאן על הדוכן, אבל זה לא מה שישנה את המציאות.

יפעת שאשא ביטון: עוד ארבעה חודשים אתה תפנים שזאת האופוזיציה וזאת הקואליציה.

יפעת שאשא ביטון: אבל בסדר, אנחנו מוכנים גם לתת לך את הזמן הזה.

יפעת שאשא ביטון: אם אתה כמובן לא מוכן לקבל את הצעתנו, אנחנו ניאלץ בעצם להצביע נגד.

יפעת שאשא ביטון: ואני מבקשת מחברי הכנסת במשכן להצביע נגד ההצעה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: – – –

איתן גינזבורג: תודה לשרה יפעת שאשא ביטון.

איתן גינזבורג: ישיב על הדברים חבר הכנסת אריה דרעי.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: מייד לאחר הדברים נעבור להצבעה, שתהיה הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, אני מנצל את האפשרות לענות במקום חבר הכנסת מלכיאלי, שהציע הצעה, שאני חושב – האמת, צריך לומר אותה, אני לא מאמין שיש מי שמתנגד באופן ענייני באמת להצעה.

אריה מכלוף דרעי: מתנגדים לזה בגלל שהמציע הוא חבר הכנסת מלכיאלי.

אריה מכלוף דרעי: אבל נעזוב את זה.

אריה מכלוף דרעי: הוא כבר ייצג את עצמו, אני לא אייצג אותו יותר.

אריה מכלוף דרעי: אני בכל זאת עליתי, מה שאני לא נוהג לעשות.

אריה מכלוף דרעי: ראיתי, שלחו לי איזושהי ידיעה עיתונאית; חבר הכנסת – אני מקווה שאני אומר את השם נכון: להב – יוראי להב, כן, הוא התראיין היום בגלי צה"ל והוא דחה את הביקורת על הכספים הקואליציוניים.

אריה מכלוף דרעי: אני מצטט אותו: "השינוי הגדול הוא ביעדים.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו מעבירים את הכספים למטרות חברתיות.

אריה מכלוף דרעי: תאר לך לאן דרעי, ליצמן, סמוטריץ' ובן גביר היו מעבירים את הכספים האלה".

אריה מכלוף דרעי: אז אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת הצעיר והחדש: אנחנו במשך החמש-שש שנים האחרונות שהיינו בממשלה, שאני הייתי בה – לפני זה לא הייתי כאן – העברנו כספים קואליציוניים.

אריה מכלוף דרעי: מיליארד שקל – ייעדנו אותו, כולו, מתחילתו ועד סופו, להורדת המע"מ בתחבורה הציבורית לכל עם ישראל ולהורדת מחירי המים לשכבות החלשות לכל גוני האוכלוסייה.

אריה מכלוף דרעי: זה עלה בדיוק מיליארד שקל.

אריה מכלוף דרעי: זה דבר ראשון.

אריה מכלוף דרעי: אז אני חושב שאתה, אם יש בך טיפת הגינות, תעלה על הדוכן ותבקש סליחה.

אריה מכלוף דרעי: זה הדבר היחידי שמתבקש ושום דבר אחר לא.

אריה מכלוף דרעי: ללכת ולהשמיץ סתם – זכותך, אתה בקואליציה.

אריה מכלוף דרעי: זכותך להגיד: החלטנו לקחת כספים קואליציוניים, אנחנו רוצים גם לעזור למטרות חברתיות.

אריה מכלוף דרעי: זאת זכותך.

אריה מכלוף דרעי: כן טוב, לא טוב – תעמוד בביקורת.

אריה מכלוף דרעי: אבל ללכת להצדיק – –

קריאה: – – –

אריה מכלוף דרעי: – – את מה אתם עושים על חשבון – להתכבד בקלונם של אחרים, שזה שקר וכזב?

אריה מכלוף דרעי: ועכשיו, עוד דבר אחד אני רוצה לומר: הממשלה אישרה בישיבה האחרונה שלה 2 מיליארד שקל תוספת – שוב, תוספות קואליציוניות, מטרות נהדרות.

אריה מכלוף דרעי: ועדת הכספים עכשיו מחלקת חצי מיליארד שקל קואליציוני.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו, תראו – – –

יואב קיש: 2 מיליארד היא מחלקת.

אריה מכלוף דרעי: לא, 2 מיליארד בממשלה, ועוד חצי מיליארד – ועדת הכספים.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו, תראו מה שזה: סיעת ימינה מתפארת בזה שהיא הכניסה 153 מיליון שקלים קואליציוניים, שהיו כל השנים, לבסיס התקציב של החינוך הממלכתי-דתי.

אריה מכלוף דרעי: כשנשאלו אתמול בוועדה פקידי האוצר למה את הכסף הזה הם מכניסים, הם אמרו: על זה קיבלנו חוות דעת משפטית.

אריה מכלוף דרעי: אבל על אותם כספים שהיו מיועדים לחינוך החרדי, לחינוך עצמאי, למעיין החינוך התורני, לילדי ישראל שעל פי חוק הם משווים לחינוך הממלכתי, שגם שם יש חוות דעת משפטיות בדיוק אותו הדבר כמו הממלכתי הדתי, התשובות היו – כן, אני לא רוצה לחזור על התשובות.

איתן גינזבורג: נא לסיים, בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: אז עכשיו, אין לי בעיה, עם כל הכבוד.

אריה מכלוף דרעי: אני מבין את כללי המשחק.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו באופוזיציה.

אריה מכלוף דרעי: אני מבין את כללי המשחק.

אריה מכלוף דרעי: אני גם יודע להפסיד בכבוד.

אריה מכלוף דרעי: אבל חברים, ואני אומר את זה בעיקר לצעירים ולחדשים, תפעלו למען המטרות שלכם; תפעלו למען הדברים שלכם; רק אל תעשו את זה על ידי השלכת בוץ ושקר על אנשים אחרים שעשו גם הם לטובת הכלל; להשמיץ אותם ולהדביק להם איזושהי תווית שכביכול כל מה שאנחנו עושים – דברים לא ראויים.

אריה מכלוף דרעי: אתם הנאורים, אתם האליטות, אתם מייצגים את ישראל היפה, ואנחנו מייצגים כביכול את החושך ואת הדברים הלא-טובים.

אריה מכלוף דרעי: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אריה דרעי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, זו תהיה הצבעה שמית על פי בקשת 20 חברי כנסת.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – בעד משה אבוטבול – בעד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

אלינור ימין: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שטרם הצביעו.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יאיר גולן – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד צחי הנגבי – בעד ווליד טאהא – נגד מאיר כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד מנסור עבאס – נגד יצחק פינדרוס – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

איתן גינזבורג: האם יש חבר כנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אם כך, ההצבעה הסתיימה, נא למנות את הקולות.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 51, נגד – 54, אין נמנעים, אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/1670/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – הרכב הוועדה לבחירת שופטים ושימוע טרם בחירת שופטי בית המשפט העליון), של חבר הכנסת איתמר בן גביר.

איתן גינזבורג: תשיב על הצעת החוק שרת החינוך יפעת שאשא ביטון.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, לפני כמה דקות היה כאן שר המשפטים גדעון סער, ולצערי, נדמה שלא במקרה הוא עזב את אולם המליאה.

איתמר בן גביר: כי בתאריך 3 בינואר 2021 למניינם פרסם השר סער את תוכניתו לתיקון מערכת המשפט, ככה הוא קרא לזה.

איתמר בן גביר: בין היתר הוא דיבר על פיצול תפקיד היועץ המשפטי לממשלה, כי היועץ המשפטי צבר כוח וזה הטריד מאוד מאוד את סער שלפני הבחירות – אחרי הבחירות, איך אומרים, הוא כבר שכח – ועל הקמת נציבות לתלונות ציבור על ידי הפרקליטות – כמדומני הוא טעה, כי יש נציבות כזאת, אולי הוא התכוון לחזק את הכוח של אותה נציבות, שהיום לא שווה הרבה כי לקחו לה את כל הכוח.

איתמר בן גביר: אבל הדגל של השר סער היה שימוע פומבי במסגרת הליך מינוי השופטים.

איתמר בן גביר: ולא רק שהוא דיבר על זה בקמפיין בחירות, אלא מסתבר שהוא גם חתם על חוק שאומר את הדברים האלה, יחד עם חברנו צביקה האוזר.

איתמר בן גביר: לשיטה שלו, "מטרת ההצעה היא לאפשר לחברי הוועדה, ולכלל הציבור, ללמוד על תפיסת היסוד של המועמדים, תפיסותיהם בכל הנוגע לסוגי השאלות העקרוניות שבית המשפט אמור לעסוק בהן, פרשנותם לחוקי-היסוד הקיימים, תרומתם לתחום המשפטי שבו עסקו, ולעמוד על הצורך של האיזון בין הערכים".

איתמר בן גביר: כל כך חשוב, כל כך ראוי, כל כך נפלא, השר גדעון סער.

איתמר בן גביר: שנה לפניו גם השרה אילת שקד הציגה את התוכנית שלה למערכת המשפט, תוכנית 100 הימים למהפכה המשפטית, ככה היא קראה לזה וקיבלה כותרות בעיתונים.

איתמר בן גביר: היא סיפרה שלזירה הפוליטית נכנס שחקן חדש ורב-עוצמה, בית המשפט העליון, והוסיפה כי תפיסת המשפט כחובק עולם ובית משפט כפוסק עליון, לא יכולה להימשך.

איתמר בן גביר: צריך לשנות את זה, אמרה אילת שקד.

איתמר בן גביר: ולכן במסגרת תוכנית 100 הימים שלה, אמרה השרה שקד שהתוכנית הזאת כוללת, בין היתר, את ביטול הוועדה לבחירת שופטים לשופטי בית המשפט העליון – ביטול, ביטול, חבר הכנסת אורבך, לא שינוי, לא תיקון, לבטל לגמרי – ושימוע ציבורי לשופטי בית המשפט העליון.

איתמר בן גביר: עברו-חלפו להן כמה שנים, ואיפה?

איתמר בן גביר: עברו-חלפו להם כמה חודשים מההבטחות של סער, ואיפה?

איתמר בן גביר: מה קרה להבטחות שלכם, מה קרה לקמפיין הבחירות?

איתמר בן גביר: הבטחתם, אמרתם לציבור, והכול היה שקר.

איתמר בן גביר: הכול הייתה הונאה.

איתמר בן גביר: אין ערכים.

איתמר בן גביר: אין איזושהי מידה מסוימת של עמידה על העקרונות.

איתמר בן גביר: הרי הצעת החוק שהבאתי יצאה הרבה יותר רכה מההצעה של אילת שקד ומההצעה של גדעון סער.

איתמר בן גביר: היא לא מדברת, לדוגמה, על ביטול הוועדה למינוי שופטים, אלא על הוספה של שישה, או יותר נכון ארבעה חברי כנסת לוועדה למינוי שופטים, ככה שהוועדה תמנה שישה חברי כנסת.

איתמר בן גביר: מה קרה?

איתמר בן גביר: אתם הבטחתם לבטל את הוועדה הזאת.

איתמר בן גביר: אתם אמרתם, אנחנו נבטל את זה.

איתמר בן גביר: אז אתם לא מסוגלים להצביע על הצעה רכה יותר?

איתמר בן גביר: דיברתם על שימוע פומבי בכנסת ישראל, בפני כולם כאן.

איתמר בן גביר: אני צמצמתי את זה.

איתמר בן גביר: לקחתי שימוע בוועדת חוקה, ששופט בבית המשפט העליון יבוא ויספר על האג'נדה שלו, על מה מניע אותו, לאן הוא הולך, מה הוא רוצה, מה התוכניות שלו.

איתמר בן גביר: אבל גדעון סער, אילת שקד, נוח לכם, נוח לכם שהמצב יישאר כמו שהוא.

איתמר בן גביר: נוח לכם לדבר בתקשורת ולעשות כל מיני תוכניות כאלה ואחרות ולומר: הינה, יש לנו תוכנית של 100 ימים ו-50 ימים, והצעת חוק כזאת ואחרת.

איתמר בן גביר: אבל בסופו של יום אתם לא באמת מתכוונים.

איתמר בן גביר: מי כמוכם רוצה אולי שהשיטה הזאת תימשך, ששופט יביא שופט, חבר יביא חבר.

איתמר בן גביר: נכון, לפי החוק, וחברי הוועדה גם מתחייבים לכך, החברים בוועדה צריכים לפעול באופן עצמאי.

איתמר בן גביר: אבל בסופו של דבר כולנו יודעים איך זה עובד: שלושה שופטים שמנהלים בינם לבין עצמם רשימות, שמגיעים לוועדה מגובשים כיד אחת.

איתמר בן גביר: ולאחר מכן, במציאות של היום, גם סוחבים את לשכת עורכי הדין, אותה לשכה שאבי חימי מפורר אותה, הורס אותה, פוגע בה.

איתמר בן גביר: שמעתי את אבי חימי בכנס משפטנים בנצרת לפני כחצי שנה, עוד לפני שקמה הממשלה הזאת, מדבר על כך שהוא רוצה שנציגו בוועדה למינוי שופטים יהיה יורם דנציגר.

איתמר בן גביר: מי זה יורם דנציגר?

איתמר בן גביר: הוא שופט.

איתמר בן גביר: אתה צריך לייצג את עורכי הדין אז אתה מביא שופט?

איתמר בן גביר: שופט מביא שופט, חבר מביא חבר, וזאת צורת ההתנהלות.

איתמר בן גביר: אילת וגדעון, תסכלו לעם ישראל בעיניים.

איתמר בן גביר: תסתכלו ותתביישו, כי אתם שיקרתם, הוניתם, אמרתם דברים לא נכונים, סיפרתם סיפורים אבל לא באמת התכוונתם.

איתמר בן גביר: אם הייתה טיפת יושרה אצלכם, הייתם מצביעים בעד הצעת החוק, הייתם באים לכאן ואומרים בפה מלא: אנחנו בעד, אנחנו בעד להביא שינוי בעולם המשפט.

איתמר בן גביר: הייתם עם היד, הייתם עם האצבע, הייתם עם חברי הסיעות שלכם שנמצאים כאן, וגם הם הבטיחו לציבור את אותם דברים, גם הם דיברו עם הציבור ואמרו: אנחנו נעשה שינויים.

איתמר בן גביר: אבל אתם פשוט הוניתם את הציבור, עשיתם דבר שלא ייעשה.

איתמר בן גביר: אני רוצה להגיד, אדוני, שבסופו של יום, הנצחת המצב הזה של שופט מביא שופט וחבר מביא חבר פוגעת לא רק באזרח הקטן, פוגעת לא רק בנו, פוגעת לא רק בעם ישראל, אלא פוגעת קודם כול במערכת המשפט.

איתמר בן גביר: מערכת המשפט של מדינת ישראל איבדה את האמון של עם ישראל.

איתמר בן גביר: מערכת המשפט של עם ישראל מקבלת בכל סקר, בכל בדיקה, אחוזים מאוד מאוד נמוכים של אמון.

איתמר בן גביר: הציבור לא מאמין; הציבור לא מסוגל לקבל את זה.

איתמר בן גביר: אתם הבטחתם לשנות – הבטחתם, אבל לא קיימתם.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, אני פונה לחבריי בקואליציה, שעסוקים עכשיו בלדבר – הרי זה לא מעניין אותם.

איתמר בן גביר: אנחנו מציעים כאן עוד הצעת חוק ועוד הצעת חוק; כאן הצעת חוק חברתית וכאן הצעת חוק שמיטיבה עם קשישים, וכאן הצעת חוק שמשנה את מערכת המשפט לטובה ועושה רפורמה משפטית, וכאן הצעת חוק למען חיילי צה"ל, וכאן הצעת חוק למען תושבי הדרום, וכאן הצעת חוק למען העצמאים ולמען הנשים ולמען המובטלים, אבל זו קואליציה אטומה; זו ממשלה אטומה.

איתמר בן גביר: ממשלה שלא מסתכלת על האזרח, ממשלה שלא מסתכלת על הציבור; ממשלה שמה שמעניין אותה זה באמת, כפי שאומרים כאן חבריי לא פעם ולא פעמיים, חתולים, חתולים, חתולים.

איתמר בן גביר: אני אוהב חתולים, אדוני היושב-ראש.

איתמר בן גביר: היו לי חתולים.

איתמר בן גביר: הייתה לי חתולה שקראו לה פולפול, היו לי כלבים, אבל צריך לדאוג קודם כול לבני האדם.

איתמר בן גביר: צריך לדאוג קודם כול לאזרחים.

איתמר בן גביר: צריך לדאוג קודם כול לאנשים.

איתמר בן גביר: הם אפילו לא מסוגלים להסתכל בעיניים, כי אתם יודעים שסיפרתם לציבור סיפור, שקיבלתם את אמון הציבור בשביל עקרונות, אידיאולוגיה, כל מיני הבטחות כאלה ואחרות, אבל כשהגעתם לשלטון שכחתם, רימיתם.

איתמר בן גביר: ממשלה של מנותקים; קואליציה של מנותקים; קואליציה שפוגעת בעם ישראל.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, אני מקווה, בעזרת השם, שבקרוב מאוד הימין יחזור לשלטון, אבל אם תימשך המציאות הזאת, המציאות העגומה הזאת, של חברי קואליציה שמרמים ומשקרים – עם ישראל לא ישכח ולא יסלח.

איתמר בן גביר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תשיב שרת החינוך.

איתן גינזבורג: איפה שר המשפטים, למה הוא לא משיב?

איתן גינזבורג: השרה יפעת שאשא ביטון, בבקשה.

איתמר בן גביר: איפה שר המשפטים?

איתמר בן גביר: לאן נעלם שר המשפטים?

יפעת שאשא ביטון: – – – הוא בוועדה – – –

קריאה: הוא עובד על כולנו.

יפעת שאשא ביטון: הוא אחד השרים היותר-רציניים.

איתן גינזבורג: אני בטוח שאתה לא שוכח, חבר הכנסת ליצמן, אתה זוכר טוב, אתה מאלה שידועים כבעל זיכרון טוב במשכן הכנסת, אבל נראה לי – – –

יעקב ליצמן: – – –

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לרשותך.

יפעת שאשא ביטון: בדיוק דקה.

יפעת שאשא ביטון: גם הפעם, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני כאמור משיבה בשם שר המשפטים:

יפעת שאשא ביטון: הצעת החוק שלפנינו מבקשת לשנות את הליך מינוי השופטים בישראל, המעוגן בסעיף 4 לחוק-יסוד: השפיטה.

יפעת שאשא ביטון: ההצעה מתמקדת בשני נושאים עיקריים: הראשון – הוספת ארבעה חברי כנסת להרכב הנוכחי של הוועדה לבחירת שופטים, במקום שניים, לפי הדין הקיים.

יפעת שאשא ביטון: השני – מוצע כי כל מועמד לשפיטה בבית המשפט העליון, לפי המלצת הוועדה לבחירת שופטים, יגיע לכנסת לצורך שימוע ציבורי בפני ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

יפעת שאשא ביטון: לפיכך, חברים, אין תמיכת ממשלה בחוק הזה, ואנחנו קוראים לחברי הכנסת של הבית להתנגד להצעה.

איתמר בן גביר: מה הסיבה?

איתמר בן גביר: למה אתם מתנגדים?

יפעת שאשא ביטון: הסיבה היא המהות של חוק.

יפעת שאשא ביטון: יש פה את שני העקרונות של החוק.

יפעת שאשא ביטון: לפי התפיסה שאנחנו מביאים, ההצעה לא מקיימת את האיזונים שנדרשים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מתנגדים כעיקרון לחוק המוצע, ואנחנו קוראים לכל חברי הבית להתנגד להצעה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה לשרה שאשא ביטון.

איתן גינזבורג: לפי בקשת 20 חברי כנסת, ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: נעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי סגנית המזכירה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – אינה נוכחת חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – נגד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – אינה נוכחת יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

אלינור ימין: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד ענבר בזק – נגד דוד ביטן – אינו נוכח רם בן ברק – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח מאי גולן – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד מיקי לוי – אינו נוכח נעמה לזימי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יעקב מרגי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח עלי סלאלחה – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד אלכס קושניר – אינו נוכח שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דיכטר.

אלינור ימין: (קוראת בשם חבר הכנסת) אבי דיכטר – בעד

איתן גינזבורג: עוד מישהו?

אמיר אוחנה: – – –

איתן גינזבורג: אתה הצבעת.

איתן גינזבורג: ההצבעה הסתיימה, נא למנות את הקולות.

איתן גינזבורג: אם כך, תוצאות ההצבעה הן כדלקמן: בעד – 44, נגד – 56, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/112/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – שינוי מדיניות הביטוח במכוני כושר), של חברת הכנסת קרן ברק.

איתן גינזבורג: תעלה ותבוא גברתי, בבקשה.

קרן ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – שינוי מדיניות הביטוח בחדרי כושר).

קרן ברק: איפה ראש המפלגה שלי?

קרן ברק: ראיתי שבחדרי הכושר מוחאים לו כפיים ביום ההולדת, אז לפחות הוא היה בא אליהם עם בשורה.

קרן ברק: אולי נצליח להעביר את החוק הזה.

קרן ברק: ההצעה מבקשת לבטל את הדרישה המפלה לתוספת ביטוח תאונות אישיות למכוני כושר, כדי להשוות את הדרישות הרגולטוריות לאלה המקובלות אצל ספורטאים לא מקצועיים בענפי הספורט.

קרן ברק: חשוב לי להדגיש, בתור יושבת-ראש השדולה לעסקים קטנים ובינוניים – ולדימיר, אני בטוחה שכיושב-ראש משותף של השדולה, יחד איתי, אתה תתמוך בחוק הזה; זה נראה לי ברור שאתה לא תתנגד.

קרן ברק: אחת המטרות החשובות של החוק היא להפחית את הנטל הרגולטורי על מכוני הכושר במדינת ישראל ולאפשר ייעול כלכלי והנעת התחרותיות בענף.

קרן ברק: האישור של ההצעה, ולדימיר, יחסוך לעסקים אלפי שקלים מיותרים שמתבזבזים מדי יום.

קרן ברק: סתם כסף מיותר שנזרק לפח, ועוד בתקופת הקורונה, שאנחנו יודעים מה קרה בה לחדרי הכושר.

קרן ברק: בעקבות ההגבלות שהוטלו עם פרוץ מגפת הקורונה, מאות מועדוני כושר במדינת ישראל נאלצו לסגור את שעריהם ורשתות הכושר נאבקו על מנת לשרוד במשבר, שפגע בהן אנושות, בעיקר כלכלית.

קרן ברק: מן הראוי היה, במיוחד בעת הזו, שהמדינה תקל, ותסייע לענף ככל הניתן, בעקבות הפגיעה האנושה שאנחנו בעצם הטלנו עליהם בתקופת הקורונה.

קרן ברק: אבל לצערי, המדינה ממשיכה לאכוף מדיניות רגולטורית מיותרת שמכבידה על פעילות מכוני הכושר.

קרן ברק: הרגולציה המסורבלת שהם צריכים להתמודד איתה נגרמת בגלל חקיקה לא אחידה, שמייצרת כפל ביטוחים, וזה מושת ישירות על חדרי הכושר.

קרן ברק: אני הייתי מאלה שזעקו כאן – ולדימיר, אתה לא היית אז חבר כנסת וגם זה שלצידך, לא הייתם – אני הייתי מאלה שזעקו בתקופת הקורונה שאת חדרי הכושר חייבים להשאיר פתוחים, כי חדרי הכושר הם כמו תרופה.

קרן ברק: הם אלה שמסייעים למחלה.

קרן ברק: הם לא מגבירים את החולי, הם מסייעים למחלה.

קרן ברק: זה כמו כל תרופה, זה כמו בתי מרקחת, זה כמו בתי חולים.

קרן ברק: חדרי הכושר היו צריכים להיות פתוחים.

קרן ברק: אבל דעתי לא נשמעה אז, והם נסגרו.

קרן ברק: יחד עם זה, אמרנו, איך מקילים עליהם – ובעצם מכאן נכתבה החקיקה הזאת, כבר בכנסת הקודמת, שלפחות נסייע להם כלכלית ונוריד להם את כפל הביטוחים.

קרן ברק: על פי החוק הקיים, חוק מכוני הכושר (רישוי ופיקוח), התשנ"ד–1994, כלל לא מוזכרת חובת ביטוח, אבל חוק רישוי עסקים הוא זה שמתייחס לחדרי הכושר וטוען בעניין הביטוח כי על חדרי הכושר לבצע ביטוח תאונות אישיות, כפי שדורש חוק הספורט מ-1988, תשמ"ח.

קרן ברק: בחוק הספורט עצמו מוזכרים מכוני הכושר, אבל לא בסעיף העוסק בחובת הביטוח; דבר המעיד על חקיקה מסורבלת ומקשה.

קרן ברק: שורה תחתונה: כיום מכוני הכושר מחויבים לבטח את המתעמלים בביטוח תאונות אישיות ובביטוח צד ג' – שני ביטוחים.

קרן ברק: אותו כפל ביטוחים מייקר לשווא את התנהלות חדרי הכושר.

קרן ברק: האבסורד מחריף לאור העובדה שממילא גם באירועים הביטוחיים הפוליסה של צד ג' היא זו שמטפלת באירוע, למרות שקיים ביטוח נוסף.

משה ארבל: קרן, זה לא נעים לנו שאת מדברת על חדרי כושר.

קרן ברק: למה?

קרן ברק: אתה – גם אני לא עוסקת בספורט ולא בחדרי כושר, ובכל זאת אינני מרגישה קיפוח כדי להתעסק בזה.

משה ארבל: יום יבוא, יום יבוא.

קרן ברק: דרך אגב, חבר הכנסת ארבל, לא מדובר פה באמת על הקטע של הביטוח ועל חדרי הכושר כמו שמדובר על הקלה רגולטורית ברישוי עסקים.

קרן ברק: לכולם יש ביטוח אחד; לחדרי הכושר יש שניים.

קרן ברק: כסף מיותר שנזרק לפח.

קרן ברק: בנוסף, כבר היום החוק מחייב את מכוני הכושר לנקוט שורה של הגבלות שמעלות את סף הזהירות בחדרי הכושר, ובהן נוכחות של מדריך שילמד כיצד להפעיל את המכשירים במכון ויפקח על המתאמנים בו.

קרן ברק: עוד נדרשת הצבת המכשירים במרחק סביר זה מזה, מילוי הצהרת בריאות טרם השימוש במתקנים והצמדת הוראות היצרן לעניין השימוש.

קרן ברק: וזאת, מלבד החיוב בביטוח צד ג'.

קרן ברק: לכן יש להשוות את הדרישות הרגולטוריות למקובל במקומות אימון לספורטאים לא מקצועיים, בעיסוקים אחרים מענף הספורט, שאינם מחויבים בביטוח לתאונות אישיות.

קרן ברק: תיקון זה יחדד את המעוות בחוק, ייתן מענה לאפליית חדרי הכושר, ויחסוך לבעלי חדרי הכושר הוצאה מיותרת של אלפי שקלים בשנה.

קרן ברק: בדרך זו נסייע לענף שתרומתו כה הכרחית לבריאותם הפיזית והנפשית של אזרחי ישראל.

קרן ברק: אני מבקשת מכם לתמוך, אבל יש לי עוד מילה אחת לומר, בנימה אישית, אחרת.

קרן ברק: לפני כשבוע פחות יום, ממש ביום שלישי שעבר, היה בדרכו לכנסת בעלים של חדר כושר אגו במודיעין.

קרן ברק: שמו היה אלעד ברדע.

קרן ברק: הוא היה הבעלים של חדר כושר – שוב אני אומרת – אגו, בקניון עזריאלי במודיעין.

קרן ברק: הוא היה בדרכו לכנסת, לפגישות, כדי לסייע לענף חדרי הכושר, ובדרך לכאן הוא עבר תאונת דרכים איומה, והיא הביאה למותו בו במקום.

קרן ברק: אלעד ברדע היה אחד הפעילים במאבק למען חדרי הכושר במדינת ישראל, איגוד שאני סייעתי לו רבות.

קרן ברק: ומכאן אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחה.

קרן ברק: יהי זכרו של אלעד ברדע ברוך.

קרן ברק: תנחומים למשפחה מכולנו כאן.

קרן ברק: אני מבקשת מכם לתמוך בחוק הזה.

קרן ברק: תודה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: שלא ידעו עוד צער.

איתן גינזבורג: תשיב בשם הממשלה השרה לשוויון חברתי, השרה מירב כהן.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות.

מירב כהן: אני משיבה בשמה של שרת הפנים, שזה בעצם נמצא בתחום אחריותה.

מירב כהן: הגרב פה – היא מבודדת.

איתן גינזבורג: היא הוחלפה במיוחד עבורך.

מירב כהן: אני לא חושבת שאנשים בבית יודעים שזאת גרב.

מירב כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עניינה של הצעה זו, שהוגשה על ידי חברת הכנסת קרן ברק, הינה תיקון החוק באופן שיביא להקלות רגולטוריות בתחום הביטוח על מפעילי חדרי הכושר.

מירב כהן: במקרה זה המציעה מתפרצת לדלת פתוחה.

מירב כהן: נושא זה כבר טופל בימים אלה במסגרת תיקון חוק רישוי עסקים בהצעת חוק ההסדרים באופן מקיף עוד יותר מזה המוצע בהצעת החוק הזו.

מירב כהן: הצעת החוק הממשלתית מבטלת את סעיף החוק הנדון בכללותו, לרבות תנאי המחייב את המכון לרכוש ביטוח תאונות אישיות, ותחת זאת מסמיכים את שר התרבות והספורט, בהתייעצות עם שרת הפנים, להתקין תקנות בעניין רישוי מכוני הכושר.

מירב כהן: זאת אומרת שזה מטופל.

מירב כהן: הצעת החוק עודנה נדונה בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, ונראה כי לא ייעשו בה שינויים באופן המשנה את החוק ומטרותיו באופן מהותי.

מירב כהן: לאור הדברים האלה, אני קוראת לחברי הקואליציה להצביע נגד הצעת החוק הזו, כיוון שהנושא כבר מטופל בתהליך חקיקה שנמצא כבר בשיאו.

מירב כהן: תודה.

קרן ברק: גם אם הוא מטופל, למה להתנגד?

קרן ברק: אבל למה להתנגד אם הוא מטופל?

איתן גינזבורג: תודה רבה לשרה מירב כהן.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה שמית, חברת הכנסת ברק?

איתן גינזבורג: הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: אנחנו נעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: בבקשה.

יואב קיש: האופוזיציה מושכת.

יואב קיש: משכנו.

איתן גינזבורג: לא הבנתי.

יואב קיש: מוותרים.

יואב קיש: מוותרים.

קרן ברק: אבל עכשיו הצבעה.

קרן ברק: הצבעה עכשיו.

איתן גינזבורג: שמית?

איתן גינזבורג: כן, שמית.

קרן ברק: לא שמית.

איתן גינזבורג: הגשתם שמית.

איתן גינזבורג: אתם לא רוצים שמית?

קרן ברק: לא.

קרן ברק: יאללה, עכשיו.

איתן גינזבורג: הממשלה ביקשה שמית?

קרן ברק: לא, אני ביקשתי.

יואב קיש: הצבעה, הצבעה, הצבעה.

איתן גינזבורג: אם כך אנחנו מצביעים.

איתן גינזבורג: עוברים – – –

קריאות: הצבעה.

איתן גינזבורג: נא לשבת, נא לשבת.

איתן גינזבורג: אני יודע בדיוק מה צריך לעשות.

איתן גינזבורג: נא לשבת.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית, חברים, לפי בקשת הסיעה.

איתן גינזבורג: נא להצביע, חברים.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 25

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 25, נגד – 24.

איתן גינזבורג: אני מבקש לא למחוא כפיים.

איתן גינזבורג: אני מבקש לא למחוא כפיים.

איתן גינזבורג: 25 בעד, נגד – 24 – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: הם היו כאן?

איתן גינזבורג: הם היו כאן?

קטי קטרין שטרית: לא, הם לא היו כאן.

איתן גינזבורג: 25 בעד, 24 נגד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: אני לא ראיתי אותם נמצאים כאן בזמן ההצבעה.

יסמין פרידמן: איתן, הם היו פה – – –

איתן גינזבורג: מי הייתה?

קטי קטרין שטרית: הם לא היו פה.

איתן גינזבורג: חברים, אני משאיר את ההצבעה איך שהיא.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תתרחקו מהדוכן.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת עליזה בראשי, נא לרדת מהמדרגות.

איתן גינזבורג: תודה רבה לך.

איתן גינזבורג: לרדת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני לא יכולתי לראות אם הייתם או לא הייתם.

איתן גינזבורג: אפשר לבדוק את זה – אין לי דרך לבחון את הדבר הזה.

איתן גינזבורג: רק צריך להודיע לי בזמן ההצבעה.

איתן גינזבורג: ועל כן, אני קובע כי ההצבעה נשארת בעינה.

איתן גינזבורג: בעד – 25, נגד – 24, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותעבור לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

איתן גינזבורג: אני מבקש מחברי הכנסת לא למחוא כפיים במליאה ולא לבזות את הכנסת.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/1871/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק הדחת נציג ציבור התומך במאבק מזוין נגד מדינת ישראל (תיקוני חקיקה), של חבר הכנסת אלי כהן.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: אלי כהן, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות.

אלי כהן: תודה.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק שאני מעלה היום קובעת את הדבר הבסיסי, שמועמדים ברשויות המקומיות לא יתמכו בארגוני טרור ויכירו במדינת ישראל כמדינה יהודית ומדינה דמוקרטית.

אלי כהן: ההשוואה הזאת של חוק הרשויות המקומיות כבר נעשית בכנסת ישראל, וגם כאן נקבע שלא יוכלו להיות מועמדים שמתנגדים למדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

אלי כהן: בנוסף לכך, חוק-יסוד: הכנסת קובע, בתיקון מס' 44, הקרוי חוק ההדחה, שאפשר גם להדיח חבר כנסת שפועל כנגד מדינת ישראל.

אלי כהן: למעשה, כוונת החוק הזאת היא לעשות את אותן התאמות שיש בבחירה בכנסת ישראל גם ברשויות המקומיות.

אלי כהן: כולנו זוכרים את המקרה שאירע בחיפה, ששם היה חבר מועצת עיר בשם רג'א זעאתרה, מחד"ש, אם אני לא טועה, שבזמן שהחיילים שלנו נלחמים בלבנון, הוא מוציא הודעות תמיכה בחיזבאללה.

אלי כהן: זה מה שהוא עושה בזמן הזה.

אלי כהן: הגדילה לעשות ראשת העיר חיפה, שרצתה למנות אותו לסגן ראש עיר.

אלי כהן: כן, אתם שומעים טוב מאוד: רצתה למנות אותו, בנוסף לתפקידו כחבר מועצה, גם לסגן ראש עיר.

אלי כהן: כשהייתי שר הכלכלה והתעשייה הבהרתי שאם רג'א זעאתרה ימונה לתפקיד סגן ראש העיר, אני, בתור שר הכלכלה והתעשייה, אמנע מחיפה כל סיוע וכל תמיכה כלשהי, אם וכאשר הוא ימונה לסגן.

אלי כהן: בזכות הרעש שהיה, המחאה הציבורית שקמה, המינוי שלו נמשך ולא התקיים.

אלי כהן: אנחנו עכשיו, בהצעת החוק הזאת, רוצים למנוע אבסורד כזה בעתיד.

אלי כהן: אנחנו רוצים למנוע את האפשרות שיהיו בעוד רשויות מקומיות כאלה שתומכים בטרור, שלא מכירים במדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

אלי כהן: אני חייב לציין שהצעת חוק דומה הוגשה על ידי חברים בישראל ביתנו, על ידי עודד פורר ואחרים.

אלי כהן: הצעת חוק דומה הוגשה לפני כמה חודשים גם על ידי חברי הכנסת מימינה.

אלי כהן: הגישה אותה אילת שקד, הגיש אותה מתן כהנא, הגיש אותה אביר קארה, שנמצא עכשיו בטלפון ומדבר.

אלי כהן: כן, אביר, אתה גם חתום על ההצעה הזו, ואתה גם הגשת אותה.

אלי כהן: בעבר, אגב, לא תמכת בנושא של דמי אבטלה, כי אמרת שזה לא בדיוק אותה הצעה.

אלי כהן: מעניין מה יהיה לך לומר עכשיו גם בנושא הזה.

אלי כהן: ולכן, בואו נראה מה הם יעשו בדיוק עוד כמה דקות, בהצעת החוק הכל-כך מובנת מאליה, שמי שהוא תומך טרור לא יכול להיות ברשויות המקומיות.

אלי כהן: האם הם יתנגדו לאותה הצעה שאיתה הם הזדהו?

אלי כהן: חברים, אנחנו עוד מעט נראה את התשובה – אם הם בחרו בערכים, אם הם בחרו באידיאולוגיה, או שהם בחרו בכיסאות.

אלי כהן: אגב, אמורה להשיב על ההצעה חברת כנסת שחתומה עליה, השרה שקד, שהיום היא שרת הפנים.

אלי כהן: בואו נראה מה היא בדיוק תשיב על ההצעה, שהיא עצמה חתומה עליה.

אלי כהן: ואביר קארה, גם אתה חתום על אותה הצעה.

אביר קארה: – – – אלי, כל מה שתביא, אנחנו נצביע נגד.

אלי כהן: אבל, אביר, אין לך יותר ערכים.

אלי כהן: מכרת את הכול.

אלי כהן: לפני שלושה חודשים אתה הגשת את אותה הצעה.

אלי כהן: אבל מה קורה?

אלי כהן: אתם מכרתם את הערכים לטובת הכול.

אלי כהן: אתם מוכנים לעשות את הכול.

אלי כהן: למה?

אלי כהן: כי אתם לא קובעים.

אלי כהן: מי שקובע למעשה זה מנסור עבאס.

אלי כהן: ואם החוק הזה יעבור, מה יקרה?

אלי כהן: ברשויות המקומיות נציגים של התנועה האסלאמית ייפסלו, כי חלק מהם לא תומכים במדינת ישראל; חלק מהם תומכים בארגוני טרור.

אלי כהן: ולכן, מי שקובע בממשלה הזאת זה התנועה האסלאמית.

אלי כהן: ואנחנו רואים שגם בנט, גם שקד, גם לפיד, גם גדעון סער, גם ליברמן, גם גנץ, מתיישרים לפי דבר אחד: האם זה טוב לתנועה האסלאמית או רע לתנועה האסלאמית.

אלי כהן: רק מה שייטיב עם התנועה האסלאמית זה מה שיקרה.

אלי כהן: אגב, מה שאתם רוצים לעשות עכשיו זה לדחות.

אלי כהן: למה לדחות?

אלי כהן: על מנת להעביר את התקציב, כך שקודם כול יהיו הכיסאות, יהיו הג'ובים, יהיו התפקידים.

אלי כהן: ולכן, מכרתם את כל הערכים.

אלי כהן: נראה מה תעשה יושבת-ראש הקואליציה.

אלי כהן: אגב, אולי היא תגנוב גם לי את החוק, אבל היא תגיש אותו אחרי התקציב, כי עכשיו זה לא מתאים.

אלי כהן: עכשיו היא חייבת לעשות את מה שמנסור עבאס רוצה ודורש.

אלי כהן: וגם אתה, אביר, אנחנו נחכה לראות מה תצביע באותה הצעה זהה.

אלי כהן: זהה.

אביר קארה: – – –

אלי כהן: כי אתה מכרת הכול.

אלי כהן: מכרת את חיילי צה"ל, אביר קארה.

אלי כהן: מכרת את העצמאים.

אלי כהן: אתה מתנגד לדבר בסיסי, שתומכי טרור לא יהיו ברשויות המקומיות.

אלי כהן: למה אתה מתנגד?

אלי כהן: כי מנסור עבאס לא מאפשר לך?

אלי כהן: אתה לא קובע כלום.

אלי כהן: אתה, סילמן, האדון הזה – איך קוראים לזה – – – את הרב הרפורמי?

אלי כהן: אורבך.

אביר קארה: – – –

אלי כהן: אורבך.

אלי כהן: אתה לא קובע שום דבר.

אלי כהן: ולכן, מנסור עבאס מחייב אותך שיהיו נציגים ברשויות המקומיות שתומכים בטרור – זה מה שעשיתם.

אביר קארה: – – –

אלי כהן: אנחנו היינו ועשינו.

אלי כהן: אנחנו ממשלה יהודית.

אלי כהן: לא הלכנו כל היום לאבו מאזן.

אלי כהן: לכן, אני רוצה לומר לכם, כשאנחנו מוותרים – – –

אביר קארה: לא בטוח, אתם הלכתם – – –

יעקב מרגי: סגן השר, נא לאפשר לו לסיים.

אלי כהן: אני רוצה לומר לך, אדוני היו"ר, שזה לא רק – – –

אביר קארה: – – –

אלי כהן: אביר, אתה חתום על ההצעה.

אלי כהן: אדוני, תתעורר.

אלי כהן: אתה מושחת.

אלי כהן: מכרת את הערכים שלך, אין לך שום אידיאולוגיה – אפס.

אלי כהן: ואני רוצה לומר לכם שזו הממשלה המושחתת והמנותקת ביותר מקום המדינה.

אלי כהן: 31 שרים וסגני שרים על 57 ח"כים; 57 שנמצאים.

מאי גולן: – – –

אלי כהן: 53 מיליארד שקל למנסור עבאס.

אלי כהן: 2 מיליארד שקלים, כספים קואליציוניים, 2 מיליארד שקלים, לא היה מעולם סכום כזה בכנסת ישראל.

אלי כהן: שני שרים במשרד האוצר.

אלי כהן: לא אחד – שניים, והם לא מגיעים לכאן.

אלי כהן: 12 מיליון שקלים לחתולים, ואפס, אפס שקלים לחיילי צה"ל.

אלי כהן: תתביישו לכם.

אלי כהן: מעולם לא הייתה ממשלה מושחתת כמוכם.

אלי כהן: אגב – – –

דוד אמסלם: אתה שכחת את הנורבגים, אלי.

אלי כהן: אתה צודק, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: לא רק שרים, 30 נורבגים.

אלי כהן: אגב, אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת אמסלם, שזאת לא רק הממשלה המושחתת והמנותקת, זאת גם הממשלה הכי מסוכנת.

אלי כהן: ולמה?

אלי כהן: כי עומד בראשה מישהו שאין מה להפסיד.

אלי כהן: אין לו בוחרים, אין לו מפלגה.

אלי כהן: אני פעם הייתי מרצה למימון, וכשהייתי מרצה למימון היו אומרים שאם חברה נמצאת קרוב לפשיטת רגל, על קצת הכסף שיש לה היא תהמר.

אלי כהן: למה?

אלי כהן: אם לא, היא תפשוט רגל, ואולי יש סיכוי קטן שהיא תינצל.

אלי כהן: ולכן, נפתלי בנט, שאין לו תמיכה ציבורית, שאין לו ערכים, שהוא לא חייב לאף אחד, הוא ייקח סיכונים.

אלי כהן: הוא ייקח סיכונים בביטחון המדינה, הוא ייקח סיכונים בכלכלת המדינה, כי אין לו מה להפסיד, כי גם הוא יודע שאביר לא יהיה כאן – ואתה לא רלוונטי, מה שנקרא, בנושא הזה תהיו ותחלפו.

אלי כהן: אנחנו אחראים.

אלי כהן: אנחנו, יש לנו מצביעים.

אלי כהן: אנחנו מחויבים למשפחות שלנו, מחויבים לבוחרים שלנו, מחויבים למדינת ישראל.

אלי כהן: לכן אנחנו נתמוך היום בהצעת החוק הכל-כך בסיסית, שאומרת שתומכי טרור לא יהיו חברים ברשויות מקומיות.

אלי כהן: ההצעה הכי בסיסית, ההצעה הכי ברורה.

אלי כהן: אבל אני אגיד לכם, חבר הכנסת אמסלם, עכשיו אילת שקד נמצאת בפגישות עם ראשי ערים של הליכוד.

אלי כהן: אתה מבין, משחקים רגל פה רגל שם.

אלי כהן: אבל זה לא עובד, כשאתה מוכר את – היא צריכה להכיר את הליכודניקים.

אלי כהן: זה לא עובד כל היום להתקשר לראשי ערים ולדבר איתם.

אלי כהן: שתעלה לכאן אילת שקד, היא צריכה להשיב.

אלי כהן: בטח ישימו את השר שטרן או את השרה מירב כהן, שהם מסכנים; אילת שקד תרשום להם משהו, והם יצטרכו להקריא.

אלי כהן: היא מפחדת לבוא.

אלי כהן: הם מפחדים להיות בפני הציבור, מפחדים לדבר, מפחדים להגיד למה הצעת חוק כל כך בסיסית, הם מתנגדים לה.

אלי כהן: וכל אחד מכם שיושב כאן בקואליציה, תחשבו למה אתם מתנגדים.

אלי כהן: כי אתם שפוטים של מנסור עבאס.

אלי כהן: אם לא הייתם שפוטים של מנסור עבאס – –

יעקב מרגי: תודה.

אלי כהן: – – הייתם תומכים בהצעת החוק, שמונעת מתומכי טרור – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

יעקב מרגי: תודה.

אלי כהן: – – להיות חברים ברשויות המקומיות.

אלי כהן: אתם שפוטים שלו, ולא מעבר לזה.

אלי כהן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: [הצעת חוק פ/48/24; נספחות.

יעקב מרגי: ]

יעקב מרגי: להצעת החוק הזו מוצמדת הצעת החוק של חבר הכנסת שלמה קרעי.

יעקב מרגי: בבקשה.

שלמה קרעי: עוד פעם אתה?

איתן גינזבורג: התגעגעת?

איתן גינזבורג: לא התגעגעת?

איתן גינזבורג: קיווית שיהיה מישהו אחר?

שלמה קרעי: אני מקווה שתפרגן לי כמו מרגי בזמן.

איתן גינזבורג: קיווית שיהיה מישהו אחר?

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: מרגי מפרגן לי בחצי דקה.

איתן גינזבורג: מרגי הרבה יותר קשוח.

איתן גינזבורג: הוא תלמידו של יולי אדלשטיין.

איתן גינזבורג: הוא הרבה יותר קשוח.

שלמה קרעי: אז אני שמח לראות אותך.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך את חברתי קרן על הניצחון המזהיר שהנחלנו לכם, חברי קואליציה מנותקים, חברים שמנסים לדרוס אותנו כאן בכל דרך.

שלמה קרעי: ולמרות הדורסנות שלכם, למרות הצעדים – –

משה ארבל: הם הלכו לאכול.

משה ארבל: הם הלכו לאכול, הנורבגים.

שלמה קרעי: – – למרות הצעדים המבישים, האנטי-דמוקרטיים, שהגיעו אתמול לשיא בגיבוי של יושב-ראש הכנסת ובגיבוי של הייעוץ המשפטי לכנסת, עדיין יש לנו ניצחונות קטנים.

שלמה קרעי: חברים, השבת אנחנו מסכמים את מורשתם המופלאה של אברהם ושרה.

שלמה קרעי: הם עברו ניסיונות קשים ועמדו בהם בגבורה.

שלמה קרעי: יש יהודים גאים שלא ימכרו את עמם ואת מולדתם, וייאבקו בראש מורם על הערכים שלהם.

שלמה קרעי: ויש כאלו שיהפכו את אהבת השררה שלהם לאידיאל, שזה הדבר החשוב היחיד בשבילם.

שלמה קרעי: מסופר, בהקשר של רפורמת הכשרות, שעברה ואושרה היום, על רבי ישראל סלנטר, שהגיע לפונדק.

שלמה קרעי: שאל אותו בעל הפונדק, אמר לו: יש לי בהמה לשחוט, אתה מוכן, אתה יודע לשחוט?

שלמה קרעי: הוא אומר לו: לא, אני לא יודע.

שלמה קרעי: אחרי כמה שעות בא אליו רבי ישראל סלנטר, ואומר לו: אתה יכול להלוות לי רובל אחד?

שלמה קרעי: הוא אומר לו: תגיד, רובל – בעל הפונדק אומר לו: אני לא מכיר אותך, למה שאני אלווה לך רובל?

שלמה קרעי: הוא אומר לו: ישמעו אוזניך, לשחוט בהמה, דיני כשרות, שהתורה כל כך החמירה בהם, רק ראית אותי ואמרת: בוא תשחט לי, אבל רובל אחד אתה לא מוכן להלוות לי כי אתה לא מכיר אותי.

שלמה קרעי: מתן כהנא, ניר אורבך וכל החברים, שפעם היו להם ערכים תורניים של תורת ישראל, נתתם ליוליה מלינובסקי להקים עליכם בד"ץ מלינובסקי.

שלמה קרעי: היא צוחקת על כולכם ועל כולנו.

שלמה קרעי: היא אמרה שתיכנס באימ-אימא של הרבנות, ואתם שותקים.

שלמה קרעי: בושו לכם.

שלמה קרעי: דרכנו אינה דרככם.

שלמה קרעי: הממשלה האנטי-ציונית והאנטי-יהודית, שהושגה במרמה, בנוכלות ומתוך תערובת של תאוות שלטון וכיבודי שררה, תוך חבירה לגרועים שבאויבינו – עד כדי כך שאתם תצביעו נגד הצעת החוק הזו להדחת נציג ציבור התומך במאבק מזוין נגד מדינת ישראל – הממשלה שלכם תהיה קצרת ימים לא רק ברעיון אלא בפועל.

שלמה קרעי: אין לכם מנדט מעם ישראל להרוס ולקעקע את המדינה היהודית לטובת מדינת כל אזרחיה.

שלמה קרעי: אין לכם מנדט למכור את הנכסים הלאומיים שלנו בשביל חיבוק תקשורתי.

שלמה קרעי: אנחנו נמשיך להילחם כיהודים גאים על האמת ועל הנצח, כפי שעשינו גם השבוע בוועדות הכנסת, במליאה, ובכלים המעטים שהשארתם לרשותנו, כי אנחנו ממשיכי דרכם של אבותינו ואימותינו הקדושים, ששומרים על תורת ישראל – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

שלמה קרעי: – – ארץ ישראל ועם ישראל.

שלמה קרעי: הדורסנות שלכם ותאוות השררה שלכם לא יעזרו לכם.

שלמה קרעי: זה יסתיים בקרוב.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת שלמה קרעי.

איתן גינזבורג: תשיב בשם הממשלה השרה לשוויון חברתי השרה מירב כהן, בשם שרת הפנים.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש – – –

איתן גינזבורג: אני צריך לשאול אותך את השאלות האלה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

איתן גינזבורג: עד עשר דקות לרשותך.

מירב כהן: תודה.

מירב כהן: אז גם במקרה הזה אני אשיב בשמה של שרת הפנים אילת שקד.

מירב כהן: אדוני יושב-ראש הישיבה, כנסת נכבדה, עניינה של הצעת חוק זו היא בעצם להחיל את החוק החל כיום על פסילת נבחרים לכנסת על מועמדים לרשויות המקומיות, וכן שינויים נוספים ביחס לפסילת מועמדים וסגני ראשי מועצה.

מירב כהן: הצעת החוק הזו היא מאוד עקרונית.

מירב כהן: היא נוגעת בליבת יסודות הדמוקרטיה והזכות להיבחר, ולכן היא מעלה שאלות אידיאולוגיות כבדות משקל ביחס לנקודת האיזון העדינה בין זכות זו לזכותה של מדינת ישראל להגן על עצמה, ובשם זה בעצם ההצעה הגיעה.

מירב כהן: בנוסף, בעקבות מקרי עבר בעניין אכיפת פסילת מועמדים לכנסת עולות שאלות ביחס ליעילות המנגנון הקיים.

מירב כהן: לאור הדברים האלה הוצע בוועדת השרים לענייני חקיקה לקחת פרק זמן מסוים, ובמשך החודשים האלה לבחון לעומק את השאלות שההצעה הזו מעלה.

קריאה: – – –

מירב כהן: לא שומעים?

איתן גינזבורג: עכשיו שומעים.

איתן גינזבורג: כשאת מתקרבת, שומעים.

מירב כהן: אז אני אחזור על זה שוב.

מירב כהן: בעצם זו הצעה מאוד עקרונית, שנוגעת בדיוק באיזון בין הזכות להיבחר במדינת ישראל לבין הרצון שלנו להגן על עצמנו.

מירב כהן: ולכן הוצע בוועדת השרים לענייני חקיקה לקחת פרק זמן של כמה חודשים ולבחון את ההצעה הזו לעומק.

מירב כהן: רוצים בעצם גם לבדוק אם המנגנון הקיים היום הוא מנגנון יעיל, כי גם בכנסת ראינו שיש קושי במנגנון הקיים.

מירב כהן: ולכן, אחרי הדיון שהתקיים בוועדת שרים לחקיקה, הממשלה ביקשה עוד פרק זמן מסוים כדי לבחון את ההצעה הזו.

מירב כהן: אני רוצה, ברשותך, יושב-ראש הכנסת הזמני, במשמרת – – –

איתן גינזבורג: פשוט היושב-ראש.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: זהו.

מירב כהן: אני רוצה לנצל את הבמה החשובה הזו כדי לספר על כמה החלטות חשובות שהועברו בממשלה ביום ראשון האחרון, החלטות כבדות משקל.

מירב כהן: בישיבת הממשלה האחרונה אנחנו אישרנו תוכנית היסטורית, בהיקף של 30 מיליארד שקלים, תוכנית חומש לחברה הערבית.

מירב כהן: התוכנית הזו היא מאוד משמעותית לא רק בגלל היקף התקציבים שיש בתוכה, אלא בעיקר כי היא באה לשנות את השיטה ואת כללי המשחק ולהפוך את מדינת ישראל לשוויונית יותר.

מירב כהן: כיום יש פערים גדולים מאוד בין החברה היהודית לערבית – שיעורי עוני גדולים, תעסוקת נשים נמוכה, אזורים שבהם אפילו תחבורה ציבורית בקושי מגיעה.

מירב כהן: ולכן אנחנו חושבים שיש חשיבות אדירה לתוכנית כזו.

מירב כהן: לי באופן אישי, כשרה לשוויון חברתי, אני חושבת שזה בהחלט יסייע לצמצם את פערי השוויון בישראל.

מירב כהן: אבל גם אנשים שרואים את זה אחרת, וזה לא משנה באיזה צד הם במפה הפוליטית – ימין או שמאל – אני חושבת שלכולם צריך להיות ברור שבסוף, אם יש אנשים שגרים לידינו שחיים בעוני וללא תקווה, בסוף זה מביא לתופעות לא טובות.

מירב כהן: אני גם מאמינה שזה קשור לתופעת הפשיעה והאלימות שאנחנו רואים ברחובות, כי פשיעה ואלימות אי-אפשר למגר רק באמצעות שוטרים, פקחים, שופטים; פשיעה ואלימות צריך למגר גם בטווח הארוך על ידי יצירת תקווה, תקווה לאנשים – יצירת מקומות עבודה, הפחתת שיעורי העוני, שיפור מערכת החינוך.

מירב כהן: זה מה שאנחנו מבקשים לעשות באמצעות תוכנית החומש שהועברה בממשלה ביום ראשון האחרון.

מירב כהן: על התוכנית התקדימית הזאת חתומים 21 משרדי ממשלה.

מירב כהן: כל אחד מהמשרדים תרם את חלקו בתחומו והביא תוכנית מסודרת, והיא תצא אל הפועל בחמש השנים הקרובות.

מירב כהן: יש בתוכנית הזאת תחומים שבעבר לא טופלו בכלל במסגרת תכנית החומש הקודמת, אם זה תחומי הרווחה, הבריאות, הדיגיטל, האנרגיה ועוד נושאים חשובים אחרים.

מירב כהן: ברשותכם, אני אפרט קצת על מה שהתוכנית הזאת כוללת.

קריאה: – – –

מירב כהן: אז אני אפרט לאחר מכן.

מירב כהן: זה נושא חשוב שאני חושבת שבאמת אנחנו צריכים להיות מאוד גאים שהעברנו בממשלה האחרונה.

מירב כהן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשרה מירב כהן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלי כהן, אתה רוצה להשיב?

איתן גינזבורג: בבקשה, עד שלוש דקות, אדוני.

אלי כהן: השרה כהן, שמעתי את דברייך, שנאמרו בלחש רב, כי את בסך הכול השליחה.

אלי כהן: מה שקורה, מי שהייתה צריכה להשיב על אותה הצעה היא השרה אילת שקד, אבל אילת שקד מתייסרת, יש לה כאבי בטן, והיא לא יכולה להגיע להצבעה – אגב, היא גם נורבגית – על הצעה שהגישה.

אלי כהן: שמעתי שאמרתם שהצעת החוק שאתם הגשתם היא הצעת חוק דרקונית.

אלי כהן: הרי מה אומרת ההצעה?

אלי כהן: כמו בכנסת, שמי שתומך בטרור לא יוכל להתמודד ברשויות המקומיות.

אלי כהן: הדבר הזה, כפי שאמרתי, נובע מכך שיש לנו 57 חברים בקואליציה שהם שפוטים של התנועה האסלאמית, ואתם שפוטים אחד-אחד של מנסור עבאס.

מנסור עבאס: – – –

אלי כהן: הם שפוטים שלך.

יאיר גולן: – – –

אלי כהן: אני מתבייש שאתה היית סגן הרמטכ"ל כשאתה תומך בכך שתומכי טרור יהיו ברשויות המקומיות.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: סגן השר גולן, תודה רבה.

אלי כהן: איך אתה היית סגן הרמטכ"ל?

אלי כהן: בושה שאתה היום תצביע בעד שתומכי טרור יהיו ברשויות המקומיות.

יאיר גולן: – – –

אלי כהן: אתה היית סגן הרמטכ"ל.

אלי כהן: תאמין לי, אנחנו צריכים כולם להגביר את התפילות, ברגע שאני יודע שהיית שם.

קטי קטרין שטרית: – – –

אלי כהן: אנחנו צריכים כולם לברך על שלא התמנית.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כהן, בוא – –

אלי כהן: חבר הכנסת כהן?

איתן גינזבורג: – – בוא תקפיד.

אלי כהן: אני אגיד את מה שאני אומר.

אלי כהן: בינתיים אתה יכול להעיר לו, אדוני היו"ר.

דוד ביטן: למה אתה מפריע?

דוד ביטן: למה אתה מפריע?

אלי כהן: בינתיים אתה יכול להעיר לו, אדוני היו"ר.

איתן גינזבורג: אני הערתי לו.

איתן גינזבורג: כנראה שלא שמת לב.

אלי כהן: אדוני היו"ר, אתה צריך לעשות סדר.

איתן גינזבורג: כנראה שלא שמת לב.

איתן גינזבורג: כנראה שלא שמת לב.

איתן גינזבורג: כנראה שלא שמת לב.

דוד ביטן: למה אתה מפריע לו?

יוסף טייב: – – –

אלי כהן: לא, לא.

אלי כהן: לכן בושה, בושה.

אלי כהן: אתה, שתומך – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שיין, שב, בבקשה.

אלי כהן: אדון שיין, זה היה חוק של המפלגה שלך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קריב, תודה.

אלי כהן: לכן אני רוצה לומר ל-57 השפוטים של התנועה האסלאמית – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קריב, סגן השר גולן, תודה.

אלי כהן: הינה מגיע עוד שפוט של התנועה האסלאמית.

אלי כהן: אדוני היו"ר, אני רוצה להשלים את דבריי.

איתן גינזבורג: אתה משלים, אתה מדבר.

איתן גינזבורג: יש לך עוד 55 שניות.

אלי כהן: לא, יש הפרעות.

דוד אמסלם: – – –

אלי כהן: חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: – – – תן לו עוד פעם 20 מיליון.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, אתה מפריע לחברך.

דוד אמסלם: – – – תן לו, תן לו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, הוא מבקש את תשומת ליבך.

אלי כהן: הלאה.

אלי כהן: אני רוצה רק לחזור על דבריי ל-57 השפוטים של התנועה האסלאמית שיש בקואליציה, שעכשיו יצביעו בעד שתומכי טרור יוכלו להיות ברשויות המקומיות.

אלי כהן: אותם אנשים שהגישו את הצעת החוק – נפתלי בנט, שהוא שפוט, עידית סילמן, שהיא שפוטה, וחתומה גם היא על הצעת החוק, ניר אורבך, שגם הוא שפוט, אביר קארה, שמוכר עוד דבר – וגם אתה שפוט.

אביר קארה: – – –

אלי כהן: אתה חתום על ההצעה הזאת.

אלי כהן: אתה שפוט של מנסור עבאס.

אלי כהן: אתה שפוט.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אלי כהן: בכל זאת אני רוצה לומר – – –

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

אלי כהן: חברים – – –

איתן גינזבורג: תודה, לא להפריע.

אלי כהן: חברים.

אלי כהן: אורבך, עם ישראל לא ישכח שאתה שפוט שלהם, שאתה תומך.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני.

אלי כהן: אבל יש צדיק אחד בסדום, שזה עמיחי שיקלי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קריב, תודה רבה.

אלי כהן: תתביישו לכם שאתם תומכים בתומכי טרור, כל אחד מכם.

אלי כהן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אלי כהן.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

דוד אמסלם: העיקר הנסיעה לדובאי.

דוד אמסלם: תסביר לו, קארה.

דוד אמסלם: מה זה קשור, טרור?

דוד אמסלם: העיקר הנסיעה לדובאי, והסוס.

דוד אמסלם: בפעם הבאה תטיס איתך את הסוס לדובאי.

אביר קארה: – – –

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תכף נגיע גם להצעה הזאת, אבל לפני כן, תראו איזו ממשלה של נוכלים.

שלמה קרעי: יאיר, ראש הממשלה החלופי, זה איש שלך שאמר, וגם אתה בעבר אמרת:

שלמה קרעי: אנחנו לא ניקח כספים קואליציוניים, בדגש על לא.

שלמה קרעי: ותראו מה הוא אמר היום: השינוי הגדול הוא ביעדים.

שלמה קרעי: אנחנו מעבירים למטרות חברתיות.

שלמה קרעי: הכספים הקואליציוניים – אצלנו הכול מותר: הנורבגים, והמינויים לחבר'ה.

שלמה קרעי: הכול מותר אצלנו.

דוד אמסלם: שכירת מטוסים, שוכר מטוסים.

אלי כהן: שכירת מטוסים, טיסות לחו"ל – ממשלה מעופפת שמבזבזת את כספי הציבור.

דוד אמסלם: לא נעים לו – – – נוסע לחו"ל עם עוד 100 איש, 50.

דוד אמסלם: שוכר מטוסים מקצועי.

שלמה קרעי: אבל אתה יודע, אדוני היושב-ראש, מילא אם היה מדובר רק בכסף, אבל זה לא כסף.

שלמה קרעי: אתה יודע את זה, ושר הביטחון שלך יודע.

שלמה קרעי: הכרזתם על שישה ארגונים כארגוני טרור, ומה באים כאן החבר'ה שלכם כאן מהקואליציה?

שלמה קרעי: תוקפים אתכם – מהעבודה, ממרצ, מרע"מ.

שלמה קרעי: זאת ממשלה שתלויה בכאלה שהם תומכי טרור.

שלמה קרעי: והינה, עכשיו אנחנו מביאים הצעת חוק.

שלמה קרעי: מה הצעת החוק אומרת?

שלמה קרעי: להדיח נציג ציבור שתומך במאבק מזוין נגד מדינת ישראל.

שלמה קרעי: אתה הולך להצביע נגד?

שלמה קרעי: עכשיו הכרזתם על שישה ארגוני טרור.

שלמה קרעי: נציג טרור שתומך במאבק נגדך, רוצה להשמיד אותך, אתה מוכן לאפשר לו להמשיך ולכהן?

שלמה קרעי: אתם השתגעתם?

שלמה קרעי: אתם ביטחוניסטים?

שלמה קרעי: רם בן ברק, יאיר גולן, איבדתם את כל הערכים שלכם?

שלמה קרעי: מה נהיה איתכם?

שלמה קרעי: לאן הגענו?

רם בן ברק: – – –

שלמה קרעי: לא איבדת?

שלמה קרעי: אתה מוכן להצביע בעד נציג ציבור שתומך במאבק מזוין נגד מדינת ישראל?

רם בן ברק: מי יגדיר אותו?

רם בן ברק: אתה תגדיר אותו?

שלמה קרעי: בוא נדון על זה, אבל אתה מסכים לעיקרון שצריך להדיח אותו?

שלמה קרעי: אז תצביע בעד בקריאה הטרומית – – –

רם בן ברק: בעיניים שלך גם אני תומך טרור, לא?

רם בן ברק: אולי גם אני לא יכול להיות?

שלמה קרעי: אני לא אמרתי שאתה תומך טרור, רם בן ברק.

שלמה קרעי: לא אמרתי, למרות שעשית טעות חמורה ולקחת יועצת משפטית שהיא תומכת טרור, וגילית לה את כל רזי הביטחון של מדינת ישראל.

שלמה קרעי: זאת טעות קשה שעשית.

מיכל רוזין: – – –

שלמה קרעי: מיכל רוזין, את מתכוונת להצביע בעד נציגי ציבור?

שלמה קרעי: אתם תלויים במנסור עבאס, אתם תלויים באחים המוסלמים.

שלמה קרעי: תגיד, יאיר גולן, אתה הרמת טלפון למועצת השורא, שאלתם אותם אם להצביע בעד או נגד נציג ציבור שתומך במאבק מזוין נגד מדינת ישראל?

יאיר גולן: – – –

שלמה קרעי: אני אמרתי שזה הוא?

יאיר גולן: למה אתה משמיץ?

איתן גינזבורג: תודה רבה.

שלמה קרעי: אתה התקשרת למועצת השורא?

שלמה קרעי: אז בואו נראה אתכם.

רם בן ברק: – – –

שלמה קרעי: תתמכו, תגנו טרור, תצביע בעד הצעת חוק שרוצה להדיח נציג ציבור כזה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

שלמה קרעי: תתביישו לכם, כולכם תלויים במועצת השורא, באחים המוסלמים.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: הזמן עבר.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה שמית, לפי בקשת 20 חברי כנסת.

איתן גינזבורג: אני מבקש ממזכירת הכנסת לקרוא בשמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד

איתן גינזבורג: עליזה בראשי, אני מבקש ממך לרדת ממדרגות המליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – נגד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד גלעד קריב – אינו נוכח שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד

מנסור עבאס: מזכירת הכנסת תקרא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת בנימין נתניהו – בעד איימן עודה – אינו נוכח יצחק פינדרוס – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח גלעד קריב – אינו נוכח שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מנסור עבאס: חברי הכנסת, עד שנקבל את התוצאות, ברשותכם, חברי הכנסת, גם בימין – חבר הכנסת אלי כהן וחבר הכנסת שלמה קרעי אמרו דברים מאוד קשים, לא רק שמעליבים – גובלים בהסתה, גם עליי, גם על רע"מ.

מנסור עבאס: אני מבין את הצורך הפוליטי של הליכוד היום לנגח את הממשלה דרך התנועה האסלאמית.

מנסור עבאס: הפסקנו להיות רע"מ, עכשיו אנחנו התנועה האסלאמית.

משה ארבל: רד מהכיסא – תעמוד פה – – – אתה מבזה – – –

קטי קטרין שטרית: תעבור לפה, תדבר מפה.

קטי קטרין שטרית: תגידו, מה קרה לכם?

משה ארבל: אתה עכשיו יושב-ראש הישיבה, אתה לא איש פוליטי.

משה ארבל: תכבד את הכיסא שאתה יושב עליו.

משה ארבל: אתה יושב על כיסא יושב-ראש הכנסת – – –

מנסור עבאס: עכשיו.

מנסור עבאס: לא.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: אתם מסיתים נגדנו.

מנסור עבאס: הפכנו לתומכי טרור.

משה ארבל: – – – תדבר מפה – – –

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: זכותי לדבר.

משה ארבל: – – – אתה חצוף.

משה ארבל: תרד, תדבר מפה.

משה ארבל: תרד, תדבר מפה.

מנסור עבאס: משה ארבל, תירגע.

מנסור עבאס: תירגע, משה.

מנסור עבאס: קודם כול בתקנון של התנועה האסלאמית, קבענו, מ-30 שנה, שאנחנו שומרים על החוק.

קטי קטרין שטרית: תדבר מפה – מפה.

מנסור עבאס: שומרים על החוק, גם הרשמי של המדינה, וגם על החוק השרעי.

קטי קטרין שטרית: – – – זה לא יאומן – – – אתם עוברים על כל התקנון – – –

מנסור עבאס: אבל אני רוצה להגיד לכם – –

דוד אמסלם: אתה מגנה את חמאס?

דוד אמסלם: אתה מגנה את חמאס?

מנסור עבאס: – – את הנאום שקרא בנימין נתניהו בבלפור מולי על השותפות בין הליכוד לרע"מ, וכתב אותו יואב קיש, אני לא אשכח.

קטי קטרין שטרית: מיקי, מה הולך שם?

קטי קטרין שטרית: מה הולך שם?

קטי קטרין שטרית: זה לא נורמלי.

מנסור עבאס: עכשיו אתם רוצים להציג אותנו כתומכי טרור?

יואב קיש: אני מבקש להגיב.

מנסור עבאס: אני אתן לך אחר כך להגיב.

מנסור עבאס: יואב, אתה כתבת את הנאום.

קריאות: – – –

יואב קיש: אני אגיד הכול.

יואב קיש: אני אגיד הכול.

יואב קיש: הכול.

מנסור עבאס: אמרתי לך, שראש הממשלה אז – יש בזה חזון, שותפות ליכוד ורע"מ.

יואב קיש: הכול.

יואב קיש: אתה תיתן לי חמש דקות לדבר.

מנסור עבאס: אני אתן לך עשר דקות.

יואב קיש: תודה.

מנסור עבאס: הוא הקריא לי את הנאום.

מנסור עבאס: אני אומר לך, איזה נאום נפלא.

מנסור עבאס: אתה אומר לי: אני כתבתי את זה.

מנסור עבאס: זה מה שהיה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: עכשיו אני רוצה להוסיף עוד דבר.

קריאות: – – –

קריאה: מיקי, מיקי – – –

קטי קטרין שטרית: לאן הבית הזה הידרדר?

קטי קטרין שטרית: לאן הבית הזה הידרדר?

מנסור עבאס: לא, חברי הכנסת.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: הקראת לי את זה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: אני גם אתן לך להגיב.

מנסור עבאס: אני אתן לכם.

מנסור עבאס: אתם יודעים שאני סגן יושב-ראש הכנסת היחידי שנותן לכם זמן נוסף, בניגוד לתקנון.

מנסור עבאס: אני נותן לכם להתבטא.

יואב קיש: אני אעלה – – –

מנסור עבאס: אני נותן לכם.

מנסור עבאס: אני לא משתיק אתכם.

מנסור עבאס: עכשיו, אנחנו נחזור לתוצאות.

מנסור עבאס: אתם רוצים עוד תוספת?

מנסור עבאס: עוד תוספת, אדוני ראש הממשלה החליפי.

מנסור עבאס: תחזרו לשני המאמרים של מוציא דברו של ראש הממשלה לשעבר.

מנסור עבאס: אתם מכירים אותו?

קטי קטרין שטרית: מיקי, תגיד, זה נורמלי?

קטי קטרין שטרית: זה נורמלי?

קטי קטרין שטרית: תגיד לי.

מנסור עבאס: אשל.

מנסור עבאס: שני מאמרים, במקור ראשון ובעיתון הארץ.

מנסור עבאס: הוא רוצה שאהיה חלק מצוות המשא ומתן עם הפלסטינים.

מנסור עבאס: עכשיו אתם מסיתים נגדנו?

מנסור עבאס: תחזרו לשני המאמרים.

מנסור עבאס: מספיק.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: בואו ננהל דיון פוליטי ענייני, ללא הסתות.

מנסור עבאס: די כבר.

מנסור עבאס: זהו.

מנסור עבאס: אני חוזר לממלכתיות.

מנסור עבאס: אני חוזר לממלכתיות.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת, ברשותכם, התוצאות הן כדלקמן: 46 חברי כנסת בעד, 59 חברי כנסת נגד.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: אחרי ההצבעה.

מנסור עבאס: הודעה אישית – אחרי הצבעה.

מנסור עבאס: כמה שיאפשר לכם התקנון – ניתן לכם.

מנסור עבאס: יש עכשיו הצבעה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: הממשלה מבקשת הצבעה שמית על הצעת חוק הדחת נציג ציבור התומך במאבק מזוין נגד מדינת ישראל (תיקון חקיקה), של חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי מזכירת הכנסת.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: ואם תמשיכו בהסתה, יש לי עוד הרבה מה להגיד.

מנסור עבאס: יש לי עוד הרבה מה להגיד.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: סליחה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: בקשה.

מנסור עבאס: הצבעה שמית.

מנסור עבאס: אדוני יושב-ראש הכנסת, אם, ברשותך – אתה רוצה לנהל את הישיבה, אני – – –

קריאות: – – –

דסטה גדי יברקן: כבשת – – –

קריאות: – – – הביתה.

קריאות: הביתה.

קריאות: לך.

קריאות: לך.

קריאות: לך.

קריאות: חתיכת בושה.

קריאות: לכו מפה – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן ברק, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת סילמן.

קריאות: – – – לך.

קריאות: לך.

מיקי לוי: אחרי ההצבעה, אדוני.

מיקי לוי: אחרי ההצבעה אני אאפשר.

מיקי לוי: בבקשה, שקט במליאה.

מיקי לוי: אחרי ההצבעה אני אאפשר.

מיקי לוי: נא לשבת, בבקשה.

מיקי לוי: אני מבקש לשבת.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה.

מיקי לוי: הממשלה רוצה הצבעה שמית או אלקטרונית?

מיקי לוי: אלקטרונית.

מיקי לוי: נא לשבת.

מיקי לוי: ההצבעה היא הצבעה אלקטרונית.

מיקי לוי: אני מפעיל את השעון.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: נא לשבת.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אני מפעיל את השעונים.

מיקי לוי: הצבעה אלקטרונית.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 46

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 57, בעד – 46.

מיקי לוי: הצעת החוק לא עברה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: – – –

מיקי לוי: גם כשהוא הזכיר שם, כי עלתה הצעת החוק – הגשת את הצעת החוק – הוא הזכיר את חבר הכנסת נתניהו.

דוד אמסלם: הוא אישר לו עשר דקות.

אלי כהן: יש כללים.

אלי כהן: תעמוד בכללים.

מיקי לוי: חבר הכנסת נתניהו, בבקשה.

יואב קיש: לא, סליחה, הוא הזכיר אותי.

בנימין נתניהו: הוא ביקש קודם, אז אני נותן לו.

קריאות: – – –

מיקי לוי: – – – הוא הזכיר אותך כבדרך אגב.

מיקי לוי: חבר הכנסת נתניהו, בבקשה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אנחנו נקבע.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: אני קובע מי עולה.

מיקי לוי: בבקשה, אני מזמין אותך.

אלי כהן: מה זה אתה קובע?

אלי כהן: יש כללים.

מיקי לוי: מי אישר לך?

יואב קיש: – – –

מיקי לוי: אני בודק.

מיקי לוי: לא ידעתי.

מיקי לוי: אלי, שב, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עבאס, אתה אישרת לקיש?

מיקי לוי: אוקיי, בבקשה, חבר הכנסת קיש.

דוד אמסלם: כמה אישרת לו?

דוד אמסלם: כמה?

דוד אמסלם: עשר דקות.

שלמה קרעי: מיקי, מיקי, הוא אמר שהוא ייתן לו עשר דקות.

מיקי לוי: אני נותן לו מה שהוא – – –

אלי כהן: לא, גם לי.

מיקי לוי: הוא לא אישר לך.

מיקי לוי: בבקשה.

אלי כהן: הוא אישר, אישר.

יואב קיש: חברים, אני שמח שבאמת קודם כול במליאה יש אנשים, ויש הזדמנות לומר אחת ולתמיד את האמת הפשוטה.

יואב קיש: אני אומר לכם מילה במילה, ואני לא מסתיר כלום.

יואב קיש: הינה, מנסור, אתה יושב פה מולי.

יואב קיש: מנסור, אתה יושב מולי, ואני אגיד בדיוק מה היה בין הליכוד לבין מנסור עבאס.

יואב קיש: ראשית, אני אגיד מה אין, ומה לא היה: מעולם לא ביקשנו מכם להצטרף לממשלת ליכוד.

קריאות: – – –

יואב קיש: תמיד אמרנו לכם: אתם תהיו מעל ה-61.

יואב קיש: זה מה שהיה.

יואב קיש: בוא נתחיל מהדבר הכי פשוט, הכי בסיסי.

מנסור עבאס: – – –

בנימין נתניהו: אמרתי לכם שאתם לא תצטרפו.

יואב קיש: ויותר מזה – האמת היא אמת פשוטה.

יואב קיש: אי-אפשר להתכחש לאמת, מנסור.

יואב קיש: אמרנו לך – – –

מיקי לוי: בבקשה, אני מבקש שקט.

מיקי לוי: סמי אבו שחאדה, שקט.

מיקי לוי: קריאה ראשונה.

יואב קיש: אני רוצה כן להמשיך, ואני פונה מעל הבמה הזו לאזרחי ישראל הערבים, כי הליכוד אמר לאזרחי ישראל הערבים – לא לרשימה האסלאמית, לא לייצוג פה בכנסת – אמרנו שאנחנו רואים בכם אזרחים שווי זכויות, והלכנו וביקרנו בכפרים ובערים.

יואב קיש: וכן, הובלנו לפני כן תוכנית חומש של 5 מיליארד שקלים.

יואב קיש: והעניין הזה, על זה דיברנו.

יואב קיש: מעולם לא הבטחנו לכם את הכניעה הזאת בממשלה הזאת.

גבי לסקי: על מה אתה מדבר?

יואב קיש: מעולם לא דובר על הסכם כניסה לממשלה.

יואב קיש: רצינו תמיכה בבחירה ישירה, זה הדבר היחידי – בחירה ישירה, שהעם יבחר את מי שהוא רוצה שינהיג אותו.

יואב קיש: הרי ברור לכם מה היה קורה במצב הזה.

יואב קיש: להציג אותנו כשונאי ערבים לא ניתן לכם.

יואב קיש: אנחנו לא שונאים ערבים; אנחנו בעד אזרחי ישראל הערבים, זכויות שוות וחובות, ואנחנו נקפיד על זה.

יואב קיש: אבל מעולם מעולם לא הצענו לכם להיות חלק מהממשלה.

יואב קיש: מעולם לא הצענו לכם להוביל את ועדת הפנים.

יואב קיש: מישהו דיבר על ועדת הפנים?

יואב קיש: כן, נפגשנו.

יואב קיש: אני חייב לומר עוד דבר לחבריי בליכוד.

יואב קיש: אני חייב לומר לכם דבר אחד.

גבי לסקי: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת לסקי, שקט, בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, תשבי, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

יואב קיש: ופה חשוב שתבינו את התפיסה, בעיניי – בין הרשימה המשותפת, שהנציגים שלה נמצאים פה, לרשימה האסלאמית.

יואב קיש: הרשימה המשותפת – –

מנסור עבאס: רע"מ, רע"מ.

יואב קיש: – – רע"מ, רע"מ בראשות מנסור עבאס, הרשימה המשותפת, מה שאתם רואים – זה מה שאתם מקבלים.

יואב קיש: מאוד פשוט.

יואב קיש: רע"מ – חבר הכנסת מנסור עבאס, אני אומר לכם ברמה האישית, הוא ידיד שלי.

יואב קיש: הוא איש נחמד, הוא מכבד.

יואב קיש: הוא מתנהג בצורה אישית מכבדת ומכובדת, והוא תמיד יקבל ממני את היחס הזה.

יואב קיש: אבל ברמה הפוליטית הם הרבה יותר מסוכנים מהמשותפת.

יואב קיש: בחיבוק הדוב שלהם הם מובילים את אותה אג'נדה.

יואב קיש: הם לא רואים בעיניים מה זה להיות ציוני.

יואב קיש: זה לא מעניין אותם – והוא גאה בזה.

יואב קיש: אין להם שום קשר למדינה היהודית.

יואב קיש: הם עושים מאבק מתוך הקואליציה למחוק את הזהות היהודית של מדינת ישראל, והם עושים את זה בחיבוקים ונישוקים.

יואב קיש: ומהדבר הזה – כמה שאני מעריך אותך ברמה האישית, אני אומר לחבריי בימין: תיזהרו מרע"מ, הם הרבה יותר מסוכנים.

יואב קיש: התנועה האסלאמית עשתה את זה במקומות אחרים; הם עושים את זה בישראל.

יואב קיש: במדינות ערביות אחרות זרקו אותם מהשלטון אחרי מאבקים ומהפך עקוב מדם – –

דסטה גדי יברקן: הם מחוץ לחוק בירדן ובמצרים.

יואב קיש: – – ופה, אתם, מפלגות הקואליציה, נותנים על מגש הכסף.

יואב קיש: אתם, על מגש הכסף מוסרים להם את מדינת ישראל.

יואב קיש: ואתם נפלתם שבי לחיבוק ולנחמדות.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם: הם אנשים נחמדים, אבל האג'נדה שלהם מסוכנת לא פחות.

יואב קיש: ואני אומר לכם את זה אחרי שישבנו ודיברנו וראינו.

יואב קיש: ולא הבטחנו להם להצטרף לממשלה.

יואב קיש: זה לא היה בשום רגע.

יואב קיש: לא ביקשנו מהם להיות איתנו בממשלה.

יואב קיש: רצינו להיות מעל 61.

יואב קיש: אמרנו: נהיה מעל 61 – תבואו.

יואב קיש: ואתם עשיתם את הטעות, ואתם על הברכיים – – –

מיכל רוזין: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, בבקשה.

יואב קיש: אתם כנועים להם, אתם על הברכיים.

יואב קיש: בתקציבים קושניר מפרפר, ליברמן מפרפר.

מיכל רוזין: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, קריאה ראשונה.

יואב קיש: בפנים אילת שקד נכנעת ומפרפרת ומוכרת את השטחים ועושה הכול.

יואב קיש: אתם פשוט תלויים בהם לכיסאות שלכם, וזה כל ההבדל מהליכוד, שלא היה מוכן להיות במקום הזה.

יואב קיש: אני אומר לכם, אנחנו לא ויתרנו על לבדוק; אנחנו לא ויתרנו על לבדוק ולתהות על קנקנם.

אוסאמה סעדי: – – –

יואב קיש: כי הם אמרו: אנחנו דואגים רק לאזרחים.

יואב קיש: אנחנו, הליכוד, דואגים לאזרחים הערבים במדינת ישראל – –

מיקי לוי: משפט סיכום, בבקשה.

יואב קיש: – – אל תתבלבלו, אבל לא ניכנע.

יואב קיש: לא על חשבון החלום הציוני.

יואב קיש: את מגש הכסף שלנו אנחנו לא ניתן לרשימה המשותפת ולא לרשימה האסלאמית.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נתניהו.

מיקי לוי: לא, לא מחיאות כפיים, בבקשה.

דוד אמסלם: למה שם מותר?

דוד אמסלם: הבוס שלך – – –

מיקי לוי: אז גם על הבוס שלי אני אומר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אמרתי באופן כללי.

מיקי לוי: אל תטיף לי מוסר.

מיקי לוי: הבנתי.

דוד אמסלם: אל תעשה לי ככה.

דוד אמסלם: אל תעשה לנו ככה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נתניהו, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נתניהו, אתה מעוניין?

מיקי לוי: חבר הכנסת נתניהו.

בנימין נתניהו: הוא אמר את כל מה שיש לי להגיד.

מיקי לוי: הוא אמר את כל מה שהיה.

מיקי לוי: יופי, נהדר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני ממשיך בסדר-היום.

שלמה קרעי: היושב-ראש, היושב-ראש, היושב-ראש, מיקי, לא יכול להיות – – –

מיקי לוי: הצעת חוק לעידוד תחבורת אופניים, התשפ"א–2021, של חבר הכנסת יריב לוין.

מיקי לוי: תשיב שרת התחבורה והבטיחות בדרכים מרב מיכאלי.

מיקי לוי: חבר הכנסת לוין, בבקשה.

שלמה קרעי: הייתה הצעת חוק של אלי כהן ושלי, ומנסור עבאס תקף אותנו, ואתה לא מאפשר לנו הודעה אישית.

מיקי לוי: תשב, בבקשה.

מיקי לוי: שב, שב.

שלמה קרעי: תפסיק לרמוס אותנו.

שלמה קרעי: אתה לא יכול לעשות מה שאתה רוצה.

מיקי לוי: שב, בבקשה.

שלמה קרעי: אתה חרפה לבית הזה.

מיקי לוי: צא החוצה.

מיקי לוי: צא החוצה.

מיקי לוי: צא החוצה.

דוד אמסלם: אין דבר כזה.

דוד אמסלם: אין דבר כזה.

קריאה: ככה זה בדיקטטורה.

מיקי לוי: תתבייש לך.

מיקי לוי: תתבייש לך.

דוד אמסלם: אתה תקרא אותו לסדר – – –

שלמה קרעי: אתה חרפה לבית הזה.

שלמה קרעי: תתבייש לך.

שלמה קרעי: תתבייש.

מיקי לוי: צא החוצה.

מיקי לוי: צא החוצה.

מיקי לוי: צא החוצה.

מיקי לוי: החוצה.

מיקי לוי: החוצה.

שלמה קרעי: תתבייש לך.

דוד אמסלם: אתה קראת אותו שלוש פעמים לסדר?

שלמה קרעי: הוא לא קרא אותי שלוש פעמים.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

מיקי לוי: אני לא צריך.

דוד אמסלם: אנחנו לא מסכימים.

דוד אמסלם: אתה קראת אותו לסדר?

מיקי לוי: שב, בבקשה.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: אתה קראת אותו לסדר?

מאי גולן: אבל מה זה הדיקטטורה הזאת?

אלי כהן: תתבייש לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת כהן, החוצה; חבר הכנסת אמסלם, החוצה; חבר הכנסת אמסלם, החוצה.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: תתבייש.

קריאה: בושה של יושב-ראש.

אמיר אוחנה: תתביישו לכם.

אמיר אוחנה: גועל נפש.

דוד אמסלם: תוציא את השורה, את השורה.

פטין מולא: זה לא מתאים לך.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כהן – – – החוצה, החוצה.

מיקי לוי: עכשיו, החוצה.

קריאה: אתה מוציא את כולם.

קריאה: זה לא בסדר.

מאי גולן: – – –

מיקי לוי: גולן, החוצה.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, לצאת החוצה.

מיקי לוי: שמעתי אותך.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, החוצה.

מיקי לוי: שמעתי אותך.

מיקי לוי: שמעתי.

מיקי לוי: החוצה.

מיקי לוי: תודה.

מאיר פרוש: אפס.

מאי גולן: אתה לא ראוי לנהל את הבית הזה.

מאי גולן: אתה דיקטטור קטן ועלוב, זה מה שאתה – מוציא אנשים כאילו שהם כלבים.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, החוצה.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, החוצה, ואל תיכנסי עד שתקבלי ממני רשות.

מיקי לוי: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

יריב לוין: כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אדוני, כמדומני, אמר שתשיב שרת התחבורה והבטיחות בדרכים, אבל בהתאם לשפל שהכנסת הזאת דורדרה אליו על ידי הקואליציה והממשלה הזאת, השרה, אדוני היושב-ראש, איננה נמצאת פה.

יריב לוין: אז מה אדוני מציע שאני אעשה?

יריב לוין: מה הטעם שאנמק את ההצעה, מה הטעם?

יריב לוין: אין טעם, אדוני.

יריב לוין: בשביל מה לקיים את הקרקס הזה?

מיקי לוי: להחלטתך, חבר הכנסת יריב.

יריב לוין: זה לא החלטתי.

יריב לוין: איפה השרה שאמורה להשיב?

יריב לוין: אני שואל.

מיקי לוי: מחליפה אותה השרה מירב כהן.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, זה באמת רציני?

יריב לוין: זה באמת רציני?

מיכל רוזין: אתה יכול – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, לא להפריע.

מיקי לוי: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכל רוזין, זה באמת רציני?

יריב לוין: זה באמת רציני?

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: יש איזה טעם שאני בכלל אנמק את ההצעה, בהיעדרה של השרה?

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תענה לי אתה – יש טעם שאני אעשה את זה?

יריב לוין: אין שום טעם, שנינו יודעים.

יריב לוין: אז אני לא אעשה את זה, אין שום טעם.

מיקי לוי: היו ימים שגם אחרים – – –

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שכאשר שרה לא נמצאת – –

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: – – מאז ומעולם – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, החוצה, בבקשה.

מיקי לוי: (חברת הכנסת מיכל רוזין יוצאת מאולם המליאה.

מיקי לוי: )

יריב לוין: מאז ומעולם היה נהוג שהיא מודיעה שהיא לא יכולה והיא מבקשת שנדחה את העניין בשבוע כדי שהיא תוכל להיות כאן.

יריב לוין: אני חושב שזה מינימום של התנהגות ומינימום של התנהלות.

מיקי לוי: מניסיוני האישי, גם לי הגיבו שרים שלא היו קשורים.

יריב לוין: כן, אבל אני מניח שאמרו לך שכך יהיה המצב.

מיקי לוי: לא בטוח.

יריב לוין: אני גם זוכר כמה דברים.

יריב לוין: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מצטער, אני פשוט לא רואה שום טעם לנמק את ההצעה.

מיקי לוי: אתה רוצה למשוך?

יריב לוין: אני לא מושך שום דבר, אני פשוט לא רואה טעם.

יריב לוין: תעשו מה שאתם רוצים, אין שום טעם.

מיקי לוי: חבר הכנסת לוין, אתה רוצה להציג את החוק או אתה מבקש למשוך אותו?

מיקי לוי: אתה לא רוצה להציג אותו?

קריאה: אז זה יורד מסדר-היום.

מיקי לוי: חברים, אני מכיר.

מיקי לוי: הצעת החוק של חבר הכנסת יריב לוין, מכיוון שלא הוצגה על ידו, ירדה מסדר-היום.

מיקי לוי: לא לא לא, חבר הכנסת פרוש, אני לא אתן לך לעשות את זה.

מיקי לוי: עוד פעם אחת – בבקשה ממך, זה לא מתאים לך.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לחוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה בגין ירי מנשק חם שלא כדין), התשפ"א–2021, של חבר הכנסת אופיר כץ.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ מודיע שהוא מושך את הצעת החוק שלו.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/2105/24; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: לפיכך אנחנו עוברים להצעת החוק להפחתת סכום הפיצוי הכספי בשל נסיעה ללא תיקוף כרטיס בתחבורה ציבורית (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, של חבר הכנסת אורי מקלב וקבוצת חברי הכנסת.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב?

איתן גינזבורג: הוא לא נמצא, יורד מסדר-היום.

מיקי לוי: אני מוכן להמתין.

מיקי לוי: האם חבר הכנסת מקלב נמצא?

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב נראה נכנס בצעדים מאוששים לאולם המליאה.

מיקי לוי: אתה מוזמן.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אני מבקש, בבקשה, מהצד הזה לשבת כל אחד במקומו.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: אני מבקש שקט במליאה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, אני יכול לקבל ממך תשובה עניינית?

מיקי לוי: מותר לקרוא קריאות ביניים, מותר, אבל אי-אפשר להפוך את המליאה לקרקס, ואני לא אתן לכם לעשות את זה.

מיקי לוי: הגיעה הצעת החוק שלך, חבר הכנסת מקלב, אני מוכן אפילו להמתין עבורך, מתוך כבוד.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, לא נתתי לך אישור להיכנס, נא – החוצה.

מיכל רוזין: – – – שלוש שניות.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, החוצה, בבקשה.

מיקי לוי: (חברת הכנסת מיכל רוזין יוצאת מאולם המליאה.

מיקי לוי: )

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדיי השרים, חבריי חברי הכנסת, עוד לא הספקתי לשמוע מה החלטת האופוזיציה לגבי הצעות החוק.

אורי מקלב: אני מבין שחבריי מהאופוזיציה משכו הצעות חוק בגלל שלא נכחו פה שרים, בגלל הזלזול בחברי הכנסת, אבל אני עדיין מבקש לשמוע מהם אם בהצעת חוק שלא אמורה להיות כאן השרה להשיב אלא שהתשובה וההצבעה במועד אחר, האם זה גם חל.

אורי מקלב: אני מקבל את דין האופוזיציה, ובהמשך אני אהיה מוכן לשמוע.

אורי מקלב: אבל בינתיים, אדוני היושב-ראש, אני מבקש להציג את הצעת החוק להפחתת סכום הפיצוי הכספי בשל נסיעה ללא תיקוף כרטיס בתחבורה ציבורית.

אורי מקלב: אני מבין שכולנו בדעה אחת שקנסות, בין אם זה באוטובוסים ובין אם בחניה לא חוקית, זאת לא הדרך, זאת לא דרך המלך.

אורי מקלב: קנסות ניתנים בגלל חוסר ברירה, לא כברירת מחדל.

אורי מקלב: מתי נותנים קנס?

אורי מקלב: כשאנחנו רוצים שיהיה גורם הרתעה, רוצים לתת איזה ממד של הענשה לאנשים, כדי שישמרו על החוק ויתנהלו בהתאם.

אורי מקלב: בין אם זו חקיקת עזר עירונית, בין אם זו חקיקת חוק ממשלתית, בין אם זה תקנה, בין אם זה צו, אנחנו מבקשים מאנשים – כגון בנדון, מה שאני מדבר עליו בהצעת החוק הזאת, של חברי הכנסת משה גפני, יעקב אשר ויצחק פינדרוס.

אורי מקלב: הצעת החוק הזאת באה לתת מידתיות בקנס.

אורי מקלב: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שמי שנוסע באוטובוס, בתחבורה ציבורית, ולא משלם, חובה עלינו לקנוס אותו.

אורי מקלב: הוא צריך לשלם.

אורי מקלב: מי שצריך לשלם ולא משלם, צריך לקנוס אותו, קודם כול כדי שהוא ייענש על מעשיו ויירתע בפעם הבאה מלעשות את זה, ומעבר לכך – גם למען אחרים.

אורי מקלב: זה דבר מאוד פשוט, זה דבר מקובל.

אורי מקלב: אבל במדרג הזה יש צורך לתת מידתיות, ואני אסביר לכם על מה מדובר.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים להבדיל ולחלק בין מי שנסע בתחבורה הציבורית ולא שילם לבין מי שנסע בתחבורה הציבורית ולא תיקף.

אורי מקלב: מה ההבדל ביניהם?

אורי מקלב: כשאני אומר שהוא לא תיקף, המשמעות היא שהאדם הזה לא היה חייב בתשלום, בין אם יש לו חופשי חודשי, בין אם יש לו חופשי יומי, בין אם יש לו כרטיס סטודנט.

אורי מקלב: הוא אדם שהיה פטור מלשלם בנסיעה.

אורי מקלב: בסופו של דבר, מה שאנחנו מבקשים ממנו הוא לתקף.

אורי מקלב: לא יכולים לקבל את אותה מידת הקנס מי שנסעו בתחבורה הציבורית ללא תשלום ומי שמה שהם לא עשו זה רק את האקט הזה של תיקוף.

אורי מקלב: הוא לא ניסה לגנוב את המערכת, הוא לא ניסה לנסוע בתחבורה הציבורית ללא תשלום.

אורי מקלב: בסך הכול הוא לא תיקף, כאשר אנחנו יודעים שהתיקוף הזה הוא תיקוף בעייתי, הוא לא תיקוף פשוט: אנשים מבוגרים, נשים מבוגרות שעולות עם סלים מהשוק, עולות במקרים כאלה ואחרים, נשים עם עגלות, קשישים, נכים, עדיין צריכים להתארגן.

אורי מקלב: לפעמים קורה שהם עדיין לא יכולים, או שמסיבה כזאת או אחרת לא תיקפו.

אורי מקלב: גם אם אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שאנחנו לא יכולים לוותר, לא יכול להיות שאותה מידת קנס כמו לאדם שנסע ללא תשלום – אותה מידה של קנס, אותו סכום קנס יהיה גם אם הוא לא תיקף.

אורי מקלב: המדרג צריך להיות מדרג אחר.

אורי מקלב: סביב הנושא הזה, סביב לעניין כל כך פשוט וברור – וכולנו יודעים שגם 50 שקל זה דבר שמרתיע, אני לא מכיר אנשים שמוכנים סתם לשלם קנס של 50 שקל בשביל פעולה מאוד מאוד פשוטה של תיקוף.

אורי מקלב: הדבר הזה נמשך.

אורי מקלב: זה משהו שלא ייאמן, זה גם לא צריך חקיקה, זה בהוראה, אפילו לא בחתימה של השר אלא של הממונה על הרשות לתחבורה ציבורית.

אורי מקלב: אין הסבר, רק אם אנחנו רוצים לראות את הקנסות האלה כעוד ציר של הכנסה, רק אם אנחנו רוצים לראות את הדבר הזה כמסלול הכנסה לקופה הציבורית מאנשים שלא הוגן לקחת מהם מחיר כל כך גבוה.

אורי מקלב: רק זה ההסבר למה דוחים את זה.

אורי מקלב: אני מלווה את הנושא הזה יחד עם חבריי כבר עשר שנים, כאשר את הדיונים הראשונים בעניין הזה עשיתי בוועדה לפניות הציבור, כיושב-ראש הוועדה לפניות הציבור.

אורי מקלב: היו הבטחות, היו סיכומים, ולא נעשה שום דבר.

אורי מקלב: מפעם לפעם משרד התחבורה מביא לוועדת הכלכלה הצעות לצווים ותקנות.

אורי מקלב: תמיד אנחנו מעלים את זה ותמיד יש הבנה שצריך – ונראה, באמת צריך להוריד, מדרג: אם הקנס על תחבורה ציבורית הוא 100 שקלים, ללא תיקוף זה 50 שקל.

אורי מקלב: האדם הזה לא היה צריך לשלם, הוא רק לא תיקף, הוא פטור, יש לו חופשי, יש לו כרטיס סטודנט, חופשי יומי, חופשי חודשי, חופשי שנתי, הוא לא ניסה עכשיו לגנוב את המערכת.

אורי מקלב: ולא רק אני חשבתי ככה.

אורי מקלב: כל חבריי.

אורי מקלב: אני לא ראיתי אחד שהתנגד בבית הזה לנושא שצריך להיות מדרג בנושא הקנס.

אורי מקלב: אבל לא רק אנחנו.

איתן גינזבורג: אדוני הסגן, אפשר לשאול אותך שאלה?

אורי מקלב: ודאי.

איתן גינזבורג: מה הייתה עמדת המשרד כשהיית סגן שר התחבורה, בהקשר הזה?

אורי מקלב: בתקופת כהונתי במשרד היינו עסוקים במשרד רק בנושא תקנות קורונה, לא הייתה עוד פעילות שוטפת.

אורי מקלב: מהיום הראשון שנכנסתי, המעשה הראשון כשאנחנו נכנסנו, עוד לא נתנו לנסוע בתחבורה ציבורית – 20 איש, זה היה המצב, ורוב הקווים בכלל לא היו פעילים.

אורי מקלב: רק קווים שהיית צריך להחליף כמה אוטובוסים כדי – – –

איתן גינזבורג: כן, אבל הבאתם למשל תקנות בטיחות של ילדים.

איתן גינזבורג: התקנות האלה – – –

אורי מקלב: אז בטיחות של ילדים, שכחת ילדים ברכב – עדיין, זה פיקוח נפש, זה לא כמו הקנסות.

אורי מקלב: לא ראו בזה חשיבות.

אורי מקלב: הוועדות גם לא ישבו, גם בתקופת הבחירות.

איתן גינזבורג: מה הייתה אז עמדת המשרד?

אורי מקלב: במשרד הם אומרים כן, אבל באופן מעשי לא עושים את זה.

אורי מקלב: אבל אני אגיד לך הרבה יותר חמור, ואני רוצה לקחת את זמני ולהגיד.

איתן גינזבורג: סליחה על – – –

אורי מקלב: אתה צודק במאת האחוזים.

אורי מקלב: אני, כשאני הייתי שם, לא הייתה התנגדות.

אורי מקלב: גם בתוך המשרד, המשרד אומר שהוא יעשה.

אורי מקלב: אבל אני אעצים את השאלה שלך: מבקר המדינה, כבר לפני כמה שנים, קובע בדוח של מבקר המדינה שצריך לעשות הדרגתיות.

אורי מקלב: הוא קובע בעניין הזה, ואני אצטט מתוך דוח המבקר.

אורי מקלב: הוא כותב: "עם זאת – – –"

איתן גינזבורג: מתוך דוח המבקר.

אורי מקלב: מתוך דוח המבקר.

אורי מקלב: אני אגיד לך, יש לזה היסטוריה הרבה יותר ארוכה.

אורי מקלב: ועדת הערר ברכבת הקלה החליטה לעשות הפחתה, ועדת הערר הציבורית החליטה.

אורי מקלב: שם זה 180 שקלים, והיא החליטה.

אורי מקלב: היא פטרה אנשים או בכל אופן הפחיתה להם את הקנס.

אורי מקלב: חברת סיטיפס הלכה לבית המשפט עם מיטב עורכי הדין בארץ, כדי לבטל את ההחלטה של ועדת הערר.

אורי מקלב: לא היה מי שהיה מנגד, ועדת הערר לא יכלה לייצג את עצמה, ואותם אזרחים גם לא יכלו לייצג את עצמם, הם בכלל לא ידעו.

אורי מקלב: עמדה חברת סיטיפס מול בית המשפט ואמרה: אין חקיקה, כל זמן שאין חקיקה אי-אפשר, ועדת הערר לא יכולה להחליט על הפחתת הקנס בלי החלטת הממשלה עצמה.

אורי מקלב: כותב את זה המבקר, והוא אומר: "משרד מבקר המדינה מעיר כי על משרד התחבורה לבחון את האפשרות לקבוע שיעורים שונים של קנס על פי תעריף הנסיעה.

אורי מקלב: כמו כן, בקביעת גובה הקנס" – אתה שומע, אדוני היושב-ראש – –

איתן גינזבורג: בוודאי.

איתן גינזבורג: בוודאי.

אורי מקלב: – – "עליו להבחין בין נסיעה בלא כרטיס לבין נסיעה שנרכש עבורה כרטיס בכסף מלא אך הוא לא תוקף".

אורי מקלב: זה בסדר כבר, וזה דוח מבקר המדינה מלפני כמה שנים.

אורי מקלב: הגשנו הצעת חוק.

אורי מקלב: גם עכשיו, בדיונים אצל יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת מיכאל ביטון, דיברנו על זה, וגם הוא תמך בעניין הזה.

אורי מקלב: הלכה הממשלה, משכה את כל הפרק הזה של נושא הקנסות, אולי מסיבות אחרות.

אורי מקלב: דוח מבקר המדינה שיצא עכשיו, לאחרונה, בחודש האחרון, חוזר בביקורת כפולה ומכופלת – למה הדבר הזה לא יושם.

אורי מקלב: סיכום הדברים, אין כל הצדקה, זה לא יכול להיות שאין הבחנה במדרג הקנסות.

אורי מקלב: גם אין צדק, זאת פגיעה באנשים.

אורי מקלב: מעבר לזה שהפגיעה – כפי שאני אמרתי, חוסר התיקוף, הרבה הרבה הרבה פעמים הוא באמת חוסר יכולת לתקף.

אורי מקלב: הפקחים עטים על אותם אלה שלא מתקפים לא בעדינות, אני יכול להגיד בלשון המעטה, כדי לא להשתמש בלשון אחרת – באגרסיביות, והרבה יותר חמור, לפעמים זה גם באכזריות.

אורי מקלב: רק לאחרונה – – –

איתן גינזבורג: כן, ראינו את התמונות.

אורי מקלב: רק בשבוע האחרון הייתה לי פנייה של חולה אונקולוגי שנסע עם אשתו, עלה לאוטובוס מטיפול.

אורי מקלב: הוא התיישב, הוא רואה את הפקח, הוא אומר שהוא צריך להתיישב כדי להוציא את זה מכיסו, הוא לא הולך ככה, הוא לא יציב.

אורי מקלב: הוא התיישב ואחרי זה – במטרה – ואשתו של אותו חולה אונקולוגי אומרת לו: הינה, אנחנו עכשיו חוזרים מטיפול.

אורי מקלב: הוא מתיישב כדי להוציא מהארנק שלו, אין לו יציבות בכלל; הוא בקושי נוסע, אנחנו נוסעים באוטובוס כי אין לנו אפשרות לנסוע עם מוניות.

אורי מקלב: לא עזר שום דבר, והוא קיבל קנס.

אורי מקלב: והאדם הזה, הוא גם היה צריך רק לתקף, הוא לא היה צריך לשלם.

אורי מקלב: אני יכול להרחיב פה, אם רק הזמן היה מאפשר.

אורי מקלב: וגם, לאות מחאה, בהזדהות עם האופוזיציה, שמשכה את החוקים שלה, ואני מניח שבדבר הזה עם סיבות מוצדקות, גם אני מקצר פה.

אורי מקלב: אני יודע שהיה סיכום שאין תשובה.

אורי מקלב: התשובה היא במועד אחר וגם ההצבעה במועד אחר.

אורי מקלב: אני אסיים במילים האלה.

אורי מקלב: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

איתן גינזבורג: תשובת הממשלה והצבעה ייקבעו במועד אחר, כאמור.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/2127/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

איתן גינזבורג: הצעת חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות, של חבר הכנסת יעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מרגי נמצא?

יעקב מרגי: כן, כן.

איתן גינזבורג: בבקשה.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, סוף-סוף יש לך הזדמנות להשיב לי לא על הרפורמה.

יעקב מרגי: תשיב לי דברים.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים, בשוך הקרבות וענני האבק אני רוצה לגעת בנושא מאוד חשוב, שכמעט אני יכול לומר – אני אומר "כמעט" בגלל הצניעות; אתה שומע, אדוני היושב-ראש?

יעקב מרגי: אני אומר "כמעט" בגלל הצניעות, אני בחיים לא אומר "מאה אחוז" – הוא כמעט בקונסנזוס אצל כולם, וה"כמעט" הוא רק בגלל צניעות.

יעקב מרגי: אני מגיש בפניכם היום את הצעת חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות, והוא הראשון בסדרת החוקים שאני מתעתד להגיש בקדנציה הנוכחית.

יעקב מרגי: הראשון שבהם הוא חוק שמטפל באנשים על הרצף עם תפקוד נמוך ובינוני.

יעקב מרגי: הילדים – שלהם יש את חוק חינוך חובה ואת חוק החינוך המיוחד, המעניקים מסגרות חינוך, טיפול, שיקום והכנה לחיים עד גיל 21 – עליהם אני לא מדבר; הילדים זכו מכוח החוקים האלה.

יעקב מרגי: מרגע שהמתבגר מגיע לגיל 21, הוא ומשפחתו, כמעט, אפשר לומר, מופקרים לגורלם.

יעקב מרגי: המסגרות הקיימות – רגע, גם לחברי האופוזיציה אתם מפריעים?

יעקב מרגי: עליזה, מה זה?

יעקב מרגי: תודה.

איתן גינזבורג: אני כבר לא מעיר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אם לא צועקים, זה לא עובד.

יעקב מרגי: המסגרות הקיימות נותנות מענה חלקי, ולעיתים בגלל אותו מענה חלקי כל ההשקעה שהושקעה בילדים האלה יורדת לטמיון, ואף מתפתח תהליך של רגרסיה.

יעקב מרגי: הצעת החוק הזו הוגשה בעבר על ידי השר יאיר לפיד בכנסת העשרים, וכן על ידי חבר הכנסת יואב קיש וקבוצת חברי הכנסת.

יעקב מרגי: וכן, הצעות חוק זהות הונחו בכנסת העשרים-ושתיים על ידי השר יאיר לפיד והשר מאיר כהן; בכנסת העשרים-ושלוש – שוב על ידי השר יאיר לפיד; בכנסת העשרים-וארבע – על ידי חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

יעקב מרגי: מכאן, מהנחישות וההתמדה של השר יאיר לפיד וחבריו לסיעה, אני מסיק כי החוק הנ"ל נחוץ ואף הכרחי.

יעקב מרגי: עד כאן ההקדמה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

יעקב מרגי: מכאן אני אגש לעניין הצעת החוק.

יעקב מרגי: מדינת ישראל מתקיימת בתוך עולם ערכים גלובלי ומוסדר, ולכן אנחנו לא יכולים להישאר מאחור, ודווקא אנחנו, שחרתנו על דגלנו בסולם הערכים של העם היהודי להיות אור לגויים, עלינו להוביל את השינוי הזה.

יעקב מרגי: אסור לנו להתמהמה, ויפה שעה אחת קודם.

יעקב מרגי: בישראל יש משנת 1998 את חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, וישראל אף חתומה על עקרונות אמנת האו"ם בדבר אנשים עם מוגבלויות.

יעקב מרגי: לכן, יש להבטיח כי יינתנו לאותם ילדים שירותי רווחה העונים על צורכיהם ומבטיחים את השתלבותם השוויונית בתחומי החיים השונים.

יעקב מרגי: המצב החוקי היום הוא שאין הסדרה בחקיקה של זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות לשירותי רווחה.

יעקב מרגי: השר שטרן, בממשלה השלושים-ושתיים, שבה כיהנתי כשר, התקבלה החלטה מס' 5329 – להקים צוות להסדרת הטיפול באוכלוסיית האוטיסטים בישראל, וזאת על רקע הגידול המשמעותי, לצערנו הרב, במספר הילדים המאובחנים עם אוטיזם והרצון לקדם את מתן המענה הדרוש לטיפול באנשים עם אוטיזם ולהסדיר את התיאום הבין-משרדי בין כל משרדי הממשלה השונים המטפלים בהם.

יעקב מרגי: הצוות האמור הורכב מנציגי משרדי ממשלה רלוונטיים, לרבות המוסד לביטוח לאומי, ובראש הצוות עמד מר מנחם וגשל, מנכ"ל משרד הרווחה והשירותים החברתיים דאז.

יעקב מרגי: הצוות התבקש להגיש לממשלה המלצות באשר להגדרת הצרכים המרכזיים של אנשים עם אוטיזם בישראל ומשפחותיהם.

יעקב מרגי: אני חוזר ומבהיר: מטרת הצעת החוק היא עיגון זכותם של אנשים עם מוגבלות לקבל שירותי רווחה שיש בהם למצות את יכולתם לקיים חיים עצמאיים ככל שניתן.

יעקב מרגי: התפיסה הזו, לאפשר להם ולהוביל אותם לקיים חיים עצמאיים ככל שניתן, היא תפיסה מוכרת.

יעקב מרגי: מוקמים בתי ספר על פי העיקרון הזה.

יעקב מרגי: העקרונות הנ"ל – מטרתם להבטיח את זכותו של אדם עם מוגבלות ולשמור על כבודו וחירותו.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, החוק מדבר על שירותים ייעודיים לאנשים עם אוטיזם, לרבות קצבאות הביטוח הלאומי.

יעקב מרגי: אדם עם אוטיזם מוגדר בחוק כתושב ישראל שאובחן על ידי גורם מאבחן כנמצא בספקטרום האוטיזם, הגדרה זו נסמכת על ההגדרות במדריך האבחון DSM, או באבחון אחר שיכיר בו משרד הבריאות.

יעקב מרגי: אחת ההמלצות המרכזיות של הצוות הבין-משרדי היא הסדרה של מתן שירותים ייעודיים לאנשים עם אוטיזם, לפי רמת התפקוד של האדם עם האוטיזם.

יעקב מרגי: רבותיי, הגשתי את הצעת החוק, כאמור, כאחד מסדרת נושאים חברתיים שאני מתכונן לתת להם דגש בקדנציה הנוכחית.

יעקב מרגי: אני גם מודע – חבריי השרים – אני גם מודע לפעילותו של השר מאיר כהן בנושא, ובמיוחד בהתאמת מסגרות ותקציב ייעודי לנושא.

יעקב מרגי: כמו כן, אני יודע שהסוגיה הזו של עיגון בחקיקה של זכויות לאנשים עם אוטיזם ועקרונות הטיפול בהם נמצאת על שולחנו ותוגש לשולחן הממשלה.

יעקב מרגי: לפי שיחה שהייתה לי עם העוזר של שר המשפטים וגם עם עוזרו של השר מאיר כהן הממשלה מתכוננת להביא חוק כזה בעוד כחודשיים.

יעקב מרגי: אני אמרתי להם מראש: אין בכוונתי לא לקנטר, לא לנסות לאתגר את הממשלה.

יעקב מרגי: אני באמת מאמין בזה.

יעקב מרגי: בהיותי יו"ר ועדת החינוך זכיתי – אני אומר שזכיתי – – –

אלעזר שטרן: אנחנו נצרף את ההצעות שלכם.

יעקב מרגי: כן, כן.

יעקב מרגי: אני אומר: גם אם זה לא היה.

יעקב מרגי: הוא אמר שהוא יצרף.

יעקב מרגי: גם אם זה לא היה, אני רואה בזה ערך מעבר לכל קרדיט.

יעקב מרגי: מי שמכיר אותי, אני לא עובד על קרדיט, אני באמת מאמין בזה.

יעקב מרגי: בכוונה גם לקחתי חוק שיאיר לפיד כתב אותו, כי הוא מאמין בזה; הנושא קרוב לליבו.

יעקב מרגי: בכוונה לקחתי את זה לשם.

יעקב מרגי: לא היה לי ספק שהממשלה – במיוחד אחרי השביתה הנושא הזה הוצף לי.

יעקב מרגי: זה היה במאגר של החוקים אצלי.

יעקב מרגי: הוא הוצף בגלל אותה שביתה של האבא המסור הזה לבן שלו.

יעקב מרגי: האמת היא, כפי שאמרתי עכשיו בעל פה: התברכנו בחוק חינוך חובה; התברכנו בחוק החינוך המיוחד, שזכיתי לחוקק אותו עד לחקיקה שלו, ביחד עם משרד החינוך, כיו"ר ועדת החינוך – רפורמה רצינית.

יעקב מרגי: לפני כן זה לא היה מעוגן.

יעקב מרגי: זה היה רק ביוזמות.

יעקב מרגי: יש תקציב – מעבירים ועושים.

יעקב מרגי: זה עוגן בחקיקה.

יעקב מרגי: ואני חושב שגם הזכויות האלה – למה?

יעקב מרגי: כי עד גיל 21 משרד החינוך הוא בעל הבית – ואני סומך על המסגרות, ואני מכיר אותן.

יעקב מרגי: הם מכינים את הילדים והבוגרים האלה והנערים האלה לחיים עצמאיים בעתיד, אבל מרגע שהם מגיעים לגיל 21, הם הופכים להיות נטל על שירותי הרווחה.

יעקב מרגי: הטיפול לא מתאים, יש רגרסיה, וחבל.

יעקב מרגי: מי שמכיר את ההוויה המשפחתית של משפחות עם ילדים על הרצף יודע שזו משימה כמעט כמעט בלתי אפשרית.

יעקב מרגי: ואנחנו חייבים להיות שם בשבילם, לאפשר לאותם בוגרים חיים עצמאיים, אבל עלינו להכשיר אותם קודם ולתת להם את המענה המיטבי.

יעקב מרגי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: קורא לחבריי חברי הכנסת, כמובן, כפי שאמרתי – – –

יבגני סובה: גם אני – – –

יעקב מרגי: יבגני, תודה.

יעקב מרגי: אני אומר שוב, לטובת מי שעולה להשיב לי – השר מתן כהנא.

יעקב מרגי: אני אומר, קיבלתי את הצעתו של השר כהן, שהוא ישיב, כמובן, ייתן תשובה.

יעקב מרגי: ההצבעה תהיה במועד אחר.

יעקב מרגי: בערך בעוד כחודשיים – לא לתפוס על המילה – תבוא הצעת החוק הממשלתית, ואנחנו נצרף את ההצבעה הזו.

יעקב מרגי: תודה רבה.

אלעזר שטרן: אולי גם את התשובה של שר הרווחה נדחה לאותו זמן.

יעקב מרגי: מה שתחליטו.

יעקב מרגי: אני – – –

איתן גינזבורג: יכול להיות שזה רעיון טוב, אבל איך שאתם רוצים.

איתן גינזבורג: זו החלטה שלכם.

יעקב מרגי: לי – – –

אלעזר שטרן: אנחנו מציעים תשובה והצבעה במועד אחר.

יעקב מרגי: שהשר מאיר כהן, כשהוא – אני חושב שזה גם יותר נכון, אחרי מאמץ.

יעקב מרגי: כמובן, יש עוד הצעת חוק, אני מקווה – אני מסכים.

יעקב מרגי: אני לא עובד לא על קרדיט ולא על זה.

יעקב מרגי: אדרבה.

יעקב מרגי: אבל אם אתם מאשרים שזה הסיכום – מתן, אם אתה יודע, מהתגובה, שזה הסיכום – רק שזה ייאמר, שזה הסיכום, שאנחנו היום לא מצביעים – – –

איתן גינזבורג: שגם התשובה תהיה במועד אחר.

יעקב מרגי: שגם התשובה תהיה במועד אחר, ונצמיד את זה להצעת החוק הממשלתית.

מתן כהנא: רק בתנאי שחברת הכנסת – – –

יעקב מרגי: אני לא יכול להחליט בשבילה.

יעקב מרגי: היא עברה את גיל 18 – היא סוברנית והיא עצמאית להחליט.

יעקב מרגי: אני מקווה בשבילה שתחליט כמונו, כי היא גם רוצה את טובת העניין.

יעקב מרגי: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מרגי, ברשותך, בנימה אישית מעט, אני ממש בימים אלה קורא ספר מאוד מאוד מיוחד, שנקרא "ביום בו תקרא לי אבא".

איתן גינזבורג: זה ספר מאוד מרגש, שמתאר את החוויה ההורית, הזוגית, ולא פחות מכך, את החוויה האבהית, של גידול ילד עם אוטיזם.

איתן גינזבורג: וזה ספר שנותן תקווה וכוח במאבק שצפוי להורים עם המוסדות, עם המשפחה, עם החברים ועם האויב הקשה מכולם, אולי – הם עצמם.

איתן גינזבורג: אנחנו נחשפים שם לקושי שהיטבת לתאר כאן.

איתן גינזבורג: אז צריך גם לברך את אבא של אברומי, אביעד, שכתב את הספר הזה – אביעד פרידמן.

איתן גינזבורג: ואני מקווה שהדברים יבואו באמת לכדי פתרון, כי אנחנו נחשפים שם לדברים, באמת, שמי שלא חווה אותם, גם ברמה המשפחתית וגם ברמה הקהילתית, לא חווה כזו – – –

יעקב מרגי: זו ההזדמנות, מאחר שאני נותן קרדיט – הייתי, כיו"ר ועדת החינוך, בכפר הנוער כדורי, בבית ספר חקלאי.

יעקב מרגי: הקימו בתוך הכפר בית ספר – מתקן מיוחד לילדים האוטיסטים, שמכין אותם לחיים, עם בית, עם הכנה, עם מטבח, עם כלים.

יעקב מרגי: עכשיו הוקם גם בכפר הנוער אשל הנשיא בניין כזה ייעודי וייחודי.

יעקב מרגי: יש תקווה.

יעקב מרגי: מי שמכיר את זה – – –

איתן גינזבורג: גם לי הייתה זכות, בתור ראש העיר רעננה, להקצות שטח לאותה עמותה – לבוגרים.

יעקב מרגי: מי שמכיר את זה יודע שמצליחים – –

איתן גינזבורג: לבוגרים זה מאוד קשה אחר כך.

יעקב מרגי: – – להביא אותם לחיים עצמאיים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: וחשוב גם להשקיע בהם כשהם קטנים, כי כנראה שכשמשקיעים בהם כשהם קטנים רמת ההתפתחות שלהם אחר כך, כשהם גדלים, דרמטית, משתנה.

איתן גינזבורג: אני מודה לך מאוד, אדוני, על ההצעה.

איתן גינזבורג: כמובן, תשובה והצבעה יהיו במועד אחר.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/1631/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אני מזמין את חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס להצעה שמספרה פ/1631, המוצמדת להצעה פ/2127.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

איתן גינזבורג: עד שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, חברי מרגי, אחד מתפקידיה של המדינה, לצד הזכות לביטחון לכל אזרח והחובה לספק ביטחון, היא גם החובה לא רק לספק הזדמנות שווה, אלא לעשות כל דבר, ומעבר לכך, כדי להגיע לסף שבו אדם יכול לממש את עצמו, את ההזדמנויות שלו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים, כמובן, על המהות של המילה שוויון; על השוויון המהותי של ערך האדם.

אורלי לוי אבקסיס: אוטיזם לא מוגדר בחוק.

אורלי לוי אבקסיס: זוהי לקות על ספקטרום מאוד רחב של בין תפקוד מלא לחוסר תפקוד.

אורלי לוי אבקסיס: אז מעבר לצורך בהגדלת התקציבים, יש בהצעת חוק זו כדי לאפשר לכל אדם עם אוטיזם דרגה מרבית של מימוש יכולותיו האישיות, מיצוי אפשרי של העצמאות התפקודית ואיכות החיים, תוך שאיפה, כמובן, להתאים את השירותים לצרכיו האישיים של כל אדם, בהתאם לרמת תפקודו, ולא להתאים את האדם לשירותים הקיימים זה שנים, שלצערי הרב, בחלק מהמקרים לא עודכנו ולא התפתחו, למרות הידע הגדול והמדע שהתפתח עם השנים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים להבין – והתחלת בזה, איתן – ולדבר על הגילוי המוקדם.

אורלי לוי אבקסיס: לגילוי מוקדם יש כל כך הרבה משמעות דווקא באוטיזם, כי ככל שאתה מתחיל את הטיפול באוטיזם בגיל הרך, היכולת לתת לילד את הכלים כדי שיוכל להשתמש בהם ולהעצים את היכולות התקשורתיות שלו הולכת וגדלה.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לספר לך סיפור אישי.

אורלי לוי אבקסיס: הילדים שלי גדלו בגן שמשלב ילדים עם אוטיזם, אז אני יכולה לומר שמשחר, הגדולה שלי, ועד דוד זיו, הקטן שלי, הם נמצאים בחיים באופן טבעי, עם השילוב הזה.

אורלי לוי אבקסיס: בגן ראינו את זה במיוחד אצל ניצן שלי, שזו הילדה השנייה, שיש לה כנראה יכולת תקשור מדהימה.

אורלי לוי אבקסיס: יש לפעמים ילדים, וצריך להבין את זה, כי, בעצם, השילוב – אני חושבת שיש טעות בשעון, כי לא הפעלתי לי אותו.

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: הפעלתי.

אורלי לוי אבקסיס: למה שלוש דקות?

איתן גינזבורג: כי את משיבה, כי את מצמידה.

אורלי לוי אבקסיס: הבנתי.

אורלי לוי אבקסיס: רציתי להמשיך לדבר, אז, ברשותך, אני רק אציג את האירוע הזה ואמשיך בקצרה.

אורלי לוי אבקסיס: הילד, שנמצא בשילוב – לאו דווקא הילד עם הלקות, אלא הילד הנורמטיבי – מקבל לא פחות מהילדים המשולבים.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לומד לקבל את האחר, הוא לומד להיות יותר מכיל, הוא לומד להיות יותר רגיש לסיטואציות אישיות.

אורלי לוי אבקסיס: אני באה ואומרת: אנחנו פה עכשיו צריכים לתפור את החליפה למידות של הילד.

אורלי לוי אבקסיס: עד היום מה שמבקשים, בעצם, זה לקצר את הילד בהתאם לחליפה האחידה היחידה שיש.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לבוא ולהצהיר בריש גלי על שינוי תפיסתי עמוק; על ההבנה כי המאבק המתמיד הזה, בכל יום ובכל שעה, למען קידום זכויותיהם של אנשים המצויים על הרצף האוטיסטי איננו רק מאבק של הישרדות למען מימוש זכויות וצרכים בסיסיים, אלא מדובר באמת על מאבק לקיום חיי איכות, חיים תורמים ונתרמים, חיים של ערך ומשמעות, המכירים בכל אדם עם אוטיזם כחלק מהמגוון האנושי.

אורלי לוי אבקסיס: אין אדם זהה לאדם השני.

אורלי לוי אבקסיס: יש אולי אנשים דומים, אבל כל אחד הוא אינדיבידואל וכל אחד מיוחד בפני עצמו.

אורלי לוי אבקסיס: אז חבריי חברי הכנסת, הצעת חוק זו לא רק תוביל להכרה באחריות המדינה בדרך של הקצאת משאבים ותקציבים ריאליים, אלא תאפשר, ותתאים, ותנגיש לכל אדם עם אוטיזם את מקסימום האפשרויות לחיות חיים ראויים, חיים בעלי משמעות, וכל זה בהתאם ליכולותיו וצרכיו.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת חוק זו תאפשר לכל אדם עם אוטיזם את הזכות לקבל סל שיקום, קידום ושילוב, הכולל מימוש זכויותיו של האדם עם האוטיזם בתחום הדיור, התעסוקה, החברה והפנאי, והכול בהתאם לצרכיו האינדיבידואליים של האדם.

איתן גינזבורג: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: עלויות החוק האלה לא גבוהות, ובוודאי לא ביחס לכספים הקואליציוניים שחולקו, אך איך אפשר בכלל לאמוד בכסף את הזכות של אדם, כל אדם, שנברא בצלם האלוקים, להיות שונה אך בו בזמן להיות שווה.

אורלי לוי אבקסיס: אז לא כולם צריכים את אותם שירותים, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: יש כאלה שיצטרכו חיזוק בתחום מסוים, ויש כאלה שיצטרכו זאת בתחום האחר.

אורלי לוי אבקסיס: האינטרס של כולנו זה לתת לכל אחד את הכלי, את החליפה, את הכלים שהוא צריך כדי למקסם את היכולות שלו.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני מצפה באמת שכולנו נצביע ביחד עם המצפון שלנו ועם הדבר הנכון.

איתן גינזבורג: גם את מסכימה?

אורלי לוי אבקסיס: אני דיברתי עם השר מאיר כהן.

איתן גינזבורג: זה תשובה והצבעה במועד אחר.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, זו לא הצעה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: גם כשהוא היה שר הרווחה בעבר ויאיר לפיד היה שר האוצר, התחלנו בקידום החוק הזה, וגם העברתי אותו אז בטרומית.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, החקיקה לא הסתיימה.

אורלי לוי אבקסיס: זה היה גם החוק הראשון – אה, הוא לא היושב-ראש שלך.

אורלי לוי אבקסיס: סליחה, הוא הראש החלופי של הממשלה שלכם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני מקווה מאוד שזה לא ייגמר בהצהרות.

אורלי לוי אבקסיס: אני מאמינה לשר מאיר כהן, ואני מאמינה בנכונות שלו להגיע פה להסכמים – – –

איתן גינזבורג: אז את מצטרפת למרגי – תשובה והצבעה במועד אחר?

אורלי לוי אבקסיס: אני מצטרפת להצעה שהוצעה למרגי, כי היא הוצעה גם לי.

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

אורלי לוי אבקסיס: השר מאיר כהן ביקש שנגיע לסיכומים, ואני בהחלט מכבדת אותו ומקבלת את הצעתו.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

איתן גינזבורג: אני מודה לך, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

איתן גינזבורג: אם כך, רבותיי השרים, תשובה והצבעה במועד אחר.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/2103/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר שלם), של חברת הכנסת קטי שטרית.

איתן גינזבורג: גברתי, את מעלה את הצעת החוק או מושכת אותה?

קטי קטרין שטרית: לא, לא.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לרשותך.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קטי קטרין שטרית: חבריי חברי הכנסת, אביטל, שהיא תושבת זה שנים רבות בכפר שלם בדרום תל אביב, אומרת: הייתי רוצה שישאירו לנו את הקרקע.

קטי קטרין שטרית: גדלתי כאן, ואני אוהבת את המקום, וגם שיפצתי לא מכבר את הבית.

קטי קטרין שטרית: יהיה לי חבל מאוד מאוד להיפרד ממנו, כי כאן גדלו ילדיי, כאן בניתי את הבית שלי.

קטי קטרין שטרית: אבל אני יודעת שהקרקע הזאת, שפעם היא לא בערה לאף אחד, אף אחד לא רצה אותה, היום שווה הון.

קטי קטרין שטרית: ולכן כולם שמים את עיניהם על הקרקע הזו.

קטי קטרין שטרית: הרי אין הרבה קרקעות פנויות בתל אביב, ואין הרבה סיכויים שייתנו לי אותה, כמו שבקיבוצים נותנים כרגע קרקעות מבלי לשלם עליהן.

קטי קטרין שטרית: ממשיכה אביטל ואומרת: אין סיבה שנקבל פחות מבית תמורת בית, מפתח תמורת מפתח.

קטי קטרין שטרית: הסבתא שלי הגיעה בשנות ה-40 ארצה.

קטי קטרין שטרית: היא נולדה בתימן.

קטי קטרין שטרית: הגיעה וחתמה באצבע שלה, והחזיקה את העיתון הפוך.

קטי קטרין שטרית: אולי אם היא הייתה יותר מלומדת, מצבנו היום היה אחרת, כי היא לא ידעה שהיא צריכה לרכוש זאת.

קטי קטרין שטרית: ובשנות ה-50, כשהיא ידעה שאפשר לרכוש, כבר היה מאוחר.

קטי קטרין שטרית: בשנות ה-50 לא נתנו לרכוש את הקרקעות בכפר שלם.

קטי קטרין שטרית: אבל זה לא אומר שלא מגיע לנו – אומרת אביטל – שנים רבות שמרנו פה על הקרקע בלא תמורה.

קטי קטרין שטרית: זה לא שמישהו באמת רצה לשים את סבא וסבתא שלי באזור ששווה מיליונים, כי הרי הם באו מתימן.

קטי קטרין שטרית: הם היו אנשים כל כך נאיביים.

קטי קטרין שטרית: הם באו בגלל אהבת הארץ, אהבת המולדת.

קטי קטרין שטרית: הם לא היו סוחרים.

קטי קטרין שטרית: עכשיו, כשהאזור הזה מתפתח וכבר לא צריך אותנו, מתייחסים אלינו כאילו הכושי עשה את שלו – הכושי יכול ללכת.

קטי קטרין שטרית: אני פונה אליכם, חבריי חברי הכנסת: האם דבר כזה יכול היה לקרות לאזרחים במעמד סוציו-אקונומי גבוה יותר?

קטי קטרין שטרית: האם גם בשכונות המבוססות בתל אביב, שמתגוררים בהן תושבים ברמת חיים גבוהה, כמו רמת אביב, אפקה וצהלה, היו נוהגים כך בתושבים?

קטי קטרין שטרית: לא, לא, לא, לא ולא.

קטי קטרין שטרית: ויותר חשוב, בימים אלו – הרי היום היו לנו כל כך הרבה דיונים: חיבור של הבדואים בפזורה לחשמל ומתן כל כך הרבה כספים לציבור הזה – האם מישהו חשב מה קורה עם הציבור בכפר שלם?

קטי קטרין שטרית: לא, חלילה וחס.

קטי קטרין שטרית: הם לא חשובים.

קטי קטרין שטרית: אנחנו נמצאים במצב שבו שבע משפחות נעקרו מבתיהן מבלי לקבל פיצוי הוגן, ועוד 650 משפחות עתידות להיעקר מהבית שלהן בקרוב.

קטי קטרין שטרית: תושבי כפר שלם לא מעוניינים לעזוב את השכונה ולקנות דירה בעיר אחרת או במקום אחר.

קטי קטרין שטרית: הם מרגישים מחוברים לכפר שלם.

קטי קטרין שטרית: הם מרגישים חלק מהזהות שלהם שם, מהזיכרונות שלהם, מהילדות שלהם, מהמקום שבו גידלו את הילדים שלהם.

קטי קטרין שטרית: שם הם רואים את העתיד שלהם.

קטי קטרין שטרית: בעוד שנים מועטות – נכון – המקום הזה עתיד להפוך למקום עם תנופה גדולה מאוד.

קטי קטרין שטרית: הוא כבר לא ייחשב לחלק מדרום תל אביב אלא הוא יהיה לב-ליבו של מרכז תל אביב.

קטי קטרין שטרית: אז אין זה הוגן כלל שאחרי כל כך הרבה שנים שבהן הם נאלצו לחיות בתנאים לא מספיקים, ללא תשתיות, עם ביובים שפרצו ועם גגות שדלפו – זה היה בסדר, אבל עכשיו, כשהקרקע כל כך יקרה וחשובה, הם יפונו מבתיהם ללא פיצוי הולם.

קטי קטרין שטרית: לצערי הרב, המדינה בוחרת להתייחס אליהם כאל אוכלוסייה מוחלשת שתמיד תשתוק ולא תצליח לפעול מספיק כדי לשפר את התנאים שלה, אבל הדבר הזה רחוק מהמציאות, כי התושבים שגרים היום בכפר שלם הם תושבים משכילים, אמידים ונהדרים.

קטי קטרין שטרית: אבל לא צריך לנצל את זה, ואי-אפשר לקנות אותם בגרושים.

קטי קטרין שטרית: איך נאמר בישיבת ועדת שרים לענייני חקיקה?

קטי קטרין שטרית: אמרו שהתושבים שם הסכימו לפינוי.

קטי קטרין שטרית: אמרו שכולם חתמו.

קטי קטרין שטרית: אז דע לך, אדוני היושב-ראש, שזה שקר.

קטי קטרין שטרית: זה שקר.

קטי קטרין שטרית: שבע משפחות – פינו אותן כי הן היו על הציר של הרכבת; שאר התושבים לא מעוניינים להתפנות.

קטי קטרין שטרית: אבל, לצערנו הרב, בוועדת שרים לענייני חקיקה אמרו שהם הסכימו להתפנות, ולכן השרים התנגדו להצעת החוק שלי.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה להבהיר פה שהם שיקרו להם.

קטי קטרין שטרית: גורמי המקצוע שיקרו להם ואמרו להם דברים לא נכונים והטעו אותם.

קטי קטרין שטרית: האנשים בכפר שלם רוצים לקבל פיצוי.

קטי קטרין שטרית: הם גם מבינים שצריך להתפנות או שצריך לשנות שם את הסטטוס, אבל הם רוצים את זה לפי קריטריונים.

קטי קטרין שטרית: הצעת החוק הזאת נועדה להסדיר את הזכויות שלהם, של תושבי כפר שלם, לפיצויים הוגנים תמורת פינוי הנכסים שמוחזקים על ידם.

קטי קטרין שטרית: לפיכך, עקרון היסוד של הצעת החוק שלי הוא כי אין לפנות תושבים ממתחם ללא הבטחת זכויותיהם.

קטי קטרין שטרית: fair enough, רוצים לפנות אותם?

קטי קטרין שטרית: תבטיחו להם את הזכויות שלהם.

קטי קטרין שטרית: רבים מהתושבים של כפר שלם המיועדים כיום לפינוי יושבים במקום עשרות שנים.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים לא על 1967 או 1970, אנחנו מדברים על 1948.

קטי קטרין שטרית: אנשים יושבים שם מ-1948, משנת 1948.

קטי קטרין שטרית: הם וההורים שלהם הגיעו למקום בעידוד ממשלתי.

קטי קטרין שטרית: הם הושבו שם בעידוד ממשלתי.

קטי קטרין שטרית: משפחות אלה רואות בכפר שלם את הבית שלהן, ושם הם הכו שורשים.

קטי קטרין שטרית: לאחר מאות פינויים מוצלחים בשנות התשעים שהמדינה ידעה לעשות, הואט הליך הפינוי.

קטי קטרין שטרית: הם הבינו, במדינה, כנראה, שאם אנחנו מפנים, אז אנחנו לא צריכים לפנות אותם עם תמורה כל כך גדולה.

קטי קטרין שטרית: שים לב איזו חשיבה מעוותת; משום שגורמים שאמונים על הפינוי ועל שיקום השכונה הפסיקו להציע פיצויים ראויים לתושבים, פשוט הפסיקו.

קטי קטרין שטרית: ובנוסף לכך, לאחרונה היו כמה אירועים שבהם בוצעו הפינויים של תושבים מחלקים שונים של כפר שלם, על הנתיב של הרכבת; זאת, ללא הבטחה שזכותם של המפונים לפיצויים נאותים.

קטי קטרין שטרית: אז רק שתדע לך, אדוני היושב-ראש, שהמפונים – שבע המשפחות האלה מצאו את עצמן כיום, בן לילה, ללא קורת גג.

קטי קטרין שטרית: במרכז הצעת החוק שלי הצבתי את מסמך ריכוז הקריטריונים לפינוי כפר שלם של משרד הבינוי והשיכון משנת 1996, שהוא גלגול של מסמך קודם מ-1993, אשר שימש במשך שנים רבות נוהל שאפשר פינוי של תושבים ממתחם כפר שלם, תוך כדי הבטחת זכאותם לפיצוי נאות.

קטי קטרין שטרית: בזכות המסמך הזה התבצעו במהלך שנות התשעים כמה פינויים מוצלחים.

קטי קטרין שטרית: אז למה בעצם נסוגו?

קטי קטרין שטרית: מה קרה?

קטי קטרין שטרית: אז אני אגיד לך מה קרה.

קטי קטרין שטרית: פשוט, אתה יודע, כשהתיאבון גדל – – –

אורלי לוי אבקסיס: חזירות, חזירות.

אורלי לוי אבקסיס: האדמה שווה יותר מהתושבים.

קטי קטרין שטרית: כן, חזירות של ההנהגה שם בתל אביב, שעיניה לכל הטייקונים האלה שמבקשים את הקרקע הזו.

קטי קטרין שטרית: אבל מה, בואו נראה אתכם, אם אתם יכולים לפנות באפקה, או בצהלה, או ברמת אביב.

קטי קטרין שטרית: לא, הם לא יפנו שם, כי מייד מייד הם יחטפו על זה.

קטי קטרין שטרית: אז אני ממש מבקשת – זה לא עניין של ימין ושמאל, זה לא כלום.

קטי קטרין שטרית: אני מוצאת שם תושבים שהם באמת ובתמים מסכנים, ואנחנו שומעים שכן באים לקראת אוכלוסיות במדינה הזאת.

קטי קטרין שטרית: אז רק מי שנמצא בקואליציה ומבטיח את קיומה של הממשלה הזאת כן יזכה לפיצוי, או כן יזכה לחיבור חשמל, או כן יזכה להטבות כאלה ואחרות?

קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים על העולים הראשונים שהגיעו ארצה ב-48' מתימן, מכל ארצות המזרח – למה הם צריכים להיות אלה שיפנו אותם מהבתים שלהם ולא ייתנו להם את הפיצוי שראוי להם?

קטי קטרין שטרית: זו בושה וחרפה למדינת ישראל, כי הרי עשו את זה בשנות התשעים.

אורלי לוי אבקסיס: את חלקם הוציאו מיפו, את חלקם הוציאו מאזורים בלב תל אביב.

אורלי לוי אבקסיס: אמרו להם: זו פעילות ציונית; אתם הולכים לשמור על הגבולות.

אורלי לוי אבקסיס: הביאו אותם לחורבות.

קטי קטרין שטרית: חד וחלק.

קטי קטרין שטרית: בדיוק כמו שעשו בפריפריה, שרוקנו אותם במשאיות לגבולות – בשר תותחים, שישמרו על הגבולות.

קטי קטרין שטרית: אבל אותם אנשים בכפר שלם, אין להם – אתה יודע, והם גם באים ומציגים, הם אומרים: תבחרו לכם שני מסלולים; מסלול בנה ביתך, מסלול פיצוי בשוק חופשי.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש: לא יושבים איתם, לא דנים איתם, לא מדברים איתם.

קטי קטרין שטרית: אני אגיד לך, יתרה מזאת, בזים להם, כי יודעים שאין אף אחד שיגן עליהם; אין אף אחד שיבוא וידרוש בשבילם.

קטי קטרין שטרית: ואנחנו רואים את האכזריות הרבה.

קטי קטרין שטרית: ועוד מדברים איתי על ישראל הראשונה וישראל השנייה – שזה לא קיים.

קטי קטרין שטרית: זה קיים בלב-ליבה של מדינת ישראל – בתל אביב הנאורה, באותה בועה שדואגת לאפקה, לצהלה, לרמת אביב, ולא דואגת לכפר שלם.

קטי קטרין שטרית: וזו בושה וחרפה.

קטי קטרין שטרית: ואני מאוד מקווה שהדברים האלה ישתנו.

קטי קטרין שטרית: ובאמת, שוועדת השרים לענייני חקיקה – שרן, אני מדברת על יושב-ראש הוועדה; שיקרו לו, רימו אותו; אמרו לו שמתפנים שם אנשים כי הם חתמו.

קטי קטרין שטרית: הם לא חתמו.

קטי קטרין שטרית: הם מוכנים לבוא ולהעיד עם פוליגרף – הם לא חתמו על שום הסדר.

קטי קטרין שטרית: וחבל מאוד שכך אתם מתנהגים.

קטי קטרין שטרית: חבל מאוד.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אני מבין שתשובה והצבעה יהיו במועד אחר.

קטי קטרין שטרית: אני מאוד מקווה שגם תהיה תשובה חיובית.

איתן גינזבורג: נקווה.

איתן גינזבורג: << הלסי >> הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת פתרונות הדיור שיוחדו לחלשים ולמוחלשים בעקבות דוח מבקר המדינה התשפ"ב << הלסי >>

איתן גינזבורג: נעבור להצעה לסדר-היום בנושא:

איתן גינזבורג: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת פתרונות הדיור שיוחדו לחלשים ולמוחלשים בעקבות דוח מבקר המדינה התשפ"ב, מס' 592, של חבר הכנסת מאיר פרוש.

איתן גינזבורג: אתמול בפיליבסטר בוועדת החוקה הקריאו לנו את פרקי תהילים.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: אז לנו הקריאו את פרקי תהילים, לכל אחד מה שמתאים.

איתן גינזבורג: הינה, גם הרב פרוש זיכה אותנו בוועדת החוקה בפרקי תהילים.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: אני?

מאיר פרוש: פה, במליאה?

איתן גינזבורג: ועדת החוקה, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: עשר דקות לרשותך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ברצוני להקדים ולומר שאין בכוונתי להתנגח עם אף גורם בעניין של מצוקת הדיור בציבור החרדי – לא עם שרים ולא עם סגני שרים ולא עם משרדי ממשלה.

מאיר פרוש: אין בכוונתי למצוא אשמים.

מאיר פרוש: מדובר בזעקה, בכאב נוקב ובבעיה אמיתית; יש גם שיגידו שמדובר בפצצה מתקתקת שאנו חייבים למצוא לה פתרון, ויפה שעה אחת קודם.

מאיר פרוש: נכון, ישנה מצוקת דיור בכלל במדינת ישראל, אך לא ניתן להשוות אותה, אף במעט, למצוקה הקיומית הקיימת בציבור החרדי ובציבור הערבי.

מאיר פרוש: כאשר בציבור הכללי נבנות ומתרחבות שכונות חדשות, בציבור החרדי אין דרך ואין לאן להתרחב בערים הקיימות.

מאיר פרוש: הוא הדין גם בכל מה שקשור לנושא הדיור במגזר הערבי.

מאיר פרוש: מטרת ועדת החקירה הפרלמנטרית היא לבדוק את החסמים והביורוקרטיה שלא נתנו עד עתה את האפשרות לבנות יחידות דיור לציבור החרדי ומהן הסיבות לכך שנוצר חסר כל כך גדול במגזר הערבי, ולמצוא דרכים לפתור אותם.

מאיר פרוש: מאחר ששר הבינוי והשיכון נכנס אז אני רוצה לומר מה שאמרתי בהתחלה: אין לי שום כוונה להתנגח עם אף גורם ועם אף שר ולא עם אף סגן שר ולא עם אף משרד.

מאיר פרוש: לגופה של בעיה, דוח מבקר המדינה שהתפרסם בשבוע שעבר, ונדבר עליו עוד בהמשך, קובע שדבר לא נעשה עם אף אחת מההחלטות של הממשלה והגורמים המקצועיים במשרד השיכון בנוגע למצוקת הדיור בציבור החרדי ובציבור הערבי.

מאיר פרוש: המבקר קובע בדוח גם שבמגזר הערבי, נכון לינואר 2021, לא נחתם עם אף רשות מקומית הסכם גג, אף שהממשלה ייחסה חשיבות לכך, לקידום בנייה ביישובים של אלה.

מאיר פרוש: הממשלות בשנים האחרונות קיבלו החלטות רבות הנוגעות לפתרונות למצוקה אקוטית זו, מתוך הבנה, ואומדן, שעד לשנת 2035 הציבור החרדי יזדקק ל-200,000 יחידות דיור.

מאיר פרוש: תוכניות הממשלה והסכמי הגג כללו יציאה למכרזים עבור שכונות שיתוכננו בפרוגרמה המותאמת לציבור החרדי והקמת ערים חרדיות.

מאיר פרוש: אבל תמיד היה גורם שהגיע והטיל חסמים על התוכניות הללו – אם זה ראשי ערים בשלטון המקומי, פקידים במשרדי ממשלה או החלטות פוליטיות שערורייתיות, ששחקו את הציבור החרדי והשאירו אותו עם הבטחות חסרות כיסוי.

מאיר פרוש: למרות ההחלטות הטובות שהתקבלו לעיתים, וכפי שאמר מבקר המדינה, דבר לא נעשה בפועל.

מאיר פרוש: אני רוצה לעמוד קצת על מצוקת הדיור של הציבור החרדי.

מאיר פרוש: אלפי זוגות חרדים מתחתנים מדי שנה, והמספרים, ברוך השם, רק עולים.

מאיר פרוש: כיום מדברים על 10,000 חתונות בשנה.

מאיר פרוש: ומי שרוצה מוזמן לערוך מדי ערב סיור באזור אולמות השמחות בערים החרדיות ולראות בעצמו.

מאיר פרוש: כל זוג כזה צריך מקום מגורים.

מאיר פרוש: לזוג חרדי אין הרבה דרישות.

מאיר פרוש: הם רוצים קורת גג צנועה לראשם, באזור שיש בו צורכי דת מינימליים כמו בית כנסת ומקווה.

מאיר פרוש: הם לא דורשים פארקים ותיאטרון, לא קולנוע ולא קניון.

מאיר פרוש: תנו להם מוסדות דת וחינוך לילדים, וזהו.

מאיר פרוש: אם יש חרדים שנאלצו להתגורר בערים ובשכונות מעורבות, וחלקם נקלעו שם שלא בטובתם למאבקים מיותרים, בעיניי זאת אשמת המדינה.

מאיר פרוש: אבל חלק גדול יותר נשאר בלית ברירה בערים החרדיות, והוא מתגורר שם בתנאים שבהם מתגוררת חתולת הרחוב שמתחת לביתם.

מאיר פרוש: זוגות חרדים מתגוררים במקלטים מתחת לאדמה, בדירות שהלוקסוס שלהן הוא חלון צמוד תקרה שמכניס קצת שמש בין 09:00 ל-10:00.

מאיר פרוש: הם מתגוררים בעליות גג, בין דודי שמש, עם סולם כתחליף למדרגות.

מאיר פרוש: הם מתגוררים ביחידות מפוצלות – דירות קטנות מלכתחילה שפוצלו לשניים ולשלושה חלקים, וכל אחת מהן אין בה כדי מחיה אנושית.

מאיר פרוש: נראה לכם שאני מגזים?

מאיר פרוש: שאלו תיאורים מצמררים ומנותקים?

מאיר פרוש: אדרבה, אני מזמין את כולכם לעשות סיור עצמאי.

מאיר פרוש: קחו לכם שעה-שעתיים וצאו לסיבוב בערים החרדיות, סיבוב שקט בין הבניינים, סיבוב במקלטים ובחצרות; סיבוב שימחיש לכם את המצב האיום והנורא שהם נמצאים בו.

מאיר פרוש: בשבוע שעבר התפרסם דוח מבקר המדינה על ההיבטים השונים בהסכמי הגג.

מאיר פרוש: על פי הנתונים, על אף הצורך בבנייתן של 200,000 יחידות דיור לאוכלוסייה החרדית בין השנים 2016 ל-2035, נכון למועד סיום הביקורת עדיין לא שווקה שכונה חרדית בשום עיר הטרוגנית שלגביה נחתם הסכם גג; בשלוש רשויות נמצאות בשלבי תכנון שונים שכונות המיועדות לאוכלוסייה החרדית – בהיקף של כ-2,350 יחידות – ברמלה ונתיבות, וכן בעכו, כחלק מתוכנית שערי עכו, הכוללת כ-8,000 יחידות דיור, אך המבקר מטיל ספק אם בעכו הדבר יצא לביצוע עבור החרדים.

מאיר פרוש: במועד סיום הביקורת תוכניות אלו טרם קודמו לכדי שיווק.

מאיר פרוש: כדי לסבר לכם את האוזן, מנובמבר 2013 ועד סוף שנת 2020 נחתמו הסכמי גג עם 32 רשויות מקומיות.

מאיר פרוש: 20 מהן חתמו על ההסכמים עם רמ"י ו-12 עם משרד הבינוי, ועל כולם חתום גם החשב הכללי במשרד האוצר.

מאיר פרוש: הממשלה עדכנה מפעם לפעם את ההחלטה על היעד של הסכמי הגג.

מאיר פרוש: לפי העדכון האחרון מינואר 2020, הוא הסתכם ב-475,000 יחידות דיור שייכללו בהסכמים שייחתמו עד סוף שנת 2020.

מאיר פרוש: בואו נבדוק, לצורך העניין, כמה יחידות דיור הוקצו לציבור החרדי מתוך כלל הסכמי הגג.

מאיר פרוש: בעיר רמלה הוקצו 650 יחידות דיור בסך הכול.

מאיר פרוש: בנתיבות הוקצו 1,700 יחידות דיור.

מאיר פרוש: בעכו הוקצו 8,000 יחידות דיור, שהמבקר מטיל בהן ספק.

מאיר פרוש: באשדוד – 2,000 יחידות דיור.

מאיר פרוש: ובאלעד – 5,522 יחידות דיור.

מאיר פרוש: כלומר, 17,872 יחידות דיור – כולל עכו, והמבקר מטיל ספק – הוקצו לציבור החרדי; זה מתוך 475,000 יחידות דיור שהוקצו לציבור הכללי בישראל.

מאיר פרוש: מדובר ב-3.58% מתוך כלל הדירות שהוקצו לציבור הכללי בישראל, כאשר הציבור החרדי מונה בפועל קרוב ל-13% מכלל האוכלוסייה בישראל – וזה אבסורד בפני עצמו שאפילו בתכנון הציבור החרדי אינו מקבל את חלקו היחסי באוכלוסייה.

מאיר פרוש: בשורה התחתונה, במסגרת הסכמי הגג שווקו 80,000 יחידות דיור – כ-18% מיחידות הדיור וכ-33% מהקרקעות שהיה ניתן לבנות בהן – ועבור הציבור החרדי, על פי מבקר המדינה, לא נבנה כלום.

מאיר פרוש: הממשלה קבעה כי מנכ"ל משרד הבינוי, בתיאום עם יושב-ראש מטה הדיור והממונה על התקציבים במשרד האוצר, יגבש מערכת תמריצים הולמת שתאפשר לכלול בהסכמי גג שכונות לאוכלוסייה החרדית.

מאיר פרוש: משרד הבינוי מסר למשרד מבקר המדינה באפריל 2021 כי הוא גיבש הצעה למערכת תמריצים כאמור, אולם אגף תקציבים לא הסכים להצעה של המשרד.

מאיר פרוש: עוד מסר המשרד כי נבחנות אפשרויות אחרות לתמרוץ, אולם נכון לאפריל 2021, מדובר בשלבים ראשוניים של התהליך.

מאיר פרוש: מן האמור עולה כי במועד סיום הביקורת, יותר מארבע שנים לאחר שהתקבלה החלטת הממשלה לגבי הדיור לאוכלוסייה החרדית, טרם גיבשו משרד הבינוי ואגף התקציבים באוצר מערכת תמריצים שתאפשר לכלול במסגרת הסכמי הגג גם שכונות לאוכלוסייה החרדית.

מאיר פרוש: מבקר המדינה קובע בדוח שעל משרד הבינוי ואגף התקציבים להשלים גיבוש של מערכת תמריצים שתאפשר לתמרץ רשויות מקומיות של יישובים הטרוגניים שחתומים על הסכם גג על שילוב שכונות בהן לאוכלוסייה החרדית, בהתאם לאמור בהחלטת הממשלה לגבי הדיור לאוכלוסייה החרדית.

מאיר פרוש: כלומר, הציבור החרדי נשאר מאחור בשנים האחרונות.

מאיר פרוש: שכונות רבות נבנו, אבל אף אחת מהן לא נתנה פתרון – לפי מבקר המדינה – לציבור החרדי, והמצוקה רק הולכת וגוברת.

מאיר פרוש: המגזר הערבי בישראל מונה יותר מ-21.1% מכלל המדינה.

מאיר פרוש: לפי דוח המבקר, במגזר הערבי נקבע שהמדינה תבנה, בשנים 2017–2020, 84,000 יחידות דיור מתוך 416,000 יחידות דיור שהציבור הערבי צריך.

מאיר פרוש: כמעט דבר לא קודם, על פי דוח המבקר.

מאיר פרוש: במסגרת פגישה שקיימנו ביהדות התורה לפני כמה שנים עם שר האוצר משה כחלון בנוגע למצוקת הדיור הקשה במגזר החרדי, טען כחלון שראשי ערים מסרבים לבנות לאוכלוסייה חרדית ואף לא מסכימים לקבל תמריצים עבור כך.

מאיר פרוש: העלינו הצעה שבכל עיר שבונים שכונות חדשות יוקצו 2,000 יחידות דיור לציבור החרדי, שיהיו מותאמות לו, ובאופן שלא ישפיעו בבחירות על חילופי שלטון.

מאיר פרוש: לצערי, הנושא לא קודם.

מאיר פרוש: במהלך השנים, כשהיו מדברים על מצוקת הדיור החרדי, תמיד היה צץ שם העיר כסיף.

מאיר פרוש: תמיד דחינו את זה על הסף, כי ידענו שיש דברים מעודכנים, וכי כל הסיבה של העלאת השם היא כדי לא לטפל בציבור החרדי.

מאיר פרוש: אין היתכנות לבנות את העיר הזו בשנים הקרובות, והיא ממוקמת במקום מרוחק ונטול היצע תעסוקתי וסביבתי עבור הציבור החרדי.

מאיר פרוש: אבל גם אם יבנו את כסיף מחר בבוקר, זה רחוק מאוד מלהוות פתרון.

מאיר פרוש: כזכור, בשבוע שעבר החליטו שרת הפנים אילת שקד ושר הבינוי והשיכון זאב אלקין, באופן שערורייתי, לטעמנו, להוריד את התוכנית לבניית 13,500 דירות עבור הציבור החרדי בקריית גת מערב, ולשווק אותה כבניינים רבי-קומות ובלי מרפסות סוכה, בידיעה ששני הפרטים הללו ירחיקו חרדים ויקשו עליהם להתגורר שם.

מאיר פרוש: חבריי התייחסו לכך בשבוע שעבר, ואני לא מרחיב כעת בזה.

מאיר פרוש: אין שום ברירה אחרת.

מאיר פרוש: זה לא משנה אם אתם אוהבים את המיעוטים והחלשים או לא אוהבים אותם, אם אתם מצרפים אותם לממשלה או מתעללים בהם – בסופו של דבר, הם חיים כאן והם זקוקים לקורת גג, ושום דבר לא יפתור את זה מלבד בנייה מסיבית.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

מאיר פרוש: לכן – ברשותך אדוני היושב-ראש, משפט אחרון – אני מעלה כאן

מאיר פרוש: הצעה להקמת ועדה פרלמנטרית שתעקוב אחרי הביצוע של החלטות והתנהלות של משרדי הממשלה – להתווכח עם הפקידים, מדוע אין להם באמת תמריצים לאותן רשויות מקומיות שלא רוצות – יחד עם הרשויות המקומיות והגורמים הרלוונטיים, בכל הקשור לביצוע הפתרונות למצוקת הדיור בקרב הציבור החרדי והערבי.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת מאיר פרוש.

איתן גינזבורג: ישיב בשם הממשלה שר הבינוי והשיכון, השר זאב אלקין.

איתן גינזבורג: גם לך, אדוני, עד עשר דקות.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

זאב אלקין: חבריי השרים, חברי הכנסת, האמת שאני טיפה נבוך לענות על ההצעה הזאת להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית, משתי סיבות: 1.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אני לא יודע אם אדוני שם לב, אבל הכותרת שהוצעה והתכוננתי אליה ואספתי חומר היא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת פתרונות הדיור שיוחדו לחלשים ולמוחלשים בעקבות דוח מבקר המדינה התשפ"ב.

זאב אלקין: הקשבתי לחבר כנסת פרוש.

זאב אלקין: הוא נימק פה בהרחבה, בעשר דקות, את הצורך בוועדת חקירה פרלמנטרית.

זאב אלקין: אני שמעתי רק משפט אחד בכל עשר הדקות הללו: דיור לציבור החרדי.

זאב אלקין: כאילו זאת הקבוצה היחידה שנכנסת להגדרת "חלשים ומוחלשים".

זאב אלקין: אז אם אדוני רוצה להקים ועדת חקירה פרלמנטרית על למה בתקופה שמסקר דוח מבקר המדינה, המדינה לא תכננה מספיק ולא מספיק פנתה לציבור החרדי – אפשר היה לקרוא לדברים בשמם.

זאב אלקין: למה להסתתר?

זאב אלקין: אפשר להגיד את האמת.

זאב אלקין: אני מניח שאדוני לא חושב שהקבוצה היחידה שהיא חלשים ומוחלשים במדינת ישראל היא הציבור החרדי.

זאב אלקין: אני מניח שלא הגענו עד כדי כך שזאת הטענה.

אורי מקלב: – – –

זאב אלקין: ולכן, יש פער עצום בין מה שמופיע בהצעה להקמת ועדת חקירה לבין נימוקים ששמענו כאן, ואני קצת תוהה – –

משה גפני: – – –

זאב אלקין: – – על מה לענות, כי אני הבאתי פה תשובות שקשורות לפתרונות דיור למוחלשים ולחלשים, אבל מתברר שהייתי צריך להתכונן לחרדים בלבד, כי – –

משה גפני: – – –

זאב אלקין: – – כל עולמו של חבר הכנסת פרוש, מתברר שהוא צר כנמלה, ומעניין אותו רק הציבור החרדי.

משה גפני: – – –

זאב אלקין: אני, אני במבוכה אם – – –

מאיר פרוש: אני דיברתי בנאום שלי עשר פעמים על הציבור הערבי והציבור החרדי, עשר פעמים.

מאיר פרוש: אם לא, אני חודש שלם לא בא לפה להצביע, בסדר?

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

מאיר פרוש: תחזור בך ממה – – –

זאב אלקין: חבר הכנסת פרוש – –

איתן גינזבורג: אדוני, אדוני.

זאב אלקין: – – חוץ מציבור ערבי וציבור חרדי, אין חלשים במדינת ישראל?

מאיר פרוש: לא, מבקר המדינה – התייחסתי לדוח מבקר המדינה.

תתבייש, מסית.

תתבייש.

זאב אלקין: אבל תראה את הכותרת.

מאיר פרוש: דוח מבקר המדינה.

זאב אלקין: חשבתי שיש עניים במדינת ישראל גם במגזר הכללי, בכל המגזרים – – –

תתבייש לך.

מאיר פרוש: מבקר המדינה – – –

זאב אלקין: ויש בעיות לא מעטות שעליהן בוודאי יש מקום לדון ולדבר.

זאב אלקין: אבל כנראה כל אחד ומה שמעניין אותו.

זאב אלקין: לכן אני נאלץ לשים בצד את כל התשובות שהכנתי – –

משה גפני: – – –

זאב אלקין: – – על מה כן עשו, ומה כן אנחנו עושים עכשיו – – –

משה גפני: תתבייש לך.

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת גפני.

זאב אלקין: ואני אתייחס לנושא שדיבר עליו חבר הכנסת פרוש – דווקא לבעיות הדיור לציבור החרדי.

זאב אלקין: היות שעניין אותו גם הציבור הערבי, בכל זאת, כמו שהוא ציין, אני רק אגיד שרק השבוע קיבלה הממשלה החלטה על קידום פתרונות עבור הציבור הערבי שבתוכה פרק הדיור הוא אחד מהפרקים המרכזיים, ובתוכו נדונו הרבה מאוד נושאים.

זאב אלקין: ועכשיו אני אעבור לעניין של הציבור החרדי.

זאב אלקין: מזדעק חבר הכנסת ליצמן, איך יכול להיות שכשאישרנו את השיווקים ביהודה ושומרון, בביתר עילית הייתה רק דירה אחת.

זאב אלקין: אתה יודע איך יכול להיות, חבר הכנסת ליצמן?

זאב אלקין: כי זאת היחידה שהייתה מתוכננת בתקופה הקודמת, ונדמה לי שאדוני היה שר השיכון לפני שאני נכנסתי לתפקידי.

זאב אלקין: אז מה שהכנת, אני שיווקתי.

זאב אלקין: מה שלא הכנת, אני לא שיווקתי.

זאב אלקין: אז אם יש טענות, אני מציע לחבר הכנסת ליצמן לפנות לשר השיכון לשעבר יעקב ליצמן ולשאול אותו למה בביתר הכינו לשיווק רק יחידת דיור אחת, ואין יותר?

זאב אלקין: אני מניח שהשר לשעבר ליצמן ייתן תשובות מעולות לחבר הכנסת ליצמן איך זה קרה.

זאב אלקין: ואני מציע לכם למצוא זמן להיפגש, לקבוע פגישה ולדבר אחד עם השני.

זאב אלקין: אני חייב להגיד שהסיבה השנייה למבוכה, אדוני היושב-ראש, קשורה בדיוק לעניין הזה, רק יותר בהרחבה.

זאב אלקין: הרי על מה קובל כאן מבקר המדינה?

זאב אלקין: הוא אומר: מדינת ישראל בשנים – שאגב, כולן היו לפני שאני נכנסתי לתפקידי – לא תכננה מספיק בערים המעורבות לציבור החרדי; לא תכננה מספיק ולא שיווקה מספיק.

זאב אלקין: אז אני רק אזכיר פה עובדה אחת מאוד פשוטה: כנראה שחבר הכנסת פרוש שכח מי היה פה שר הפנים במשך כל השנים האלה שמכוסות על ידי דוח מבקר המדינה.

מאיר פרוש: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת פרוש, בוא נקשיב לתשובת השר.

זאב אלקין: אני מציע לחבר הכנסת פרוש לפגוש את חבר הכנסת דרעי ולשאול אותו את השאלה הנוקבת: למה אדוני, כשהיה שר הפנים, לא תכנן מספיק לציבור החרדי?

זאב אלקין: איך יכול להיות, היעלה על הדעת?

זאב אלקין: ולקיים את הדיון הזה – יש לכם הרבה זמן לשבת ולדבר ביחד.

זאב אלקין: כנ"ל אני מציע לחבר הכנסת פרוש, ובזה אני מסיים, במקום להקים ועדות חקירה פרלמנטריות – אגב, יש ועדה בכנסת שמופקדת על הפיקוח על משרד השיכון, ונשמח לבוא לשם, לענות, להציג מה עושים בשביל הציבור החרדי, ועושים לא מעט.

זאב אלקין: היא נקראת ועדת הכלכלה.

זאב אלקין: תזמינו אותנו לשם, נבוא, נענה וניתן דין וחשבון.

זאב אלקין: אבל במקום להקים גופים מיותרים בכנסת, אני מציע לחבר הכנסת פרוש להיפגש עם שר הפנים לשעבר אריה דרעי, להיפגש עם שר השיכון לשעבר יעקב ליצמן, ולקיים איתם דיון מעמיק על למה בממשלה הקודמת, שמסוקרת בדוח מבקר המדינה הזה, לא תכננו מספיק ולא בנו מספיק לציבור החרדי.

זאב אלקין: אני בטוח שבמפגש המשולש הזה תגיעו להרבה תובנות ושהוא יהיה נעים הליכות, ותגיעו להרבה לקחים.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: כמובן, אני קורא לכנסת לדחות את הרעיון להקמת ועדת חקירה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, שמענו את ההצעה, שמענו את תשובת שר השיכון והממשלה, ואנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה שמית.

איתן גינזבורג: אנחנו מתחילים בהצבעה.

איתן גינזבורג: נא לשבת.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת, בבקשה.

מירב בן ארי: לא הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: הליכוד ביקשו שמית ותהיה שמית.

איתן גינזבורג: בבקשה, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני יודע מה אני עושה כיושב-ראש הישיבה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי המזכירה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – בעד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד

מיכאל מלכיאלי: איפה התקשורת?

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חבר הכנסת מלכיאלי, אנחנו באמצע הצבעה.

איתן גינזבורג: אני מבקש ממך לא להפריע.

מיכאל מלכיאלי: איפה התקשורת?

איתן גינזבורג: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

איתן גינזבורג: מספיק, אנחנו באמצע הצבעה.

אוריאל בוסו: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בוסו, אנחנו באמצע הצבעה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח עופר כסיף – בעד רון כץ – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד איימן עודה – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

דוד ביטן: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

דוד ביטן: אין.

דוד ביטן: אם כך, ההצבעה הסתיימה.

דוד ביטן: נא למנות את הקולות.

דוד ביטן: אם כך, התוצאות כדלקמן: בעד – 47, נגד – 51, אין נמנעים.

דוד ביטן: אני קובע כי ההצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת פתרונות הדיור שיוחדו לחלשים ולמוחלשים בעקבות דוח מבקר המדינה התשפ"ב, לא התקבלה.

דוד ביטן: << הלסי >> אפליית תלמידים בהשתתפות בשיעורי העשרה במסגרת תוכנית לימודים נוספת – תל"ן << הלסי >>

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעות הבאות לסדר-היום, בנושא: אפליית תלמידים בהשתתפות בשיעורי העשרה במסגרת תוכנית לימודים נוספת – תל"ן, מס' 618, 622, 630, 631 ו-638, של חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מיכאל ביטון יציג את ההצעה לסדר-היום.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

מיכאל ביטון: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, טוב לה, להצעה לסדר-היום הזאת, שלא הייתה באה לעולם בכלל, אבל את אשר יגורנו בא לנו.

מיכאל ביטון: את ההשלכות של הבלוף שנקרא חינוך חינם בישראל אנחנו חוטפים בפנים, חוטפים במקרים טרגיים של ילדים שמושפלים בבתי הספר על כך שהוריהם לא שילמו ולכן הם לא יכולים ליהנות מהפעילות החינוכית.

מיכאל ביטון: ראינו בטלוויזיה לא מזמן כתבה קשה מאוד: האם ליטל בשיחה עם המנהלת, שיחה מצולמת, מתועדת – אני מבקש שקט, חברי הכנסת.

מיכאל ביטון: היושב-ראש, תעזור לי, זה נושא רציני, זה לא נושא לפוליטיקה.

דוד ביטן: דבר, דבר.

דוד ביטן: חברים, דודי, אתה מפריע לדובר.

מיכאל ביטון: חברי הכנסת, דודי, ידידי, דודי.

קטי קטרין שטרית: למיכאל לא מפריעים.

קטי קטרין שטרית: לא מפריעים.

קטי קטרין שטרית: מיכאל זה – – –

אוריאל בוסו: דודי, תבקש הודעה אישית.

דוד אמסלם: הודעה אישית.

אוריאל בוסו: הודעה אישית הוא רוצה.

דוד ביטן: דווקא הלכתי לקראתך, אין פה שום הודעה אישית.

דוד ביטן: קדימה.

קטי קטרין שטרית: חברים, למיכאל לא מפריעים.

דוד אמסלם: אתה מאפשר לי הודעה אישית.

מיכאל ביטון: דודי, ידידי, אתה שומע?

מיכאל ביטון: אני הולך לדבר, דודי, אני הולך לדבר על נושא שכולנו מסכימים עליו.

דוד ביטן: רגע, רגע, הפריעו לך?

דוד ביטן: אני מוסיף לך זמן.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

מיכאל ביטון: חברי הכנסת, אני מבקש את ההקשבה שלכם, כי בכל סערת ההצבעות המהירה על חוקים פרטיים, בוא נדבר על מה שאנחנו מסכימים עליו.

מיכאל ביטון: בישראל אין חינוך חינם, יש בלוף.

מיכאל ביטון: אומרים חינוך חינם ולוקחים כסף מילדים – –

קטי קטרין שטרית: אמת.

מיכאל ביטון: – – ואומרים להם: טיול זה לא חינוך.

מיכאל ביטון: אם אימא שלך תשלם – זה יהיה, ואם היא לא תשלם – זה לא יהיה.

מיכאל ביטון: חוג בבית ספר זה תל"ן, אם היא תשלם – תקבל, ואם לא תשלם – לא יהיה.

מיכאל ביטון: אנחנו העלינו את זה כאן.

מיכאל ביטון: אני רוצה לעבוד עם שרת החינוך לייצר חינוך חינם בישראל, אבל ראינו מקרים.

מיכאל ביטון: אומרים לנו בחוזר מנכ"ל: אסור למנהל להפלות תלמיד שלא שילם.

מיכאל ביטון: ואני אומר להם: תלמידים מושפלים כל יום על אי-תשלום, ואימהות מושפלות על אי-תשלום – עד שראינו את המקרה הזה בטלוויזיה, קיבלנו תיעוד של שיחה מוקלטת.

מיכאל ביטון: דודי, תקשיב להקלטה הזאת.

דוד אמסלם: ראיתי.

מיכאל ביטון: ראית את זה.

מיכאל ביטון: תקשיב.

מיכאל ביטון: ליטל, האם: אין לי יכולת כלכלית לשלם על זה – – – אני מצטערת, אני לא יכולה לשלם על זה.

מיכאל ביטון: היום הילדה חזרה מבית הספר, והיא אמרה לי, אימא, למה לא שילמת את חוג מוזיקה?

מיכאל ביטון: הייתי בחוץ, כי את לא סידרת לי את החוג מוזיקה שלי.

מיכאל ביטון: אני נחנקתי.

מיכאל ביטון: אני התרעתי שאין לי לשלם על זה – זה בשיחה עם המנהלת בטלפון.

מיכאל ביטון: המנהלת: רגע, הפרויקט של המוזיקה, הוא – נכון, הוא בשעות בית ספר, אבל הפרויקט – קרעי, קרעי, אני מדבר מדם ליבי.

שלמה קרעי: למה לא באת היום?

שלמה קרעי: היה דיון מאוד חשוב בוועדת החינוך, בין היתר על הדברים שאתה מעלה, שעתיים דיון.

מיכאל ביטון: אבל קרעי, אני פעם לא שמעתי אותך?

מיכאל ביטון: אז בוא.

שלמה קרעי: אתה איש פריפריה אמיתי.

שלמה קרעי: אתה איש פריפריה אמיתי.

דוד אמסלם: הוא דיבר על זה גם כשר בממשלה הקודמת.

דוד ביטן: אל תפנה אליהם, אתה שומע?

מיכאל ביטון: הם איתי בדבר הזה.

מיכאל ביטון: אני רוצה אותם.

דוד ביטן: אל תפנה אליהם.

שלמה קרעי: מרוב שאתה אמיתי בזה, אתה לא מתאים לקואליציה הזו.

מיכאל ביטון: עכשיו עזוב פוליטיקה.

מיכאל ביטון: מה המנהלת אומרת לאימא הזאת?

מיכאל ביטון: רגע, הפרויקט של המוזיקה, הוא – נכון, בשעות של בית ספר, אבל הוא פרויקט של המועצה, הוא לא פרויקט של בית הספר, והוא דורש תשלום נוסף.

מיכאל ביטון: מנהלת שמחנכת ילד עוסקת בגביית כסף בחינוך חינם בישראל.

מיכאל ביטון: היא הופכת למחלקת הגבייה.

מיכאל ביטון: מסכנה המנהלת, מסכנה שהיא עומדת מול אימא על כסף.

מיכאל ביטון: מסכנה שהיא צריכה להביא כמה שקלים.

מיכאל ביטון: המנהלת: זה המתווה של הרשות, זה המתווה של הרשות.

מיכאל ביטון: ליטל, האם: זה מי שהחליט?

מיכאל ביטון: הרשות?

מיכאל ביטון: המועצה שלנו החליטה?

מיכאל ביטון: המנהלת: זאת הרשות, מי ששם לא לקח את זה והמשיך לטפל והשאיר את זה לא סגור, שהוא ייקח אחריות.

מיכאל ביטון: המנהלת: היה צריך להכין את הילדה לפני שהיא באה היום.

מיכאל ביטון: היא נוזפת באימא, למה היא לא אמרה לילדה שלא יהיה לה חוג בבית הספר.

מיכאל ביטון: נזיפה.

מיכאל ביטון: ליטל, האם: מה אני אגיד לה, בית ספר לא יכול לעזור לי, אז את נשארת בחוץ?

מיכאל ביטון: בחינוך חינם בבית ספר, לא במתנ"ס, לא בתנועת נוער, לא בקייטנה – בבית ספר.

מיכאל ביטון: כמו כל דבר, זורקים את הבוץ על האימא.

מיכאל ביטון: תגובת משרד החינוך: האם הודיעה תחילה למחנכת הכיתה שבתה לא תיקח חלק בשיעורים מאחר שאיננה מעוניינת.

מיכאל ביטון: המחנכת כיבדה את בקשתה ושיבצה את התלמידה בפעילות חלופית; ילדה בודדה, רואה כיתה שלמה הולכת לחוג, והיא בחלופית.

מיכאל ביטון: היא מקרה מיוחד, היא ענייה, היא לא יכולה להיות בחוג.

מיכאל ביטון: לאחרונה האם ביקשה לשתף את בתה בשיעורים – הינה, אני מסיים, רק התחממתי.

דוד אמסלם: מיכאל, קח את הזמן.

דוד ביטן: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מיכאל ביטון: החל מיום ראשון הקרוב התלמידה תוכל לקחת בהם חלק.

מיכאל ביטון: אני אומר: תגידו, לאן הגענו?

מיכאל ביטון: אתה צודק, דיברתי על זה הרבה פעמים.

מיכאל ביטון: אני לא מוותר.

מיכאל ביטון: אני לא מוותר על הדבר הזה.

מיכאל ביטון: חינוך חינם יהיה בישראל, ולא יהיה קשר בין מנהלת, מורה ותלמיד על כסף.

דוד ביטן: מיכאל, למה לא הכנסת את זה להסכם הקואליציוני?

מיכאל ביטון: שמתי את זה.

מיכאל ביטון: שמתי את זה, אבל זה מאות מיליונים.

מיכאל ביטון: רגע, אבל אל תחשוב, הערת לי הערה במקום.

מיכאל ביטון: קיבלתי התחייבות משר האוצר שמייד אחרי התקציב אנחנו הולכים לעבוד על זה, ואנחנו נעשה פיילוט.

מיכאל ביטון: פיילוט.

שלמה קרעי: מי – – –

מיכאל ביטון: רגע, פיילוט של עשר ערים שיש בהן חינוך חינם, שלא מדברים על כסף עם ילד.

דוד ביטן: מה זה לעמוד על זה?

דוד ביטן: כבר תהיה ממשלה אחרת.

מיכאל ביטון: שכל שר יעבוד על זה.

מיכאל ביטון: עוד משהו מעשי, ואני כבר דיברתי עם שרת החינוך – יש לי שלושה משפטים על תוכנית, בסדר?

מיכאל ביטון: מה התוכנית?

מיכאל ביטון: למשרד החינוך יש 150 מיליון למלגות השנה?

מיכאל ביטון: 130?

מיכאל ביטון: לא לתת מלגות.

מיכאל ביטון: להודיע לרשויות המקומיות: כל מקרה רווחה – אסור לבקש ממנו כסף בבית הספר, ולשפות ב-130 מיליון את הרשויות.

מיכאל ביטון: אפס גביית כסף מילד ברווחה.

מיכאל ביטון: השרה, את בעד שבינתיים מי שעשיר – יממן.

מיכאל ביטון: אני מאמין בחינוך חינם בעתיד, אבל איך נעשה את זה?

מיכאל ביטון: הרי לא נוכל למנוע מהורים לשלם על חינוך.

מיכאל ביטון: אני מקבל טלפון מהורים שאכפת להם, שאומרים: זכותי לשלם על הילד.

מיכאל ביטון: אני אומר: סבבה.

מיכאל ביטון: לא, תביאי, תביאי כסף.

מיכאל ביטון: איך תעשי את זה, איך?

מיכאל ביטון: המנהלת והמזכירה והמורה לא מדברים על כסף.

מיכאל ביטון: ילד, ילדה, נכנסים ומקבלים הכול.

מיכאל ביטון: הורים, אתם רוצים לתרום כסף לפעילות?

מיכאל ביטון: מה שבא לכם, אבל אף ילד לא יופלה ולא ייבחר לבית ספר על רקע יכולת התשלומים, זה החוק העתידי.

מיכאל ביטון: זה החוק העתידי שנביא.

מיכאל ביטון: ובדרך אני קורא לך, שרת החינוך, להודיע ממש מיידית שעם ה-150 מיליון, עם ה-130, שכל ילד רווחה או ילדה ברווחה בישראל – אסור לבית הספר לבקש מהם כסף.

מיכאל ביטון: כל ילד שמוכר, שהמשפחה הזאת מוכרת – היא עובדת עירייה, היא ברווחה.

מיכאל ביטון: ובעתיד נעבוד על חינוך חינם ועל חוק משותף.

מיכאל ביטון: זה מדם ליבי.

מיכאל ביטון: לא נרפה.

מיכאל ביטון: תודה לכולם.

דוד ביטן: תודה.

שלמה קרעי: מיכאל, יש לך את האצבע שלי, קואליציה או אופוזיציה.

קטי קטרין שטרית: גם שלי.

קרן ברק: גם שלי.

דוד אמסלם: חזק וברוך.

דוד אמסלם: מיכאל, חזק וברוך.

קטי קטרין שטרית: יישר כוח.

שלמה קרעי: תראה איזה ענייניים אנחנו.

קרן ברק: אנחנו לא רק ענייניים, אנחנו גם איתך פה.

אוריאל בוסו: לא יכולים נגדך.

אוריאל בוסו: לא יכולים נגדך.

אוריאל בוסו: אוהבים אותך.

דוד ביטן: חבר הכנסת שלמה קרעי.

דוד ביטן: קרעי, בוא, תעלה.

שלמה קרעי: על מה?

דוד ביטן: לא משנה, אתה – אין לך בעיה, דבר על מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: אני, יש לי גם?

דוד ביטן: הוא רשום.

דוד ביטן: מה הוא רוצה?

דוד ביטן: אני לא יודע.

דוד ביטן: אתה רשום בהצעה לסדר-היום.

דוד אמסלם: גם אני רשום?

דוד ביטן: לא, אתה מטעם סיעת הליכוד.

דוד ביטן: בינתיים ההודעה האישית צריכה להיות נגדך.

דוד ביטן: תכף אני אדאג שמישהו ידבר.

אוריאל בוסו: אני יכול במקום ינון אזולאי מש"ס?

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש – – –

דוד ביטן: גברתי, אפשר להחליף?

דוד ביטן: היא לא נותנת.

דוד ביטן: אבל אני אתן לך לדבר מהמקום, אולי.

דוד ביטן: נו, בסדר, דבר.

שלמה קרעי: אני אתן לך דקה וחצי כשאני פה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – אני מבין שאתה נותן לי בלי הגבלת זמן.

דוד ביטן: שלוש דקות.

שלמה קרעי: חברי חבר הכנסת ביטון – ביטון, תקשיב – הוא איש פריפריה ברמ"ח ושס"ה, מה שנקרא.

שלמה קרעי: כשאני יושב אצלו בוועדת הכלכלה והוא שומע על העושק של הבנקים את הציבור, את הזוגות הצעירים, הוא מייד מתרתח.

שלמה קרעי: הוא אומר: שלמה, בוא נעשה שנינו ביחד, נשב, נכתוב את הצעות החוק, ואני אדאג שהן יעברו.

שלמה קרעי: אמיתי.

שלמה קרעי: וגם כאן, בנושא של החינוך.

שלמה קרעי: זה מאבק חשוב מאין כמוהו.

שלמה קרעי: הילדים, בעיקר של האוכלוסיות החלשות, הם אוכלוסייה שכמעט אין לה אבא ואימא במשכן הזה.

שלמה קרעי: אין לוביסטים של הילדים באוכלוסיות החלשות.

שלמה קרעי: אין.

שלמה קרעי: אם אנחנו לא, כמו גברים, נאזור חלצינו ונצא להיאבק לטובת הילדים האלה מהפריפריה, זה לא יקרה.

שלמה קרעי: ואני מעריך את זה, ביטון, שהרמת את העניין הזה.

שלמה קרעי: אני חושב שגם אצלנו חברים בוועדת החינוך – גם חברת הכנסת שטרית מעלה את זה כל הזמן, את הנושאים האלה.

שלמה קרעי: היום היה לנו בוועדת החינוך דיון של שעתיים על תלמידי המוכר שאינו רשמי, שלא משויכים לרשתות המרכזיות, שלומדים אותו דבר, מפוקחים אותו דבר, אבל מתוקצבים שליש מתקציב של ילד רגיל.

שלמה קרעי: יש ילד סוג א' ויש ילד סוג ג', והילדים סוג ג', מי שמממן אותם בבתי הספר זה ההורים.

שלמה קרעי: סיפרה חברת הכנסת סטרוק היום – וריגשה אותנו מאוד – על כמה הם היו צריכים להוציא על שישה בנים שיש לה.

שלמה קרעי: אני לא זכיתי להיות אחד שמוסר ככה את הנפש על חינוך הילדים.

שלמה קרעי: אני גדלתי במשפחה עם 17 ילדים, ההורים שלי מסרו את נפשם על החינוך, ולא היו לנו לא טיולים ולא מסעדות ולא חופשות ולא כלום.

שלמה קרעי: חינוך היה הדבר הראשון.

שלמה קרעי: אז חברת הכנסת סטרוק סיפרה היום שבבית הספר שבו הילדים שלה למדו, בתלמוד התורה בקריית ארבע, לומדים שם לימודי ליבה 100%, הכול בסדר, אבל הם משלמים מאות שקלים ואולי אלפי שקלים בחודש על שישה ילדים, והם מוציאים את זה מהלחם, מהחלב, מהבשר, מהעוף – מהאוכל של הילדים.

קטי קטרין שטרית: כי זה המוכר שאינו רשמי.

קטי קטרין שטרית: תגיד להם שמשלמים להם 27%.

שלמה קרעי: אמרתי, קטי.

שלמה קרעי: אמרתי והזכרתי אותך קודם.

שלמה קרעי: אמרתי שאת עושה עבודה טובה בוועדת החינוך.

דוד ביטן: קטי, חזר לך הקול.

שלמה קרעי: הדבר הזה הוא בנפשנו, ואני שמח על ההצעה הזאת לסדר-היום, ואני עוד יותר שמח שהשרה התורנית כאן היא שרת החינוך.

שלמה קרעי: גברתי השרה, אני חושב – – –

יפעת שאשא ביטון: אני פה כדי להשיב.

שלמה קרעי: אה, אני עוד יותר שמח על זה.

שלמה קרעי: אני פחות מכיר את הנהלים של ההצעות לסדר-היום.

שלמה קרעי: זאת בהחלט הצעה חשובה.

שלמה קרעי: שרן השכל, יושבת-ראש ועדת החינוך, התגייסה לעניין הזה.

שלמה קרעי: אני שמח שאת כאן, ואני בטוח שיחד איתך ועם מיכאל ועם שרן השכל, כשכולנו נותנים את הגיבוי הזה באופן רוחבי, בקונסנזוס מלא, נוכל להביא להישגים תכלס, פרגמטיים, ולא רק לדבר על זה כאן מעל הדוכן.

שלמה קרעי: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת רון כץ נמצא?

מיכאל ביטון: אפשר הערה?

מיכאל ביטון: ינון אזולאי לא נמצא, אני רוצה להגיד משפט אחד בשבילו.

דוד ביטן: אתה יכול להגיד מהמקום, לא צריך לעלות עוד פעם.

מיכאל ביטון: ינון אזולאי הוא חלק מההצעה לסדר-היום, אבל זה אזכרה של אביו, חבר הכנסת דוד אזולאי.

מיכאל ביטון: זה נקבע בתאריך של האזכרה של אביו, שהיה איש חינוך, והוא איתנו – –

אוריאל בוסו: בגלל זה ביקשתי לדבר.

מיכאל ביטון: – – הוא איתנו בהצעה הזאת.

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: רון כץ נמצא?

דוד ביטן: איננו.

דוד ביטן: חבר הכנסת אוריאל בוסו, דקה מהצד.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

אוריאל בוסו: חבר הכנסת מיכאל ביטון, אני מאוד מודה לך על ההצעה לסדר-היום החשובה הזו.

אוריאל בוסו: אתה ראית שבנושא הזה אין קואליציה ואופוזיציה.

אוריאל בוסו: אתה אומר דבר אחד: ישנם דברים שחייבים להיות שוויוניים במדינת ישראל.

אוריאל בוסו: אני שמח ששרת החינוך נמצאת פה, וששרן השכל, יושבת-ראש ועדת החינוך, רגישה לנושא הזה.

אוריאל בוסו: תמיד ידענו – זה מבטא בדיוק את ההבדל בין הפריפריה למרכז, ערים חזקות וערים חלשות.

אוריאל בוסו: אתה היית ראש עיר של עיר חלשה כביכול, והרמת את החינוך למקומות אחרים בזכות הרצון לעשות שוויון.

אוריאל בוסו: זה רק מסמל לנו – גם בנושא החינוך וגם בנושא המעונות – שילדים חייבים להיות מחוץ לכל משחק פוליטי ולקבל את המימון המלא.

אוריאל בוסו: יישר כוח, ואנחנו עומדים מאחורי כל חוק שתגיש בנושא הזה ובוועדות שידונו.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: שרת החינוך יפעת שאשא ביטון, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: חבריי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה להודות לחברי הכנסת שהעלו את ההצעה הזו לסדר-היום – לחברי הכנסת מיכאל ביטון, רון כץ, שלמה קרעי, נעמה לזימי וינון אזולאי.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שדברים שכאלה פורטים על נימי הנפש של כל אחד מאיתנו ודורשים התייחסות, וכך גם אנחנו עושים במשרד.

יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך מקדם מדיניות ברורה שלפיה אין למנוע תוכנית לימודים נוספת, מה שאנחנו קוראים לו תל"ן, מתלמידים מרקע חברתי מוחלש.

יפעת שאשא ביטון: המשרד אפילו עיגן מדיניות זו בחוזר מנכ"ל שבו הוא מבהיר כי במקרים שבהם ישנם קשיים כלכליים, יש למצוא מענה מיידי לתלמיד.

יפעת שאשא ביטון: יצוין כי תל"ן יכולה להתקיים באמצע יום לימודים רק בתנאי שהתוכנית מאריכה את יום הלימודים, אך אז יש חובה לשתף את כל התלמידים בפעילות, גם אם ההורים מסרבים לשלם עבורה.

יפעת שאשא ביטון: במקרה שבו הורה מתנגד עקרונית להשתתפות הילד בתוכנית הלימודים הנוספת, תסופק לו על ידי בית הספר פעילות חלופית, אחרת.

יפעת שאשא ביטון: זה כתוב בחוזר המנכ"ל באופן הבא: "אם תוכנית לימודים נוספת שובצה באמצעו של יום הלימודים, יש לאפשר לכל התלמידים להשתתף בה, גם אם הוריהם לא שילמו בעבורה, או להציע לתלמידים שהוריהם מבקשים שלא ישתתפו בה, פעילות חינוכית אחרת".

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שהדברים נכתבים בצורה ברורה ומפורשת.

יפעת שאשא ביטון: עם קבלת המידע באשר למקרה הספציפי המוזכר בהצעה לסדר-היום נערכה בדיקה מול בית הספר והנושא הוסדר לאלתר.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לומר לך, חבר הכנסת מיכאל ביטון, אתה הקראת כאן את תשובת משרד החינוך כפי שהיא ניתנה בבירור שנעשה, ואני עדיין אמשיך לברר, כי אכן יש כאן מידע שיש בו סתירה בין מה שאתה מציג לבין מה שהיה שם.

יפעת שאשא ביטון: אני בהחלט אצלול פנימה ואיכנס בעובי הקורה בעניין הזה, כי אני לא מוכנה שאף ילד בתוך מערכת החינוך ירגיש או יחווה את החוויה שאותה ילדה תיארה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בהחלט נעשה בדיקה נוספת, אף שחשוב לציין שלנוכח ההתערבות שלנו הילדה כמובן חזרה לאלתר לפעילות.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר לך יותר מזה – מהבדיקה שאנחנו עשינו גם התברר שהילדה משתתפת בתוכניות לימודים נוספות, כדורעף ומחול, למרות שהן לא שולמו, ואנחנו בהחלט נתייחס לכך שגם בתוכניות האחרות היא תיקח חלק.

יפעת שאשא ביטון: אתה הזכרת בעצמך – אנחנו השנה הגדלנו, בהנחיה שלי, את המלגות ל-130 מיליון שקלים, אבל צריך גם לדעת לעשות את ההפרדה, כי כאן אנחנו מדברים על חוק חינוך חינם, ובסיטואציה שיש לפנינו זה עניין של תוכניות לימודים נוספות – שאולי גם הן, כמו שאמר חבר הכנסת מרגי באחד הדיונים, דורשות התייחסות והעמקה כדי לראות שבאמת הדברים האלה נעשים כפי שצריך.

יפעת שאשא ביטון: כמו שאני ציינתי, כל אירוע חריג יטופל באופן מיידי.

יפעת שאשא ביטון: אני בטח לא מקילה ראש, לא אני ולא אנשי המשרד, שמאוד רגישים לנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: והערה אחרונה לדברים שהעלית, חבר הכנסת ביטון – אמרת: זה לא חוג וזה לא טיול, זה חינוך.

יפעת שאשא ביטון: ואני רוצה לומר – ואני בטוחה שגם אתה חושב כך, אבל כנראה בלהט הדברים זה יצא – שגם טיול זה חינוך, וגם חוג זה חינוך, וכל פעילות בבית הספר היא חינוך.

יפעת שאשא ביטון: הילדים לומדים מהכול, ואנחנו חייבים להם את החוויות האלה בלי תחושות קשות, כפי שעלו בדבריכם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכם על שהעליתם את זה על סדר-היום.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: מיכאל, לאיזה ועדה אתה רוצה?

אוריאל בוסו: לחינוך.

מיכאל ביטון: לוועדת החינוך.

דוד ביטן: חינוך.

דוד ביטן: בסדר?

יפעת שאשא ביטון: כן.

דוד ביטן: אז זה הצבעה על ועדת חינוך.

דוד ביטן: תצביעו, בבקשה.

דוד ביטן: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: בעד – עשרה, אפס מתנגדים.

דוד ביטן: ההצעה לסדר-היום תועבר לדיון בוועדת החינוך.

דוד ביטן: << הלסי >> ליקויים בניטור זיהום מי התהום ובעבודת רשות המים << הלסי >>

דוד ביטן: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: ליקויים בניטור זיהום מי התהום ובעבודת רשות המים, מס' 593 ו-636.

דוד ביטן: יציג את ההצעה חבר הכנסת מוסי רז.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי וחברת הכנסת – רק אחת יש כאן – השבוע פורסמו שני דוחות מבקר המדינה – האחד, שבגינו יזמתי את ההצעה הדחופה הזו, על הרשות הממשלתית למים וביוב, וגם יש – – –

אורית סטרוק: מוסי, יש פה שתי ח"כיות.

מוסי רז: אני שמח.

מוסי רז: הכפלתן את כוחכן, גם בסיעה וגם במגדר.

מוסי רז: יש דוח על הרשות הממשלתית למים וביוב וגם אחד בכלל בנושא היערכות המדינה לנושא האקלים, למשבר האקלים.

מוסי רז: מהדוח על הרשות הממשלתית למים וביוב עולים ליקויים חמורים במניעת זיהום מי התהום.

מוסי רז: הדוח קורא לרשות ולמשרדי הממשלה הרלוונטיים לפעול בהקדם לתיקון הליקויים, לגבש תוכנית רב-שנתית לטיפול בזיהומים ולתקצב את התוכנית הזו.

מוסי רז: לדוגמה, מבין הליקויים שהוזכרו בדוח נמצא כי ביותר משני שלישים מהאתרים המנוטרים התגלה זיהום במקור המים – המים שאנחנו שותים, כן?

מוסי רז: ביותר משליש מהאתרים נמצאו זיהומים חמורים וחמורים מאוד.

מוסי רז: פעולות הניטור כמעט ב-300 אתרים בין 1999 ל-2000 כיסו רק בערך שביעית מכלל האתרים הנדרשים בניטור; 87% לא נוטרו.

מוסי רז: מבין המזהמים העיקריים נמצאות חוות הדלק, כמובן, שמתוכן נוטרו 17 חוות בלבד מתוך 35.

מוסי רז: גם הן – רובן לא נוטרו.

מוסי רז: כלומר, היקף הזיהום החמור עלול להיות גבוה באופן משמעותי מזה הידוע, כנראה אפילו כפול או יותר, בעת שיש שימוש יום-יומי במים האלה, שאנחנו גם שותים מהם וגם משתמשים בהם לצרכים אחרים.

מוסי רז: המבקר גם הגיש דוח מאוד מפורט בנושא היערכות ישראל למשבר האקלים.

מוסי רז: המשבר הזה, שהוא משבר עולמי – אני אפילו הייתי אומר מלחמה; בעיניי, זה מלחמת העולם השלישית, שאליה צריך לגייס את האזרחים ואת האזרחיות, אבל קודם כול הממשלות צריכות לפעול.

מוסי רז: הוא הראה, לדוגמה, איך ישראל קבעה לעצמה יעד של אנרגיה מתחדשת, אדוני היושב-ראש, שהוא הנמוך ביותר מכל מדינות ה-OECD.

מוסי רז: אנחנו, שמתגאים, ובצדק, בהיותנו חזקים, בהיותנו מובילים, בהיותנו טכנולוגיים, בזה שיש לנו שמש – היעד הנמוך ביותר מכל מדינות ה-OECD.

מוסי רז: אבל עוד הפתעה: גם ביעד הזה לא עמדנו, ולכן יש חשש שגם היעדים שאנחנו מציבים לעצמנו לעתיד – לא נעמוד בהם.

מוסי רז: לדוגמה, אולי ישמח לשמוע חבר הכנסת ישראל כץ, שהיה שר התחבורה וגם שר האוצר, שמשרד התחבורה, שקבע לעצמו יעד של הפחתת הנסועה בשיעור של 20% בכבישי מדינת ישראל בין השנים 2015 ו-2019 – קרה בדיוק הפוך: עלייה מ-42 מיליארד קילומטר ל-50 מיליארד, כלומר עלייה של כמעט 20% בנסועה הפרטית בזמן שתכננו ירידה של 20%.

מוסי רז: אנחנו גם לא נערכים – – –

שלמה קרעי: מוסי, זה לא כמעט.

שלמה קרעי: זה קצת יותר מ-20%.

שלמה קרעי: 8 מ-42 זה קצת יותר מ-20%.

מוסי רז: לא.

מוסי רז: 8 מ-42 זה קצת פחות מ-20%.

מוסי רז: 8 מ-40 זה 20% – – –

שלמה קרעי: אה, צודק.

מוסי רז: הסכמנו?

מוסי רז: זה בערך 18%.

דוד ביטן: קרעי – – – למתמטיקה.

מוסי רז: אתה רואה?

מוסי רז: אם קרעי ואני מסכימים, אז סימן שהצדק – – –

אוריאל בוסו: – – – לפרוטוקול – – – בפריימריז.

מוסי רז: אנחנו נעשה תחרות מתמטיקה וחשבון אחרי זה.

מוסי רז: על כל פנים, מה שאני מציע הוא שהממשלה הנוכחית, חברי השר, חבריי שני השרים, תנצח בגדול את הממשלה הקודמת והממשלות הקודמות; כמו שהיא תנצח אותן בכל שאר התחומים – גם בתחום הזה, של היערכות ישראל למאבק במשבר האקלים: כמובן, והזכרתי תחבורה – בפקקי התנועה; הזכרתי מים – זה המים שאנחנו שותים, הבריאות של האזרחיות והאזרחים.

מוסי רז: תודה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אלון – איננו נוכח.

דוד ביטן: ישיב השר מתן כהנא, בשם שרת האנרגיה.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הריני להשיב בשמה של שרת האנרגיה.

מתן כהנא: כל מה שאני אקרא זה בשמה.

מתן כהנא: מבדיקה שערכתי מול הרשות הממשלתית למים ולביוב עולה כדלקמן: הנושא של ניטור מקורות המים ואיתור זיהומים הוא נושא רב-חשיבות הנמצא כל העת על סדר-יומה של רשות המים ובטיפולה.

מתן כהנא: חשוב להדגיש שהאחריות לביצוע חקירת היקף הזיהום ולטיפול בו מוטלת על פי חוק על המזהם, ועליו החובה להימנע מזיהום מקורות המים של הציבור ולטפל בזיהומים שיצר.

מתן כהנא: רשות המים פועלת באופן שוטף לאיתור מזהמים במי תהום ולחיוב גורמי הזיהום לטפל בהם.

מתן כהנא: במקרים שבהם אין טיפול על ידי המזהם מתבצעות על ידי רשות המים גם פעולות לשיקום מקורות המים.

מתן כהנא: מדובר בהליך מורכב, הדורש מיפוי של מאות אתרים והכנה של תוכניות לשיקום מי התהום באתרים המזוהמים.

מתן כהנא: הביצוע של הליכי הניטור והשיקום נעשה על פי תיעדוף מקצועי, הנוגע לסוגי המזהמים ומידת האיום על מקורות המים, ולא על פי מספר האתרים, כפי שצוין בהצעה לסדר-היום.

מתן כהנא: כתוצאה מן התיעדוף האמור רשות המים גיבשה תוכנית רב-שנתית לניטור איכות המים והיא פועלת בצורה סדורה מזה שנים.

מתן כהנא: הנתונים בנושא והשיקולים אף הוצגו למבקר המדינה, והם מבהירים את הנתונים שפורסמו בדוח המבקר.

מתן כהנא: נכון להיום, רשות המים מבצעת מעקב אחר למעלה מ-400 אתרים שבהם התגלה זיהום מי תהום.

מתן כהנא: מתוך האתרים הידועים לנו כיום עדיין נדרשת הסדרת תקציבית לשיקום זיהומי מי תהום בתעש גבעון, תעש בית הכרם, תעש טירת הכרמל, תעש נוף ים ובסיס תל השומר.

מתן כהנא: רשות המים פועלת מול הגורמים השונים במטרה לקבל מימון עבור שיקום אתרים אלו.

מתן כהנא: לצערה של רשות המים, במקרים מסוימים גופים שהיו מעורבים ביצירת זיהומים מורכבים במקורות המים מעכבים את הקצאת המימון הנדרש לפעולות השיקום שעליהם לבצע.

מתן כהנא: הפעילות השיטתית וארוכת השנים של רשות המים כבר הביאה לביצוע פרויקטים רבים לשיקום מקורות מים, ופעילות זו תימשך גם בשנים הבאות.

מתן כהנא: בהקשר זה נכון לציין את ההתקדמות שחלה בהוצאתו אל הפועל של הפרויקט רב-ההיקף לטיפול במוקדי הזיהום המורכבים בשטחי תעש רמת השרון כתוצאה מפעילות רשות המים כאמור.

מתן כהנא: תודה.

דוד ביטן: תודה לשר.

דוד ביטן: חבר הכנסת אלן טל, אתה יכול לדבר מהצד.

דוד ביטן: הוא איחר, אני נותן לו.

אלון טל: אני מבקש פשוט לציין בהקשר של שיקום תעש ברמת השרון את החשיבות האקולוגית של המקום.

אלון טל: בלי ששמנו לב, מדובר ביער אולי הכי גדול במרכז הארץ.

אלון טל: בזמן שאנחנו למדנו, אחרי הימים הקשים של הסגר של הקורונה, עד כמה אתרי טבע עירוניים חשובים לאזרחים, תושבי רמת השרון וכל האזור הסתכלו ואמרו: וואו, יש פה הזדמנות.

אלון טל: לכן, אני מבקש שבמסגרת התוכניות לשיקום מי התהום, ובהמשך אולי הקמת שכונות חדשות, נזכור שיש פה גם משאב טבע ייחודי, וחייבים לשמור עליו במסגרת האסטרטגיה.

אלון טל: זה מה שרציתי לומר בהקשר זה.

אלון טל: תודה רבה, אדוני.

דוד ביטן: תודה לך.

דוד ביטן: איזו ועדה אתם רוצים?

דוד ביטן: הבנתי שוועדת הכלכלה.

דוד ביטן: איכות הסביבה?

דוד ביטן: פנים?

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: בבקשה להצביע אם אנחנו מעבירים לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

קריאה: לא הקליטה?

דוד ביטן: לא, זה מה שביקשו.

דוד ביטן: אתה רוצה קליטה?

דוד ביטן: תצביע.

דוד ביטן: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: בעד – שישה, נגד – אפס, אין נמנעים.

דוד ביטן: ההצעה לסדר-היום עוברת לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: << הלסי >> אי-יישום החלטת הממשלה 2262 לגבי צפון המדינה בהתאם לדוח מבקר המדינה << הלסי >>

דוד ביטן: הצעות לסדר-היום בנושא: אי-יישום החלטת הממשלה 2262 לגבי צפון המדינה בהתאם לדוח מבקר המדינה, מס' 623, 628 ו-634.

דוד ביטן: תציג את ההצעה חברת הכנסת יעל רון בן משה.

שלמה קרעי: יעל, אבל למה יש רק אופוזיציה?

שלמה קרעי: בלי הקואליציה.

שלמה קרעי: מה אנחנו יושבים בלי הקואליציה.

יעל רון בן משה: אתה חושב שאני יודעת?

דוד ביטן: מה זה?

דוד ביטן: אתה יכול אחר כך לדבר דקה במסגרת עמדה אחרת.

חמד עמאר: התוכנית הייתה עד 2020.

יעל רון בן משה: 2019.

חמד עמאר: 2017–2020.

יעל רון בן משה: לא, לא.

יעל רון בן משה: 2017, 2018, 2019.

חמד עמאר: אז הסתיימה ב-2020.

חמד עמאר: לא טעיתי.

דוד ביטן: בבקשה.

יעל רון בן משה: ב-2020 כבר לא היה תקציב.

יעל רון בן משה: אז תודה, חבר הכנסת קרעי.

יעל רון בן משה: אני אתייחס לדברים שאמרת.

יעל רון בן משה: כבוד היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברי וחברות הכנסת, בשבוע שעבר פורסם דוח חריף של מבקר המדינה לגבי החלטת הממשלה על הצפון משנת 2017, מה שאנחנו מכירים כתוכנית הצפון, החלטת הממשלה 2262.

יעל רון בן משה: כמי שהיה לה חלק בכתיבת התוכנית מתוקף תפקידי בשלטון המקומי בצפון, כמי שישבה בלילות הארוכים עם ראשי הערים בקפלן 1 – משרד האוצר – בדצמבר 2016 עד אישור תקציב המדינה ובתוכו התוכנית לצפון, לא יכולתי שלא לחוש כאב ובושה עם קריאת הדוח.

יעל רון בן משה: פשוט עבדו עלינו.

יעל רון בן משה: אז ממילא עליי, התמימה מהגליל, אבל יחד איתי ישבו שם בקפלן 1 אלי מלכה, שהיה ראש המועצה האזורית גולן, ושלמה בוחבוט שהיה ראש עיריית מעלות-תרשיחא, ועדי אלדר, שהיה ראש עיריית כרמיאל, והם לא אנשים שאפשר להגיד שאפשר לעבוד עליהם בקלות.

יעל רון בן משה: והינה, מתפרסם דוח מבקר המדינה בשחור על גבי לבן.

יעל רון בן משה: אנחנו מבינים שעבדו עלינו.

יעל רון בן משה: מתוך תקציב של 20 מיליארד שקלים להשקעות בצפון – כותב המבקר את מה שהבנו זמן קצר אחרי השקת התוכנית – הכול היה ישראבלוף, או כמעט הכול.

יעל רון בן משה: לקחו סעיפים תקציביים שכבר שוריינו לפרויקטים בצפון בתוכניות חומש כאלה ואחרות, עטפו אותם יפה והגישו לנו כתוכנית חדשה שעכשיו הולכים להשקיע בצפון.

יעל רון בן משה: ישראבלוף.

יעל רון בן משה: גם את הכספים החדשים, 2.5, 2.8 מיליארד מתוך ה-20, לא הצלחנו באמת לממש, מלבד כספים מעטים.

יעל רון בן משה: אך את הנעשה אין להשיב.

יעל רון בן משה: מאוד מאוד הייתי שמחה כן לשמוע משרים שהיו אז בממשלה, ב-2017, ב-2018, ב-2019, איך הם ראו את זה.

יעל רון בן משה: אני רואה את שר התיירות יושב פה.

יעל רון בן משה: שר התיירות לשעבר חבר הכנסת יריב לוין בוודאי זוכר את 70 מיליון השקלים שמשרד התיירות היה אמור להשקיע במסגרת התוכנית לצפון בצפון.

יעל רון בן משה: אפס הגיע מזה.

יעל רון בן משה: מתוך 70 מיליון – אפס שקלים, חבר הכנסת לוין.

קטי קטרין שטרית: – – –

יעל רון בן משה: הוא עסוק.

יעל רון בן משה: זה כבר לא מעניין אותו.

יעל רון בן משה: אבל פנינו קדימה, סגן שר האוצר – או שר במשרד האוצר, סליחה אם אני טועה.

יעל רון בן משה: סליחה.

יעל רון בן משה: כבוד השר, אני מתנצלת – שכני מהגליל, מכיר היטב את הנושא.

יעל רון בן משה: בעצם אני רוצה לשאול אותך ואת החברים שמכהנים היום בממשלה מה התוכניות של ממשלת ישראל הנוכחית לצפון.

יעל רון בן משה: אנחנו במפלגת כחול לבן דאגנו להכניס בהסכמים הקואליציוניים סעיף שעוסק בתוכנית לאומית לפיתוח הצפון.

יעל רון בן משה: בתקצוב הנוכחי, יחד איתכם, שרי האוצר, ויחד עם חברי יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת אלכס קושניר, אנחנו דואגים – ואני מקווה שבימים הקרובים גם נצליח להביא את זה לאישור סופי – לכך שתקציבים ייעודיים מכל המשרדים יגיעו לצפון.

יעל רון בן משה: אבל מה הלאה?

יעל רון בן משה: מתי נתחיל לדאוג לכך שבצפון יהיו מנועי צמיחה חדשים?

יעל רון בן משה: מתי הצפון יהיה מרכז כלכלי חדש של ישראל?

יעל רון בן משה: מתי, אדוני השר, בנינו ובנותינו יחזרו לגור לידנו אחרי שהם למדו לימודים אקדמיים?

יעל רון בן משה: מתי תהיה אוניברסיטה בגליל והם יוכלו ללמוד לידנו, להישאר ולבנות את ביתם, ולא להגר למקומות אחרים?

יעל רון בן משה: וכן, אני קוראת לזה להגר.

יעל רון בן משה: מתי אני אוכל להיכנס למרכז הרפואי לגליל בנהריה ולדעת שמדינת ישראל השקיעה שם ולא ממשיכה לקצץ?

יעל רון בן משה: אדוני השר, האם אתה מודע לכך שעל אף הגידול באוכלוסייה בצפון ובפעילות בבתי החולים ובקופות החולים, משרד הבריאות בעצם כל הזמן שוחק ושוחק את התקצוב והתקינה?

יעל רון בן משה: מתי נדרוש משרת התחבורה לעסוק בענייני משרדה אחרי שביטלה את ביצוע כביש 6 לכיוון צפון?

יעל רון בן משה: ידעתם שהיה אמור להגיע עד צומת כברי ושלומי?

יעל רון בן משה: אז לא.

יעל רון בן משה: אז כבר לא.

דוד ביטן: ביטלו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – מס גודש בכניסה למרכז הארץ – – – לפריפריה הצפונית – – – בניגוד – – –

יעל רון בן משה: אז אני אשמח שנקיים על זה דיון.

יעל רון בן משה: הרכבות בימי שישי ובמוצאי שבת לא עובדות מהצפון כבר חודשים ארוכים, ואין עוד צפי לפתרון של הדבר הזה.

יעל רון בן משה: אז אני קוראת לך, אדוני השר – – –

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: מתכננים את המסילות?

דוד ביטן: מה זה?

יעל רון בן משה: מחשמלים.

יעל רון בן משה: אבל אין פתרונות אחרים.

יעל רון בן משה: באו מהצפון – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: אלה פרויקטים יפים, כדי לחסוך בכסף ולהעביר את הכול למרכז – – –

יעל רון בן משה: משרד התחבורה עושה פרויקטים מאוד מאוד יפים.

יעל רון בן משה: השאלה היא מה האלטרנטיבה שהשכנים של השר ושלי מקבלים.

דוד ביטן: לצפון.

יעל רון בן משה: אין תחבורה ציבורית אחרת.

יעל רון בן משה: הכבישים, כמו שאתם מבינים, גם בהם לא משקיעים ועוד מבטלים פרויקטים.

יעל רון בן משה: עכשיו השאלה היא מה אנחנו עושים הלאה.

יעל רון בן משה: האחריות עתה עלינו.

יעל רון בן משה: דוח המבקר הוא חמור – –

דוד ביטן: טוב.

דוד ביטן: משפט סיכום.

יעל רון בן משה: – – ואני אשמח לשמוע את תשובתך.

יעל רון בן משה: אני וחברי הכנסת האחרים מהצפון, ויש לא מעטים כאלה, יחד עם ההנהגה המקומית בצפון, נירתם ככל שצריך לחשיבה, לכתיבה – –

דוד ביטן: תודה.

יעל רון בן משה: – – ולדאגה ליישום של התוכנית, כדי שלא יהיה לנו שוב את מחדל תוכנית הצפון 2017.

יעל רון בן משה: תודה.

דוד ביטן: חברת הכנסת – תודה רבה – ענבר בָּזָק.

ענבר בזק: בֶּזֶק.

דוד ביטן: בזק?

דוד ביטן: טוב, אני ביס.

דוד ביטן: בבקשה.

ענבר בזק: תחליף לבזק, יותר טוב.

ענבר בזק: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, תודה רבה לחברתי יעל רון בן משה, שהעלתה את ההצעה לסדר-היום החשובה הזאת, שהצטרפתי אליה.

ענבר בזק: אני רוצה לחזק את כל הדברים שהיא אמרה ולהוסיף עוד כמה דברים משלי.

ענבר בזק: אני נולדתי בגליל, בקיבוץ דן בגליל העליון.

ענבר בזק: אני תושבת יובלים במשגב.

ענבר בזק: רוב שנותיי כילדה וכבוגרת חייתי בגליל.

ענבר בזק: שנים, מאז שאני זוכרת את עצמי, אנחנו שומעים הבטחות – הבטחות לפתח את הגליל, הבטחות להביא כספים לגליל, להביא תעסוקה לגליל, להביא תחבורה ציבורית לגליל.

ענבר בזק: ועדיין אנחנו רואים שנה אחר שנה הגירה שלילית.

ענבר בזק: כמו שיעל אמרה, אנחנו רוצים שהילדים שלנו יישארו לחיות לידנו, וילדי הגליל – – –

אורלי לוי אבקסיס: רגע – – –

ענבר בזק: אבל אני אסיים, ואז שאלות.

ענבר בזק: ילדי הגליל פשוט עוזבים ועוברים למרכז, בגלל שאין להם אפשרויות תעסוקה, בגלל שאין להם תקווה, בגלל החינוך, שהוא חלש יותר, בגלל שירותי הבריאות.

ענבר בזק: האוכלוסייה החזקה עוזבת, ומי שנשאר זה אלו שאין להם ברירה, אלו שאין להם לאן ללכת, אלו שלא יכולים להרשות לעצמם לקנות דירות במרכז, וככה במשך השנים הגליל נחלש.

ענבר בזק: מה יש?

ענבר בזק: יש תקציב.

ענבר בזק: יש תקציב.

ענבר בזק: גם הממשלה הקודמת הקצתה תקציב מאוד נכבד וגם בתוכניות של הממשלה הנוכחית יש תקציב של 15 מיליארד שקלים לגליל.

ענבר בזק: יש תוכניות.

ענבר בזק: התוכניות כתובות.

ענבר בזק: כולנו מכירים ומכירות אותן.

ענבר בזק: אנחנו יודעים בדיוק מה צריך לעשות.

ענבר בזק: אנחנו יודעים בדיוק מה צריך לעשות כדי לחזק את הגליל, אם זה תחבורה ציבורית, ואם זה לעודד חברות עתירות ידע להגיע, ואם זה להשקיע בהשכלה, השכלה לטכנולוגיה, ואם זה להשקיע בתעשייה.

ענבר בזק: התעשייה בצפון הולכת ונעלמת בגלל שחסר כוח אדם שמוכשר לתעשייה.

ענבר בזק: יש הצהרות.

ענבר בזק: הצהרות יש בשפע.

ענבר בזק: שנים אנחנו שומעים הצהרות והבטחות.

ענבר בזק: מה אין?

ענבר בזק: בחמש השנים האחרונות לא הגיעה אף חברה גדולה בתחום ההייטק לגליל.

ענבר בזק: את זה אין, למרות ההבטחות, למרות התוכניות, למרות התקציב.

ענבר בזק: הכסף לא הגיע.

ענבר בזק: התקציב הגדול, בהבטחות שהיו בתוכנית – ועל זה מדבר הדוח – לא היה באמת כסף אמיתי.

ענבר בזק: לא היה שם שום דבר תוספתי.

ענבר בזק: זו הייתה איזושהי הצהרה מאוד יפה, ראש הממשלה לשעבר חבר הכנסת בנימין נתניהו סיפר שמגיע כסף חדש, אבל זה לא היה הכסף חדש.

ענבר בזק: אלה היו כספים שהגיעו גם ככה לפרויקטים מסוימים, אבל לא היה שום כסף חדש.

ענבר בזק: כמו שאמרה חברת הכנסת יעל רון בן משה, כביש 6, שהיה אמור להגיע עד שלומי, כרגע בוטל.

ענבר בזק: הרכבת לקריית שמונה – אנחנו כבר לא יודעים אפילו לחלום מתי תקרה.

ענבר בזק: אני פונה ואומרת: יש לנו פה הזדמנות פז לתקן עיוות של שנים, שנים שהגליל מוזנח ומופקר.

ענבר בזק: יש פה מספר שיא בכנסת הזאת, 23 חברי כנסת ושרים תושבי הצפון.

ענבר בזק: יש לנו שדולה חזקה לפיתוח הגליל.

ענבר בזק: אנחנו מתכוונים להשתמש בכוח הזה וברצון הזה שלנו, של תושבי ותושבות הגליל שנמצאים פה בכנסת ישראל, לעשות הכול כדי שהממשלה הזאת תנהג אחרת – לא רק תבטיח אלא גם תקיים.

ענבר בזק: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי.

דוד ביטן: בבקשה, ג'ידא.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, אדוני השר, חברי וחברות הכנסת הנכבדים, שנים על גבי שנים התרגלנו, אנחנו האזרחים, לגלות כי ישנם פערים אדירים בין ההצהרות של הפוליטיקאים לבין הפעולות שלהם בפועל.

ג'ידא רינאוי-זועבי: במהלך 12 שנות שלטון נתניהו הפער הזה הגיע ממש לרמת אומנות: תוכניות שלא בוצעו, כספים שלא הועברו והבטחות רבות שפשוט זכו להתעלמות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: המון דיבורים – מעט מעשים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: החלטה 2262 היא דוגמה מצוינת לכך – החלטה שעברה עוד ב-2017 והייתה צריכה לדאוג לפיתוח כלכלי של הצפון בעלות של 17 מיליארד שקלים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: עליזה, עליזה, עליזה.

דוד ביטן: רבותיי, אתם מפריעים.

דוד ביטן: עליזה, אתם מפריעים לה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: התוכנית באמת הייתה אמורה לעשות טוב – 17 מיליארד שקלים למען פיתוח כלכלי ותעסוקתי, קידום השקעה בחינוך ובהשכלה גבוהה, פיתוח תשתיות תחבורה, מתן שירותים חברתיים וחיזוק השלטון המקומי – אך זה לא קרה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: במשך שנים על גבי שנים הזניחו ממשלות ישראל את הצפון, המקום שבו מתגוררים כ-50% מכלל האזרחים הערבים במדינה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ההזנחה פגעה כמעט בכל תחומי החיים, והתוכנית הזו הייתה אמורה לצמצם אותה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אבל איך אמרנו, המון דיבורים – מעט מעשים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כמעט חמש שנים לאחר ההצהרות נשארו תושבי הצפון רק עם תחושת הזנחה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: רבים מהם חשים כי הפערים בין הפריפריה למרכז רק ממשיכים להתרחב וכי התוכנית לא הביאה לשיפור בחייהם כלל.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בואו נסתכל לרגע על נושא הבריאות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: מתוך כלל המחוזות הקיימים בארץ, מחוז הצפון נמצא במקום הראשון במספר הנזקקים לאשפוז ובמקום האחרון במספר המיטות בבתי החולים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: נוסף על כך, תוחלת החיים בצפון נמוכה מהממוצע הארצי, וכך גם מספר מיטות האשפוז במחלקות בריאות הנפש.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ומה עם החינוך?

ג'ידא רינאוי-זועבי: שיעור הנבחנים במחוז צפון בבחינות הבגרות ברמה של חמש יחידות לימוד באנגלית ובפיזיקה נמצא במקום נמוך יחסית לשיעור הנבחנים בכלל הארץ, נתון שכמעט לא התקדם מאז ההצהרה על התוכנית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: זה נקרא קידום מערכת החינוך?

ג'ידא רינאוי-זועבי: אבל זהו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא עוד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כעת, לאחר שדוח מבקר המדינה הצביע בבירור על פערים בלתי נסבלים, עלינו, חברי הכנסת, לאמץ את המלצות הדוח, לעשות את המוטל עלינו ולשפר משמעותית את חייהם של תושבי הצפון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: ישיב השר חמד עמאר, שר במשרד האוצר.

קריאה: גם הוא תושב הצפון.

חמד עמאר: גם אני תושב הצפון, אני מודה.

דוד ביטן: גם הוא תושב הצפון, נכון.

דוד ביטן: בכוונה הוא בא היום כדי להשיב.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, החלטת ממשלה מס' 2262, שעניינה פיתוח כלכלי של מחוז הצפון וצעדים משלימים לעיר חיפה, התקבלה בתאריך 8 בינואר 2017.

דוד ביטן: אתה זוכר את ההחלטה הזאת.

חמד עמאר: אתה זוכר את ההחלטה הזאת?

דוד ביטן: אני לא מבין איך לא יישמו את זה.

דוד ביטן: באמת שאני לא מבין.

חמד עמאר: אני אומר לך, אני זוכר שעשינו דיון בוועדת הכספים בנושא.

חמד עמאר: אני הייתי חבר בוועדת הכספים, ואני אמרתי להם אז – ואם תרצו, תחפשו את הפרוטוקולים של הוועדה שדנה בנושא – אמרתי להם: לקחתם כספים שנמצאים, צבעתם אותם לצפון ואמרתם "תוכנית חסרת תקדים לצפון".

חמד עמאר: אני אמרתי את המילים האלה, ואני עדיין זוכר את הדברים האלה.

חמד עמאר: ברגע שהביאו את ההצעה אמרתי את הדברים האלה.

חמד עמאר: אני אמרתי פעם בוועדת הכספים – כי אני קראתי אז את ההחלטה, עשיתי מעקב אחרי ההחלטה וראיתי שבאמת הכספים ששמו שם הם כספים שהיו שם.

חמד עמאר: מה שהיה אמור לעבור זה 19.3 מיליארד שקלים.

חמד עמאר: 16.9 מיליארד הם תוספת ייעודית לתקציב 2017, 2018, ביחס לתקציב 2016 עבור תוכנית הצפון, ועוד 300 מיליון תוספתי.

חמד עמאר: יתרת התקציב, בסך 2.1 מיליארד, היא תקציב משרדי, שכל משרד – –

דוד ביטן: רבותיי, אתם מפריעים.

חמד עמאר: – – כל משרד היה אמור להעביר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מחתימים.

אורלי לוי אבקסיס: תכף נעביר גם לך.

דוד ביטן: לא בסדר.

חמד עמאר: אני מציע גם לחברות הכנסת המציעות – כי המשרדים – – –

דוד ביטן: אני לא מבין.

דוד ביטן: הם לא יישמו אפילו את התקציב שהעבירו לשם?

חמד עמאר: היה תקציב.

חמד עמאר: לפי התשובה שקיבלתי מהאוצר, היה תקציב.

חמד עמאר: התקציב היה קיים, אז אמרתי, אבל באוצר – אני אומר לך, היה תקציב 19.3 שצבעו אותו לצפון, והיה נמצא.

דוד ביטן: הביאו אותו או לא?

יעל רון בן משה: לא.

חמד עמאר: אנחנו כאוצר – – –

יעל רון בן משה: – – –

דוד ביטן: הביאו גם את זה.

חמד עמאר: אנחנו כאוצר יודעים שהכסף היה.

חמד עמאר: אנחנו צריכים לבדוק את זה.

חמד עמאר: אני מציע לכם להפנות שאילתות אל משרדים רלוונטיים כמו בריאות, תחבורה, כלכלה, משרד החינוך, שייתנו לנו תשובות בנושא, כי הם אמורים לפקח.

חמד עמאר: גם המשרד לפיתוח הנגב והגליל, הפריפריה, שהיה שם, שאמור לתכלל את כל התוכנית.

חמד עמאר: אני מציע לפנות אליהם, לראות בדיוק.

דוד ביטן: הם לא צריכים.

דוד ביטן: זה יעבור לוועדה, והוועדה תדון.

חמד עמאר: אין שום בעיה.

חמד עמאר: גם בוועדה אתם יכולים.

חמד עמאר: אבל אני אומר לך, אנחנו היום, אחרי שהפסיקו תוכנית שאושרה למיגון הצפון, אנחנו אישרנו את זה עכשיו, תקצבנו את זה.

חמד עמאר: זה יתחיל לפעול ב-2022, תוכנית של 5 מיליארד שקל למיגון הצפון; אנחנו מקימים בית חולים חדש בצפון; אישרנו תוכנית חסרת תקדים למגזר הערבי, שהרבה ממנו גר בצפון; תוכנית תאושר ביום ראשון הבא למגזר הדרוזי, גם תוכנית גדולה; הוספנו תקציב תוספתי, קרוב למיליארד שקל, לפיתוח כבישים בין-עירוניים, וחלקם יהיו גם בצפון.

חמד עמאר: אנחנו כממשלה ואני כחבר בממשלה – חשוב לנו הצפון, חשוב לנו להשקיע בפריפריה.

חמד עמאר: אנחנו נעשה את זה.

חמד עמאר: אנחנו לא נבטיח ולא נקיים.

חמד עמאר: אנחנו נעשה את זה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אין לי בעיה להעביר לאיזו ועדה שירצו.

דוד ביטן: עמדה נוספת – חבר הכנסת אופיר סופר.

קריאות: כספים, כספים.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

קטי קטרין שטרית: יש מלא נושאים.

אורלי לוי אבקסיס: ועדת הכספים עמוסה.

אורלי לוי אבקסיס: הצעות לסדר-היום בכספים נדחות להמון זמן.

אורלי לוי אבקסיס: מה שמגיע מהמליאה כמעט לא מגיע לדיון.

יעל רון בן משה: אז מה את מציעה?

אורלי לוי אבקסיס: או פנים או כלכלה.

קטי קטרין שטרית: או פנים או כלכלה.

דוד ביטן: רבותיי, יש לכם את אופיר סופר, הוא רוצה להגיד דקה משהו.

חמד עמאר: שמת לב מי מפריע לך?

חמד עמאר: רק החבר'ה שלך.

דוד ביטן: לא נורא, לא נורא, אני לא מתרגש מזה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, אני חושב שבסך הכול יש הרבה כוונות טובות סביב הצפון.

אופיר סופר: אנחנו מכירים המון המון תוכניות הוליסטיות כביכול, אבל בסוף אני חושב שאנחנו לא מצליחים לשים את האצבע על הנקודה שתחולל שינוי.

אופיר סופר: אני אסביר למה אני מתכוון.

אופיר סופר: אני חושב שכשאנחנו מנסים לייצר איזה צדק, גם בנושאים וגם בגיאוגרפיה, אז זה יוצא צדק סוציאלי: אתה נותן קצת לרשות הזאת, קצת לרשות הזאת, קצת לרשות הזאת, קצת לחינוך, קצת לתחבורה, קצת לזה וקצת לזה.

אופיר סופר: אתה לא מייצר את מחולל הצמיחה שצריך.

אופיר סופר: אתה לא מביא את הסופר-טנקר הגדול כדי לכבות את השרפה.

אופיר סופר: אני חושב שאם נלך על קונספט של מודל יקנעם – מה שקרה ביקנעם ב-20 השנה האחרונות זה מטורף.

אופיר סופר: צריך לקחת את זה ולהעתיק את זה למרכז הגליל המזרחי.

אופיר סופר: אזור צומת גולני, צחר, בר לב – קח את המשולש הזה, זה במרחק של 40 דקות נסיעה מהנקודה הכי פריפריאלית, ואתה עושה אזור מרכז שמשמש את כל הרשויות.

אופיר סופר: כולם יהיו שותפים בו, כולם ירוויחו מזה, כולם ייהנו מזה.

אופיר סופר: זה יהיה גם של קריית שמונה, גם של רמת הגולן, גם של מעלות, גם של מע'אר וגם של בית שאן, ואז כולם פשוט יגיעו לעבוד; יגיעו גם אנשים מהמרכז לעבוד, כמו שמגיעים היום ליקנעם.

אופיר סופר: קח את יקנעם, דלג איתה כמה דקות קדימה – סגרת את כל סוגיית הגליל המזרחי, שזו בעצם הבעיה המרכזית שלנו בצפון, כי במערב יש לך טכניון, יש לך רפאל, יש לך רמב"ם – יש לך המון המון מנועי צמיחה אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: גם אוניברסיטה.

אופיר סופר: אוניברסיטה ודאי, אבל אני אומר, בואו נתחיל בדבר אחד גדול.

אופיר סופר: זה לדעתי הכיוון שצריך ללכת אליו.

אופיר סופר: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: האמת, יעל, אני לא מבין מה הטענה – לא יושם או יישמו חלק גדול או חלק קטן?

דוד ביטן: מה הטענה?

יעל רון בן משה: פעם אחת זה הצביעה של הכספים שכבר היו – – – ופעם שנייה זה לא יושם.

יעל רון בן משה: זה שני דברים.

דוד ביטן: מה לא יושם?

יעל רון בן משה: לא פרק הבריאות, לא פרק התחבורה, לא פרק הביטחון.

דוד ביטן: חלק לא יושם, לא הכול לא יושם.

יעל רון בן משה: צבעו לכל ילד 50 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: דוד, יש פה דיסוננס, כי אלה אומרים: הכסף לא עבר מהאוצר, והאוצר אמר שהם לא ידעו – – –

דוד ביטן: בסדר, יבררו את זה בוועדה.

דוד ביטן: איזה ועדה את רוצה?

יעל רון בן משה: כלכלה.

דוד ביטן: כלכלה.

דוד ביטן: מקובל על כולם?

אורלי לוי אבקסיס: מה שהם מציעים, אנחנו מקבלים.

דוד ביטן: להצביע, בבקשה.

דוד ביטן: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: ארבעה בעד, נגד – אפס, נמנעים – אפס.

דוד ביטן: ההצעה תעבור לוועדת הכלכלה.

דוד ביטן: יש הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת ניר אורבך.

דוד ביטן: בבקשה.

דוד ביטן: הודעה בלי הצבעה.

דוד ביטן: בבקשה.

): תודה רבה.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום כי חבר הכנסת יצחק פינדרוס יכהן כממלא מקום קבוע בוועדת הכספים מטעם סיעת יהדות התורה.

): תודה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה לך.

דוד ביטן: הצעה לסדר-היום בנושא: מדינת ישראל חייבת לאזרחים 3.6 מיליארד שקל – כיוון שחבר הכנסת אחמד טיבי איננו וחבר הכנסת משה ארבל איננו, אז אני מוריד את זה מסדר-היום.

חמד עמאר: אני לא צריך לענות, נכון?

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: הורדתי את זה מסדר-היום.

דוד ביטן: אל תלך, כי אין שר.

מתן כהנא: יש.

מתן כהנא: יש שר.

חמד עמאר: אם לא הייתי רואה אותו כשנכנס, לא הייתי הולך.

חמד עמאר: אל תדאג.

חמד עמאר: << הלסי >> מחאת המזוקנים – לוחמי אש בישראל << הלסי >>

דוד ביטן: הצעות לסדר-היום בנושא: מחאת המזוקנים – לוחמי אש בישראל, מס' 557, 558, 559, 560 ו-561.

דוד ביטן: תציג את הנושא חברת הכנסת קטי שטרית.

קטי קטרין שטרית: אין שר תורן?

דוד ביטן: יש.

קטי קטרין שטרית: אוה, איזה יופי.

קטי קטרין שטרית: דווקא אותך אני רוצה בנושא הזה.

מתן כהנא: מה הנושא?

מתן כהנא: מה הנושא?

קטי קטרין שטרית: תכף תשמע ותזדעזע.

קטי קטרין שטרית: תכף תשמע ותזדעזע.

קטי קטרין שטרית: תראה מה קורה במדינה שלנו.

קטי קטרין שטרית: תכף תשמע.

מתן כהנא: אני כבר מזועזע.

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: מתן, אמיתי.

קטי קטרין שטרית: אתה תראה – סיפור הזוי.

מתן כהנא: מי עונה לך?

מתן כהנא: מי עונה?

קטי קטרין שטרית: זו הצעה לסדר-היום.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אני באמת רוצה, אדוני השר, שתשמע סיפור.

קטי קטרין שטרית: בדרכי לכנסת בשבוע שעבר ראיתי בכיכר, הכיכר המפורסמת שבכניסה לכנסת, כמה מפגינים עם שלטים שעומדים מול הכנסת.

קטי קטרין שטרית: יצאתי מהרכב – הסתקרנתי, רציתי לראות על מה מדובר, מה המהומה ומה מהות ההפגנה – ופתאום לתדהמתי הבנתי שאלו לוחמי האש, לוחמי האש, הכבאים, מה שאנחנו מכירים ככבאים, מטובי בנינו.

קטי קטרין שטרית: אתה זוכר את השרפות הגדולות בישראל ואת המקרה של השרפה המפורסמת בכרמל?

קטי קטרין שטרית: גם כבאים נהרגו שם.

קטי קטרין שטרית: מדובר באנשים שיום-יום מסכנים את חייהם, יום-יום הם נמצאים בסכנת חיים.

קטי קטרין שטרית: הם נכנסים לפעולה ולמשימה שלהם – הם לא יודעים איך הם יוצאים מזה.

קטי קטרין שטרית: שאלתי את עצמי למה אותם לוחמי אש מפגינים.

קטי קטרין שטרית: אז תדע לך, אדוני היושב-ראש, את השאלה הזאת אני רוצה לשאול את השר לביטחון פנים, את מר עמר בר לב.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע מה, עזוב, לא צריך, אני אשאל עכשיו את השר עמר בר לב על משהו.

קטי קטרין שטרית: שים לב לשם המשפחה שלו, בר לב, אבל במקרה הזה, איפה היה הלב שלו?

קטי קטרין שטרית: איך הוא יכול לחתום על צו פיטורים ל-300 לוחמי אש אך ורק בגלל שיש להם זקן?

קטי קטרין שטרית: אמיתי, מתן, רק בגלל שיש להם זקן.

מתן כהנא: – – – המסכות.

קטי קטרין שטרית: לא, לא, לא.

קטי קטרין שטרית: שמעתי את דברי הנציב בנוגע לבעייתיות שיש לזקן עם המסכות של לוחמי האש.

דוד ביטן: הבעייתיות הזאת, נזכרו בה רק עכשיו?

קטי קטרין שטרית: אוה, יפה, אדוני היושב-ראש.

קטי קטרין שטרית: חכה.

קטי קטרין שטרית: יש בעייתיות, כך טוען הנציב, בעייתיות עם המסכות שהם חובשים.

קטי קטרין שטרית: אבל אני אגיד לך משהו: א.

קטי קטרין שטרית: יש כל כך הרבה פתרונות בשוק, כל כך הרבה פתרונות בשוק, וצריך שייתנו ללוחמי האש את האפשרות לגדל זקן.

קטי קטרין שטרית: אנחנו נמצאים במדינה יהודית.

קטי קטרין שטרית: כבאי עם זקן לא יכול להיות כבאי – אתה מבין את האמירה המזעזעת הזאת?

קטי קטרין שטרית: ואני רוצה שהם ימשיכו לעבוד.

קטי קטרין שטרית: בשרפה הגדולה בירושלים מעל ל-150 כבאים ישבו בתחנה כי כל חטאם – שיש להם זקן.

דוד ביטן: אולי הם יפנו למנסור עבאס.

דוד ביטן: גם למוסלמים יש זקן.

דוד ביטן: אולי הוא יציל את המצב.

קטי קטרין שטרית: אגב, גם מוסלמים.

קטי קטרין שטרית: אני לא מדברת רק על יהודים, גם מוסלמים.

קטי קטרין שטרית: כשדיברתי עם לוחמי האש – את שומעת, חברת הכנסת לוי אבקסיס?

קטי קטרין שטרית: כשדיברתי עם לוחמי האש הם טענו שלחלקם גם יש סיבות לזקן, לאו דווקא רק בגלל יהדות.

קטי קטרין שטרית: יש גם כאלה שמגדלים זקן בגלל שיש להם בעיות עור.

קטי קטרין שטרית: יש כאלה בגלל אמונה – מוסלמים, יהודים.

קטי קטרין שטרית: ולכן החלטת הפיטורים הזאת מדירה אוכלוסייה מצילה חיים – ואני אומרת את זה קבל עם ועדה – בגלל רקע דתי או רפואי.

אורלי לוי אבקסיס: אתי, תחשבי שהם כבר מוכשרים, הם כבר בפנים.

קטי קטרין שטרית: חכי.

קטי קטרין שטרית: שימי לב לדבר הזוי.

קטי קטרין שטרית: השר מתן, שים לב לדבר הזוי: המתנדבים רשאים להיות עם זקן.

קטי קטרין שטרית: לוחמי האש – לא, המתנדבים – זה באמת מותר.

אורלי לוי אבקסיס: להם לא מסוכן?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מוותרים על החיים של המתנדבים?

קטי קטרין שטרית: לפני כחודש ישבנו בוועדת הפנים של הכנסת ושמענו מפי הנציב, נציב הכבאות וההצלה דדי שמחי, על הקשיים הרבים שישנם לכבאות בכל הקשור לכוח אדם מיומן, ולכן אני לא מצליחה להבין.

קטי קטרין שטרית: אחרי שעברו הכשרה ארוכה, וחלקם הגדול בעל ותק והיו באירועים שהצילו חיים, איך פתאום נזכר אדון שמחי, איך הוא פתאום נזכר שיש לאנשים האלה זקן וזה מסכן?

קטי קטרין שטרית: אז אני רוצה להגיד לך, אדוני השר, באוסטרליה, בארצות הברית, כבאים עם זקן ממשיכים לעבוד.

קטי קטרין שטרית: שם מותר, ושם יש לא פחות שרפות מאשר יש בישראל, לצערנו הרב.

קטי קטרין שטרית: יש גם שם שרפות, אבל להם מותר להיות עם זקנים, בארצות הברית ובאוסטרליה.

קטי קטרין שטרית: לכן אני קוראת – – –

מתן כהנא: – – – הממשלה.

קטי קטרין שטרית: יפה.

קטי קטרין שטרית: אני שואלת אותך.

קטי קטרין שטרית: אתה צריך להיות בממשלה הזאת?

קטי קטרין שטרית: תגיד לי.

קטי קטרין שטרית: אתה מבין?

קטי קטרין שטרית: אתה מבין לאן אנחנו מידרדרים?

דוד ביטן: כהנא, תעשה רפורמת זקנים.

קטי קטרין שטרית: אז אני אומר לך שהשיקולים של דדי שמחי כנראה לא כל כך טהורים.

קטי קטרין שטרית: אנחנו יודעים טוב מאוד מה קרה בשנים עברו.

דוד ביטן: קטי, משפט סיכום.

קטי קטרין שטרית: אבל אני פונה לשר לביטחון פנים, השר עמר בר לב: פתח את הלב שלך.

קטי קטרין שטרית: וגם נציג כבאות ארצי, דדי שמחי: בואו, שבו עם נציגי הכבאים, תגיעו איתם להסכמות.

קטי קטרין שטרית: לא הגיוני ש-300 משפחות של כבאים יישארו ללא פרנסה.

קטי קטרין שטרית: זה על כל אחד ואחד מאיתנו כאן.

קטי קטרין שטרית: היום זה זקן, מחר זה גם יהיה משקפיים, לאן אנחנו נגיע.

קטי קטרין שטרית: חייבים.

קטי קטרין שטרית: עכשיו זה ביד של כולנו כאן.

קטי קטרין שטרית: שישבו וידונו בזה כמו שצריך.

קטי קטרין שטרית: ואני בטוחה שאחרי שאני ארד, יעלה חברי סגן השר, ואני בטוחה שהוא ימצא פתרון, כי זה לא הגיוני ש-300 משפחות של כבאים כל כך נאמנים ומצילי חיים ימצאו את עצמם בבית.

קטי קטרין שטרית: בושה וחרפה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת איתמר בן גביר.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, סגן השר, כנסת נכבדה, קטי, אני רוצה לעדכן אותך על העבודה החשובה שאת עושה.

איתמר בן גביר: את מכוונת את הדברים לדידי שמחי.

איתמר בן גביר: אני מכוון את הדברים למשרד לביטחון פנים, וסגן השר, אני חושב שכדאי שתשמע.

איתמר בן גביר: הבוקר הייתה צריכה להיות פגישת גישור בהשתתפותי ובהשתתפות נציגי הכבאים ודדי שמחי.

איתמר בן גביר: אני אחרי שבועיים של שיחות, אני חושב, גם עם דדי וגם עם הכבאים, וגם עם הכבאים, וגם עם מר שמחי, ומישהו במשרד לביטחון פנים עצר את הפגישה הזאת ולא נתן לנציב את האפשרות להשתתף בפגישת גישור.

איתמר בן גביר: ואני שואל, ריבונו של עולם, מה הולך כאן?

איתמר בן גביר: לאן אתם רוצים להוביל?

איתמר בן גביר: למה?

איתמר בן גביר: להכניס פילוג, שסע, קיטוב?

איתמר בן גביר: לפגוע באנשים על רקע דתי?

איתמר בן גביר: אגב, הזכירו כאן, והזכירו בצדק, שזה לא רק יהודים, זה גם ערבים.

איתמר בן גביר: לבוא ולפגוע באמונה של האנשים, באמת של האנשים.

איתמר בן גביר: עכשיו, אני רוצה להגיד לך, קטי, אני הייתי בסיור בוועדה לביטחון פנים בשבוע שעבר, בכבאות בראשון לציון, וצריך להגיד, דדי שמחי עושה עבודה.

איתמר בן גביר: יש רפורמות חשובות בכבאות.

איתמר בן גביר: ויש דברים מבורכים, ובמה שצריך לברך – צריך לברך.

קטי קטרין שטרית: צריך להגן על הכבאים.

איתמר בן גביר: אבל איפה שיש ביקורת צריך לומר אותה, והביקורת כאן היא ביקורת קשה וחריפה.

איתמר בן גביר: אומרים לנו, יש פסק דין של בית הדין, פסק דין של בית הדין.

איתמר בן גביר: בית הדין הסתמך על מומחים שלא בדקו.

איתמר בן גביר: ומה הכבאים אומרים, השר כהנא, סגן השר סגלוביץ', מה הכבאים אומרים?

איתמר בן גביר: הם אומרים: בואו נמצא חלופה, בואו נחפש חלופה.

איתמר בן גביר: אנחנו יכולים להצביע על מסכה כזאת, נעשה אחרת.

איתמר בן גביר: כפי שנאמר, ונאמר כאן בצדק, הרי בכל מדינות יש כבאים מזוקנים.

איתמר בן גביר: וכמה עולה, אומרת חברת הכנסת אבקסיס, כמה עולה להכשיר עכשיו עוד כבאים, ולמה, ועל מה?

איתמר בן גביר: ולכן, אני פונה אליך, אדוני סגן השר, ומבקש, תיכנס לסוגיה.

איתמר בן גביר: זו פגיעה ברגשות דת, זה פגיעה באנשים.

איתמר בן גביר: שלא נדבר על מה שזה הולך לעשות לכבאות עצמה.

איתמר בן גביר: זה נורא, נורא ואיום שבמדינה יהודית אנשים עם זקן לא יכולים לשרת בכבאות, יהיו פסולים.

איתמר בן גביר: מספרים לי שמחפשים להם כל מיני עבודות כאלה ואחרות.

איתמר בן גביר: זה לעג לרש.

קטי קטרין שטרית: איתמר, כשהכשירו אותם הם היו עם זקן.

קטי קטרין שטרית: אז למה בכלל – – – מה השתנה?

קטי קטרין שטרית: משהו פה לא בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

איתמר בן גביר: כל השנים הם היו עם זקן.

איתמר בן גביר: צריך לכבד את האמונה של האנשים, במיוחד במדינה יהודית.

דוד ביטן: חברת הכנסת שטרית, דיברת שש דקות כמעט.

דוד ביטן: את לא צריכה להפריע לו.

קטי קטרין שטרית: זה מרתיח – – –

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש יוסיף לי זמן על ההפרעות.

איתמר בן גביר: אבל זה בסדר גמור, אני מרשה להן להפריע.

איתמר בן גביר: הן צודקות בכל מילה וזה מליבן.

איתמר בן גביר: זה מליבן.

קטי קטרין שטרית: מחזקות אותו – – –

איתמר בן גביר: וצריך לדעת שזה גם מלב האנשים.

איתמר בן גביר: אדוני, אני לא מגדל זקן, רק כשאין לי זמן להתגלח.

איתמר בן גביר: מה לעשות, אימא שלי, זיכרונה לברכה, אמרה לי: אתה נראה מבוגר עם זקן.

איתמר בן גביר: לא רוצה שתהיה עם זה.

איתמר בן גביר: אז אמרתי לה, אימא – – –

דוד ביטן: ההפך.

דוד ביטן: אם לא תגדל זקן, יהיה לך זמן – – –

איתמר בן גביר: לא, אני לא מגדל זקן, אבל כשאין לי זמן להתגלח, אז יש לי קצת זיפים.

איתמר בן גביר: אבל יש כאן אנשים שזו האמונה שלהם, זו התפיסה ביהדות.

איתמר בן גביר: העניין של לכת עם זקן, זה דבר חשוב, זה הלכה.

איתמר בן גביר: זה אמת.

איתמר בן גביר: זה אמונה, זה תורה.

איתמר בן גביר: אני פונה אליכם, חבריי בקואליציה, ומבקש: תתעוררו, תתעוררו.

איתמר בן גביר: אל תפגעו בכבאים.

איתמר בן גביר: כבאי עם זקן הוא לא מסוכן, בואו נמצא את הפתרונות.

איתמר בן גביר: אפשר לעשות את זה, ואם לא, האחריות לקיטוב, לשסע, למה שהולך להיות בכבאות – והולכות להיות שם השבתות, הולכות להיות מחאות, והם צודקים.

איתמר בן גביר: בואו ניתן להם להמשיך לעבוד.

איתמר בן גביר: בואו ניתן להם להמשיך לעשות את המשימות הכל-כך חשובות שלהם.

איתמר בן גביר: בואו ניתן להם להמשיך להציל חיים.

איתמר בן גביר: בואו ניתן להם להמשיך להתפרנס בכבוד.

איתמר בן גביר: תודה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אוריאל בוסו.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, כבוד השר וסגן השר, חברי הכנסת, צריך להסביר קודם כול: ההצעה לסדר-היום שהעלו חבריי זה לאו דווקא מטעמי דת.

אוריאל בוסו: פנו אליי כבאים שמגדלים זקן וזיפים, יש להם פסוריאזיס, ויש להם עוד בעיות רפואיות.

קטי קטרין שטרית: זאת מחלת עור קשה.

אוריאל בוסו: ויש להם עוד בעיות רפואיות, והם חייבים להשאיר זיפים ולא יכולים לגלח, אז עזוב את הנושא.

אוריאל בוסו: חוץ מהנושא ההלכתי, ישנם אנשים – אי-אפשר להסביר את זה שבמדינה ריבונית יש מקצוע מסוים שאנשים לא יוכלו לקיים בגלל, כביכול – אתה קורא לזה מוגבלות מסוימת.

אוריאל בוסו: מה עוד שעד היום, אגב, במדינת ישראל, ויתקן אותי סגן השר, לא היה כבאי שחלילה בסוף נפגע או קרה אסון בגלל מסכה, והוא היה עטור זקן.

אוריאל בוסו: יש, ואני מאמין שאתה תתייחס לזה, חוות דעת, פסיקה הלכתית של הראשון לציון הרב יצחק יוסף.

אוריאל בוסו: אני יכול טיפה לצטט.

אוריאל בוסו: הוא עשה מחקר – לא רק של המכון הביולוגי.

אוריאל בוסו: צריך לזכור, הוא עשה מחקר ארוך מאוד, מנומק, של 55 עמודים.

אוריאל בוסו: אני רק אצטט שלושה סעיפים שהוא אומר: למרות כל המתואר, עקרון הפעולה של המסכות, הפועלות על עקרון הלחץ החיובי – נותנות את המענה הנדרש.

אוריאל בוסו: בניסוי שנערך ליצור את חוות הדעת זו עלה באופן ברור כי זקן זיפים אינם גורמים לצריכה מוגברת של אוויר ממכל המנ"פ.

אוריאל בוסו: צריכה מוגברת זה – 1.

אוריאל בוסו: ה-BMI – היחס שבין משקלו של לוחם האש לגובה של כל אחד מהלוחמים; 2.

אוריאל בוסו: מצב הכושר גופני של כל אחד מלוחמי האש; 3.

אוריאל בוסו: היותו של לוחם האש מעשן או לא מעשן, שזה משנה.

אוריאל בוסו: עכשיו הוא כן פסק להם שמסביב לזקן, בצדעיים, אם זה מחייב כשל – יקצצו, אבל יוכלו להשאיר.

אוריאל בוסו: ומי שמגלח באופן קבוע ולוקח את המסכה הרגילה חייב לגלח, הוא אמר לו, אפילו בספירת העומר.

אוריאל בוסו: זאת אומרת שגם בנושא ההלכתי הוא נתן פתרון.

אוריאל בוסו: סגן השר, אני יודע, אני מאמין, מה הכינו לך בתשובה.

אוריאל בוסו: אמרו לי את כל הטענות האלה.

אוריאל בוסו: למרות זאת, בדקנו.

אוריאל בוסו: יש פתרונות נוספים.

אוריאל בוסו: אנא ממך, תבקשו מהנציב שיעכב את ההחלטה, שלא יגרום ל-300 לוחמים לעזוב את העבודה.

אוריאל בוסו: אגב, יש יהודים ושאינם יהודים, דתיים ושאינם דתיים, שיש להם את הבעיה הזאת.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, אסור להציג פה תמונות, נכון, במליאה?

קטי קטרין שטרית: יש פה תמונה אחת, ועם זקן – של הרצל.

קטי קטרין שטרית: תמונה אחת בלבד.

דוד ביטן: נו, הוא יכול להיות כבאי או לא יכול להיות כבאי?

קטי קטרין שטרית: הוא לא יכול להיות.

דוד ביטן: חבר הכנסת אורי מקלב.

דוד ביטן: בבקשה.

דוד ביטן: סגן השר, כשתענה, תענה באמת למה נזכרו רק עכשיו, והאם יש חלופות אחרות, אם יש בעיה, ואיזו בעיה יש גם.

דוד ביטן: אני רגיל שאתה נותן תשובות מפורטות.

דוד ביטן: אתה תמיד נותן תשובות מפורטות, אז תתייחס לטענות האלה, אם אפשר.

אורי מקלב: "אינה דומה שמיעה לראייה".

אורי מקלב: אנחנו כולנו יודעים מה זה זקן.

אורי מקלב: ויודעים, ודאי אני עצמי וסביבתי, את ערך הזקן, והמשמעות שיש לבן אדם, עם המסורת שיש לנו, עם אורח החיים, עם האמונה ועם ההלכה מסביב לדבר הזה.

אורי מקלב: אבל כשאתה נפגש עם עשרות כבאים, ואתה רואה מול – כאן, ליד הכנסת הם הגיעו.

דוד ביטן: ראיתי את זה.

אורי מקלב: אתה רואה אנשים שלא נגעו בזקנם מימיהם.

אורי מקלב: במשך עשרות שנים, זאת הדמות שלו, זה חלק מגופו.

אורי מקלב: קודם כול, במובן הערכי של העניין, מעבר למובן הפרקטי, גם אם זאת הייתה ציפורן של בן אדם, ואתה מכריח אותו לעקור אותה – גם זה לא היה מובן, ולא היינו צריכים לאפשר את זה.

אורי מקלב: ארגונים שונים שתמיד נלחמים על זכויות הפרט, על זכויות האדם, היו צריכים להיאבק, והינה, עכשיו אתה מכריח אדם, כופה עליו, לגדוע איבר ממנו.

אורי מקלב: גם אם ניקח את המובן הפרקטי, האמיתי, של האנשים האלה, הרי הזקן הוא באמת חלק מהאמונה שלהם, הוא חלק מאורח החיים.

אורי מקלב: חלק ממסורת של אבא, סבא, ואבא של סבא, וסבא של סבא של אבא – חלק מאורח חייו.

אורי מקלב: ועכשיו אתה אומר לאדם הזה שהוא צריך לספר אותו ולגזוז אותו.

אורי מקלב: בהכרח, מי היה מקבל את זה – דבר שהוא לא טוב – שהוא חייב להוריד את הכיפה?

אורי מקלב: עוד לפני זה: להוריד את הכיפה, כי בלי זה אתה מפוטר – מישהו היה נותן, אם זה היה קורה בכל מקום בעולם?

אורי מקלב: אנחנו הרי יודעים שגם במדינות דמוקרטיות שמפרידות בין דת למדינה נעמדים לדין על זה.

אורי מקלב: דבר כזה הוא נגד החוק.

אורי מקלב: הזקן הזה הוא לא ליופי – יש כאלה שמצמיחים גם ליופי – אבל זה דבר שהוא מהותי מאוד.

אורי מקלב: אתה קובע את עתידו, אתה תולה את עתידו בזה שהוא צריך לגזוז את זקנו, ואם לא – הוא מפוטר מהעבודה.

אורי מקלב: זה חלק קשה מאוד ונכבד מאוד בכל הנושא הזה של ההחלטה.

אורי מקלב: היא החלטה לא רק מאוד לא יהודית, אלא לא אנושית.

אורי מקלב: מעבר לזה, גם במצב הפרקטי – אם זה היה מצב שבו זה או זה או זה, הייתה כאן באמת שאלה של סכנת חיים, אתה מסכן את האדם; אבל בכל הבדיקות המקצועיות במקומות אחרים בעולם, גם באופן הפרקטי זה לא נכון.

אורי מקלב: גם באופן הפרקטי יש מענה ויש פתרון.

אורי מקלב: אני אומר שבנושא הזה של הערכים, כמו שדיברנו – שם צריך לגלות גמישות באופן מיוחד.

אורי מקלב: כשאתה הולך על הסקאלה, תמיד אתה יכול ללכת לקצה הסקאלה כדי להחמיר – אני עושה את המיטב.

אורי מקלב: זה היה נכון אם זה היה באמת משהו שלא פוגע בצד השני של המשוואה, אם לא היה קורה שום דבר.

אורי מקלב: אני רוצה שכבאי יהיה מוגן לגמרי, שהסביבה שלו תהיה מוגנת.

אורי מקלב: אני רוצה שיהיה ככה ושיעשה אחרת, שיספר את כל השיער שלו, ורק אם הוא יהיה קירח – רק אז, במידה כזאת.

אורי מקלב: זה לא ככה.

אורי מקלב: אנחנו מחויבים ללכת בגמישות הפוכה.

אורי מקלב: זה צריך להיות מובן, זאת צריכה להיות הנחת העבודה, שקודם כול זכותו של אדם, חובתו של אדם, אמונתו של אדם, לגדל את זקנו ולשמור על זקנו.

אורי מקלב: כשאתה רוצה לשנות מצב קיים, אתה ודאי צריך ללכת באופן הכי מקל והכי פחות פוגעני.

אורי מקלב: גם אם אתה היית מונע ממנו להתקבל לעבודה זה לא היה הוגן, ואי-אפשר לעשות את זה, אבל אני אומר שגם מבחינת הפרקטיקה: אם הוא נמצא בעבודה, בתפיסה המקצועית היינו צריכים ללכת לתפיסה הכי גמישה כדי לאפשר להם את הזקן.

אורי מקלב: אנחנו, הקלות הזאת, זה מה שמפריע לנו כאן – הקלות וחוסר הרגש בקבלת כזאת החלטה.

אורי מקלב: אתה רואה לנגד עיניך את אותם עובדים שלך, במשך עשרות שנים – אותם עובדים מצטיינים, אותם בעלי משפחות, וגם אחרים שצריכים להתקבל.

אורי מקלב: אתה רואה את הדמות, ואתה אומר:

אורי מקלב: בעוד כמה ימים אתה צריך לגלח את הדמות שלך?

אורי מקלב: לשנות את הדמות שלך?

אורי מקלב: יש פה משהו לא אנושי; אני לא רוצה להגיד אכזרי.

אורי מקלב: משהו מפריע לנו באופן קבלת ההחלטות, בתגובה של האנשים האלה, אותם ממונים, לדרישות האלה.

אורי מקלב: סוג של אטימות, סוג של ניכור.

אורי מקלב: משהו בבסיס לא בסדר.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, דווקא מהמקום הזה, כשאתה רואה שיש פערים, שיש ניכור, שיש משהו שהוא לא סביר – כאן התפקיד שלנו להיכנס, לראות ולשמוע.

אורי מקלב: באמת לפתור להם את הבעיה.

אורי מקלב: לדעת איך אפשר להעמיד את הערכים, את אורח החיים ואת האמונה מול הדרישות האלה, שהן מאוד מאוד פוגעניות.

אורי מקלב: לפני שהתחלתי את דבריי, אתה פנית לסגן השר, ואני מניח שבעקבות כך אתה מבין שיש ויש.

אורי מקלב: יש טיפול בבעיה כשיש אי-הבנה בין ההנהלה לעובדים; יכולות להיות דרישות לעובדים, דברים שמפעם לפעם אנחנו מתעסקים בהם, אבל צריך, קודם כול, להעלות את הערך שיש לזקן, שהוא לא עוד דבר.

אורי מקלב: זה לא צבע של בגד – זה הרבה יותר מזה.

אורי מקלב: גם מה שאמרתי מבחינה גופנית, שזה חלק, איבר של אדם, וגם בחלק הזה, הערכי, של האמונה – ודאי ההתייחסות – הפתרון צריך להיות פתרון אחר.

אורי מקלב: תודה.

דוד ביטן: ישיב סגן השר לביטחון הפנים יואב סגלוביץ'.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שמעתי רוב קשב.

יואב סגלוביץ': בואו נסכם שתיתנו לי לדבר עד הסוף, ואחר כך, בכל שאלה שתרצו או בכל דבר שאני לא אסביר כמו שצריך אתן תשובה לכל מה שאני מסוגל.

יואב סגלוביץ': כפי שאתם מבינים, גם אני למדתי את הסוגיה.

יואב סגלוביץ': הדבר הראשון שאני רוצה להגיד – כי היו כל מיני אמירות, אמירות צד – הוא שנציב כבאות והצלה דדי שמחי הוא נציב מצוין, הוא מקצוען, והוא קידם את רשות כיבוי והצלה שנות אור קדימה.

יואב סגלוביץ': אחרי שאמרתי את זה, בשביל להסיר ספק מלב – כי יש פה לפעמים ספקות שאני שומע בשולי הדברים – אני רוצה ללכת איתכם אחורה בזמן.

יואב סגלוביץ': אני אתן קצת אחורה בזמן.

שלמה קרעי: תספר לנו מה שנות האור שהוא קידם.

יואב סגלוביץ': חברים, תקשיבו.

אוריאל בוסו: הוא ביטל פגישה.

יואב סגלוביץ': הוא ביטל פגישה, לא ביטל פגישה.

יואב סגלוביץ': בואו, אני רוצה לספר לכם סיפור.

איתמר בן גביר: לא, זאת פגישה של גישור.

יואב סגלוביץ': חברים, בואו.

יואב סגלוביץ': אתם רציתם שאני אענה לכם דבר דבור על אופניו.

יואב סגלוביץ': אז דבר ראשון, בואו נלך אחורה בזמן.

יואב סגלוביץ': גם אני קצת למדתי את הסוגיה, ואני אקח אתכם ל-2014, פה, בכנסת.

יואב סגלוביץ': ב-2014 הייתה פה סוגיה של בעלי הזקנים בכבאות והצלה לישראל, ואז היה השר יצחק אהרונוביץ'.

יואב סגלוביץ': ישיבה מס' 177 של הכנסת התשע-עשרה, מיום 12 בנובמבר 2014: "לוחמי האש נדרשים במהלך עבודתם לעשות שימוש במערכות נשימה פתוחות וסגורות.

יואב סגלוביץ': התקנים הבין-לאומיים המטפלים בנושא, דוגמת התקן האמריקני, ה-NFPA" – זה התקן, אין תקן אחר – "והתקן האירופי, אוסרים באירועי כבאות והצלה שימוש של לוחמי אש בעלי זקנים במערכות נשימה, עקב חשש לחוסר אטימה בין המערכת לפניו של לוחם האש".

דוד ביטן: זה מה ששאלתי, למה נזכרו רק עכשיו.

יואב סגלוביץ': אין לי פרשנות ללמה נזכרו עכשיו.

יואב סגלוביץ': אתה שואל מי נזכר.

דוד ביטן: לא, נזכרו – הבנתי, אבל למה רק עכשיו?

קטי קטרין שטרית: יואב, יואב.

יואב סגלוביץ': אתם רוצים לשמוע תשובה, או רוצים ללהק את דרככם?

קטי קטרין שטרית: אבל האם מ-2014 לא נקלטו?

יואב סגלוביץ': לא שמעת אותי, קטי.

דוד ביטן: רגע, רגע.

קטי קטרין שטרית: השאלה אם לא נקלטו.

יואב סגלוביץ': יש לנו זמן, לכולנו.

יואב סגלוביץ': אני, לא בוער לי.

דוד ביטן: גם לנו לא.

יואב סגלוביץ': לאף אחד לא בוער.

יואב סגלוביץ': יש לנו פה – – –

דוד ביטן: נכון, אל תדאג.

יואב סגלוביץ': אני אספר לך את מה שאני בדקתי, ואם תהיה סתירה, או נפלה בידי שגגה, אני אשמח לתקן.

יואב סגלוביץ': אבל האמינו לי שבדקתי.

קטי קטרין שטרית: אני בטוחה.

דוד ביטן: התקן האירופי, נכון?

יואב סגלוביץ': האירופי והאמריקאי.

יואב סגלוביץ': מבדיקה שהייתה לנטען בשאילתה, מה שעלה פה, לפני כינונה של הרשות – אני לוקח אתכם לפני 2013, לא 2014; 2013, 2013 – עולה כי גם בתקופה של איגודי הערים ושירותי הכבאות עד 2013 היה כאן בדיוק אותו איסור לגדל זקן ללוחמי האש.

יואב סגלוביץ': ואני אצטט לכם, מאז: "לוחם אש שבכל זאת מבקש לגדל זקן" – יש את האופציה הזאת – "רשאי להתמודד על תפקידים אחרים ברשות, שאינם מחייבים את הסרתו של הזקן מטעמים מבצעיים".

יואב סגלוביץ': אני אגיד לכם חד וחלק.

יואב סגלוביץ': אני אגיד לכם את דעתי, גם משאילתות אחרות שהיו: באירועים מבצעיים אין פשרות.

יואב סגלוביץ': ואם האטימה היא לא אטימה טובה, בן אדם לא יהיה לוחם מבצעי.

יואב סגלוביץ': הוא יכול לעשות דברים אחרים.

איתמר בן גביר: אומרים לך, תבדוק – – –

יואב סגלוביץ': שנייה, חבר הכנסת בן גביר, אני עוד לא סיימתי.

יואב סגלוביץ': אני רק ב-2013, ואנחנו ב-2021.

יואב סגלוביץ': יש לנו עוד דרך לעשות ביחד.

איתמר בן גביר: קדימה.

איתמר בן גביר: קראנו את פסק הדין.

דוד ביטן: אמרתי לכם שהוא יענה לכם בפירוט, אז לאט-לאט.

יואב סגלוביץ': ב-2014 התקשר ועד הכבאים עם ההנהלה שהייתה אז בהסכם פתרון מחלוקות, ואני מצטט, הסכם שהיה ביניהם: "בכל הנוגע לקליטת כבאים חדשים, הרי שההחלטה לגבי זקן, כן או לא, תיוותר בידי נציבות כבאות בלבד, וארגון הכבאים מודע לכך שאין לו חלק בהחלטה שתתקבל ולא יהיו לו טענות בעניין זה".

יואב סגלוביץ': שורה תחתונה, גם אז דברים מבצעיים זה לא סיפור של ועדים.

יואב סגלוביץ': זה סיפור של מקצועיות, מבצעיות וסיכון חיים.

קטי קטרין שטרית: לא, לא הבנתי.

קטי קטרין שטרית: למי מביאים את ההחלטה?

יואב סגלוביץ': שנייה, אנחנו ב-2014.

יואב סגלוביץ': חבר'ה, השאילתה עכשיו מ-2021.

קטי קטרין שטרית: לא – – –

יואב סגלוביץ': תהיי איתי שנייה.

יואב סגלוביץ': חברת הכנסת שטרית, בואי – – –

קטי קטרין שטרית: לא, לא, תסביר את מה שאמרת.

קטי קטרין שטרית: אתה אומר שהאישור הוא בידי הנציב, הוא זה שמחליט.

יואב סגלוביץ': מה שאמרתי – נציב הכבאות הוא בעל הבית על המקצוע, לא הוועד.

קטי קטרין שטרית: הוא זה שמחליט.

יואב סגלוביץ': אבל שנייה.

יואב סגלוביץ': בואו נסכם – תאמיני לי, אחרי זה תתווכחי עם מה שאני אומר, אבל לפחות תביני את מה שאני אומר.

קטי קטרין שטרית: לא, רציתי להבין אם לזה התכוונת.

יואב סגלוביץ': מה שלמישהו אולי קפץ בדרך בזמן, בזיכרון, זה לא היה מזמן, אז אני אגיד לכם: ב-5 בספטמבר היה פסק דין של בית הדין לעבודה – עכשיו, בשנה הזאת, בבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב, בתביעה שהגישו הסתדרות העובדים הכללית וארגון הכבאים נגד רשות הכבאות וההצלה.

יואב סגלוביץ': פסק הדין קבע מפורשות כי שיער הפנים באזור החיץ פוגע באטימת המסכה, אשר נפקותה והסתברותה קרובה לפגיעה בבריאות של הכבאי.

יואב סגלוביץ': תקשיבו, כל הפטנטים שנאמרו פה – מסכת גומי, חצי גומי, שיער למעלה, שיער למטה – כל זה היה בבית הדין.

איתמר בן גביר: לא, לא נכון.

איתמר בן גביר: אני קראתי את פסק הדין – – –

יואב סגלוביץ': בסדר, אולי גם אני קראתי?

איתמר בן גביר: משפטן רציני – – –

יואב סגלוביץ': מר בן גביר, שנייה, שנייה.

יואב סגלוביץ': בואו אני אספר לכם עוד משהו: לא הוגש ערעור.

יואב סגלוביץ': אתה יודע למה לא הוגש ערעור?

יואב סגלוביץ': למה לא הוגש ערעור?

יואב סגלוביץ': אתה יודע גם למה לא הוגש ערעור?

יואב סגלוביץ': הינה, בשביל הגילוי הנאות, למה לא הוגש ערעור, חבר הכנסת בן גביר?

איתמר בן גביר: אז תביאו מומחה – – –

יואב סגלוביץ': לא, לא, כולם פה יודעים, כולם פה מגלים צפונות ויודעים.

יואב סגלוביץ': אתה יודע למה.

דוד ביטן: אני אתן לכם לדבר.

יואב סגלוביץ': אתם יודעים למה, כי הייתה הסכמה שבית הדין יקבע, ובית הדין קבע, ולכן לא הוגש ערעור.

יואב סגלוביץ': מה, ההסתדרות לא יודעת להגיש ערעורים כשהיא רוצה?

יואב סגלוביץ': ודאי שכן.

אוריאל בוסו: סגן השר, בוא, אנחנו רוצים למצוא פתרון – – –

יואב סגלוביץ': רבותיי, יש פסק דין חלוט.

אוריאל בוסו: בוא נסכים שאנחנו לא רוצים לסכן חיים – – –

יואב סגלוביץ': בית הדין קבע וכל התיאורים – חברים, בואו – – –

קטי קטרין שטרית: אבל ברור – – –

דוד ביטן: רגע, רגע, רגע, לאט-לאט.

דוד ביטן: תקשיבו רגע, אני אתן לכם.

יואב סגלוביץ': חבר'ה, אני מבין שמה שאני אומר לא מוצא חן בעיניכם, אבל אני אתן לכם הסבר.

אוריאל בוסו: אנחנו איתך.

דוד ביטן: אני אתן לכל אחד מכם לשאול שאלה, בסדר?

דוד ביטן: אז תנו לו לסיים.

יואב סגלוביץ': בבית הדין עלו טענות הצדדים, זה מה שקורה בבית דין, כולל טיעונים מקצועיים שכאילו אפשר מסכות אחרות.

יואב סגלוביץ': אי-אפשר מסכות אחרות, הן לא מתאימות.

יואב סגלוביץ': המסכות שדיברו עליהן – בשביל לסבר את האוזן, גם ליושב-ראש, יש מסכות; הן טובות לשרפות ביערות, כי מעל 45 מעלות הן כבר לא טובות.

יואב סגלוביץ': אבל מה לעשות שכשכבאי נכנס, הוא גם נכנס לדירה, הוא נכנס לחומרים מסוכנים, והוא נכנס לאזור סכנה של אמוניה, ולא רק את חייו שלו צריך להציל, גם את חיי אלה שהוא מופקד על ביטחונם ולחלץ אותם.

יואב סגלוביץ': ואין מסכות.

יואב סגלוביץ': המסכות שהוזכרו פה בחלק מהמקומות, וחלק לא הוזכרו – אם תרצו אני אזכיר אותן, כי הן היו בבית הדין – לא כשירות על פי חוות דעת מומחים שהוגשו לבית הדין.

יואב סגלוביץ': זה לגבי הפסיקה הזאת.

יואב סגלוביץ': דבר נוסף, דיברנו על סיפור של זקנים, ואני מבקש להוציא את הסיפור של דת מסדר-היום.

איתמר בן גביר: איך אפשר?

יואב סגלוביץ': אני אגיד לך איך אפשר.

יואב סגלוביץ': גם טייס בחיל האוויר, מעל 8,000 רגל – אני אולי אנצל את זה שהשר כהנא נמצא פה – לפי מיטב ידיעתי, אבל אני לא הייתי טייס, מעל גובה מסוים הוא לא יכול להיות עם זקן, בגלל אטימת המסכה.

יואב סגלוביץ': מה לעשות, יש מקרים שדברים פיזיים לא מאפשרים לך יכולת ביצועית ומבצעית.

יואב סגלוביץ': אין מה לעשות.

אוריאל בוסו: זו לא התשובה.

אוריאל בוסו: להבדיל מטייס – – –

יואב סגלוביץ': זאת התשובה.

אוריאל בוסו: – – –

יואב סגלוביץ': אבל לא סיימתי אותה.

יואב סגלוביץ': לא סיימתי.

יואב סגלוביץ': אז מה תגיד מחר, שיש אפליה לטייסים עם זקנים?

אוריאל בוסו: בגלל זה אמרתי, זה לא – – –

יואב סגלוביץ': אבל לא סיימתי את התשובה.

יואב סגלוביץ': עוד לא סיימתי את התשובה, אני רק התחממתי.

איתמר בן גביר: – – –

יואב סגלוביץ': בצחוק, לא באמת.

יואב סגלוביץ': אני אומר לכם שלעיתים – ואני דווקא רוצה להוריד את זה מסדר-היום, אני מבין שזה עלה לסדר-היום.

יואב סגלוביץ': אני אומר את זה לחבר הכנסת מקלב, אני אומר לחבר הכנסת בן גביר ולכל חברי הכנסת – זה לא סיפור של דתיים–חילוניים, זה לא.

יואב סגלוביץ': זה סיפור של מבצעיות, ביטחון ובטיחות.

יואב סגלוביץ': פה הסיפור.

יואב סגלוביץ': אחר כך נראה איזה פתרונות אפשר למצוא.

יואב סגלוביץ': דבר נוסף, מאחר שאני מבין שהנושא הזה טעון, כי גם ראיתי את ההפגנות שהיו פה בכניסה, הפגנות או עצרות כאלה ואחרות גם של הכבאים, אז בדקנו גם מה קורה בעולם.

יואב סגלוביץ': מדינת ישראל היא לא המדינה היחידה שיש בה זקנים, מאלף ואחת סיבות, או לצורכי דת או ליופי או לא משנה מה, או לא משנה באיזה דתות מדובר.

יואב סגלוביץ': אז גם בעולם לא מאפשרים להיות עם זקנים בתפקידים מבצעיים בתחום הכבאות.

יואב סגלוביץ': גם באוסטרליה וגם בארצות הברית, והיו פסקי דין בהקשר הזה כנגד איגודי הכבאות שם, בדיוק על הנושאים האלה, של אטימות המסכה.

איתמר בן גביר: בדובאי מה הם עושים, גם אין להם זקנים?

יואב סגלוביץ': אבל למה?

יואב סגלוביץ': אני מנסה לתת עכשיו תשובה אמיתית, עניינית ומקצועית לשאלה מקצועית שנשאלתי.

יואב סגלוביץ': אני רוצה להוציא רגע את השאלות הלא-מקצועיות מהאירוע הזה.

איתמר בן גביר: אבל בדובאי – משפט משווה, מה שנקרא: בדובאי, ערב הסעודית, שם אין כבאים עם זקנים?

יואב סגלוביץ': אני לא יודע מה בדובאי.

יואב סגלוביץ': אני לא מזלזל, חס וחלילה, בהסכמי אברהם, אבל בנושאים מקצועיים של כבאות, הצלה, שיטור, דמוקרטיה ואכיפת חוק עיניי נשואות בדרך כלל לאוסטרליה, אנגליה, ארצות הברית, ויסלחו כל מי שאומר שאני עושה פה אפליה.

יואב סגלוביץ': אבל אלה המקומות שבדקתי.

יואב סגלוביץ': אתה שולח אותי לעשות עכשיו מחקר משווה יותר גדול?

יואב סגלוביץ': אני אלך לספרייה עוד פעם ואני אחזור אליך עם נתונים.

איתמר בן גביר: חשבתי שאתם אומרים שדובאי מפותחת – – –

יואב סגלוביץ': חס וחלילה.

דוד ביטן: בן גביר, סיכמנו משהו.

יואב סגלוביץ': אני אומר לך, כמי שבדק את זה – על סמך מה שאתם טענתם, שאתם רוצים לדעת את העובדות והפרטים, בדקתי גם את הסיפור הזה במדינות אחרות בעולם, אדוני היושב-ראש, שהוגשו בהן תביעות בשל העובדה שלא אפשרו לכבאים להיות בתפקידים המבצעיים.

יואב סגלוביץ': ולכן, אחרי מה שאמרתי כאן – – –

דוד ביטן: שים לב שכאן זה 300 איש.

דוד ביטן: אתה לא יכול לתת להם – – –

יואב סגלוביץ': אז עוד פעם, חברים, בואו – – –

דוד ביטן: שנייה רגע, אתה לא יכול לתת להם – – –

יואב סגלוביץ': שנייה.

יואב סגלוביץ': המספר 300 – – –

דוד ביטן: זה לא נכון?

דוד ביטן: אמרו פה 300.

דוד ביטן: אתה יכול לתת לנו עובדה חליפית – – –

קטי קטרין שטרית: אני באה עם עובדות – – – על כל מה שאמרת יש לי תשובות.

קטי קטרין שטרית: על כל דבר.

יואב סגלוביץ': בסדר גמור.

דוד ביטן: כן, אבל מה לעשות שהתשובה היא שלו, לא שלכם.

דוד ביטן: בוועדה תגידו מה שאתם רוצים.

אוריאל בוסו: – – – אני לא מאמין שסגן השר נגד – – –

דוד ביטן: רבותיי – – –

יואב סגלוביץ': חבר'ה, עניתי פה על דברים לא פעם ולא פעמיים בכמה החודשים האחרונים, ובדרך כלל הגענו להבנה שאנחנו מדברים ומקשיבים ונותנים תשובות.

יואב סגלוביץ': לכן אני אומר לכם: אני כן בדקתי את הסוגיה.

יואב סגלוביץ': אני לא התעלמתי ממה שכתוב בהצעה לסדר-היום.

יואב סגלוביץ': אני קראתי חומרים מפה, חומרים מהעולם, תחקרתי, וכל מה שנאמר פה כאילו יש איזו מסכה, איזה פטנט – הרי מה שנאמר בחלק מהמקומות הוא שאפשר לשים מסכת גומי ועליה להלביש את המסכה, ואז אין בעיה של הזקן.

יואב סגלוביץ': לא היא.

יואב סגלוביץ': זה לא עומד בשום קריטריון, על סמך מחקרים ועל סמך בעלי מקצוע שהגיעו.

יואב סגלוביץ': אני לא רוצה להאריך.

יואב סגלוביץ': אני רוצה לסכם ולומר שבדין ובצדק הוצאה ההנחיה הזאת, שהיא לא חדשה.

יואב סגלוביץ': לגבי המספר 300 שפה מצוין, זה 300, אז אני לא מטיל ספק בחבריי שאומרים 300 – –

קטי קטרין שטרית: כן, זה המספר.

יואב סגלוביץ': – – אבל אני יודע על מספרים אחרים, נמוכים הרבה יותר.

קטי קטרין שטרית: לא, זה המספר.

קטי קטרין שטרית: יש לי את זה שמית, שם-שם, שם-שם.

דוד ביטן: רגע, לאט-לאט.

יואב סגלוביץ': בסדר.

יואב סגלוביץ': עדיין אני אומר שלא יעזור שום דבר לאף אחד.

יואב סגלוביץ': בכל מה שקשור בי ובשר – עזבו רגע את הנציב; בסופו של דבר התקנה הזאת אושרה על ידי השר.

דוד ביטן: עכשיו.

יואב סגלוביץ': מ-5 בנובמבר.

יואב סגלוביץ': יש שתי אפשרויות לאנשים: האפשרות הראשונה זה להיות כבאים מבצעיים.

יואב סגלוביץ': דרך אגב, לא כל ה-300 הם אנשים חרדים ודתיים.

יואב סגלוביץ': בואו לא נתבלבל, בואו לא נעשה פה איזה הצגה על עצמנו גם.

אוריאל בוסו: אני אמרתי את זה.

אוריאל בוסו: אמרתי – – –

יואב סגלוביץ': אז מי שעושה בחירה, בגלל היופי, אז הבחירה שלו במקצוע הזה – – –

אוריאל בוסו: לא, לא – – – חלקם מטעמי בריאות – – –

יואב סגלוביץ': חברים, אני אומר לכם שגם מטעמי בריאות – תהיו איתי, שנייה: גם מטעמי בריאות, כשבן אדם לא יכול מסכה, הוא לא יהיה מבצעי.

יואב סגלוביץ': נקודה.

יואב סגלוביץ': לא יעזור כלום.

אוריאל בוסו: לא, אבל עד היום הוא היה יכול.

אוריאל בוסו: מה עם הזקן?

אוריאל בוסו: מחלות עור?

יואב סגלוביץ': הוא לא יהיה כבאי, הוא לא יהיה טייס, הוא לא יהיה שוטר, אם תנאי הכשירות מחייבים את זה.

אוריאל בוסו: לא הקשבת לי.

יואב סגלוביץ': זה לא קשור.

יואב סגלוביץ': ואם זה משהו זמני – חס וחלילה מחלה או אבל או כל דבר אחר – יש אפשרות.

יואב סגלוביץ': חבר'ה, אסור להתבלבל, מבצעיות לפני הכול, ביטחון ובטיחות לפני הכול.

יואב סגלוביץ': זה השיקול המרכזי והיחידי.

דוד ביטן: תודה.

יואב סגלוביץ': לגבי פתרונות – ימצאו פתרונות.

יואב סגלוביץ': הכבאות זה לא רק אותם כבאים מבצעיים.

יואב סגלוביץ': אבל אתם יודעים שהפתרונות האלה – בסופו של דבר מדובר פה על משהו שהוא הרבה מעבר לזה.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה – – –

דוד ביטן: רגע.

דוד ביטן: שנייה.

דוד ביטן: בניגוד לנוהל, אני נותן לכל אחד דקה.

דוד ביטן: אבל שימו לב, לא יותר מזה, ותתייחסו עניינית – לא נאומים ולא כלום.

דוד ביטן: בסדר?

קטי קטרין שטרית: כן, כן, רק עניינית.

אוריאל בוסו: – – –

קטי קטרין שטרית: אפשר רק לפתוח לי את זה?

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: לא משנה.

דוד ביטן: בלי נאומים.

דוד ביטן: נתחיל בקטי שטרית.

אורי מקלב: התייחסות בת דקה.

דוד ביטן: התייחסות של דקה.

דוד ביטן: הוא יענה אחר כך עוד פעם, וזהו, ובזה נגמר הסיפור.

קטי קטרין שטרית: אדוני סגן השר, אני אתחיל מהשורה האחרונה.

קטי קטרין שטרית: אני אומרת לך שזה תלוי אך ורק בך ובשר.

קטי קטרין שטרית: למה?

קטי קטרין שטרית: כי אם הפקידות הבכירה באה ואומרת לכם את הדברים השקריים – ואלה דברים שקריים, ואני אוכיח את זה; אני מחזיקה פה אצלי לפחות חמישה, שישה, שבעה פתרונות לסיפור הזה, מסכות שהן תקינות, שעובדות בקנדה, באוסטרליה וגם בחלק מארצות הברית.

קטי קטרין שטרית: ואפרופו ארצות הברית, יצאה משלחת לפני חצי שנה מישראל לקליפורניה – ואתה יודע, הכבאים היו עם זקנים; אלה כבאים מבצעיים שהיו עם זקנים.

קטי קטרין שטרית: שלחנו אותם לייצג את ישראל עם זקנים.

קטי קטרין שטרית: אתה מבין את האבסורד?

קטי קטרין שטרית: ואומר לך עוד משהו.

קטי קטרין שטרית: אני קיבלתי כאן רשימה של כבאים שהתקבלו עם זקנים, שהתקבלו אחרי 2014, והוכשרו – הושקעו בהם כספים כדי להיות כבאים, וזה היה אחרי 2014.

קטי קטרין שטרית: והם נקלטו ככבאים מזוקנים, וגם המתנדבים.

קטי קטרין שטרית: ועוד משהו: לגבי בית הדין לעבודה שהחליט את מה שהחליט – כגורמי מקצוע, כשבאים לבית הדין לעבודה ומציגים, בית הדין לא יכול לפסוק משהו אחר, כי באתם אליהם ודרשתם את זה, והם היו צריכים לגבות אתכם.

קטי קטרין שטרית: אני ממש מבקשת ומתחננת – קחו עוד פעם אחת, חשיבה, תבדקו עוד קצת, לא בעיניים עצומות, לראות את מה שנאמר לכם.

קטי קטרין שטרית: תעשו בדיקה אמיתית ושקופה – ואני מוכנה להביא אליכם את הפתרונות.

דוד ביטן: טוב, קטי, תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: תקפיאו את זה.

קטי קטרין שטרית: אני סומכת עליך כמי – – –

דוד ביטן: אמרת שלא מתחילים את הכול מאפס.

דוד ביטן: בן גביר, תחליף אותה.

קטי קטרין שטרית: אני סומכת עליך שאם אתה לוקח משהו, אתה כן יכול לעשות את זה.

דוד ביטן: קטי, דקה, לא יותר.

דוד ביטן: ואמרתי, לא נתחיל את הכול.

דוד ביטן: אתם רוצים משהו ענייני – תתייחסו עניינית.

איתמר בן גביר: אדוני סגן השר, שמעתי את דבריך גם אני ברוב קשב, ואתה יודע מה הטרגדיה של הסיפור הזה?

איתמר בן גביר: יכול להיות שאנחנו לא מקשיבים אחד לשני.

איתמר בן גביר: אין לנו מחלוקת, כל מי שדיבר כאן עכשיו.

איתמר בן גביר: אם זה באמת מסתבר – פיקוח נפש הוא מעל הכול, אין לנו מחלוקת.

איתמר בן גביר: מבצעית, אם הטענה היא אין אפשרות, אז אין אפשרות, וצריך לגלח.

איתמר בן גביר: אבל, וכאן האבל הגדול, הטענה של הכבאים היא: הינה, יש פתרון אחד, שניים, שלושה, ארבעה, ואי-אפשר להסתתר מאחורי פסק דין, שאני קראתי אותו, שלא בדק את הפתרונות האלה.

איתמר בן גביר: אני אומר לך, אדוני סגן השר, דבר אחד: כל מה שביקשו הכבאים זה דבר פשוט.

איתמר בן גביר: בואו ניפגש – חדר סגור; תעשה את זה אתה בחדר סגור – – –

קטי קטרין שטרית: – – –

איתמר בן גביר: הם יציגו את הפתרונות שלהם, ותיקחו את הפתרונות האלה למכון הביולוגי.

איתמר בן גביר: אם המכון הביולוגי – של מדינת ישראל, לא של הכבאים – יבוא ויגיד שאין אפשרות, אז אין אפשרות.

איתמר בן גביר: זה לא הגיוני, אגב, שבצה"ל, בחברת חשמל בכל מיני מקומות, משתמשים – – –

דוד ביטן: בן גביר, נגמר הסיפור.

איתמר בן גביר: עוד טיפה, ממש טיפה, אני מסיים.

איתמר בן גביר: משתמשים במסכות האלה – –

דוד ביטן: לא, אתם מתחילים את הכול מאפס.

איתמר בן גביר: – – ורק הכבאות לא.

איתמר בן גביר: אבל מה שהם אומרים – בואו נבדוק.

איתמר בן גביר: לא יכול להיות שתהיה כאן אטימות.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה.

איתמר בן גביר: תגיד לי פסק הדין – פסק הדין, שלא בדק את כל הפתרונות.

דוד ביטן: אוריאל בוסו.

קטי קטרין שטרית: – – – כוחות ביטחון.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: אתם חוזרים על הכול מאפס.

דוד ביטן: תענו להתייחסות.

אוריאל בוסו: אדוני סגן השר.

אוריאל בוסו: דוד, אני יוצא מנקודת הנחה – וזה מה שאמרתי – שגם הוא מחפש פתרון, רוצה פתרון.

אוריאל בוסו: גם אנחנו לא רוצים לסכן חיי אדם.

אוריאל בוסו: הצלת נפשות ופיקוח נפש דוחים את הכול, את כל התורה כולה.

אוריאל בוסו: לא מדברים על זה.

אוריאל בוסו: אנחנו מדברים – ברגע שאנחנו יודעים שיש פתרונות וניתנה פסיקה, גם הלכתית, וגם כן הייתה בדיקה מקצועית בנושא הזה, ואנחנו יכולים להשאיר את הכבאים האלה במערך הכבאות.

אוריאל בוסו: לא מדובר היום במערך ראשון, שמגייסים כבאים ואז אומרים להם: מי שיש להם זקנים, אי-אפשר לקלוט אותם, שזו בעיה בפני עצמה.

אוריאל בוסו: מדובר ב-300 כבאים.

אוריאל בוסו: אני אמרתי לפני כן, ואולי לא הקשבת: חלק מהם מטעמי דת, אבל חלק מהם בכלל מטעמי בריאות ומטעמים אחרים.

אוריאל בוסו: אנשים לא דתיים – לא מטעמי יופי, יש להם זיפים ויש להם מחלות עור למיניהן ועוד בעיות אחרות.

אוריאל בוסו: לכן אני אומר:

אוריאל בוסו: אם אנחנו יודעים שיש פתרונות, תקפיאו את זה; אל תגרמו עכשיו לעוגמת נפש.

אוריאל בוסו: אין לזה שום השוואה למה שאמרת, אם טייס או לא טייס, כי יש מקצועות שאנחנו יודעים שזה לא מתאים בהם.

אוריאל בוסו: אבל מראש, כשיש אפשרות, צריך למצוא להם את הפתרון.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: מלכיאלי, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: אגב, שלחתי לך חלופות.

קטי קטרין שטרית: שלחתי לך – אליך, תראה את זה.

דוד ביטן: מה יש לך, קטי, אני לא מבין את זה.

דוד ביטן: יש לך את הוועדה.

דוד ביטן: נתתי לכם מעבר לפרוטוקול.

דוד ביטן: אתם מגזימים קצת.

דוד ביטן: מה הולך פה?

דוד ביטן: בוועדה תתווכחו כמה שאתם רוצים.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני סגן השר, אדוני השר, אני ברשותך רוצה לפנות לשר שנמצא כאן במליאה, כבוד השר כהנא.

מיכאל מלכיאלי: השר כהנא, אני רוצה לפנות אליך.

איתמר בן גביר: אתה, השר כהנא – – –

מיכאל מלכיאלי: לפני כשעה בערך, מנכ"לך, שאני משוכנע שעשה את זה על דעת עצמו ולא על דעתך – – –

דוד ביטן: רגע, רגע, רגע.

דוד ביטן: עצור.

מיכאל מלכיאלי: לא, לא.

מיכאל מלכיאלי: זה קשור.

דוד ביטן: זה קשור לנושא?

דוד ביטן: קשור לנושא?

מיכאל מלכיאלי: כן.

מיכאל מלכיאלי: אני אסביר למה.

מתן כהנא: זה לא קשור – – –

מיכאל מלכיאלי: אני בסוף אסביר איך זה קשור.

מיכאל מלכיאלי: הוא פרסם מכתב שיש כנס מדי שנה – גם אני השתתפתי בו כמה פעמים, ביחד עם מרן הראשון לציון; השר כהנא, תהיה איתי רגע.

מתן כהנא: שמענו – – –

מיכאל מלכיאלי: – – – השר כהנא.

מתן כהנא: יש לי דברים יותר חשובים.

מיכאל מלכיאלי: לא, זה גם חשוב, שמנכ"ל – – –

מתן כהנא: רגע, אתה מדבר עם סגן השר סגלוביץ', נכון?

מיכאל מלכיאלי: לא, אבל זה קשור גם לפה.

מיכאל מלכיאלי: למה אתה לא מקשיב?

מתן כהנא: יש דברים יותר חשובים.

מיכאל מלכיאלי: לא, גם זה מאוד חשוב.

קריאה: למה אתה בורח?

קריאות: – – –

דוד ביטן: מלכיאלי.

דוד ביטן: מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: זה זלזול בכנסת ישראל.

דוד ביטן: לא, לא, לא.

דוד ביטן: זה לא מקובל.

מיכאל מלכיאלי: זה נקרא זלזול בכנסת ישראל.

דוד ביטן: לא מקובל.

דוד ביטן: אבי מעוז.

דוד ביטן: לא מקובל.

מיכאל מלכיאלי: השר כהנא, זה לא מקובל מה שעשית עכשיו.

דוד ביטן: גם מה שאתה עשית לא מקובל.

מיכאל מלכיאלי: לא, אני – – –

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: כי אמרתי להתייחס לנושא דקה.

מיכאל מלכיאלי: זה קשור לנושא.

דוד ביטן: לא, לא, זה לא קשור.

מיכאל מלכיאלי: בטח שזה קשור.

דוד ביטן: אני לא הבנתי ממה שאמרת שזה קשור.

דוד ביטן: אבי מעוז, דבר.

מתן כהנא: זה לא קשור בשום דרך שהיא.

מיכאל מלכיאלי: מה אני רוצה להגיד?

מתן כהנא: בוא, אני אגיד לך.

מתן כהנא: אתה לא רוצה שיראו אותך לידי?

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש – – –

דוד ביטן: אבי מעוז.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר – – –

קריאה: – – –

דוד ביטן: גם אתה, גם אתה – כולם ידברו.

דוד ביטן: אבל על הנושא, לא על נושא אחר.

מיכאל מלכיאלי: זה על הנושא.

דוד ביטן: לא נכון.

דוד ביטן: לא נכון.

דוד ביטן: אני התרשמתי שזה לא – – –

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אני יכול, בקשר לנושא הזה?

דוד ביטן: עוד לפני שפתחת את הפה.

מיכאל מלכיאלי: – – – לא הייתה במקום.

אוריאל בוסו: – – – הראשון לציון – – – לא היה כזה דבר שפקיד – – – נגד הראשון לציון – – –

קריאות: – – –

דוד ביטן: אבל מה זה שייך לנושא?

אוריאל בוסו: הוא רצה לדבר על כשרות ועל גיור.

אוריאל בוסו: הוא אומר לו: פוליטי – בושה וחרפה.

דוד ביטן: אז בוא, מה זה?

דוד ביטן: תעלה לחמש דקות.

דוד ביטן: תדבר על מה שאתה רוצה.

אוריאל בוסו: הוא שר לשירותי דת – – – לא היה כזה דבר.

דוד ביטן: הלאה.

מיכאל מלכיאלי: – – – נגד הראשון לציון, כנס פוליטי.

אוריאל בוסו: כנס פוליטי.

אוריאל בוסו: רוצה לדבר על גיור, אז מי ידבר על גיור?

קריאות: – – –

דוד ביטן: אבי מעוז, אתה יכול לדבר?

דוד ביטן: דבר, בבקשה.

אוריאל בוסו: – – – על גיור – – – הראשון לציון נהיה פוליטי?

מיכאל מלכיאלי: אתם איבדתם – – – איבדתם הכול.

אוריאל בוסו: תתביישו לכם.

אוריאל בוסו: זה מעל הכול.

מיכאל מלכיאלי: לא, זה גם קשור לזקן.

דוד ביטן: מה זה שייך?

דוד ביטן: נו, עזוב.

מיכאל מלכיאלי: אתה לא נתת לי לדבר.

קריאה: – – – על הדת.

מיכאל מלכיאלי: לא, על הדת – – –

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש – – –

דוד ביטן: זה לא בסדר.

דוד ביטן: עזוב.

מיכאל מלכיאלי: זה לא בסדר.

דוד ביטן: נתתי לכם דקה מעבר לפרוטוקול, לכל אחד, להתייחס, אז אתה בא לנושא אחר, כשמדובר בזקן?

דוד ביטן: תגיד לי, אתם נורמליים?

דוד ביטן: מה הולך פה, אני לא מבין.

מיכאל מלכיאלי: אתה מהקואליציה או מהאופוזיציה?

דוד ביטן: מה זה שייך לעניין?

דוד ביטן: בואו נהיה ענייניים.

דוד ביטן: מה זה הדבר הזה?

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש – – –

קטי קטרין שטרית: תלמד קצת מהם איך הם מנהלים דיונים.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש – – –

דוד ביטן: אתה רוצה לדבר איתו – תעלה אחר כך, כשיהיה לך חמש – – –

מיכאל מלכיאלי: הוא לא רוצה לדבר איתי.

דוד ביטן: רגע.

דוד ביטן: יש בסדר-יום הצעת חוק.

דוד ביטן: יש לך חמש דקות – דבר על מה שאתה רוצה.

דוד ביטן: מה זה שייך לעניין הזה בכלל?

קריאה: זה לא העניין.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש – –

אורי מקלב: זה כואב.

אורי מקלב: זה כואב.

אבי מעוז: – – אדוני סגן השר – –

דוד ביטן: אני אפילו לא יודע מה התכוונת להגיד.

דוד ביטן: לא התחלת אפילו.

אבי מעוז: – – בקשר לכבאים אני מצטרף לכל מה שנאמר על ידי חבריי.

אבי מעוז: יש פתרונות.

אבי מעוז: על פיקוח נפש אין מחלוקת.

אבי מעוז: אני הורדתי את זקני בזמן מלחמת המפרץ.

אבי מעוז: כשהייתי חייל מילואים, אמרו לנו או-טו-טו – הורדתי את הזקן.

אבי מעוז: בזמן פיקוח נפש אין מחלוקת שהזקן הזה מפריע למסכה.

אבי מעוז: אבל יש פתרונות – הכבאים הראו לנו את הפתרונות.

אבי מעוז: והפתרונות האלה, מה שנדרש מכם, בתור דרג מיניסטריאלי, הוא לבדוק את הפתרונות.

אבי מעוז: להידבר עם הכבאים, לבדוק את הפתרונות ולראות.

אבי מעוז: אם יש פתרונות באמת, אז ללכת לקראתם ולהתיר את הישארותם – רק למי שיש או מטעמי דת או מטעמי בריאות.

אבי מעוז: דרך אגב, יש שם הרבה כבאים מוסלמים בכלל, שגם הם מגדלים זקן, ויש שם מכל הגוונים.

אבי מעוז: עוד נקודה: אני רוצה שתשים לב שיש הבדל בין כבאים לבין מתנדבים.

אבי מעוז: היום המתנדבים שיש להם זקן באים לפעילות מבצעית ואף אחד לא אומר להם שהם לא יכולים להשתתף בכיבוי.

אבי מעוז: והם לוקחים מסכה, ולוקחים את המכשיר שמוציא את האוויר החוצה, והם מכבים, והכול בסדר.

אבי מעוז: אבל הכבאים – הם לא יכולים, כי הם בתקנה של השר.

אבי מעוז: תודה.

דוד ביטן: תודה, אבי.

דוד ביטן: חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי סגן השר, אני גם מקבל את מה שאתה אומר, שאתה נותן גיבוי מלא לנציב.

אורי מקלב: באמת יפה מצידך שאתה נותן גיבוי, ואתה מגבה אותו, וגם אנחנו.

אורי מקלב: אני חושב שהוא עושה עבודה טובה.

אורי מקלב: בסופו של דבר, אדם הוא אדם, ואדם נתפס בתפיסה שלו.

אורי מקלב: יכול להיות שהוא משוכנע שזאת התפיסה המקצועית, המקסימלית, שזה מה שהוא צריך לעשות.

אורי מקלב: אבל יש דברים שכבר יוצאים מההגדרה, מהמסגרת של מפקד, מי שאחראי לפקודים שלו.

אורי מקלב: זה כבר נהפך לדיון ציבורי.

אורי מקלב: תבין, הזקן של אחרים במקרה הזה הוא לא רק הזקן הפרטי.

אורי מקלב: זה סמל יהודי, שהוא משהו הרבה מעבר.

אורי מקלב: אני רוצה להביא אותך לשם, שהדבר הזה הפך – ברגע שאתה מכריח בן אדם לגזוז את זקנו, זה צריך להיות באמת פיקוח נפש וצריך להיות משוכנע, לעיני כול.

אורי מקלב: ברגע שיש מחלוקת, ומספיק שיכולה להיות מחלוקת ויש שני צדדים, ויש בעולם משהו אחר, אתה צריך לתת גיבוי לנו עכשיו – לך, שבא מתוך הבית הזה – לתת גיבוי להקפיא את ההחלטה עד שנעשה דיון יותר ציבורי ומקצועי ביחד.

אורי מקלב: אין ספק, כפי שאמר היושב-ראש, בתוך ועדה אפשר להביא את המומחים, אפשר להביא את האנשים, יושבים בשולחן אחד.

אורי מקלב: יש לנו גם גופים מקצועיים שהם ניטרליים, נניח, בעניין הזה.

אורי מקלב: אבל עד אז להקפיא את ההחלטה.

אורי מקלב: לא יותר מזה, זה מה שאנחנו מצפים ממך, מבקשים ממך.

אורי מקלב: אני חושב שאם תעשה את זה, אני חושב שאתה תפתור, ואתה באמת עושה את תפקידך באמונה.

דוד ביטן: יואב, אני רוצה גם לשאול אותך משהו.

יואב סגלוביץ': אני רוצה לענות פה.

יואב סגלוביץ': חשוב לי שידעו את התשובה.

דוד ביטן: רגע רגע, לפני שאתה עונה.

דוד ביטן: לפני שאתה עונה.

דוד ביטן: גם אם אתה צודק בכל מה שאמרת, אין מחלוקת שהתקנה הזאת לא יושמה.

דוד ביטן: היא לא יושמה.

דוד ביטן: וגם אין מחלוקת שאתה לא יכול בעצם – אני לא יודע מה המספר, אבל גם אם המספר הוא 100 ולא 300 – גם אז אתה לא יכול לתת להם מענה חלופי.

דוד ביטן: אתה לא יכול.

דוד ביטן: לכן אני חושב שבנסיבות האלה, שהתקנה לא יושמה ואין לך מענה חלופי, אתם צריכים ללכת לקראת האנשים האלה, בלית ברירה גם, גם אם אתה צודק בכל מה שאתה אומר.

קטי קטרין שטרית: לשבת איתם, דבר אלמנטרי.

דוד ביטן: לא יודע, לא יודע.

דוד ביטן: ללכת לקראת.

יואב סגלוביץ': אדוני, בואו, אגיד לכם משהו, ואני אומר את זה בכל הכבוד לכל המקום, ולמקום הזה בייחוד.

יואב סגלוביץ': חשוב לי לשים דברים – שלפחות דברים יהיו מדויקים כלפי הציבור ששומע אותנו, וקודם כול כלפי השואלים.

יואב סגלוביץ': אותו בית דין לעבודה, שחושבים שכאילו כלאחר יד הנציבות הגיעה והגישה לשם תביעה – הסיפור הוא הפוך לגמרי.

יואב סגלוביץ': מי שפנה לבית הדין לעבודה הוא הוועד, ומי שפנה זה ההסתדרות, אחרי התדיינויות, דיבורים בלי סוף.

דוד ביטן: – – –

יואב סגלוביץ': שנייה, שנייה.

יואב סגלוביץ': חשוב לי להגיד את זה.

יואב סגלוביץ': זה לא נולד היום פה, שאומרים לי: יואב, תקשיב, עכשיו בוא נעשה דיון.

יואב סגלוביץ': אין בעיה, יהיה דיון, בשביל זה יש פה כנסת, יהיה דיון, אבל אנחנו מדברים פה על משהו שבו באים עכשיו עם אקדח לרקה ואומרים: בואו תעשו דיון.

יואב סגלוביץ': אני אומר לכם, תקשיבו ותקשיבו לי טוב: מה שנאמר כאן על ידי האנשים – ואני אתן לך את הדוגמה, על מנת להיות מדויק ולא רק לדבר דברים ופראזות באוויר: החלופה של המסכה שדיברו עליה, שאמרו שהיא אפשרית, קוראים לה Clean Space.

יואב סגלוביץ': Clean Space היא לא מסכה מתאימה.

יואב סגלוביץ': היא לא.

קטי קטרין שטרית: יש כמה חלופות.

יואב סגלוביץ': שנייה, שנייה.

יואב סגלוביץ': קטי, שנייה.

יואב סגלוביץ': סליחה, חברת הכנסת שטרית, שנייה.

יואב סגלוביץ': אי-אפשר לנהל פה דיון על דיון על דיון על דיון.

יואב סגלוביץ': אי-אפשר, זה לא עובד ככה.

יואב סגלוביץ': בשום מקום מבצעי זה לא עובד ככה, וגם לא יעבוד בכבאות.

יואב סגלוביץ': כל מה שאמרתם עכשיו, אם הייתם באמת באמת באמת – לא אתם; אם היו אנשים שבאמת באמת אכפת להם, לא היה הדיון הזה היום.

יואב סגלוביץ': לא היה הדיון הזה בדרך של הצעה לסדר-היום.

אורי מקלב: לא היינו מודעים.

יואב סגלוביץ': חבר'ה, כולכם ידעתם הכול.

יואב סגלוביץ': פסק הדין הזה היה בספטמבר, מה קרה פתאום?

אורי מקלב: לא, לא היינו מודעים.

יואב סגלוביץ': אני אגיד לכם מה קרה פתאום.

יואב סגלוביץ': מה שקרה פתאום זה לחץ של מיעוט, שרוצה לכפות כרגע את דעתו.

יואב סגלוביץ': שנייה אחת – – –

קטי קטרין שטרית: למה אתה אומר את זה?

קטי קטרין שטרית: באמת, זה פרנסה של אנשים.

יואב סגלוביץ': וזה לא יהיה.

יואב סגלוביץ': עכשיו, אחרי שאמרתי את כל הדברים האלה, חברת הכנסת שטרית – – –

קטי קטרין שטרית: זה פרנסה.

קטי קטרין שטרית: איך אתה יכול להגיד מיעוט?

יואב סגלוביץ': הקשבתי לכם רוב קשב.

יואב סגלוביץ': הקשבתי לכם רוב קשב.

קטי קטרין שטרית: לא, אבל למה אתה אומר את זה – – –

יואב סגלוביץ': אני אומר את זה כי זאת האמת שאני רואה אותה מול עיניי.

קטי קטרין שטרית: יש פה משפחות, אתה לא יכול להגיד מיעוט.

יואב סגלוביץ': אני אומר את האמת מול עיניי, ונותן לכם תשובה מדויקת על השאלות שאמרתם.

יואב סגלוביץ': אין אלטרנטיבה מבצעית לדבר הזה, אין.

יואב סגלוביץ': כל מי שאומר שיש – – –

איתמר בן גביר: לא בדקו, זה לא נכון.

יואב סגלוביץ': כל מי שאומר שיש מספר סיפורים.

איתמר בן גביר: זה לא נכון.

יואב סגלוביץ': עכשיו, זאת הכנסת.

יואב סגלוביץ': ומאחר שזאת הכנסת – – –

קטי קטרין שטרית: שלחתי לך.

יואב סגלוביץ': שנייה, רגע, בואו.

יואב סגלוביץ': הרי גם אם אני צריך – הרי אני לא מתיימר להיות בעל מקצוע בתחום הכבאות, אני לא מהנדס ואני לא מומחה למסכות, וגם אתם לא.

יואב סגלוביץ': וגם אתם לא.

יואב סגלוביץ': אבל כולכם יודעים שפסק הדין הזה היה בספטמבר, 5 בספטמבר.

איתמר בן גביר: אבל לא ידעו עליו, והמומחים – –

יואב סגלוביץ': מי לא ידע עליו?

יואב סגלוביץ': מי לא ידע על פסק הדין הזה?

איתמר בן גביר: – – שבדקו, ההסתדרות – – –

יואב סגלוביץ': מי לא ידע?

יואב סגלוביץ': מר בן גביר, מי לא ידע על פסק הדין הזה?

יואב סגלוביץ': מה קרה שפתאום נזכרתם, כי היה פה אירוע וכולם רוצים לעשות פופוליטיקה על זה?

יואב סגלוביץ': לא.

איתמר בן גביר: לא, כי זה חיים של אנשים ופרנסה של אנשים.

יואב סגלוביץ': חיים של אנשים.

יואב סגלוביץ': אתה צודק, זה חיים של אנשים, ולחיים של אנשים צריך מסכות תקניות, ואם יהיה דיון, וצריך להיות דיון – הרי הולך להיות דיון בכנסת, שיהיה דיון בכנסת.

איתמר בן גביר: אז תעצרו את זה.

קטי קטרין שטרית: אז תעצרו את זה עד שיתקיים הדיון.

קטי קטרין שטרית: מה הלחץ?

קטי קטרין שטרית: למה אתם – – –

יואב סגלוביץ': שיהיה דיון בכנסת.

יואב סגלוביץ': תעשו את הדיון הזה מוקדם.

אוריאל בוסו: אין בעיה, אז עד הדיון תבקש שיקפיאו את ההחלטה.

קטי קטרין שטרית: בדיוק.

קטי קטרין שטרית: אתה תיקח את זה, לא אנחנו.

יואב סגלוביץ': סליחה?

קטי קטרין שטרית: אתה הממונה, נכון?

קטי קטרין שטרית: תגיד להם: אני רוצה לבדוק את זה.

קריאות: – – –

יואב סגלוביץ': חברים, אתם כנראה לא הבנתם את האירוע.

קטי קטרין שטרית: לא, לא הבנת, יואב.

יואב סגלוביץ': אני אסביר לכם מה אירוע.

יואב סגלוביץ': האירוע הוא שהכול הולך להיות תקני החל מ-5 בנובמבר, נקודה.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

איתמר בן גביר: אתם הורסים את הכבאות.

איתמר בן גביר: אתם הורסים את הכבאות.

אוריאל בוסו: אתם לא רוצים למצוא פתרון.

קטי קטרין שטרית: לא יאומן.

קטי קטרין שטרית: יואב, יכולת לעשות מזה משימה אדירה ומקצועית.

קטי קטרין שטרית: תשב איתם, החלופות כן עומדות בתקנים.

יואב סגלוביץ': קטי, את מדברת כאילו לא ישבו איתם אף פעם.

קטי קטרין שטרית: לא, לא, ביטלו את הפגישה.

קטי קטרין שטרית: אני מסבירה לך, ביטלו פגישה.

יואב סגלוביץ': בואו, חברים, בפסטיבל מספרי סיפורים הייתי כבר.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצעה – – –

קטי קטרין שטרית: לא, רגע, הצבעה לאיזו ועדה.

מיקי לוי: סליחה.

מיקי לוי: לא סיכמתם איזו ועדה?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה.

איתמר בן גביר: ועדת הפנים.

קטי קטרין שטרית: ועדת הפנים.

קטי קטרין שטרית: אנחנו רוצים את זה בוועדת הפנים.

מיקי לוי: בבקשה, הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7

מיקי לוי: נמנעים – אין

קטי קטרין שטרית: פנים, לא ביטחון הפנים.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, מה שאתם רוצים.

קטי קטרין שטרית: פנים.

מיקי לוי: פנים.

מיקי לוי: יש מישהו שמתנגד?

מיקי לוי: אם כן, למרות שההצבעה הסתיימה, ההחלטה – על פי בקשתה של חברת הכנסת שטרית ושאר חברי הכנסת, ההצעה עוברת להמשך דיון בוועדת הפנים.

מיקי לוי: בהצלחה.

בועז טופורובסקי: אני אומר לך ביטחון פנים.

קטי קטרין שטרית: לא, למה ביטחון פנים?

קטי קטרין שטרית: אנחנו רוצים פנים.

קריאה: די, נו, בועז.

מיקי לוי: אבל תקשיבו – עזבו, זה באמת – – –

אוריאל בוסו: אולי הישועה תבוא מהכיוון הערבי, אולי הישועה תבוא משם – – – קצת רגישות.

יואב סגלוביץ': אתם רוצים דיון מהיר; בביטחון פנים יהיה דיון יותר מהיר.

אוריאל בוסו: תפסיקו.

אוריאל בוסו: אם רוצים למצוא פתרון – מוצאים.

אוריאל בוסו: אין דבר כזה שלא מוצאים לו פתרון.

קטי קטרין שטרית: יואב, הייתי בטוחה שתגיד: אני הולך לבדוק את הנושא הזה.

יואב סגלוביץ': אני בדקתי.

יואב סגלוביץ': אני באתי בשביל להגיד לכם שכבר בדקתי.

קטי קטרין שטרית: אני אומרת לך: זה לא יפה, זה לא ראוי, באמת.

קטי קטרין שטרית: אנחנו שליחי ציבור.

יואב סגלוביץ': גם אני.

קטי קטרין שטרית: מדובר ב-300 משפחות שנזרקות מהבית שלהן בגלל שהבעלים שלהן יפוטרו.

קטי קטרין שטרית: זה לא בסדר, לא בסדר.

קטי קטרין שטרית: זה מאוד מאכזב.

קטי קטרין שטרית: וזאת לא פוליטיקה, כי יש שם גם ערבים וגם יהודים – יש הכול מכול.

קטי קטרין שטרית: ואת המתנדבים אתם משאירים עם זקן, תתביישו.

קטי קטרין שטרית: את המתנדבים הם משאירים עם הזקן כי זה בחינם, כי אין שם משכורת.

קטי קטרין שטרית: זה לא יפה.

איתמר בן גביר: מה קרה, להקפיא את זה עוד קצת?

איתמר בן גביר: כל כך הרבה שנים לא טיפלו בזה.

קטי קטרין שטרית: מיקי, אתה לא היית נשאר דקה אחת בלי להתרעם.

קטי קטרין שטרית: אני מכירה אותך, אתה אדם רגיש.

קטי קטרין שטרית: 300 משפחות, לוקחים להן את הפרנסה, זה לא בסדר.

קטי קטרין שטרית: כל זה בגלל שיש להם זקן.

קטי קטרין שטרית: תסתכלו, אולי יש חלופה.

קטי קטרין שטרית: רק תגיד לי את המשפט הזה: קטי, אני אבדוק את החלופות.

מיקי לוי: רגע, אני יכול לפנות לסגן השר לביטחון פנים?

קטי קטרין שטרית: אני אשמח מאוד.

קטי קטרין שטרית: אני אשמח מאוד.

מיקי לוי: טוב.

מיקי לוי: אדוני סגן השר לביטחון הפנים, אם אפשר לקיים איזשהו מפגש – – –

קטי קטרין שטרית: אני מוכנה לבוא לאן שהוא יגיד לי.

מיקי לוי: רגע, רגע.

מיקי לוי: אני רק מבקש, אני לא קובע.

מיקי לוי: שיהיה מפגש שקט, תרבותי, עם סגן הנציב, עם הנציב, כדי לנסות לברר, לפני שזה מגיע לוועדה.

מיקי לוי: אולי ימצאו איזשהו פתרון.

יואב סגלוביץ': יושב-ראש הכנסת, אני חייב להגיד לך משהו.

יואב סגלוביץ': כל המפגשים היו, פסק דין כבר היה.

איתמר בן גביר: לא, לא, היה צריך להיות היום מפגש, ואתם ביטלתם.

איתמר בן גביר: זה לא נכון.

יואב סגלוביץ': הסיבה שביקשו להגיע לפה – להעביר את זה לוועדה.

יואב סגלוביץ': יגיעו לוועדה לביטחון פנים, יעשו דיון מסודר, ענייני.

יואב סגלוביץ': זה לא פישור-גישור.

איתמר בן גביר: זה לא נכון.

איתמר בן גביר: היה צריך להיות היום מפגש עם הנציב ועם העובדים, ואתם אמרתם – אמרו לי שהמשרד לביטחון פנים ביטל את זה.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, הצעת הצעה נהדרת.

קטי קטרין שטרית: פסק הדין של בית המשפט נשען על ההחלטה של הפקידות הבכירה במשרד.

קטי קטרין שטרית: מה שאני אומרת – תמתינו רגע, תמתינו, לא יותר משבוע ימים, לדיון על החלופות.

יואב סגלוביץ': בואו לא נתבלבל, זה נשען על ההחלטה של השר, עם קביעה של השר אחרי דיון.

יואב סגלוביץ': ההצעה שלכם היא הצעה טובה – לעשות דיון בוועדה לביטחון פנים.

יואב סגלוביץ': שם זה צריך להיות, ולא – – –

מיקי לוי: אתם רוצים?

מיקי לוי: אוקיי, הוועדה לביטחון הפנים.

קטי קטרין שטרית: אבל שיעצרו את הפיטורים.

מיקי לוי: אני אדאג אישית שזה לא יידחה באיזה חצי שנה.

איתמר בן גביר: אבל הם רוצים ב-5 בנובמבר לעשות את זה.

מיקי לוי: אני אשוחח עם חברת הכנסת בן ארי – לעשות את זה במיידי, דקה ורבע אחרי התקציב.

מיקי לוי: בסדר?

קטי קטרין שטרית: בסדר.

קטי קטרין שטרית: אבל בבקשה, יש פיטורים ב-5 בנובמבר.

קטי קטרין שטרית: הגרזן מונח כבר על הצוואר.

מיקי לוי: פיטורים ב-14?

בועז טופורובסקי: בסדר, זה יהיה לפני.

בועז טופורובסקי: התקציב לפני 14 בחודש.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, אני מתחייב לדבר עם חברת הכנסת בן ארי לעשות את זה במיידי, להזיז שמאלה-ימינה את הזמן.

מיקי לוי: תתענייני אצלי, אפילו עוד מחר.

קטי קטרין שטרית: אני סומכת עליך.

מיקי לוי: אני אטפל.

קטי קטרין שטרית: אני סומכת עליך.

מיקי לוי: אני אטפל בזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: << הלסי >> אי-מיצוי הדין עם מיידי אבנים וזורקי בקבוקי תבערה << הלסי >>

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצעות לסדר-היום בנושא: אי-מיצוי הדין עם מיידי אבנים וזורקי בקבוקי תבערה, מס' 587 ו-610.

מיקי לוי: ההצעות הוגשו על ידי חברי הכנסת אופיר כץ ואבי מעוז.

מיקי לוי: ישיב סגן שר הביטחון, או מי ישיב?

מיקי לוי: הוא פה, סגן שר הביטחון אלון שוסטר.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, בבקשה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, לפני שאני מתחיל, אני מאוד מכבד את השר שוסטר, אבל – סגן השר סגלוביץ', סגן השר סגלוביץ', אני מאוד מכבד את שוסטר, אבל זה עניין משטרתי לגמרי, למה לא תשיב לנו?

יואב סגלוביץ': לא הקשבתי על מה זה.

יואב סגלוביץ': סליחה.

מיקי לוי: כי זה כאילו – – –

אופיר כץ: לא, זה משטרה ובית דין צבאי.

אופיר כץ: זה משטרה.

מיקי לוי: – – – כיוונו ליהודה ושומרון – – –

אופיר כץ: לא, לא, לא, לא.

קריאה: גם ירושלים.

אופיר כץ: זה ירושלים וכל המדינה, בתוך הקו הירוק ומחוץ לקו הירוק.

מיקי לוי: כך זה מוגדר – – –

אופיר כץ: כן, כן.

מיקי לוי: כנראה שהייתה טעות.

קריאה: – – –

אופיר כץ: זה גם וגם.

מיקי לוי: סגן השר סגלוביץ', נראה שהייתה איזו תקלה, כי זה גם לכם וגם להם.

יואב סגלוביץ': מה הנושא?

מיקי לוי: יידויי אבנים הן ביהודה ושומרון והן בירושלים.

מיקי לוי: אתה תעלה להשיב.

קריאה: גם יחד עם סגן השר – – –

יואב סגלוביץ': אני נחשב השולף במערב, אבל לא ידעתי שאני אצטרך לשלוף היום.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: השרים, סגן השר, קודם כול, אני רוצה להודות ליו"ר ועדת הכנסת ניר אורבך, שנראה לי שהוא קצת עסוק עכשיו בעניינים פוליטיים, אבל אני רוצה להודות לו בכל זאת על כך שקיבל את הערעור שלי ושל חבר הכנסת אבי מעוז על ההצעה החשובה הזו.

אופיר כץ: במאי האחרון מדינת ישראל חוותה זעזוע במבצע שומר החומות.

אופיר כץ: במהלכו ראינו לינצ'ים אכזריים שבוצעו ביהודים, אלימות קשה וגם רצח של תושבים תמימים.

אופיר כץ: מייד עם סיום המבצע ביקשתי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת נתונים על מיצוי דין עם מיידי אבנים ובקבוקי תבערה – וזו גם הזדמנות להגיד תודה רבה לכל הצוות של מרכז המידע והמחקר, שעושה עבודה מדהימה ומסייע לנו בעבודתנו.

אופיר כץ: גיליתי שפשוט אין.

אופיר כץ: אין דין – הוא לא קיים.

אופיר כץ: אין מיצוי דין עם הפורעים.

אופיר כץ: התושבים שלנו פשוט מופקרים.

אופיר כץ: הנתונים היו כל כך כל כך מרתיחים.

אופיר כץ: מרכז המחקר והמידע דגמו נתונים מהמשטרה ומהצבא.

אופיר כץ: במשטרה נפתחו בחמש השנים האחרונות מעל 7,000 תיקים בגין העבירות האלה.

אופיר כץ: שימו לב למספר.

אופיר כץ: יואב, סגן השר, כדאי שתקשיב לנתונים.

יואב סגלוביץ': – – –

אופיר כץ: תקשיב.

אופיר כץ: במשטרה נפתחו בחמש השנים האחרונות מעל 7,000 תיקים בגין העבירות האלה.

אופיר כץ: 95% מהתיקים נסגרו.

אופיר כץ: מה-5% שנותרו הוגשו בסך הכול, בחמש שנים, רק 631 כתבי אישום, ורק ב-69 תיקים יש עונש מאסר – פחות מ-1% מהתיקים שנפתחו.

אופיר כץ: זה לא נגמר פה.

אופיר כץ: העונשים מקילים במיוחד.

אופיר כץ: רק 93% נכנסים לכלא לשנה או פחות.

אופיר כץ: העונש על זריקת אבן לנתיב תחבורה הוא עשר שנים, והעונש על זריקה על כלי רכב נוסע הוא 20 שנים – ותראה כמה נכנסו לכלא לפחות משנה.

אופיר כץ: בצבא – אדוני השר, אני עובר אליך – למרות שמספר המקרים לא יורד, אנחנו רואים את מספר כתבי האישום יורד.

אופיר כץ: זאת אומרת, ב-2015 היו כ-900 כתבי אישום, וב-2020 – רק 200, וזה עם אותו מספר של פתיחת תיקים.

אופיר כץ: מספר העבירות הוא אותו דבר, בין 1,000 ל-1,500, ויש מגמה מ-2015 ל-2020 של ירידה בכתבי האישום, מ-900 ל-200 – וגם שם העונשים מקילים; רק 83% נכנסים לכלא לשנה או פחות.

אופיר כץ: אני רק רוצה להזכיר את המקרה של אלכסנדר לבלוביץ', זיכרונו לברכה.

אופיר כץ: אלכסנדר נרצח ב-2015, בערב ראש השנה.

אופיר כץ: כשחזר מארוחת החג, שלושה מחבלים השליכו אבנים על הרכב.

אופיר כץ: הוא איבד שליטה, לקה בדום לב ונהרג – נרצח.

אופיר כץ: צריך להבין: מדובר במחבלים שרוצים לפגוע, שרוצים לרצוח.

אופיר כץ: לא ייתכן שהם יקבלו את הענישה המגוחכת הזו.

אופיר כץ: אבן ובקבוק תבערה גורמים לאותה תוצאה בדיוק כמו ירי.

אופיר כץ: הם רוצחים – וצריך להתייחס לזה בהתאם.

אופיר כץ: המצב היום לא מייצר הרתעה – בדיוק ההפך.

אופיר כץ: הוא מאותת לאותם מחבלים: תעשו מה שבא לכם; תחזרו לכפר בתור גיבורים, וגם לא תישאו בתוצאות.

אופיר כץ: אין פה שום הרתעה.

אופיר כץ: המציאות הזאת פשוט לא הגיונית.

אופיר כץ: האחריות לביטחונם של אזרחי ישראל מוטלת עלינו, ביחד.

אופיר כץ: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, שנעביר את הנושא החשוב הזה לדיון בוועדה לביטחון הפנים כדי למצוא פתרון למצב המקומם הזה.

אופיר כץ: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, אדוני השר, כנסת נכבדה, לפני שבועיים ענה במליאה סגן השר לביטחון פנים על השאילתה שהגשתי על רקע הפרעות בשכונת שמעון הצדיק ואוזלת ידה של המשטרה בטיפולה בפורעים.

אבי מעוז: בתשובתו אמר סגן השר כי המשטרה עושה את עבודתה וישנה רגיעה יחסית באזור.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, המצב בשכונת שמעון הצדיק מצטרף להתחממות השטח במקומות נוספים בירושלים.

אבי מעוז: בימים האחרונים הגיעו אליי דיווחים על פגיעות חוזרות ונשנות כנגד תושבי שכונת מעלה הזיתים, בדרך שבין השכונה לכותל המערבי.

אבי מעוז: ילדים שהלכו לכותל המערבי הוכו באכזריות בידי צעירים ערבים ופונו לבית חולים.

אבי מעוז: חיילים תושבי השכונה הותקפו בליל שבת בקללות ובמכות.

אבי מעוז: תושב השכונה הותקף בידי רוכב אופניים והוכה בפניו.

אבי מעוז: תלונות הוגשו למשטרת ירושלים, וחלק מהאירועים אף תועדו במצלמות האבטחה.

אבי מעוז: ובכל זאת, למיטב ידיעתי, לא הוגשו כתבי אישום, ואותם פוגעים שנתפסו שוחררו מייד לאחר מכן.

אבי מעוז: אירועים אלה מצטרפים להתפרעויות הקבועות בשער שכם וברובע המכונה מוסלמי, וכן לרגימת אוטובוסים באבנים בדרכם לכותל המערבי, דבר שהביא לקיצור מסלול נסיעתם.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אני גר באזור, ואני יודע, אדוני סגן השר, שכשהסנסורים מתחילים לצפצף על אירועים כאלה, המשמעות היא שישנה התחממות כללית שמעידה, חלילה, שאינתיפאדה נוספת או פרעות בנוסח אלו שחווינו לפני כחצי שנה מתרגשות עלינו.

אבי מעוז: מהדוח שהוציא מרכז המחקר והמידע של הכנסת עולה בבירור כי מערכות אכיפת החוק ובתי הדין הצבאיים לא מטפלים באופן ראוי בתופעה מסוכנת זו.

אבי מעוז: 95% מהתיקים נסגרים, בפחות מחצי מהמקרים מוגשים כתבי אישום, ועשרות בודדות נכנסו לכלא מעל שנת 2015.

אבי מעוז: רוב מוחלט של המאסרים הוא שנה ופחות.

אבי מעוז: אין הרתעה, אין ענישה ואין טיפול הולם.

אבי מעוז: זריקת אבן או בקבוק תבערה על רכב נוסע היא ניסיון רצח לכל דבר ועניין, ויש לייצר הרתעה נאותה, ובפרט כשלצערנו טרור האבנים ובקבוקי התבערה ממשיך גם בימים אלו.

אבי מעוז: לא ייתכן שנפקיר את תושבי ישראל לטרור שכזה.

אבי מעוז: ואני רוצה להצטרף לבקשתו של חברי, חבר הכנסת אופיר כץ, להעביר את העניין לדיון בוועדת ביטחון הפנים.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: סגן השר שוסטר, בבקשה.

אלון שוסטר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת שמכבדים אותנו בנוכחותם, אני אקדים ואומר שאני חושב שהנושא הוא נושא ראוי לדיון.

אלון שוסטר: אני רוצה לציין בפתח הדברים שמדינת ישראל היא מדינת חוק.

אלון שוסטר: העבודה שהתבקש הממ"מ לעשות היא עבודה מעניינת.

אלון שוסטר: היא כמובן לא חפה מחוסר יכולת להגיע לדיוק, כי יש פה כמה מקורות, ואני מאוד בעד שנקיים על כך דיון סדור.

אלון שוסטר: אולי נתון אחד מעניין הוא שעל פי נתוני המשטרה – פניתי עכשיו לסגן שר הבט"פ – 24% מהמקרים, מהנאשמים, הם יהודים, בכלל, בארץ, לאו דווקא בתחום השיפוט של משרד הביטחון, נקרא לזה.

אלון שוסטר: 24%.

אלון שוסטר: זה אומר שכולנו ביחד, יהודים וערבים ובני כל המינים, המגדרים, האמונות, נגועים בפעילות שהיא בלתי חוקית, עבריינית, שמסכנת חיים.

אלון שוסטר: גם בגלל הסיבה הזאת אני חושב שראוי בהחלט לדון בסוגיה הזאת.

אלון שוסטר: כמו שאני מבין, יש פער שצריך לאבחן אותו בין הנתונים שאנחנו קוראים במחקר שנעשה כאן בכנסת לבין הנתונים המפורטים כפי שאני אתייחס אליהם שבאים מבית המדרש שבאחריות משרד הביטחון, וכפי שאמרתי – גם – –

אופיר כץ: הנתונים – – – משרד הביטחון.

אלון שוסטר: – – הבט"פ, גם משרד הביטחון.

אלון שוסטר: עובדים בשיתוף פעולה, אבל יש חפיפות, ולכן הסוגיה היא סוגיה שצריך לעבד אותה.

אלון שוסטר: אני אתן את התשובה מכיוון שהתבקשתי להשיב על הנושא.

אלון שוסטר: כרגע מסתבר שיש באמת צורך בהתייחסות בט"פית, אז סגן השר יוכל להתייחס, ואם ירצו עוד תוספות והבהרות אז אפשר, כמובן, לעשות בהמשך, כי הוא רק כרגע מבין את הסיטואציה.

אלון שוסטר: אז כאמור, אני אתייחס לחלקו של משרד הביטחון בהצעה לסדר-היום הזאת – מעשי יידוי אבנים וזריקת בקבוקי תבערה באיו"ש, שם משרד הביטחון באמצעות צה"ל אחראי לסדר, לחוק, לביטחון, לתחושת הביטחון של בני האדם.

אלון שוסטר: יידוי אבנים וזריקת בקבוקי תבערה, הן על ידי יהודים והן על ידי פלסטינים, נחקרים על ידי גופי החקירה, גם צה"ל, גם משטרת ישראל וגם השב"כ.

אלון שוסטר: ממצאי החקירה מועברים לבחינת פרקליטות איו"ש, שממונה על הגשת כתבי אישום לבתי המשפט הצבאיים באיו"ש ועל ניהול ההליכים המשפטיים בפניהם.

אלון שוסטר: כל תיק חקירה נבחן באופן פרטני ובשים לב לנסיבותיו של כל מקרה ולראיות שנאספו.

אלון שוסטר: הענישה בתיקים מסוג זה נקבעת בהתאם לרמות הענישה שהותוו בפסיקות בתי המשפט לאורך השנים וכוללת גם מאסר בפועל.

אלון שוסטר: אני כבר מקדים ואומר שמכיוון שחלק – אפילו חלק משמעותי, עשרות אחוזים – מהעבריינים הם קטינים, רמת הענישה היא יותר נמוכה מכפי שמקובל, והתייחסתם לזה.

אלון שוסטר: הענישה בתיקים מסוג זה נקבעת – נדמה לי שקראתי לכם את זה – בהתאם לרמות הענישה שהותוו בפסיקותיו של בית המשפט, כולל מאסר בפועל.

אלון שוסטר: בשנים האחרונות הועמדו לדין בפני בתי המשפט הצבאיים מאות נאשמים מדי שנה בגין מעשים של יידוי אבנים ושל ייצור וזריקת בקבוקי תבערה.

אלון שוסטר: בחירה בסעיף האישום נעשית בהתאם לטיב המעשה – מונח שמתייחס לטיב הראיות שעומדות בפני החוקרים והתובעים – כפי שהוא נלמד מהראיות שנאספו במסגרת החקירה.

אלון שוסטר: אחר כך נראה שיש לעיתים חפיפה: אדם יכול להיות נאשם בכמה עבירות ולא תמיד זה נרשם, כך שברור – האם הוא יידה אבנים או האם הוא נשפט גם בגין יידוי אבנים או בקבוקי תבערה או גם האשמות אחרות.

אלון שוסטר: בשנים 2020-2019 התקבלו 1,076 תיקי חקירה בעניינם של חשודים בעבירות יידוי אבנים וזריקת בקבוקי תבערה, והוגשו – שימו לב לנתון שאני מקבל מטובי האנשים שלנו – כתבי אישום נגד למעלה מ-1,000 נאשמים בעבירות אלה.

אלון שוסטר: כלומר, בתחום איו"ש, לא כולל מרחב ירושלים של המשטרה, בשנתיים הללו – 1,076; בלמעלה מ-1,000, כלומר אחוז מאוד גבוה, הוגשו כתבי אישום.

אופיר כץ: איך אתה מסביר – – –

אלון שוסטר: אני לא יודע להסביר, אני לא – – –

אופיר כץ: – – –

אלון שוסטר: אני יודע, אני יודע.

אלון שוסטר: אז יש דברים שקשורים בחפיפה, אני אולי אתייחס לזה אחר כך, ולכן אמרתי – – –

אופיר כץ: – – –

אלון שוסטר: אז אני מוסר את הנתונים כפי שאני קיבלתי כרגע מהמשרד בצורה – – –

אבי מעוז: אני יכול להסביר.

אבי מעוז: הוגשו כתבי אישום על חלק מהתיקים שלפני השנתיים האלה, כי ככה זה לוקח, התהליך, ואז אתה מתקרב לסכום שהוא בעצם מחצית – – –

אופיר כץ: כל שנה – – – כתבי אישום?

אבי מעוז: אבל כתבי האישום מתייחסים לתלונות שהוגשו שנה לפני כן – – –

אופיר כץ: לא משנה כמה זמן אחורה – – –

אלון שוסטר: חברים, אני מודה שזה תחום שפחות עסקתי בו בחיי, ויחד עם זה הנתונים הם באמת מרשימים.

אלון שוסטר: הם שונים ממה שאנחנו רואים פה, אבל אני רוצה שתשימו לב שהנתונים של 95% שלא מוגשים וכו' הם נתונים שקשורים לכלל הארץ, כלל המדינה.

אלון שוסטר: הם לא קרובים כנראה למה שקורה באיו"ש.

אופיר כץ: – – – 95% בשנה – – –

אלון שוסטר: נכון.

אלון שוסטר: בשנת 2020, ב-83% מהתיקים נקבע עונש מאסר – שוב, באיו"ש – ובמרביתם נקבע יותר מרכיב ענישה אחד, למשל גם מאסר בפועל, גם מאסר על תנאי וגם קנס.

אלון שוסטר: יש לציין כי בתיקי יידוי אבנים של בתי המשפט הצבאיים 34% מהנאשמים הם קטינים, וגילם הממוצע של כלל הנאשמים הוא 20.4 שנה.

אלון שוסטר: יוער כי נתונים אלה מבוססים על המערכת הממוחשבת המשמשת את יחידת בתי המשפט הצבאיים ואת התביעה הצבאית.

אלון שוסטר: מערכת זו מאפשרת פילוח של כתבי אישום ותיקים על פי סוג העניין, על פי סוג העבירות – פח"ע, פלילי, הפרות סדר, שב"ח ותעבורה – ועל פי קטגוריית אישום מרכזית, כלומר, העבירה המרכזית בכתב האישום – אך לא העבירה הספציפית.

אלון שוסטר: לכן, לא בטוח שתמיד אפשר לנטר את יידוי האבנים או הבקת"בים.

אלון שוסטר: בהתאם למאפייני המערכת, תיק תביעה וכתב אישום יכולים לעסוק בעבירות מסוגים שונים אך יסומנו במערכת תחת קטגוריה מרכזית אחת בלבד.

אלון שוסטר: בהתאם, ייתכנו מקרים שבהם הועמדו נאשמים לדין גם בעבירות של יידוי אבנים או של יידוי וזריקת בקבוקי תבערה אך סווגו תחת קטגורית אישום מרכזית אחרת, כלומר הנתון הנ"ל מתייחס אך ורק לנאשמים שכתב האישום שלהם סווג תחת קטגוריית אישום מרכזית של יידוי אבנים ויידוי או זריקת חפץ מבעיר.

אלון שוסטר: זה אומר שעל פי הנתונים של מערכת הביטחון מי שעיקר עניינו היה אותו מעשה נפשע של זריקת אבנים או בקת"בים – יש אחוז גבוה מאוד של הגשת תיקים ושל ענישה משמעותית.

אלון שוסטר: מערכת הביטחון תמשיך לעשות כמיטב יכולתה לשמור על החוק ברחבי איו"ש כדי להבטיח את ביטחונם ואת תחושת ביטחונם של ישראלים ופלסטינים שחיים, עובדים ומסיירים בשטח זה.

אלון שוסטר: כאמור, יש צורך, אם רוצים להיכנס לפרטים, לאבחנה – – –

אופיר כץ: אבל מה שאמרת לא נכון עובדתית.

אופיר כץ: אם היו 900 כתבי אישום ב-2015, אותו מספר פחות או יותר של זריקת אבנים – – – זה ירד ל-200 – – –

אלון שוסטר: נכון.

אלון שוסטר: לגבי הירידה – אז אני התעניינתי בשאלה הזאת.

אלון שוסטר: הסבר אחד שאני קיבלתי הוא שהקורונה עשתה פלאים גם בעניין הזה – אנשים נשארו יותר בבית.

אלון שוסטר: זה ההסבר המרכזי שאני קיבלתי על ירידת – – –

אופיר כץ: או שהשוטרים נשארו בבית.

אופיר כץ: המעשים נשארו באותה עוצמה.

אלון שוסטר: יכול להיות שגם השוטרים, ייתכן שהשוטרים, אבל הקורונה עצמה, נסיבותיה או השלכותיה – כנראה זה מה ששינה את המגמה.

אופיר כץ: סגן השר, אי-אפשר להגיד את זה.

אופיר כץ: מבחינת המספר של העבירות זה אותו מספר, הוא לא השתנה.

אופיר כץ: מה שהשתנה זה כתבי האישום.

אופיר כץ: אי-אפשר להגיד שהם לא יצאו מהבית לזרוק אבנים.

אלון שוסטר: אני קיבלתי נתונים לגבי השנתיים, שנתיים ביחד.

אלון שוסטר: אפשר לקבל נתונים גם לגבי 2021.

אלון שוסטר: מכלל הנתונים שאני רואה, מה שמתרחש באיו"ש – אכיפה משמעותית, מיצוי דין וחוסר פשרה לגבי מעשים, ובצדק – יידוי אבנים על רכב.

אלון שוסטר: אגב, גם בתוך מדינת ישראל, אני רוצה להזכיר, חברים, חברים, אחד מכל ארבעה הם בני אמונתנו, עמנו.

אלון שוסטר: גם שם צריך להקפיד, ובוודאי צה"ל עושה את משימתו בשטחים.

אלון שוסטר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: סגן השר סגלוביץ', אם אתה יכול להשיב אני אודה לך.

מיקי לוי: אני יודע שלא התכוננת.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אומנם לא היה בידי מספיק זמן, אז אני אומר דברים כלליים, ואחר כך אתייחס לחלק מהנתונים שיש בידי והספקתי לעיין בהם.

יואב סגלוביץ': בואו נתחיל במצב העובדתי: המצב לא טוב.

יואב סגלוביץ': אני לא רוצה לספר איזשהו סיפור.

יואב סגלוביץ': אם אלו הנתונים אז המצב הוא מצב בעייתי.

יואב סגלוביץ': אני יכול להסביר את המצב הבעייתי ואני אנצל את הזמן להגיד מדוע הוא יותר בעייתי.

יואב סגלוביץ': הוא בעייתי – סליחה?

אופיר כץ: קודם שמענו שהמצב הוא טוב, אז אני אומר שכבר התקדמנו כשאנחנו מכירים בעובדה שהמצב לא טוב.

יואב סגלוביץ': לא, תראו, המצב הוא בעייתי כשאתה רואה נתונים סטטיסטיים.

יואב סגלוביץ': אני יכול להבין – מאחר שהייתי בחלק מהאירועים האלה – מאיפה הוא בעייתי.

יואב סגלוביץ': בדרך כלל יש מקומות שהמשטרה, ואני מעריך שגם הצבא, יודעת לעשות פעילות ממוקדת כשהיא יודעת, כשיש מודיעין ממקומות כאלה ואחרים, כמו שהייתה תקופה לפני כמה שנים ב-443, בכל מיני מקומות שיש בהם אירועים.

יואב סגלוביץ': מצד שני, הקטע הספורדי של יידויי האבנים הוא מאוד מאוד קשה.

יואב סגלוביץ': זה לא משנה אם אתה עובר ברכב בטירה, באזור טייבה או באזור אחר – ביהודה ושומרון או באזור ירושלים.

יואב סגלוביץ': המקומות הללו פחות ממוקדים.

יואב סגלוביץ': אני רציתי לראות את הפריסה, אז הסתכלתי.

יואב סגלוביץ': הפריסה, המאסה הגדולה של יידויי האבנים היא באזור ירושלים ובאזור המחוז הדרומי.

יואב סגלוביץ': כשאתה אומר "ירושלים" אז אחד חושב על מרכז העיר, אבל ירושלים רבתי היא שטח גדול מאוד.

יואב סגלוביץ': חלק מיידויי האבנים הם ודאי נגד אזרחים תמימים, אבל הרבה פעמים הם גם נגד כוחות ביטחון, זאת אומרת רכבים שעוברים, רכבי משטרה ורכבים אחרים ברחבי העיר.

יואב סגלוביץ': עדיין זה אירוע חמור.

יואב סגלוביץ': יידוי אבנים זה אירוע שיכול להביא לפגיעות בנפש, והוא הביא בעבר לפגיעות בנפש.

יואב סגלוביץ': אני לא מדבר אפילו על פגיעות בנפש – תמיד הולכים לקצה – אלא על החשש של אנשים להסתובב באופן חופשי ובתחושת ביטחון שלא יחטפו אבן.

יואב סגלוביץ': אל מול הדבר הזה אני אגיד שני דברים: א.

יואב סגלוביץ': אני חושב שחלק מהסיפור של יידויי אבנים הוא עמוק יותר של התחושה שאין דין ואין דיין.

יואב סגלוביץ': זה הרבה יותר רחב מאשר הסיפור של יידוי אבנים דווקא, ואני אומר עכשיו משהו שהוא מעבר לנתונים שהוצגו כאן.

יואב סגלוביץ': אל מול הדבר הזה – אתם צודקים בדבר אחד, ופה אני מסכים איתכם שבאמת חשוב שיהיה דיון בוועדת ביטחון הפנים.

יואב סגלוביץ': בהרבה תחומים מדינת ישראל לא עשתה מעשים, נקרא להם, בתחום אכיפת החוק, כמו שהם צריכים להיעשות.

יואב סגלוביץ': אני מקווה שאנחנו נעשה טוב יותר.

יואב סגלוביץ': אבל עדיין הנתונים הם נתונים בעיתיים.

יואב סגלוביץ': אתם מכירים אותי כאן.

יואב סגלוביץ': אני לא אוהב ללכת אחורה ולהגיד: ההם, ההם.

יואב סגלוביץ': האחריות היא אחריות של הממשלה הזאת לעשות שיפור בנתונים, ואני מקווה מאוד שאנחנו נעמוד במשימה הזאת – גם ביידוי אבנים אבל לא רק, כי הרבה פעמים יידוי אבנים זה עוד סימפטום לדברים אחרים.

יואב סגלוביץ': יש מקומות נקודתיים שאנחנו יודעים שבהם זה חוזר, יש מוקדי חיכוך לפעמים, אנחנו יודעים ששם זה יהיה, ובדרך כלל שם התפיסות הן יותר טובות.

יואב סגלוביץ': אני מסכים לעצם העניין שהתוצאות שיש פה, כולל התוצאות של כתבי האישום מול מספר האירועים, הן תוצאות לא טובות.

אופיר כץ: לגבי התוצאות, מי כמוכם יודעים שהשוטרים שמביאים אותם לדין משחררים אותם בקלות כזאת – – –

יואב סגלוביץ': כן.

יואב סגלוביץ': תראה, אני בכוונה – – –

אופיר כץ: זה לא נותן להם מוטיבציה – – –

יואב סגלוביץ': ראה, אני עושה כל מאמץ, ככל שאני מסוגל, למרות הזמן הקצר שאני נמצא בו, לא להסתכל אחורה למה שהיה בממשלה הקודמת.

יואב סגלוביץ': אני מבטיח לכם, ככל שנהיה מסוגלים להרים את המשא הכבד הזה ולעשות שינוי בכל מה שקשור באכיפה במדינת ישראל – זה הנושא המרכזי, זה חלק מזה.

יואב סגלוביץ': אני כן מברך על הבקשה הזאת.

יואב סגלוביץ': אני חושב שחשוב שידעו על העניין הזה, אני חושב שחשוב שיהיה דיון, ואם יתאפשר אני אגיע, לא בשביל לדבר אלא יותר בשביל להקשיב לדברים בדיון בוועדה.

יואב סגלוביץ': אני יכול להבטיח לכם דבר אחד: אנחנו – בעיקר במשטרת ישראל אבל גם אנחנו במשרד – נעשה ככל שאנחנו מסוגלים כדי לעשות טוב יותר מהנתונים שהוצגו כאן עכשיו.

יואב סגלוביץ': זו ההתחייבות היחידה שאני יכול לתת אל מול נתוני העבר.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אתם סגורים על איזו ועדה?

מיקי לוי: ועדה לביטחון הפנים, יועבר לוועדה לביטחון הפנים.

מיקי לוי: אין צורך להצביע.

מיקי לוי: לא צריך, הייתה תמימות דעים.

קריאה: – – –

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: חייבים להצביע.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: אני אצביע איתכם בעד ההעברה לדיון בוועדה לביטחון פנים.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – שישה.

מיקי לוי: יועבר לדיון בוועדה לביטחון פנים.

מיקי לוי: השאילתות: חברת הכנסת גלית דיסטל – איננה.

מיקי לוי: עוברים לחבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, ביום רביעי, 21 ביולי – כתוב פה בטעות 2022 אבל הכוונה היא ל-2021 – יוסף עבדו, תושב ירושלים בן 43, נעצר בידי המשטרה.

עופר כסיף: הוא מת בחדר המעצר, ודווח כי צעקות ומכות נשמעו זמן קצר לפני מותו.

עופר כסיף: רצוני לשאול: 1.

עופר כסיף: כיצד מת מר יוסף עבדו? 2.

עופר כסיף: האם בידי המשטרה תיעוד החקירה ומותו של עבדו יוסף?

עופר כסיף: 3.

עופר כסיף: האם מר עבדו עונה במעצרו?

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת כסיף, נפתח תיק חקירת נסיבות מוות, נעשתה נתיחה, ואם אני יודע נכון אז היה גם נציג מטעם המשפחה בנתיחה.

יואב סגלוביץ': זה תיק שנמצא עדיין בחקירה, ולכן אני לא יכול לתת את הפרטים שאתה מבקש לקבל.

יואב סגלוביץ': הוא מת בתאו.

יואב סגלוביץ': היו פעולות החייאה שנעשו בתא על ידי צוות רפואי שהיה שם.

יואב סגלוביץ': מעבר לעניין הזה, כשתיק החקירה יסתיים, נדע את הממצאים הסופיים של העניין ונוכל גם להודיע.

יואב סגלוביץ': כרגע התיק בחקירה, וגם אני לא יודע מה קורה בתוך תיק המוות עצמו.

עופר כסיף: אדוני, אני פשוט לא בטוח ששמעתי אותך נכון.

עופר כסיף: אתה אומר שגופתו נותחה?

יואב סגלוביץ': כן.

עופר כסיף: והממצאים של הניתוח עדיין לא פורסמו?

יואב סגלוביץ': לא מפרסמים תוצאות של נתיחה וממצאים.

יואב סגלוביץ': זה חלק מתיק חקירה שמתנהל, זה חלק מהסיפור.

יואב סגלוביץ': ברגע שייגמר הכול אז יקבלו תשובות.

יואב סגלוביץ': קודם כול תקבל תשובה המשפחה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: השואל הבא, חבר הכנסת איימן עודה – לא נמצא.

מיקי לוי: הוא לא נמצא, אתה לא רשאי.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: בזה תמו השאילתות.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ, פנית אליי.

מיקי לוי: בדקתי.

מיקי לוי: אין היגיון לעשות את זה במקביל, כפי שאמרת.

מיקי לוי: הייתה אפשרות או להשאיר פתוח ולחזור ב-04:00 – גם זה לא עושה היגיון.

מיקי לוי: לכן הסעיף הבא, של המשך נימוק ההסתייגויות על מיסוי רווחים ממשאבי טבע, לא יעלה היום.

מיקי לוי: לכן אני נועל את הישיבה.

מיקי לוי: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ו בחשוון התשפ"ב, 1 בנובמבר 2021, בשעה 16:00, אלא אם כן ועדת הכנסת תחליט להקדים את הישיבה ביום שני, אם תוגש בקשה מיוחדת; סיכוי סביר, אני נותן התראה, לתשומת לב.

קריאות: – – –

מיקי לוי: מה?

מיקי לוי: עוד פעם.

מיקי לוי: הישיבה הבאה מתוכננת ליום שני כפי שנהוג, בשעה 16:00, אלא אם כן מה שלא הספקנו היום – אם הוועדות יסיימו – יועבר להקדמה ביום שני, ואני לא יודע לנקוב בשעה.

מיקי לוי: כן יתבצע או לא יתבצע – על פי אישור ועדת הכנסת.

מיקי לוי: ישיבה זו נעולה.