ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 65, 2021-10-25 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, היום יום שני, י"ט בחשוון התשפ"ב, 25 באוקטובר 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה, אדוני.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם – החל מהצעת חוק פ/2338/24 וכלה בהצעת חוק פ/2390/24:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק למניעת חרם חברתי בבתי ספר, התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מאי גולן; הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון – הגדרת המחוז), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אלכס קושניר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, יוסף שיין, לימור מגן תלם, אלינה ברדץ' יאלוב ושרון רופא אופיר; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – הארכת תקופות הזיכיון לשידורי רדיו אזורי), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת יבגני סובה, שרן מרים השכל, יעקב אשר, גילה גמליאל, יעקב מרגי, צחי הנגבי, קרן ברק, מירב בן ארי, עידית סילמן ורות וסרמן לנדה; הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – כלבי הפקר), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת יסמין פרידמן, יוראי להב הרצנו ואלון טל; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת דמי חניה במוסד רפואי), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הגבלת גביית עמלה בעסקת מכר מרחוק שעניינה רכישת כרטיס למופע), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת רון כץ; הצעת חוק העונשין (תיקון – הארכת התיישנות בעבירות מין שבוצעו במסגרת הנישואין), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – הרחבת סמכות בית המשפט להטלת מגבלות), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת שרון רופא אופיר, יבגני סובה, אלינה ברדץ' יאלוב, יוליה מלינובסקי ואלכס קושניר; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הפסקת כהונה של ראש הממשלה, שר או סגן שר מחמת הגשת כתב אישום), מאת חברי הכנסת איימן עודה, סמי אבו שחאדה, אחמד טיבי, אוסאמה סעדי, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר שלם), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת אלי כהן; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חינוך חינם לפעוטות), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת יצחק פינדרוס; הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון – קביעת מקומות לרחצה נפרדת), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת יצחק פינדרוס; הצעת חוק לביטול אזרחותו או תושבותו של פעיל טרור שמקבל תגמול עבור ביצוע מעשה הטרור (תיקוני חקיקה),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק; הצעת חוק פיצוי עסקים קטנים בשל אירועי איבה מתמשכים או מצב חירום כלכלי, התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת יצחק פינדרוס; הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – הסדרת בנייה במסגרת קבוצות רכישה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת רון כץ; הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון – מצב חירום בשל מגפה עולמית), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק השכירות והשאילה (תיקון – הארכת תקופת השכירות בעת מצב חירום), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי (תיקון – ביטול החוק), מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק העונשין (תיקון – גזר דין עונש מוות למורשע ברצח בנסיבות טרור), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – שילוב עסקים קטנים ובינוניים במכרזים ציבוריים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות (תיקון – טיפול נפשי לילדים נפגעי אלימות במשפחה), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק איסור ניתוק משירותי חשמל, מים וגז (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש) (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – תוקפו של חוק חורג), מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, יצחק פינדרוס, ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק עוסק זעיר, התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן; הצעת חוק תמיכה כלכלית של הורים בילדיהם, התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – ביטול החוק והוראות מעבר), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת אלי כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי סכומים שהוצאו לצורך טיפול בילד), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת יצחק פינדרוס; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – דחיית תשלום בתקופת חירום) (הוראת שעה), התשפ"ב–2021,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – סמכויות שיפוט ותקנות סדרי דין באישור ועדה), מאת חברי הכנסת שמחה רוטמן, גלעד קריב, יריב לוין, משה ארבל, יעקב אשר, מירב בן ארי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק הקלות במס על רכישת מכשיר ניידות מסוג קלנועית (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מיכאל מרדכי ביטון; הצעת חוק הרשויות המקומיות (פטור חיילים, נפגעי מלחמה ושוטרים מארנונה) (תיקון – פטור לחייל בודד בדירת שותפים), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת יואב קיש; הצעת חוק החלת תקצוב מגדרי על תקציבים ציבוריים בישראל, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף, איימן עודה וסמי אבו שחאדה; הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון – נפגעי עבירות מין), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-וארבע, התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק לשיפור השירות במגזר הציבורי, התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת יצחק פינדרוס; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – הצבעת אנשי צוות אוויר), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת יבגני סובה, מירב בן ארי ורם שפע; הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – גידול חזירים והחזקתם לצרכים חקלאיים), התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת יסמין פרידמן; הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון – הוצאות מומחים), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק הכנסת (תיקון – הבטחת שוויון סיעתי בפעילות הכנסת), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת צחי הנגבי; הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון – הקצאת קרקעות בנגב ובגליל לחיילים משוחררים), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת יואב קיש; הצעת חוק משק החשמל (תיקון – איסור ניתוק חשמל), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הצמדת קצבת אזרח ותיק לשכר הממוצע במשק), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הסדרי תנועה בקרבת בית ספר),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאים), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת סמי אבו שחאדה; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הוראות לעניין סככות המתנה בתחנות אוטובוס), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק הביטוח לאומי (תיקון – ביטוח זכויות עצמאי שעיקר הכנסתו מעסק שמצוי בפשיטת רגל או בפירוק), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל) (תיקון – פטור מאגרה בשל האטה ממהירות הנסיעה המותרת), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל) (תיקון – הפחתת ריבית פיגורים על חוב חלוט), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק לתיקון פקודת האגודות השיתופיות (מספר בתי אב ביישוב קהילתי), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת יום טוב חי כלפון, ניר אורבך, שירלי פינטו קדוש, שרן מרים השכל וצבי האוזר; הצעת חוק הפסקת היריון, התשפ"ב–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר קאסם, התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק מגן דוד אדום (תיקון – פריסת ניידות טיפול נמרץ ברחבי המדינה), התשפ"ב–2021, מאת חבר הכנסת מיכאל מרדכי ביטון; הצעת חוק עבודת הנוער (תיקון – העסקה במנוחה השבועית), התשפ"ב–2021, מאת חברי הכנסת יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, יוסף שיין, לימור מגן תלם, אלינה ברדץ' יאלוב ושרון רופא אופיר.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונחו היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכספים בדבר פיצול פרק ח' מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2021 ו-2021), התשפ"א–2021; החלטת ועדת הכספים בדבר פיצול סעיף 6 בפרק ד' מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2021 ו-2021), התשפ"א–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

בממשלה בשל: << נושא >>1.

בממשלה בשל: החלטת הממשלה בנוגע לאישור שר הביטחון להסדרת מעמדם של 4,000 פלסטינים בגדה; << נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >>3.

בממשלה בשל: ממשלת בנט-עבאס מחלקת את ירושלים כאשר היא נכנעת לפתיחת קונסוליה אמריקאית לפלסטינים בירושלים << נושא >>

מיקי לוי: אנחנו ניגשים לסעיף השני בסדר-היום – הצעות סיעות הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו לראשות הממשלה, התאחדות הספרדים שומרי תורה, תנועתו של מרן הרב עובדיה יוסף זצ"ל, יהדות התורה והשבת אגודת ישראל – דגל התורה והציונות הדתית להביע אי-אמון בממשלה.

מיקי לוי: הנושא הראשון: החלטת הממשלה בנוגע לאישור שר הביטחון להסדרת מעמדם של 4,000 פלסטינים בגדה, של הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו לראשות הממשלה.

מיקי לוי: ינמק את ההצעה חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת אדלשטיין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, סגן שר הביטחון, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, כמו כל איש ציבור אני מגיע לא מעט לכל מיני אירועים, ומוכר לא רק לי בבניין הזה שניגשים אנשים, מבקשים לעשות סלפי.

יולי יואל אדלשטיין: ואני, כמו כולנו, עם הבדיחות הקבועות, כשניגשים אליי לעשות סלפי, אם מותר, אני אומר: כן, והיום זה אפילו חינם, לכבוד האירוע.

יולי יואל אדלשטיין: אנשים צוחקים ועושים סלפי ברוח טובה.

יולי יואל אדלשטיין: לפני כמה ימים קיבלנו תשובה עצובה מאוד על השאלה כמה עולה סלפי עם אבו מאזן.

יולי יואל אדלשטיין: מסתבר שמחיר הסלפי עם אבו מאזן זה 4,000 אישורים לעזתים שעברו ליהודה ושומרון ועכשיו יוסדר מעמדם – דבר ממש של מה בכך אולי בעיני מישהו.

יולי יואל אדלשטיין: מה זה, בממשלה הזאת אפשר להביע אי-אמון באלף ואחד נושאים, אין נושא שאנחנו יכולים לגעת בו, להעלות אותו כאן, ולא נשכנע את האנשים החושבים שהממשלה הזאת לא ראויה לאמון בנושא הזה, אז למה דווקא 4,000 האישורים האלה?

יולי יואל אדלשטיין: בדיוק מן הסיבה הזאת, חבריי חברי הכנסת, שאולי למישהו שלא בקי בפרטים ולא מבין את הפרטים, זה נשמע: נו, בסדר, הם ממילא גרים ביהודה שומרון, או הסדירו לכמה; כמו שאמרתי, תמורת פגישה ותמונה עם אבו מאזן – מחיר סביר.

יולי יואל אדלשטיין: בטח יהיו דברים עוד יותר גרועים שנשמע בעקבות הפגישות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: לא כך הם פני הדברים.

יולי יואל אדלשטיין: לא בכדי שנים רבות לא ניתנו האישורים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: אחד הדברים שאני יכול לומר לכם, ודאי בלי להיכנס לפרטים – ורבים שיושבים באולם הזה יודעים לומר את הדברים האלה – שמה שמדאיג את מערכת הביטחון, את צה"ל ואת השב"כ זאת הכניסה של העזתים לתחומי יהודה ושומרון לצורך הקמת כל מיני תשתיות טרור ביהודה ושומרון.

יולי יואל אדלשטיין: מסוכן, מסוכן, מסוכן.

יולי יואל אדלשטיין: אז עכשיו, עם ההסדרה הזאת, מה קורה עם אותם 4,000 איש?

יולי יואל אדלשטיין: למה זה נוגע לי?

יולי יואל אדלשטיין: שאל מישהו.

יולי יואל אדלשטיין: הם הרי ביהודה ושומרון.

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: זה כן נוגע.

יולי יואל אדלשטיין: מחר הם יכולים להתיישב במזרח ירושלים; מוחרתיים הם יכולים לעבוד ליד הבית שלךָ או שלךְ בבניין, במסעדה – בכל עבודה.

יולי יואל אדלשטיין: יש להם עכשיו אישור – תושבי יהודה ושומרון.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אלה צעדים בכיוון הכי לא נכון שיכול להיות.

יולי יואל אדלשטיין: לא מדובר פה בצעדים בוני אמון או דו-קיום, מדובר פה בפגיעה ממשית בביטחון מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אני באמת מנסה לחשוב מה חושבים לפחות חלק מן השרים והחברים בקואליציה על הנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הרי אני יודע מה הדעות שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע.

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע.

יולי יואל אדלשטיין: ישבתי לצידם בדיונים ביטחוניים.

יולי יואל אדלשטיין: אני בטוח שהם מתכווצים, אבל מה לעשות, הכי חשוב עכשיו לתחזק את הקואליציה, ובקואליציה יושב גם שמאל קיצוני; לא רק שמאל אלא גם שמאל קיצוני.

יולי יואל אדלשטיין: וזה מסתדר יופי – מסדירים 4,000 איש בו ביום שנציג הקואליציה פונה לפרלמנט האירופי ואומר לפרלמנט האירופי: צריך לסיים את הכיבוש, תעזרו לנו לסיים את הכיבוש.

יולי יואל אדלשטיין: התגובה בקואליציה: שתיקה.

יולי יואל אדלשטיין: אולי עוד 60 איש בקואליציה חושבים אותו דבר.

יולי יואל אדלשטיין: לא כל כך שמעתי קולות שקוראים לסדר לאותו חבר כנסת ואומרים לו: אנחנו לא מוכנים שבשם השלטון בישראל – תמיד היו הקולות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: הם באו, כפי שאמרתי, מגורמים מרגינליים מן השמאל הקיצוני.

יולי יואל אדלשטיין: היום הם באים מתוך השלטון בישראל לגורמים אירופיים רשמיים.

יולי יואל אדלשטיין: לאן הגענו, חבריי חברי הכנסת?

יולי יואל אדלשטיין: כל זה קורה כשאנחנו עם איזושהי מראית עין של ממשלה שבראשה עומד נציג המחנה הלאומי.

יולי יואל אדלשטיין: לפחות ברמה של רטוריקה פה ושם אנחנו שומעים כל מיני אזהרות בכיוון הימני.

יולי יואל אדלשטיין: שכחתי כבר, כמה אחוזים ימינה מן הממשלה הקודמת?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו רואים כמה אחוזים ימינה, כמה מעלות ימינה מן הממשלה הקודמת.

יולי יואל אדלשטיין: אבל תחשבו על הפרספקטיבה.

יולי יואל אדלשטיין: תחשבו על הימים שמתקרבים, והרי יהיו – ממשלה עם ראש ממשלה חליפי.

יולי יואל אדלשטיין: יבוא גם יומו של ראש הממשלה החליפי, ואז אפילו מראית עין לא תהיה.

יולי יואל אדלשטיין: לא יהיה מי שירים את הקול.

יולי יואל אדלשטיין: הכול יזרום לכיוון הזה של לאשר וללכת לקראת ולהיכנע.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לומר לך, אדוני יושב-ראש הכנסת, אני ישבתי כיושב-ראש הכנסת בתפקיד הזה שבע שנים.

יולי יואל אדלשטיין: בשנה הראשונה והשנייה היו באים שועי עולם, מנהיגים – הינה, גם מזכירת הכנסת נכחה בכמה מן הפגישות האלה – והיו אומרים: אדוני, רציתי מאוד לשבת איתך.

יולי יואל אדלשטיין: סברתי שהנושא של שתי מדינות לשני עמים הוא הפתרון היחידי לסכסוך במזרח התיכון, ושמעתי שיש בכיר ישראלי שלא חושב כך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד רוצה להבין איך תוכל להסביר את העמדה שלך.

יולי יואל אדלשטיין: זה היה ב-2013, 2014, 2015.

יולי יואל אדלשטיין: בלי ששמתי לב, נעלם הנושא הזה מן השיחות בכלל.

יולי יואל אדלשטיין: אירחתי פה כל שבוע, כל שבועיים, נשיא, ראש ממשלה, שר חוץ – אף אחד לא דיבר על הנושא הזה יותר.

יולי יואל אדלשטיין: פאסה.

יולי יואל אדלשטיין: ירד מסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו הממשלה בכוח, בכוח, מחזירה את הנושא הזה לסדר-היום, דוחפת אותו קדימה, אחרי שכבר הצלחנו לשכנע את העולם עד כמה זאת ריצה במבוי סתום אל תוך הקיר.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, ההחלטה הזאת של 4,000 אישורים היא לא החלטה תמימה, היא לא החלטה הומניטרית, היא לא החלטה שכפי שאמרתי בונה איזשהו שיח או דו-קיום.

יולי יואל אדלשטיין: זאת כניעה, וזאת החלטה שמסוכנת לכל אזרח במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אם אנחנו לא נעצור – – –

אוסאמה סעדי: יולי, זה לא איחוד משפחות, זה רק שינוי כתובת.

אוסאמה סעדי: הם נשארים כבר בגדה.

אוסאמה סעדי: זה לא איחוד משפחות.

יולי יואל אדלשטיין: חבל שבאת רק עכשיו.

אוסאמה סעדי: זה לא איחוד משפחות.

אוסאמה סעדי: זה לא איחוד משפחות.

יולי יואל אדלשטיין: הסברתי כבר, הסברתי לאלה שצופים בנו – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה – – –

יולי יואל אדלשטיין: הסברתי לאלה שצופים בנו את התמימות בהחלטה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, זה רק שינוי כתובת, והוא יאפשר להם, השינוי הזה, מעכשיו לעבוד בתוך מדינת ישראל, להתיישב במזרח ירושלים, להגיע לכאן באופן חופשי.

יולי יואל אדלשטיין: עד עכשיו הם היו עזתים; מעכשיו – – –

אוסאמה סעדי: אבל זה לא נכון.

אוסאמה סעדי: אבל זה לא נכון.

יולי יואל אדלשטיין: לא נכון?

אוסאמה סעדי: הם לא יכולים – – – לירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: תאמין לי שאתה יודע שזה נכון, ולכן אתה תומך, ואני יודע שזה נכון, ולכן אני מתנגד בתוקף.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, ההחלטה הזאת מסוכנת, כמו עוד החלטות רבות של הממשלה הנוכחית.

יולי יואל אדלשטיין: אין לנו אפשרות לחכות עוד שיהיו חילופי גברי בראשות הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אין לנו אפשרות לחכות עוד שלוש וחצי שנים שיתקבלו החלטות מסוג זה במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אין לנו אפשרות לחכות ולהשאיר את המדינה בידיים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני מציע עוד היום להביע אי-אמון בממשלה, ואם שרים וחברי כנסת בקואליציה יצביעו על פי צו מצפונם, אני יודע, אדוני היושב-ראש, מה תהיה התוצאה בהצבעה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: הלוואי שעוד היום נראה את סיום דרכה של הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת אדלשטיין.

מיקי לוי: ישיב סגן שר הביטחון אלון שוסטר.

מיקי לוי: בבקשה.

אלון שוסטר: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברות וחברי הכנסת, חברי חבר הכנסת יולי אדלשטיין, מגיש ההצעה, מהומה על לא מאומה – זו ההגדרה הטובה ביותר לדיון שאנחנו מקיימים כאן.

אלון שוסטר: שר הביטחון החליט לאשר רישום של 4,000 פלסטינים שנמצאים זה עשרות שנים בשטחי יהודה ושומרון – ללא תיעוד, זו הנקודה.

אלון שוסטר: האם יש לנו אינטרס, חבר הכנסת אדלשטיין, בתושבים פלסטינים שאינם יכולים לצאת לירדן?

אלון שוסטר: שאינם יכולים לקבל היתרי תעסוקה בישראל או בהתיישבות?

אלון שוסטר: שאינם יכולים לקבל שירותים בסיסיים רק משום שברחו מעזה או הגיעו לאזור לפני 30 ו-40 שנה?

אלון שוסטר: מדובר בצעד הומניטרי ממדרגה ראשונה שאנחנו גאים בו, צעד שמסייע – –

יולי יואל אדלשטיין: תחזור בשביל חבר הכנסת סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא שמע – – –

אלון שוסטר: – – צעד שמסייע לאוכלוסייה וגם מחזק את היציבות ואת האינטרסים הביטחוניים של מדינת ישראל; צעד שמצטרף לעוד שורה של פעולות, כמו הגדלת מספר הפועלים מיהודה ושומרון ומעזה, אישור בנייה פלסטינית בשטחי C באזורים שאינם פוגעים בביטחון ובאינטרס הישראלי וחיזוק התיאום עם הרשות – –

סמי אבו שחאדה: – – –

אלון שוסטר: – – וחיזוק התיאום עם הרשות הפלסטינית, לרבות מפגשים עם אבו מאזן ומנהיגים נוספים שיש לנו אינטרסים בחיזוקם ובתיאום עימם גם אם הם לא אוהבי ציון.

אלון שוסטר: אגב אורחא, יש לציין שצעד כמו הרישום המדובר נעשה גם בתקופות אחרות, לרבות בתקופתו של ראש האופוזיציה עת כיהן כראש ממשלה.

אלון שוסטר: שר הביטחון ואני חושבים שרוב אזרחי ישראל סבורים שאלו צעדים אחראיים – שמתקבלים, אגב, בהתייעצות מלאה עם גורמי הביטחון.

אלון שוסטר: לצד זה חשוב שתדעו, חברי הכנסת, ואיך אמרת, הצופים בבית – לצד זאת, אנו ממשיכים לשמור על הביטחון.

אלון שוסטר: רק לפני כמה ימים, בפעולה משולבת של השב"כ, משרד הביטחון ומשרד המשפטים ובתמיכה מלאה של משרד החוץ, הוכרזו שישה ארגונים כתומכים בחזית העממית.

אלון שוסטר: אני שומע את המחאות בקשר להחלטת שר הביטחון ואומר לכם, כמי שקרא חלק מהחומרים, שמדובר בשמירה על הביטחון.

אלון שוסטר: אנחנו נמשיך לעשות כל מה שנדרש בתקיפות וביוזמה כדי לסכל כל כוונה לפגוע באזרחי ישראל ובביטחון המדינה.

אלון שוסטר: אנחנו גם ממשיכים לבנות בהתיישבות באופן אחראי, בדגש על גושי ההתיישבות שיישארו בידי ישראל, וממשיכים לפעול בנחישות נגד טרור מכל סוג שהוא, כולל טרור יהודי.

אלון שוסטר: בהקשר זה, שר הביטחון הנחה להגביר את האכיפה, בדגש על עונת המסיק, ולא לאפשר, אדוני היושב-ראש, שום פגיעה, לא בפלסטינים ולא ביהודים.

אלון שוסטר: לסיכומו של הנושא, מערכת הביטחון כולה, בהובלת שר הביטחון וארגוני הביטחון והממשלה כולה, ממשיכה להתנהל באחריות, במנהיגות, ולחזק את הביטחון תוך שמירת זכויות האדם וכיבודם.

אלון שוסטר: כך היה וכך ימשיך להיות.

אלון שוסטר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לסגן השר.

מיקי לוי: הנושא הבא – ממשלה המטילה מיסים ומתנכלת לחלשים ולמוחלשים, של יהדות התורה.

מיקי לוי: ינמק את ההצעה חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדיי השרים, חבריי חברי הכנסת, אתמול הממשלה קיבלה החלטה לממש את ההסכמים הקואליציוניים בסכומים אדירים – מאות מיליונים, כמיליארד שקל, לתת עבור הסכמים קואליציוניים כאלה ואחרים.

אורי מקלב: בתוך ההסכמים האלה אנחנו מגלים גם גופים שלא היו בעבר – לא גופים קיימים שרק גדלו, לא היו בכלל בעבר – והם מקבלים סכומי עתק, כמו הגוף שנקרא יהדות מתקדמת, יהדות מתחדשת, שקיבל 40 מיליון שקל.

אורי מקלב: 40 מיליון שקל קיבל – על מה?

אורי מקלב: גוף שאנחנו לא יודעים את מה הם מייצגים, איפה הם קיימים, מה הם עושים.

אורי מקלב: כל העשייה שלהם זה רק נגד, במלחמה, נגד אנשים שנמצאים פה, השורשיים, נגד היהדות הנאמנה, נגד היהדות השורשית, נגד טוהר החינוך, נגד טוהר הייחוס שלנו, להעמיק את ההתבוללות בעם ישראל, לקרקע בפנים.

אורי מקלב: זאת הפעילות שלהם, ולזה הממשלה נותנת 40 מיליון שקלים חדשים – סכומים אדירים שבאופן יחסי, רק לדמיין לפי חלקם באוכלוסייה מול האוכלוסייה החרדית, אז הציבור החרדי היה צריך לקבל לא 40 מיליון אלא 40 מיליארד שקל, פי 100, וגם זה עדיין לא היה מספק מול הגוף הזה.

גלעד קריב: – – –

אורי מקלב: מול הגוף הזה, שכל מה שהוא עושה – רק להכניס טריז בעם ישראל, רק להכניס קיטובים.

גלעד קריב: – – –

אורי מקלב: לא מספיק, יש מקום אחד שקדוש לנו, כמו הכותל המערבי – לדחוף גם עכשיו בתוך ההשפעה של הממשלה, כדי – – –

גלעד קריב: אבל הסכמתם למתווה.

אורי מקלב: גם את המקום הזה, ששם נדלק הניצוץ היהודי, שכולם נמצאים בו ואי-אפשר לשקר לנו.

אורי מקלב: כולם הרי נמצאים בכותל, כולם יודעים איזו אווירה טובה יש שם.

גלעד קריב: אז למה גפני הסכים?

אורי מקלב: בכוח לבוא מדי פעם ולשנות את מה שהיה קיים רק לדבר אחד – כדי להפריע.

גלעד קריב: הרב גפני הסכים.

גלעד קריב: אתה רוצה לענות?

אורי מקלב: מה זה חשוב לכם בכלל, הכותל?

אורי מקלב: מה זה חשוב לכם בכלל, ירושלים?

אורי מקלב: מה ההתעניינות שלכם בלעלות לישראל?

גלעד קריב: למה גפני וליצמן הסכימו?

אורי מקלב: הרי אתם לוחמים נגד לעלות לישראל.

אורי מקלב: תראו מה שקרה מכל הרפורמים – הדור השלישי הוא כבר רובו לא יהודי בכלל, אם לא הרבה יותר.

אורי מקלב: כל אלה שהקימו – אחד מהם נמצא, חבר כנסת שהסבא שלו הקים קהילה רפורמית.

אורי מקלב: שישאל בקהילה כמה יהודים יש בכלל בתוך הקהילה שלו.

אורי מקלב: 85% כבר לא יהודים.

אורי מקלב: בסך הכול שלושה דורות, זה הכול.

אורי מקלב: וכנגד זה, נגד הפגיעה ונגד התקיפה בכותל הקדוש שלנו, ההתבוללות בעם היהודי, לתת להם כסף – נשק כלכלי וכספי לעזור לחבל ולהרוס, וכל דבר שיש בו איזה ניצוץ יהודי אותנטי הוא מפריע מאוד.

אורי מקלב: יחד עם זאת, מנגד, היום כולנו עסוקים בדבר אחד – בקיצוצים.

אורי מקלב: אנחנו רואים כאן שנותנים עשרות מיליונים, מאות מיליונים, ומצד שני קיצוצים – במה?

גלעד קריב: איזה קיצוצים שלמים – – – מערכת הבריאות.

אורי מקלב: מי צריך לשלם את זה?

אורי מקלב: אותן אוכלוסיות חלשות – –

גלעד קריב: איזה קיצוץ?

אורי מקלב: – – כפי שמופיע באי-אמון – –

גלעד קריב: איזה קיצוץ?

אורי מקלב: – – אותן אוכלוסיות חלשות, שצריכות לשלם עוד 25% – –

גלעד קריב: מי – הנכים, שהגדילו להם את הקצבה?

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, תן לו, בבקשה.

אורי מקלב: – – בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: הם, שלא יכולים להתמודד עם יוקר המחיה.

גלעד קריב: מה הקשר למציאות?

אורי מקלב: אין דבר שלא יעלה פה.

אורי מקלב: על מה?

אורי מקלב: על מעונות, על חד-פעמי, על משקאות קלים – על זה הם צריכים לשלם עוד כסף.

אורי מקלב: מי ישלם את זה?

אורי מקלב: רק האוכלוסיות החלשות.

אורי מקלב: לא רק שהם צריכים לשלם את זה והם צריכים להתמודד עם העליות, הכסף שצריך לשלם ליהדות המתחדשת הזאת – אנחנו רוצים יהדות אותנטית, לא רוצים שום יהדות מתחדשת.

אורי מקלב: טוב לנו.

אורי מקלב: זו זכות הקיום שלנו.

גלעד קריב: – – –

אורי מקלב: אם היינו יהדות מתחדשת – כנסת ישראל לא הייתה פה אם הייתה יהדות מתחדשת.

גלעד קריב: טוב.

אורי מקלב: כל הלב שלנו – שיש לנו יהדות לא מתחדשת, יהדות אותנטית.

גלעד קריב: – – – ציונות אם לא יהדות מתחדשת?

אורי מקלב: זה מה שמאחד את העם שלנו.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, תאפשר לו, בבקשה.

אורי מקלב: כל האומות וכל האימפריות נעלמו, נעלמו לאורך כל ההיסטוריה.

אורי מקלב: לא קיימות כאלה אימפריות.

אורי מקלב: אנחנו, העם הקטן הזה, שכל כך הרבה סבל, נמצא בזכות דבר אחד – רק בגלל היהדות האותנטית.

אורי מקלב: ואנחנו צריכים היום לתת נשק בידיים שלכם להרוס את זה, לפגוע בזה?

אורי מקלב: אנחנו צריכים – על משקאות קלים ועוד, הגדילו לעשות: על יין לקידוש, על מיץ ענבים לקידוש, שיהיה מס, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: על מיץ ענבים, ייקור משמעותי במיץ ענבים.

אורי מקלב: מה האלטרנטיבה למיץ ענבים לקידוש?

אורי מקלב: מה האלטרנטיבה, לתת יינות?

אורי מקלב: צורכי דת, מדינה יהודית, במדינה יהודית – מס על צורכי דת.

אורי מקלב: מישהו יכול לעכל את זה?

אורי מקלב: מישהו יכול להבין את זה?

אורי מקלב: הווה אמינא בדבר הזה.

אורי מקלב: זה מזכיר לנו קונוטציות קשות.

אורי מקלב: אבל אני אומר, מבחינה פרקטית, מעבר לזה שגם מבחינה בריאותית – אנשי מקצוע, לא אני, אנשי מקצוע כמו פרופ' נדב דוידוביץ', יושב-ראש הקואליציה לבריאות הציבור, הוא הוציא חוות דעת, הוא אומר:

אורי מקלב: אסור לעשות את זה לבריאות של אותם ילדים.

אורי מקלב: מה האלטרנטיבה, שיישתו יין ועוד דברים כאלה הרבה פחות בריאים?

אורי מקלב: על צורכי דת לתת?

אורי מקלב: אלו דוגמאות.

אורי מקלב: אנחנו לא צריכים להגיע לזה.

אורי מקלב: אלו דוגמאות למה שקורה בתוך – להכניס את זה במסגרת הקיצוצים האלה והפגיעה הגדולה.

אורי מקלב: אבל אדוני היושב-ראש, שבת זה זמן שאנחנו יותר חושבים.

אורי מקלב: כפי שאתה אוהב את זה, וגם האחרים שיש כאן, יותר מ-50 שנה אני קורא פרשת השבוע, כל שבוע ברצף, ובכל פעם מגלה כמה זה דומה לפרשיות השבוע.

אורי מקלב: כל כך הרבה – אלפי שנים, וזה עדיין רלוונטי.

אורי מקלב: כל מה שהתורה מביאה לנו זה דוגמאות למה שאנחנו חיים בחיי היום-יום.

אורי מקלב: לא נס ליחה של התורה הקדושה – תמיד זה רלוונטי, תמיד לקחת תובנות.

אורי מקלב: תראה מה שהתורה מספרת לנו – פרשה מאוד מעניינת, מאוד מאוד קוטבית, הפרשה.

אורי מקלב: אני אנסה לקצר, להגיד את הפרשה בקיצור נמרץ.

אורי מקלב: מצד אחד התורה מתחילה – פרשת וירא, על אברהם אבינו.

אורי מקלב: אברהם אבינו, שהיה אבי האומה שלנו, התורה מייחדת אותו בדבר אחד: במעשה חסד, בנתינה המיוחדת שהייתה לו.

אורי מקלב: לא סתם, למי הוא נתן גם?

אורי מקלב: לא סתם מדייק בלשון – לכאורה לאויבים הפוליטיים שלו, למי שהוא נלחם נגדו, לאלה עובדי העבודה הזרה שהוא כל כך נלחם בהם.

אורי מקלב: הוא ראה שהם עובדי עבודה זרה, והוא חשש מהם.

אורי מקלב: עם כל זה, בן 100 שנה, כמעט בן 100 – רץ לתת להם את הטוב ביותר.

אורי מקלב: לא רק זה, התורה מעבירה לנו מסר – לא רק זה שהוא נותן לנו, אלא לאברהם אבינו, היו צריכים אותו בכלל – הוא גילה את אמריקה?

אורי מקלב: הוא גילה את הקדוש ברוך הוא, הוא גילה את מי שברא את כל העולם, גילוי שבכלל אנחנו לא מזכירים אותו בזה אלא בנושא חסד.

אורי מקלב: ומנגד, התורה באותה פרשה – מה מביאה לנו?

אורי מקלב: את סדום ועמורה, סדום ועמורה, שהרוע, העין הרעה, האכזריות שהם טיפלו במי שלא היה נראה להם שהוא משלהם ממש, ועל זה הם היו מוכנים לתת, כמו שמפרשים – לקחת נערה שריחמה על מישהו שהגיע שלא ימות, לא היה לו מה לאכול, נתנה לו קצת אוכל, אז מרחו אותה בדבש ושמו אותה על החומה כדי שהדבורים יעקצו אותה והיא נהרגה.

אורי מקלב: ולא סתם, היו שם מיטות מיוחדות, מיטות סדום.

אורי מקלב: מה זה מיטת סדום?

אורי מקלב: גודל מסוים, הגודל הזה, האנשים שוכבים בו.

אורי מקלב: אם צריך לארח מישהו ואין ברירה, אם הוא קטן – אנחנו נמתח לו את האיברים, ואם הוא גדול מהמיטה הזאת – אנחנו נקצץ לו את האיברים.

אורי מקלב: זו הייתה האכזריות.

אורי מקלב: אבל אנחנו גם גילינו עוד אכזריות.

אורי מקלב: היו בעולם אכזריויות קשות, גם לפני 80 שנה הייתה אכזריות שהיא לא נתפסת.

אורי מקלב: אבל מה הציון?

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם מה הציון, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת והשרים, בפרשה הזאת.

אורי מקלב: היה משהו ייחודי מאוד לסדום ועמורה שעד היום, כשאנחנו רוצים להגיד על דברים קשים, אנחנו אומרים "מעשה סדום", אנחנו קוראים לזה "סדום ועמורה".

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: שלושה דברים מיוחדים היו שם: ראשית, מה שלא היה אף פעם – זה לא היה במחשכים, זה לא היה בבתי סוהר, זה לא היה בגטאות, במחנות ריכוז שהסתירו את הכול.

אורי מקלב: זה היה לפי החוק.

אורי מקלב: הכול היה בחוק, בחוק היה.

אורי מקלב: החוק אמר: יש מיטה, זאת המידה, והיא צריכה להיות לכולם.

אורי מקלב: בחוק, מי שנתן למישהו אחר – והיה להם עושר אדיר.

אורי מקלב: המקום הכי יפה, הכי פורח, הכי פורה היה בסדום ועמורה.

אורי מקלב: המקום הכי מניב.

אורי מקלב: היה להם בלי סוף – שאף אחד לא ייקח מהם.

אורי מקלב: לא יכלו לקחת, אף אחד לא ייקח.

אורי מקלב: אף אחד שלא מהעיר הזאת לא יקבל שום דבר.

אורי מקלב: וכולם היו ככה.

אורי מקלב: ולא סתם היה – המעשה הגרוע ביותר, שמי שעמד בראשו היה אז ממש – 50 שנה, 52 שנה סדום הייתה קיימת.

אורי מקלב: מה היה הדבר המחולל והמכונן ששינה, שהקדוש ברוך הוא החליט מייד להפוך אותה?

אורי מקלב: היה עוד דבר ייחודי לזה – שמי שעמד בראשה באותו זמן, ציפו ממנו למשהו אחר.

אורי מקלב: זה היה לוט, שהוא היה אחיין של אברהם.

אורי מקלב: הערכים – והוא גדל על ברכי אברהם.

אורי מקלב: ממנו, אותו אחד, הוא לא יכול היה לעשות דבר כזה, הוא ידע מה הערכים האמיתיים.

אורי מקלב: איך אתה עושה דבר כזה?

אורי מקלב: איך אתה מוכן לעמוד בממשלה כזאת שעושה כאלה צרות צרורות?

אורי מקלב: אני מבין שהדמיון כבר מובן.

אורי מקלב: ועוד דבר היה.

אורי מקלב: לא היו אנשים – אפילו אחד לא היה, ודאי לא עשרה, אפילו מעט שצעקו על הגזרות האכזריות.

אורי מקלב: כולם הסכימו לזה.

אורי מקלב: ואני שואל אתכם: לקחת דיור – אנשים, ציבור גדול, זוגות צעירים שמגדלים ילדים, ארבע נפשות גרים ב-25 מטר במרתף.

אורי מקלב: לילד אין מקום לזחול, לתינוק.

אורי מקלב: יוצאים, מחפשים דירה, של האימא, אם היא גרה קרוב, או איזו חברה שיש לה דירה יותר גדולה, כדי שהילד יוכל לזחול.

אורי מקלב: אין לו מקום לזחול ב-25 מטר, ב-20 מטר במרתף.

אורי מקלב: עד שסוף כל סוף יש תוכנית אחת שנמצאת בקריית גת – אותה, את התוכנית הזאת, שהיא תוכנית עתידית, אותה מסיימים וגודעים באיבה בלי שום פתרון או זורקים למקום אחר?

אורי מקלב: זו לא אכזריות?

אורי מקלב: זו לא אכזריות לקחת מעונות מאימהות עובדות, אימהות לילדים קטנים, תינוקות, לא לתת להן את האפשרות לעבוד, לזרוק אותן לרעב?

אורי מקלב: פת לחמם, פת לחמם, זה מה שיהיה, אין דרך אחרת, בגלל עונש – מה שהבעל שלך עושה.

אורי מקלב: אם הבעל שלך לא ילמד כפי שאנחנו חושבים שצריך להיות, כפי שאנחנו התחנכנו, על הערכים שלנו – אצלו זה לא סתם לימוד.

אורי מקלב: זה לא אנתרופולוגיה שהוא לומד.

אורי מקלב: אנתרופולוגיה, אם הוא ילמד, זה בסדר.

אורי מקלב: הוא לומד מסורת, שזה היה היסוד של העם היהודי.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שצריכים את לומדי התורה האלה.

אורי מקלב: אותם להגיד להעביר על דעתם ועל אמונתם?

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

אורי מקלב: את דברי התורה תוריד לי, אז אני אסיים בזה.

אורי מקלב: לקחת את הדבר הזה – זה לא נקרא אכזריות?

אורי מקלב: ואני שואל בדבר הזה איך אפשר לעשות – אני לא מדבר על העלאת מיסים.

אורי מקלב: איפה זה פוגע, כל המס על החד-פעמי?

אורי מקלב: זה לא תענוגות, המס הזה, זו האפשרות היחידה.

אורי מקלב: אין מדיח כלים ואין דברים אחרים.

אורי מקלב: המשפחות גדולות; אפשרות ההאכלה וההגשה הזולה הזאת – אפשר לתת משהו אחר לילדים?

אורי מקלב: לא כל הילדים יכולים לשתות מים כל הזמן.

אורי מקלב: אלו דברים – גם זו בריאות.

אורי מקלב: חסרים דברים לא בריאים שהיו צריכים להילחם?

אורי מקלב: תראה את כל המקררים שמלאים מטוגנים בכל רשתות השיווק, מלא, דברים הכי לא בריאים.

אורי מקלב: למה על זה לא עושים מס?

אורי מקלב: בדיוק על המשקאות הקלים, כולל מיץ ענבים?

אורי מקלב: אבל בסופו של דבר, כשאנחנו רואים דבר אחר דבר, איך שעכשיו משחררים 1,300 יחידות דיור ביהודה ושומרון – כמעט 50% אם לא 50% מתושבי יהודה שומרון – לא בגלל התנחלות או לא התנחלות; גרה שם אוכלוסייה חרדית, הם אוכלוסייה גדולה מאוד, אולי אפילו עברה את ה-50%, או כמעט 50%.

אורי מקלב: אפילו דירה אחת לא?

אורי מקלב: 1,300 לכולם – זה לא להתאכזר?

אורי מקלב: איך אפשר להבין?

אורי מקלב: איך אפשר להכיל דבר כזה?

אורי מקלב: וכן, אדוני היושב-ראש, אני יכול למנות לך עוד דברים.

אורי מקלב: בסופו של דבר אנחנו שותקים.

אורי מקלב: לא קם מישהו בתוך הקואליציה וצועק: איך אתם יכולים לעשות את זה?

אורי מקלב: דבר עם חברי הקואליציה.

מיקי לוי: תודה.

אורי מקלב: אני יודע שהם לא מבינים את זה.

אורי מקלב: זו גם לא תפיסה כלכלית, לא תפיסה חברתית ולא תפיסה אנושית להתאכזר.

אורי מקלב: זאת המציאות.

אורי מקלב: אז ממשלה כזאת, ששותקים, שזה המוטו שלה, שזה המוטו שלה – דינה להתפזר ולהתבטל.

מיקי לוי: תודה לחבר הכנסת מקלב.

מיקי לוי: בבקשה, השר חמד עמאר.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חוק התקציב הוא הכלי המרכזי המשמש את ממשלת ישראל ליישום סדר העדיפויות ולקביעת מדיניות הממשלה במהלך כהונתה.

חמד עמאר: תקציב ראשון של ממשלה חדשה הוא החשוב ביותר עבורה, כי הוא קובע את קווי היסוד שיגדירו את הממשלה ואת הקואליציה.

חמד עמאר: ממשלת ישראל מצליחה להעמיד תקציב ל-2022-2021, לעומת זה שהממשלה הקודמת לא הצליחה לעשות כן.

חמד עמאר: אנחנו עברנו את שנת 2020 ללא תקציב, אנחנו כמעט בסוף 2021 ללא תקציב, וזו הפגיעה הכי קשה באוכלוסיות החלשות.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אתה יודע – גם אתה עצמך שימשת סגן שר האוצר ומבין את החשיבות של העברת תקציב ואת הקושי להתנהל ללא תקציב, כי זה חלקי 12.

חמד עמאר: התקציב האחרון שהוכן ועבר כאן בכנסת היה במרץ 2018.

חמד עמאר: אם עבר במרץ 2018, אז בקריאה הראשונה ובממשלה אני חושב שזה עבר באוגוסט 2017.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, תאר לעצמך – אנחנו יושבים כאן, ואני שומע את חברי הכנסת מהאופוזיציה צועקים, מדברים ואומרים שאנחנו נותנים תקציב לא חברתי.

חמד עמאר: אני אומר לך שהתקציב הזה הוא הכי חברתי שהיה במדינת ישראל.

חמד עמאר: אחרי כמעט שלוש שנים וחצי שלא הובא לכאן תקציב לאישור, אני חושב שאנחנו מצליחים לעשות את התקציב הכי טוב שהיה במדינת ישראל.

חמד עמאר: אם אנחנו נתחיל רק בקצבאות הנכים: הוספה של 1.8 מיליארד שקל לקצבת הנכים – זה מעלה אותם ל-3,700 שקל בחודש; הוספת 1.5 מיליארד שקל להשלמת הכנסה לקשישים – זה מעלה אותם ל-3,710 שקל; גידול משמעותי בסל הבריאות; הוספת מאות תקנים של רופאים, אחיות ועובדים נוספים; הוספת 2 מיליארד שקל לבסיס התקציב של משרד הבריאות.

חמד עמאר: אני אדבר כאן על תוכנית חומש שהעברנו כאן אתמול בממשלה למגזר הלא-היהודי, למגזר הערבי – קרוב ל-30 מיליארד שקל, וזה בא ונגע בכל תחום ותחום במגזר הערבי.

חמד עמאר: בשבוע הבא אנחנו נעביר עוד תוכנית חומש, עוד תוכנית תלת-שנתית למגזר הדרוזי, בשווי 3 מיליארד שקל.

חמד עמאר: אני רוצה לשאול: האם התקציב שאנחנו מעבירים הוא תקציב אכזרי, תקציב שפוגע בחלשים, או תקציב חברתי שעוזר לאוכלוסיות החלשות?

חמד עמאר: מי שלא העביר תקציב של שנת 2020 ושל שנת 2021 הוא האכזרי, לא אנחנו, שנעביר את התקציב בקרוב מאוד.

חמד עמאר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: 2019, 2020, 2021, כי 2018 הלך ל-2019.

חמד עמאר: לא, היה תקציב 2019-2018.

מיקי לוי: נכון.

חמד עמאר: אז הם לא העבירו לא 2020 ולא 2021.

חמד עמאר: אנחנו מעבירים 2022-2021, אנחנו מתקנים את מה שהם לא הצליחו לעשות, והממשלה נפלה בגלל שהיא לא הצליחה להעביר תקציב, כי הם נכשלו.

מיקי לוי: תודה רבה לשר חמד עמאר.

מיקי לוי: הנושא הבא: ממשלת בנט-עבאס מחלקת את ירושלים כאשר היא נכנעת לפתיחת קונסוליה אמריקאית לפלסטינים בירושלים.

מיקי לוי: ינמק את ההצעה חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

מיקי לוי: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חבריי השרים.

בצלאל סמוטריץ': תודה למשמר שדואג לבריאותנו בהקפדה יתרה.

בצלאל סמוטריץ': אני מוטרד.

בצלאל סמוטריץ': אני מוטרד משום שאני מסתכל על היער, על התמונה הכוללת, על המקום שאליו מובילה הממשלה הרעה הזו את מדינת ישראל, את התנופה השלילית, שאם תימשך – תיקח אותנו לנזקים ארוכי טווח ובלתי הפיכים.

בצלאל סמוטריץ': הנושא הקריטי שבשלו הגשנו את הצעת האי-אמון הזו נוגע לכוונות של הממשל האמריקאי הנוכחי לפתוח מחדש את הקונסוליה לענייני פלסטינים, ערביי יהודה ושומרון – אתם מכירים את עמדתי: אין, לא היה ולא יהיה דבר כזה עם פלסטיני – בירושלים בירת ישראל, חלק מהניסיון של הנשיא ביידן לבטל את מורשת קודמו הנשיא טראמפ, שהכיר בירושלים כבירתה המאוחדת של מדינת ישראל, העתיק אליה את השגרירות האמריקאית וסגר – כן, סגר – את הנציגות האמריקאית שיועדה לערביי יהודה ושומרון בירושלים בירת ישראל המאוחדת.

בצלאל סמוטריץ': עומד מזכיר המדינה במסיבת עיתונאים, לצידו עומד שר החוץ של מדינת ישראל וראש הממשלה החלופי יאיר לפיד; מזכיר המדינה מודיע על כוונתו של הממשל לחלק את ירושלים – זו המשמעות ואין בלתה: להכיר למעשה בהיותה של ירושלים, חלילה, בירה של ישות לאומית נוספת לזו היהודית – ושר החוץ דומם, לא אומר מילה, לא באנגלית ולא בעברית.

בצלאל סמוטריץ': עד לרגע זה נפתלי בנט לא פצה את פיו ולא אמר מילה על המהלך האמריקאי המסוכן הזה.

בצלאל סמוטריץ': יאיר לפיד, עם טייטל רשמי של שר החוץ של מדינת ישראל, מסתובב היום בכל העולם ומשווק את התוכנית המדינית, אם אפשר לקרוא כך לאוסף המילים החלולות שהוא שטח בנאום כאן לפני כמה שבועות במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': הוא משווק אותה בארצות הברית, משווק אותה במדינות אירופה, משווק אותה מול הירדנים ומשווק אותה מול המצרים.

בצלאל סמוטריץ': אני מסתכל על התוכנית ואני אומר: רגע, זה מוכר.

בצלאל סמוטריץ': זה עד כדי כך מוכר, הרציונל ההזוי הזה, שהוא התפוצץ לנו כאן באוטובוסים ברחבי הערים במדינת ישראל ועלה לנו באלפי הרוגים ופצועים.

בצלאל סמוטריץ': היינו שם, באוסלו, באיוולת הזו, של לחבר את עזה ליהודה ושומרון, מעבר יבשתי, הקמת מדינת טרור בלב-ליבה של ארץ ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אז אומרים לי, הכנף הפייק-ימנית בממשלה הזו: זה לא יקרה, בטח לא בשנתיים האלה.

בצלאל סמוטריץ': אבל הקוראלס סוגר עלינו.

בצלאל סמוטריץ': כשיושב נציג רשמי שמחזיק בכובע – אתם יודעים מה?

בצלאל סמוטריץ': הוא בעצם ראש הממשלה דה פקטו.

בצלאל סמוטריץ': הרי כולם יודעים שלבנט יש תאריך תפוגה מאוד ברור; הוא איזה פקק כזה שסותם עכשיו את הכיסא עד שיבוא יאיר לפיד.

בצלאל סמוטריץ': הרי היום אין אחד שנכנס לעבוד בסביבת משרד ראש הממשלה ובגופים אחרים שמוכן להיכנס בלי שיאיר לפיד יבטיח לו שהוא יישאר אחר כך.

בצלאל סמוטריץ': הרי כולם יודעים שמי שמקבל את ההחלטות ושלאורך זמן איתו שווה לעשות עסקים זה יאיר לפיד.

בצלאל סמוטריץ': הוא הולך היום בכל העולם ומוכר את הדברים האיומים והנוראיים האלה.

בצלאל סמוטריץ': כן, אז יש כמה חברים פה בארץ שהולכים לאולפנים ובטוויטר ומוחים ומסתייגים, אבל שוב, שר החוץ הרשמי בממשלה הרעה הזו מקדם תהליך מדיני דה פקטו ומייצר את הקוראלס של הלחץ הבין-לאומי, מייצר את הציפייה של הקהילה הבין-לאומית, מייצר את הציפייה ואת התקווה של ערביי יהודה ושומרון – אותה תקווה שכפי שאמרתי התפוצצה לנו אחר כך באלפי הרוגים ופצועים.

בצלאל סמוטריץ': כולם עולים לרגל, לוקחים איזה אלטע זאכן שכבר היה פרסונה נון-גרטה מזמן במדינות העולם, אבו מאזן, והופכים אותו חזרה לשחקן.

בצלאל סמוטריץ': אגב, זה אותו אחד שמגיש נגדנו – מבקש להעמיד לדין את לוחמי צה"ל ומפקדיו בבית הדין הבין-לאומי בהאג באשמה של פשעי מלחמה, לא פחות.

בצלאל סמוטריץ': אז הוא עכשיו הופך לשחקן רלוונטי על המגרש, ושר הביטחון נפגש איתו ומאזרח – אומנם ביהודה ושומרון, אבל זו תוכנית שיבה בשלבים – גנץ מאזרח ביהודה ושומרון 4,000 משפחות, ואילת שקד נכנעת לעבאס ונותנת להם אחר כך להיכנס לתוך תחומי מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': זה התהליך.

בצלאל סמוטריץ': מוכרים היום את מדינת ישראל כולה לתנועה האסלאמית.

בצלאל סמוטריץ': כמה זעקנו שאסור להפוך את מדינת ישראל לבת ערובה של תומכי טרור.

בצלאל סמוטריץ': אז השבוע יאושר חוק החשמל, כי עבאס ווליד טאהא אמרו שאם לא, אז אין תקציב, אז אין ממשלה, אז הקריירה הפוליטית הולכת כלאם פאדי.

בצלאל סמוטריץ': אז נחבר עשרות אלפי מבנים לא חוקיים לחשמל, ואת התנאים המינימליים של הפקדת ערובה כדי להגיש אחר כך היתר וכדי שהחיבור יהיה זמני – כלום.

בצלאל סמוטריץ': למה?

בצלאל סמוטריץ': כי עבאס לא מרשה, ואז הקריירה הפוליטית תלך כלאם פאדי, כי הסקרים הם מתחת לאחוז החסימה.

בצלאל סמוטריץ': והולכים עכשיו להקים שלושה יישובים חדשים לבדואים באחד מהישראבלופים הגדולים ביותר.

בצלאל סמוטריץ': נותנים לבדואים פרס של 10,000 דונם בנגב בלי לקבוע את התנאי המינימלי של מרחב הסדרה שממנו תצטרך להיכנס הפזורה פנימה אל תוך היישוב.

בצלאל סמוטריץ': על זה נלחמה אילת שקד בחודשים האחרונים – נלחמה כמו אריה ונפלה כמו זבוב.

בצלאל סמוטריץ': הייתה עוד דרישה – שהשטחים הנוספים שייכללו עכשיו בקווים הכחולים של היישובים החדשים ייגרעו מקווים כחולים של יישובים קיימים, מכיוון שהפזורה תיכנס אל היישובים האלה ולא ליישובים אחרים שתוכנן שאליהם תיכנס הפזורה, והשטח שמוקצה היום להתיישבות הבדואית הוא די והותר.

בצלאל סמוטריץ': אני כל הזמן חוזר על המשוואה, אדוני היושב-ראש:

בצלאל סמוטריץ': למעלה מ-200,000 תושבים בבאר שבע יושבים על 40,000 דונם.

בצלאל סמוטריץ': אז עכשיו נותנים עוד 10,000 דונם, ואנחנו נישאר בסוף גם עם הפזורה וגם עם היישובים האלה, ועבאס, כידוע, דורש עוד תשעה יישובים נוספים בקנה, ואם נשפוט לפי הסטנדרט הזה – הלך על הנגב.

בצלאל סמוטריץ': הם מעבירים עכשיו 30 מיליארד שקלים לתנועה האסלאמית – כן, לתנועה האסלאמית, תומכת הטרור, זו ששוללת את קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית, זה שהמנהיג שלה עמד כאן בשבוע שעבר וסירב לענות על שאלה פשוטה: האם בראל חדריה שמואלי, השם ייקום דמו, הוא לוחם צה"ל שנהרג בידי טרוריסט שפל או שהוא איש צבא כיבוש שנהרג בידי לוחם חופש לגיטימי?

בצלאל סמוטריץ': ועל השאלה הזו עמד פה מנסור עבאס וסירב לענות, וזו לא הפעם הראשונה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, אני שומע את הצהלות: תיקון עיוותים, תיקון אפליה, יצירת שוויון.

בצלאל סמוטריץ': מרב מיכאלי מספרת לנו שהיו בישיבת הממשלה מחיאות כפיים.

בצלאל סמוטריץ': ואני נזכר – אני נזכר מה היה לפני שהתפוצצו כאן האוטובוסים, כשהקונספציה הזו קרסה בפעם הקודמת ועלתה לנו באלפי הרוגים ופצועים.

בצלאל סמוטריץ': אני נזכר גם אז בחגיגות, באופטימיות, באופוריה, בשלום שפרץ; אני נזכר ב"אויבי השלום", במירכאות כפולות ומכופלות, שישבו כאן והתריעו והתחננו: אל תיתנו להם רובים.

בצלאל סמוטריץ': ומה?

בצלאל סמוטריץ': הפכו אותם להיסטריים ולפרופלורים ולרואי שחורות ולנביאי זעם.

בצלאל סמוטריץ': מה, אנחנו לא זוכרים את הגיחוך לפני הגירוש מגוש קטיף על הצינורות שאולי יתעופפו מעזה על הדרום?

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו מזהירים היום: אתם מעבירים תקציבי עתק שיחזקו את התנועה האסלאמית.

בצלאל סמוטריץ': זו האסטרטגיה שלהם – לקבל את השליטה במינויים, במוסדות הדת, בחינוך, ברווחה, בתרבות, בתשתיות.

בצלאל סמוטריץ': יש 360 מיליון שקלים לתרבות.

בצלאל סמוטריץ': לאן זה ילך, אדוני השר?

בצלאל סמוטריץ': אתה שר התיירות, נכון?

בצלאל סמוטריץ': אבל תרבות יושב לידך.

בצלאל סמוטריץ': מה, זה ילך למה, לתרבות שתחנך את ערביי ישראל לנאמנות למדינה, או לכל מיני תיאטרון אל-מידאן כזה בחיפה, שכופר בזכות קיומנו, מאדיר טרוריסטים שרצחו יהודים?

עאידה תומא סלימאן: – – –

בצלאל סמוטריץ': הרי לשם ילך הכסף.

בצלאל סמוטריץ': על מי אתם עובדים?

בצלאל סמוטריץ': אתם מעבירים מאות מיליונים לשלטון המקומי שילכו אחר כך לאלחריסה, למיליציות הפרטיות של מנסור עבאס, שעכשיו לא יהיו רק בכפר קאסם אלא בטייבה, בטירה, ביישובי המשולש, ביישובי הנגב.

יואל רזבוזוב: תרבות וספורט עושים טוב לאנשים.

בצלאל סמוטריץ': אם התרבות היא תרבות ציונית, פטריוטית, של נאמנות למדינה, של ציות לשלטון החוק, היא מצוינת.

בצלאל סמוטריץ': אם התרבות היא הפקרות – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע מצוין שהתרבות במגזר הערבי היום זה תיאטרון אל-מידאן בחיפה, שחברי הכנסת תומכי הטרור שיושבים כאן עכשיו ומוחאים לכם כפיים, הם נלחמים על קיומם כל הזמן.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים מצוין לאן ילך הכסף מהשלטון המקומי ברשויות הערביות.

בצלאל סמוטריץ': ואילת שקד מקדמת עכשיו עשרות אלפי – מכפילה את התיישבות הערבית בבקעת סח'נין וחונקת את היישובים היהודיים הדלילים ממילא שם, בלי מסדרונות אסטרטגיים, בלי צירי גישה, בלי טיפת ראייה מרחבית, כי עבאס לא מרשה, ואם עבאס יפיל את הממשלה, הקריירה פוליטית תלך כלאם פאדי.

בצלאל סמוטריץ': ויושבים כאן עכשיו בכנף השמאלית בקואליציה ומחריבים את הדת והמדינה.

בצלאל סמוטריץ': אבל אתם יודעים מה?

בצלאל סמוטריץ': זו לא הכנף השמאלית בקואליציה, זה מתן כהנא, שיודע שהתוכנית שהוא מוביל עכשיו תרסק את הכשרות במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': הוא יודע שלא יהיה אפשר לאכול כאן כשר.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לכם, הוא יודע את זה, והוא משקר.

בצלאל סמוטריץ': הוא יעלה כאן וישקר שוב, כדרכם.

בצלאל סמוטריץ': מי שעקב אחרי דיוני הוועדה יודע שמשרד הדתות הסכים ללא מעט רפורמות, וליברמן הטיל וטו – סליחה, ללא מעט תיקונים ברפורמה – –

מיקי לוי: משפט סיכום.

בצלאל סמוטריץ': – – וליברמן – אני מסכם – הטיל וטו.

בצלאל סמוטריץ': אתם מחריבים את הציונות.

בצלאל סמוטריץ': אתם מוכרים את המדינה לתנועה האסלאמית.

בצלאל סמוטריץ': אתם מחריבים את הזהות היהודית של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אתם מחריבים את החינוך – תחייכו, תחייכו, זה בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אני מכיר את הזחיחות, אני מכיר את היהירות.

יואל רזבוזוב: אנחנו נעשה טוב.

יואל רזבוזוב: אנחנו נעשה טוב.

יואל רזבוזוב: אתה תאכל אוכל כשר – – – הכשרות תהיה טובה יותר וזולה יותר.

בצלאל סמוטריץ': אני כבר מדמיין את שפת הגוף של מתן כהנא ואת היהירות כשהוא מדבר על זה שלא נטיף לו מוסר.

בצלאל סמוטריץ': מכרתם את המדינה לתומכי טרור בתנועה האסלאמית.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעשה הכול כדי שהממשלה הזו תקצר את ימיה, שתעשו כמה שפחות נזקים, ואני מקווה ומתפלל בעזרת השם שנצליח לתקן אותם לא בתוך הרבה זמן.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ישיב השר מתן כהנא, בבקשה.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבין שאפילו הדובר לא נשאר פה כדי לשמוע את התשובה.

מתן כהנא: הצעת האי-אמון נוגעת לעניין הקונסוליה האמריקנית בירושלים, ולהלן התייחסותנו: ביולי 1980 נקבע בחוק-יסוד שירושלים היא בירת מדינת ישראל.

מתן כהנא: בדצמבר 2017 הכיר הממשל האמריקני הקודם בירושלים כבירת מדינת ישראל, הכרה שאומצה גם על ידי הממשל הנוכחי.

מתן כהנא: עמדתם של ראש הממשלה ושר החוץ היא שאין מקום לקונסוליה אמריקנית שמעניקה שירותים לפלסטינים בירושלים.

מתן כהנא: המצב שבו במשך עשרות שנים, כולל בתקופת ראש הממשלה הקודם, פעלה קונסוליה כזאת בעיר וניהלה משם פעילות מדינית ענפה מול הפלסטינים, היא אנומליה שאין לחזור אליה.

מתן כהנא: העמדה הזו הובעה בפני האמריקנים כמה פעמים.

מתן כהנא: טיב יחסינו עם האמריקנים הוא כזה שאנחנו מעדיפים לנהל את התקשורת בינינו בצורה שקטה ודיסקרטית.

מתן כהנא: אנו מתרשמים כי עיקר העיסוק בנושא לאחרונה נובע מהפריימריז בליכוד ומרצונם של אנשים להפוך את העניין ל-issue.

מתן כהנא: חבל.

מתן כהנא: הרעש התקשורתי בשעה זו רק מזיק לאינטרס הישראלי.

מתן כהנא: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר כהנא.

מיקי לוי: רשימת הדוברים – חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, בבקשה, ראשון הדוברים.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו דנים היום בהצעת אי-אמון של הליכוד שמדברת על החלטתו של שר הביטחון לאפשר ל-4,000 פלסטינים את אותם אישורים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו כולנו שאלנו את עצמנו שאלה: מדוע החליט שר הביטחון לקבל את ההחלטה הזו?

מכלוף מיקי זוהר: הרי אנחנו יודעים ששר הביטחון, בוא נגיד כך, בשבועות, אם לא בחודשים האחרונים, פוזל שמאלה, אבל לא סתם שמאלה אלא אפילו לשמאל הקיצוני.

מכלוף מיקי זוהר: בני גנץ החליט לפנות לקהל שמאל.

מכלוף מיקי זוהר: ואני שואל את עצמי, אדוני היושב-ראש:

מכלוף מיקי זוהר: האם זה מטריד, נניח, את יש עתיד, שגם מדברת לקהל שמאל?

מכלוף מיקי זוהר: את מפלגת העבודה?

מכלוף מיקי זוהר: את מפלגת מרצ?

מכלוף מיקי זוהר: אבל עם כך שזה אולי לא צריך להטריד אתכם כל כך, כי אני לא חושב שבני גנץ יצליח להשיג קהל מהשמאל, זה גם יכול לעודד אתכם, כי זה אומר שאין היתכנות להקמת ממשלת ימין עם בני גנץ, ובני גנץ נשאר בקואליציה הזאת לעוד הרבה מאוד זמן.

מכלוף מיקי זוהר: ככה לפחות אנחנו רואים מההתנהלות שלו.

מכלוף מיקי זוהר: ואז אנחנו שואלים את עצמנו שאלה: האם בני גנץ בעצם ויתר על החלום להיות ראש ממשלה?

מכלוף מיקי זוהר: כנראה שכן.

מכלוף מיקי זוהר: כנראה שהוא הכריע עם עצמו שראש ממשלה הוא לא רוצה להיות ואין לו שום תוכנית כזאת.

מכלוף מיקי זוהר: אז זה יכול להניח את דעתכם מצד אחד, אבל מצביעי הימין מן הסתם היו רוצים אולי שיקרה משהו אחר, כי היו מצביעים מימין שהצביעו לכחול לבן.

מכלוף מיקי זוהר: בכל סקר שנערך ונבדק מתברר שלפחות שני מנדטים ממצביעי כחול לבן הם אנשי ימין, הם לא אנשי שמאל; הם אפילו לא אנשי מרכז.

מכלוף מיקי זוהר: אני סבור שההתנהלות הנוכחית של בני גנץ בכל מה שקשור בפעילות מול הפלסטינים תיקח ממנו את שני המנדטים הללו – שני מנדטים, בסופו של דבר, שציפו למדיניות כלשהי ומקבלים מדיניות שמאל, אפילו שמאל קיצוני.

מכלוף מיקי זוהר: אני רואה את כל המאבקים שיש היום בתוך הקואליציה, גם בין מרב מיכאלי לבני גנץ.

מכלוף מיקי זוהר: אני שומע את בני גנץ אומר למרב מיכאלי: אל תתערבי בנושאים שאני מטפל בהם בכל מה שקשור במאבק בטרור.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שזה סוג של ספין.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שאלו אמירות, בסופו של דבר, שנועדו לחדד לציבור הימני, לאותם שני מנדטים ימניים שהצביעו לבני גנץ: חבר'ה, אני עדיין ימין, אני לא רק שמאל.

מכלוף מיקי זוהר: יש לי גם ימין באג'נדה.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא קונה את זה.

מכלוף מיקי זוהר: בני גנץ הולך לשמאל, בני גנץ ויתר על הרעיון של הקמת ממשלת ימין.

מכלוף מיקי זוהר: בני גנץ בחר דרך, ואני מקווה שהמצביעים שהצביעו בפעם הקודמת לכחול לבן ומגדירים את עצמם אנשי ימין לא יצביעו שוב לכחול לבן ויצביעו למפלגות ימניות – ויש, יש הרבה אלטרנטיבות, ביניהן כמובן הליכוד שלנו, מפלגת ימין לכל דבר ועניין.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ויום טוב לכולם.

מיקי לוי: תודה רבה על העמידה בזמנים.

מיקי לוי: אני מודה לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, אנחנו הגשנו הצעת אי-אמון בממשלה הזו היות שהממשלה מטילה מיסים ומתנכלת לחלשים ולמוחלשים שבחברה הישראלית.

משה אבוטבול: אנחנו רואים בדיוק איך שהממשלה מכניסה את היד שלה עמוק לתוך הכיס של אותן אוכלוסיות חלשות, כמו אותה גזרה של שר האוצר בנושא המיסוי של החד-פעמי, שזה גורם לכעס גדול מאוד מאוד מאוד בתוך הציבור כולו, וגם לאותם מוסדות, מוסדות חינוך פנימייתיים או כאלה שגם מחלקים אוכל.

משה אבוטבול: זה שבעצם העלו את המס זה גורם לנזק מאוד גדול, ולאחר מכן, כשבאים ומראים לשר האוצר: תראה מה הנזקים שאתה עושה, אז אותו שר אוצר מסית מתחיל לדבר על המדיח ומזכיר שיש מדיח כלים.

משה אבוטבול: זה אותו מסית ומדיח, אותו שר אוצר שיש לו רק דבר אחד: תאוות נקם, ואין לו חמלה לעניים – לא לאותם ילדים שעד כה נמצאים ללא מעונות ששוהים בבית, לא לחיילים, לא לקשישים, לא לחולים, לא לענייני הדת.

משה אבוטבול: למה כן יש לו כסף?

משה אבוטבול: שידע כל אזרח במדינת ישראל: יש לו כסף לרפורמים.

משה אבוטבול: לחיילים אין לו – לרפורמים יש לו.

משה אבוטבול: אז שידעו את זה, בנושא הזה, שהרפורמים בקושי אולי 1,000 אנשים בתוך הארץ – וכאן הוא נותן להם.

משה אבוטבול: הרי תמיד אומרים שהרפורמים עשירים, אז שהם יביאו את הכסף.

משה אבוטבול: יש להם כסף עד בלי די, מה הם צריכים את הכסף שלנו?

משה אבוטבול: אז אני רוצה, רק כדי להמחיש את הכאב, לבוא ולומר את שירו של מוטי גלרנטר, "ממשלה חד-פעמית": אתם שם בממשלה, אני מבין שיש לכם רעיון / לעולם נקי יותר, לשמור על האוזון, / אבל היי, בואו תחשבו רגע בהיגיון.

משה אבוטבול: / אומנם לא למדתי ליבה, אבל אני יודע חשבון.

משה אבוטבול: // אתם באמת חושבים שאם נייקר, / אם החד-פעמי יעלה פי כמה יותר, / מישהו יפסיק לקנות?

משה אבוטבול: מישהו יוותר?

משה אבוטבול: / או שהמס הזה בא רק למלאות לכם את החסר?

משה אבוטבול: // זה יפה מאוד לשמור על עולם נקי, על איכות הסביבה, / אבל גם כשעושים דבר טוב צריך להשקיע מחשבה / איך לפעול בצורה נכונה, בדרך הכי טובה, / שנדע שאתם באמת פועלים בשביל הציבור באהבה.

משה אבוטבול: // הפעם דווקא לא נראה שבאתם לעשות טוב.

משה אבוטבול: / מרגיש יותר כאילו בכלל לא טרחתם לחשוב / ולא אכפת לכם, לא שאלתם, לא מעניין אתכם הרוב, / רק את היתרה שבארנק מהציבור לשאוב.

משה אבוטבול: // כמו שכבר הזכרתי, כולנו יודעים שהמס הזה מיותר – –

מיקי לוי: תודה רבה.

משה אבוטבול: – – ואל תספרו לנו על איכות הסביבה, זה תירוץ ממוחזר.

משה אבוטבול: / אין באמת מי שיפסיק לקנות חד- פעמיים ממחר.

משה אבוטבול: / בסך הכול ישלמו יותר, ונראה שבשבילכם זה העיקר.

משה אבוטבול: לסיום – כי אתם צריכים לממן אלף ואחד דברים: / טיסות לחו"ל כל יומיים ולשכות בלי תיק לשרים / ועוד 15 מיליון שקל כי בנט לא רוצה לעבור מקום מגורים, / וברור לכם שכל זה צריך להיות מכספי הבוחרים.

משה אבוטבול: סיום: מנותקים, זה עלינו נמאס.

משה אבוטבול: / תפסיקו לעלות בכל יומיים את המס.

משה אבוטבול: / אתם אלו שנבחרתם בשביל הציבור ולא הפוך.

משה אבוטבול: / תתחילו אתם לעבוד בשבילנו, הגיע הזמן להעביר הילוך.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, אדוני השר, החברים באופוזיציה הגישו עתירה לבג"ץ על הנושא של חלוקת הוועדות.

משה גפני: האמת היא – אני רוצה לומר את דעתי – אני חושב שהקואליציה התנהגה באופן הכי מחפיר שיכול להיות בחלוקת הוועדות.

משה גפני: זה לא בסדר.

משה גפני: היחס בין הקואליציה לאופוזיציה במספר החברים הוא באמת יחס כזה שהתנהגו לא יפה.

משה גפני: היה אפשר לקחת רוב; לא היה צריך לקחת רוב כזה של שניים ושלושה חברים בוועדות החשובות.

משה גפני: זה לא בסדר.

משה גפני: לא הלכתי לבג"ץ, אף אחד מחברי יהדות התורה לא הלך לבג"ץ, בגלל הרבה סיבות, אבל הסיבה העיקרית: אני סבור שבג"ץ בכל מקרה, כאשר יש ויכוח בין הימין לשמאל – הוא הולך עם השמאל.

משה גפני: זה היה ברור, אמרתי את זה בישיבות אין-ספור של ראשי האופוזיציה, ולכן סברתי שאנחנו צריכים לשלוח חברים לוועדות, לא לחכות לבג"ץ.

משה גפני: אז הינה, הגיע בג"ץ ואמר את מה שאמרתי.

משה גפני: לא ידעתי שהוא יתעלה על עצמו, שלא רק שהוא ידחה את הבג"ץ של האופוזיציה – הוא גם יטיף לה מוסר.

משה גפני: הוא גם מסביר בהחלטה שלו למה היה אסור לעשות את הדבר הזה שלא נכנסים לוועדות.

משה גפני: בסדר, אז אני לא צריך את המוסר שלו.

משה גפני: אבל אני מחפש את המשפטנים, אדוני יושב-ראש הכנסת, אני רואה רק את המקדמה של הכספים הקואליציוניים שמחלקים, שהממשלה החליטה לחלק: החליטה לחלק לתוכניות לנוער ציוני-דתי בסיכון; לתוכניות לנוער חרדי בסיכון – כמובן שלא, וכמובן שנמחק.

משה גפני: או משרד התפוצות – 40 מיליון שקלים ליהדות מתחדשת, לתת את זה לרפורמים.

משה גפני: אני רוצה לדעת, אני הייתי יושב-ראש ועדת הכספים ואני נתתי כספים בהסכמה, כולם ראו את זה; נתתי גם לאופוזיציה, אגב, אבל נניח רגע לעניין של קואליציה ואופוזיציה.

משה גפני: לא היה שקל שלא התערבה המערכת המשפטית להגיד: תגיד למה הכסף, תסביר את הקריטריון לפני קבלת החלטה, כשהייתי אומר שצריך כסף לנושאים שבתקציב המדינה הם פחות ממה שמגיע באמת, באופן מקצועי.

משה גפני: אז קראו לזה "כספים קואליציוניים".

משה גפני: הייתי צריך להסביר מהתחלה ועד הסוף למה מיועד הכסף.

משה גפני: אולי יגיד לי מישהו מהיועץ המשפטי לממשלה או מישהו מהמשנים שלו או מישהו ממשרד המשפטים וממשרד האוצר למה הולכים ה-40 מיליון שקלים של היהדות המתחדשת.

משה גפני: יש לי עוד שאלות בדפים האלה: שאלתם לאן זה הולך?

משה גפני: ביקשתם לדעת מה הקריטריון?

משה גפני: פתאום אתם נאלמים דום.

משה גפני: כשזה מגיע לחרדים או כשמגיע לימין אתם יודעים לשאול שאלות, אבל כשזה הפוך, אף אחד לא שואל כלום – אף אחד מהלשכה המשפטית, מהיועץ המשפטי.

משה גפני: פשוט אי-אפשר להאמין איך הדבר הזה קורה כאשר אנחנו מדברים על מערכת שצריכה להיות מערכת אובייקטיבית.

משה גפני: האם מישהו שאל כשהתקבלה ההחלטה שלא יסבסדו מעונות לאישה עובדת שבעלה לומד תורה?

משה גפני: האם שאלתם שאלות על הדבר הזה?

משה גפני: האם שאלתם שאלות על הכלים החד-פעמיים, שזה יפגע בציבור מסוים?

משה גפני: לא.

משה גפני: מביאים – עכשיו אנחנו נהיה עדים לכך שיביאו עכשיו מערכת של חוקים, יביאו את העלאת גיל הפרישה לנשים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבין שאין לי הרבה זמן, אבל אני רוצה להשיח בפניך את ליבי.

משה גפני: אתה הרי מכיר את זה – באים חברים מהקואליציה ושואלים אותי: איפה היית?

משה גפני: העלאת גיל הפרישה לנשים – איפה היית?

משה גפני: למה לא עשית?

מיקי לוי: – – –

משה גפני: לא.

משה גפני: אני רוצה רק להגיד – ואני רוצה להגיד את זה בקול, שאנשים ידעו – האמת היא שחלק גדול מחברות הכנסת היו נגד העלאת גיל הפרישה לנשים.

משה גפני: אני שכנעתי אותן שצריך.

משה גפני: היות שהקדוש ברוך הוא נתן לנו תוחלת חיים גבוהה יותר, אישה היום בת 62 היא אישה צעירה, היא יכולה להמשיך לעבוד, ולכן שכנעתי את כולם שצריך להעלות את גיל הפרישה.

משה גפני: היו שלי יחימוביץ' ומרב מיכאלי וזהבה גלאון, כל דור הנפילים של חברות הכנסת.

משה גפני: הסכימו, אבל יש בעיות – יש בעיות עם נשים שעבדו במקצועות שוחקים, נשים עניות, נשים שהתפטרו כבר בין כה וכה.

משה גפני: היו הרבה בעיות.

משה גפני: אנחנו הכנו חוק, וכולנו חתמנו עליו, קואליציה ואופוזיציה כאחד.

משה גפני: עכשיו מביאים חוק, ובחוק הזה לא מביאים את כל מה שאנחנו דרשנו, מביאים רק את הנזק שייגרם לנשים.

משה גפני: אז אומרים לי: איפה היית?

משה גפני: עמדתי, הייתי חבר בכיר בקואליציה, ולא נתתי לאוצר לעשות מה שהוא רוצה.

משה גפני: הם נותנים לאוצר לעשות מה שהוא רוצה, והאוצר זורק להם קצת כסף – לקחת פה להכשרה מקצועית ופה לדבר כזה.

משה גפני: הם לא פותרים את הבעיה, ובאים אלי בטענות: איפה היית?

משה גפני: הייתי, עמדתי על המשמר.

משה גפני: אתם נכשלתם.

משה גפני: צריך להצביע אי-אמון.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, קיבלנו חלק ממה שרצינו.

אורית סטרוק: רצינו לשבור את השתיקה.

אורית סטרוק: כשהגשנו את הצעת האי-אמון שלנו בנושא הקונסוליה רצינו לשבור את השתיקה, אדוני היושב-ראש, כי היה אירוע חמור ביותר – היה אירוע שעומד שר החוץ של ארצות הברית ליד שר החוץ שלנו, שהוא גם יושב-ראש המפלגה שלך, אדוני היושב-ראש, ושר החוץ של ארצות הברית אומר:

אורית סטרוק: אנחנו נקים את הקונסוליה בירושלים, אנחנו נקדם גם את זה, והוא אומר את זה בשעה שהוא יודע היטב שראש הממשלה אמר לו שלא תהיה קונסוליה, והוא אומר בנוכחות יאיר לפיד: אנחנו נקדם את זה, ועומד לידו יאיר לפיד ושותק.

אורית סטרוק: האיש הזה, שיש לו פה גדול מאוד, שהטיח בנו כאן במליאת הכנסת בשבוע שעבר דברים קשים וחמורים ומסיתים ומגעילים, האיש הזה עומד ליד שר החוץ האמריקאי, שומע שארצות הברית מתכוונת להקים פה קונסוליה בבירת ישראל, מה שנקרא מעל הראש שלנו, כאילו אנחנו כלום – אמרנו שאנחנו מתנגדים, אבל הם יעשו למרות שאנחנו מתנגדים פה, בבירה שלנו – ועומד יאיר לפיד ושותק, וחמור מכך, גם נפתלי בנט שותק.

אורית סטרוק: אומנם הוא לא עמד שם על הבמה, אבל עברו כבר כמה שבועות מאז שקרה האירוע החמור הזה, שארצות הברית מתייחסת אלינו כאילו שאנחנו רפובליקת בננות ושהיא יכולה לעשות בעיר הבירה שלנו מה שבא לה ולא סופרת אותנו, ונפתלי בנט שותק, וממשיך לשתוק, כמו שהוא שתק גם כשיאיר לפיד דיבר כאן את נאום השטנה שלו, רק לחץ לו את היד.

אורית סטרוק: אז את השתיקה הזו רצינו להפר.

אורית סטרוק: אז אומנם מי שעמד כאן מעל הדוכן ודיבר היה השר מתן כהנא ולא ראש הממשלה בנט, ולכן אנחנו עדיין לא רגועים; אנחנו רוצים לשמוע את ההבהרה הזאת מבנט בעצמו.

אורית סטרוק: לא מספיק שמתן כהנא אומר את זה.

אורית סטרוק: נפתלי, אתה צריך לומר בקולך שקונסוליה אמריקאית לפלסטינים בירושלים בירת ישראל לא תקום ולא תהיה.

אורית סטרוק: אל תשלח את מתן כהנא להגיד את זה במקומך, אתה צריך לומר את זה, זה התפקיד שלך.

אורית סטרוק: אם את זה אתה לא מסוגל לומר, אז תפנה את הכיסא שלך.

אורית סטרוק: ובכל מקרה אתה צריך לפנות את הכיסא שלך, כי בממשלה הזאת אתה עושה דברים איומים ונוראים וגורר את מדינת ישראל למדינת כל אזרחיה ושני לאומיה.

אורית סטרוק: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתקופה האחרונה היינו עדים להתקפות ברוטליות חוזרות ונשנות על הפלסטינים בשטחים הכבושים, הן מצד הכובשים במדים והן מצד כנופיות מתנחלים.

עופר כסיף: פעילי זכויות אדם אמיצים הם שתיעדו את הפוגרום בדרום הר חברון, את האלימות של הקלגס מאור משה, את עקירות העצים בבורין, את הצתת השדות ושיסוי הכלבים – – –

אורית סטרוק: אתה לא תקרא לקצין צה"ל קלגס.

עופר כסיף: אתה יכול להשתיק אותה, בבקשה, אדוני?

אורית סטרוק: סליחה, אדוני היושב-ראש, יש דברים שלא יכולים לעבור.

אורית סטרוק: הוא לא יקרא לקצין צה"ל קלגס.

עאידה תומא סלימאן: את מחליטה?

עאידה תומא סלימאן: את מחליטה מה הוא אומר – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, אף אחד לא הפריע לך.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

אורית סטרוק: הוא קרא לקצין צה"ל קלגס.

אורית סטרוק: אני מצפה ממך להעיר לו.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: תודה.

אורית סטרוק: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה להעיר לדובר שלא יקרא לקצין צה"ל קלגס.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אל תגידי לי מה לעשות.

מיקי לוי: תודה.

אורית סטרוק: אז אני אגיד את שלי.

אורית סטרוק: אתה רוצה – תוציא אותי.

מיקי לוי: תגישי נגדו.

מיקי לוי: אם זה נראה, תגישי נגדו.

אורית סטרוק: הוא לא יקרא לקצין צה"ל קלגס.

מיקי לוי: חברת הכנסת אורית סטרוק, קריאה ראשונה.

אורית סטרוק: תקרא לי כמה שאתה רוצה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, לצאת בבקשה החוצה.

אורית סטרוק: האיש הזה לא יקרה במליאת הכנסת לקצין צה"ל קלגס.

אורית סטרוק: יש גבולות, אפילו שלך – – –

עופר כסיף: אני אקרא גם אקרא.

עופר כסיף: ולכם אני אקרא בשמות יותר חמורים.

עופר כסיף: (חברת הכנסת אורית סטרוק יוצאת מאולם המליאה.)

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, בבקשה ממך, אתה על הדוכן.

עופר כסיף: פעילי זכויות אדם אמיצים הם שתיעדו את הפוגרום בדרום הר חברון, את האלימות של הקלגס מאור משה, את עקירות העצים בבורין, את הצתת השדות ושיסוי הכלבים ברועים פלסטינים קשי יום בבקעה, את המתקפות של פורעים יהודים על פלסטיני בעיר חברון ועוד.

עופר כסיף: גם את הרוצח הארור אלאור אזריה תיעד פעיל זכויות אדם תוך כדי הפשע.

עופר כסיף: ומהי תגובת שר המלחמה וממשלת הכיבוש על שלל מרכיביה?

עופר כסיף: במקום לטפל באלימות ובטרור המתנחלי והצבאי, גנץ בוחר להכריז על התיעוד כטרור ועל המתעדים כפעילי טרור, כאילו כך יצליח לכסות על פשעי הכיבוש.

עופר כסיף: הוצאה מחוץ לחוק של ארגוני זכויות אדם היא פרקטיקה קלאסית של משטרים חשוכים המפחדים מחשיפת פשעיהם ומביקורת.

עופר כסיף: איפה ארגוני זכויות האדם הפלסטינים?

עופר כסיף: שאלו לא פעם מבקשי רעתם של שכנינו.

עופר כסיף: הינה, הם ישנם, אך תחת חיזוקם מבקש גנץ לחסלם, משל דבק היה במורשת רבין, בלי בג"ץ ובלי בצלם.

עופר כסיף: בין הארגונים שהוכרזו כארגוני טרור ארגוני חברה אזרחית ופעיליהם, הממלאים תפקיד חיוני בהגנה על זכויות האדם ובמתן שירותים חברתיים, לרבות ארגונים הפועלים למען זכויות ילדים, אסירים, נשים, חקלאים וכו'.

עופר כסיף: אבל את ממשלת השינוי לרעה לא מעניינים פשעי המלחמה המבוצעים תדיר, אלא איך הם משתקפים בפני העולם.

עופר כסיף: הבעיה מבחינתם איננה בכובשים שרוצחים ילדים אלא בבצלם שמתעד את הרצח; הבעיה היא לא במיליציות המתנחלים שיורדות מהגבעות ומחוללות זוועות, מתעללות בחקלאים פלסטינים ושורפות את עציהם כדי לגרשם מאדמתם אלא בארגונים המסייעים לחקלאים כנגד ההתעללות והטיהור האתני.

עופר כסיף: מציאות אורווליאנית במובהק: מלחמה היא שלום, חירות היא עבדות, בערות היא כוח, ארגוני זכויות אדם הם ארגוני טרור.

עופר כסיף: ישנם עדיין פתאים מרצון המאמינים כעיוורים לכללי המשחק המכור שמנהל השב"כ ומחכים לראיות, כביכול, שיציג ושיקשרו את הארגונים לטרור.

עופר כסיף: באמת מעניין אם ארגון הצללים – –

מיקי לוי: תודה.

עופר כסיף: – – שפועל ללא פיקוח ועושה כאוות נפשו יצדיק את ההחלטה.

עופר כסיף: המתח הורג אותי.

עופר כסיף: חברי הכנסת הפריעו לי, אז אני מבקש – – –

מיקי לוי: נתתי לך דקה, אם לא שמת לב, תוספת בשעון.

עופר כסיף: לא שמתי לב.

מיקי לוי: אני מספיק ישר לתת את זה.

עופר כסיף: אוקיי.

עופר כסיף: אז אם תרשה לי עוד.

מיקי לוי: משפט סיכום, בבקשה.

עופר כסיף: חברי הכנסת, ההחלטה של ממשלת הכיבוש גם נפשעת, גם הזויה, גם מטומטמת וגם מזיקה.

עופר כסיף: איפה העבודה?

עופר כסיף: איפה מרצ?

עופר כסיף: איפה רע"מ?

עופר כסיף: זכרו שכאשר אתם דבקים לכיסאות המיניסטרים, פלסטינים נכבלים לכיסא השב"כ, ובעוד אתם נשענים על כורסת המליאה, פלסטינים מכופפים על כיסאות העינוי כבננה.

מיקי לוי: תודה רבה.

עופר כסיף: בגלל שתיקת

עופר כסיף: כם שלכם אסור יהיה לחשוף זאת, כי החשיפה היא הטרור.

עופר כסיף: תתביישו.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת כסיף.

מיקי לוי: חבר הכנסת רז, בבקשה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חברות וחברי הכנסת, בבואי להתייחס להצעות האי-אמון שנשמעו כאן מצד מפלגות הימין והימין הקיצוני, אני מודה שאני מסוכסך בתוך עצמי, אדוני היושב-ראש.

מוסי רז: לא מדובר בממשלה פשוטה, לא מדובר בממשלה פשוטה בכלל.

מוסי רז: כשאני רואה את מדיניותה של הממשלה בשטחים הכבושים היא איננה ראויה לאמוני.

מוסי רז: לצערי הרב, בשטחים הכבושים נבנות התנחלויות, נכנעים לעבריינים שמשתלטים על שטח ומקימים מאחזים, מאפשרים לקצין להכות פעילי זכויות אדם – ישראלים, במקרה הזה; פעילי זכויות אדם פלסטינים, כלפיהם אומרים דברים אחרים, חמורים יותר – ובשטח המצב הולך – –

משה אבוטבול: – – – מתן כהנא?

מוסי רז: – – בשטח המצב הולך ומידרדר.

משה אבוטבול: השטחים הכבושים – – –

מוסי רז: בשטח המצב הולך ומידרדר, ואני קורא מכאן לשר הביטחון: אנא, התעשת.

מוסי רז: הבטחתם ממשלה 10 מעלות ימינה מהממשלה הקודמת, אבל אי-אפשר ממשלה 20 מעלות ימינה מהממשלה הקודמת.

מוסי רז: אנא התעשת.

מוסי רז: אנא גלה אחריות ואל תגרום לדברים שיסכנו את קיומה של הממשלה הזו.

מוסי רז: אבל לכם אני רוצה להגיד, מהאופוזיציה בימין ובימין הקיצוני: הממשלה הזו, נראה לי שיש סיכוי טוב שתחזיק – –

פטין מולא: – – –

מוסי רז: – – ארבע שנים יותר ממה שאתם רוצים, כי כשאני רואה את חברי השר עיסאווי פריג' – –

קריאות: – – –

מוסי רז: – – יושב כאן ומשתף פעולה עם חברי השר מתן כהנא, אני אומר – –

משה אבוטבול: כן?

מוסי רז: – – אולי שווה לסבול בשביל זה.

פטין מולא: אתה מסכים איתו?

מוסי רז: כשאני רואה את השותפות של יהודים וערבים בקבלת החלטות, אני אומר:

מוסי רז: אולי שווה לסבול – – –

עופר כסיף: למען מה, מוסי?

עופר כסיף: מוסי, למען מה?

פטין מולא: החלטות ממשלה על מה?

מוסי רז: כשאני רואה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף.

קריאות: – – –

עופר כסיף: אתה יודע מה קורה בשטחים.

עופר כסיף: אתה יודע.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, חבר הכנסת כסיף – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

מיקי לוי: – – לא אפשרתי לאף אחד להפריע לך.

עאידה תומא סלימאן: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, מספיק.

מיקי לוי: תודה.

מוסי רז: וכשאני רואה את חבר הכנסת אדלשטיין מציע פה הצעת אי-אמון – אי-אמון כי פתרו בעיה הומניטרית לאנשים; אי-אמון של אופוזיציה אנטי-הומנית שמתנגדת לתנאי חיים בסיסיים של בני אדם – –

משה אבוטבול: כולל חד-פעמיים, כולל שתייה מתוקה – –

מוסי רז: – – שרוצה שאנשים שגרו כאן – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: – – כולל ילדי מעונות.

מוסי רז: – – גרים כאן, ימשיכו לחיות בעבדות – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול.

מוסי רז: – – האי-אמון הזה הוא אחת מההצעות – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן.

מוסי רז: – – אחת מההצעות המתועבות ביותר שהציגו כאן בבית הזה.

מוסי רז: וכשאני רואה גם הישגים של הממשלה בתחום של הסביבה, של המאבק בפשיעה בחברה הערבית, של תוכנית החומש לחברה הערבית – –

פטין מולא: איזה הישגים – – –

עאידה תומא סלימאן: איזה הישגים?

עאידה תומא סלימאן: איזה הישגים?

מוסי רז: – – אז אני יודע שצריך לתת לממשלה הזאת צ'אנס.

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, מספיק.

פטין מולא: – – –

מוסי רז: לו היינו תמימים – – –

פטין מולא: ממשלה שפוגעת בחיילים.

מיקי לוי: חבר הכנסת מולא, די.

פטין מולא: שמעתי.

פטין מולא: ממשלה שפוגעת בחיילים, והוא מגן עליה?

עאידה תומא סלימאן: אתה משווה – – –

מיקי לוי: די, הבנו.

מיקי לוי: נתתי לך קריאת ביניים.

מיקי לוי: מספיק.

פטין מולא: לא, כל הזמן אתה: מולא, החוצה, בלי – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אבל אתה לא יכול – אתה יכול לצאת החוצה, בבקשה, אף אחד לא מחזיק אותך.

משה אבוטבול: לא, לא, תישאר, תישאר, אני לא אישאר פה לבד.

פטין מולא: באמת, אתה כל הזמן מוציא אותי החוצה.

פטין מולא: לא קיבלתי – – –

מיקי לוי: אבל אתה לא יכול, עם כל הכבוד, קריאת ביניים – – –

פטין מולא: אבל אני מעיר הערה.

פטין מולא: זכותי להעיר הערה?

מיקי לוי: חבר הכנסת מולא, קריאת ביניים היא לא נאום של דקה וחצי.

פטין מולא: לא דקה וחצי.

מיקי לוי: מה דעתך?

פטין מולא: לא דקה וחצי, שאלה.

מיקי לוי: תודה.

מוסי רז: לולא הייתה הצעת האי-אמון הזו כל כך מתועבת, לולא היא הייתה כל כך מתועבת, הייתה ראויה מדיניות הממשלה בשטחים הכבושים לקבל לפחות כרטיס צהוב.

מוסי רז: אבל גם את זה היא לא תקבל כשאני זוכר שהאלטרנטיבה היא היורשים האידיאולוגיים של אתם יודעים מי.

פטין מולא: תן לו כרטיס צהוב.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה אבוטבול: תשב קצת עם השר כהנא, תשב איתו קצת, תחליפו דעות, כי אתם – – –

פטין מולא: לא מתואמים, זה בסדר.

מיקי לוי: חבר הכנסת ולדימיר, בבקשה.

משה אבוטבול: תתקרב אליו קצת, מוסי, קצת, קרוב אליו.

משה אבוטבול: תתקרב אליו טיפה, מטר-שניים.

משה אבוטבול: זה דחוף.

משה אבוטבול: אתה מוותר לו בענייני דת – הוא מוותר לך בענייני ימין.

משה אבוטבול: זה מתחלק יפה.

משה אבוטבול: אתה מבין, הוא מוכר לך את הדת – אתה מוכר לו את הימין.

משה אבוטבול: סבבה.

משה אבוטבול: ממשלה אומללה.

ולדימיר בליאק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני חייב לציין כי אני מקשיב בעצב רב לנאומים המתלהמים – –

מאי גולן: עוד פעם מתלהמים?

ולדימיר בליאק: – – של חברי האופוזיציה, לטענות ההזויות, לסילופים ולשקרים, ואין ברירה אלא להגיע למסקנה המתבקשת: כפי שהייתם מנותקים בקואליציה ככה אתם מנותקים גם באופוזיציה.

ולדימיר בליאק: אתמול בשעות הלילה ועדת הכספים סיימה את העבודה על סעיפי חוק ההסדרים.

ולדימיר בליאק: השקענו מאות רבות של שעות בעבודה מאומצת ומקצועית.

ולדימיר בליאק: אגב, חלק מחברי האופוזיציה היו חלק אינטגרלי וחשוב מהתהליך הזה, רק חבל שמדובר בחלק מאוד קטן.

ולדימיר בליאק: הבאנו רפורמות אדירות ואמיצות; העלינו את התשואה של קרנות הפנסיה תוך חיסכון של מיליארדים לתקציב המדינה, מה שיאפשר בעתיד להגדיל את ההקצבות לשירותים החברתיים; העלינו את קצבת השלמת הכנסה לקשישים הכי עניים; קידמנו תוכנית מקיפה לעידוד שכירות ארוכת טווח במטרה ליצור שוק דיור מקביל להשכרה.

ולדימיר בליאק: תוכנית מס הגודש תאפשר להגדיל השקעות בתחבורה הציבורית וגם סוף-סוף להתחיל לטפל בקטסטרופה התחבורתית באזור גוש דן.

ולדימיר בליאק: בוועדת הרפורמות קידמנו את פרויקט המטרו הגדול בתולדות המדינה, וגם את רפורמת הכשרות, שתשים סוף למונופול של הרבנות הראשית.

משה אבוטבול: במדינת תל אביב.

משה אבוטבול: במדינת תל אביב.

ולדימיר בליאק: בוועדת הכלכלה הבאנו את רפורמת היבוא הגדולה.

ולדימיר בליאק: כן, בממשלות הקודמות דיברו עליה לא מעט, כמעט עשר שנים, דיברו ודיברו – אנחנו באנו וקידמנו אותה, כמו גם את הרפורמה ברגולציה וברישוי העסקים.

ולדימיר בליאק: גם בשאר הוועדות נעשתה עבודה אדירה: בחינוך, בבריאות, בעבודה ורווחה, בחוץ ובביטחון.

ולדימיר בליאק: כל מה שאני מונה עכשיו נעשה בחודשיים האחרונים, בחודשיים בלבד.

ולדימיר בליאק: אגב, ידענו לומר גם לא לאוצר במקומות שסברנו כי החוקים לא מוכנים או לא מבושלים מספיק, כמו במיסוי שותפויות או במיסוי שירותים דיגיטליים, כי באנו לעבוד, וגם לאחר אישור התקציב אנו נמשיך באותו קצב ובאותה נחישות לעבוד ולפעול למען האזרחים שלנו – –

משה אבוטבול: לעבוד על מי?

ולדימיר בליאק: – – למען האינטרס הציבורי – –

פטין מולא: לעבוד על מה?

משה אבוטבול: לעבוד על מי?

משה אבוטבול: לעבוד על מי, ולדימיר?

ולדימיר בליאק: – – למען הורדת יוקר המחיה, למען פתרון משבר הדיור, למען הדור הוותיק.

משה אבוטבול: כן, כן.

ולדימיר בליאק: יש לנו הרבה עבודה, חברים.

ולדימיר בליאק: יותר מדי תחומים הוזנחו כאן בעשור האחרון, אבל אנחנו נתקן צעד אחר צעד, נגיע לתוצאות, וכל יום נוכיח לבוחרים שלנו כי אנחנו עובדים בשבילם וראויים לאמון שלהם.

פטין מולא: זה לא יחזיק לכם מעמד.

ולדימיר בליאק: באנו לשנות.

ולדימיר בליאק: רק התחלנו.

ולדימיר בליאק: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה אבוטבול: ההתחלה תהיה מהירה.

משה אבוטבול: עוד קצת, עוד קצת, אתם ממאיסים את עצמכם על הציבור.

מיקי לוי: השר כהנא, בבקשה.

משה אבוטבול: הציבור יבעט בכם בראש, חכה-חכה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, פעם שביעית אני קורא לך, ואפילו לא פעם אחת אני – – –

קריאה: לא עושה כלום, הבן אדם.

קריאה: מה הוא אומר?

קריאה: סך הכול מעיר לו.

משה אבוטבול: תראה כמה אני – – –

מיקי לוי: אפשר קריאות ביניים, אי-אפשר לנאום מהמקום.

משה אבוטבול: שינוי חל בי לטובה.

משה אבוטבול: מאז הממשלה הזאת תראה איך השתניתי לטובה.

סימון דוידסון: אבל למה לדבר בצורה כזאת?

סימון דוידסון: מה זה הסלנג הזה?

סימון דוידסון: מה זה הדיבור הזה?

סימון דוידסון: אתה יושב בכנסת ישראל ואומר – – – מה זה?

סימון דוידסון: מה זה הדיבור הזה?

מיקי לוי: חבר הכנסת דוידסון, תודה.

משה אבוטבול: תשנה את הסגנון.

משה אבוטבול: למה יבעט – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, תודה.

מיקי לוי: די.

סימון דוידסון: אבל למה לדבר ככה?

מיקי לוי: חבר הכנסת דוידסון.

מיקי לוי: שירלי, אני אסתדר.

דוד אמסלם: הגזען הזה, תשמע איך הוא דיבר בוועדת הכספים אליי.

ולדימיר בליאק: אתה מדבר?

ולדימיר בליאק: אתה מדבר?

מיקי לוי: חבר הכנסת בליאק, תודה.

דוד אמסלם: גזען מתנשא.

דוד אמסלם: תתבייש לך.

דוד אמסלם: בושה.

ולדימיר בליאק: אתה מדבר?

מיקי לוי: חבר הכנסת בליאק, עזוב, נו.

גלית דיסטל אטבריאן: איך שהם דיברו לדודי היה ממש מזעזע, היה ממש משפיל.

גלית דיסטל אטבריאן: לא לעניין.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, תודה.

דוד אמסלם: גם בורים ועמי ארצות וגם – – – איזה פח אשפה.

דוד אמסלם: תתבייש.

דוד אמסלם: ורק אתמול באת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מבקש שקט במליאה.

מיקי לוי: השר מתן כהנא, בבקשה.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני שואל את עצמי, את חבריי שתוקפים את תוכנית הכשרות שלי: על מה יצא קצפכם?

מתן כהנא: מה אתם כל כך כועסים על תוכנית הכשרות, שבאה לרפא את מערך הכשרות של מדינת ישראל אחרי הזנחה של שנים?

מתן כהנא: שנים של הזנחה.

משה אבוטבול: הרב שמואל אליהו: הקול קול שמאל והידיים ידי ימינה.

משה אבוטבול: הרב שמואל אליהו.

מתן כהנא: שנים של הזנחה, חבר הכנסת – – –

משה אבוטבול: יש לך הפגנה מול הבית, לך תפזר אותה.

משה אבוטבול: יש הפגנה מול הבית שלך בבית גמליאל, לך תפזר אותה.

מתן כהנא: חבל שהם לא מתאמים את ההפגנות איתי, לפחות הייתי מגיע לשם.

משה אבוטבול: למה, באים אליך?

משה אבוטבול: מישהו בא אליך בכלל?

מתן כהנא: חבל, חבל שהם לא מתאמים את ההפגנות.

משה אבוטבול: עושים לך הפגנות כי יודעים שאתם לא שווים.

מתן כהנא: אבל אני שואל אותך, חבר הכנסת אבוטבול – – –

משה אבוטבול: הרב שמואל אליהו: הקול קול ימינה, הידיים ידי השמאל.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, אמרתי לך שאתה נואם ולא קורא איזו קריאת ביניים, אז בבקשה.

משה אבוטבול: אני רק הקראתי תגובות.

משה אבוטבול: זה הרב שמואל אליהו.

מיקי לוי: כשעמדת בדוכן לא נתתי להפריע לך.

מיקי לוי: בבקשה.

משה אבוטבול: אני אצא אם זו בעיה.

משה אבוטבול: אני אומר לך – – –

מתן כהנא: לא, אל תצא, אל תצא.

מתן כהנא: יש לי כמה שאלות אליך.

משה אבוטבול: מיקי, אבל זה הרב שלו, זה הרב שלו.

מתן כהנא: מי הרב שלי?

משה אבוטבול: אני מצטט את הרב שלו.

מתן כהנא: מי הרב שלי, חבר הכנסת אבוטבול?

משה אבוטבול: יש לך רבנים בכלל?

מתן כהנא: יש לי הרבה רבנים, חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: אין לך רבנים.

משה אבוטבול: הרב שמואל אליהו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, קריאה ראשונה.

מתן כהנא: אני שואל אותך, חבר הכנסת אבוטבול.

מתן כהנא: תגיד, כשבית מטבחיים בנהרייה מכר טרפות לכל אזור הצפון, צעקתם פה?

משה אבוטבול: צעקנו, מחינו ומטפלים.

מתן כהנא: מישהו פצה את פיו?

משה אבוטבול: איתך יהיה יותר גרוע, יהיה פי אלף איתך, פי אלף יהיה איתך.

משה אבוטבול: איתך יהיה פי אלף גרוע.

משה אבוטבול: אתה תקשיב לרבנים שלך.

מתן כהנא: מישהו פצה את פיו?

מתן כהנא: לא אמרתם כלום.

מתן כהנא: כל הצפון אכל נבלות וטרפות.

משה אבוטבול: הוא שואל אותי, אדוני היושב-ראש.

משה אבוטבול: הוא שואל אותי – אני עונה לו.

מתן כהנא: אבל אצלך דממה, קול דממה דקה.

משה אבוטבול: אין לך רבנים אפילו.

מתן כהנא: תגיד, חבר הכנסת אבוטבול, כש-39 בתי עסק בחיפה – –

משה אבוטבול: שום רב לא איתך.

משה אבוטבול: כבר לא סופרים אותך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, אתה בשנייה.

מתן כהנא: – – 39 בתי עסק בחיפה מכרו בשר לא כשר – לא, אל תוציא אותו, אל תוציא אותו, אדוני היושב-ראש.

משה אבוטבול: הרב היחידי שאיתך הוא פה.

משה אבוטבול: זה הרב היחידי.

משה אבוטבול: אתה רואה אותו שם?

משה אבוטבול: הוא הרב היחידי שאוהב אותך.

משה אבוטבול: כל השאר לא אוחזים ממך.

מתן כהנא: אתה רוצה להמשיך לזלזל ברבני הציונות הדתית?

מתן כהנא: אתה תמשיך לזלזל.

מתן כהנא: הרי ראינו מה היה בעלון שלכם בשבת.

מתן כהנא: ראינו את העלון האחרון שלכם בשבת, איך אתם מדברים לרבנים.

משה אבוטבול: לך.

משה אבוטבול: בבקשה, לך אליו – – –

מתן כהנא: תתבייש, איך אתם מדברים לרבנים.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: אני מבקש, חבר הכנסת – השר כהנא, בבקשה, דבר באופן כללי, לא לחבר הכנסת.

מיקי לוי: תודה.

מתן כהנא: 39 בתי עסק בחיפה מכרו בשר לא כשר, לא ניקו מחרקים – –

משה אבוטבול: אתה עכשיו תכפיל את זה.

מתן כהנא: – – מכרו יין נסך – קול דממה דקה, אין קול ואין עונה.

מתן כהנא: שקט.

משה אבוטבול: הכול בשביל צהר, שצהר יוכלו להכניס יד לכיס.

מתן כהנא: כשלבסיסי צה"ל הגיע בשר עם חלקים של סרטנים באישור הרבנות הראשית לישראל שמענו משהו?

מתן כהנא: כלום לא שמענו.

מתן כהנא: כלום.

משה אבוטבול: צהר.

משה אבוטבול: צהר תעשה לתיבה.

משה אבוטבול: צהר.

משה אבוטבול: צהר, צהר.

מתן כהנא: שום דבר.

מתן כהנא: אנשים אוכלים טרפות – אין צפצוף.

מתן כהנא: רבני ערים הפכו את הכשרות לביזנס המשפחתי שלהם – –

משה אבוטבול: אבל הינה, הרב שמואל אליהו, רב עיר, אומר לך לא.

מתן כהנא: – – זה מעסיק את הבן של ההוא וזה מעסיק את הבן של ההוא.

מיקי לוי: אזהרה לפני קריאה שלישית.

מיקי לוי: בבקשה, אתה מהמקום, אתה נואם מהמקום.

משה אבוטבול: תגיד לו שיסתכל על הרב שלו ושיעזוב אותי.

מתן כהנא: כל אחד מעסיק את הבן של השני.

משה אבוטבול: לך אליו, לרב.

מתן כהנא: צעקתם?

מתן כהנא: אמרתם משהו על מה שקורה בכשרות?

מתן כהנא: קול דממה דקה.

משה אבוטבול: לך תשאל את הרב.

מתן כהנא: כשהסתבר ש-35%, רק 35% מהמשגיחים בארץ יש להם הכשרה להשגחה, אמרתם משהו?

משה אבוטבול: הרב שמואל אליהו פוסל אותך.

מתן כהנא: יש ערים בארץ שיש בהן רק 10% מהמשגיחים עם רמת כשרות, רק 17%.

משה אבוטבול: לא נשכח ולא נסלח.

משה אבוטבול: לא נשכח ולא נסלח – – –

מתן כהנא: 25% מהמשגיחים בכלל למדו מה זה להיות משגיח.

מתן כהנא: אמרתם משהו?

מתן כהנא: כלום.

מתן כהנא: כלום.

מתן כהנא: שקט, דממה.

משה אבוטבול: אתה תמשיך לרמות.

מתן כהנא: כש-95% מהמשגיחים הועסקו על ידי בית העסק שלהם, זה הפריע לכם?

משה אבוטבול: לך לליברמן, ליברמן ייתן לך הכשר.

מתן כהנא: לא אמרתם כלום.

מתן כהנא: כלום לא אמרתם.

משה אבוטבול: לך לליברמן, ליברמן ייתן לך הכשר.

משה אבוטבול: אתה והוא אותו דבר.

מתן כהנא: כשבעיר חיפה זייפו תעודות כשרות, אמרת משהו?

משה אבוטבול: על מי אתה עובד?

משה אבוטבול: על מי אתה עובד?

מתן כהנא: לא אמרת כלום.

מתן כהנא: מה מפריע לך? מה?

מתן כהנא: הכשרות מפריעה לך?

משה אבוטבול: הרב שמואל אליהו אמר:

משה אבוטבול: הקול קול שמאל והידיים ידי ימינה.

מתן כהנא: אם הכשרות הייתה מפריעה לך היית מוחה כבר אלף פעמים קודם, אבל לא הכשרות מפריעה לך.

משה אבוטבול: הידיים ידי ימינה.

מתן כהנא: מפריע לך שבא שר שעושה את העבודה.

משה אבוטבול: לא מפריע לי, מפריע לרב שמואל אליהו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, מספיק.

מתן כהנא: כשהסתבר בדוחות פנימיים של הרבנות שמפקחים באים, נמצאים דקה בבית עסק ואחרי זה גובים מאות שקלים, זה הפריע לך?

מתן כהנא: אמרת משהו?

מתן כהנא: לא אמרת כלום, לא פצית את הפה שלך, כי לא הכשרות מפריעה לך, לא לך ולא לחברים שלך.

משה אבוטבול: כבוד ושלטון, בשביל כבוד ושלטון.

משה אבוטבול: הוא אומר עליך שבשביל כבוד ושלטון אתה עושה את זה.

משה אבוטבול: כבוד ושלטון – הרב שלך, הרב שמואל אליהו.

משה אבוטבול: תתבייש לך.

משה אבוטבול: של מעליך מעל רגליך כשאתה מדבר נגדו.

משה אבוטבול: חוצפה.

מיקי לוי: השר כהנא, רק שנייה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, באמת, אני מגלה סבלנות.

מיקי לוי: בבקשה.

משה אבוטבול: הוא מדבר נגד רבנים.

מיקי לוי: בבקשה ממך, תפסיק לנאום מהמקום.

מיקי לוי: תודה.

מתן כהנא: יש לי הרבה מאוד כבוד והערכה לרב שמואל אליהו, אבל אני לא זוכר שהוא הרב שלי, אז אתה יכול להמשיך ולצעוק בגרון ניחר את מה שהרב שמואל אליהו כתב.

מתן כהנא: יש לי הרבה כבוד אליו, הרבה מאוד כבוד אליו, אבל הוא בפירוש לא הרב שלי.

קריאה: משה, אין לו רב בכלל.

משה אבוטבול: תשים בפח, בפח תשים.

מתן כהנא: חבל שאתה קורע את מה שהרב שמואל אליהו אמר.

מתן כהנא: ככה אתה מתנהג למה שרבנים אומרים?

משה אבוטבול: – – – גדול.

משה אבוטבול: לך לרב שלך פה, הינה, הרב פה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, עוד שנייה אני מוציא אותך.

מיקי לוי: אני כבר לא יכול.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: תודה.

מתן כהנא: תגיד – – –

משה אבוטבול: אל תדבר אליי.

משה אבוטבול: אם אתה תדבר אליי אני אענה לך.

משה אבוטבול: שלא ידבר אליי.

משה אבוטבול: דבר לרב שלך.

מתן כהנא: כשיסתבר – לא מדבר אליך.

מתן כהנא: תגיד – – –

משה אבוטבול: לך לרב שלך, אל תדבר אליי – – –

מתן כהנא: כשהסתבר שמפקחים שמשגיחים עובדים גם כמפקחים וגם כמשגיחים, אמרת משהו?

משה אבוטבול: לך לרב שלך – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, אני קורא אותך קריאה שלישית.

מתן כהנא: לא אמרת כלום.

משה אבוטבול: הוא מדבר אליי.

משה אבוטבול: אני לא רוצה שידבר איתי.

מתן כהנא: כי לא הכשרות מפריעה לך.

מתן כהנא: לא הכשרות.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, החוצה.

מיקי לוי: תודה.

משה אבוטבול: שלא ידבר איתי, שידבר לרב שלו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, החוצה.

מיקי לוי: תודה.

אוריאל בוסו: הוא מתגרה בו, הוא מדבר אליו.

משה אבוטבול: הוא עוד לא אמר.

משה אבוטבול: אמרת לצאת?

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, אתה תיכנס רק להצבעות.

מיקי לוי: בבקשה החוצה.

משה אבוטבול: אין בעיות, אני איכנס.

משה אבוטבול: יאללה, הינה הרב שלך, לך אליו.

משה אבוטבול: קריב, קריב.

משה אבוטבול: (חבר הכנסת משה אבוטבול יוצא מאולם המליאה.)

מתן כהנא: כשהסתבר שראש אגף כשרות חו"ל לקח שוחד, אמרתם משהו?

מתן כהנא: צפצפתם?

מתן כהנא: לא אמרתם כלום, כי לא הכשרות חשובה לכם.

מתן כהנא: כשכל רב מקומי עושה מה שבראש שלו בעניין כשרות, מחליט על סטנדרטים של כשרות כמו שהוא בוחר, אמרתם משהו?

מתן כהנא: לא אמרתם כלום, כי לא הכשרות מעניינת אתכם.

מתן כהנא: עכשיו אני אשאל אותך: ב-33 ערים אין רב ראשי.

מתן כהנא: ב-33 ערים אין רב ראשי.

מתן כהנא: אמרתם משהו למי שהיה שר הדתות לפניי?

מתן כהנא: אמרתם לו שזה לא הגיוני שאין רב ב-33 ערים או שזה לא מפריע לכם?

מתן כהנא: כי לא אכפת לכם.

מתן כהנא: רק פוליטיקה קטנה מזיזה לכם.

מתן כהנא: ב-33 ערים אין רב.

מתן כהנא: מי נותן כשרות בערים האלה?

מתן כהנא: מי נותן כשרות בערים?

מתן כהנא: ישב בוועדה של חברתי יוליה מלינובסקי רב של אחת הערים ואמר שלא יכול להיות שרב נותן כשרות בעיר אחרת.

מתן כהנא: שאלה אותו חברת הכנסת מלינובסקי: תגיד, כבוד הרב, האם אתה לא נותן כשרות בעיר אחרת?

מתן כהנא: אז מה הוא אמר?

מיכאל מלכיאלי: זה לא מה שהיה.

מתן כהנא: הוא אמר: כן, אבל הרבנות הראשית רימתה אותי.

מיכאל מלכיאלי: זה לא מה שהיה.

מיכאל מלכיאלי: זה לא מה שהיה.

מתן כהנא: כלומר מצד העניין, מצד העניין, אין בעיה לתת כשרות בעיר אחרת.

מיכאל מלכיאלי: זה לא מה שהיה שם.

מתן כהנא: אז בוא תגיד לנו מה היה שם.

מיכאל מלכיאלי: זה לא מה שהיה שם.

מתן כהנא: היה סרטון, יצא סרטון, וזה מה שהיה בסרט.

מיכאל מלכיאלי: לא.

מיכאל מלכיאלי: ראית חצי סרטון.

מתן כהנא: מה שמסתבר – א.

מתן כהנא: מסתבר שלא מפריע לכם שב-33 ערים אין רב.

מיכאל מלכיאלי: – – – אתה רוצה להקשיב?

מתן כהנא: למה לא מחיתם על זה?

מיכאל מלכיאלי: אתה רוצה להקשיב?

מתן כהנא: למה אתה, חבר הכנסת, לא מחית על זה שב-33 ערים אין רב?

מתן כהנא: זה לא מפריע לך? זה לא מפריע לך?

מיכאל מלכיאלי: – – – זה לא נכון.

אוריאל בוסו: – – –

מתן כהנא: זה לא נכון שב-33 ערים אין רב?

אוריאל בוסו: למה למנות רב אם בסוף אתה מקעקע אותם?

מתן כהנא: אפשר לרדת?

מתן כהנא: רגע, יש לי עוד הרבה מה להגיד.

דוד אמסלם: מה עניין שמיטה להר סיני?

דוד אמסלם: אז נגיד שאתה צודק.

דוד אמסלם: אז מה זה קשור?

מתן כהנא: כי יש טענה – אני אסביר לך בדיוק.

דוד אמסלם: – – – שם לי רפורמים – – – בשביל זה אתה הולך להתייעץ עם הרב הרפורמי?

מתן כהנא: אני אסביר לך בדיוק.

דוד אמסלם: אז תמנה רבנים.

מתן כהנא: בתוכנית שלי רבני ערים יכולים לתת כשרות בעיר אחרת.

מתן כהנא: באו אנשים, באו רבנים ואמרו: אי-אפשר לתת כשרות בעיר אחרת.

מתן כהנא: אבל מה מסתבר?

מתן כהנא: שאפשר, כי ב-33 ערים רב מעיר אחרת נותן כשרות.

מתן כהנא: זאת המציאות כבר היום.

מתן כהנא: זאת המציאות כבר היום.

אוריאל בוסו: – – – לעיר אחרת?

מתן כהנא: היה חבר כנסת ממפלגת תקומה שבאחד הדיונים בוועדה אמר שהוא לעולם לא יאכל מכשרות צהר, כי זאת כשרות שהשיקולים הכלכליים הם שמניעים אותה.

מתן כהנא: ואני שואל אתכם פה, חבריי חברי הכנסת שאוכלים כשר: האם אתם מקפידים לא לאכול אף פעם מוצר שמגיע מחו"ל?

מתן כהנא: כי אני רוצה להסביר לכם משהו: כל פעם שאתם מכניסים לפה שלכם מוצר כשר שמגיע מחו"ל, מי שנותן לו את הכשרות זה תאגיד עסקי שמרוויח כסף על זה שהוא נותן כשרות, וזה באישור הרבנות לישראל.

מתן כהנא: כשבית יוסף נותן כשרות לפטריות שמיוצרות בתאילנד, וכשהעדה החרדית נותנת כשרות לאטריות שמיוצרות בפרו, וכשעוד כשרות נותנת כשרות לדגים מפרו, זאת כשרות של תאגידים שמרוויחים כסף על זה שהם נותנים כשרות.

מתן כהנא: אז כל מי שטוען שהוא לא מוכן לאכול אוכל שתאגיד עסקי נותן לו כשרות, אני ממליץ לו כבר עכשיו להפסיק לאכול אוכל מיובא שכתוב עליו "באישור הרבנות הראשית לישראל".

מתן כהנא: עוד שאלה: האם מישהו כאן יודע כמה מפקחים יש לרבנות הראשית לישראל על כל האוכל שמיובא מחו"ל?

מתן כהנא: עשרות מדינות, מאות מפעלים, עשרות אלפי מוצרים – כמה מפקחים?

מתן כהנא: תשובה: שני מפקחים.

מתן כהנא: שני מפקחים ברבנות הראשית לישראל מפקחים על עשרות מדינות, מאות מפעלים ועשרות אלפי מוצרים.

מתן כהנא: כל מי שאוכל את אחד המוצרים האלה אוכל מוצר שתאגיד עסקי שמרוויח כסף על זה שהוא נותן כשרות נותן את הכשרות למוצר הזה.

מתן כהנא: ואתם באים ואומרים לי שכשאנחנו נקים פה בישראל מערך כשרות של רבנים ישראלים שהוכשרו ולמדו בישראל, שקיבלו את תעודת הרבנות שלהם מהרבנות הראשית לישראל, ייתנו כשרות בישראל עם גוף פיקוח חזק שהתוכנית שלי מקימה, עם סטנדרטים קבועים ואחידים, פה, במרחק של 250 ק"מ מכאן – את זה אי-אפשר.

מתן כהנא: אבל בחו"ל, במרחק של אלפי מיילים מכאן, עם שני מפקחים – זה בסדר, תמשיכו לאכול חופשי-חופשי.

מתן כהנא: תאכלו פטריות בהשגחת בית יוסף שמיוצרות בתאילנד עם שני מפקחים שמגיעים לשם פעם ב-30 שנה.

מתן כהנא: זה מה שקורה.

מתן כהנא: אז לאותו חבר כנסת ממפלגת תקומה אני מציע: אל תאכל יותר מזון שמיובא מחו"ל אם אתה לא רוצה לאכול מזון שמי שנותן לו כשרות זה גוף עסקי כלכלי.

מתן כהנא: נוכח המצב הזה לא יכולתי לעמוד מנגד, לא יכולתי להישאר אדיש להזנחה של שנים של מערך הכשרות – שנים שהתעלמו מדוחות פנימיים של הרבנות; שנים שהתעלמו מדוחות של מבקר המדינה; שנים שהתעלמו מפסקי דין של בג"ץ – –

אוריאל בוסו: – – – מה יש לך?

מתן כהנא: – – דרדרו את מצב הכשרות לעברי פי פחת.

מתן כהנא: לא יכולתי להישאר יותר אדיש לדבר הזה, והבאנו תוכנית לשיפור מערך הכשרות, ולשמחתי, היא גם באה לוועדה של חברתי חברת הכנסת יוליה מלינובסקי והיא עוד שיפרה את התוכנית הזאת מעבר למה שאנחנו הבאנו.

מתן כהנא: על כך מגיע לה תודה רבה.

מתן כהנא: התוכנית הזאת, דבר ראשון, נותנת לרבנות כוח שמעולם לא היה לה.

מתן כהנא: יש כאלה שיאהבו את זה, יש כאלה שלא, אבל זאת עובדה.

מתן כהנא: לראשונה הרבנות הופכת לרגולטור.

מתן כהנא: לא כל רב יוכל לעשות לעצמו דין וחשבון ולהחליט מה זה כשרות; הרבנות תקבע מה זה כשרות.

מתן כהנא: הרבנות תהיה גם זאת שמפקחת על נתינת הכשרות, פיקוח עם שיניים, פיקוח עם סמכויות, פיקוח עם סנקציות.

מתן כהנא: אם היום כל רב עושה דין לעצמו, בהמשך הוא יהיה מחויב לסטנדרט של הרבנות, או לכל הפחות לסטנדרט ששלושה רבני עיר קובעים, לא כל אחד מה שהוא רוצה.

מתן כהנא: אנחנו נעצור את כפל הכשרויות.

מתן כהנא: ייגמר הסיפור הזה שמסעדות, עסקים, אולמות ומלונות – כל אחד צריך לקחת כמה כשרויות.

מתן כהנא: כל אחד יוכל לבחור לעצמו את הכשרות שעליה הוא סומך, את הכשרות שמרב הלקוחות שלו רוצים שתהיה; לשלם פעם אחת לגוף כשרות, לא לשלם לכמה גופי כשרות.

מתן כהנא: הדבר היפה זה שגם על הבד"צים האלה יהיה עכשיו פיקוח – דבר שעד היום לא היה.

מתן כהנא: לשמחתי, כחלק מהתוכנית הזאת אנחנו גם מורידים את הביורוקרטיה של ייבוא מזון כשר לארץ.

מתן כהנא: גופי כשרות שיוכרו על ידי הרבנות כגופי כשרות רשמיים, מי שייבא את המוצרים של הכשרויות האלה יוכל לייבא אותם בלי כל הביורוקרטיה הנלווית לדבר הזה.

מתן כהנא: זאת בשורה ענקית לכל המשק הישראלי ובשורה ענקית לכל מי שצורך כשרות במדינת ישראל.

מתן כהנא: אני שמח להגיד שבמהלך העבודה בוועדה הייתה הקשבה רבה לכל מי שבא בצורה עניינית לתת הערות ענייניות.

מתן כהנא: אפילו קראתי הבוקר כותרת של חבר הכנסת מרגי שמכה על חטא שהוא שיתף פעולה בוועדה עם התוכנית הזאת, ואולי בזכות ההערות שלו התוכנית הזאת גם תצליח.

מתן כהנא: אז פשוט כואב לשמוע שחברי כנסת מצטערים על זה שהכשרות תהיה טובה יותר במדינת ישראל.

מתן כהנא: פשוט לא ייאמן שזה המצב.

מתן כהנא: אז אני שואל אתכם פה: אל מול כל הקטסטרופות שהזכרתי קודם במערך הכשרות, אל מול כל הדברים האלה, נשארתם אילמים, לא פציתם פה, לא אמרתם כלום אל מול השחתת מערכת הכשרות.

מתן כהנא: לא אמרתם כלום.

מתן כהנא: גם כשידעתם, גם כשידעתם כמה המערכת חולה, גם כשידעתם שמוכרים בארץ נבלות וטרפות, גם כשידעתם שרבנים הופכים את הכשרות לעסק משפחתי של עצמם, גם כשידעתם שעובדים משגיחים בלי הכשרה, בלי השתלמויות, בלי ידע – גם כשידעתם את הדברים האלה לא אמרתם כלום.

מתן כהנא: גם כשידעתם שהכשרות בעיר חיפה נמצאת במצב קטסטרופלי לא אמרתם כלום.

מאי גולן: לא אמרתם כלום.

מאי גולן: לא אמרתם כלום.

מתן כהנא: חברת הכנסת גולן, את רוצה להגיד משהו?

יוראי להב-הרצנו: אנחנו פה, אתה כיסא מעלינו ואתה אומר לנו: לא אמרתם כלום.

מאי גולן: גם ככה אתה גבוה.

מתן כהנא: גם כשאתם ידעתם שמערכת הכשרות בקריסה לא אמרתם כלום.

מתן כהנא: ועכשיו, כשסוף-סוף מגיע שר שבא לתקן את מערכת הכשרות, כשסוף-סוף מגיע שר שאכפת לו ממערכת הכשרות, כשסוף-סוף מגיע שר שמחזק את הרבנות הראשית – ועל הדרך אני גם שמח לשמוע שחבריי החרדים פה בכנסת נלחמים על כבודה של הרבנות הראשית; רק בשביל זה היה שווה לשמוע את חבריי חברי הכנסת מהסיעות החרדיות, נלחמים מלחמת חורמה על כבודה של הרבנות הראשית.

מתן כהנא: לו בשביל זה התוכנית הזאת כדאית.

מתן כהנא: לראות אתכם מגיעים לוועדות ונלחמים על כבודה של הרבנות הראשית – ימות המשיח הגיעו.

מתן כהנא: אבל זה לא מספיק, כי איפה הייתם בכל השנים האחרונות?

יעקב ליצמן: – – –

מתן כהנא: איפה היית?

מתן כהנא: איפה היית כשידעת שבחיפה 39 מסעדות מוכרות בשר טרף?

מתן כהנא: איפה היית אז?

מתן כהנא: למה אז לא צעקת?

מתן כהנא: למה אז לא צעקת על שר הדתות?

מתן כהנא: למה כשבנהריה בית מטבחיים מכר בשר טרף לכל הצפון – – –

חיים כץ: מתן, בחיפה, במסעדות, הבשר טעים?

מתן כהנא: מה הקשר?

חיים כץ: אני שואל.

מתן כהנא: לא יודע, לא אכלתי, זה לא כשר.

מיכאל מלכיאלי: אין להן כשרות.

מיכאל מלכיאלי: אחרי הרפורמה של הכשרות תהיה להן – – –

מתן כהנא: חבר הכנסת מלכיאלי, אתה יודע היטב שאחרי התוכנית הזו יותר מקומות בארץ יהיו כשרים.

מתן כהנא: יותר מקומות בארץ יהיו כשרים, ומה שכשר יהיה יותר כשר.

מתן כהנא: שנינו יודעים את זה, אתה יודע את זה.

מיכאל מלכיאלי: אתה לא מאמין בזה – – –

מתן כהנא: אני מאמין בזה בכל נימי ליבי ונשמתי.

מתן כהנא: מה זה?

מיכאל מלכיאלי: – – –

מתן כהנא: מה זה?

מיכאל מלכיאלי: אילוצים קואליציוניים.

מיכאל מלכיאלי: אלקין רוצה – – – וליברמן רוצה – – –

מתן כהנא: רגע, רגע, רגע.

מתן כהנא: רגע, רגע, רגע.

מתן כהנא: בואו נפריך אחת ולתמיד את הקשקוש הזה של אילוצים קואליציוניים, חבר הכנסת מלכיאלי.

מתן כהנא: בוא, חבר הכנסת מלכיאלי, הרמת לי להנחתה, בוא תקשיב.

מתן כהנא: אני מזמין אותך לקרוא את ההסכמים הקואליציוניים ולגלות שבהסכמים הקואליציוניים הדרישה היא לאפשר לרבני ערים לתת כשרות גם בערים אחרות.

מתן כהנא: בתוך תוכנית הכשרות שלי יש משפט אחד שמטפל גם בזה, ואכן, בעזרת השר, יום לאחר ההצבעה על חוק ההסדרים, יום לאחר העברת התקציב, רבני ערים יוכלו לתת כשרות גם בערים אחרות.

מתן כהנא: ואתם יודעים מה?

מתן כהנא: אני חושב שרב שהוא בטוח בעצמו, רב שיודע שמערכת הכשרות שלו היא טובה, רב שיודע שהכשרות שלו היא איכותית, רב שיודע שהמשגיחים שלו פועלים בנאמנות, רב שיודע שהמפקחים שלו עושים עבודה טובה – רב כזה, אין לו מה לחשוש.

מתן כהנא: הרי זו תחרות, ואם הרב המקומי הוא כל כך טוב, אז אף אחד לא יבוא וינסה לתת כשרות במקום שלו.

מתן כהנא: אבל אם הרב המקומי עושה עבודה לא טובה, אם רב מקומי מעסיק מקורבים, אם רב מקומי מעסיק בני משפחה, אם רב מקומי מעסיק משגיחים שהם גם מפקחים, אם רב מקומי, למרות שהוא יודע שיש בעיות כשרות, לא פועל – אם כל הדברים האלה, אז יבוא רב מעיר אחרת וייתן שם כשרות, והכשרות תהיה במצב יותר טוב.

מתן כהנא: זאת התוכנית, זה מה שחשוב בתוכנית הזו.

אורי מקלב: משעמם, משעמם – – –

מתן כהנא: חבר הכנסת מקלב, אני רוצה להודות לך.

מתן כהנא: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, אני רוצה לנצל את ההזדמנות להודות לך באופן אישי – להודות לך באופן אישי על התרומה שלך בוועדה.

מתן כהנא: חבר הכנסת מקלב היה אחד מאלה שהגיעו ונתנו הערות טובות, הערות בונות, הערות ענייניות.

מתן כהנא: לשמחתי, חברתי חברת הכנסת מלינובסקי הקשיבה ברוב קשב למי שנתן הערות טובות וענייניות, ובזכות חבר הכנסת מקלב התוכנית הזאת תהיה תוכנית טובה יותר, תוכנית ישימה יותר, תוכנית שבעזרת השם תשפר את רמת הכשרות במדינת ישראל.

מתן כהנא: אבל אני שואל את עצמי למה כל כך התנגדתם מלכתחילה לתוכנית הזו, מה כל כך עצבן אתכם בתוכנית הזו.

מתן כהנא: האם בפועל מה שכל כך הרגיז אתכם זה שפשוט מה שחשבתם ששלכם בטאבו פתאום כבר לא?

מתן כהנא: מה שחשבתם שבשליטת

מתן כהנא: כם הבלעדית – התרגלתם שכל מה שקשור ביחסי דת ומדינה, התרגלתם שכל מה שקשור בשירותי הדת, רשום על שמכם בטאבו ורק אתם תעשו שם מה שאתם רוצים; רק אתם תמשיכו לפעול שם בצורה כמו שפעלתם עד היום; רק אתם תמשיכו במלחמה חסרת התוחלת על הסטטוס קוו – –

אוריאל בוסו: הכותל הרפורמי על שמך – – –

מתן כהנא: – – רק אתם תעשו את הדברים האלה – זה מה שחשבתם.

מתן כהנא: אבל אז הדברים השתנו והגיעה ממשלה חדשה, ממשלה שבאה לעבוד, והגיע שר לשירותי דת שעושה את הדברים האלה, מלֻווה על ידי רבנים גדולים, על ידי אנשי הלכה מובהקים עם כתפיים הלכתיות רחבות, לא האנשים שהתרגלתם שאיתם מתייעצים, אבל רבנים גדולים מאוד, ראשי ישיבות עצומים, שאיתם אנחנו מתייעצים ולהם אנחנו מקשיבים ואיתם אנחנו בונים את התוכנית הזו.

מתן כהנא: אני מבין שזה קשה לכם, מבין שהתרגלתם שרק אתם קובעים מה קורה כאן, מבין שהתרגלתם שצריך על הסטטוס קוו להילחם על כל אות, אבל חבל שלא עשיתם תחקיר קטן ושאלתם את עצמכם לאן המלחמה הזו על הסטטוס קוו הובילה אותנו.

מתן כהנא: האם בזכות המלחמה על הסטטוס קוו הזה זהותה היהודית של מדינת ישראל נמצאת במקום טוב יותר או שזהותה היהודית של מדינת ישראל נמצאת במקום רע יותר?

מתן כהנא: האם שאלתם את עצמכם פעם מה היה קורה אם לפני 20 שנה היינו מאמצים את אמנת גביזון-מדן, אמנה של רב גדול ושל זו שהקימה את האגודה לזכויות האזרח, שבאו עם רצון טוב ובדקו איך אפשר לגמור את המלחמות התמידיות האלה, שגם פוגעות בזהות היהודית של המדינה וגם גורמות לשסע נוראי דווקא סביב הסוגיות שאמורות להיות הסוגיות שמאחדות אותנו, שאמורות להיות הסוגיות שמאחדות אותנו?

מתן כהנא: איך אנחנו כבר 73 שנה מצליחים לריב דווקא על הנושאים שאמורים להיות הנושאים שמאחדים אותנו?

מתן כהנא: זה אמור – – –

שלמה קרעי: אתה מושך את הזמן סתם.

מתן כהנא: נו, אז תן הערת ביניים, מה אתה רוצה?

שלמה קרעי: די כבר עברו – – – ולדימיר בליאק גילה לנו שכל המטרה של הרפורמה היא לוודא שהכשרות תיפתח גם לזרמים שהם לא אורתודוקסיים, שהם יוכלו לתת תקני כשרות אחרים.

שלמה קרעי: תשאל את ולדימיר, הוא יושב פה.

משה גפני: קרעי, קרעי, אל תדבר איתו, הוא סתם סוחב זמן.

משה גפני: הוא מדבר שטויות – – –

מתן כהנא: חבר הכנסת קרעי – – –

משה גפני: הוא סוחב זמן, אל תתווכח איתו.

שלמה קרעי: הוא גם ככה מושך זמן.

מתן כהנא: כבר הספקנו – – –

משה גפני: אנחנו לא מדברים איתו בכלל.

משה גפני: שידבר.

משה גפני: אין להם רוב.

משה גפני: הוא מחפש למשוך זמן.

משה גפני: סתם, מי הוא בכלל.

משה גפני: הוא תופעה חד-פעמית בפוליטיקה.

קטי קטרין שטרית: אתה מתגרה בהם.

קטי קטרין שטרית: למה – – –

מתן כהנא: לא מתגרה באף אחד.

מתן כהנא: חבר הכנסת קרעי ביקש הערת ביניים.

קטי קטרין שטרית: – – – מה זה נותן לך?

מתן כהנא: מה, לא לתת לו הערת ביניים?

קטי קטרין שטרית: אל תיתן – – – לאף אחד מאיתנו.

מתן כהנא: עכשיו גרמת לי לסכסוך, אתה רואה?

מתן כהנא: נתתי לך הערת ביניים וזה מה שקורה.

שלמה קרעי: היושב-ראש מאשר.

מתן כהנא: רגע, יש לי עוד שעה, יש לי עוד הרבה מה להגיד.

שלמה קרעי: אין לך תשובה על מה ששאלתי.

מתן כהנא: לא, למה, למה, מה?

מתן כהנא: קרעי, יש לי תשובות מעולות.

מתן כהנא: מה שדיברנו, קרעי – ביום שהרבנות הראשית תמנה שלושה רבנים כמו שאתה ציינת, ושנינו יודעים שזה לא הכיוון.

משה גפני: שלמה, אל תנהל איתו ויכוח, הוא לא שווה את זה.

משה גפני: מה אתה מנהל איתו ויכוח?

משה גפני: הוא סתם סוחב זמן.

משה גפני: אין להם רוב, הם עוד מעט נופלים.

מתן כהנא: הכול בסדר.

משה גפני: הוא הולך הביתה.

מתן כהנא: לסיום דבריי, חבריי חברי הכנסת, אחרי שנים של הזנחה, שנים של הפקרות, באנו לתקן, ונעשה את זה.

מתן כהנא: נקדש שם שמיים ברבים, נחזק את זהותה היהודית של מדינת ישראל, ונעשה את זה ביחד.

מתן כהנא: תודה רבה.

שלמה קרעי: יחד עם קריב.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אני רוצה להעלות את זכרו של חבר הכנסת לשעבר מוחמד חוסיין נפאע.

מיקי לוי: בבקשה לעמוד.

מיקי לוי: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

מיקי לוי: ) תודה רבה.

מיקי לוי: נא לשבת.

מיקי לוי: מוחמד חוסיין נפאע, בן העדה הדרוזית, נולד ב-14 במאי 1940 בבית ג'ן.

מיקי לוי: הוא למד ספרות ערבית ועברית באוניברסיטה העברית בירושלים.

מיקי לוי: ב-1965 הצטרף לתנועת הנוער הקומוניסטי, ולאורך שנות השמונים כיהן כמזכ"ל ברית הנוער הקומוניסטית בישראל.

מיקי לוי: ב-1990 נכנס לכנסת מטעם מפלגת חד"ש, עד 1992.

מיקי לוי: במהלך כהונתו כחבר כנסת, נפאע כיהן כחבר בוועדת הפנים, בוועדת העבודה והרווחה ובוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיקי לוי: לאחר מכן שירת תקופה ארוכה כמזכ"ל המפלגה הקומוניסטית בישראל.

מיקי לוי: מוחמד נפאע נפטר ב-15 ביולי 2021.

מיקי לוי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת הנכבדים, בני משפחתו של חבר הכנסת לשעבר מוחמד נפאע, חבריי הישאם ומרואן, ואני בטוחה שגם אום הישאם צופה בנו עכשיו בטלוויזיה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת לשעבר מוחמד נפאע עבורכם, והחבר רפיק אבו הישאם עבורי ועבור חברים רבים, חי חיים של מאבק למען עולם חדש, עולם שכולו צדק ושוויון ושלום.

עאידה תומא סלימאן: הוא היה מנהיג קומוניסט, והנהיג את תנועת הנוער של המפלגה הקומוניסטית, ברית הנוער הקומוניסטית הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: הוא היה חבר כנסת שהקדיש את כהונתו למאבק בפשיזם ולמען שוויון לחברה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: לאחר מכן כיהן שנים רבות כמזכ"ל המפלגה הקומוניסטית הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: נפאע היה קומוניסט לוחם אשר הקדיש את חייו למאבקים רבים.

עאידה תומא סלימאן: הוא היה ממובילי המאבק נגד גיוסם לצבא של הערבים הדרוזים, נאבק נגד הכיבוש והאימפריאליזם, גידל ארבעה ילדים שסירבו גם הם להיות חלק מצבא הכיבוש ועמד תמיד לצידם של המוחלשים בחברה.

עאידה תומא סלימאן: החבר נפאע היה איש אהוב ומנהיג שידע להתחבר לכלל האנשים – צעירים ומבוגרים, יהודים או ערבים – ותמיד ידע לחזק את הצעירים שפעלו איתו וסביבו.

עאידה תומא סלימאן: הכרתי אותו בשנת 1985.

עאידה תומא סלימאן: הסכמתי איתו רבות לאורך השנים וגם חלקתי עליו, אבל פעלתי לידו ותחת הנהגתו ולמדתי ממנו איך נשארים נאמנים לעקרונות ולא מסתנוורים אף פעם.

עאידה תומא סלימאן: הוא היה סופר יוצא מן הכלל.

עאידה תומא סלימאן: הספרים והסיפורים שלו פורסמו וגם תורגמו ליותר מחמש שפות בעולם.

עאידה תומא סלימאן: הוא היה קרוב כל כך לאדמה.

עאידה תומא סלימאן: הוא היה איש מקומי של בית ג'ן, הכפר שלו.

עאידה תומא סלימאן: הוא היה נאמן לאדמת אל-זבוד שעל הר ג'רמק, מירון.

עאידה תומא סלימאן: כיבדו אותו בעולם.

עאידה תומא סלימאן: ראיתי איך מנהיגים בעולם קיבלו אותו בהרבה אהבה והערכה לעמדות הפוליטיות האנושיות שלו.

עאידה תומא סלימאן: אחרי מותו הביאה תמר גוז'נסקי, חברת הכנסת לשעבר – שהייתה איתו באותה תקופה חברת כנסת והייתה שותפה לשנים של מאבק – סיפור אחד שמייצג את מחויבותו של נפאע נגד הפשיזם ולמען הדמוקרטיה.

עאידה תומא סלימאן: החברה תמר מספרת שב-1991 החליט ראש הממשלה יצחק שמיר לצרף לממשלה את שרון.

עאידה תומא סלימאן: כאשר עלה שרון לדוכן הכנסת ב-5 בפברואר להצהיר הצהרת אמונים, היא ונפאע הניפו במחאה טלאי צהוב.

עאידה תומא סלימאן: בתגובה הם הורחקו מחמש ישיבות במליאה, אבל הם ניצלו סעיף בתקנון המאפשר למי שהורחק לערער על ההחלטה בפני המליאה.

עאידה תומא סלימאן: במסגרת הערעור שלו אמר נפאע: המצפון שלי הוא השופט העליון בשבילי.

עאידה תומא סלימאן: לאדון זה אני דואג ואיתו אני מתייעץ.

עאידה תומא סלימאן: הוא-הוא המצפן שלי.

מיקי לוי: אם אפשר קצת שקט במליאה.

מיקי לוי: תכבדו.

מיקי לוי: גם ביציע המבקרים, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני קומוניסט משנת 1965, לכן התכונה המאפיינת אותי ואת הפעילות היום-יומית שלי היא שאני אנטי-פשיסט מובהק.

עאידה תומא סלימאן: אני נאבק – אמר נפאע – נגד כל פנאטיות לאומנית, עדתית וחמולתית.

עאידה תומא סלימאן: גם ברחוב הערבי ראיתי בסופו של דבר בגידה לאומית, בגידה עדתית, בגידה חמולתית.

עאידה תומא סלימאן: על בסיס זה אני נגד הגזענות ונגד כל התבטאות גזענית.

עאידה תומא סלימאן: אין אני בלב הקשת הפוליטית, אני האינפרה-אדום בקשת הזאת.

עאידה תומא סלימאן: זה עוזר לי מאוד לראות את חיידק הגזענות, את חיידקי הפשיזם.

עאידה תומא סלימאן: אני הרמתי את הטלאי הצהוב כאות אזעקה – אזעקת אמת נגד נחש הצפע, נגד פשיסטים.

עאידה תומא סלימאן: (אומרת בערבית: זכרו של אבו הישאם יישאר חי בנפשנו ובליבנו, ודגלו האדום מתנוסס ביד בניו, חבריו וחברותיו.

עאידה תומא סלימאן: ) תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בקשה של דקה נוספת – חבר הכנסת סלאלחה, בבקשה.

עלי סלאלחה: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, מצאתי לנכון לדבר בזכותו של המנוח, הסופר, המורה, האדם מוחמד נפאע.

עלי סלאלחה: אנחנו מאותו כפר.

עלי סלאלחה: אני מכיר אותו כאקדמאי הראשון מבית ג'ן; אני מכיר אותו כמורה הראשון מבית ג'ן – אדם משכמו ומעלה, אדם נעים הליכות, אדם שאהב את כולם, אדם שרצה להיות חבר של כולם.

עלי סלאלחה: הדעות הפוליטיות לא צריכות להפריד בין בני אדם.

עלי סלאלחה: כל אחד בדעתו יחיה.

עלי סלאלחה: אבל אני רואה פה גם את המשפחה.

עלי סלאלחה: מוחמד נפאע יקר לנו, ואני בטוח שזכרו – נשמור אותו לעד.

עלי סלאלחה: אללה ירחמו.

עלי סלאלחה: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: אני מודה לך מאוד.

בממשלה בשל: << נושא >>1.

בממשלה בשל: החלטת הממשלה בנוגע לאישור שר הביטחון להסדרת מעמדם של 4,000 פלסטינים בגדה; << נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >>3.

בממשלה בשל: ממשלת בנט-עבאס מחלקת את ירושלים כאשר היא נכנעת לפתיחת קונסוליה אמריקאית לפלסטינים בירושלים << נושא >>

מיקי לוי: אם כך, אנחנו ניגשים להצבעה.

מיקי לוי: על פי בקשת הליכוד, נלך להצבעה שמית.

מיקי לוי: בבקשה, מזכירת הכנסת.

מיקי לוי: אני מבקש, בתאי סיעות הקואליציה, בבקשה שקט.

מיקי לוי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – נגד אחמד טיבי – נגד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, נא לחזור על שמות אלה שלא היו באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת בועז טופורובסקי – אינו נוכח שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מיקי לוי: האם יש מישהו מחברי הכנסת במליאה שמזכירת הכנסת לא קראה בשמו?

מיקי לוי: אין.

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה.

מיקי לוי: בבקשה לסכם.

מיקי לוי: להלן תוצאות ההצבעה: נגד – 64, בעד – 49.

מיקי לוי: לפיכך, אני קובע שהצעת האי-אמון לא עברה.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצעת האי-אמון הבאה.

מיקי לוי: על פי ביקשת האופוזיציה, גם הצבעה הזו תהיה הצבעה שמית.

קריאה: – – –

מיקי לוי: בבקשה, מזכירת הכנסת, נא להקריא את השמות.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אני לא מבין.

מיקי לוי: הכרזתי שהאופוזיציה ביקשה שמית.

מיקי לוי: אני לא מבין את הצד הזה.

מיקי לוי: בבקשה שקט.

מיקי לוי: בבקשה, מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – בעד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, נא לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד אמסלם – אינו נוכח יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת בועז טופורובסקי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת אלעזר שטרן – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת באולם שמזכירת הכנסת לא קראה בשמו?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) דוד אמסלם – בעד

דוד אמסלם: בעד חיסול הטרור.

מיקי לוי: יש חבר כנסת נוסף?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: בבקשה לסכם.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה.

מיקי לוי: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 55, נגד – 58.

מיקי לוי: לפיכך, ההצעה לא עברה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לנושא השלישי.

מיקי לוי: ההצבעה היא הצבעה דיגיטלית.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד הצעת סיעת הציונות הדתית להביע אי-אמון בממשלה – 47

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 47, נגד – 64.

מיקי לוי: לפיכך, ההצעה לא עברה.

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מיקי לוי: תודה רבה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: אנחנו נוסיף את חבר הכנסת פינדרוס.

מיקי לוי: אוקיי, בבדיקה.

מיקי לוי: מסתבר שחבר הכנסת פינדרוס מופיע ונרשם ברישומים בעד.

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום – נאום בכורה של חבר הכנסת יום טוב חי כלפון.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה קצת שקט.

מיקי לוי: חבר הכנסת כלפון, נאום בכורה, בבקשה.

יום טוב חי כלפון: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט, חבריי חברי הכנסת, משפחתי ואורחיי היקרים, ידידי סגן יו"ר ההסתדרות הציונית העולמית גאל גרינוולד, מכובדיי כולם, כמיטב המסורת של חברי הכנסת החדשים הינני נושא בחרדת קודש וביראת כבוד את נאום הבכורה שלי, אך למעשה זו אינה הפעם הראשונה שקולי נשמע באולם זה.

יום טוב חי כלפון: את נאומי הראשון נשאתי סמוך לאחר השבעתי, ביום ציון חורבן גוש קטיף; את נאומי האחרון נשאתי לפני כשבועיים לרגל יום העלייה.

יום טוב חי כלפון: שני אירועים: אחד המוקיר את תרומתם של העולים להקמתה ולשגשוגה של מדינת ישראל, אירוע המעלה על נס את שיבת ציון, שהיא משאת נפשה של הציונות; השני מציין את החורבן הנורא של ההתיישבות היהודית בגוש קטיף ובצפון השומרון, חורבן שעליו הוחלט כאן, בבית הזה, באותו ערב ארור של 26 באוקטובר 2004, כן, בדיוק לפני 17 שנים.

יום טוב חי כלפון: את הערב הזה לא אשכח כל חיי.

יום טוב חי כלפון: אז הייתי בן 18, חודשיים לאחר עלייתי ארצה.

יום טוב חי כלפון: צפיתי בטלוויזיה בכנסת ישראל מקבלת את אחת ההחלטות השגויות ביותר בתולדותיה, החלטה הרת אסון שעליה אנחנו משלמים מחיר כבד עד היום; החלטה שגם עיצבה במידה רבה את תודעתי הפוליטית ואת רצוני להיות כאן כחלק ממקבלי ההחלטות בבית הזה.

יום טוב חי כלפון: תודעה עמוקה זו מלווה אותי עד היום – לפעול למען שיבת ציון וקיבוץ הגלויות ולמען ההתיישבות היהודית, שני עמודי התווך של הציונות.

יום טוב חי כלפון: כעולה חדש צעיר, החלטתי להצטרף למאבק הצודק נגד הגירוש.

יום טוב חי כלפון: פעילויות המחאה וההפגנות ליוו את שנתי הראשונה בארץ, כולל מול הבניין הזה ב"אם כל ההפגנות" בינואר 2005.

יום טוב חי כלפון: עם עולם ההפגנות הייתה לי היכרות מוקדמת עוד מצרפת, כאשר כתיכוניסט הפעיל בתנועות בני עקיבא ובית"ר הייתי ממובילי ההפגנות לתמיכה בישראל.

יום טוב חי כלפון: אלה היו ימי האינתיפאדה השנייה.

יום טוב חי כלפון: מדי יום הטלוויזיה הצרפתית הייתה מציגה את ישראל כמקור הרוע וכאשמה בסכסוך.

יום טוב חי כלפון: המהגרים המוסלמים באותם ימים ניהלו אינתיפאדה משלהם נגד יהודי צרפת.

יום טוב חי כלפון: אך עם המציאות הזו אני סירבתי להשלים.

יום טוב חי כלפון: למרות התקיפות שבוצעו נגד היהודים, מעולם לא הורדתי את הכיפה שעל ראשי, וכך, יחד עם חבריי מתנועת בית"ר, אבטחנו את ריכוזי הקהילה היהודית מפני מתקפות המוסלמים ושמרנו על כבודם של היהודים.

יום טוב חי כלפון: את צדקתה של ישראל הייתי צועק בכל מקום וללא מורא.

יום טוב חי כלפון: יום אחד, בכיכר לה אל שבמרכז פריז, נתקלתי במיצג אנטי-ציוני שבו חיילי צה"ל הוצגו כנאצים שמתעללים בפלסטינים ומסביב כרזות עם היגדים של הוגי דעות ישראלים פוסט-ציונים.

יום טוב חי כלפון: בחרתי להתייצב ולהגן על ישראל אל מול משתתפי המיצג ולומר בקול ברור שהאנטי-ציונות שלהם באה להסתיר את האנטישמיות, את שנאת היהודים הוותיקה והמוכרת לנו זה אלפי שנים, ללא כל קשר לסכסוך או כיבוש כביכול.

יום טוב חי כלפון: אט-אט אותם אבירי החופש וזכויות האדם כביכול החלו לסגור עליי עד ששוטרים שעמדו בקרבת מקום באו להרחיק אותי – היהודי עם הכיפה שבחר שלא לשתוק – מההמון הזועם.

יום טוב חי כלפון: את העמידה חסרת הפשרה על כבודה של מדינת ישראל זכיתי לקבל מאבי מורי רבי יצחק, שיושב כאן – מורה לתנ"ך, להיסטוריה יהודית וללשון עברית שגידל אותנו עם אימי לידיה, זיכרונה לברכה, בבית אוהב הארץ, בית עם עומק היסטורי וקשר הדוק לשורשים, לתורה ולמסורת היהודית; בית שבו מילותיו של נפתלי הרץ אימבר בשירת התקווה "ולפאתי מזרח קדימה עין לציון צופייה" קיבלו את מלוא משמעותן.

יום טוב חי כלפון: כל חיי צפיתי בציון וכל חיי ציפיתי לשוב לארץ ציון ולירושלים.

יום טוב חי כלפון: חברים, כמי שעלה לארץ ופועל זה שנים למען העלייה והקליטה, כפעיל חברתי בכמה עמותות, כמי ששימש רכז השדולה למען העולים דוברי הצרפתית כאן בכנסת, כנציגם וכקולם של העולים כולם בסיעת ימינה ובכנסת ישראל, למעשה אולי הייתי צריך להתחיל את דבריי בנאום זה על חשיבותה של העלייה, על שיבת ציון והגשמת חלום הדורות, על קשיי הקליטה של אחינו העולים, ובכלל זה הקשיים בהכרה בתעודות שלהם ובהשכלה שרכשו בחו"ל, קשיי ההשתלבות בתעסוקה, מצוקת הדיור, היעדר ההתאמה של מערכת החינוך הישראלית לילדי העולים – כל אותם מכשולים וחסמים שאנחנו חייבים, וזאת משימתי בבית הזה, לפעול להסרתם, הן עבור אלה שכבר עלו ונמצאים איתנו והן עבור אלה שטרם זכו לעלות ולהגשים את החלום הציוני.

יום טוב חי כלפון: אבל בחרתי לדבר תחילה על ארץ ישראל, על גוש קטיף החרב ועל ההתיישבות היהודית, משום שאני רוצה להעביר כאן מסר: עלייה אמיתית ומוצלחת לישראל מבוססת על ההבנה העמוקה שזו ארצנו ובה מתרחש תהליך גאולי של חזרת הבנים לגבולם בהתאם לחזון הנביאים, ולא של כיבוש ארץ זרה על ידי מהגרים שנפלטו מארצות מוצאם.

יום טוב חי כלפון: הקמת בית לאומי לעם היהודי, בכוחה לפתור את בעיית עם ישראל ולהקל את מצוקתו בפזורה, כדברי זאב ז'בוטינסקי בעקרונות בית"ר, אך בית זה יכול היה לקום רק בציון, היא המולדת, ארצנו הקדושה אשר לנו מורשה.

יום טוב חי כלפון: חברים, סבא-רבא של אימי, רבי יום טוב גז הי"ד, נרצח בתוניסיה על ידי ערבים בסוף המאה ה-19 יחד עם שלושה מבניו.

יום טוב חי כלפון: אבא שלי חווה את הכיבוש הנאצי בתוניס כילד בשנים 1943-1942.

יום טוב חי כלפון: אני חוויתי אנטישמיות בפריז.

יום טוב חי כלפון: אבל שיהיה ברור: איננו פליטים.

יום טוב חי כלפון: אנו לא ברחנו מהניכר אלא עלינו לכאן מתוך בחירה ציונית ומכוח הזכות, כבני האדמה הזו.

יום טוב חי כלפון: אני לא נולדתי כאן, אבל הארץ הזו היא נחלת אבותיי, וברשות

יום טוב חי כלפון: כם אגיד זאת גם בצרפתית: Je ne suis pas ne ici mais cette Terre est celle mes ancetres.

יום טוב חי כלפון: וכדברי שמעון החשמונאי לפני למעלה מאלפיים שנה, זו ארץ שנכבשה בידי אויבינו באחת העיתים בלי צדק, ואנחנו, כאשר הייתה לנו שעת כושר, השיבונו אלינו אותה, וכאשר הייתה לי שעת כושר, אני שבתי אליה.

יום טוב חי כלפון: מגבול הלבנון ועד מדבר מצרים ומן הים הגדול עד לבוא הערבה, מהרי הגולן ועד הרי השומרון ויהודה, הארץ הזו כולה שלנו, ואסור לנו לוותר על סנטימטר ממנה.

יום טוב חי כלפון: ואני מבקש להבהיר כאן כי אני גאה שלאחר שנים של פעילות ציבורית ופוליטית מאומצת אני זוכה לכהן כחבר כנסת בבית הזה, אך עבור שום כיסא או תפקיד שבעולם לא אתן יד לנסיגות מאדמות המולדת ולפינוים של יישובים יהודיים בארץ ישראל.

יום טוב חי כלפון: להבנה כי שבנו לארץ הזו מכוח הזכות ולא בזכות הכוח, כדברי מנחם בגין, יש השלכות על ההחלטות הגורליות המתקבלות במדינתנו, ואני חייב לציין כי עוד נותרה לנו כברת דרך עד שהבנה זו תחלחל באמת.

יום טוב חי כלפון: אביא ברשות

יום טוב חי כלפון: כם דוגמה אחת העשויה להיות סמלית, אך יש בה כדי להעיד על הדרך שעוד נותרה לנו להשלים: לפי כללי הפרוטוקול הדיפלומטי במדינת ישראל, ראשי המדינות הזרים המגיעים כאן נדרשים לבקר ביד ושם ובהר הרצל אך לא בהר הבית, הוא יסוד קיומנו כאן בארץ הזו, וגם לא במערת המכפלה בחברון, חלקת גדולי האומה ההיסטורית של העם היהודי.

יום טוב חי כלפון: מערת המכפלה, שעליה נקרא השבת בפרשת חיי שרה, נקנתה בכסף מלא על ידי אברהם אבינו – אברהם אבינו, אב המון גויים, איש החסד והחיבור, אותו חיבור שממנו נגזר שם העיר חברון, חיבור לשורשים, לאבותינו, אך גם חיבור בין העמים וחיבור בינינו, בתוכנו; חיבור שהוא יסוד חשוב בזהות שלי כמי שגדל על ברכי המסורת הספרדית המתונה.

יום טוב חי כלפון: אני נכד לסב שעל שמו אני קרוי ושמהווה עבורי מודל, רבי יום טוב כלפון, זכר צדיק לברכה, שהיה מחשובי רבני תוניסיה, רב ללא חליפה שחורה ומגבעת אלא עם גלביה וכיפה לבנה, איש חסד ורב-פעלים, ציוני נלהב שפיזר הרבה אהבה וקירב לבבות.

יום טוב חי כלפון: בבית הכנסת של סבא שלי בתוניסיה, כמו גם בבתי הכנסת שלנו בצרפת, לא ידעו מה זה חרדי, דתי-לאומי, חילוני, מה משמעות גודל או צבע הכיפה, אם בכלל.

יום טוב חי כלפון: כולם יהודים, פשוט יהודים.

יום טוב חי כלפון: החיבור בינינו הוא היסוד לאחיזתנו הנצחית בארץ הזו.

יום טוב חי כלפון: הוגלינו מפה בשל שנאת חינם, וכדברי הרב קוק באורות הקודש, "נשוב להיבנות והעולם עימנו ייבנה על ידי אהבת חינם".

יום טוב חי כלפון: ואני רוצה להודות כאן לראש ממשלתנו נפתלי בנט, שמאז כניסתו לחיים הציבוריים נושא את דגל האחדות, את ההבנה שאנחנו יכולים לחלוק אידיאולוגית, אבל אחים אנחנו וכך נישאר.

יום טוב חי כלפון: אני זוכר, אדוני ראש הממשלה, שסיפרת לנו עד כמה הופתעת בעת גירוש גוש קטיף מהיעדר ההתעניינות של חלקים מהציבור בתל אביב במה שקרה רק כמה עשרות קילומטרים דרומית לשם, בגוש קטיף.

יום טוב חי כלפון: הבנת אז עד כמה נחוץ להתחבר לעם ישראל כולו ולא להסתגר כל אחד במגזר שלו.

יום טוב חי כלפון: יש לך אהבה עמוקה לכל עם ישראל, בארץ ובתפוצות, ולא בכדי אתה מנהיג פוליטי ששם את העלייה והקליטה, ובכלל זה עליית יהודי צרפת היקרים, בראש מעייניך.

יום טוב חי כלפון: אם אני עומד כאן היום זו גם עדות לכך.

יום טוב חי כלפון: תרשה לי לברך אותך בברכה המופיעה בספר יהושע פרק א': "חזק ואמץ כי אתה תנחיל את העם הזה את הארץ אשר נשבעתי לאבותם לתת להם".

יום טוב חי כלפון: אדוני ראש הממשלה, שתזכה לאחד את העם כדי לחזק את הארץ.

יום טוב חי כלפון: איחוד העם וחיזוק הארץ משמעם גם חיזוק הכלכלה והחברה ותיקון העיוותים המקשים על חיי אזרחי ישראל: הורדת החסמים הביורוקרטיים; הפחתת יוקר המחיה; חיזוק היזמות והזוגות הצעירים.

יום טוב חי כלפון: זו משימתה היום-יומית של הממשלה ושלנו בכנסת, ובמיוחד בתקופה זו, לאחר שנתיים של קיבעון.

יום טוב חי כלפון: במסגרת התיקון החברתי הרחב שעלינו להוביל, עומד לנגד עיניי גם תיקון חשוב ביותר של מערכת המשפט הישראלית, נשמת אפה של הדמוקרטיה, שלצערי הרב רואה בשנים האחרונות ירידה מתמדת באמון הציבור בה, שמקורה בהיעדר ייצוגיות ובהפרת איזונים בין הרשויות.

יום טוב חי כלפון: אינני מאלה שרוצים להרוס את המערכת, אלא כעורך דין שפקד את אולמי בתי המשפט במשך עשור טרם כניסתי לכנסת, ומתוך היכרותי את המערכת מקרוב, אני מאמין בתיקון שיחזק אותה, עם הסדרת היחסים בין הרשויות, ובכלל זה בין הכנסת לרשות השופטת, עם הסדרה מחדש של תפקיד היועץ המשפטי לממשלה וכן של שיטת בחירת השופטים.

יום טוב חי כלפון: אף אם בקואליציה המורכבת הזו הדבר נראה מאתגר, לא נחדל מהניסיון להביא לתיקון.

יום טוב חי כלפון: טרם סיום, אני רוצה להביט השמיימה, לקדוש ברוך הוא, ולזו ששומרת עליי מלמעלה ושאני בטוח שהיא גאה בי מאוד ברגע זה, אימי היקרה לידיה לבית גז, שנקטפה בדמי ימיה ולא זכתה להכיר את הארץ שאהבה כל כך.

יום טוב חי כלפון: אני רוצה להודות למשפחתי היקרה שנמצאת כאן היום, לאבי מורי, לחמי ולחמותי, לאחיותיי דבורה ויעל ולגיסי היקר אפרים, שתמכו ותומכים בי לאורך כל המסע הזה, ושעליהם אני תמיד יכול לסמוך.

יום טוב חי כלפון: אני מודה לצוות שלי ולשותפיי לדרך, שחלקם נמצאים כאן, אבל גם למי שלא נמצא כאן.

יום טוב חי כלפון: אני מציין את חברי כאח אריה אביטבול, שחוגג היום יום הולדת, שעימו הקמתי לפני כמה שנים את תנועת "עלינו" לשילוב העולים בעשייה הציבורית.

יום טוב חי כלפון: אריה נמצא כרגע בשליחות כראש משלחת הסוכנות היהודית בצרפת.

יום טוב חי כלפון: הוא דואג להביא לכאן יהודים, ואנחנו נדאג פה לקבל אותם.

יום טוב חי כלפון: אריה, תודה על הכול.

יום טוב חי כלפון: אחרונים אחרונים חביבים – ילדיי המתוקים יצחק, תהל וצופיה ואשתי האהובה אילנה.

יום טוב חי כלפון: כל מה שלי – שלה הוא.

יום טוב חי כלפון: אילנה חוגגת היום, י"ט בחשוון, יום הולדת 35.

יום טוב חי כלפון: זהו יום הולדתך, אבל את המתנה הכי גדולה שלי.

יום טוב חי כלפון: התחלתי את דבריי באזכור חקיקת חוק ההתנתקות כנקודת השפל בהיסטוריה של הבית הזה, ואני רוצה לסיים עם חוק שהוא נקודת האור, אולי החשוב ביותר שנחקק בבית זה בכ' תמוז תש"י, 1950, יום פטירתו של חוזה המדינה בנימין זאב הרצל, הוא חוק השבות, אשר התקבל פה אחד, כשכל חברי הכנסת עומדים ומוחאים כפיים.

יום טוב חי כלפון: ייתכן, אדוני היושב-ראש, שעשו זאת תוך הפרה של הוראות התקנון.

יום טוב חי כלפון: לולא החוק הזה לא הייתי עומד כאן לפניכם כיום; לולא החוק הזה לא היו מצטרפים אלינו כשלושה וחצי מיליון יהודים.

יום טוב חי כלפון: שנזכה לחוקק חוקים ברוח של חוק השבות לחיזוק מדינת ישראל, ושנמשיך להתברך מדי שנה בעשרות אלפי עולים נוספים מכל קצוות תבל שיבואו להתיישב בה ולתרום לשגשוגה.

יום טוב חי כלפון: שנזכה שאותם עולים יבואו בשמחה מתוך בחירה ציונית, ואנחנו נדאג שימשיכו כאן להיות שמחים ומאושרים, עם קליטה מיטבית, כדברי הנביא ישעיהו: "ופדויי ה' ישֻׁבון ובאו ציון ברנה ושמחת עולם על ראשם ששון ושמחה ישיגון נסו יגון ואנחה".

יום טוב חי כלפון: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: יברך ראש הממשלה חבר הכנסת נפתלי בנט, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת, חברי הכנסת.

מיקי לוי: בבקשה, ראש הממשלה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת ומשפחת כלפון היקרה, יום טוב, כשמך כן אתה – מלא באנרגיה טובה, חיובית, שאותה אנחנו מרגישים בכל פעם שאתה נכנס לחדר.

נפתלי בנט: חידשת לי, לא ידעתי שאתה עלית מצרפת.

נפתלי בנט: אבל ברצינות, הסיפור שתיארת הוא סיפור שרק אדם שעלה לארץ יכול לתאר, מכיוון שאנחנו, שנולדנו בארץ, בשבילנו הכול מובן מאליו.

נפתלי בנט: התחושה היום-יומית שלך, שאתה חלק משיבת ציון, של שיבת העם היהודי לארץ הזאת, ואהבה עמוקה שביטאת לארץ ישראל לצד אהבה עמוקה לעם ישראל, גם אלה שחלוקים עליך, שבאו לידי ביטוי בדברים הכל-כך מרגשים, ולצד עוד תכונה יפהפייה, שנקראת תכונת "הכרת הטוב", שזה יסוד עמוק ביהדות, ביחד באמת מבטאים את האישיות שלך.

נפתלי בנט: הסיפור של יום טוב מתחיל בבית, כנצר לשושלת רבנים חשובה מתוניסיה, כבן להורים שהנחילו לו את אהבת השפה העברית והתנ"ך בבית.

נפתלי בנט: אביך, יצחק, נמצא פה.

נפתלי בנט: אספר לכם סיפור שיום טוב דילג עליו.

נפתלי בנט: בשנת 1999 יום טוב היה בן 13, והוא הגיע יחד עם אביו יצחק לארץ לבקר.

נפתלי בנט: זו הייתה הפעם הראשונה שיום טוב ביקר במדינת ישראל, ובין השאר הוא הגיע גם לכנסת, והוא פגש את נשיא המדינה דאז עזר ויצמן.

נפתלי בנט: יצחק הצביע על הכיסאות של חברי המליאה ואמר ליום טוב: יום אחד גם אתה תשב כאן על הכיסאות האלה ותוכל להשפיע על אזרחי מדינת ישראל, המדינה היהודית.

נפתלי בנט: והינה אתה כאן עכשיו עושה בדיוק מה שאביך יצחק אמר וחזה.

נפתלי בנט: עבודה טובה, יום טוב.

נפתלי בנט: כמי שעלה מצרפת כשהוא רק בן 18 מתוך אידיאלים, מתוך ציונות, מתוך אהבת ארץ ישראל ותורת ישראל ועם ישראל והיה חייל בודד קרבי בגדוד נצח יהודה, במקרה של יום טוב לא מדובר רק במילים, אלא באמת מוכנות לוותר על המוכר והנוח כדי לחיות כאן, במדינה היהודית, ולתרום בגופו לביטחונה ולשגשוגה.

נפתלי בנט: אבל גם למילים יש משמעות בעולם שלנו, ויום טוב משך שנים יוצא למאבק בחזית ההסברה, בעיקר באירופה, איפה שהאתגר קשה במיוחד, איפה שמתמודדים עם שקרים, ממש שקרים אנטישמיים.

נפתלי בנט: בכנסת ובקואליציה יום טוב מבטא ומהווה את קולם של העולים בכלל והעולים מצרפת בפרט, עולים אהובים במיוחד; תמיד על המשמר עבורם, אף פעם לא מתעייף מלקדם יוזמות, הצעות, דרכים לסייע לקהילה המופלאה הזאת, שיש לה כל כך הרבה מה לתרום למדינה והמדינה כל כך זקוקה לה.

נפתלי בנט: אני בטוח שתעשה חיל בכנסת כפי שעשית בתחנות חייך הקודמות ותביא הרבה כבוד לקהילה הצרפתית בארץ, לתנועת ימינה, למדינת ישראל בכלל.

נפתלי בנט: בהצלחה רבה, ידידי יום טוב.

נפתלי בנט: Bonne chance.

מיקי לוי: תודה רבה לראש הממשלה חבר הכנסת נפתלי בנט.

מיקי לוי: [דברי הכנסת ה-23, מ/1398, מושב שני, חוב' כ"ב, ישיבה 135.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מיקי לוי: סעיף 5 – הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (מס' 55 והוראות שעה), התשפ"א–2021.

מיקי לוי: יציג את ההודעה סגן השר לביטחון פנים יואב סגלוביץ', בבקשה.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הינני מתכבד להודיע כי בהתאם לסעיף 1 לחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, החליטה הממשלה להודיע במליאת הכנסת על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת החוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (מס' 55 והוראות שעה), התשפ"א–2021.

יואב סגלוביץ': תודה.

מיקי לוי: ההודעה הזו היא ללא הצבעה.

מיקי לוי: [מס' כ/864; דברי הכנסת, חוב' ב', ישיבה 59.]

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים לסעיף 6 – הודעת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי להחיל דין רציפות על הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון מס' 19 – הוראת שעה) (הוראה לקבלת טיפול), התשפ"א–2020.

מיקי לוי: נלך להצבעה.

מיקי לוי: מי בעד?

מיקי לוי: מי נגד?

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בעד הצעת הוועדה – 17

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 17 איש, נגד – אפס.

מיקי לוי: יוחל דין רציפות על ההוראה לקבלת טיפול, התשפ"א–2020.

מיקי לוי: הצעת החוק חוזרת לדיון בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

מיקי לוי: אנו ממשיכים בסדר-היום.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: [נספחות.

מיקי לוי: ]

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, החלטת ועדת הכספים בדבר פיצול פרק ח' מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א–2021.

איתן גינזבורג: יציג את הצעת הפיצול יושב-ראש ועדת הכספים אלכס קושניר.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש מהמליאה לאשר את הפיצול, שהוחלט עליו בוועדת הכספים, של פרק ח' מתוך הצעת חוק התייעלות כלכלית, שזה בעצם מיסוי שותפויות וקרנות השקעה.

ועדת הכספים): הסיבה לפיצול היא שעשינו דיונים מעמיקים בנושא, שלושה דיונים, ובשל המורכבות של הנושא ובשל הרצון באמת לבנות מערכת מיסוי שתוכל לגבות מס אמת, הגענו למסקנה בוועדה שלא נספיק לסיים את החוק לפני חוק ההסדרים.

דוד אמסלם: עציץ, קיבלת הנחיה משר האוצר?

דוד אמסלם: אתה מרשה לנו לשבת כאן?

דוד אמסלם: תעשה ככה, תעשה.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: חצוף.

ועדת הכספים): עוד משהו?

ועדת הכספים): אני אמתין.

דוד אמסלם: אתה עציץ.

דוד אמסלם: חצוף.

ועדת הכספים): עוד משהו?

דוד אמסלם: גזען, מתנשא.

דוד אמסלם: כן, כן.

דוד אמסלם: תנהל גם פה את המליאה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

דוד אמסלם: חצוף.

דוד אמסלם: תנקה את השפתיים – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

ועדת הכספים): שבוע וחצי אתה בכנסת.

ועדת הכספים): מתנהג אלינו ככה?

ועדת הכספים): יא אלים.

ועדת הכספים): יא בריון.

ועדת הכספים): שבוע וחצי הספקתי לעשות יותר ממה שעשית בעשר שנים.

דוד אמסלם: אתה מבין משהו בכלכלה, אתה מבין?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, אני מבקש ממך להפסיק.

דוד אמסלם: היום הבן אדם הזה, אתה מבין, חשב זה של אבא שלו, הוועדה.

דוד אמסלם: בא, מוציא אותנו ישר.

דוד אמסלם: בכלל, יצא החוצה, חזר – – –

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

איתן גינזבורג: זה לא מופע יחיד.

איתן גינזבורג: קריאת ביניים – הבנו.

דוד אמסלם: גועל נפש.

דוד אמסלם: אני בז לך.

ועדת הכספים): עוד משהו?

דוד אמסלם: אמרתי, אני בז לך.

דוד אמסלם: בז לך.

ועדת הכספים): אני רוצה לראות מתי אוצר המילים שלך ייגמר.

דוד אמסלם: אני בז לך.

דוד אמסלם: עוד מעט תלמד אותי עברית.

דוד אמסלם: אתה וחבר שלך בליאק, תלמדו אותנו עברית קצת.

דוד אמסלם: תלמדו אותנו.

דוד אמסלם: תלמד אותנו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, אני מבקש ממך להפסיק עם זה.

דוד אמסלם: חצוף.

דוד אמסלם: אבל אל תדאג, הגלגל מסתובב.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד אמסלם: אני מבטיח לך, אם אתה תישאר כאן, העציץ – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

דוד אמסלם: – – אז אני עוד אראה לך איך מתנהלים.

דוד אמסלם: אל תדאג.

דוד אמסלם: עציץ.

דוד אמסלם: בא לי לפה, מתנשא.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

דוד אמסלם: אתה ראית את מה שהוא עשה היום?

איתן גינזבורג: מספיק עכשיו במליאה.

דוד אמסלם: אני מציע לך לראות את הסרטון ולראות עם מי שיש לנו עסק.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, תמנע ממני מלקרוא אותך לסדר פעם שנייה.

דוד אמסלם: אבל תראה את הסרטון.

דוד אמסלם: הוא חושב שהוא מנהל כרגע את הפרלמנט האוקראיני.

איתן גינזבורג: די.

ועדת הכספים): מה אמרת עכשיו?

דוד אמסלם: שאתה מנהל את הפרלמנט האוקראיני כאילו, זה מה שאתה מתנהל.

דוד אמסלם: כל פעם שאתה – חצוף.

ועדת הכספים): חבר הכנסת אמסלם, אני רוצה להגיד לך דבר אחד: הגעת היום לוועדה בבוקר, עוד לא אמרתי בוקר טוב, התחלת לקלל.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קושניר, אני לא בטוח שזה רעיון טוב, מה שאתה עושה עכשיו.

דוד אמסלם: אם קיללתי, אני לא בא יותר לוועדה שלך.

דוד אמסלם: תראה לי, תעלה את זה בפייסבוק.

דוד אמסלם: קיללתי?

דוד אמסלם: מה אמרתי?

ועדת הכספים): תקשיב, התחלת לדבר על כך שסדר-היום לא הוגש בזמן.

ועדת הכספים): אפילו לא בדקת.

דוד אמסלם: אני לא בדקתי?

ועדת הכספים): הוא הוגש בשעה 17:30, בדיוק לפי הזמן, לפי הנוהל.

דוד אמסלם: הביאו את זה במחטף, בלילה.

ועדת הכספים): אחר כך התלוננת שהדיונים בוועדה התארכו אל תוך הלילה, אבל מה הקטע?

ועדת הכספים): לא היית בדיון הזה בכלל, ואתה אפילו ידעת שזה הסתיים ב-22:30.

דוד אמסלם: לא זה.

דוד אמסלם: אני אמרתי שאתה לא הודעת בזמן.

ועדת הכספים): אז באת כדי לפוצץ את הדיון.

ועדת הכספים): נתתי לך את ההזדמנות – –

דוד אמסלם: אתם עושים את הכול – – –

ועדת הכספים): – – אבל אתה, מתוך גזענות והתנשאות – –

דוד אמסלם: איזה גזענות?

דוד אמסלם: איזה – – –

ועדת הכספים): – – ירדת על חברי כנסת, על חברות הוועדה, ולכן הוצאתי אותך מהוועדה, ואם תעשה את זה עוד פעם, אני אוציא אותך עוד פעם.

ועדת הכספים): אם תעשה את זה עוד פעם, אני אוציא אותך עוד פעם.

ועדת הכספים): ותאמין לי, זה לא אישי.

ועדת הכספים): אני שומר על כבוד הכנסת, על הכבוד של המקום הזה – –

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: אמרתי לך, אתה אלים, אתה בריון.

ועדת הכספים): – – ועל הכבוד של חברי הוועדה שלי.

דוד אמסלם: אתה בריון, אלים – –

ועדת הכספים): וכשבאים חברי כנסת מהאופוזיציה – –

דוד אמסלם: – – ואני אמרתי לך, יום יבוא – –

ועדת הכספים): – – ומנהלים איתי דיון ענייני, כפי שעשו היום כמה מהם – –

דוד אמסלם: – – יום יבוא ואנחנו נראה לך מה קורה גם פה.

דוד אמסלם: אל תדאג.

ועדת הכספים): – – אז אני מקדם אותם בברכה – –

דוד אמסלם: אל תדאג.

ועדת הכספים): – – ונותן להם לדבר ומקשיב להערות שלהם, כי יש להם מה לתרום.

דוד אמסלם: אתה לא מקשיב לכלום.

דוד אמסלם: אתה עציץ.

דוד אמסלם: אתה עציץ.

דוד אמסלם: אתה שום דבר וכלום.

ועדת הכספים): אבל אתה לא בא לתרום, אתה בא לקלקל, אתה בא לפוצץ את הדיונים, כמו שאתה עושה עכשיו פה.

ועדת הכספים): אותו דבר אתה עושה במליאה – –

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: אתה כלום.

דוד אמסלם: אתה בא – אתה מבין – –

ועדת הכספים): – – אותו דבר אתה עושה פה כלפי היושב-ראש.

דוד אמסלם: – – אלה ההנחיות שקיבלת ממר ליברמן.

ועדת הכספים): ולכן הציבור בסוף ישפוט את רמת השיח הנמוכה שלך – –

דוד אמסלם: אל תדאג.

דוד אמסלם: אנחנו עוד נראה לך איך מתנהלים בכנסת.

ועדת הכספים): – – את הגועל נפש שאתה זורק על האנשים – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קושניר, חבר הכנסת קושניר.

ועדת הכספים): – – על חברי הכנסת, על החברים שלך בתוך המפלגה.

ועדת הכספים): עזוב.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קושניר, אני מציע להתמקד בעניין ולא לרדת לגופו של אדם.

ועדת הכספים): אז לעניין הפיצול – – –

איתן גינזבורג: לא להיגרר – – –

ועדת הכספים): אז לעניין הפיצול – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא עשה לנו טובה.

דוד אמסלם: נתן לנו.

דוד אמסלם: הבנת?

ועדת הכספים): אז לעניין הפיצול – – –

דוד אמסלם: אמרתי לך, הוועדה של אבא שלו.

דוד אמסלם: הוא נותן לנו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, אתה בקריאה שנייה.

איתן גינזבורג: אם תיאלץ אותי להוציא אותך מהישיבה, תישלל ממך זכות הדיבור, וחבל.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: אתה מבין.

איתן גינזבורג: בבקשה.

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש, הוא פשוט מחכה לזה.

ועדת הכספים): הוא רוצה עוד ציוץ בטוויטר ועוד סרטון בפייסבוק, זה מה שמעניין אותו.

דוד אמסלם: בריון.

דוד אמסלם: אתה מבין את הבריון?

ועדת הכספים): שום דבר אחר לא מעניין אותו.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני מציע לך לראות את הסרטון – –

ועדת הכספים): אני אראה את הסרטון.

דוד אמסלם: – – ותבין, תבין איזה בריון יש לנו פה, קשקשים.

איתן גינזבורג: אני מבקש ממך, חבר הכנסת אמסלם, אי-אפשר ככה.

דוד אמסלם: בסדר.

איתן גינזבורג: בבקשה.

דוד אמסלם: מבזה את הכנסת על שמאל ועל ימין – –

איתן גינזבורג: די, חבר הכנסת אמסלם, אני מבקש ממך – – –

דוד אמסלם: – – חושב שכולנו פה טירונים ב-4.

איתן גינזבורג: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

איתן גינזבורג: אני מבקש ממך להפסיק עם זה.

דוד אמסלם: טירונים בבה"ד 4, הוא חושב.

איתן גינזבורג: די.

איתן גינזבורג: אתה כבר בקריאה שלישית.

איתן גינזבורג: תפסיק עם זה.

איתן גינזבורג: אתה לא חייב להוציא אותו, לא ביקשתי להוציא אותו.

איתן גינזבורג: הוא בקריאה שלישית.

איתן גינזבורג: בבקשה.

ועדת הכספים): טוב, אז לעניין הפיצול, עשינו דיונים מעמיקים – – –

איתן גינזבורג: קריאה שלישית לא מחייבת הוצאה.

איתן גינזבורג: קריאה שלישית היא קריאה שלישית.

איתן גינזבורג: בפעם הבאה שאני אעיר לו, הוא יצטרך לצאת.

ועדת הכספים): אז לעניין הפיצול, באמת החוק מאוד מאוד מורכב, וכולל בתוכו שני פרקים מאוד משמעותיים: 1.

ועדת הכספים): מיסוי שותפויות; 2.

ועדת הכספים): מיסוי הקרנות.

ועדת הכספים): לא הגענו למיצוי של החוק הזה בדיונים.

ועדת הכספים): הועלו הרבה מאוד תהיות ושאלות, ולכן בוועדה החלטנו פה אחד לפצל את החוק הזה, ואני מבקש מהמליאה לתמוך בהחלטה של הוועדה.

ועדת הכספים): אנחנו נמשיך לדון בו אחרי שנסיים את חוק התקציב וחוק ההסדרים, כי מדובר בחוק מאוד מאוד חשוב.

ועדת הכספים): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת קושניר.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים, שננעלת ברגע זה.

איתן גינזבורג: כל מי שלא נרשם עד עכשיו, לא יוכל יותר להירשם, ואנחנו נקפיד גם על סדר הדוברים.

איתן גינזבורג: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת דוד אמסלם.

איתן גינזבורג: בבקשה, עד שלוש דקות.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לתאר לכם מה קרה היום בוועדת הכספים.

דוד אמסלם: הבריון שיוצא, שנתן לנו זכות לדבר – תודה רבה, איפה לשכת הסעד?

משה ארבל: סליחה, אדוני היושב-ראש.

משה ארבל: שר תורן בממשלה המנופחת הזו לא יכול להיות במליאה?

דוד אמסלם: איפה שר תורן?

משה ארבל: קשה להם.

דוד אמסלם: קשה, קשה.

איתן גינזבורג: – – –

משה ארבל: – – –

דוד אמסלם: היום, אדוני היושב-ראש – לא משנה, אתה תפעיל את השעון שלך – – –

איתן גינזבורג: אני עוצר את השעון.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: אנחנו היום היינו בוועדת הכספים.

דוד אמסלם: התנהל דיון.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא שלח זימון בלילה לוועדה בבוקר.

דוד אמסלם: אני יודע שהוועדה צריכה להתחיל ב-10:00, אבל הוא מחליט בלילה לשלוח שזה בבוקר בשעה 09:00, להקדים את הדיון.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא קרה.

דוד אמסלם: תודיע לנו מראש, תודיע יום לפני, שנתארגן וכו'.

דוד אמסלם: אבל מה זה משנה?

דוד אמסלם: הרי פה עושים מה שרוצים.

דוד אמסלם: אנחנו באים לדיון, אני מעיר לו: תגיד, למה אתם שולחים בלילה את ההודעה?

דוד אמסלם: ככה בא לו, ככה הוא מחליט.

דוד אמסלם: אז אנחנו מתחילים את הדיון.

דוד אמסלם: יש שיח סביר, הגיוני, שואלים שאלות.

דוד אמסלם: הוא יוצא החוצה, חוזר, אומר – פתאום העציץ של לפיד, חבר הכנסת בליאק, פתאום צועק משום מקום: מה אתה, אמסלם?

דוד אמסלם: אין לי מושג, למישהו שם.

משה ארבל: לינון אזולאי.

דוד אמסלם: לינון אזולאי.

דוד אמסלם: אתה מבין את השפל הזה?

דוד אמסלם: ואחריו ההוא נכנס, הבריון מר קושניר, אומר לי: עכשיו אני מוציא אותך, ראשונה, שנייה, ועושה לי בראש: תצא החוצה, כאילו הוא נוגח אותנו.

דוד אמסלם: בושה וחרפה, ההתנהלות של ישראל ביתנו.

דוד אמסלם: כולכם הרי עציצים של ליברמן.

ולדימיר בליאק: – – – איזה שקרן.

דוד אמסלם: מי מדבר פה מילה?

דוד אמסלם: מילה מי מדבר?

ולדימיר בליאק: איזה שקרן.

דוד אמסלם: שקרן?

דוד אמסלם: אני מזמין אתכם להסתכל בסרטון של הכנסת.

דוד אמסלם: דרך אגב, הכול מוקלט ומוסרט.

דוד אמסלם: אלה אנשים שפלים, מתנשאים, גזענים, שבאו לכנסת לפני שנה וחצי, הכנסת של אבא שלהם, עושים מה שהם רוצים, הכול מותר.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: ליברמן אמר להם: חבר'ה, אמסלם עולה כאן לדוכן, עושה ממני צחוק; תיכנסו בו.

איתן גינזבורג: השר פריג', חשוב שתהיו נוכחים פה.

איתן גינזבורג: על פי התקנון חייב להיות שר נוכח בכל זמן הדיון.

דוד אמסלם: זה מה שקורה.

דוד אמסלם: חוצפה ועזות מצח של הבריונים, בריון הקשקשים הזה.

דוד אמסלם: מה הוא אומר?

דוד אמסלם: אתה אפס בהבנה בכלכלה.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך, העציץ הראשי אלכס קושניר, שלא מוציא הגה – –

איתן גינזבורג: אני מחדש את הזמן.

דוד אמסלם: – – לפני שליברמן מסמן לך.

דוד אמסלם: הרי אני מכיר אותו קצת לפניך.

דוד אמסלם: הוא אומר לי שאני לא מבין בכלכלה, אז בוא אני אספר לך: כשאתה היית בכיתה א' או ב', אני כבר סיימתי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת בר-אילן, אז אתה מלמד אותי?

דוד אמסלם: עבדתי באגף התקציבים, עבדתי במחלקה הכלכלית.

דוד אמסלם: אתה בא לספר לנו מה זה כלכלה?

דוד אמסלם: אתה בא ללעוג לנו, לכאורה, על זה שאנחנו לא מבינים?

דוד אמסלם: אז אני מציע לך, תנקה קצת את החלב מהשפתיים.

דוד אמסלם: עכשיו באת.

דוד אמסלם: יושב לי על הכיסא באדנות כאילו זה של אבא שלו.

דוד אמסלם: אני ניהלתי את ועדת הפנים שלוש שנים – אולי הוצאתי שלושה-ארבעה אנשים במהלך שלוש השנים.

דוד אמסלם: זה ההספק שלו בישיבה אחת.

דוד אמסלם: אחת.

דוד אמסלם: אני אוציא אותך עוד פעם, אני אוציא אותך עוד פעם, הוא אומר, בגלל שזה הסגנון.

דוד אמסלם: הוא חושב שהוא מנהל את הפוליטביורו, אמרתי.

דוד אמסלם: הוא חושב שהוא נמצא עכשיו בפרלמנט האוקראיני וזו השיטה: מי שמדבר – יאללה, החוצה.

דוד אמסלם: עוד מעט יעצרו אותנו.

דוד אמסלם: בושה וכלימה.

דוד אמסלם: אני מתבייש בו כחבר כנסת, אני מתבייש בהתנהלות.

דוד אמסלם: הרי אתם יודעים לבד, יום יבוא, לא רחוק, ייקח חצי שנה, שנה, יתהפך הגלגל.

דוד אמסלם: חבר'ה, אתם לא תפתחו את הפה וגם תצאו החוצה.

דוד אמסלם: היום בג"ץ החליט, היום, שהוא לא נענה בכלל לסעד שביקש דוד ביטן, במובן זה שמגיע לנו חלקנו היחסי בכנסת.

דוד אמסלם: גם בזה הם כופרים.

דוד אמסלם: הרי גם זה יחזור אליכם כבומרנג, הרי בסוף הכול יחזור.

דוד אמסלם: מה שקורה פה בחודשים האחרונים לא היה בתולדות הכנסת.

דוד אמסלם: כזאת דריסה, אלימות, גסות רוח, לא הייתה אף פעם פה.

דוד אמסלם: איך אומר לפיד?

דוד אמסלם: אמסלם, למה אתה מדבר ככה?

דוד אמסלם: תראו איך אתם מדברים, איך אתם מתנהגים.

דוד אמסלם: וכל זה – תזכרו, אני רק אומר לכם, תרשמו לפניכם, אדוני היושב-ראש – כל זה, תזכרו, יחזור אליכם בכפל-כפליים.

דוד אמסלם: אתם לא תדעו מה לעשות.

דוד אמסלם: הרי תנצלו את זה.

דוד אמסלם: הרי אין לכם באמת רוב בציבור, אמיתי.

דוד אמסלם: הרי אנחנו נחזור לכאן לעשרות שנים.

דוד אמסלם: ככה אתם תתנהלו – ככה אנחנו נתנהל מולכם, רק קצת יותר.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, גם אם אתם עושים את החשבון של עצמכם, רק של עצמכם, כדאי לכם לנהוג כמו בני אדם, כמו בני אדם, לא באלימות ולא ברשעות כמו שמתנהל יושב-ראש ועדת הכספים, העציץ הגדול היבש מר קושניר.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתה יודע, אדוני היושב-ראש, כשאני הייתי בתפקידי כראש עיר, עמדנו מול שרים, מול מנכ"לים של משרדים, היו כמה מנכ"לים שידעתי מראש: כשאתה מגיע אליהם, אתה תקבל המון סימפתיה, אפילו זר פרחים אולי, אבל להוציא משהו, תקציב או מה – כלום.

היו כאלה, ידעו, היית מגיע אליהם: מה תרצה לשתות?

קפה?

תה?

הוא היה מספר לך כמה הוא קשור לעיר בני ברק, כמה הוא אוהב את האנשים החרדים, סבא-רבא שלו היה רב, אבל ידעתי שמהישיבות האלה לא יוצא כלום.

ודווקא אותם אנשים מקצועיים, שפיהם וליבם שווים, הייתה להם ביקורת, היו אומרים ככה, היו מדברים על מספרים, מגיעים, ידעת שהיית יוצא עם תוצאות.

זה המשל, אדוני.

מה הנמשל?

יושבת פה ממשלה שלמה עם אפס אומץ ציבורי, ולא רק אפס אומץ ציבורי, אלא הצביעות והחלקלקות של הלשון שלהם זה מה שמרגיז.

למה אנחנו כל כך קופצים ומתרגזים פה לפעמים באולם הזה?

היינו פה בהרבה מריבות והרבה ויכוחים, וכולם בסוף חברים.

אבל מה כל כך מרגיז אותנו?

אתה יודע מה מרגיז אותנו, אדוני היושב-ראש?

הצביעות; שאנשים אומרים לך: אנחנו אוהבים חרדים – הרי את זה הוא אמר בג'רוזלם פוסט באנגלית.

הוא חשב שאנחנו לא יודעים לתרגם, כי – –

דוד אמסלם: אני אגיד לך, הוא שמע את המערכון של הגשש.

– – לא למדנו אנגלית.

בפיתה.

דוד אמסלם: דייג אוהב דגים?

דוד אמסלם: לא, הוא אוהב דגים על המנגל, הוא אוהב אותם שרופים על המנגל.

אז מדברים על החרדים.

הוא מספר בכל מקום שהוא הולך בעולם – גם אצל ביידן – שהוא עשה משהו שאף אחד עוד לא עשה: איחד את כל חלקי העם.

מספר סיפורים.

שלא לדבר, כאן, ביאָרצייט, ביום הזיכרון של יצחק רבין, זיכרונו לברכה – מדבר על אחדות, על לשון נקייה.

הכול מלא פרחים, המון אהבה.

אין לו אומץ לומר, לא לאיש הזה ולא לאלה שמסביבו: אני מדיר ציבור שלם, ולא רק שאני מדיר אותו, לא רק שאני מרחיק אותו, אני גם מרעיב אותו.

אני גם פוגע בהישגים בתעסוקה שהוא הגיע אליהם במשך שנים רבות.

אני פוגע בו בגלל שאני יודע שיש לו הרבה ילדים, וכשיש הרבה ילדים, יש כלים חד-פעמיים – אני מסיים.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

אני יודע ששתייה מתוקה – שפתאום נהיו לי פה הרבה דוקטורים ודיאטנים; מילא אם פורר, שהוא הצליח לרזות, היה אומר את זה.

ליברמן מטיף לנו לדיאטה?

הוא רוצה להרעיב אותנו.

איתן גינזבורג: תודה.

ובנט הפחדן הזה יכול למכור סיפורים לביידן עד שהוא יירדם – – –

עודד פורר: – – – הוא יותר מומחה בדיאטות ממני.

זה בטוח, אבל הצלחות אין לו.

ראה הנייה.

ראה הנייה.

אבל הוא רוצה לעשות לנו דיאטה – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

– – כאילו דואג לנו.

היזהרו, עודד.

היזהרו – – –

עודד פורר: יותר בריא לא לשתות את המשקאות הממותקים האלה.

עודד פורר: יותר בריא לא לשתות אותם.

היזהרו מהצבועים.

נראה אותך לוקח את הממתקים של מנסור עבאס.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני.

נראה אותך.

תיזהרו מהצבועים, אדוני היושב-ראש.

תיזהר, אתה בתחילת הקריירה כאן.

תיזהרו מהצבועים.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: נעשה זאת במצוותך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, עד שלוש דקות.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בסוף השבוע האחרון נפגש ראש הממשלה בנט עם נשיא רוסיה פוטין.

אבי מעוז: פוטין, כידוע, עבד בקג"ב ועמד בראש שירות הביטחון הפדרלי שהחליף את הקג"ב.

אבי מעוז: כאשר ארגון ביון רוצה לגייס משתפי פעולה בקרב מדינה מסוימת, איזו יכולת נפשית הוא מחפש?

אבי מעוז: הוא מחפש את היכולת לבגוד ולנטוש ערכים וחברים.

אבי מעוז: מי שמסוגל לבגוד בערכיו או במה שמוצג כערכיו, הוא יעד אידיאלי לגיוס של סוכנות ביון.

אבי מעוז: אז כראש ארגון ביון בדימוס, מה עושה פוטין?

אבי מעוז: הוא מזהה – וזה לא קשה במיוחד במקרה דנן – את תכונות האופורטוניזם ונטישת הערכים, עד כדי התעוזה להתמנות לתפקיד ראש ממשלה בניגוד גמור לרצון הבוחר וברמיסת כל הבטחה והתחייבות שנתן, ועוד אחרי זה להעז לומר היום בישיבת סיעה – ואני מצטט: אני לא מתנצל, כי אין לי על מה.

אבי מעוז: לא שיניתי את הערכים שלי.

אבי מעוז: כנראה שכשאין ערכים אז אין מה לשנות.

אבי מעוז: השלב השני הוא להזמין את יעד הגיוס לביקור רשמי ולעטוף אותו באופן אינטימי ומחבק.

אבי מעוז: בשלב הבא דואגים שמפאת התארכות הפגישה וקדושת השבת, ראש הממשלה ייאלץ לשבות ברוסיה, ולסיום מזמינים את ראש הממשלה יחד עם רעייתו לביקור נוסף.

אבי מעוז: כך נוצרת התחושה בקרב המגויס שהוא חשוב ומשמעותי אפילו בעיני מנהיגי העולם.

אבי מעוז: אדוני ראש הממשלה, נפלת בפח שכולו עטוף בשוקולדים ומרציפנים.

אבי מעוז: כמו כל ילד שמחפש להרגיש רצוי ולקבל יחס חם ומחבק, כך גם ראש הממשלה בנט עסוק באובססיביות בניסיון לקבל מבית ומחוץ לגיטימציה למעשה הרמייה והנוכלות שלו.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, על מה חשוב לבנט לדווח לציבור אחרי ביקור שכזה?

אבי מעוז: על זה שהשר אלקין נרדם באמצע הפגישה, על המרפק שהוא הכניס לו ועל הצחוק של פוטין.

אבי מעוז: פשוט גן ילדים.

אבי מעוז: אדוני ראש הממשלה, הגיע הזמן שתפנים, ולצערי, אני אומר את זה: התפקיד הזה גדול עליך בכמה מידות.

אבי מעוז: אין לך, לצערי, לא את היכולת, לא את הכישורים, לא את הסמכות והאחריות, לא את הלגיטימציה הציבורית ובוודאי לא את הערכים הנדרשים והחוסן המוסרי למלא את התפקיד הרם והנשגב, ראש ממשלתה של מדינת ישראל.

אבי מעוז: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, עד שלוש דקות.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מנסה לשחזר לעצמי – חבר הכנסת הרב אמסלם – אני מנסה לשחזר לעצמי מה היו הנאומים של האופוזיציה הקודמת, קרי יש עתיד, יאיר לפיד, מול הקואליציה שלנו, מה היה תוכן הנאומים של לפיד, במה הוא שיסה את העם נגדנו.

מאיר פרוש: עודד פורר לא שומע.

מאיר פרוש: היה נושא אחד.

עודד פורר: אחד עולה, אומר שאני לא אוכל; אתה עולה, אומר שאני לא שומע.

מאיר פרוש: היה נושא אחד שקוראים לו הציבור החרדי.

מאיר פרוש: הציבור החרדי – איך היה אומר יאיר לפיד?

מאיר פרוש: אנחנו לא רוצים שאתם תחיו על חשבוננו.

מאיר פרוש: דוד, דוד, יאיר טען:

מאיר פרוש: אנחנו לא רוצים שהציבור החרדי יחיה על חשבוננו.

מאיר פרוש: תלכו לעבוד, תלכו לצבא.

מאיר פרוש: למה אתם מתנהלים כמו פראיירים פה?

מאיר פרוש: למה אתם לוקחים כסף מהמדינה?

מאיר פרוש: בשביל מה נתניהו נותן לכם כסף?

מאיר פרוש: זה מה שהיה יאיר לפיד צועק.

מאיר פרוש: למה נותנים לחרדים כסף לישיבות, לכוללים?

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: מה הייתה הטענה?

מאיר פרוש: אין שוויון בנטל.

מאיר פרוש: אין שוויון בנטל.

מאיר פרוש: החרדים לא משרתים בצבא.

מאיר פרוש: כשהם לא משרתים בצבא, מה ההצדקה לתת להם?

מאיר פרוש: הקואליציה עומדת על ציבור שהוא לא משרת ברובו בצבא.

מאיר פרוש: מה קורה עכשיו?

מאיר פרוש: ישנה ממשלה, יש ראש ממשלה וחליפי שלו.

מאיר פרוש: החליפי שולט בראש הממשלה, הוא עם 18 מנדטים, והולכים לתת לציבור הערבי – שאני מפרגן להם – הולכים לתת לציבור הערבי 30 מיליארד שקל; הסדר של כמה שנים, 30 מיליארד שקל.

מאיר פרוש: תארו לעצמכם את הכותרות, תארו לעצמכם את הנאומים של יאיר לפיד על 30 מיליארד שקל לחרדים.

מאיר פרוש: לכמה חרדים?

מאיר פרוש: ש"ס, יהדות התורה – יותר מנדטים מאשר מנסור עבאס.

מאיר פרוש: תארו לכם לחרדים – 30 מיליארד שקל.

מאיר פרוש: ואני שואל: איך נותנים 30 מיליארד שקל לערבים?

מאיר פרוש: ואני מפרגן להם, אבל הם הרי לא משרתים בצבא.

מאיר פרוש: אין שוויון בנטל.

מאיר פרוש: איך מותר לתת 30 מיליארד לקבוצה במדינה כאן, 30 מיליארד שקל, כאשר הם לא משרתים בצבא?

מאיר פרוש: ואף אחד לא מגיש בג"ץ נגד הדבר הזה, ואף אחד לא דן על השאלה הזו, וכל אחד מעביר את זה בשוויון נפש.

מאיר פרוש: אין צורך, הערבים לא צריכים לשרת בצבא, אבל הערבים צריכים לקבל כסף.

מאיר פרוש: יש עתיד וכל הקבוצה הזאת שיסו את המדינה נגד זה שנתניהו נותן כסף לחרדים כשאין להם שוויון בנטל, ופה לא מתביישים לתת 30 מיליארד שקל לערבים.

מאיר פרוש: לא רק שהם לא משרתים, אלא מי שמעז להתקרב ולעשות משהו בתחום הצבא – –

איתן גינזבורג: נא לסיים.

מאיר פרוש: – – מנודה מהציבור הערבי.

מאיר פרוש: אולי אתה יכול לענות לי תשובה, היושב-ראש?

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: אני אחשוב עליה.

איתן גינזבורג: אני אחשוב עליה בהחלט.

איתן גינזבורג: לא בטוח שאצלי התשובות, אבל בהחלט אחשוב.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה, גברתי.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת הנכבדים, היום אני רוצה לספר לכם על דניאל.

מיכל מרים וולדיגר: דניאל הוא אדם בן 70 שמתמודד עם חירשות ועיוורון.

מיכל מרים וולדיגר: הוא מתגורר בהוסטל, ואני אפילו אגלה לכם שזה בחולון.

מיכל מרים וולדיגר: לא אגלה איזה הוסטל, נשמור על כבודו.

איתן גינזבורג: על פרטיותו.

מיכל מרים וולדיגר: כן.

מיכל מרים וולדיגר: דניאל מתקשר בשפת הסימנים, אבל זה נקרא "מששית", זה בעצם סימונים במגע, כי הרי הוא גם לא רואה.

מיכל מרים וולדיגר: פשוט את שפת הסימנים עושים לו במגע בגוף.

מיכל מרים וולדיגר: לפני – בתחילת החודש, בתחילת אוקטובר, דניאל נפל ושבר את הירך, והיה צריך לעשות ניתוח להחלפת הירך.

מיכל מרים וולדיגר: הביאו אותו לבית חולים, ולא אנקוב בשם בית החולים, כי אני כועסת על בית החולים.

מיכל מרים וולדיגר: אגב, מה שלא אמרתי הוא שבעצם חוץ מאחות בת 75 אין לדניאל אף אחד בעולם; זו אחותו והצוות של ההוסטל.

מיכל מרים וולדיגר: בעצם, הם כל עולמו.

מיכל מרים וולדיגר: הוא אושפז בבית החולים, עבר את הניתוח להחלפת ירך, וכמו כל בן אדם אחר, אחרי שהוא עובר את הניתוח הקשה הזה, בעצם הוא צריך לעבור לשיקום, שיקום של חודש-חודשיים, במסגרת שמתאימה כדי ללמד אותו להמשיך – לדעת איך מתחילים ללכת מחדש עם הירך המשוקמת שלו.

מיכל מרים וולדיגר: לצערי, בית החולים לא דאג להנגשה לאורך כל האשפוז שלו כפי שהוא היה חייב לדאוג.

מיכל מרים וולדיגר: עם תום הטיפול הרפואי בבית החולים ביקש דניאל לעבור למרכז שיקומי שנמצא סמוך לבית החולים, של אחת מקופות החולים.

מיכל מרים וולדיגר: כך מקובל.

מיכל מרים וולדיגר: זה באזור, איפה שנמצא ההוסטל.

מיכל מרים וולדיגר: מכיוון שאין יותר מדי מדריכים, אנשים שיכולים לדבר בהנגשה עם מישוש, ההוסטל אפילו התנדב לשלוח לאותו מקום שיקום את המדריך שיעזור לתקשר, כי דניאל צריך הנגשה, מישהו צריך לדבר איתו ולהסביר לו מה נדרש ממנו.

מיכל מרים וולדיגר: אבל לא, אותו מרכז שיקום לא הסכים לקבל את דניאל.

מיכל מרים וולדיגר: אתם יודעים למה הוא לא הסכים?

מיכל מרים וולדיגר: בגלל אפליה, בגלל סייניזם.

מיכל מרים וולדיגר: הוא טען שדניאל לא ישתף פעולה עם התהליך השיקומי שהוא צריך לעבור בגלל שהוא חירש ועיוור.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא יודעת אם כולם שומעים ואם כולכם איתי בקשב.

מיכל מרים וולדיגר: דודי, אתה לא שומע.

מיכל מרים וולדיגר: אתה חייב לשמוע.

מיכל מרים וולדיגר: דודי, תקשיב.

מיכל מרים וולדיגר: עם הלב הענק שלך אתה חייב לשמוע.

מיכל מרים וולדיגר: בחור עיוור וחירש ששבר את הירך ועבר ניתוח וצריך שיקום, אבל מרכז השיקום לא מוכן לקבל אותו בגלל שהוא טוען שהוא לא ישתף פעולה.

מיכל מרים וולדיגר: למה?

מיכל מרים וולדיגר: כי הוא עיוור וחירש.

מיכל מרים וולדיגר: אבל הוא ישתף פעולה, כי הוא שיתף פעולה 70 שנה, כי היה בן אדם שהצליח לדבר איתו בשפת הסימנים במישוש.

מיכל מרים וולדיגר: אבל העולם שלנו – סליחה, יסלחו לי כולם – המדינה שלנו נותנת 32 מיליארד שקל לערבים בצורה גורפת, כשאפשר – אני לא אומרת, מגיע, צריך לתת כסף, צריך לשפר דבר כזה או אחרף אבל 32 מיליארד שקל, כשהנגשה כמו שצריך לכלל האוכלוסייה – וזה לא שאצל הערבים אין חירשים ואילמים, וגם הם צריכים את זה – – –

איתן גינזבורג: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: אני מסיימת.

איתן גינזבורג: נכון, גם הם צריכים את זה.

מיכל מרים וולדיגר: אוקיי.

מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת, דורשת ומבקשת – תבחרו איזו מילה שתרצו – שהממשלה הזאת תבין את סדרי העדיפויות האמיתיים ושלא תסתכל על אופוזיציה וקואליציה, אלא באמת תהיה עניינית כמו שהבטיחה שהיא תהיה, כי עד כה לא ראינו את זה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי.

איתן גינזבורג: אני רק חושב שאם רוצים מקור תקציבי, לא צריך להצביע דווקא על הערבים.

איתן גינזבורג: יש עוד הרבה מאוד דברים שאפשר להצביע עליהם.

מיכל מרים וולדיגר: 32 מיליארד שקל – – –

איתן גינזבורג: יש גם הרבה מאוד דברים אחרים.

איתן גינזבורג: אני הייתי מציע רק לחשוב על הדברים הללו, אבל זו זכותך, כמובן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חברת כנסת גלית דיסטל – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב בן צור יעלה ויבוא.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, עד שלוש דקות.

יואב בן צור: יש פה שר?

איתן גינזבורג: השר פורר פה.

עודד פורר: תתרגל.

יואב בן צור: אני לא מתרגל.

יואב בן צור: אני יודע, קשה לי להתרגל, אבל בסדר.

יואב בן צור: באופן אישי אין לי בעיה.

יואב בן צור: באופן כללי אתה יודע מה דעתי על הממשלה.

איתן גינזבורג: לא סתם שר.

איתן גינזבורג: שר טוב קיבלת פה ולא סתם שר.

יואב בן צור: איש טוב.

איתן גינזבורג: גם שר טוב.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על הממשלה הנפלאה שלנו.

יואב בן צור: הממשלה שלנו כל כך דואגת, בצדק, מהנזקים שגורמים לזיהום הכדור שלנו, והעבירה תיקון למסות את החד-פעמי, ממש כמו במשל כבשת הרש, שבו העשיר לוקח את כבשתו היחידה של השכן העני על מנת להאכיל את האורח שלו.

יואב בן צור: אין יותר סימבולי ממציאות שבה ממשלה גדולה מאוד, שהכניסה הכי הרבה ח"כים נורבגיים, תדאג להעביר תשלום מס גבוה מאוד על צריכת חד-פעמי ותנקוט פעולות כנגד מזהמי הכדור הנוראיים.

יואב בן צור: ובלי מילים מכובסות, הרי שזה עוד תיקון נגד החרדים הרבים שמזהמים להם את המדינה.

יואב בן צור: כי הרי מי צריך חד-פעמי?

יואב בן צור: רק משפחות ברוכות ילדים, שבהן המשמעות של ארוחת צוהריים או ערב עם כלים חד-פעמיים היא שאימא, שעובדת כל כך קשה כל היום ובדרך כלל גם עובדת במשרה מלאה או חלקית מחוץ לבית, אותה אימא תעבוד קצת פחות ותוכל לנוח כמה דקות בין שלל המטלות שיש לה.

יואב בן צור: ומה החוצפה?

יואב בן צור: שהרי יפי הנפש וחברי הקואליציה המעופפת הזאת, שטסים השכם והערב לכל רחבי העולם, משתמשים ברכבים מזהמים, והם קוראים להפסיק לזהם עם מעט חד-פעמי.

יואב בן צור: איזו שחיתות, איזו נבזות.

יואב בן צור: אתם לא מתביישים?

יואב בן צור: במקום שתוותרו על הרכבים שלכם, הוספתם נורבגים שלכל אחד רכב ועוזרים, והם טסים לחו"ל, גם הם וגם אתם טסים.

יואב בן צור: אז אולי תוותרו על טיסה אחת?

יואב בן צור: אולי תזהמו בזה פחות.

יואב בן צור: הרי בזיהום אוויר שכל אחד מכם מייצר בטיסה אחת או ברכב שהוא נוסע בו, הוא מזהם באותה כמות של זיהום סביבתי של שכונה דתית או חרדית שלמה.

יואב בן צור: אז תתביישו לכם.

יואב בן צור: התיקון שלכם ייכנס לתוקף, אבל אתם, חסרי הלב, במקום שתוותרו בעצמכם לטובת האנושות, אתם מעדיפים לגזול את מעט המנוחה שיש לאותה אימא יקרה, שהיא תשטוף את הכלים.

יואב בן צור: ומה השיא?

יואב בן צור: שר האוצר, בתגובה על זה שישיבה חשובה, ישיבת אור ישראל, קנתה קנייה גדולה של חד-פעמי לחצי שנה בשביל שיחסכו כמה שקלים, אמר להם: תקנו מדיח.

יואב בן צור: זו התשובה.

יואב בן צור: האם יש תשובה יותר מנותקת ומתנשאת מהעם מהתשובה הזו?

איתן גינזבורג: נא לסיים.

יואב בן צור: אני מסיים.

יואב בן צור: הרי מאיפה יהיה כסף לאימהות לקנות מדיחי כלים?

יואב בן צור: איפה הם ישימו אותם בבית הקטן שהם גרים בו?

יואב בן צור: איפה הם ישימו את הסט לחלבי ולבשרי, ליום חול ולשבת, ועוד לא דיברנו על חג הפסח?

יואב בן צור: כמה ניתוק, כמה יהירות.

יואב בן צור: תתביישו לכם, גוזלי העם.

יואב בן צור: מי שמעביר כזה תיקון ומשית עוד מס על העניים מראה רק חרפה וניתוק.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום בכנסת ישראל, בכנסת היהודים, הוקמה שדולה שהיא אות קלון נוסף על מצחם ועל ראשם של אותם חובשי כיפות בקואליציה הנוכחית – השדולה לקהילות הרפורמיות בראשותו של הרב הרפורמי.

אוריאל בוסו: אם למישהו היה ספק מה מטרותיה של השדולה, אז הינה הגיעו דבריה של שרת התחבורה: לא מספיק אזור שוויוני בכותל, נצטרך לשחרר את הכותל שוב.

אוריאל בוסו: במלחמת ששת הימים שחררנו את הכותל – צריך לשחרר את הכותל שוב.

אוריאל בוסו: ממי?

אוריאל בוסו: מהיהודים.

אוריאל בוסו: הכותל קיים שלושת אלפים שנה, מורשת ישראל, העם היהודי כולו מכל העולם מגיע לשם, ומגיעה עכשיו שרה בכנסת ישראל, בגיבוי של ראש ממשלה חובש כיפה, מקימים פה שדולה בראשות רב רפורמי – –

דוד אמסלם: תספר את זה לאורבך, זה עם הכיפה הגדולה.

דוד אמסלם: אורבך.

אוריאל בוסו: – – על ראשו של נפתלי בנט וניר אורבך.

דוד אמסלם: מליברמן אנחנו לא מצפים לכלום.

אוריאל בוסו: – – – לכל חובשי הכיפות.

אוריאל בוסו: מה תעני לאותם מיליוני אזרחים שרוצים לבוא לכותל, להתפלל כפי ההלכה?

אוריאל בוסו: היא אומרת: עד היום התייחסו לכותל כבית כנסת, וזה גרוע.

אוריאל בוסו: אז מה את חושבת שזה הכותל?

אוריאל בוסו: מה, זה הבימה?

אוריאל בוסו: זה על ראשם של אותם אנשים שמדברים.

אוריאל בוסו: לאחר מכן עומד פה השר לשירותי דת, ובלי לשים לב הוא יצא נגד כל רבני ישראל.

אוריאל בוסו: הוא אומר שכל רב עושה מה שהוא רוצה בכשרות.

אוריאל בוסו: במילים אחרות: עד היום אין שום רב עיר שעשה כשרות.

אוריאל בוסו: שמעת את הרב מיכה הלוי שליט"א, הרב הראשי לפתח תקווה, שהוא מגידוליה של הציונות הדתית, שיוצא בחירוף נפש נגד הרפורמה הגרועה שלך?

אוריאל בוסו: אבל כשאתם רוצים לעשות ערב גיבוש במסעדה שפתוחה בשבת, שמוכרים שם בשר וחלב, כנראה שזו הכשרות שאתה מתכנן לתת לכל יהודי מדינת ישראל.

אוריאל בוסו: אבל יבוא יום ונברך בשם ומלכות כאן מעל הדוכן: ברוך שפטרנו מעונשו של זה – גם ממך וגם מראש הממשלה, שגנב את הכיסא.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אוריאל בוסו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, כבוד שרי הממשלה הפלסטינית-ישראלית, כבוד חברי הכנסת, אנחנו שמענו היום שבסודאן התחוללה הפיכה צבאית.

ישראל אייכלר: זו אותה מדינה שחתמה על הסכמי אמנה עם מדינת ישראל; הפיכה של אנשי צבא, שכיתרו את ביתו של ראש הממשלה ושמו אותו במעצר, עצרו את רוב השרים, ואף אחד לא יודע איפה הוא.

ישראל אייכלר: נמל התעופה נסגר.

ישראל אייכלר: עוד מוקדם לדעת את התוצאות של ההפיכה הזאת, אבל דבר אחד אפשר ללמוד מההפיכה בסודאן:

ישראל אייכלר: הפיכה צבאית לא פסה מן העולם והיא אופציה קיימת.

ישראל אייכלר: כאשר מתבוננים על מה שקרה בסודאן אתם בטח אומרים לעצמכם: אלה אנשים חשוכים.

ישראל אייכלר: מה לנו, הנאורים, הדמוקרטיים, ולאנשים המדבריים הללו?

ישראל אייכלר: אבל פה במדינת ישראל בחודשים האחרונים הייתה הפיכת חצר של האנשים שעבדו עם ביבי נתניהו ויצאו נגדו, והשחיתות הפוליטית היא מוסרית הרבה פחות.

ישראל אייכלר: אם מפלגה של שישה מנדטים יכולה לגזול את השלטון מידי הרוב היהודי בחסות התקשורת המלטפת ומערכת המשפט המחבקת, ומיליוני אזרחים הביעו דעות אחרות לגמרי בקלפי, מה זה אם לא הפיכה?

ישראל אייכלר: מה זה אם לא מלחמה בדמוקרטיה, ברצון העם?

ישראל אייכלר: וכאשר שרה בממשלה קוראת למלחמת אזרחים במילים הפשוטות "לשחרר את הכותל", מה זה אם לא הפיכה?

ישראל אייכלר: וכמו כל ההפיכות, היא התקיימה על ידי אנשים שעבדו יחד עם ראש הממשלה.

ישראל אייכלר: ואני לא רוצה לפרט פה את השמות; כולם מכירים, שכל שחקני המהפכה זה אנשים שעבדו עם ביבי.

ישראל אייכלר: ואני שואל: אם כבר יש הפיכה, ושישה מנדטים יכולים לשלוט במדינה, מי ערב לנו שלא תקום קבוצת קצינים ותחליט שגם להם יש זכות לחולל הפיכה כדי להציל את המדינה מידי החרדים או מידי אחרים?

ישראל אייכלר: בסודאן, מי שאחראי להפיכה, מי שמבצע אותה בפועל, זה אנשי צבא בכירים.

ישראל אייכלר: יש איזושהי חשיבה בעולם שעם הניסיון הצבאי שיש להם הם יכולים לבצע הפיכה ולשנות את המצב הנוכחי.

ישראל אייכלר: זה לא דמוקרטי, אבל גם המלחמה בחרדים על ידי גזרות ספציפיות לילדים שאוכלים בצלחת חד-פעמית זה אנטי-דמוקרטי.

ישראל אייכלר: מי יכול להסביר איך אדם עם שישה מנדטים מימינה עומד בראשות ממשלה פלסטינית שמאלנית?

ישראל אייכלר: אין תשובה לאף אחד, וזה מה שמסוכן.

ישראל אייכלר: התבערה מתחת לפני השטח היא עצומה.

ישראל אייכלר: הגזרות שממשלת הרשות גוזרת נגד השכבות החלשות ונגד המסורת היהודית הן אנטי-דמוקרטיות, אנטי-חברתיות ואנטי-דתיות.

ישראל אייכלר: בנקודת הרתיחה הזאת יכולים לקום קצינים וחיילים מסורתיים ולהחליט שהם יכולים לחולל הפיכה.

ישראל אייכלר: מה שברור הוא שהיהדות החרדית תהיה נגד ההפיכה.

ישראל אייכלר: אנחנו לא נחולל הפיכות, לא נעשה מלחמות, לא רק בגלל שאין לנו נשק, אלא בגלל שלא לכך נוצרנו.

ישראל אייכלר: אם תפרוץ חלילה מלחמה, היא לא תהיה הפיכה יהודית, משום שלא חונכנו לכך.

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים דמוקרטיה כי אנחנו רוצים שלום עם כולם – גם עם הפלסטינים וגם עם אויבינו בקרב העם היהודי שקמו לכלותנו.

ישראל אייכלר: אנחנו לא יכולים ולא מסוגלים להרוג חלילה או לפגוע במישהו.

ישראל אייכלר: הסכנה היא שאם תהיה התעוררות והפגנות, עלולים חלילה אנשים לפגוע בציבור החרדי, וראינו כבר את האכזריות בהפגנות, שעדיין החרדי לא מרים את האצבע ויש כבר – – –

איתן גינזבורג: תודה.

ישראל אייכלר: לכן, במשפט אחרון, אדוני היושב-ראש:

ישראל אייכלר: תעצרו בבקשה את המלחמה נגד היהדות, תפעילו את ההיגיון ותקשיבו לקול העם ותחזירו ותקימו את המדינה היהודית והדמוקרטית.

ישראל אייכלר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הבוקר בריאיון ב-103 אצל גולן יוכפז וענת דוידוב שאלו אותי: מה אתה רוצה?

שלמה קרעי: זו ממשלה גם של הימין וגם של השמאל – גם בונה ביהודה ושומרון וגם שולחת שרים לאבו מאזן.

שלמה קרעי: ממשלת גם וגם.

שלמה קרעי: הסברתי להם שזו ממשלה שהיא ברכה לבטלה; שאישור בנייה של מאות יחידות דיור ליהודים ביהודה ושומרון במקביל לאישור אלפי יחידות לפלסטינים באופן שמסכן את ההתיישבות היהודית זה עבודה בעיניים.

שלמה קרעי: זו ממשלת אנדרוגינוס.

שלמה קרעי: זו לא ממשלת גם וגם, רבותיי, זו ממשלה מגמגמת.

שלמה קרעי: לאחר הריאיון יצאתי וחשבתי לעומקם של דברים, ואני רוצה להציג בפניכם את פונקציית המטרה של הממשלה הזו.

שלמה קרעי: זו פונקציית מטרה שהם מנסים להסתיר מאחורי מסך העשן, שלא נבין, שלא נדע.

שלמה קרעי: מאשרים בנייה ליהודים ביהודה ושומרון, אבל שולחים משלחת מלאכי רעים לאבו מאזן; מחריגים קצבאות מהקפאת השכר הממוצע, אבל פוגעים בנשים עם מקצועות שוחקים ושוברים את מטה לחמן; דואגים כביכול לתנאים אטרקטיביים לחיילי צה"ל ומנפחים את הפנסיות התקציביות של החברים של גנץ, אבל מצביעים נגד העלאת שכר חיילי החובה; מדברים על לא להעלות מיסים, ומטילים מס על החלשים ביותר – חד-פעמי, תחבורה ציבורית, מתעללים בנשים חרדיות וערביות עובדות ובילדים הקטנים שלהן ועוד ועוד; מדברים על ראש ממשלה עם כיפה, ומשתוללים כמו פיל בחנות חרסינה ומנתצים את כל הקדוש והיקר לעם ישראל.

שלמה קרעי: ולדימיר בליאק ישב איתי בוועדה של רפורמת הכשרות, וכשאמרתי: אולי יבוא כאן תקן כשרות שיהיה לא מפוקח, שיתירו לשחוט תרנגולת עם סכין פגומה בתקן הזה?

שלמה קרעי: הוא אומר לי: מה אתה חושב, שהיהדות היא רק שלכם?

שלמה קרעי: זה בדיוק מה שהם מנסים לעשות.

שלמה קרעי: אז אומנם מנסים לבלבל אותנו עם פונקציית המטרה, אבל כשרואים מהם האילוצים על הפונקציה, אפשר לקבל תמונה כללית גם לגבי המטרה.

שלמה קרעי: כשרואים את האילוץ מנסור עבאס והאחים המוסלמים, כשרואים את האילוץ גלעד קריב, כשרואים את האילוץ של גנץ והפנסיות התקציביות, כשרואים את האילוץ של ליברמן ומאבק השנאה שלו, כמו גוליית מול דוד, בנשים החרדיות ובילדיהן, מבינים את הכול; כשרואים את הניסיון של בנט וחבורתו להכניס כאן תקני כשרות ללא פיקוח, והם עצמם קובעים מסיבה במסעדת טרפה, מבינים את הכול.

שלמה קרעי: מבינים שפונקציית המטרה של הממשלה הזו היא: כתבו לכם על קרן השור – ממש כמו בחנוכה שמתקרב – אין לנו חלק ונחלה באלוהי ישראל, לא יהדות, לא ארץ ישראל ולא חמלה על החלשים ביותר.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת שלמה קרעי, שעמד בדיוק בשלוש הדקות שהוקצבו.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בעוד יומיים המליאה תתכנס כדי להצביע על החוק בעל השם המכובס "חוק החשמל".

אורית סטרוק: מה זה חוק החשמל?

אורית סטרוק: זה חוק להלבנת עשרות אלפי מבנים בלתי חוקיים של ערבים, בעיקר בגליל, גם בוואדי עארה, בנגב, חוק מופקר ומפקיר שמעודד בנייה בלתי חוקית, ואת זה, כמובן, נותנים במתנה למנסור עבאס על חברותו ותמיכתו בממשלה המסוכנת הזו, ממשלה שדוהרת ולוקחת את כולנו אל מדינת כל אזרחיה ושני לאומיה.

אורית סטרוק: לפעמים הממשלה עושה פה ושם כמה דברים טובים, למשל משחררת לבנייה כמה יחידות דיור ביהודה ושומרון, אבל זה דומה לרכבת שדוהרת לתהום ובתוך הקרונות מגישים כיבוד טעים, שמים מוזיקה נחמדה, כל מיני דברים כאלה, אבל העיקר זה שיש לנו פה רכבת שדוהרת לתהום.

אורית סטרוק: עכשיו, היום היו אצלנו, בישיבת הסיעה שלנו, בני זוג מהצפון.

אורית סטרוק: יש להם – הם אחראים לשטחי מרעה עצומים בהר התבור.

אורית סטרוק: הם קיבלו הקצאה של קרקע מרמ"י והם שומרים כבר שנים על חלקי הקרקע האלה באמצעות רעיית עדר בקר.

אורית סטרוק: כדי לשמור על הבקר מפגעי מזג האוויר ומפגעי פורעים שמנסים כל הזמן לחבל, בפשיעה החקלאית, הם הקימו בית בלב האזור הזה, בלב השטח החקלאי שעליו הם ממונים ואחראים לו.

אורית סטרוק: לבית הזה יש צו הריסה מיידי, אבל את הבית הזה אף אחד לא מסדיר.

אורית סטרוק: למה?

אורית סטרוק: כי בני הזוג רוני ודפנה אנגל לא זכו להיוולד ערבים, אז הם לא זכו להיכלל בהסדר עדיפות לאומית כמו הערבים, שכניהם בגליל.

אורית סטרוק: הם לא יזכו להלבנה, כי הם יהודים, מה לעשות?

אורית סטרוק: הם רק שומרים על חבלי ארץ, על שטחי אדמות מדינה עצומים, למען כולנו, אבל להם לא ילבינו, להם יהרסו.

אורית סטרוק: אנחנו לא ניתן לזה לקרות.

אורית סטרוק: אנחנו חייבים לעצור את המדיניות העקומה הזו, שהורסת ליהודים בצורה ברוטלית, אכזרית, ומסדירה עשרות אלפי מבנים בלתי חוקיים לערבים כי הם בעדיפות לאומית ואנחנו לא.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת סטרוק.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חברי השר, חבריי חברי הכנסת, מחר תצביע הוועדה המיוחדת – ייקח כנראה זמן, יש אלפי הסתייגויות, אבל היא כנראה תצביע על השם המכובס "רפורמת הכשרות" שנכנסה בחוק ההסדרים, רפורמה שהורסת לא רק את הכשרות הממלכתית במדינת ישראל אלא הורסת את הכשרות: לוקחת את הפגמים והחסרונות שקיימים – כמו שקיימים בכל מערכת.

בצלאל סמוטריץ': חלק גדול מן המערכות הציבוריות שלנו לא מושלמות וצריך לתקן אותן.

בצלאל סמוטריץ': אבל כפי שאף אחד לא מעלה בדעתו לסגור את המשטרה, אלא רוצים לתקן, ואף אחד לא רוצה לסגור חלילה את צה"ל אלא רוצים לתקן, ואף אחד לא רוצה לסגור את רשות המיסים אלא רוצים לתקן, דווקא בסוגיה הזו – לסגור את הרבנות הראשית, לסגור את מערך הכשרות הממלכתי, וכפי שאמרתי, לקחת את הליקויים והקשיים שקיימים, שנדמה לי שכולם מודעים להם ורוצים בתיקונם, ורק להעצים אותם.

בצלאל סמוטריץ': הדוגמה הראשונה היא יחסי משגיח–מושגח, שאכן יש בהם טעם לפגם, בעיקר בגלל הרציפות.

בצלאל סמוטריץ': אגב, יחסי משגיח–מושגח מתקיימים בהרבה מאוד רבדים ואנחנו לא רואים בזה בעיה.

בצלאל סמוטריץ': כשאתה מגיש בקשה להיתר בנייה, המהנדס שאתה משלם לו חותם על הגרמושקה שלך ועל החישובים הסטטיים, ואף אחד לא אומר שהוא כנראה יחתום על חישובים לא נכונים או ייתן לך תכנון לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': זה נכון גם אצל יועצי בטיחות, יועצי תברואה.

בצלאל סמוטריץ': הרבה פעמים אנשים שאנחנו משלמים להם עוזרים לנו בבעיות רגולטוריות.

בצלאל סמוטריץ': ועדיין יש פה טעם לפגם – יש פה מערכת קשרים רציפה, לאורך זמן, וצריך להפריד משגיח ומושגח.

בצלאל סמוטריץ': הרבה מאוד שנים האוצר סירב לשים את היד בכיס ולסייע למהלך הזה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו לוקחים את המורכבות הזאת והופכים אותה להרבה יותר חמורה, מכיוון שהיחסים האלה יעברו להיות בין הגוף הפרטי שייתן את הכשרות לבין בית העסק.

בצלאל סמוטריץ': הרי בית העסק יפר עכשיו תנאי מתנאי הכשרות – תישלל לו התעודה.

בצלאל סמוטריץ': החברה שתיתן את הכשרות, הגוף הפרטי, נפרד מצ'ק שמן שהוא מקבל כל חודש מבית העסק הזה, אז יצרנו את אותו ניגוד עניינים מובנה של יחסי משגיח–מושגח עוד הרבה הרבה יותר חזק.

בצלאל סמוטריץ': כמובן, התמריץ של הגוף הפרטי לתת את הכשרות ולהקפיד על תנאי הכשרות, כולל המחיר של שלילת התעודה, עם הנזק הכלכלי שייגרם לנותן הכשרות – הפוטנציאל של ניגוד עניינים הולך וגדל.

בצלאל סמוטריץ': העובדה שאנחנו הולכים לתחרות כלכלית בעיקרה, כיוון שהגופים הפרטיים יצטרכו להרוויח כסף ויצטרכו גם לכסות את עלויותיהם – אין תחרות כזאת בין בתי החולים – זה תמיד מביא למרוץ אל התחתית.

בצלאל סמוטריץ': מאוד קל לתת שירות זול אבל גרוע.

בצלאל סמוטריץ': אז המשגיח בקושי יהיה והרבה פחות יאכוף את התנאים, ואז המחיר יהיה הרבה יותר נמוך, והתחרות תוריד אותנו לתחתית.

בצלאל סמוטריץ': צריך לזכור שבסוגיות של כשרות אנחנו בסוף בעולמות הלכתיים – אני ממש שלושה משפטים, ברשותך – אנחנו בעולם הלכתי שבנוי על נאמנות של עד אחד באיסורים, עם מורכבות של מי שחשוד על הדבר, עם קונסטרוקציות הלכתיות, משפטיות, שמאפשרות להתמודד עם זה: יסוד הלכתי שנקרא "מירתת", שלא קיים אם בעל עסק איננו מפחד שהתעודה תישלל ממנו.

בצלאל סמוטריץ': לא הספקתי.

בצלאל סמוטריץ': האמת היא שאפשר לדבר גם חצי שעה על הכשלים ברפורמה – –

איתן גינזבורג: בדיוק.

בצלאל סמוטריץ': – – ואני בכל זאת רוצה – – –

איתן גינזבורג: אתה רשום גם לדיון הבא.

בצלאל סמוטריץ': סיימתי במשפט אחרון: אני בכל זאת רוצה לנסות לדבר אליכם מן הלב.

בצלאל סמוטריץ': אתם רואים את ההתנגדות הענפה לרפורמה הזאת גם ברבנות הראשית וגם בגופים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': מראש גם עמדת יושב-ראש הכנסת – שאתה יושב על כסאו עכשיו – והייעוץ המשפטי של הכנסת הייתה שלא נכון שזה יעבור בחוק ההסדרים.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאם אתם רוצים למנוע קרע בעם, וגם אם אתם רוצים להוביל רפורמות – ואתם קואליציה, וגם אם אנחנו לא מסכימים, זו זכותכם – תעשו את זה יותר לאט, יותר בשיקול דעת, יותר בדיאלוג.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאתם מביאים עכשיו לקרע גדול שיהיה קשה לאחות.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא חבר הכנסת משה אבוטבול.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

משה אבוטבול: כן.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, קודם כמובן היה לי עימות מאוד גדול עם השר מתן כהנא, השר לענייני דתות, על זה שבעצם הוא אפילו לא נשמע לרבנים שאמורים לייצג אותו מהציונות הדתית, שגם פנו אליו ודיברו איתו.

משה אבוטבול: אז אני רוצה – ביקשו ממני החברים: תביא את מלוא הדברים של הגאון הגדול הרב שמואל אליהו, אז אני רוצה לצטט אותו מתוך כתבה בערוץ 7 – הרב שמואל אליהו, רבה של צפת ובנו של הרב הגאון הרב מרדכי אליהו, זכר צדיק וקדוש לברכה, מי שהיה הרב הראשי בארץ ישראל והראשון לציון.

משה אבוטבול: והוא אומר כך, הרב שמואל אליהו: "הקול קול שמאל והידיים ידי ימינה.

משה אבוטבול: אנחנו לא נשכח ולא נסלח למי שינסה לטשטש את זהותה היהודית של מדינת ישראל בשביל כבוד ושלטון.

משה אבוטבול: הרפורמות החדשות של ממשלת בנט, לפיד, ליברמן ומיכאלי בכשרות, בנישואים, בגיור, בתחבורה הציבורית בשבת, נראות אולי טוב מבחוץ, אבל באמת הן ייטיבו עם מדינת ישראל בערך כמו שהסכמי אוסלו וההתנתקות היטיבו עם ישראל.

משה אבוטבול: כל הרפורמות האלה צמחו בבית מדרש של מרצ והשמאל, אלה שחרתו על דגלם להפוך את מדינת ישראל למדינת כל אזרחיה ולהסיר ממנה את השם המדינה היהודית.

משה אבוטבול: שיטוט מהיר באתרי האינטרנט יחשוף כי את הרפורמות הללו מנסים ארגוני השמאל לקדם כבר שנים.

משה אבוטבול: כל ראשי הממשלה שהיו במדינה מאז בן-גוריון הבינו שצביון יהודי בסיסי למדינת ישראל חייב להישמר באופן ממלכתי באמצעות כשרות, גיור ונישואין, שבת ציבורית וכדומה, ולא נכנעו לאג'נדה של גופי השמאל הללו.

משה אבוטבול: עכשיו מצאו ליברמן, לפיד ומיכאלי קבלן ביצוע עם כיפה שהתחייב במסגרת ההסכם הקואליציוני ליישם את התוכניות שלהם לפירוק הרבנות הראשית לישראל ולטשטוש הזהות היהודית של מדינת ישראל.

משה אבוטבול: כדי להכשיר את השרץ מספרים לנו קבלני הביצוע שהם עושים את הרפורמות הללו לטובת הכשרות ולטובת הזהות היהודית של מדינת ישראל.

משה אבוטבול: כשאתה רואה מאיזה בית מדרש יצאו התוכניות הללו אין לך שום ספק שהן נועדו להרוס ולא לבנות.

משה אבוטבול: עיון מדוקדק ברפורמות הללו מלמד שהן לא מביאות תחרות אלא" בלגן.

משה אבוטבול: "תחרות קיימת גם היום עם עשרות גופי כשרות, מכוני גיור ועורכי חופות.

משה אבוטבול: יש יעילים וזולים יותר ויש פחות.

משה אבוטבול: על כולם יש פיקוח של הרבנות הראשית שלא יסטו מהדרך.

משה אבוטבול: מטרת ה'רפורמה' של השמאל להוציא את הפיקוח מהרבנות הראשית לישראל ולתת אותה בידי כל דכפין, גם רפורמים וגם קונסרבטיבים.

משה אבוטבול: תתארו לעצמכם שכל מכון רישוי יקבע לעצמו כללים איזה רכב עובר טסט ואיזה לא.

משה אבוטבול: שכל מכללה תסמיך את המהנדסים, הרופאים ועורכי הדין שלה בלי לעבור את הבחינות של מדינת ישראל.

משה אבוטבול: תנסו לחשוב על מדינה שתוותר על הבחינות כדי להגדיל את התחרותיות.

משה אבוטבול: הזוי.

משה אבוטבול: זה מה שהשמאל זמם ומתן כהנא מבצע.

משה אבוטבול: הקול קול מרצ והידיים ידי ימינה.

משה אבוטבול: "

איתן גינזבורג: נא לסיים.

משה אבוטבול: אני מסיים.

משה אבוטבול: "את ההיגיון הפשוט הזה ניסינו אני וחבריי הרבנים להסביר למתן כהנא במשך שעות ארוכות.

משה אבוטבול: הצענו לו הצעות ייעול לשדרוג וייעול מערך הכשרות בלי להרוס את הרבנות הראשית לישראל.

משה אבוטבול: "

איתן גינזבורג: זה לא נראה לי סיום, אדוני.

משה אבוטבול: "הוא הבין אבל לא קיבל אף אחת מהן.

משה אבוטבול: הסתבר לו שהוא לא מורשה לקבל החלטות.

משה אבוטבול: זה הסכם קואליציוני שהוא מחויב לו.

משה אבוטבול: הוא היה חייל ונשאר חייל שמבצע ביעילות את התוכנית של יאיר לפיד, אביגדור ליברמן ומרב מיכאלי.

משה אבוטבול: "

איתן גינזבורג: תודה רבה.

משה אבוטבול: האמת היא שדי לזכור שכל אלה תומכים ברפורמות כדי לחשוד שהכול פה – מסתתרים מאחורי זה דברים רעים וגרועים.

משה אבוטבול: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אבוטבול.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה ארבל, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה בדקות הספורות שעומדות לרשותי, ברשותך, אדוני היושב-ראש – גם אתה, כחבר רשת העמיתים מעוז – לנצל אותן כדי להכיר תודה לחבר משותף ומנהיג בשם ד"ר יואב הלר, שבימים הקרובים מסיים את תפקידו כמנכ"ל רשת מעוז ויוצא לדרך חדשה.

משה ארבל: בראשית דרכו המקצועית יואב היה חבר בצוות ההקמה של אתר האינטרנט ynet, היה עורך הספורט ודף הבית.

משה ארבל: לאחר מכן עשה הסבה מקצועית וניהל את יחידת התוכניות הארצית במכון ברנקו וייס, ובמהלכה הוביל כ-200 עובדים, גייס משאבים וניהל תקציב של כ-50 מיליון שקלים.

משה ארבל: בסיום תפקידו בברנקו וייס יצא לשליחות בלונדון.

משה ארבל: בתקופת שהותו שם יזם, הוביל והוציא לפועל שורה של פרויקטים ותוכניות בתחומי ההסברה, ציונות והעולם היהודי.

משה ארבל: יואב הוא היסטוריון שמתמחה בחקר השואה, גם הוציא משלחות רבות לפולין, בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת לונדון, תואר שני במינהל ומנהיגות בחינוך מאוניברסיטת תל אביב ותואר ראשון במדעי המדינה ולימודי מזרח תיכון באוניברסיטת תל אביב.

משה ארבל: יואב הוא רב-סרן במילואים, היה מ"פ, קצין אג"ם בסדיר ובמילואים וביחידה מיוחדת של חיל האוויר.

משה ארבל: בשבילי יואב הוא באמת חבר, איש בעל השראה רבה מאוד.

משה ארבל: בתקופת הלימודים בהרווארד זכיתי שהוא ישמש לי לעת מצוא כמתרגם סימולטני במהלך הקורסים.

משה ארבל: אני בהחלט כמובן מייחל ומאחל לו המשך עשייה ציבורית פורייה ומשמעותית.

משה ארבל: אני בטוח שגם אתה שותף לברכות, ואני מנצל את הבמה החשובה הזו גם כדי להכיר טובה על פעילות חשובה מאוד לקידום טוב משותף, לקידום ממלכתיות.

משה ארבל: בהצלחה רבה, יואב.

משה ארבל: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אני מצטרף, אדוני, לכל מילה ומילה שאמרת.

איתן גינזבורג: אני חושב שזו זכות גדולה שיש לנו חבר כזה כמו יואב.

איתן גינזבורג: זכה ארגון מעוז וזכו כל בוגרי הארגון הזה שהוא היה המנכ"ל בתקופתם.

איתן גינזבורג: באמת מהטובים שהכרתי.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

משה ארבל: בהחלט.

משה ארבל: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אני חושב שהקנית לו זכות כאן, מעל בימת הכנסת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר אקוניס, בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, חבר הכנסת לוין, שמעתי שהקואליציה מתכננת גיבושון לקראת אישור התקציב.

אופיר אקוניס: שמעתי – – –

איתן גינזבורג: כך גם אני שמעתי.

יריב לוין: המקום היה ללא תעודת כשרות – – –

אופיר אקוניס: כן, נכון, זה בינתיים נדחה, אבל שמעתי – – –

שמחה רוטמן: בגלל שזה נופל על יום הזיכרון של כפר קאסם, כך כתוב – – –

אופיר אקוניס: שמעתי שהם תכננו מופע סטנד-אפ ושירה.

אופיר אקוניס: ואי-אפשר, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שלא להיזכר בבדיחה המוכרת על תלמיד שמביא הביתה – חבר הכנסת לוין – מביא הביתה תעודה שמקצוע אחר מקצוע אחר מקצוע הציון הוא נכשל אבל בזמרה הוא קיבל מצוין.

אופיר אקוניס: אז ההורים שלו שואלים אותו: תגיד לנו, אחרי כל התעודה הזאת עוד יש לך מצב רוח לשיר?

אופיר אקוניס: זו בדיוק, אדוני היושב-ראש, זוהי הממשלה המעופפת שלנו.

אופיר אקוניס: אגב, אני חייב להגיד לכם, אני כבר באמת לא יודע, חבר הכנסת אמסלם, איפה הם גורמים פחות נזק, בחו"ל או בישראל, איפה הממשלה – איפה חבריה גורמים פחות נזק.

אופיר אקוניס: Sleepy אלקין.

אופיר אקוניס: ראיתם את Sleepy אלקין?

משה אבוטבול: בצד אחד – – –

אופיר אקוניס: Sleepy אלקין.

דוד אמסלם: יש להם רק סלוגן – כל אחד שעולה: באנו לעבוד.

אופיר אקוניס: כן, סיסמה.

דוד אמסלם: מתחילים: באנו לעבוד.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: אני, אגב, לפני – אדוני היושב-ראש, היית כאן – נדמה לי – – –

דוד אמסלם: הם המציאו את המדינה, כאילו אף אחד לא עבד.

דוד אמסלם: "באנו לעבוד".

אופיר אקוניס: ודאי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אמסלם, נדמה לי שלפני – – –

דוד אמסלם: באו לעבוד עלינו בעיניים.

דוד אמסלם: זה הסלוגן של לפיד.

דוד אמסלם: הרי מדובר בבן אדם שכולו יחסי ציבור.

דוד אמסלם: לא יודע לעבוד כלום, לא עשה כלום בחיים שלו.

דוד אמסלם: כולו צלופן.

דוד אמסלם: הוא, יש לו מפעל לצלופן.

אופיר אקוניס: אז אני, אפרופו, לפני ארבעה חודשים, כמדומני, במושב הקיץ, עליתי לכאן ואמרתי: הממשלה קונה שלטון בכסף.

אופיר אקוניס: אבל היום, אדוני היושב-ראש, מתברר שלא העלינו על דעתנו בכמה כסף היא קונה שלטון, הממשלה הזאת.

אופיר אקוניס: עוד 30 מיליארד שקל, עוד 30 מיליארד לתנועה האסלאמית.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, עוד 30 מיליארד על 53 המיליארד.

אופיר אקוניס: לעצמאים – אין; לחיילים משוחררים – אין; לחוק איציק סעידיאן – אין; לתנועה האסלאמית – יש ויש ויש.

אופיר אקוניס: אני רק נזכר, אדוני היושב-ראש, חלק מאיתנו ישבו כאן, ישבנו ושאלו את עצמנו: איזו סערה פרצה כאשר לחרדים הובטחו מיליארד, מיליארד שקלים.

אופיר אקוניס: ובכן, עכשיו 30 מיליארד.

אופיר אקוניס: אבל, אדוני, הצביעות, הצביעות היא דבר שנשבר, נשבר כל שיא בבית הזה, גם בתחום הצביעות – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להגיד לך, הם העלו את תקרת ההוצאה ב-2022 ב-12 מיליארד שקל.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש – – –

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: כאילו יש מדפסת כסף.

דוד אמסלם: לא מעניין.

דוד אמסלם: יש.

דוד אמסלם: מה זה חשוב?

אופיר אקוניס: יש מדפסת ואף אחד לא מבקר.

אופיר אקוניס: כמו הכניעה היום-יומית, חבר הכנסת אמסלם, יום-יומית, לתנועה האסלאמית.

אופיר אקוניס: כמו הכניעה היום-יומית לתנועה האסלאמית, הרכנת הראש מול כל חוק שבעבר אגב היה נדחה, חבר הכנסת לוין, בלי להניד עפעף.

אופיר אקוניס: חוקים שנדחו – הכול עובר בממשלה הזאת.

אופיר אקוניס: למען מה?

אופיר אקוניס: רק כדי לשרוד, רק כדי לשמור על כיסאות עור הצבי.

אופיר אקוניס: אני אומר, כפי שאני אומר כבר חצי שנה ועד שהממשלה הזאת תעבור, ברוך השם, מן העולם: מנותקים ומושחתים, נמאסתם.

אופיר אקוניס: לכו.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

דוד ביטן: חבר הכנסת אלי כהן.

יואב קיש: היושב-ראש, אני מאוד שמח ומברך שחזרת לדוכן היושב-ראש.

דוד ביטן: בסוף הבינו שהייתי בסדר גמור.

דוד ביטן: צריכה לצאת הודעה מיושב-ראש הכנסת.

עיסאווי פריג': אתה משדר עוצמתיות – – –

דוד ביטן: אתה רואה?

יואב קיש: אני רוצה לברך אותך כנציג סיעת הליכוד בתפקידך – – –

דוד ביטן: באופן זמני.

יואב קיש: באופן זמני.

אלי כהן: ארבל, אל תפריע לחבר הכנסת אמסלם.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש – – –

משה ארבל: בכבוד.

משה ארבל: גם אתה – – – אנחנו חייבים בכבודך.

אלי כהן: תודה.

אלי כהן: תודה.

אלי כהן: נחכה רק רגע ליושב-ראש שיגמור את החפיפה.

אלי כהן: עברו כמה חודשים.

משה אבוטבול: הוא בהרצה, הוא בהרצה.

אלי כהן: נותן לו את ההסברים.

דוד אמסלם: הוא כבר התחיל.

דוד אמסלם: קודם כול תאפס את השעון.

דוד אמסלם: מה, אתה מקבל הסברים – – –

דוד ביטן: דבר, דבר בינתיים.

אלי כהן: לא, לא, אני מחכה לך.

דוד ביטן: אני אחזיר לך.

אלי כהן: אני רוצה שאתה תהיה מרוכז, חבר הכנסת ביטן.

דוד אמסלם: הוא יחזיר, הוא יחזיר, הוא יחזיר את ההלוואה.

דוד אמסלם: הוא לא כמו אלקין, הוא מחזיר את ההלוואות.

אלי כהן: הוא מחזיר, אתה אומר.

אלי כהן: אתה אומר שהוא לא קנגורו.

דוד אמסלם: אה, 6.5 מיליון שקל, ועדיין חלק זה ערבויות, חלק זה – – –

אלי כהן: חבר הכנסת אמסלם, מצאת את המטען?

דוד אמסלם: עוד לא.

אלי כהן: עוד לא.

אלי כהן: טוב.

דוד ביטן: אני אחזיר לך את זה.

אלי כהן: תחזיר לי.

דוד אמסלם: תחזיר, תחזיר, ובגדול.

אלי כהן: חברים יקרים, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתמול שמעתי את דבריה של עו"ד חברת הכנסת אפרת רייטן, אותה חברת כנסת פריבילגית שנולדה ברמת השרון וגרה בבתים היוקרתיים ביפו, וככה היא אומרת – היא אומרת שמנהיג צריך להיות נקי כפיים, אבל היא מוסיפה בהתנשאות הכל-כך אופיינית למפלגת העבודה ואומרת: אבל מה זה אומר על הציבור שממשיך לבחור בו?

אלי כהן: אני מודה, בתור התחלה לא הייתי בטוח שהיא אמרה את זה.

אלי כהן: הלכתי לשמוע את אותה הקלטה, כי אולי לא ציטטו אותה נכון.

אלי כהן: אבל כששמעתי, אמרתי שהם בחיים לא ישתנו.

אלי כהן: פעם היה לנו דודו טופז שקרא לנו צ'חצ'חים; פעם הייתה לנו תיקי דיין שקראה לנו אספסוף; פעם היה לנו גרבוז שקרא לנו מנשקי קמעות; היום יש לנו כוכבת חדשה, כוכבת ילדים חדשה, שהיא חושבת שאנחנו נתכופף בפניה.

אלי כהן: ואני רוצה לומר לגברת רייטן: על מי בדיוק את מתנשאת?

אלי כהן: אני רק אגיד לך חלק – מי הם המצביעים של הליכוד והימין: האם את מתנשאת על המשפחה של בראל חדריה שמואלי, זכרו לברכה, לוחם בצה"ל עז נפש שמסר את נשמתו עבור מדינת ישראל?

אלי כהן: אתם לא תשתנו.

אלי כהן: על מי בדיוק את מתנשאת?

אלי כהן: על רמי עבוד-לוי מירושלים, שאביו מרדכי היה לוחם לח"י ואימו יפה הייתה לוחמת לא פחות גדולה, שגידלה שישה ילדים לתפארת, שאחד מהם הפך להיות מאנשי העסקים המובילים במדינת ישראל ותורם לכלכלה ולחברה?

אלי כהן: אתם לא תשתנו.

אלי כהן: על מי בדיוק את מתנשאת?

אלי כהן: על פרופ' ישראל אומן, חתן פרס נובל, שהתפקד לאחרונה לליכוד?

אלי כהן: עליו את מתנשאת?

אלי כהן: אולי את מתנשאת על גב' מרי נחמיאס מעפולה, ניצולת שואה מתוניס, שמלבד ילדיה גידלה עוד 52 ילדי אומנה?

אלי כהן: אתם בחיים לא תשתנו.

אלי כהן: אולי את מתנשאת גם על השר לשעבר דוד לוי, חתן פרס ישראל למפעל חיים מבית שאן, פורץ דרך, אדם אמיץ שסבל מהגזענות ומהבדיחות ומההתנשאות שלכם?

אלי כהן: אתם כנראה לא תשתנו בחיים.

אלי כהן: עו"ד רייטן, בזמן שאת היית בלהקת פיקוד דרום, כשרקדת ושרת בצפון ובדרום, בפריפריה ובמרכז, הבוחרים שלנו שלחו את הבנים והבנות שלהם לשרת בצה"ל.

אלי כהן: אגב, הם שלחו אותם לשרת בצה"ל אפילו שיושבת-ראש המפלגה שלך אמרה שלא צריך לשלוח אותם לשם.

אלי כהן: מזל שאנחנו לא הקשבנו לה.

אלי כהן: באותו צבא שלנו אין הפרדה בין אחד לשני, אין הפרדה בין צבעי עור, אין הפרדה מאיפה אתה הגעת, אבל את רוצה לעשות את אותה הפרדה.

אלי כהן: אגב, ראינו כמה גיבורים הייתם שלתת תקציבים לטובת מנסור עבאס של יותר מ-50 מיליארד שקלים – לזה היה כסף.

אלי כהן: כמה מאות מיליוני שקלים לחיילי צה"ל – לזה לא מצאתם.

אלי כהן: עו"ד רייטן, שמעתי שאת היית אלופה אולי בקפיצה לגובה.

אלי כהן: אולי בגלל זה את חושבת שאת יכולה לבוא ולהתנשא עלינו.

אלי כהן: אבל הינה, אני רוצה לומר לך כאן:

אלי כהן: נגמרו הימים שהציבור של הימין והליכוד התכופפו בפני שחצנים כמוך.

אלי כהן: הבוחרים שלנו מהערים ומהשכונות, מהמרכז ומהפריפריה.

אלי כהן: אנחנו גאים בבתים שגדלנו, אנחנו גאים במסורת ישראל, אנחנו אוהבים את מדינת ישראל, ונמשיך לשלוח את הבנים והבנות שלנו להגן על מדינת ישראל.

אלי כהן: ודבר חשוב אחד לימדנו אותם: לא להיות שחצנים כמוך.

אלי כהן: תודה רבה.

דוד אמסלם: חזק וברוך.

דוד ביטן: חבר הכנסת שמחה רוטמן.

משה ארבל: – – –

שמחה רוטמן: לא, למה?

שמחה רוטמן: אני אגיד את מקצת שבחך.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, יש ויכוח, לא מהיום, ביני לבין חברי חבר הכנסת משה ארבל.

שמחה רוטמן: הוויכוח הזה הוא בעצם – לדעתי, אפשר לומר שהוא ויכוח על ציר הזמן, הוא פחות ויכוח על ציר המאזניים.

שמחה רוטמן: הוא על ציר הזמן, כי אני חושב שככל שעובר הזמן חברי משה ארבל לאט-לאט התקרב לעמדתי.

שמחה רוטמן: אולי אני טועה.

שמחה רוטמן: הוויכוח הוא כזה: האם יש טעם לפנות לבית המשפט העליון בכלל בעתירות, מה שנקרא, מימין?

שמחה רוטמן: האם יש בכלל טעם לפנות לאותו טריבונל של שופטים, שלא מבינים דבר וחצי דבר בנושאים שבהם הם מתעסקים, בוודאי לא בעבודתה הפנימית של הכנסת?

שמחה רוטמן: ובכל זאת הוגשה עתירה על ידי חבר הכנסת ארבל ואחרים בנוגע להרכב הוועדות.

שמחה רוטמן: עכשיו, הוויכוח הזה הוא ויכוח שמורכב משני דברים, משני חלקים: חלק אחד – בשאלה אם בכלל ראוי שבית המשפט יתערב גם כאשר נעשים מעשים שלא ייעשו בבית הזה.

שמחה רוטמן: ושלא יהיה ספק, מה שהקואליציה עושה בתחום ועדות הכנסת זו פגיעה חמורה במרקם החיים הפרלמנטריים.

שמחה רוטמן: אם בית המשפט העליון היה מחיל על מה שקרה פה מאז הקמת הממשלה והקואליציה הזאת את אותם מבחנים שהוא החיל באין-ספור מקרים אחרים, כאשר התאים לו להתערב מסיבות פוליטיות, היה ניתן פה פסק דין נגד הרכב הוועדות, חד וחלק.

שמחה רוטמן: לא רק שכבר היה ניתן פסק דין, הוא היה ניתן בתוך יממה.

שמחה רוטמן: כי כאשר בית המשפט העליון רצה להתערב בבחירת יושב-ראש הכנסת – ללא סמכות, בניגוד לתקנון, בניגוד לכללי כל סדר ומינהל תקין, בניגוד לעצמאות שיקול הדעת, באופן שלמעשה גם הוכיח בתוך זמן מאוד מאוד קצר עד כמה הם לא מבינים בכלל במטריה שבה הם עוסקים – הוא עשה את זה עם שלושה דיונים בזמן שיא, עם זמנים של שעות להגיב תגובות: תגיבו לי בתוך שעה; תגיבו לי בתוך שעתיים.

שמחה רוטמן: חברי חבר הכנסת איתמר בן גביר קורא לזה "הוא הוציא את כולם בפיג'מות כדי להחליט בנושא".

שמחה רוטמן: ופה הוגשה העתירה, וישבה ונמרחה על ידי בית המשפט אין-סוף זמן, כי הם לא רצו להחליט, ואז, כשהם כבר מחליטים בסוף, מה הם מחליטים?

שמחה רוטמן: לא, זו לא פגיעה מספיק גדולה.

שמחה רוטמן: וגם הם מוצאים עוד הזדמנות למתוח ביקורת על האופוזיציה, כמובן.

שמחה רוטמן: האופוזיציה אשמה.

שמחה רוטמן: כי התפקיד של בית המשפט, כידוע, הוא להגן על המיעוט – –

דוד אמסלם: אולי הם לא אשמים.

שמחה רוטמן: – – הוא להגן על המיעוט, והאמת, טוב שהם עושים את זה.

דוד אמסלם: הם גונבים אותנו – – –

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, קצת – הם נורא מפריעים לי פה.

יואב בן צור: תן לו, תן לו – – –

דוד אמסלם: אנחנו מפריעים לו.

משה ארבל: תוסיף לו שתי דקות.

דוד אמסלם: הוא יוסיף לך שתי דקות.

שמחה רוטמן: האמת היא שבצדק הם עושים את זה.

שמחה רוטמן: התפקיד של בית המשפט העליון הוא להגן על המיעוט – כך לפי שיטתם, נכון?

שמחה רוטמן: ויש לנו ממשלה שהעומד בראשה הוא מיעוט, מיעוט קטן ומבוטל עם שישה מנדטים.

דוד אמסלם: פירורים.

יואב בן צור: לא, איזה שישה?

יואב בן צור: אחת הלכה ליש עתיד.

שמחה רוטמן: אחת כבר הלכה ליש עתיד.

שמחה רוטמן: חמישה מנדטים.

שמחה רוטמן: נמשיך לספור.

דוד אמסלם: חמישה.

יואב בן צור: גם שם לא כולם, רגע.

שמחה רוטמן: ולכן מתגייס בית המשפט העליון להגן על ממשלת המיעוט הזו, באמת בצדק, נותן מענה למיעוט אל מול הרוב הדורסני של האופוזיציה, בית המשפט אוזר כגבר חלציו.

שמחה רוטמן: ולכן הוויכוח שלי עם חבר הכנסת ארבל, כי בסופו של דבר בית המשפט לעולם לעולם לעולם לא ייתן סעד לחלקים הלאומיים של מדינת ישראל, הוא תמיד יבחר את הצד הפרוגרסיבי, הוא תמיד יבחר את הצד שהולך עם המיליה שלו.

שמחה רוטמן: אחת הסיעות המרכזיות בקואליציה הזאת היא מפלגת בג"ץ, היא הסיעה הכי משפיעה בקואליציה הזאת, יותר מכל סיעה אחרת.

שמחה רוטמן: ולכן הפנייה אליהם – אני מבין למה עשית את זה.

שמחה רוטמן: אני חושב שהתוצאה בסופו של דבר גם הייתה טובה.

דוד אמסלם: גם הוא עשה את זה.

שמחה רוטמן: גם אתה עשית.

שמחה רוטמן: אבל הוא היושב-ראש, לא נעים לי, לא נעים, הוא לא יוכל להגן על עצמו אחר כך.

דוד אמסלם: לפעמים חבר כנסת – אני יושב בודד.

דוד אמסלם: לפעמים אתה צריך להראות את הצביעות, אז אתה שם להם את המראה.

שמחה רוטמן: זה בדיוק המשפט הבא שלי.

שמחה רוטמן: טוב עשית, וטוב עשית גם אתה, אדוני היושב-ראש, בזה שלפחות דבר אחד יצא מכל הסיפור הזה: הצביעות נחשפה.

שמחה רוטמן: בית המשפט הראה בפעם המי-יודע-כמה שאין לאנשים לאומיים, ימנים, ערכיים, חרדים, דתיים – אין טעם לפנות אליו.

שמחה רוטמן: הוא לא ייתן את הסעד לעולם.

שמחה רוטמן: אני מאוד מאוד מקווה שבכובעי השני, כחבר הוועדה לבחירת שופטים, אנחנו נצליח לשנות את פניו של בית המשפט.

משה ארבל: אסור לך לפגוש שופטים, אבל.

משה ארבל: רק לממשלה.

משה ארבל: לממשלה מותר.

שמחה רוטמן: רק להם מותר.

משה ארבל: לך אסור.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה צריך להצביע בלי להכיר אף אחד.

שמחה רוטמן: נכון.

שמחה רוטמן: אבל אני מקווה שצעד אחר צעד – –

עיסאווי פריג': – – –

שמחה רוטמן: – – נשנה את הרכב בית המשפט.

שמחה רוטמן: אולי יום אחד נזכה – – –

משה ארבל: עיסאווי, קשה לך שמוע את האמת, עיסאווי?

שמחה רוטמן: אולי יום אחד יהיה לנו פה בית משפט – – –

עיסאווי פריג': לא, אני רואה משחק בית – – –

דוד אמסלם: אתה רוצה לקחת אספרסו?

עיסאווי פריג': אני לא יכול.

שמחה רוטמן: אדוני כבוד השר עיסאווי פריג' – – –

משה ארבל: נחכה לך שתחזור.

משה ארבל: נחכה לך, עיסאווי.

שמחה רוטמן: רק שנייה.

שמחה רוטמן: אני רק מנסה להבין דבר אחד: מדוע במסגרת של חשיפת ההסכמים הקואליציוניים, את ההסכם הקואליציוני שאתם עשיתם במפלגת מרצ יחד עם הסניף שלכם בבית המשפט העליון לא חשפתם.

דוד ביטן: טוב, תודה.

דוד ביטן: אל תדאג, אני אתן לך בסוף להשיב אם אתה רוצה.

דוד ביטן: חברת הכנסת קרן ברק.

קרן ברק: שיצלם אותי.

דוד ביטן: עוד פעם עם צילומים?

דוד ביטן: מה יש לך עם הצילומים?

קרן ברק: אין לי תמונה איתך שאתה יושב-ראש, שלקחת לי את התפקיד.

דוד ביטן: לא לקחתי.

דוד ביטן: עוד פעם את אומרת?

קרן ברק: אמרתי לך פעם, אין ברכה בתפקיד שלוקחים למישהו אחר.

משה ארבל: תרחיבי בעניין התפקיד.

משה ארבל: אני פרגנתי למרגי, מה קרה?

קרן ברק: הוא לקח לי את התפקיד.

משה ארבל: אני נתתי למרגי מכל הלב.

קרן ברק: אז אצלנו הוא לקח לי.

קרן ברק: הוא לקח לי את התפקיד, ואני הסברתי לו מראש שאין ברכה בזה.

דוד ביטן: אני מתחיל לך את שלוש הדקות.

דוד ביטן: הינה, התחלתי את שלוש הדקות.

קרן ברק: אני גם רציתי, כמו ששמחה דיבר, לדבר על החלטת בג"ץ היום.

קרן ברק: כולם אומרים: ממש שוקינג, הפתעה שזו ההחלטה.

קרן ברק: אבל לי מאוד חשוב, כבוד היושב-ראש, לשבח אותך קודם כול על העתירה ולהיות מזועזעת מהמילים שנאמרו שם – ואני רוצה להקריא: "בית המשפט עמד על השינויים שנעשו בהרכב הוועדות מאז הגשת העתירה ואשר שנועדו להגדיל את ייצוג האופוזיציה בוועדות" – על זה אפשר לומר: מצחיק מאוד – "וציין כי לנוכח הרף הגבוה להתערבות בהחלטות בעניינים פנים-פרלמנטריים – הקשיים שנותרו ביחס להרכב הוועדות אינם מצדיקים התערבות שיפוטית".

קרן ברק: עוד נכתב – ותקשיבו טוב: "בית המשפט עמד על כך שהאופוזיציה ממלאת תפקיד מרכזי בפיקוח על התנהלות הממשלה, מציבה חלופה שלטונית ורעיונית לממשלה ומבטיחה את ייצוגן של קבוצות שונות באוכלוסייה.

קרן ברק: עם זאת, נקבע כי הרף להתערבות שיפוטית – – – הוא גבוה" בלה-בלה-בלה.

קרן ברק: למה אני אומרת את כל זה?

קרן ברק: כי מה קורה היום בכנסת ישראל, לדעתי בפעם הראשונה בהיסטוריה?

קרן ברק: עובר תקציב בלי אופוזיציה.

קרן ברק: מי שיושב בוועדות – וברוך השם אני נמצאת יום-יום בוועדות, כולל ראשון, כולל חמישי – אתה יושב בוועדות ואין אופוזיציה.

קרן ברק: אנחנו יכולים לשבת שם, וכמו שאני אומרת, גם אני יושבת, אבל אז מגיעים פעם ראשונה בהיסטוריה להסתייגויות, ואין לנו אצבע.

קרן ברק: זה הרי הדבר הכי הכי הכי לא דמוקרטי.

קרן ברק: אם לא היינו ליכוד ומפלגות הימין, זה היה פותח כל יום, כל יום, את כל מהדורות החדשות.

קרן ברק: זה מחדל שלא היה כדוגמתו.

קרן ברק: הרי אני לא מצליחה להבין איך הקואליציה נהנית מזה שהיא מעבירה בוועדות תקציב מדינה וחוק הסדרים בכל ועדה וועדה, עם סעיפים מאוד עמוקים ורציניים, כשהיא אומרת: מי בעד?

קרן ברק: מי נגד?

קרן ברק: ואין נגד.

קרן ברק: זאת אומרת, זה רק מי בעד, אף אחד לא מצביע נגד, כבוד היושב-ראש.

קרן ברק: אף אחד.

קרן ברק: אתה יושב בוועדות ואין אף אחד שמצביע נגד.

קרן ברק: אם אני הייתי הקואליציה, לא הייתי רוצה להעביר ככה החלטות.

קרן ברק: הייתי רוצה שיהיה גיוס ויהיו דיונים ויהיו הסתייגויות ויהיו התייעצויות סיעתיות וכל הדברים האלה, כדי לעכב וכדי להילחם וכדי לעשות את החוקים טובים יותר.

קרן ברק: אבל בפועל אין אופוזיציה.

קרן ברק: וזה רק מצטרף למחדל השני של זה, שהקואליציה עצמה – הם כבר הגיעו ל-141 ח"כים, למעלה מ-20 ח"כים נורבגים, שלא יכולים הרי להצביע נגד הממשלה, כי הרי הם הילד המשובט של השרים בממשלה.

קרן ברק: אתה מקשיב לי? הם הילד המשובט.

קרן ברק: הרי הם נכנסו – הח"כים הנורבגים נכנסו במקום השרים, שהם שקבעו את החוקים האלה, זאת אומרת, הם צריכים להצביע בדיוק מה שהשר אומר להם.

קרן ברק: הרי אם הם יצביעו נגד, הם יוחלפו חזרה במיידי, זאת אומרת, אין להם שום מאזן אימה.

קרן ברק: אז מצד אחד אין אופוזיציה, מצד שני חברי הקואליציה מחויבים להצביע, כי הם נורבגים, הם מחויבים להצביע מה שהשר שהתפטר בשבילם הכתיב להם לעשות, ולזה קוראים דמוקרטיה.

קרן ברק: והעולם שותק, ואף מהדורת חדשות לא נפתחת במחדל הזה, ובעיניי זה חמור מאוד.

קרן ברק: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה לך.

דוד ביטן: חבר הכנסת אופיר כץ – לא נמצא; חברת הכנסת מאי גולן – לא נמצאת.

דוד ביטן: חבר הכנסת יואב קיש, אתה רוצה לדבר?

יואב קיש: כן.

דוד ביטן: לא אמרת שאתה הולך דקה?

עיסאווי פריג': אין אוכל, יש ענבים.

דוד ביטן: אה, אוקיי.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני הולך לדבר על משהו שבוער בי כבר הרבה זמן – שמעו את זה לא פעם ראשונה, אבל אני אנצל את ההזדמנות שיו"ר ועדת הכספים חבר הכנסת קושניר נמצא פה – בנושא שכר חיילי החובה.

יואב קיש: אני יכול לומר לך שמשרד הביטחון, הרמטכ"ל, שר הביטחון גנץ כבר מוכנים לעשות את זה בתקציב הנוכחי, והיחידי שעומד בפרץ, שלא מוכן לתת כלום לחיילים בחובה, בניגוד להבטחה שלו, זה יו"ר המפלגה שלך אביגדור ליברמן.

יואב קיש: ואתה יודע את זה היטב, כי אני מגיע לישיבות שלך.

יואב קיש: וכן, אתה הוצאת אותי בפעם האחרונה וצחקת: בוא, יואב, תגיד עוד פעם שצריך להעלות את שכר חיילי החובה.

יואב קיש: אז הינה אני אומר לך: צריך להעלות את שכר חיילי החובה, חבר הכנסת קושניר.

יואב קיש: אתה, כן, לך תענה לטלפון.

יואב קיש: אין לך תשובה.

יואב קיש: תראו איך הוא יוצא, בורח מהמליאה.

משה ארבל: הוא קיבל טלפון מאיווט.

משה ארבל: איווט אמר לו לצאת.

אלכס קושניר: – – –

יואב קיש: אז בוא, תן תשובה.

יואב קיש: תן תשובה לחיילים, לפחות לחיילי הסדיר.

יואב קיש: הינה, אתה בורח.

משה ארבל: פחדן.

משה ארבל: בושה.

משה אבוטבול: אין לך בושה.

יואב קיש: איך אתם לא מסתכלים להם בעיניים, לחיילים?

דוד ביטן: דווקא כשפריג' נמצא אתה מדבר?

דוד אמסלם: אתה מדבר עם עציץ.

דוד אמסלם: הוא עציץ.

יואב קיש: הינה, הוא חזר.

יואב קיש: אני שמח שהוא חזר.

יואב קיש: זה קצת יותר חשוב משיחות טלפון.

יואב קיש: אתה צריך לתת תשובה לעשרות אלפי חיילים – –

דוד אמסלם: יואב, יש לי שאלה.

יואב קיש: שנייה.

יואב קיש: – – עשרות אלפי חיילים שלא מעלים להם את השכר.

יואב קיש: למנסור עבאס אתה לוקח את הוועדה שלך ומסובב אותה מכל הכיוונים כדי שהוא יקבל כל שקל, אבל לחייל שעכשיו יושב בקו, לוחם בלילה ועושה משמרת – אתה לא רואה אותו בעיניים, לא אתה ולא ליברמן.

יואב קיש: וליברמן הבטיח לכם – ופה אני פונה לחיילים: ליברמן הבטיח לכם ואמר כשנכנס לתפקיד: אני אעלה לכם את השכר, ואני לא מוכן לשמוע "נעשה את זה בשנת התקציב הבאה".

יואב קיש: זה תירוץ זול, זה לא נחשב.

יואב קיש: עכשיו צריך לעשות את זה, והייתה לכם כל האפשרות.

יואב קיש: אבל מה מצא לנכון יו"ר ועדת הכספים, כשאני מזכיר לו כל פעם בישיבות?

יואב קיש: יאללה, יואב, עוף, עוף.

יואב קיש: אתה עוד מדבר איתי על חיילי החובה?

יואב קיש: עוף החוצה.

דוד אמסלם: הוא הוציא אותך החוצה ככה?

יואב קיש: עם הראש, בלי הראש, לא משנה.

יואב קיש: אני מדבר על המהות.

יואב קיש: התחייבתם לחיילי החובה, לסדירים, אלה שכורעים תחת הנטל.

יואב קיש: אלה שנותנים יותר צריכים לקבל יותר, אתה יודע את זה.

יואב קיש: אתה הרי מסכים איתי, אבל יותר חשוב לך שעבאס יהיה מרוצה, יותר חשוב לך שכל שרי מרצ ושרי העבודה יהיו מרוצים.

יואב קיש: את החיילים שכחת.

יואב קיש: בושה.

יואב קיש: אני אומר לך, היושב-ראש, אני אהיה פה – – –

מופיד מרעי: – – –

יואב קיש: מופיד, גם אתה.

יואב קיש: אני לא מבין איך אתה בתקציב הזה לא עומד במלחמה.

יואב קיש: למה, הדרוזים לא משרתים?

מופיד מרעי: הם יקבלו יותר ממה שאתם הצעתם.

יואב קיש: הדרוזים לא משרתים?

יואב קיש: הדרוזים לא משרתים?

יואב קיש: אנחנו העלינו.

מופיד מרעי: – – –

יואב קיש: תנו להם להתווכח בשפה שלהם.

יואב קיש: ומה אתם עשיתם?

יואב קיש: לא עשיתם שנים.

דוד אמסלם: באנו לעבוד.

יואב קיש: יש אנשים שלא יודעים, כן, מה לעשות.

יואב קיש: הליכוד, ממשלת נתניהו-כחלון, העלתה את שכר החיילים ב-50%, נדמה לי ב-2016 או 2017.

יואב קיש: כשיכולנו עשינו.

יואב קיש: מאז לא היה אפשר, נכון, אבל היום אפשר.

יואב קיש: ואיפה הוא עכשיו?

אלכס קושניר: מי היה שר ביטחון אז?

יואב קיש: ליברמן, וכל הכבוד.

יואב קיש: למה עכשיו הוא בורח?

יואב קיש: איפה החיילים בשבילו עכשיו?

יואב קיש: כשהוא באוצר אז הוא לא סופר את החיילים?

יואב קיש: אני מבטיח לך שאם הוא היה שר ביטחון עכשיו הוא היה נלחם על זה.

יואב קיש: והינה, אני אומר לך, גנץ מוכן לתקצב.

יואב קיש: על כל שקל שגנץ נותן, תיתנו שקל, וזה יקרה.

יואב קיש: למה אתם לא עושים את זה?

יואב קיש: למה אתם מצפצפים עליהם, בגלל שהם לא רושמים קול?

יואב קיש: כי הם לא יכולים לשבות?

יואב קיש: כדי שהם לא יפילו לך את הקואליציה?

ועדת הכספים): – – –

יואב קיש: כן, אני הקול שלהם.

יואב קיש: ואל תבוא אליי אישית עכשיו: יואב, אבל מה עשית בהצבעה?

יואב קיש: שמעתי את ליברמן, אתה מבין?

יואב קיש: אתה בהצבעה פה – עזוב אותך שטויות, תתעסק במהות.

יואב קיש: הבטחתם – שיקרתם לחיילי הסדיר.

יואב קיש: נקודה.

יואב קיש: ואל תבוא אליי בתירוץ – – –

דוד ביטן: יואב.

יואב קיש: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

יואב קיש: אל תבוא אליי בתירוץ שב-2023 אולי זה יהיה בסדר.

דוד ביטן: בסוף, בסוף.

ועדת הכספים): – – – זה לא אתה.

יואב קיש: החיילים ישפטו אתכם על השקרים שלכם, על זה שהבטחתם ולא קיימתם, על זה שאתם לא רואים אותם ממטר ועל זה שאין לכם בושה אפילו – –

דוד אמסלם: יש להם 40 מנדטים.

יואב קיש: – – על זה שאין לכם בושה – לכל הכספים הקואליציוניים, למיליארדים לרע"מ, ואת כבשת הרש שהבטחתם, אתם לא עומדים בה.

דוד אמסלם: חזק וברוך.

דוד ביטן: חבר הכנסת יריב לוין.

חיים כץ: מה, ביטן חזר לנהל?

דוד ביטן: אתה רואה?

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני מתפלא שקיש מפנה את הדברים לעציץ.

דוד אמסלם: הרי יש לו בוס.

דוד אמסלם: הוא עושה מה שאומרים לו.

דוד ביטן: לא – – – לא יפה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: ברוך שובך.

יריב לוין: לפחות מעט מן הצדק נעשה, גם אם מאוחר.

עיסאווי פריג': – – – הוא היה חסר להשלמת – – –

יריב לוין: אין ספק שהיה חסר, ואין ספק שיש מי שהנוכחות שלו והדומיננטיות שלו מפריעה לו.

יריב לוין: זה מה שמטריד, זו הבעיה.

יריב לוין: אבל רבותיי – – –

יואב קיש: האשמת שווא שלא יצא ממנה כלום והתעללות בבן אדם סתם, זה הכול.

יואב קיש: בשיטה – – –

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, ידידי השר פריג' – – –

דוד אמסלם: הכפישו את שמך.

דוד ביטן: לא להפריע ליריב לוין.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, ידידי השר פריג', חברות וחברי הכנסת, אני מבקש לומר כאן דברים שהם צופי פני עתיד – אני מאמין שגם עתיד קרוב – וטוב שנמצא כאן השר פריג', כדי שהוא יוכל להיות עדי שאת הדברים האלה אמרתי היום ולא בדיעבד או כאשר הרגע לבצע אותם יגיע.

יריב לוין: אם כן, אדוני היושב-ראש, אלה סדרי העבודה החדשים שנקבעו בכנסת ישראל בקדנציה הזו, סדרי עבודה מחפירים, שמוטטו ורמסו את המוסד הזה עד עפר, אבל לצערי הרב, התקדימים האלה שנקבעו – אלה יהיו סדרי העבודה מכאן ולהבא, וכך תנהג כנסת ישראל גם כאשר תתחלף הממשלה הרעה הזו וגם בכנסות הבאות, הבאות עלינו לטובה.

יריב לוין: ראשית, בנושא הוועדות – מכאן והלאה הקמת הוועדות בכנסת לא תיעשה על פי ייצוג סיעתי; אין בזה כבר יותר צורך.

יריב לוין: סיעות יקבלו ייצוג שלא לפי גודלן וללא שום מפתח מייצג.

יריב לוין: אפשר יהיה גם להגדיל את ייצוג הקואליציה כמה שירצו, איך שירצו, מתי שירצו ובאיזה ועדות שירצו על פי התקדים שנקבע בקדנציה הזאת.

יריב לוין: דיוני התקציב יוכלו להתקיים בוועדות הכנסת השונות, כולל בוועדת הכספים, ללא ייצוג של האופוזיציה, גם במקרה שלא מונו בכלל חברים בנסיבות של קיפוח האופוזיציה וגזלת הייצוג שלה.

יריב לוין: כמובן, אפשר יהיה לקיים את הדיונים האלה בלי זכות הצבעה של חברי האופוזיציה, בלי זכות להתייעצות סיעתית וזכויות נוספות.

יריב לוין: כמו כן, אפשר מכאן והלאה לשנות את מבנה הוועדות הקבועות בכנסת לפי צרכים קואליציוניים, בלי צורך להידיין בכלל עם האופוזיציה, וכמובן בלי לקבל את הסכמתה ובלי להגיע איתה לשום הסדר.

יריב לוין: אפשר גם להקים ועדות חדשות כמה שרוצים, איך שרוצים, לפצל ועדות קיימות כפי שרוצים.

יריב לוין: כמובן, כל זה – אדוני השר שטרן, חבל שאתה מפריע לשר פריג' לשמוע את הדברים.

יריב לוין: אני חושב שהם חשובים.

יריב לוין: אפשר יהיה להקים ועדות חדשות, לקחת את כולן ולתת את כולן לקואליציה.

יריב לוין: גם את זה אפשר לעשות, כמובן, בלי שום הגבלה.

יריב לוין: הקואליציה גם תוכל מכאן והלאה להכתיב לאופוזיציה מי יהיו ראשי הוועדות מטעמה, כפי שנעשה בוועדה למעמד האישה ולשוויון מגדרי.

יריב לוין: גם התקדים הזה נקבע, ומכאן והלאה לא תהיה מניעה לקואליציה לקבוע לאופוזיציה, במעט הדברים שהיא עוד תקבל, מי ישב מטעמה.

יריב לוין: בנוסף, תקנון הכנסת, קודש-הקודשים של הכנסת, הדבר שבשעתו עמלנו והבטחנו שיתוקן רק בהסכמה כללית, או לפחות בהסכמה רחבה מאוד – תקנון הכנסת מהיום והלאה יכול להיות מתוקן ברוב קואליציוני בלי לדבר בכלל עם האופוזיציה, כמובן בלי להידיין איתה, בלי לבקש את הסכמתה.

יריב לוין: הרוב הקואליציוני יכול לעשות בתקנון כבתוך שלו.

יריב לוין: חוק ההסדרים – אחרי שנים ארוכות ומאמץ עצום שעשו יושבי-ראש כנסת ויושבי-ראש ועדת הכנסת לדורותיהם והצליחו להביא לצמצום משמעותי של חוק ההסדרים, נקבע כאן הפעם תקדים שלא היה כמוהו לפחות 20 שנה, ובוודאי מכאן והלאה הוא התקדים המחייב, שלפיו חוק ההסדרים יכול להיות חוק בהיקף עצום, בלתי מוגבל, כולל שורה ארוכה של דברים שביניהם לבין נושאים תקציביים בכלל אין שום קשר.

יריב לוין: אני אתן רק דוגמה: היוועדות חזותית – נושא של זכויות אדם הבסיסי ביותר, לקיים משפט פלילי שלא בנוכחות הנאשם או העציר שעומד מול השופט – הדבר הזה בתוך חוק ההסדרים, מוכנס לחוק ההסדרים ותוקן כלאחר יד בוועדת החוקה ויובא לכאן וגם יוצבע.

יריב לוין: אם דבר כזה לא יוצא מחוק ההסדרים – ויש שם רכבת שלמה של דברים שביניהם לבין הנושאים התקציביים אין דבר וחצי דבר, ספר עצום.

יריב לוין: מכאן והלאה אין שום הגבלה, אפשר לשים בחוק ההסדרים כל דבר.

משה ארבל: יש שופטים בירושלים.

דוד אמסלם: יש שופטי כדורגל בירושלים.

יריב לוין: יתרה מזו, בחוק ההסדרים כמעט לא בוצעו שום פיצולים.

יריב לוין: אתה יודע, אדוני השר פריג', אתה יודע כמה פיצולים של חוק ההסדרים בוצעו בוועדת הכנסת?

עיסאווי פריג': – – –

יריב לוין: אדוני, אתה היית יושב-ראש ועדת הכנסת.

יריב לוין: רבותיי, דבר כזה, לדעתי, לא היה בתולדות הבניין הזה.

יריב לוין: לא פוצל בוועדת הכנסת אפילו סעיף אחד מחוק ההסדרים.

יריב לוין: פשוט בלתי ייאמן.

יריב לוין: אם כן, מכאן והלאה ועדת הכנסת היא רק חותמת גומי של חוק ההסדרים.

יריב לוין: היא לא מפצלת ממנו שום דבר – –

דוד ביטן: חותמת גומי של הממשלה.

יריב לוין: כן, של הממשלה.

יריב לוין: – – לא מפצלת ממנו שום דבר ומאשרת את הכול.

יריב לוין: אם כל זה לא מספיק, אז מכאן והלאה חוק נורבגי ענק בעלויות עתק בלי שום הגבלה, שמוציא למעשה את כל שרי הממשלה מהכנסת באופן כזה שהשרים לא יהיו פה, וחברי הכנסת גם לא יוכלו לדבר איתם ולא יוכלו להעלות בפניהם דבר.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה על הזמן שנתת לי.

יריב לוין: אלה הדברים שאני אומר היום.

יריב לוין: התרעתי, עשיתי כל מה שאפשר כדי שהתקדימים האלה לא ייווצרו, אבל מכאן והלאה אלה כללי העבודה שנקבעו על ידכם, הקואליציה הנוכחית והממשלה הנוכחית, בכנסת.

יריב לוין: אלה כללי העבודה שגם אנחנו נעבוד על פיהם ביום שאנחנו נחזור להנהגת המדינה.

יריב לוין: אני מניח שטענות כבר לא תוכלנה להישמע.

יריב לוין: חבל מאוד מאוד שכך הם פני הדברים.

דוד ביטן: תודה, חבר הכנסת יריב לוין.

דוד ביטן: קושניר, אתה רוצה?

דוד ביטן: גם השר רוצה להגיד משהו.

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

משה ארבל: קושניר, המס על נטפליקס זה בפיצול הזה או אחר כך?

ועדת הכספים): הבא בתור.

ועדת הכספים): אז כפי שאמרתי, אני מבקש מהמליאה להצביע בעד פיצול של פרק ח' מחוק ההסדרים, שהנושא שלו זה מס שותפויות ומיסוי על קרנות למיניהן – גם קרנות השקעה, גם קרנות הון-סיכון, גם קרנות גידור וגם קרנות נדל"ן.

ועדת הכספים): הסיבה לכך היא שבמהלך הדיונים בוועדה לא הצלחנו להגיע לעומק מספיק של החוק הזה, היות שמדובר בחוק מאוד מאוד מאוד מורכב.

ועדת הכספים): המשימה שלנו היא בעצם לוודא שאנחנו מטילים מס אמת גם על השותפויות וגם על הקרנות, כדי שמצד אחד באמת שיהיה מס אמת, אבל מצד שני שנוכל לאפשר להן פעילות כלכלית ולוודא שההון לא יצא לחו"ל אלא יישאר בישראל, כי הרי זה ברור שאנחנו נמצאים בתחרות מול מדינות זרות, וחשוב לנו שהכסף יושקע במדינה שלנו, כדי שנוכל להגדיל את הפריון ונוכל להגדיל את ההשקעה.

ועדת הכספים): עכשיו, אדוני, אני סוטה מהנושא רגע.

ועדת הכספים): אני רוצה לשאול אותך שאלה: אתה יודע מה זה שקע מריאנה?

ועדת הכספים): אתם יודעים מה זה שקע מריאנה, חברים?

ועדת הכספים): שקע מריאנה זה שקע בים שנמצא ליד חופי יפן והפיליפינים.

ועדת הכספים): העומק של השקע הזה הוא 11,000 מטר.

ועדת הכספים): למה אני מספר לכם את זה?

ועדת הכספים): אני מספר לכם את זה כי חבריי כאן ממפלגת הליכוד, בשיח שלהם, ברמת השיח, הגיעו כל כך נמוך ועברו את השקע הזה, שאני פשוט לא רוצה להתייחס לכמות השקרים וכמות ההשמצות שהם מוציאים פה.

משה ארבל: מה נמוך בהעלאת שכר לחיילי חובה?

דוד אמסלם: אתה עציץ, אתה עציץ יבש.

דוד אמסלם: אתה לא קובע את צבע העניבה שלך.

ועדת הכספים): עכשיו, לגבי שכר חיילי חובה, אני אענה לכם.

ועדת הכספים): אני מזכיר לכם – –

דוד אמסלם: אתה אלים וברברי.

דוד אמסלם: אתה אלים, ברברי, משתחצן, גזען – –

ועדת הכספים): – – שבמשך הרבה מאוד שנים הזנחתם את נכי צה"ל, לא טיפלתם בהם, הפקרתם אותם לסבל שלהם.

דוד אמסלם: – – חסר ביטחון, לא יודע לנהל כלום.

דוד ביטן: אמסלם, אמסלם.

ועדת הכספים): אבל אנחנו בתקציב הזה מתקצבים 1.1 מיליארד כדי לטפל בנכי צה"ל, שאתם הזנחתם.

דוד אמסלם: אנחנו ואנחנו ואנחנו, אתה מבין?

דוד אמסלם: שנה וחצי הוא פה, שנה וחצי.

דוד אמסלם: יש לו חלב על השפתיים.

ועדת הכספים): תוכנית ממדים ללימודים, שכל הזמן רצתם לקבץ נדבות – אנחנו תקצבנו אותה בבסיס התקציב.

ועדת הכספים): גם חיילי החובה יקבלו מענה.

דוד אמסלם: אנחנו ואנחנו ואנחנו.

דוד אמסלם: "באנו לעבוד".

דוד אמסלם: תגיד "באנו לעבוד".

ועדת הכספים): אבל אתם תמשיכו לקשקש, תמשיכו לברבר – –

דוד אמסלם: "באנו לעבוד".

דוד ביטן: אמסלם, מספיק.

ועדת הכספים): – – תמשיכו לשקר, תמשיכו לבלבל את המוח.

ועדת הכספים): שיהיה לכם בהצלחה.

ועדת הכספים): אנחנו עובדים ואתם תמשיכו לבלבל את המוח.

דוד אמסלם: תגיד "באנו לעבוד".

דוד אמסלם: תגיד "באנו לעבוד".

יואב קיש: אין לך תשובה על שכר חיילי צה"ל.

יואב קיש: אין לך תשובה על שכר חיילי צה"ל.

ועדת הכספים): חבריי בקואליציה, אני מבקש להצביע בעד.

דוד ביטן: תודה רבה.

יואב קיש: לא נתת להם תשובה.

דוד ביטן: רגע, רגע – – –

דוד אמסלם: למה אתה מבקש ממנו תשובה בכלל?

דוד אמסלם: הוא יודע?

דוד ביטן: טוב, הסעיף על סדר-היום – החלטת ועדת הכספים על פיצול פרק ח' מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א–2021.

דוד ביטן: התבקשנו לקיים הצבעה שמית על ידי האופוזיציה.

דוד ביטן: בבקשה תתחילי, גברתי.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו משתתף בהצבעה סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו משתתף בהצבעה ענבר בזק – בעד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו משתתף בהצבעה ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק-הלוי – בעד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס –

אלינור ימין: בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – אינה נוכחת אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – בעד גלעד קריב – אינו נוכח שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – בעד נירה שפק – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

דוד ביטן: סבב שני.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – בעד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת יסמין פרידמן – בעד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח מוסי רז – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת נירה שפק – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: יש מישהו מחברי הכנסת שנמצא באולם ולא הצביע?

דוד ביטן: אין.

דוד ביטן: ההצבעה הסתיימה.

דוד ביטן: אפשר לספור את הקולות.

דוד ביטן: קטי, עברת צד.

דוד ביטן: מה הולך פה?

רון כץ: אנחנו מאמינים באחדות עם ישראל.

דוד ביטן: טוב, רבותיי, תוצאות ההצבעה: 51 בעד, אין נגד, אין נמנעים.

דוד ביטן: ההצעה התקבלה.

דוד ביטן: הצעת ועדת הכספים בדבר פיצול פרק ח' מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א–2021, התקבלה.

דוד ביטן: [נספחות.

דוד ביטן: ]

דוד ביטן: נעבור לסעיף הבא.

דוד ביטן: הסעיף הבא – הצעת ועדת הכספים בדבר פיצול סעיף 6 בפרק ד' מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א–2021.

דוד ביטן: נתחיל בסדר הדוברים.

דוד ביטן: קודם כול חבר הכנסת קושניר, יושב-ראש ועדת הכספים, יציג את הצעת ההחלטה.

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ועדת הכספים הצביעה בעד פיצול של סעיף 6 בפרק ד' מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית, התשפ"א–2021, מתוקף העובדה שגם בחוק הזה, כפי שהיה גם בחוק הקודם, לא הצלחנו להגיע לעומקו של החוק ולא הצלחנו לדון בו כמו שצריך.

ועדת הכספים): החוק מורכב.

ועדת הכספים): הוא נכון, אבל הוא בהחלט דורש איזונים ושינויים, ולכן אני מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד פיצול החוק, בעד הצעת ועדת הכספים.

ועדת הכספים): תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: סדר הדוברים: חבר הכנסת דוד אמסלם, אתה בא? מי?

דוד ביטן: לא שומע.

ישראל כץ: אתה דילגת עליי.

דוד ביטן: על מי?

דוד ביטן: אתה לא רשום לי פה.

דוד ביטן: טוב, תן לישראל לעלות ותעלה אחר כך.

דוד ביטן: בוא, ישראל.

דוד ביטן: אתה לא רשום, שתדע.

דוד ביטן: לנעול?

דוד ביטן: טוב.

דוד ביטן: אחרי ישראל כץ אני נועל את הרשימה.

דוד ביטן: מי שרשום – רשום.

דוד ביטן: בבקשה, שלוש דקות, ישראל.

ישראל כץ: ממתין בציפייה רבה.

דוד ביטן: קדימה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת – – –

דוד ביטן: אתה, בגלל שהיית שר אוצר, נתתי לך.

דוד ביטן: בגלל שהיית שר אוצר.

ישראל כץ: אוקיי.

ישראל כץ: היום הייתי בישיבת ועדת הכספים, והיה מוזר לי לא לראות את משה גפני בראש הישיבה, אבל – משה גפני זה חלק מהנוף.

דוד אמסלם: ראית את העציץ האלים.

ישראל כץ: לא.

ישראל כץ: זה חלק מנוף הפעילות הפרלמנטרית שהתרגלנו.

דוד אמסלם: מי – – –

ישראל כץ: אבל בהחלט היושב-ראש ניהל את הישיבה.

ישראל כץ: היו שם אנשי משרד האוצר שפגשתי אותם לראשונה, החבר'ה הצעירים והצעירות, ושאלתי אותם:

ישראל כץ: איך זה קורה שלי אמרו שמגבלת ההוצאה היא 426 מיליארד בשנת 2021 – איך פתאום זה 432?

ישראל כץ: מאיפה הגיעו עוד 6 מיליארד?

ישראל כץ: ואז התברר שהם המציאו – לא יודע מי, אבל מישהו המציא שם כלל חדש, לראשונה, והכלל הזה אומר שהולכים לפי המדד הצפוי קדימה ולא אחורה.

ישראל כץ: בקיצור, הוסיפו 6 מיליארד שקלים כדי לחלק כספים למי שרוצים, הגדילו את המגבלה ל-432.

ישראל כץ: אגב, ההכנסות צפויות לעלות בעודף של 15 מיליארד השנה ו-14 מיליארד בשנה הבאה, לפי הערכה של הכלכלנית הראשית.

ישראל כץ: אישרנו, אדוני היושב-ראש, הרבה כסף, הרבה כסף במערכת.

ישראל כץ: למה הם מעלים מיסים?

ישראל כץ: התוכנית שהכנו הייתה בלי מיסים.

ישראל כץ: ההכנסות גדלות, הגירעון יורד, הצמיחה עולה והם מעלים מיסים.

ישראל כץ: אמרנו כבר איך קוראים למס: "מס עבאס".

ישראל כץ: כי פתאום יש דרישה חדשה, שאני לא הכנתי אותה והפקידים לא הכינו אותה.

ישראל כץ: עכשיו הטילו עליהם, והם ממציאים כל מיני נהלים חדשים כדי לעשות את זה.

ישראל כץ: הדבר האחרון שאני רוצה להתייחס אליו עכשיו זה העובדה שרשות המיסים, בניגוד למה שהיה בתקופתי – 400,000 עסקים קבלו סיוע בזמן הקורונה.

ישראל כץ: אנחנו הצלנו אותם.

ישראל כץ: מאות אלפי מובטלים הצלנו מרעב, מאות אלפי עסקים הצלנו מקריסה.

ישראל כץ: כשהגיעו החיסונים הם חזרו ישר לפעילות והמשק פורח.

ישראל כץ: עכשיו מבקשים מ-160,000 עסקים מתוך 400,000 להחזיר את הכסף.

ישראל כץ: פשוט שערורייה.

ישראל כץ: אני לא אפשרתי את זה כשהייתי שר אוצר.

ישראל כץ: אנחנו תיקנו גם ביחד איתכם כל מיני דברים, כל מיני דרישות בביטוח הלאומי, תיקנו כדי שאנשים לא יצטרכו להחזיר את הכסף.

ישראל כץ: הכסף הזה עזר להם לעבור את התקופה הקשה, את המשבר, וחמור ביותר שדורשים מהם להחזיר.

ישראל כץ: אני פונה מכאן לשר האוצר הנוכחי, לאביגדור ליברמן: זו פעולה של שר אוצר, ליטול אחריות על 160,000 עסקים שעברו תקופה קשה, שקיבלו את הסיוע – הם לא סתם קיבלו את הסיוע – להעביר החלטה ולהעביר תיקון לחוק שמונע מרשות המיסים לקחת מהם את הכסף חזרה.

ישראל כץ: תן להם להתאושש.

ישראל כץ: גם ככה אתם לא משלמים עכשיו למי שנפגע מהתו הירוק ומדברים אחרים, יש הרבה נפגעים.

ישראל כץ: שלחתם הרבה מובטלים לרחוב.

ישראל כץ: אבל בעניין העסקים האלה, תביאו החלטה ואנחנו נתמוך בה, בלי קשר אופוזיציה, קואליציה, פשוט להקפיא את הדרישה הזאת, לבטל ולהשאיר להם את האוויר שהם קיבלו לנשימה כדי שיוכלו להמשיך בפעילות.

ישראל כץ: זה עסקים מכל הסוגים – קטנים, בינוניים, אחרים – ואסור לקחת מהם את הכסף ששימש להם כחמצן בעת המשבר.

ישראל כץ: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה, חבר הכנסת כץ.

דוד ביטן: חבר הכנסת דוד אמסלם, מה ההמולה הזאת?

דוד ביטן: אתה עולה או לא?

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברשותך אני רוצה לגעת בקצרה בשני נושאים.

דוד אמסלם: השר כהן, תראה – אתה יודע, אחד השרים שאני מעריך מאוד בכנסת, באמת, אמיתי.

דוד אמסלם: אני מקווה רק שלא יפטרו אותך על זה, מאיר.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר שני דברים, היום ישבנו בוועדת כספים והבנו שמנסור עבאס קיבל 30 מיליארד שקל.

דוד ביטן: 32.5.

דוד אמסלם: 32.5.

דוד אמסלם: חבר הכנסת גפני, אתה זוכר – דרך אגב, אני לא מצליח להבין איך מוציאים את הכסף.

דוד אמסלם: כשאנחנו רצינו להעלות לעכו – עכו, הסתבר, כבוד השר, יום אחד אנחנו מבינים שיש שם הגירה שלילית של יהודים.

דוד אמסלם: לאן?

דוד אמסלם: לנהריה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הם עשו דיפרנציאציה בין הטבות המס:

דוד אמסלם: שם 12% ולעכו הוריד ל-7%.

דוד אמסלם: העיר התרוקנה מיהודים.

דוד אמסלם: בא אלינו ראש העיר – אמרנו: אוקיי, נושא לאומי, לא קשור למפלגות.

דוד אמסלם: בוא נעשה לעכו 12%, נשווה אותה.

דוד אמסלם: בא לנו מר מנדלבלוף, אמר: אי-אפשר, אתם צריכים קריטריונים.

דוד אמסלם: אתה זוכר, חבר הכנסת גפני?

דוד אמסלם: הכנסנו עוד ימבה של כפרים ערביים שם כדי לעזור לעכו, כי צריך קריטריונים.

דוד אמסלם: אני צריך להבין, איך אתה מכוון את ה-30 מיליון רק לערבים?

דוד אמסלם: הרי מבחינתי עד היום במדינת ישראל יש אזרחים; אין ערבים, יהודים, צ'רקסים, חרדים.

דוד אמסלם: יש תקצוב לילד במערכת החינוך.

דוד אמסלם: אם עד היום לא תקצבתם אותו כמו כולם, אז אנחנו בבעיה קשה.

דוד אמסלם: אם תקצבתם אותו כמו כולם, איך יכול להיות שאתם נותנים להם עוד 9.5 מיליארד שקל לחינוך?

דוד אמסלם: לא הבנו.

דוד אמסלם: מה קורה עם דימונה?

דוד אמסלם: מה קורה עם קריית מלאכי?

דוד אמסלם: מה קורה עם היהודים?

דוד אמסלם: לא הבנו, רק הערבים?

דוד אמסלם: עכשיו, מר מנדלבלוף, איך אתה מכוון להם את הכסף?

דוד אמסלם: בוא תסביר לנו.

דוד אמסלם: איזה קריטריונים?

דוד אמסלם: בוא תספר לנו איזה קריטריונים.

דוד אמסלם: אז היום שאלנו את יושב-ראש הוועדה הדגול – הוא הוציא אותנו כמובן החוצה, שלא נשמע את התשובה.

דוד אמסלם: אני רוצה לעבור לנושא השני, למה שאמרה הגב' רייטן.

דוד אמסלם: איך היא אמרה?

דוד אמסלם: שמצביעים לליכוד ולנתניהו, מה זה אומר על הציבור שמצביע עבורו?

דוד אמסלם: הציבור, הציבור.

דוד ביטן: איפה היא אמרה את זה, דרך אגב?

דוד אמסלם: אמרה את זה באחד הראיונות, מה ששמעתי.

דוד אמסלם: רבותיי, אני רוצה להגיד לכם משהו.

דוד אמסלם: בא שר והגיש הצעת חוק שראש הממשלה, מי שיש לו כתב אישום לא יכול להתמודד לראשות הממשלה, כאילו אין ציבור.

דוד אמסלם: בעולם הערכים שלהם הם קובעים הכול – הם קובעים איזה צבע, מה הגובה ומאיפה באת, רק אתה תתמודד, בדיוק, דרך אגב, כמו שקורה באיראן.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר משהו הרבה יותר חמור.

דוד אמסלם: הרי ברור לכם שהציבור הליכודי זה ציבור ישר והגון.

דוד אמסלם: אנחנו רוצים ראש ממשלה במדינת ישראל שיהיה בן אדם מושחת?

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: לא הבנו מדוע ולמה.

דוד אמסלם: מאיפה זה בא לכם?

דוד אמסלם: אנחנו טיפשים?

דוד אמסלם: אלא תבינו מה אנחנו מבינים.

דוד אמסלם: דרך אגב, רוב הציבור היהודי במדינת ישראל חושב כך.

דוד אמסלם: גם הערבים, אבל הערבים מתנהלים באופן פוליטי.

דוד אמסלם: הם יודעים שתופרים תיקים לראש הממשלה נתניהו.

דוד אמסלם: הם יודעים את האמת.

דוד אמסלם: הם יודעים שהכול בלוף.

דוד אמסלם: מה עושים עכשיו?

דוד אמסלם: חטא על פשע, הגברת דיסטל, חטא על פשע.

דוד אמסלם: עכשיו הם אומרים: תשמע, היות שהוגש נגדך כתב אישום, אז אתה גם לא יכול להיות ראש ממשלה.

דוד אמסלם: מה זה מזכיר לי?

דוד אמסלם: מזכיר לי את הבדיחה – אני אספר את זה על העדה שלנו, מאיר, שלא ייעלבו.

דוד אמסלם: שני מרוקאים היו בהרי האטלס, אמרו לעצמם – – –

קריאה: זה לא אישי, זה פרסונלי.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: אמרתי למנדלבליט, בוודאי, זה לא אישי.

דוד אמסלם: אם זה פרסונלי אז לא צריך להיות אישי, נשמה.

דוד אמסלם: זה לא אישי, זה רק פרסונלי.

דוד אמסלם: עכשיו, שני מרוקאים היו בהרי האטלס – –

עיסאווי פריג': – – –

דוד אמסלם: רק שנייה, תן לי רק לספר את הבדיחה ואחרי זה תשאל.

דוד אמסלם: – – רצו לנסוע לעיר הגדולה; לא היה להם כלום, רצו להביא פרנסה למשפחה.

דוד אמסלם: מכרו את הציוד, קנו חמור, רכבו איתו ככה איזה שבוע-שבועיים, ובאמצע הדרך מת להם החמור.

דוד ביטן: זו בדיחה ארוכה.

דוד אמסלם: הם חפרו, עשו איזו גבעה, התחילו לבכות.

דוד אמסלם: החמור מת.

דוד אמסלם: עברו אנשים, ראו אותם בוכים, ישבו לידם.

דוד אמסלם: אלה ראו ככה, מכרו להם פתאום כל מיני סרטים אדומים, כל מיני קמעות, פה ושם, בקיצור, פתחו שמה איזה תעשייה גדולה, נהיו עשירים גדולים.

דוד אמסלם: אחרי ארבע-חמש שנים משה אומר לראובן: תשמע, ראובן, אולי נחזור חזרה למשפחות, נראה מה קורה איתן.

דוד אמסלם: אומר לו ראובן: תשמע, אני לא הולך מפה.

דוד אמסלם: אומר לו: אני חייב לבדוק בבית, אני לא ראיתי כבר את הילדים, את האישה.

דוד אמסלם: אז הוא אומר לו: תשמע, ואיך אני יודע שאתה לא גונב אותי?

דוד אמסלם: אומר לו: אני נשבע לך בצדיק.

דוד אמסלם: חבר'ה, זה מה שקורה פה.

דוד אמסלם: לא מספיק שתפרתם לנו תיקים, עכשיו אתם בכלל, שכחתם כאילו מהתיקים.

דוד אמסלם: ראש ממשלה שהוא עם כתב אישום.

דוד אמסלם: אתם לא מתביישים?

דוד אמסלם: אתם אנשים עלובים, כל השמאל.

דוד אמסלם: הרי אתם יודעים שאתם לא יכולים לנצח בבחירות.

עיסאווי פריג': עכשיו יש לי שאלה.

דוד אמסלם: עיסאווי פריג', אתה בחלומות שלך לא חשבת שתגיע לכנסת אפילו.

דוד אמסלם: שלא – – – שר.

דוד אמסלם: פתאום באו הפירורים, התחברו להם, מה שנקרא.

דוד אמסלם: ואללה, יש לכם בוננזה.

עיסאווי פריג': – – – יש לי שאלה, תקשיב.

דוד ביטן: דודי.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בנט הנוכל בא, אתה יודע את האמת.

דוד אמסלם: הרי אני אמרתי, בנט, שהוא נוכל, זו עובדה.

דוד אמסלם: אני לא נותן לו ציון, זו עובדה.

דוד אמסלם: לכן, רבותיי, טלו קורה מבין עיניכם, כל השמאל.

דוד אמסלם: הרי אתם האנשים המושחתים והאלימים ביותר במדינת ישראל.

דוד ביטן: תודה.

עיסאווי פריג': יש לי שאלת טריוויה.

דוד ביטן: עד שהורדתי אותו אתה רוצה לשאול אותו שאלה?

דוד ביטן: אתה השתגעת?

דוד אמסלם: שאני אעלה?

דוד ביטן: לא, אל תעלה.

דוד ביטן: אל תעלה.

עיסאווי פריג': יש שאלת טריוויה עבורך: כמה הזכרת את המילה ערבים בנאום שלך?

דוד אמסלם: למה?

עיסאווי פריג': ספרתי.

דוד אמסלם: אתה יודע יפה מאוד שאני מכבד את הערבים יותר מכל אלה שאתה איתם.

דוד אמסלם: הצפונבונים, אני אומר לך, הם מזלזלים בך.

דוד אמסלם: אני מכבד אותך כבן אדם.

דוד אמסלם: אתה גם – עד הנושא הלאומי.

דוד אמסלם: הם לא מכבדים אותך בכלל כבן אדם.

דוד ביטן: טוב, אתה רואה, אמרתי לך, אל תשאל.

דוד אמסלם: תגיד להם שאתה רוצה להיות שכן שלהם, תראה מה יגידו לך.

דוד אמסלם: תגיד אהלן וסהלן, אין לי בעיה.

דוד ביטן: חבר כנסת יעקב אשר – לא נמצא; חבר כנסת אמיר אוחנה – לא נמצא.

דוד ביטן: חבר כנסת אבי מעוז – נמצא.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

דוד ביטן: תירגע.

דוד ביטן: פריג', מה קרה, יש שני שרים פה?

עיסאווי פריג': אני השר התורן, אדוני.

דוד ביטן: אז מה הוא?

דוד ביטן: מה קרה?

עיסאווי פריג': – – –

אוריאל בוסו: תספר לו בדיחה עליו.

דוד ביטן: מי?

אוריאל בוסו: תספר את הבדיחה עליו.

דוד ביטן: לא, אני בכיסא היושב-ראש, זה בעיה.

אוריאל בוסו: על – – – אני אספר.

דוד ביטן: בבקשה.

דוד ביטן: מכיסא היושב-ראש זה בעיה.

אבי מעוז: רוצה לספר את הבדיחה?

דוד ביטן: לא, לא.

דוד ביטן: זה בעיה בכיסא היושב-ראש.

דוד ביטן: קדימה.

אבי מעוז: אני רוצה לחרוג ממנהגי – –

דוד ביטן: הינה, אני מוסיף לך את הדקה.

דוד ביטן: קדימה.

אבי מעוז: – – ולשבח את יושב-ראש ועדת הכספים.

דוד אמסלם: דוד, ספר.

דוד ביטן: אתה לא יכול מכיסא היושב-ראש, נו.

דוד ביטן: אתה לא יכול.

אוריאל בוסו: – – – הוא ממלכתי – – –

דוד ביטן: נו, דבר.

דוד ביטן: מה יש לך אתה?

אבי מעוז: אני רוצה – – –

דוד אמסלם: לנו יש זכות להגיב לדבריו.

אבי מעוז: חבר הכנסת אמסלם, הוא לא – הוא התיישב על כיסא היושב-ראש.

אבי מעוז: הוא ממלכתי.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: לפעמים המורה בכיתה – – –

אבי מעוז: ממלכתי, ממלכתי.

דוד ביטן: אמסלם, אתה מפריע לכולם.

דוד ביטן: מה יש לך אתה?

דוד אמסלם: גם לך אני מפריע?

אבי מעוז: אני רוצה לחרוג ממנהגי.

אבי מעוז: אני רוצה – – –

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: לו אתה מפריע.

דוד אמסלם: גם לך אני מפריע?

דוד ביטן: לי אתה לא מפריע, אין בעיה.

אבי מעוז: אני רוצה לשבח את יושב-ראש ועדת הכספים, ומתוך השבח שלו להביע ביקורת קשה על הממשלה.

אבי מעוז: הוא ראה שלא הספיק לדון על הסעיפים האלה שאנחנו דנים בהם עכשיו והצביע על פיצול הפרקים האלה, הסעיפים האלה, מחוק ההסדרים, והם יעברו להליך חקיקה רגיל.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, בדיון בוועדה לשירותי דת, אנחנו לא הספקנו לדון כראוי ברפורמת הכשרות.

אבי מעוז: הממשלה ברגע האחרון הביאה פרק שלם של עיצומים כספיים, ולא הספקנו לדון.

אבי מעוז: היועץ המשפטי של הוועדה אמר לממשלה: אני לא דן בזה כי לא הבאתם את זה בזמן.

אבי מעוז: והיושבת-ראש, מה אמרה?

אבי מעוז: אנחנו נצביע על הפרק של ייעול בכשרות, רפורמה בכשרות, בלי עיצומים כספיים, כלומר החוק לא מושלם, החוק לא – הממשלה רוצה להביא עיצומים כספיים, ובכל זאת מעבירים את כל החוק הזה, את הרפורמה הזאת, בלי הכלי שנותן לממשלה את היכולת באמת להשגיח שההשגחה ושהכשרות יהיו כמו שצריך.

אבי מעוז: אני קורא מעכשיו עוד פעם לממשלה: תפצלו את החוק הזה, תפצלו את הרפורמה בכשרות מחוק ההסדרים.

אבי מעוז: תדונו בזה בהליך חקיקה רגיל יחד עם פרק העיצומים, ואז תאשרו אותו או לא תאשרו אותו.

אבי מעוז: אני רוצה לדבר על הדבר הנורא שקרה היום.

אבי מעוז: כבר דיברו קודמיי.

אבי מעוז: בכנסת הוקמה שדולה להתחדשות היהדות – אני לא יודע בדיוק איך הם קוראים לה – ובמסגרת השדולה הזאת הם הכריזו – – –

דוד אמסלם: הרפורמים.

אבי מעוז: כן, התנועה הרפורמית.

דוד אמסלם: אלקין אישית, חבר הכנסת אלקין ואורבך.

אבי מעוז: והם הכריזו – – –

דוד אמסלם: הם שוקלים לעבור.

אבי מעוז: חבר הכנסת אמסלם, תן לי להשלים את דבריי.

דוד אמסלם: – – – על 45 מיליון שקלים.

אבי מעוז: לא.

אבי מעוז: אני איתך, אני איתך.

אבי מעוז: זה בסדר גמור.

דוד אמסלם: כדי שיביאו את הנשים לכותל.

דוד אמסלם: הסעות לנשים, להיכנס לעזרת הגברים בכותל – – –

אבי מעוז: במסגרת השדולה הזאת הם אמרו שהם הולכים לקדם את מתווה הכותל, וכמובן שגם שמענו שהוקצו לתנועה הזאת 40 מיליון שקל בתוך הכספים הקואליציוניים.

דסטה גדי יברקן: – – – בכותל.

אבי מעוז: וקרה דבר בישראל.

אבי מעוז: ואני רוצה לומר מהו הכותל בשבילי.

אבי מעוז: הכותל שוחרר במלחמת ששת הימים – –

דוד אמסלם: היא לא יודעת.

דוד אמסלם: שרת התחבורה לא יודעת.

אבי מעוז: – – והשרה מיכאלי טענה שצריך לשחרר אותו שוב, שצריך לשחרר אותו שוב.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אבי מעוז: אז קודם כול, אני שמח שהיא מסכימה למינוחים שלנו, שהכותל שוחרר ולא נכבש.

אבי מעוז: השמאל נוהג להשתמש במילה "נכבש".

אבי מעוז: באמת הכותל שוחרר.

אבי מעוז: אבל הכותל זה הלב של כולנו.

אבי מעוז: באמת, זה גם הלב של חברי הממשלה, זה הלב של עם ישראל כולו, ואיך אפשר להעלות על הדעת לחלק את הלב?

אבי מעוז: איך אפשר לחלק את הלב?

אבי מעוז: ודווקא חלוקת הכותל, חלילה, אם תתרחש, שתהיה רחבה כזאת ורחבה כזאת – החלוקה הזאת – –

דוד ביטן: מעוז, מעוז.

דוד ביטן: אני עומד לסיים, אדוני.

דוד ביטן: – – דווקא החלוקה הזאת היא שתגרום לפירוד.

דוד ביטן: זה שתי דקות יותר.

אבי מעוז: ואת האחדות הזאת של הלב – אי-אפשר לחלק לב.

אבי מעוז: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני ראיתי את שר הדתות כאן מדבר היום, מתן כהנא, והאמת היא שכבר לא צעקתי לו.

משה גפני: אני בעבר צעקתי.

משה גפני: הפסקתי.

משה גפני: זה פשוט מגעיל, ההשתחצנות הזאת והדיבורים.

משה גפני: בקושי נולד, בקושי הגיע לכנסת.

משה גפני: אני נלחם על כבודה של הרבנות כבר 20 שנה – נלחם בוועדות, במליאה בנושאים שונים שעולים על סדר-היום – והוא ככה, במין השתחצנות כזאת: טוב שהח"כים החרדים עכשיו דואגים לרבנות, כשהוא לא היה פה בכלל.

משה גפני: הוא רק עכשיו הגיע לכנסת, והוא יודע כבר בדיוק מה צריך לעשות כדי לסדר את הדברים שהיו בהם הרבה קלקולים.

משה גפני: אז הוא נתן ליוליה מלינובסקי בוועדה, והוא מאוד משבח אותה.

משה גפני: אני לא יודע אם היא אוכלת כשר.

משה גפני: היא בוועדה אמרה שלא בטוח שהיא אוכלת כשר.

משה גפני: אני לא רוצה להיכנס – – –

דוד אמסלם: נדון אותה לכף הזכות.

משה גפני: כן.

משה גפני: לא, בדיוק.

משה גפני: אני לא רוצה להיכנס בדיוק לעניין, אבל איתנו הוא רב, ואיתה הוא חי בשלום ומשבח אותה פה במין השתחצנות כזאת.

משה גפני: עכשיו אני רוצה להצטרף לעניין הזה של העברה של 40 מיליון שקל לרפורמים במשרד שמכונה "משרד התפוצות".

משה גפני: אני העברתי הרבה כספים לכל הנושאים שיש בחיים הציבוריים בישראל, לכל המגזרים בנושאים השונים, ותמיד הייתי מקבל הוראות מהיועץ המשפטי לממשלה ומאנשיו שצריך לדעת לפני שמאשרים – לא לפני שמעבירים את הכסף, לפני שמאשרים – מה הקריטריון, למה זה מיועד, מה הפירוט וכל מה שנלווה.

משה גפני: חבר הכנסת אמסלם, הרפורמים לא צריכים להגיד למה הם לוקחים את הכסף.

משה גפני: סחטנים, סחטנים.

משה גפני: יושבות לך מפלגות בקואליציה הזאת, לוקחות כסף, 2 מיליארד שקל, ועוד לא נגמר.

משה גפני: אני עברתי על כל הסעיפים – 2 מיליארד שקל.

משה גפני: אנחנו היינו מעבירים 2 מיליון שקל לנושאים חיוניים, היינו מקבלים ביקורת: תלכו לצבא, תעשו.

משה גפני: אבל הינה, מנסור עבאס, שעושים איתו הסכם על 53 מיליארד שקל, מישהו אמר לו "תלך לצבא"?

דוד אמסלם: יש להם צבא שלהם.

משה גפני: מישהו אמר לו "סחטן"?

דוד אמסלם: יש להם צבא שלהם.

משה גפני: מישהו אמר לו את כל הכינויים שכינו אותנו על דברים בסיסיים?

משה גפני: היום אנחנו, אגב, לא מקבלים את הכסף הזה בגלל שהיה צריך להיות בבסיס התקציב, והוא לא היה.

משה גפני: אגב, אני אומר לכם, אם אנחנו, בעזרת השם – ואנחנו נחזור לשלטון מהר.

משה גפני: לא יהיה יותר דבר כזה שיהיה כסף שהוא לא יהיה בבסיס.

משה גפני: לא יהיה.

עיסאווי פריג': מי אתם?

משה גפני: לא יהיה.

משה גפני: אנחנו.

עיסאווי פריג': מי אתם?

עיסאווי פריג': מי?

משה גפני: אנחנו יהדות התורה.

עודד פורר: אה, יהדות התורה?

משה גפני: כן.

משה גפני: לא יהיה.

עיסאווי פריג': אז אתם מוזמנים לבוא עכשיו.

משה גפני: לא מוזמנים.

משה גפני: לא רוצים לשבת איתכם.

עיסאווי פריג': אתם מוזמנים.

עיסאווי פריג': מה אנחנו?

משה גפני: לא רוצים לשבת איתך.

משה גפני: אתם תשבו עם – – –

דוד ביטן: פריג'.

עיסאווי פריג': מה?

עיסאווי פריג': מתן מוכן.

משה גפני: לא.

משה גפני: אנחנו לא רוצים לשבת איתכם.

דוד ביטן: יש עתיד לא מסכימה.

דוד ביטן: על מה אתה מדבר?

משה גפני: לא.

משה גפני: גם אם היא מסכימה.

דוד ביטן: את רוצה לעשות משבר קואליציוני?

משה גפני: אבל אדוני היושב-ראש, גם אם יש עתיד מסכימה וגם אם ליברמן מסכים – –

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: הוא מזמין אותך, אתה מבין?

משה גפני: – – אנחנו לא רוצים.

דוד אמסלם: יש טיסות ב-2 מיליון שקל.

משה גפני: לא רוצים.

משה גפני: אנחנו לא רוצים לשבת.

דוד אמסלם: – – – 2 מיליון – – –

עיסאווי פריג': ככה מכרתם את עצמכם בזול?

משה גפני: אנחנו לא מכרנו – –

עיסאווי פריג': אתם גוף עצמאי.

משה גפני: – – אתה מכרת.

משה גפני: ששת הארגונים הפלסטיניים של זכויות האדם – –

עיסאווי פריג': – – –

משה גפני: – – ששר הביטחון הכריז עליהם שהם ארגוני טרור – אתה מכרת את עצמך.

משה גפני: מה אתה אומר על זה?

דוד אמסלם: תראה מה הטסה של האוטו עשתה לך.

משה גפני: מה אתה אומר על זה?

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דוד אמסלם: – – – את המוח – – – לא אכפת לך פלסטינים, לא אכפת לך כלום – – –

משה גפני: אנחנו מחליטים בעצמנו עם מי אנחנו הולכים ועם מי אנחנו שותפים.

קריאה: – – –

משה גפני: בושה וחרפה, כל ההתנהלות הזאת.

משה גפני: המסקנה שלי, מה שאנחנו רואים מול העיניים – אנחנו נמצאים במערכת סגורה, מערכת שיודעת להגיד ולהעביר ביקורת על מי שהוא לא באג'נדה שלה.

משה גפני: זה גם עם היועצים המשפטיים וגם עם מערכת המשפט, שלא לדבר על התקשורת.

משה גפני: הם מעבירים ביקורת כאשר אנחנו נמצאים בקואליציה – –

דוד ביטן: תודה, גפני.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: – – כאשר אנחנו מעבירים כסף לצרכים חיוניים, אבל כשהם הסחטנים, הרפורמים האלה, לוקחים 40 מיליון שקל על חשבון קשישים ונכים – שקט, דממה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אין כמעט רפורמים בישראלים.

דוד אמסלם: אין.

דוד אמסלם: בקושי יש להם מניין.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת מאיר פרוש.

דוד אמסלם: בקושי יש לו מניין, זה.

דוד אמסלם: 40 מיליון שקל – – – זה מיליון שקל.

משה גפני: כל רפורמי מקבל מיליון.

דוד אמסלם: מיליון שקל.

משה גפני: נכון.

משה גפני: כל רפורמי מקבל מיליון.

משה גפני: לא אמרתי.

עיסאווי פריג': גפני, אתה זה לא מה שאתה עכשיו.

אתה לא מה שאתה עכשיו.

אתה דואג לליברמן עכשיו.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש – – –

דוד אמסלם: ליברמן, שרוצה להחזיר אותך, רוצה להחזיר אותך למחמוד עבאס.

דוד אמסלם: אתה עכשיו יושב, מלקק לו.

דוד אמסלם: למה – – –

דוד ביטן: פריג', הרפורמים קיבלו יותר ממה שקיבלתם אתם, מרצ, כולם ביחד.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש – – –

דוד ביטן: בחייאת דינכ.

קריאות: – – –

דוד ביטן: קדימה, פרוש – –

דוד אמסלם: אתה פנוי להובלה, אל תדאג – – –

דוד ביטן: – – אני מחזיר לך את הדקה.

דוד ביטן: נו, דבר.

קריאה: – – –

דוד ביטן: מספיק.

דוד ביטן: די.

דוד אמסלם: דוד, פעם אחרונה שלך.

דוד ביטן: הוא מתלונן עליך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, הרב גפני, אתה זוכר שניסינו – אתה בעיקר – ניסינו להעביר 8 מיליון שקל לעידוד העלייה מצרפת ומברית המועצות לפני ארבע שנים?

מאיר פרוש: עד הרגע האחרון לא הצלחנו להוציא את ה-8 מיליון שקל, כי היועץ המשפטי לממשלה אמר שאי-אפשר, אין צורך, אין עלייה, לא רואים שום סיבה להעביר 8 מיליון שקל.

מאיר פרוש: אתה זוכר דבר כזה?

מאיר פרוש: אני רואה אתמול ברשימה 60 מיליון שקל לעלייה מצרפת.

מאיר פרוש: ריבונו של עולם, איך דבר כזה יכול לקרות?

מאיר פרוש: מילא, נמצאים שם מתקווה חדשה, הם פעם היו בליכוד – אני מדבר לשיטתם של אלה מהשמאל – ליברמן היה פעם ליד הליכוד, העבירו כספים.

מאיר פרוש: איך יש עתיד, אלה שמדברים על ניקיון כפיים – – –

דוד ביטן: יש עלייה גבוהה מאוד מצרפת עכשיו, שתדע.

מאיר פרוש: מה אתה אומר?

דוד ביטן: העלייה גדלה מצרפת.

מאיר פרוש: כן, כן.

מאיר פרוש: אנחנו רצינו להעביר 8 מיליון שקל לפני ארבע שנים, הרב גפני רצה להעביר – בשום אופן לא.

מאיר פרוש: לא יכולנו להעביר.

מאיר פרוש: אין סיבה.

מאיר פרוש: זה נעצר, חוות דעת משפטית.

מאיר פרוש: מילא תקווה חדשה היו פעם בליכוד, הם רגילים להעביר כסף, ליברמן מעביר כסף, ימינה מעבירה כסף.

מאיר פרוש: יש עתיד זה הרי שיא ניקיון הכפיים – לא נוגעים בכסף, כל דבר צריך להיות כשר וישר.

מאיר פרוש: אבל מה, יחד עם יש עתיד גם מרצ יושבת.

מאיר פרוש: מרצ בכלל באה לקלאב הזה שקוראים לו קואליציה עם כל הטינופת, עם כל הידיים, עם כל הלכלוך.

מאיר פרוש: היא נמצאת בפנים.

מאיר פרוש: מילא, אני כבר רגיל לזה שמרצ – לא אכפת לה שיש נורבגי ושאפשר לעשות ממשלה של 28 שרים וסגני שרים וזה וזה וכל הדברים האלה.

מאיר פרוש: אני כבר יודע, מרצ מתקלקלת, ככה היא התקלקלה.

מאיר פרוש: אבל איך מרצ מסוגלת לשבת בממשלה כשהשר אלקין אומר שהוא הולך לאשר יותר מ-3,000 יחידות דיור ביהודה ושומרון?

מאיר פרוש: אם על זה מרצ לא פורשת מהממשלה, על מה כן?

מאיר פרוש: איך מרצ רוצה להצטייר כישרה, כהגונה, כאחת שאין לה אינטרסים, כאחת שלא נדבקת לכיסאות ולכיסאולוגיה אלא אצלה הכול אידיאולוגיה ועקרונות?

מאיר פרוש: איך מרצ יושבת בממשלה ששר השיכון הולך להעביר יותר מ-3,000 יחידות דיור ביהודה ושומרון?

מאיר פרוש: איך מרצ גיחכו על שמעון פרס כשהוא רצה לשבת עם ליברמן בממשלה אחת – – –

אלכס קושניר: – – –

מאיר פרוש: מה בזמן?

מאיר פרוש: מה, אתה לא רוצה לשמוע דברי תורה?

מאיר פרוש: איך מרצ לגלגו על שמעון פרס שהוא הולך לשבת בממשלה אחת עם ליברמן, והיום הכול כשר, הכול ישר: אפשר גם לקחת נורבגים במרצ, אפשר גם לחלץ כסף בלי קריטריונים, אפשר לשבת בממשלה שמאשרת בנייה ביהודה ושומרון.

מאיר פרוש: איפה הדגלים שלכם, אנשי מרצ?

מאיר פרוש: מה קרה?

מאיר פרוש: אותם צופים בבית שרואים אותנו ויודעים מה מרצ מנסה לומר בחוגי בית לפני הבחירות – איפה האידיאולוגיה שלכם, ריבונו של עולם?

דוד ביטן: פרוש.

מאיר פרוש: מה "פרוש"?

מאיר פרוש: זו רק ההתחלה.

דוד ביטן: הוספתי לך דקה.

מאיר פרוש: כבר שכחת שהפריעו לי.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: שמתי לך על זה דקה.

מאיר פרוש: אני מבקש שמישהו ממרצ – איפה פריג'?

מאיר פרוש: שיעלה לפה ויסביר לנו: דרכה של מרצ – לאן היא?

מאיר פרוש: לאיפה מרצ הולכת?

פריג'.

איפה הוא?

מאיר פרוש: פריג', איפה אתם, מרצ?

מאיר פרוש: תסבירו לי, איך התלכלכתם?

מאיר פרוש: איך אתם מתבוססים בבוץ של הלכלוך הזה עם כל אלה שלוקחים כסף?

דוד ביטן: פרוש.

מאיר פרוש: כסף – –

דוד ביטן: אתה מתלהב – – –

מאיר פרוש: – – אידיאולוגיה, בנייה ביהודה ושומרון.

מאיר פרוש: מרצ, פוי.

דוד ביטן: פרוש.

דוד ביטן: מה אתה רוצה מפריג'?

דוד ביטן: הוא כבר לא חבר כנסת.

דוד ביטן: חבר הכנסת יעקב אשר, בוא, קדימה.

דוד ביטן: רבותיי, לא להאריך מעבר לשלוש דקות.

דוד ביטן: אני פשוט אפסיק אתכם.

מאי גולן: חמש דקות.

דוד ביטן: שלוש.

מאי גולן: חמש.

דוד ביטן: שלוש.

דוד אמסלם: ראית שיושב מיקי לוי ולפיד עולה לדבר – ראית כמה הוא נותן לו?

דוד אמסלם: רבע שעה יותר.

דוד ביטן: בסדר.

דוד אמסלם: הבנת?

דוד אמסלם: אז סוף-סוף כשאתה יושב על הכיסא, תן לחבר'ה לדבר קצת.

דוד ביטן: כולם דיברו יותר.

דוד ביטן: אל תגזים.

דוד ביטן: לא להגזים.

דוד ביטן: חוץ מזה, כשיהיו לך 20 מנדטים, אני אתן גם לך.

דוד אמסלם: תעשה את שעון החול, שלוש דקות, ואחרי זה תהפוך אותו.

דוד.

דוד, איך אומר לפיד?

שלום לכם.

דוד אמסלם: ג'ובים.

דוד אמסלם: ג'ובים.

דוד אמסלם: דוד, סידרת לך ג'וב.

תהיה לי עוד דקה עכשיו לדבר.

דוד אמסלם: סידרתי לך ג'וב.

דוד אמסלם: השטיח המעופף.

אדוני היושב-ראש, דיברתי פה לפני שעה – – –

מאי גולן: – – –

דוד ביטן: שלוש דקות.

כן, כן.

מההתחלה.

מאי גולן: – – –

דוד ביטן: שלוש דקות, מה הוויכוח?

דוד אמסלם, ידידי, תקשיב, דיברתי פה קודם על האהבה שבנט אוהב את החרדים.

אתה זוכר?

אמרת כמו המערכון – של מי אמרת?

דוד אמסלם: של הגשש – – – הדייג אוהב דגים על המנגל, שרופים.

על המנגל.

יפה.

הוא אמר: אני שמח שיש חרדים, והוא הסביר לביידן – – –

דוד אמסלם: תראי את ההשפעה שלהם.

קריאה: – – –

והוא הסביר לביידן, והוא מסביר לכל העולם, גם לפוטין – אני לא יודע מה אלקין תרגם לו – – –

דוד אמסלם: מה הוא תרגם?

מה הוא תרגם לו אני לא יודע, אבל הוא אמר לו: תקשיב, אנחנו אוהבים את כולם, את כל עם ישראל, כולל חרדים, כולל כולם.

אז אני רוצה לומר לכם, אני רוצה שתדעו שהממשלה הזאת נתנה ביטוי גדול לאהבה שיש לה לציבור החרדי: הממשלה אישרה 1,300 יחידות דיור.

1,300 יחידות דיור ביהודה ושומרון.

זה היה מאושר מזמן, אבל הם שינו קצת.

דוד אמסלם: – – –

אני אגיד לך מה הם שינו.

הם נתנו לחרדים – את שומעת – – –

דוד אמסלם: הם עובדים עלינו כאילו – – –

אתה יודע מה נתנו לחרדים?

יחידת דיור אחת בביתר עילית.

אורלי לוי אבקסיס: למי?

לאלקנה יש 102; בית אל – 346; אריאל – 729, קרני שומרון – 22; ביתר עילית, חבר הכנסת בן צור, ביתר עילית – דירה אחת.

עכשיו בביתר רוצים לעשות – – –

אורלי לוי אבקסיס: תעשו עליה הגרלה.

עושים הגרלה.

דוד אמסלם: זה פנטהאוז או דירה על עמודים?

רוצים הגרלה לעשות – –

דוד אמסלם: דירה על עמודים או פנטהאוז?

– – הגרלה על דירה אחת.

מי אמר שהם לוקחים לחרדים?

דוד אמסלם: מחיר למשתכן, אבל.

מי אמר שהם מתעללים בנשים שלנו ובילדים שלנו במעונות?

מי אמר שהם מתעללים בשכבות החלשות בשתייה מתוקה ובחד-פעמיים?

מי אמר?

תיראו, הם נתנו לעיר חרדית תוספת של דירה אחת, ביתר.

דוד אמסלם: יש מצב שהדירה 20,000 מטר?

אורלי לוי אבקסיס: אתה עוד תגלה שזה ליהדות הרפורמית.

אז אני רוצה להודות – – –

דוד אמסלם: מה המטראז'?

אני לא בדקתי, אבל תרשו לי לנצל את השניות המעטות שנשארו לי להודות לשר זאב אלקין, אחרי שהוא שדד למשפחות, לזוגות הצעירים, שדד 10,000 יחידות דיור שעמלנו עליהן.

הוא זרק את המושג "רצף שלטוני" עם החלטות שהיו.

אני רוצה לשבח אותו ולהודות לו מכאן – אדוני היושב-ראש, אם תוכל להעביר לו את זה.

אני מודה לו על הדירה, יחידת דיור אחת בביתר עילית.

כל הכבוד, אלקין.

כל הכבוד.

הנקמה שלך נמשכת, אבל אתה לא נוקם בנו; מולנו אתה פחות אמיץ, כנראה.

אתה נוקם בילדים שלנו, בזוגות הצעירים שלנו – –

דוד ביטן: תודה.

– – במעונות שלנו.

תודה רבה, מר אלקין.

איך אומרים?

זכותך תגן עליך בעניין הזה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

דוד ביטן: חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בצוהריים כינסנו ישיבת סיעה ובאו לבקר אצלנו זוג שנמצא פה מהצוהריים ועד הלום, יושב מאחורינו במזנון של הח"כים, דפנה ורוני – זוג מדהים, אוהב ארץ ישראל, ציוני בכל רמ"ח איבריו ושס"ה גידיו.

מיכל מרים וולדיגר: הם הקימו חווה לפני כ-20 שנה באזור אסטרטגי חשוב למדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: מדינת ישראל שלחה אותם לשם, לגלבוע.

מיכל מרים וולדיגר: כמוה יש עוד 25 חוות – בגליל, בגולן, בכל מקום שחשוב לנו שנהיה שם.

מיכל מרים וולדיגר: הם מגדלים שם בקר.

מיכל מרים וולדיגר: ברבות השנים גילו גם הם וגם אחרים שבעצם, כדי לגדל בקר – אגב, הכול ברישיון והכול באישור – שכדי לגדל את הבקר הם לא יכולים לנסוע הביתה, הם צריכים 24/7 להיות יחד עם הבקר, להיות שם, כי לצערנו הרב יש גנבות, יש חבלות, יש זאבים, יש טורפים.

דוד ביטן: חברים, יש רעש.

מיכל מרים וולדיגר: לכן אין ברירה אלא להיות שם בשטח 24/7.

מיכל מרים וולדיגר: אז בעשר השנים הראשונות באמת רוני כל הבוקר, כל הצוהריים, כל אחר הצוהריים, כל ערב, עבד במרעה עם הצאן, ובלילה ישן באוטו.

מיכל מרים וולדיגר: חיי משפחה לא היו לו.

מיכל מרים וולדיגר: בשלב כלשהו הם הבינו שהם צריכים לבנות איזה מבנה קטן בתוך המרעה, בתוך החווה, כדי שיהיה להם איפה לישון ולקיים חיי משפחה – הם כמו עוד 25 חוות.

מיכל מרים וולדיגר: אבל מה לעשות שבמדינת ישראל, ממש בתקופה הזאת, אנחנו נותנים את מדינת ישראל, את הקרקעות במדינת ישראל לערבים, אבל לא חסים על היהודים?

מיכל מרים וולדיגר: רמ"י, מינהל מקרקעי ישראל, החליט שהוא צריך לפנות ולהרוס את הבתים הקטנטנים והיפים האלה, ששם הם גרים לא כי הם רוצים לשפר את איכות חייהם אלא כדי לשמור על אדמת מדינת ישראל, לשמור על האדמה שלנו, להיות פה ציונים אמיתיים.

מיכל מרים וולדיגר: אבל רמ"י לא מאפשרת להם את זה, והוציאה צו הריסה ופינוי לכל 26 חוות האלה.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו מנסים, גם בצלאל, גם אורית וחברי כנסת נוספים לעזור להם בכל דרך אפשרית, כי למען השם, לפני 73 שנה הקמנו את מדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: תרמנו שקל לשקל, אבותינו, הורינו, סבינו, כדי שנגאל את האדמה ונעבוד בה.

מיכל מרים וולדיגר: לצערי הרב, זה לא מה שמתאפשר.

מיכל מרים וולדיגר: לא יכול להיות שעכשיו אני שומעת בחדשות שאילת שקד נותנת 900 דונם ומספחת עוד מקומות ועוד קרקע בשביל לתת אותם לערבים אבל ליהודים לא מגיע – אותם נסלק, את ביתם נהרוס.

מיכל מרים וולדיגר: זה סתם, כי אפשר להכשיר את זה ואפשר לתת את זה ולסדר את זה במחי יד, במחי חתימת אצבע.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני ממש פונה גם לאילת שקד, גם לאלקין וגם לשר המשפטים, לכל מי שידו נוגעת בדבר, לאשר מיידית את הדבר הזה, את 26 החוות שנמצאות במדינת ישראל ומגינות ושומרות על אדמת ארץ ישראל, ולא לאפשר את הסילוק ואת ההריסה של המקומות החשובים האלה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח.

דוד ביטן: חברת הכנסת גלית דיסטל.

גלית דיסטל אטבריאן: אדוני יושב-ראש הישיבה, כנסת נכבדה, נאמר לי שאני לא ממלכתית מספיק, דודי, אורלי, מאי, לא כזאת ממלכתית, אז חשבתי לעצמי – – –

מאי גולן: לא יכול להיות.

מאי גולן: שמעת את זה?

מאי גולן: אנחנו לא ממלכתיים?

גלית דיסטל אטבריאן: רגע, אוסקוט.

גלית דיסטל אטבריאן: אני אומרת לכם את זה בצורה ממלכתית.

דוד אמסלם: מי אמר את זה?

גלית דיסטל אטבריאן: אנא, אנא היו בשקט.

מאי גולן: – – –

גלית דיסטל אטבריאן: כדי להיות קצת יותר ממלכתית, חשבתי לפצוח בהעשרת ידע היסטורי למען הצופים הצעירים שלנו, שבוודאי שמעו את המילה "סזון".

גלית דיסטל אטבריאן: מכירים?

גלית דיסטל אטבריאן: אז ממש תקציר קטן בשיעור היסטוריה, חברים.

גלית דיסטל אטבריאן: הסזון, הסזון הגדול – היה גם סזון קטן – התרחש בסוף 1943 עד תחילת 1944, משהו כזה.

דוד אמסלם: תסבירי את זה לקושניר, קושניר לא יודע מה זה, וגם סובה.

גלית דיסטל אטבריאן: הפירוש של המילה "סזון" בהקשר הזה הוא עונת הציד.

גלית דיסטל אטבריאן: נפתחה עונת הציד, אממה?

דוד אמסלם: בצרפתית.

גלית דיסטל אטבריאן: בצרפתית – – – רק מה הבעיה בסזון הזה?

גלית דיסטל אטבריאן: לא צדו את האויב; מדובר היה בציד אחים.

גלית דיסטל אטבריאן: אחים צדו את אחיהם, או במקרה הזה, ההגנה צדה את האצ"ל.

גלית דיסטל אטבריאן: איך צדה?

גלית דיסטל אטבריאן: פיטורים, חקירות – –

דוד אמסלם: הלשנות.

גלית דיסטל אטבריאן: – – עינויים, הלשנות, גירוש ממקום עבודה – ציד, והכי יפה – הסגרה לאויב.

גלית דיסטל אטבריאן: זה היה ב-1944.

גלית דיסטל אטבריאן: בואו נראה מה קורה ב-2021.

גלית דיסטל אטבריאן: ובכן, חברים, אני שמחה לבשר שעונת הציד החלה שוב.

גלית דיסטל אטבריאן: 2021 – בואו נראה מה קורה בפרקליטות.

גלית דיסטל אטבריאן: גל הירש עובר עינוי דין של שנים.

גלית דיסטל אטבריאן: שמו הטוב, חפותו, יכולת התעסוקה שלו – הכול ב-hold.

גלית דיסטל אטבריאן: שנים – חקירות, חקירות, חקירות.

גלית דיסטל אטבריאן: באה ממשלת הימין שמימין לימין, לוקחת את גל הירש – וכתב אישום; ציד, ציד אחים בפרקליטות.

גלית דיסטל אטבריאן: בואו נמשיך.

דוד אמסלם: אבל גלית, רק תצייני שרצו למנות אותו למפכ"ל המשטרה.

גלית דיסטל אטבריאן: בגלל זה הסזון, בגלל זה הסזון.

דוד אמסלם: אחרת הכול היה בסדר.

גלית דיסטל אטבריאן: בגלל זה הרדיפה.

דוד אמסלם: פתאום צץ לו תיק, בתוך עשר דקות.

גלית דיסטל אטבריאן: פתאום צץ.

דוד אמסלם: עשר דקות – היה עליו תיק.

גלית דיסטל אטבריאן: אני רוצה לומר שבצלאח א-דין – – –

דוד אמסלם: – – – מצאתי.

דוד אמסלם: התקשר לראש אגף החקירות – – –

גלית דיסטל אטבריאן: בצלאח א-דין, שם יושבים הציידים הכי אפקטיביים ומיירטים אחד-אחד.

גלית דיסטל אטבריאן: משה סעדה, סגן ראש מח"ש, הבן אדם שהעז להמרות את פיו של שי ניצן, הבן אדם שהעז לדבר נגד אלשייך ולומר שאולי בן אדם חף מפשע הוא לא טרוריסט, הבן אדם שהעז לבקר את הפרקליטות – סזון, מפוטר; מיכאל בן ארי – הפרקליטות חוקרים וחוקרים וחוקרים.

גלית דיסטל אטבריאן: על מה?

גלית דיסטל אטבריאן: על ציוצים בטוויטר.

מאי גולן: דופקים לו בבית מול – – –

גלית דיסטל אטבריאן: ודופקים.

מאי גולן: אין על מה לחקור.

גלית דיסטל אטבריאן: מאי, מאי, באופן ממלכתי אני רוצה לומר לך שקוראים לזה "סזון", ציד אחים.

גלית דיסטל אטבריאן: בואו נמשיך.

דוד אמסלם: ואת מיקי זוהר מזמינים לחקירה.

גלית דיסטל אטבריאן: בוודאי, בוודאי.

דוד אמסלם: חבר כנסת.

גלית דיסטל אטבריאן: יש לי הרבה.

דוד אמסלם: דיבר ברדיו.

גלית דיסטל אטבריאן: רגע, רגע, סטנה שוואיה, יש עוד הרבה.

דוד אמסלם: מר מנדלבלוף נפגע.

גלית דיסטל אטבריאן: רגע, אתה הורס לי את המומנטום, דודי.

גלית דיסטל אטבריאן: בואו נמשיך לציוצים בטוויטר.

דוד ביטן: דודי, אתה תמשיך להפריע – אני אוסיף לה זמן.

גלית דיסטל אטבריאן: ציוצים בטוויטר מפריעים לפרקליטות, אבל הם לא מפריעים רק לפרקליטות, הם מפריעים לנפתלי, איש קטן עם אגו ענק.

גלית דיסטל אטבריאן: הבן אדם הזה – – –

דוד ביטן: גלית, אני מוסיף לך דקה, ותסיימי בזמן.

גלית דיסטל אטבריאן: עשר דקות.

דוד אמסלם: את אולי יותר.

גלית דיסטל אטבריאן: הם הפריעו לי יותר.

גלית דיסטל אטבריאן: הם הפריעו לי ארבע דקות.

דוד ביטן: דקה.

גלית דיסטל אטבריאן: ארבע דקות.

גלית דיסטל אטבריאן: נפתלי בנט מזמין לשימוע את פרופ' טליה איינהורן כי היא מצייצת נגד משטר הממשלה בטוויטר – סזון.

מאי גולן: – – – הוא מוחק – – –

גלית דיסטל אטבריאן: בואו נמשיך.

גלית דיסטל אטבריאן: עזבו את הפרקליטות, בואו נמשיך לתקשורת.

גלית דיסטל אטבריאן: לשכת הפרסום הממשלתית מודיעה שהיא מפסיקה לפרסם בערוץ 20, הערוץ הימני היחידי בטלוויזיה.

גלית דיסטל אטבריאן: איך קוראים לזה?

גלית דיסטל אטבריאן: סזון.

גלית דיסטל אטבריאן: נמשיך.

גלית דיסטל אטבריאן: אראל סגל וקלמן ליבסקינד מגישים תוכנית משובחת בתאגיד השידור הציבור שאני ואתם מממנים – מפטרים אותם.

גלית דיסטל אטבריאן: למה?

גלית דיסטל אטבריאן: כי אין להם רייטינג.

גלית דיסטל אטבריאן: ואת מי שמים במקומם?

גלית דיסטל אטבריאן: את גאולה אבן, פצצת הרייטינג, עם 1.8 רייטינג.

גלית דיסטל אטבריאן: לשידורים החוזרים של רגע עם דודלי יש יותר רייטינג.

גלית דיסטל אטבריאן: סזון.

גלית דיסטל אטבריאן: בואו נמשיך.

גלית דיסטל אטבריאן: רוצים רשתות?

גלית דיסטל אטבריאן: שר התקשורת יועז הנדל – – –

דוד ביטן: גלית – – –

גלית דיסטל אטבריאן: לא, זה חשוב.

דוד ביטן: נגמר, נגמר הזמן.

דוד ביטן: שמתי לך שלוש דקות יותר.

דוד ביטן: מספיק.

דוד אמסלם: תן לשמוע.

דוד אמסלם: אל תשכחי, שר החוץ רצה להחזיר את ציפי חוטובלי, לפטר אותה, להחזיר אותה.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו נמשיך את נאום הסזון יותר מאוחר, כי יש הרבה ציד.

גלית דיסטל אטבריאן: הרבה ציד.

דוד אמסלם: זה עונות ציד.

דוד ביטן: חבר הכנסת יואב בן צור.

דוד ביטן: יש לכם פה עוד חוקים, דברו גם בחוקים האלה, מה הבעיה?

דוד ביטן: אי-אפשר לקחת שלוש דקות ולמרוח את זה לעשר דקות.

דוד אמסלם: רבע שעה מדבר לפיד – – – רוצה חצי שעה – מדבר.

דוד אמסלם: אתה, לא אכפת לך.

דוד ביטן: בסדר.

דוד ביטן: אבל גלית, אל תתחילי עם החוק מההתחלה.

דוד אמסלם: איפה הכבוד שלנו?

דוד ביטן: לא, שלא תתחיל עם החוק מאפס.

קריאות: – – –

דוד ביטן: זו הבעיה.

דוד אמסלם: הינה, אתה יושב שם, אתה לא יודע לשלוט.

דוד ביטן: חבר הכנסת בן צור, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני, מיקי לוי פה, אתם עולים – נותן לכם לשחרר.

דוד אמסלם: אצלנו, עוד לא נגמר הזמן – אומר: תודה רבה, תודה רבה.

משה אבוטבול: הראיס ביקש לא להסתכסך.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש – – –

דוד ביטן: איך?

דוד ביטן: אתם כולה חמישה – איזה רעש אתם עושים.

דוד ביטן: אני לא ראיתי דבר כזה.

גלית דיסטל אטבריאן: ביטן, זה לא פייר.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא הפריע לי – – –

דוד ביטן: קיבלת שלוש דקות יותר.

דוד ביטן: שלוש.

דוד ביטן: כן, בבקשה.

יואב בן צור: איזה מזל שיש אופוזיציה, יש מי שיפריע לאופוזיציה.

אורלי לוי אבקסיס: תן להם סוכריות להמתיק את – – –

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר – – –

אורלי לוי אבקסיס: הקואליציה לא נמצאת פה, רק אם שמים אותם בתורנות, ועכשיו עיסאווי פריג' בתורנות – – –

מאי גולן: הוא סובל, עיסאווי, איך הוא סובל.

יואב בן צור: כמה אתה צריך לסבול פה, יא חביבי, יא חביבי.

יואב בן צור: טוב, רבותיי, בואו נדבר על ניהול, או בעצם על איך לא לנהל; על איך להרוס דבר טוב; על איך להרוג בני אדם ולהכיל את המתים.

יואב בן צור: בואו נדבר על החרפה שבה אנו נראים: ראש ממשלה שלא ממש מבין בדיפלומטיה ועושה טעויות דיפלומטיות – טעות שיכולה להעיד על חוסר קריאת השטח והבנת המציאות לאשורה.

יואב בן צור: זו טעות מסוכנת שיכולה להשפיע עלינו לרעה, חס וחלילה, לטווח ארוך.

יואב בן צור: אפשר גם לדבר על שרים חובבניים שמתנהגים בהיבריס ודורסים כל מוסכמה שהייתה פה בבית הזה.

יואב בן צור: זו הממשלה הראשונה שקמה – – –

דוד ביטן: חברים, זה מפריע לו.

דוד ביטן: יש כאלה שזה מפריע להם; לו זה מפריע.

דוד ביטן: הינה, הוא עצר את הנאום בגלל זה.

דוד ביטן: מספיק.

יואב בן צור: אני הייתי מורה, וקשה לי כשתלמידים מדברים.

דוד ביטן: כבדו את הנואם.

דוד ביטן: מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דוד ביטן: אני אוסיף לו ואוריד לך.

יואב בן צור: זו הממשלה הראשונה שקמה על מפלגה קטנה – – –

דוד אמסלם: הבעיה היא שרק אנחנו פה בכנסת פה מדברים.

דוד ביטן: לא משנה, לא משנה, חבר'ה, כבדו את הנואם.

דוד ביטן: הינה, הוספתי לך דקה.

יואב בן צור: זו הממשלה הראשונה שקמה על מפלגה קטנה ולא מפלגת רוב, מפלגה שיש בה יותר ג'ובים להציע מהמספר שיכולים לאייש.

יואב בן צור: אלו המנהיגים היום בישראל.

יואב בן צור: איזה דמוקרטיה ואיזה בטיח.

יואב בן צור: אתם יודעים, בעברי ניהלתי את רשת החינוך של ש"ס.

דוד אמסלם: יואב, הצעתי להם לקחת את האוטו שלי, לעשות ישיבת סיעה, אם אין להם – – –

יואב בן צור: אתה יודע שיש לו יותר מאבטחים ושומרים – – –

דוד אמסלם: ואין לי טרנזיט, דרך אגב, יש לי פרייבט.

יואב בן צור: יותר מאבטחים מח"כים יש לו, אתה יודע את זה.

דוד אמסלם: מספר המאבטחים שיש לו זה פי שניים מאשר הח"כים – – –

יואב בן צור: נכון.

יואב בן צור: עוד עכשיו, כשעידית סילמן הלכה ליש עתיד, אז בכלל.

יואב בן צור: בעברי ניהלתי את רשת החינוך של ש"ס, והמתודיקה הלימודית הייתה בין היתר על החשיבות של הבחירות ולהצביע לכנסת למפלגת ש"ס.

יואב בן צור: בין היתר, הסברנו לתלמידים את החשיבות של ההצבעה והבוחר, וכמה כוח זה נותן לנציגים שלנו לפעול למען הגדלת התורה, כדי להאדירה בכל הארץ.

יואב בן צור: אז ככה אנחנו הסברנו מה זה דמוקרטיה.

יואב בן צור: אבל אני שואל אתכם, מחוקקי הקואליציה: איך אתה מסבירים לילדים שלכם את מה שאתם עושים?

יואב בן צור: אדוני ראש הממשלה, מה אתה עושה לפני שאתה נכנס בדלת הבית?

יואב בן צור: נכון שאתה לוקח נשימה עמוקה, מתבייש בעצמך על הגנבה שעשית, גנבת דעת הקהל?

יואב בן צור: איך זה להיכנס הביתה?

יואב בן צור: נכון שקשה לדעת שאתה משקר, בניגוד לערכים שפעם היו חשובים, שפעם, מילה הייתה מילה, היה כבוד לבוחר.

יואב בן צור: האמת, אני לא מקנא בך.

יואב בן צור: בכלל לא.

יואב בן צור: האמת, יכול להיות שעשינו כמה דברים לא באופן מושלם, אבל מפה ועד מה שאתם עשיתם בגנבת הדעת של הבוחרים שלכם – שמיים וארץ.

יואב בן צור: אני רק מקווה שיחזור המצפון ותתעשתו ותבינו ששום רווח אישי שיוצא לכם מהכבוד לא שווה.

יואב בן צור: הוא ממש זעום לעומת הנזקים לדורות שאתם במו ידיכם עושים עם המשך הקואליציה הזו.

יואב בן צור: אתם מחלקים את העם ומסכנים את שלמותו.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אוריאל בוסו.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה להודות בשמי ובשם כל אחיי, הציבור החרדי במדינת ישראל, ובראשם לרב מנסור עבאס.

מאי גולן: ראש הממשלה.

אוריאל בוסו: תקשיב, הוא קובע נורמות.

אוריאל בוסו: כשאנחנו נחזור, בעזרת השם, מהר מאוד לכאן – אני בדיוק מוציא כאן כתבה בכלכליסט: הסחיטה הגדולה בממשלה עם כחלון.

אוריאל בוסו: אוי ואבוי, הציבור החרדי קיבל 1.2 מיליארד, וזה עלול לעלות ל-1.3 מיליארד, על 16 מנדטים.

אוריאל בוסו: כשאנחנו עושים חשבון, אנחנו צריכים לקבל 200 מיליארד.

אוריאל בוסו: אבל עכשיו, מר עבאס קבע נורמה, וכבר יותר לא יקראו לנו סחטנים – 30 מיליארד ש"ח לרפואה, להייטק, לחינוך, לתשתיות, לרשויות.

אוריאל בוסו: אתה שאלת שאלה נכונה: איך נותנים את זה בסוף לכיס של האנשים ולא לציבור?

דוד אמסלם: מנדלבלוף – – –

אוריאל בוסו: באמת, מגיע לו תודה רבה על כך שהסטיגמה של סחטנים יורדת מאיתנו.

אורלי לוי אבקסיס: מלאכתם של צדיקים נעשית על ידי אחרים.

אוריאל בוסו: הם קובעים את הנורמות.

אוריאל בוסו: כשאנחנו נחזור לפה, מהר מאוד נשתמש בדיוק באותם כלים.

אוריאל בוסו: לא נשנה את הסכומים.

מאי גולן: לא, לא, צריך לדעת – – –

אוריאל בוסו: אתם יודעים מה, אנחנו נהיה פיירים.

אוריאל בוסו: על ארבעה מנדטים – 53 מיליארד; צריך לקבל 200 מיליארד.

אוריאל בוסו: אנחנו נהיה פיירים, נישאר עם אותו מספר מיליארדים.

אוריאל בוסו: יחלקו לנו את זה – תאמין לי, אנחנו לא נבקש יותר שום דבר.

אוריאל בוסו: אבל כשחברת כנסת מהקואליציה אומרת מה זה אומר על בוחרים – – –

דוד אמסלם: – – – הוא לא יכול לדבר.

דוד אמסלם: פנטומימה.

אוריאל בוסו: דוד, ספר את הבדיחה על הרפורמים.

אוריאל בוסו: אם לא, אני אספר.

אוריאל בוסו: אני לא רוצה לבזבז את זה.

אוריאל בוסו: אפשר, אם תוסיף לי דקה, אני אספר.

קריאה: – – –

אוריאל בוסו: לא.

אוריאל בוסו: הוא ביקש שאני אשאיר לו את הבדיחה על הרפורמים.

עיסאווי פריג': – – –

אוריאל בוסו: דודי, אבל היום באמת, לא, לא רציתי לבזבז לו את הבדיחה.

אוריאל בוסו: הוא לא מספר אותה.

אוריאל בוסו: אני אספר את הבדיחה?

דוד ביטן: – – –

אוריאל בוסו: לא, הם הפריעו לי.

קריאות: – – –

אוריאל בוסו: דודי, היום נפל דבר באמת בישראל – שרת התחבורה באה לשדולה המתועבת הזאת של הרפורמים ואומרת: צריך לשחרר את הכותל.

אוריאל בוסו: השם ירחם, שרה בממשלת ישראל.

אוריאל בוסו: ממי לשחרר?

מיכאל מלכיאלי: לחוקק את החוק מחדש.

אוריאל בוסו: לעשות עוד פעם מלחמת השחרור.

אוריאל בוסו: אוי ואבוי.

מאי גולן: לעשות עוד תמונה, עוד זה.

אוריאל בוסו: מה הם חושבים להם?

אוריאל בוסו: אבל אתם יודעים מי אחראי לכל זה?

אוריאל בוסו: כשאומרים לנו: יש לך ראש ממשלה שמניח תפילין, כיפה – הכיפה הכי מבזה שיש בשנים האחרונות.

אוריאל בוסו: כל זה יהיה רשום על שמם.

דוד אמסלם: המומרים היו הכי גרועים לעם ישראל.

אוריאל בוסו: ניר אורבך ונפתלי בנט ומתן כהנא ויום טוב כלפון ועידית סילמן ואותם חובשי הכיפות שאות קלון יהיה רק על מצחם.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מאי גולן: אשריך.

דוד ביטן: חבר הכנסת אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת שלמה קרעי – אינו נוכח.

דוד ביטן: חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת.

דוד ביטן: אה, לא ראיתי.

דוד ביטן: בבקשה.

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על נושא שכבר דיברתי עליו בעבר, אבל מכיוון שהוא עוד לא נפתר וזה נושא מאוד כאוב, אני רוצה להעלות אותו שוב.

אורית סטרוק: הנושא הזה זאת ההתעללות באימהות וילדים של אברכים לומדי תורה.

אורית סטרוק: הממשלה הזאת החליטה, יצאה הוראה מלפניה, שאם אדם יוצא לעבוד, אז הוא יכול לקבל סבסוד לילדים שלו במעון.

אורית סטרוק: אם הוא יוצא ללמוד באקדמיה, הוא גם יכול לקבל סבסוד לילדים במעון, גם אם הוא ילמד הרבה שנים באקדמיה.

אורית סטרוק: למשל, הוא ילמד רפואה שבע שנים – יכול לקבל סבסוד למעון; ילמד פסיכולוגיה – אתה יודע, אדוני היושב-ראש, שפסיכולוגיה, אתה גומר תואר ראשון, עוד לא עשית כלום, זה לא שווה כלום.

אורית סטרוק: אתה צריך להתקדם לתואר שני, ורק אז אתה יכול עם זה לעשות משהו.

דוד ביטן: נכון.

אורית סטרוק: אז אם תלמד פסיכולוגיה תואר ראשון ותואר שני, בינתיים אתה יכול לקבל סבסוד לילדים במעון.

אורית סטרוק: אבל אם חלילה, חלילה, תבחר ללמוד תורה בישיבה – אם חלילה במקום ללכת לאוניברסיטה תלך לבית המדרש, אז לא תקבל שקל סבסוד למעון.

אורית סטרוק: למה?

אורית סטרוק: כי הממשלה הזו הכריזה מלחמה על תורת ישראל, הכריזה מלחמה על לומדי תורה.

אורית סטרוק: ממשלה שרק עכשיו, היום, היה פה נאום בכורה של חבר הכנסת יום טוב כלפון והוא התפאר בכך וציטט פסוקים ואמר שהוא הולך לפי התורה, ושיבח את זה שראש המפלגה שלו חובש כיפה, אבל הממשלה הזו הכריזה מלחמה על התורה, והיא רוצה לרוקן את בתי המדרש.

אורית סטרוק: ואיך היא רוצה לרוקן אותם?

אורית סטרוק: על ידי זה שהיא תעמיד את הנשים של לומדי התורה בפני ברירה אכזרית: או שאת תפסיקי לעבוד, תחזרי הביתה, תיקחי את הילדים אלייך הביתה – אגב, אני עשיתי את זה כמה שנים, היה נחמד להיות עם הילדים בבית.

אורית סטרוק: אבל אם האישה רוצה לעבוד ורוצה לפתח קריירה ורוצה ללמוד, אז לא.

אורית סטרוק: או שבעלך יצא מבית המדרש.

אורית סטרוק: זאת השיטה של הממשלה הזאת לרוקן את בתי המדרש.

אורית סטרוק: ואני שואלת, רק לפני כמה חודשים נפתלי בנט קרא לאותן נשים שעכשיו הוא דורך עליהן, שעכשיו הוא רומס אותן, שעכשיו הוא מתאכזר אליהן – רק לפני כמה חודשים הוא קרא להן וביקש מהן לשים את הפתק שלו בקלפי.

מאי גולן: התחנן אליהן.

מאי גולן: התחנן.

מאי גולן: אמר להן: אני הנציג האמיתי שלכן בימין.

מאי גולן: אסף את הקולות מהרצפה.

אורית סטרוק: עכשיו הוא דורך עליהן.

אורית סטרוק: עכשיו הוא מכופף אותן.

אורית סטרוק: עכשיו הוא שובר אותן.

אורית סטרוק: עכשיו הוא אומר להן: אתן תוציאו את הבעלים שלכן מבית המדרש או שתוציאו את עצמכן מהעבודה והלימודים.

אורית סטרוק: זה לא רק חוסר הוגנות, זאת אכזריות.

אורית סטרוק: זאת לא רק אכזריות, זאת הכרזת מלחמה על תורת ישראל, ומי שמכריז מלחמה על תורת ישראל סופו שהתורה תנצח והוא ייפול.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת משה ארבל התחלף עם חבר הכנסת ינון אזולאי.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר עיסאווי פריג', אני בראשית דבריי רוצה בפני אזרחי ישראל לתת כאן על במת הכנסת דיווח על תקרית שאירעה בממשלה בימים האחרונים.

משה ארבל: שרה בממשלת ישראל, שאני באמת רוצה לתת לה כאן מעל הבמה הזו מילה טובה, השרה מירב כהן, השרה לשוויון חברתי, פעלה ויזמה לקדם תוכנית חומש למגזר החרדי – תוכנית חשובה מאוד, אדוני השר, תוכנית משמעותית שמטרתה המרכזית היא באמת לצמצם פערים, לקדם באקדמיה ובכלכלה ובתעסוקה את הציבור החרדי.

משה ארבל: היא לא מובאת לכאן ערב תקציב המדינה בגלל שהיא נקראה לישיבה אצל שר האוצר איווט ליברמן ואצל שר החוץ לפיד, והנחו אותה לעצור את תוכנית החומש למגזר החרדי.

משה ארבל: אמרו לה: את יכולה לתגבר למגזר הערבי.

משה ארבל: 922 הייתה, אנחנו ממשיכים בעצם את התוכנית, עושים תוכנית מורחבת, גם כחלק מההסכמים הקואליציוניים.

משה ארבל: למגזר החרדי – כלום.

משה ארבל: זה היה בימים האחרונים, וזו שערורייה שאין כדוגמתה.

משה ארבל: קודם כול, חוסר תבונה פוליטית.

משה ארבל: מבחינה פוליטית היו צריכים קודם כול לבוא ולומר: הינה, אנחנו – מה אתם רוצים?

משה ארבל: לציבור החרדי אנחנו נותנים.

משה ארבל: אינטרס לאומי, נוסף לאינטרס הפוליטי, לצמצם פערים בחברה, לעודד תעסוקה באוכלוסייה שלא משתתפת במעגל התעסוקה כמו שצריך.

משה ארבל: אבל האישי גבר פה על הלאומי בצורה מבזה, בצורה משפילה, וזה המשך להתנהלות גזענית, לא פחות מכך, של הממשלה הזאת שרמסה גם את כבודה של חברת הכנסת אמילי מואטי.

משה ארבל: וגם אתה, אדוני השר עיסאווי פריג'.

משה ארבל: אני מבלה פה במליאה שעות רבות.

משה ארבל: אני הייתי ראש מטה של שר הפנים והשר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל השר אריה דרעי, שהיה יושב-ראש מפלגה, ואני יודע מה זה תורנות שרים בישיבה במליאה.

משה ארבל: גם השר דרעי, עם היותו ראש מפלגה בכיר וחבר בכיר בממשלה, היה מתכבד ומגיע לכאן לתורנות מליאה.

משה ארבל: פשוט לקחו קבוצה של שרים – ותסלח לי שאני אומר לך את זה כאן בכנות – ולקחו אותם כשרים סנג'רים.

משה ארבל: לא ראינו פה יושבים בתורנות מליאה לא את יאיר לפיד ולא את ניצן הורוביץ ראש מפלגתך ולא אף שר בכיר אחר, או בני גנץ.

משה ארבל: כל הבכירים שהם בדרך כלל גם ממוצא מאוד מסוים, שהוא לא מוצא מזרחי, לא התכבדו להגיע לכאן לשבת בתורנות מליאה.

משה ארבל: שלחו אותך כסנג'ר, שלחו את מאיר כהן.

משה ארבל: למה?

משה ארבל: מה אתם, דרג ב'? אין לכם כבוד?

משה ארבל: אני באמת משתומם מהגזענות שבשתיקה הזו, מחוסר אומץ הלב.

משה ארבל: מרב מיכאלי, תבואי, תשבי כאן תורנית מליאה.

משה ארבל: מה קרה, את עשויה מחומר אחר?

משה ארבל: מה השחצנות והגאווה הזאת?

משה ארבל: מה היהירות הזאת?

משה ארבל: תכבדו את הכנסת.

משה ארבל: תכבדו את הרשות הזו.

משה ארבל: אני מאוד מודה לכם על ההקשבה.

משה ארבל: אני חלילה וחס – לא משהו אישי כלפיך.

משה ארבל: אני נהנה מאוד שאתה כאן ונהנה גם לקיים איתך דיונים פוריים בנושאים רבים, אבל אני מזמין אותך לקרוא לחבריך לממשלה להתעשת.

משה ארבל: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח.

דוד ביטן: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני מוכרח לומר שהתגעגענו אל ישיבתך על הכיסא הזה בנעימות ובחביבות כפי שאתה נוהג תמיד.

בצלאל סמוטריץ': חברי השר – איך קראת?

בצלאל סמוטריץ': הסנג'ר?

דוד ביטן: סנג'ר.

עיסאווי פריג': במגזר הערבי הסנג'ירים – אלו שעובדים אצל ראשי הכנופיות.

בצלאל סמוטריץ': כל התעשייה הפיקטיבית של החשבוניות השחורות, הקופים.

עיסאווי פריג': כולם סנג'ירים.

עיסאווי פריג': הקופים.

בצלאל סמוטריץ': הסנג'ירים הקופים.

בצלאל סמוטריץ': בדיוק.

עיסאווי פריג': עכשיו חבר הכנסת ארבל היה, נכון?

דוד ביטן: אני לא חושב שהוא חשב שזה ככה.

עיסאווי פריג': הוא לא חשב שזה ככה?

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': חס וחלילה.

מאי גולן: הוא לא התכוון לזה.

משה ארבל: אם חלילה פגעתי בכבודך, אני מתנצל.

דוד ביטן: לא, לא.

דוד ביטן: הוא לא חשב על זה.

דוד ביטן: סמוטריץ', אני מוסיף לך דקה.

בצלאל סמוטריץ': כבוד השר, זה הבדל בין העברית לערבית.

בצלאל סמוטריץ': היהודי מדבר בעברית, הערבי רגיל לניב ולמשמעויות של הדברים בשפה שלו, אז הוא נפגע.

דוד ביטן: הוא לא חשב על זה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ארבל, חס וחלילה, לא פוגע אף פעם.

בצלאל סמוטריץ': התקיימה כאן היום בכנסת שדולה, השם המכובס הוא "ליהדות מתחדשת", ולמעשה שדולה רפורמית בכנסת, ונאמרו בה אמירות קשות ומסוכנות שלצערי חושפות רובד מאוד בסיסי בממשלה הזו שמאיים על זהותה היהודית של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': היה שם השר נחמן שי, שעדכן שיש כבר הסכמה ויש טיוטה של הצעת מחליטים על שולחנה של הממשלה לקדם את מה שכונה אז "מתווה הכותל", מתווה שפוגע בקדושתו של הכותל המערבי, שריד בית מקדשנו, ומדווח שמתן כהנא, השר לשירותי דת, תומך; אותו מתן כהנא שמתהדר בלהצטלם עם כמה רבנים שעוד מוכנים להצטלם איתו, אבל לא באמת סופר אותם באף אחת מהסוגיות המשמעותיות שלהן הוא נותן את ידו.

בצלאל סמוטריץ': הייתה שם השרה מרב מיכאלי, שדיברה על לא פחות מלשחרר את הכותל.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, אי-אפשר שלא להשליך את המונח הזה אל שחרור הכותל, אותו אירוע מרגש שזכינו לו במלחמת ששת הימים בתשכ"ז, אחרי שנים של ערגה וכיסופים, וזכינו לקול המהדהד בקשר של מוטה גור, זכרו לברכה: "הר הבית בידינו", וזכינו לשחרר את הכותל.

בצלאל סמוטריץ': והמנהג, מנהג המקום האורתודוקסי, שנוהג במקום עשרות שנים – ואגב, מקבלים אותו בשמחה ובאהבה הרוב המוחלט של אזרחי ישראל ושל יהודי כל העולם – אלמלא גלעד קריב ועוד כמה בודדים, פרובוקטורים כמוהו, שמגיעים אל המקום, שבחוסר האחריות גררו פנימה את חלק מיהדות ארצות הברית – במשך שנים הגיעו לארץ, הגיעו לכותל, היה ברור, כמו שלהבדיל אלף אלפי הבדלות באים למסגד, מכבדים, מורידים נעליים, באים לכנסייה, להבדיל, מכבדים, היה ברור: באים לכותל, יש פה מנהג מקום, מכבדים.

בצלאל סמוטריץ': אז הלכו הפרובוקטורים האלה וכחלק ממאבקי השליטה שלהם בישראל פנימה – והם באמת פרומיל קטנטן של האוכלוסייה כאן – גררו פנימה בחוסר אחריות ויצרו משבר בין מדינת ישראל לחלק מיהדות ארצות הברית רק כדי לקדם את האינטרסים שלהם כאן

בצלאל סמוטריץ': פנימה וכדי לשנות את מנהג המקום שנוהג כאן מקדמת דנא, ומגדירה את זה השרה מיכאלי "לשחרר את הכותל", משל צריך לשחרר אותו מאויבים.

בצלאל סמוטריץ': וזו, אדוני היושב-ראש, ממשלת הריפוי והאיחוי.

בצלאל סמוטריץ': הייתם צריכים – לא הייתם צריכים, בעצם.

בצלאל סמוטריץ': אסור להיות במקומות כאלה, מקומות של חילול השם, מקומות של באמת ביזוי הקודש ובזבוז זמן.

בצלאל סמוטריץ': אין לי זמן.

בצלאל סמוטריץ': אולי בפעם הבאה שאני אדבר, נדבר טיפה על יהדות מתחדשת.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר חי, תוסס, מתפתח, יותר מהיהדות, ואין דבר יותר מזויף ומלאכותי ושקרי מהעיוותים האלה שמעוותים את היהדות.

בצלאל סמוטריץ': אבל רק היה צריך לשמוע את השיח, את השנאה, את הניכור לציבור החרדי, לציבור הדתי.

בצלאל סמוטריץ': וימשיכו, ימשיכו עלי התאנה בממשלה הזאת – ששבויים בה כבני ערובה, כי אחרת כלאם פאדי, אדוני השר, על הקריירה הפוליטית שלהם מתחת לאחוז החסימה – ימשיכו להטיף על אחדות.

בצלאל סמוטריץ': שמעתי שבנט אמר בסיעה היום – שמעת את זה?

דוד ביטן: לא.

בצלאל סמוטריץ': אין לו על מה להתנצל.

בצלאל סמוטריץ': הקמת הממשלה הייתה מעשה פטריוטי.

דוד ביטן: אה, יצא פוש, יצא פוש כזה.

בצלאל סמוטריץ': פלא שאתם לא מפילים את הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': לא יודע.

בצלאל סמוטריץ': אתה בסדר עוד איכשהו.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע איך רע"מ וזה חיים עם המושג "פטריוטיות" כשהם שכחו מזמן כבר מה זה פטריוטיות.

מיכאל מלכיאלי: הם לא מאמינים לו, פשוט.

בצלאל סמוטריץ': דברו על איחוי וריפוי – –

דוד ביטן: סמוטריץ', סמוטריץ', זהו.

בצלאל סמוטריץ': – – אבל בפועל הידיים ידי עשו, של שנאה, של פילוג, של חילול הקודש.

בצלאל סמוטריץ': אין בזה צורך.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר, רבבות רבבות רבבות, מיליונים של יהודים, של אזרחי ישראל, פוקדים את הכותל ושמחים בו.

בצלאל סמוטריץ': משכו ידיכם מן הכותל.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

קריאה: – – –

דוד ביטן: הכנסתי אותו, הוא בא באיחור.

דוד ביטן: נו, מה זה משנה?

דוד ביטן: אתם פה, לא?

משה אבוטבול: – – – יש כבוד ליושב-ראש הסיעה.

מאי גולן: אבל אתה בסוף.

משה אבוטבול: גם אם תגיד לי בעוד עשר דקות, אני אמתין.

דוד ביטן: קודם כול ירד אחד, והכנסתי אותו.

דוד ביטן: מה הבעיה?

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, הייתי רוצה לדבר על שני דברים היום.

מיכאל מלכיאלי: היום התארחנו בשדולה של חבר הכנסת אלי כהן וחברת הכנסת אורלי לוי, שהייתה כאן קודם, בנושא של דיור ציבורי.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חשוב לי שתשמע, כי הדברים ששמענו שם בשדולה, באמת לא העלינו על דעתנו שככה ממשלת ישראל מתנהגת, וחשוב לי שאתה כחבר בממשלה תעלה את הדברים.

מיכאל מלכיאלי: מדינת ישראל התהדרה כל השנים בזה שהיא דאגה לדיור ציבורי.

מיכאל מלכיאלי: דיור ציבורי זה זכות בסיסית לאנשים שהמדינה, בקריטריונים קשוחים מאוד, קבעה שהם לא יכולים להגיע לדיור בחיים שלהם.

מיכאל מלכיאלי: זה או שהילדים יהיו הומלסים ומסוממים, ואחרי זה ירדו לרצח ולפשע, או שהמדינה תדאג להם למדור.

מיכאל מלכיאלי: והמדינה דואגת להם.

מיכאל מלכיאלי: ועכשיו, אחרי תקופה שרכשו דירות, הוועדות הציבוריות הפסיקו להתכנס, הפסיקו להתכנס בגלל שאין כסף בסעיף הזה, והממשלה, בספר התקציב, לא הביאה אף בשורה לדיור הציבורי.

מיכאל מלכיאלי: אלפי ילדים, משפחות חד-הוריות, מסכנים, באמת האנשים הכי חלשים של החברה, כבר שנים מחכים בתור, ואמרו להם, אין תקציב, עוד מעט מגיעה ממשלת הריפוי שתדאג לדבר הזה – מגיע ספר התקציב ואפס בשורה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, תבין, מדובר במעל 1,000 משפחות שעומדות לפני פינוי מהבתים שלהן, מדובר באנשים שמאיימים להתאבד, וזה לא אגדה.

מיכאל מלכיאלי: זה דבר שחלילה, חלילה, גם מסוגל לקרות.

מיכאל מלכיאלי: ילדים שיודעים שכל יום אמורה להגיע המשטרה לפנות אותם מהבית.

מיכאל מלכיאלי: ואין אף בשורה בספר התקציב לדבר הזה.

מיכאל מלכיאלי: איך זה יכול להיות?

מיכאל מלכיאלי: כשאנחנו היינו בקואליציה, כל שנה בספר התקציב הייתה בשורה; שנה יותר, שנה פחות, אבל הייתה אמירה על הדיור הציבורי, הייתה אמירה בהשתתפות בשכר דירה לאותם אנשים.

מיכאל מלכיאלי: ספר תקציב עם אפס בשורות.

מיכאל מלכיאלי: היית צריך לבוא, והאמת היא שמאיר כהן – כל הכבוד לו, הגיע לוועדה.

מיכאל מלכיאלי: הוא לא העלה על דעתו מה הוא ראה מול העיניים: אנשים נכים, קשישים, שמיועדים לפינוי.

מיכאל מלכיאלי: השר אלקין ביטל החלטת ממשלה מהממשלה הקודמת, שהקצתה מכל מתחם דיור בין 5% ל-7% לדיור הציבורי.

מיכאל מלכיאלי: כך נאמר שם בוועדה.

מיכאל מלכיאלי: כמה אכזריות יכולה להיות במקום הזה?

מיכאל מלכיאלי: אז נכון, החרדים, לא מגיע להם לגור.

מיכאל מלכיאלי: והינה, משרד השיכון, בשבוע שעבר – אני לא יודע אם שמעת – הקצה 300 יחידות דיור באלקנה, באלון שבות, כל מיני מקומות, ואנחנו מאוד מפרגנים, וטוב, אבל כמה דירות הקצו לציבור החרדי?

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, אתה יודע כמה?

מיכאל מלכיאלי: כמה?

מיכאל מלכיאלי: נו, עיסאווי.

דוד ביטן: מה, הוא במבחן?

דוד ביטן: מה אתה רוצה?

מיכאל מלכיאלי: לא מבחן – – –

עיסאווי פריג': אתה מתכוון לאלעד או שוהם?

מיכאל מלכיאלי: לא אלעד ולא שוהם, חרדים.

מיכאל מלכיאלי: כמה?

מיכאל מלכיאלי: דירה אחת.

מיכאל מלכיאלי: דירה אחת.

מיכאל מלכיאלי: מה זה, צחוק?

מיכאל מלכיאלי: נכון שאולי יחלקו אותה לשבע יחידות דיור, אולי, כי אין ברירה, אנשים צריכים לגור באיזה מקום.

מיכאל מלכיאלי: אבל משרד השיכון הקצה דירה אחת למגזר החרדי.

מיכאל מלכיאלי: אוקיי, אז לחרדים, לא יהיו להם דירות, לא מגיע להם, אבל האנשים החלשים ביותר בחברה, אותם אנשים שצריכים דיור ציבורי, הקשישים, היתומים, אנשים שאין להם; אם לא שם, הם יהיו ברחוב, ירדו לפשע, לסמים.

מיכאל מלכיאלי: מי ידאג להם?

דוד ביטן: מלכיאלי, מיכאל.

מיכאל מלכיאלי: מה?

דוד ביטן: זהו, מספיק.

מיכאל מלכיאלי: מה, ללכת?

דוד ביטן: אתה מתלהב.

דוד ביטן: כבר עברת את הזמן.

מיכאל מלכיאלי: אני מתלהב כי אני לידך – – –

דוד ביטן: רק עכשיו התחלת להתלהב.

דוד ביטן: תסיים.

מיכאל מלכיאלי: אתה יושב-ראש קשוח.

קריאות: – – –

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: אתה לא רוצה שנדבר?

דוד ביטן: חבר הכנסת משה אבוטבול.

דוד אמסלם: אני שואל, אתה לא רוצה שנדבר?

קריאות: – – –

מיכאל מלכיאלי: עד שיש לנו סגן יושב-ראש.

דוד ביטן: אבל נתתי לך.

דוד ביטן: מה אתה רוצה?

דוד אמסלם: עד שהחזירו – – –

דוד ביטן: אתה יודע מה?

דוד ביטן: לא היית צריך לדבר בכלל, כי לא היית רשום.

קריאה: עד שהחזירו אותך מההשעיה.

דוד ביטן: אל תשכח את זה.

קריאות: – – –

משה אבוטבול: חיכינו לך.

דוד ביטן: נו, באתי.

דוד ביטן: מה אתם רוצים?

משה אבוטבול: – – – ברוך השם.

דוד ביטן: אז קודם כול, מלכיאלי לא היה רשום בכלל.

דוד ביטן: הכנסתי אותו.

דוד ביטן: נתתי לו – – –

משה אבוטבול: אדוני לא יגלה את כל הסודות.

אוריאל בוסו: למה נלחמנו שתחזור, ביטן?

משה אבוטבול: חברים, לא לגזול לי מהזמן שלי, אני ממש רוצה רק להשלים – – –

קריאה: – – –

משה אבוטבול: חלילה.

משה אבוטבול: חלילה.

משה אבוטבול: אני רק רוצה להשלים את דבריו הכואבים של הרב הגאון הרב שמואל אליהו, רבה של צפת ובנו של הראשון לציון הרב מרדכי אליהו, זכר צדיק וקדוש לברכה.

משה אבוטבול: אנחנו נמשיך את המכתב הכואב שלו.

משה אבוטבול: הוא אומר שדי לזכור את שלושת אלה שתומכים ברפורמות האלה שהציע השר כהנא כדי לחשוד שמשהו רקוב מסתתר מאחורי המילים היפות.

משה אבוטבול: ומיהם השלושה?

משה אבוטבול: כמובן שכבר ציינו אותם קודם, אלה אותם הנחמדים: יאיר לפיד, אביגדור ליברמן, מרב מיכאלי, וכמובן, מעל הכול יש לנו את הבורג העליון, שהוא ראש הממשלה בנט.

משה אבוטבול: הרי אנחנו יודעים שהם הכריזו במשך שנים שהם רוצים לפרק את מערך הנישואים, הגיור, הכשרות, השבת, שלא יהיו על פי ההלכה.

משה אבוטבול: הם לא חשודים שיבואו לשפר את הכשרות, הגיור והנישואים.

משה אבוטבול: כל אלה ביחד, יחד עם מנסור עבאס והגב' מראענה, חותרים כל ימיהם לטשטש את זהותה היהודית של מדינת ישראל, לכן זה חשוד.

משה אבוטבול: כך הם דבריו של הרב.

משה אבוטבול: מצד שני, כולנו רואים שהמתנגדים לשר הם הרב חיים דרוקמן, הרב יעקב אריאל, הרב דב ליאור, הרב אליקים לבנון, הרב דוד חי כהן ועוד מאות רבנים, ראשי ישיבות וארגוני הכשרות, שמתנגדים בתוקף לרפורמות הללו.

משה אבוטבול: האם כולם בעלי אינטרסים, כמו שאמר בחוצפתו מתן כהנא?

משה אבוטבול: כך שואל הרב שמואל אליהו.

משה אבוטבול: הרי מדובר פה באנשים שבמשך כל חייהם עבדו בשביל לשמור את הזהות היהודית של מדינת ישראל, ביחד עם מאות רבנים וראשי ישיבות מהעולם החרדי.

משה אבוטבול: הרבנים הראשיים וכל חברי מועצת הרבנות הראשית לישראל, כולם חתמו על זה.

משה אבוטבול: חשוב שמתן כהנא וכל חבריו מימינה ומשמאלה ידעו: אנחנו לא נשכח ולא נסלח למי שינסה לטשטש את זהותה היהודית של מדינת ישראל בשביל כבוד ושלטון.

משה אבוטבול: לא נשתף איתכם פעולה.

משה אבוטבול: שום רבנות לא תקבל את הכשרויות שלכם.

משה אבוטבול: שום רב לא יחתום ליהודי שיעבור את הגיור שלכם.

משה אבוטבול: שום רב לא יחתן ולא יגרש את מי שאתם תכשירו ברפורמות של מרצ, לפיד ומרב מיכאלי.

משה אבוטבול: אנחנו נילחם בכם בכל הכלים המותרים כדי לשמור על הזהות היהודית של מדינת ישראל, ובשם השם נעשה ונצליח.

משה אבוטבול: אלו דבריו העיקריים של הגאון הגדול הרב שמואל אליהו, שזועק מדם ליבו.

משה אבוטבול: אני רק רוצה לסיים – שלח לי חבר שהיום לומדים בדף היומי דבר שהוא מאוד מאוד נקשר.

משה אבוטבול: הרי אתם יודעים שפתאום קיבלתי הזמנה מאוד מצחיקה לבוא לשדולה לחופש דת והתחדשות יהודית.

משה אבוטבול: זה פשוט דבר המום, שהם שולחים גם לנו הזמנות כאלה.

משה אבוטבול: אבל שם אנחנו רואים – ומי שולח את זה?

משה אבוטבול: כמובן, הרב הרפורמי.

משה אבוטבול: הוא, יחד עם משה טור פז, יחד עם מיכל רוזין, כולם שולחים לנו הזמנות.

משה אבוטבול: אנחנו ממש מגיעים לימים כאלה, שולחים לנו לבוא להשתתף בשדולה שלהם, בר-מינן.

משה אבוטבול: על כל פנים, מה שכתוב בדף היומי – מופיע שם דבר שמאוד מאוד מזכיר את זה.

משה אבוטבול: כתוב בדף: "והמינים והאפיקורסים יורדים" – הגמרא אומרת: יורדים לגיהינום ונידונים בה לדורי-דורות.

משה אבוטבול: רש"י מפרש: מה זה מינים?

משה אבוטבול: מינים הם אנשים אשר הפכו את דברי אלוקים חיים לרעה כגון הצדוקים והבייתוסים.

משה אבוטבול: כלומר, לא צריך הרבה להבין – וגם כן, רש"י מוסיף עוד משהו שחשוב מאוד לדעת.

משה אבוטבול: מה זה אפיקורס?

משה אבוטבול: אחד שמבזה תלמידי חכמים.

משה אבוטבול: אני רק מצטט מהגמרא, אני מצטט ואומר דבר אחד בצורה הברורה ביותר: אנחנו לא בעלי הבית על התורה.

משה אבוטבול: לא אנחנו ולא אף אחד.

משה אבוטבול: התורה היא תורת אלוקים, ואנחנו מבקשים: אנא, כהנא ושותפיו, אל תשנו את התורה אפילו בפסיק אחד.

משה אבוטבול: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת שמחה רוטמן – אינו נוכח.

דוד ביטן: חבר הכנסת איתמר בן גביר.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, ברוך הבא שחזרת.

איתמר בן גביר: כנסת נכבדה, גברתי השרה – יש כאן שרה?

איתמר בן גביר: אמורה להיות כאן שרה.

איתמר בן גביר: אני רוצה לדבר על הצביעות של אנשי השמאל, וליתר דיוק, עיתון החמאס, עיתון הארץ, שבשלל מאמרים, מאז שכל עם ישראל ראה איך איימן עודה תוקף אותי ופוגע בי – בשלל מאמרים הצדיקו את האלימות הזאת.

איתמר בן גביר: רוית הכט כותבת בטור בעיתון הארץ: איתמר בן גביר הצליח במשימה – הפך את איימן עודה לאיתמר בן גביר.

איתמר בן גביר: ומה היא כותבת?

איתמר בן גביר: רגע לפני הדחיפה והצעקות, אולי בכל זאת כדאי לשאול: מה עושה בן גביר מחוץ לחדרו של עציר פלסטיני ששובת רעב?

איתמר בן גביר: ואללה.

איתמר בן גביר: מה עושה שם בן גביר?

איתמר בן גביר: בחיים שלכם, עיתון הארץ, לא שאלתם מה עושים האנרכיסטים בדרום הר חברון; בחיים שלכם לא שאלתם מה עושים שלום עכשיו בבילעין.

איתמר בן גביר: ולא שאני משווה, חלילה, אבל פתאום "מה הוא עושה"?

איתמר בן גביר: פתאום אלימות זה בסדר.

איתמר בן גביר: פתאום להרביץ זה בסדר.

איתמר בן גביר: איתמר בן גביר, היא כותבת, הצליח במשימתו וגרם לאיימן עודה להפוך לאיתמר בן גביר.

איתמר בן גביר: אחרי הגברת הזאת, עודה בשאראת: המעשה של איימן עודה יירשם באותיות זהב.

איתמר בן גביר: כן, כן.

איתמר בן גביר: כן, עיתון הארץ מצדיק אלימות.

איתמר בן גביר: מעכשיו מי שיגיד לנו ויספר סיפורים נגד אלימות – – –

מאי גולן: ביטאון החמאס.

מאי גולן: ביטאון החמאס.

איתמר בן גביר: עיתון החמאס.

איתמר בן גביר: כן, עיתון החמאס.

איתמר בן גביר: מצדיקים את זה.

מאי גולן: לא עיתון הארץ, אל-ארד.

איתמר בן גביר: בן גביר בא במטרה להשפיל, לבזות.

איתמר בן גביר: זאת אומרת, לאיימן עודה, לאחמד טיבי ולסמי אבו שחאדה, תומכי הטרור האלה, שעשו רכבת לבית החולים – להם מותר.

איתמר בן גביר: אבל כשאני מגיע – יש לו מטרה.

איתמר בן גביר: יש לו מטרה.

איתמר בן גביר: ואיך כותב עודה בשאראת הזה?

איתמר בן גביר: במקום שאין אנשים השתדל להיות איש.

איתמר בן גביר: איימן עודה היה האיש.

איתמר בן גביר: אחרי זה קרולינה לנדסמן – עוד פסיכית שכותבת:

איתמר בן גביר: לעולם לא נדע מה זמם לבצע בחדר, אולי להשתיל שם טורטית.

איתמר בן גביר: כן, כן, זה אמיתי, זה אמיתי, אני לא ממציא.

דוד אמסלם: אל תדאג – – –

איתמר בן גביר: אולי להשתיל שם טורטית, כמו זו ששתלו לפני כמה שנים אנשי שב"ס בתאו של מרואן ברגותי, או שמא תכנן – – –

דוד אמסלם: איתמר, קראתי את הכול בשבת.

איתמר בן גביר: או שמא תכנן לאכול טורטית מעל מיטתו של שובת הרעב.

איתמר בן גביר: חברים, אתם פסיכים.

איתמר בן גביר: עיתון הארץ זה עיתון של פסיכים.

איתמר בן גביר: אבל מה שיותר חשוב זה שמעכשיו, עיתון הארץ, לא תוכלו לומר שאתם נגד אלימות.

איתמר בן גביר: לא תוכלו לרחוץ בניקיון כפיים.

איתמר בן גביר: לא תוכלו להטיף מוסר לאף אחד.

איתמר בן גביר: תתביישו לכם.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אופיר כץ – אינו נוכח.

דוד ביטן: חברת הכנסת מאי גולן.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, למי שלא יודע, חבריי מהימין בראשות חברי חבר הכנסת דוד ביטן הגישו עתירה לבג"ץ כנגד ההתנהלות הכוחנית, הבלתי-שוויונית, הלא-ערכית ולא מוסרית של הקואליציה בוועדות השונות; אגב, אני חייבת לציין, עתירה אמיצה מאוד, שכן דווקא לליכוד, עם כל האי-שוויוניות במשך השנים, לא היה פשוט להגיש עתירה כזאת.

מאי גולן: אבל חברי שיושב כאן, חבר הכנסת דוד ביטן, היושב-ראש, הגיש אותה והאמין כי אולי יש מעט, מעט, צדק ומצפון באותם אנשים שיושבים שם והם יראו את מה שמתחולל כאן בכנסת ישראל וירצו שוויון ואובייקטיביות ומעט צדק.

מאי גולן: אבל כמה צפוי – לא באמת, אבל נגיד בציניות – בג"ץ החליט לדחות את העתירה.

מאי גולן: והינה אחד הציטוטים שאני חייבת להקריא, שאני ממליצה לצופים לגזור ולשמור, שיהיה מן תמרור אזהרה גדול כזה – בכל פעם שבג"ץ ירצה להתערב ברגל גסה, כמו שהוא עושה בבית המחוקקים, זה מה שצריך להראות לו ולהקריא לו: "בנסיבות העניין, אני סבורה כי ההכרעה בשתי המחלוקות שתוארו אינה נדרשת.

מאי גולן: הרף שהוצב להתערבות שיפוטית במקרים כגון דא הוא גבוה במיוחד.

מאי גולן: הוא משקף את הריסון השיפוטי הנדרש בהחלטות הנוגעות לעניינים הפנימיים של בית המחוקקים והכרוכות לא אחת בשיקולים פוליטיים.

מאי גולן: אכן, כלל הוא הנקוט עימנו שבית משפט זה נמנע מהתערבות בהחלטות הכנסת בעניינים פנים-פרלמנטריים, למעט במקרים חריגים שבהם יש בהחלטה משום 'פגיעה עמוקה במרקם החיים הפרלמנטריים' או 'ביסודות המבנה של משטרנו החוקתי'".

מאי גולן: מה זה אומר בעצם, אתם יודעים, למי שלא הבין את המילים המסובכות?

מאי גולן: מבחינת בג"ץ, מבחינת בית המשפט העליון, חלוקה לא הוגנת כלפי הימין זה בסדר, זה שוויוני, ולא משנה הליכוד, לא משנה ש"ס ולא משנה יהדות התורה.

מאי גולן: כל אלה לא משנים.

מאי גולן: הם לא מייצגים באמת אנשים בחברה הישראלית.

מאי גולן: זה לא חשוב.

מאי גולן: אבל עוד דוגמה, למשל, שאולי איזה צדיק בסדום ישמע – כפי שקרה ב-22 במרץ 2020, כשבג"ץ דווקא כן התערב בשאלת ההצבעה של יו"ר הכנסת, בעתירה של כחול לבן והתנועה למען איכות השלטון נגד מי שהיה יו"ר הכנסת בזמנו יולי אדלשטיין.

מאי גולן: בסוף החליט בית המשפט העליון כי הוא נותן לאדלשטיין יומיים לכנס דיון על החלפתו.

מאי גולן: יומיים, אתם שומעים?

מאי גולן: חבר הכנסת ביטן, אדוני היושב-ראש, כמה זמן הם דחו פה את ההחלטה?

מאי גולן: אתה יודע?

דוד ביטן: הרבה זמן.

מאי גולן: הרבה זמן.

מאי גולן: יומיים הוא נתן אז ליולי אדלשטיין.

מאי גולן: עוד דוגמה – ב-12 בנובמבר 2020 בג"ץ מוציא צו על תנאי שמורה לממשלה להסביר תוך 21 יום, שלושה שבועות, מדוע לא בוטל התיקון לחוק-יסוד: הממשלה שמכונן את ממשלת החילופין.

מאי גולן: למי שלא מבין, זה עוד צעד מהותי שלהם בלהכין את הקרקע להתערבות בחוקי-היסוד.

מאי גולן: אגב, גם אני למודת עתירות לבג"ץ, כשלפני כמה וכמה שנים, לפני שהייתי חברת כנסת, הגשתי בשם הקשישות בדרום תל אביב עתירה לסעד על הסבל ועל הורדת ערך הדירות שהן עוברות, וכמובן שבג"ץ זרק אותנו מכל המדרגות, אפילו בלי להקשיב לקשישות, להקשיב באוזן, ובלי נימוק הגיוני בכלל לסיבה.

מאי גולן: אז בואו נאמר את האמת – ובגלל זה, דוד, העתירה שלך הייתה כל כך חשובה וכל כך קריטית – האמת היא פה, וזה מה שהעתירה הזאת הציפה והבהירה לכל מי ששאל למה היא הוגשה: יש פה אינטרס מובהק – מרגי, אתה מפריע לי.

מאי גולן: דודי, תקשיבו לי קצת.

מאי גולן: אני שומעת אתכם באוזן.

דוד אמסלם: סליחה.

מאי גולן: תודה.

מאי גולן: בואו נאמר את האמת: יש פה אינטרס מובהק של בית המשפט העליון לשמור על כוחו של צד אחד של המפה הפוליטית, אחד, וזה השמאל, אם למישהו היה פה עוד ספק.

מאי גולן: אגב, משהו חשוב – רק היום פורסם כי אסתר חיות אוסרת על מועמדים לעליון להיפגש עם חברי הוועדה למינוי שופטים.

מאי גולן: היא אוסרת, ולמה?

מאי גולן: היא אומרת: כדי למנוע פוליטיזציה.

מאי גולן: הגיוני בסך הכול, כי חברי הוועדה לא אמורים לפגוש את המועמדים שהם אמורים לפגוש.

מאי גולן: אני מסיימת, משפט אחרון.

מאי גולן: לכל חבריי בימין אני אומרת: אני יודעת שאתם כועסים על נפתלי בנט על זה שהוא המליך את השמאל, על המיליארדים שהוא הביא למועצת השורא ועל כל השקרים שהוא סיפר.

מאי גולן: אבל אתם יודעים על מה אתם לא צריכים באמת לסלוח ולשכוח לאיש הזה?

מאי גולן: על זה שהוא ממליך את הדיקטטורה שבה אנחנו נלחמים עשרות שנים, דיקטטורת הבג"ץ, שהיא הרעה החולה שמנציחה את כל מה שרע פה במדינת ישראל.

מאי גולן: ועל זה, נפתלי בנט, לא נסלח ולא נשכח.

מאי גולן: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת יואב קיש, ואחר כך – חברת הכנסת מירי רגב.

מירי רגב: אחרי קיש?

דוד ביטן: אחרי קיש.

יואב קיש: יש את יריב.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: יריב הוא לפני האחרון.

דוד ביטן: עזוב, בסדר.

יואב קיש: דוד, אני ויריב התחלפנו, הוא עכשיו ואני אחריו.

דוד ביטן: אתה רוצה עכשיו?

דוד ביטן: בוא.

יואב קיש: אני אחריו.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: אחרי זה מירי רגב.

דוד ביטן: אמרתי.

יואב קיש: אני אחרי מירי.

יואב קיש: אני לא מוותר על הזכות שלי.

דוד ביטן: אין בעיה.

דוד ביטן: בסדר.

דוד ביטן: אתה רוצה להתחלף – תתחלף.

דוד ביטן: חשבתי להשאיר אותו לסוף.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, בוודאי חברי הכנסת.

יריב לוין: אדוני, אתה יודע, בג"ץ זה אמור להיות ראשי תיבות של – – –

מאי גולן: בית דין גבוה לצדק.

יריב לוין: כן, כך אומרים.

יריב לוין: אבל אני חושב שהצ' זה יותר ל"צחוק".

מאי גולן: ממש.

יריב לוין: פשוט צוחקים מאיתנו, עושים צחוק מתפקידם, עושים צחוק מהציבור, עושים צחוק מהאחריות המינימלית שלהם.

יריב לוין: פשוט לא להאמין.

יריב לוין: אני בכלל לא רוצה להיכנס אפילו למהות.

יריב לוין: אפשר לדבר הרבה על המהות, אני רוצה דווקא לדבר על הפרוצדורה, על התהליך.

יריב לוין: אתם יודעים שלפני כמה שנים, נדמה לי שזו הייתה תנועת רגבים – היא עשתה מחקר: היא לקחה שורה של עתירות שהוגשו על ידי פלסטינים כנגד בנייה יהודית בהתיישבות ביהודה ושומרון, והגישה אל מול כל עתירה כזאת עתירה מקבילה על בית בלתי חוקי פלסטיני ביישוב סמוך ובדקה מה קרה עם העתירות, והנתונים היו פשוט נתונים בלתי נתפסים.

יריב לוין: למשל, התברר שנשיאת בית המשפט העליון דאז, נדמה לי שזו הייתה דורית בייניש, ישבה, אם אני זוכר נכון, לפחות ב-50% מהעתירות על הבנייה הפלסטינית, והיא לא ישבה באף תיק שנגע לבנייה היהודית.

יריב לוין: הבנייה הפלסטינית – ממוצע הדיונים היה שניים או שלושה בשנה, כולל כמובן צווים שניתנו בעשרות אחוזים מהתיקים.

יריב לוין: במקרה של הבנייה היהודית, לא תתפלאו כמובן שלא ניתן אפילו צו ביניים אחד באף תיק.

מאי גולן: מפתיע.

יריב לוין: לא רק זה שלא ניתן צו ביניים – – –

דוד אמסלם: בלי הנייר.

דוד אמסלם: בלי הנייר, דוד.

קריאה: מה הוא עושה?

יריב לוין: אני מוכרח לומר שיושב-ראש הישיבה שואף להיות שופט בבית המשפט העליון, אז הוא גם מנסה לעשות קצת צחוק.

יריב לוין: לפחות אני יכול לומר לך: גם את זה אתה עושה הרבה יותר טוב מהם.

יריב לוין: תאמין לי.

יריב לוין: אבל אם אנחנו נאמר דבר אחד ברצינות – הרי הוגשה עתירה.

יריב לוין: זה לא סוד, אני חשבתי שלא צריך להגיש אותה.

יריב לוין: אני חשבתי שלבג"ץ אין סמכות להתערב בעבודת הכנסת, ואני גם חשבתי שהרי זה ממש מגוחך, כי יש לנו ממשלת שמאל שמגינה על שופטי שמאל – שמה יעשו?

יריב לוין: יגנו על ממשלת השמאל.

יריב לוין: הרי לא ילכו נגד ממשלת השמאל.

יריב לוין: בעיניי זה היה ברור לחלוטין.

מאי גולן: על כל – – –

יריב לוין: אבל תראו את החוצפה ועזות המצח.

יריב לוין: אפילו בשביל הכאילו, בשביל הנראות – אתם יודעים כמה זמן לקח להם להחליט בעתירה שהוגשה בעניין כהונתו של יולי אדלשטיין כיושב-ראש הכנסת.

יריב לוין: אני רוצה להזכיר שאז דובר במצב שהיה יושב-ראש כנסת שעל פי החוק יכול היה לקיים הצבעה על בחירת יושב-ראש כנסת במועד הצגת הממשלה, והגישו לו חתימות לקיים אותה קודם.

יריב לוין: על פי כל אמת מידה, הוא לא היה חייב.

יריב לוין: זה בטח לא חתר תחת מהות העבודה בכנסת, לא פגע בשום עיקרון דמוקרטי, אבל זה היה דחוף.

יריב לוין: רצו להחליף אותו במועמד מהשמאל כמה שיותר מהר.

יריב לוין: לקח להם – כולל תשובות, תשובות שכנגד, הודעות וכל מה שאתם רוצים – שבוע לתת פסק דין.

מאי גולן: כשהם רוצים, הם יעילים.

יריב לוין: אבל מצב שבו כל דיוני התקציב מתנהלים כשהאופוזיציה לא משתתפת בהם בכלל, כאשר הייצוג של האופוזיציה מוקטן באופן מלאכותי ורומס את כל העיקרון הדמוקרטי שהכנסת צריכה לייצג את רצון העם, כאשר מוקמות ועדות ומפורקות ועדות והכול באופן חד-צדדי וחסר תקדים, כשכל האירועים האלה מתרחשים, והקואליציה בריצת אמוק כדי להעביר כמה שיותר מהר את ההצבעות בוועדות על מנת שנציגי האופוזיציה לא ישתתפו בהן והדברים לא יתוקנו, שום דבר לא בוער.

יריב לוין: עובר חודש, עובר עוד חודש – כשלושה חודשים, תראו איזו חוצפה, כדי לתת פסק דין.

יריב לוין: מתי נותנים פסק דין?

יריב לוין: זה הרי ברור – איך שהוועדות מסיימות לדון בתקציב, נותנים פסק דין.

מאי גולן: יש יותר אינטרסנטי מזה?

יריב לוין: אם כל זה לא מספיק, ופה כבר המהות, מי שיקרא את פסק הדין הזה – באמת חרפה, חרפה לדמוקרטיה, ואני חושב שגם עלבון לאינטליגנציה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אני רק אומר דבר אחד.

יריב לוין: הרבה אנשים אומרים לנו – ואני בטוח שאנחנו נתקלים בזה כל הזמן: כשאתם תחזרו לשלטון, תשלטו באמת, תעשו את הדברים.

דוד אמסלם: כל יום.

יריב לוין: אני אומר לכם, הם צודקים.

מאי גולן: הם גם כועסים.

יריב לוין: והם צודקים.

יריב לוין: ואני חושב שאנחנו חייבים, אבל חייבים, לעשות שינוי יסודי ועמוק במערכת המשפט.

יריב לוין: האמינו לי, בלי שנעשה את זה, נהיה אולי בשלטון אבל לא נשלוט באמת ולא נוכל להשיב את הדמוקרטיה למקום שבו היא צריכה להיות.

יריב לוין: תודה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: כן, חברת הכנסת מירי רגב.

דוד ביטן: אחר כך – חבר הכנסת יואב קיש, ואחרי זה, אחרונה – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, פעם ראשונה שאני נואמת ואתה היושב-ראש.

דוד ביטן: את רואה?

דוד ביטן: תמיד יש פעם ראשונה.

מירי רגב: אז זה באמת לכבוד.

מירי רגב: חבריי חברי הכנסת, הציבור שעדיין צופה בנו בשעות כאלה ובוודאי מעדיף את ערוץ הכנסת על שלושת ערוצי התעמולה שהפכו להיות, עם החיסונים הקבועים שהם נותנים לממשלה הזאת, K11, R13 ו-N12.

מירי רגב: אני כמובן לא יכולה להתעלם בנאום שלי היום מהחלטת בג"ץ.

מירי רגב: אני הייתי יחד איתך, דוד ביטן.

דוד ביטן: מהעותרים.

מירי רגב: עתרנו לבית המשפט כנגד אותה קואליציה דורסנית, שבעצם לא מאפשרת לאופוזיציה את היכולת שלה להביא לידי ביטוי את אלה שבחרו בנו.

מירי רגב: והרי כנסת ישראל מורכבת מאופוזיציה ומקואליציה, ובוודאי הקואליציה צריכה לאפשר לאופוזיציה את הייצוג המתאים לה בוועדות הכנסת.

מירי רגב: אבל הקואליציה הזאת היא כל כך דורסנית, היא כל כך פחדנית, היא כל כך חוששת מאופוזיציה, שהיא לא מאפשרת לנו להיות באותם מקומות שאנחנו צריכים להיות.

מירי רגב: כי הרי לאורך כל השנים, תמיד הקואליציה נתנה מקום לאופוזיציה.

מירי רגב: אבל לא הופתעתי, למרות שחבריי בכנסת – ואחד מהם, שיושב פה, הוא דודי, התנגד לזה שנלך לבג"ץ.

מירי רגב: הוא אמר לי: מה פתאום את הולכת לבג"ץ?

מירי רגב: מה פתאום את ודוד וחברים אחרים הולכים לבג"ץ?

מירי רגב: נכון, דודי?

מירי רגב: אמרת: אל תלכו לבג"ץ, ואם אתם הולכים לבג"ץ זו לא עמדת סיעת הליכוד.

דוד אמסלם: נכון.

מירי רגב: אמר את זה באופן חד וברור.

מירי רגב: ואמרנו לך: אין לנו כלים אחרים.

מירי רגב: בוא נראה, אולי בג"ץ יפתיע.

מירי רגב: אולי בג"ץ יפתיע.

דוד אמסלם: הצחקת את פדרו.

מירי רגב: אולי פעם אחת בג"ץ יפתיע.

מירי רגב: יבואו ויגידו: ואללה, אתם צודקים, האופוזיציה, שמייצגת את רוב הציבור במדינת ישראל, צריכה את הייצוג שלה.

דוד אמסלם: זה כמו שתגידי: אולי לפיד לא יטוס במטוסים פרטיים.

מירי רגב: כן, אמרתי: אולי הם יפתיעו.

מירי רגב: אז דודי, צדקת, ויריב, צדקת.

מירי רגב: הם לא הפתיעו.

דוד אמסלם: אלה אכזריים.

דוד אמסלם: השמאל זה אנשים אכזריים.

מירי רגב: הם לא הפתיעו.

דוד אמסלם: מורידים את הכף ומגלחים.

מירי רגב: לצערי, כשהשמאל עותר, הם לא מתערבים.

מירי רגב: הם אומרים: מה נגיד לכם, השמאל – הכול מותר להם.

מירי רגב: כשאנחנו עותרים הם תמיד מתערבים.

מירי רגב: תמיד.

מירי רגב: אתם תראו, כשנחזור לשלטון – ונחזור לשלטון, ואני מקווה ששוב אתה תהיה אחראי לדירקטורים, אבל הפעם נמנה, הפעם לא יהיו לנו בעיות עם הפקידים.

דוד אמסלם: נתחיל בבית המשפט העליון.

מירי רגב: נכון.

מירי רגב: אז אני אומרת, אני מקווה שהפעם – – –

דוד אמסלם: ולא "אין לנו זכות לשלוט".

מירי רגב: הפעם ייתנו לנו, ואנחנו הפעם נלמד ולא נוותר לאף אחד, כי למדנו מאלה שיושבים פה – –

דוד אמסלם: הציבור שלנו לא יסלח לנו אם – – –

מירי רגב: – – כי למדנו מאלה שיושבים פה לא לראות אף אחד ממטר.

מירי רגב: וכל מי שיבוא איתנו, אנחנו נביא את זה להחלטות ממשלה ושבג"ץ יתערב.

מירי רגב: בוא נראה הפעם מה הוא יגיד.

דוד אמסלם: הם גם חלק מההסדרה.

מירי רגב: בוא נראה מה הוא יגיד.

דוד אמסלם: הם חלק מההסדרה.

דוד אמסלם: מתחילים מהקומה העליונה.

מירי רגב: נכון.

מירי רגב: ואני רוצה להגיד לכם משהו לגבי הקואליציה הזאת:

מירי רגב: הקואליציה הזאת שורדת רק בגלל דבר אחד – בגלל "מס עבאס".

מירי רגב: 30 מיליארד שקלים נתן בנט – – –

דוד אמסלם: 32.5.

מירי רגב: 32 מיליארד שקלים נתן בנט לעבאס.

מירי רגב: עכשיו, למה?

מירי רגב: הוא פחד, ביטן, שעבאס ייקח אותו להוצאה לפועל.

מירי רגב: למה בנט פוחד מהוצאה לפועל?

מירי רגב: כי מה הוא פוחד שיעקלו לו? את הכיסא.

מירי רגב: הוא פוחד שיעקלו לו את הכיסא.

מירי רגב: הוא פוחד שיעשו לו הוצאה לפועל, ולכן הוא משלם.

מירי רגב: כל מה שעבאס מבקש הוא משלם.

מירי רגב: הוא רוצה מס – ממי לוקחים?

מירי רגב: מהחלשים.

מירי רגב: ממי לוקחים?

מירי רגב: מהפריפריה.

מירי רגב: ממי לוקחים?

מירי רגב: מנשים בהיריון.

מירי רגב: ממי לוקחים?

מירי רגב: מדיור ציבורי.

מירי רגב: ממי לוקחים?

מירי רגב: מההתיישבות הצעירה.

מירי רגב: אבל בעבאס לא נוגעים.

מירי רגב: והינה, הודיע היום עבאס – – –

דוד ביטן: מירי, זהו.

מירי רגב: הודיע היום עבאס שהולכים לאשר בשבוע הבא הסדרה של שלושה יישובים לא חוקיים של הבדואים.

מירי רגב: מה עם ההסדרה של ההתיישבות הצעירה?

מירי רגב: אה, בנט, לא הבטחת שתטפל בזה, אתה ואילת, עם כאבי הבנט שלך?

מירי רגב: עם כאבי הבטן שלך או כאבי הבנט שלך?

מירי רגב: אז אני מציעה לכם לקחת "קלבנט".

מירי רגב: תשחררו אותנו מהשקרים שלכם, תשחררו אותנו כבר מהעבודה בעיניים.

מירי רגב: הציבור רואה לכם.

מירי רגב: תתביישו לכם.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת יואב קיש.

קריאה: – – –

דוד ביטן: לא, אני לא יכול.

דוד ביטן: זהו.

דוד ביטן: נתתי לשניים או שלושה.

דוד ביטן: מספיק.

דוד ביטן: יש תקנון, מה אני אעשה?

דוד ביטן: כולם באו, רוצים לדבר.

דוד ביטן: מה אני אעשה?

דוד ביטן: פעם אחרת.

דוד ביטן: איפה יואב קיש?

יואב קיש: פה.

יואב קיש: מחכה.

יואב קיש: הוא אמר לי רגע.

דוד ביטן: קדימה.

מירי רגב: הלילה עוד ארוך, אתה אומר.

מירי רגב: ביטן, אדיוס.

דוד ביטן: בסעיף הבא יש לכל אחד מכם, נדמה לי, חמש דקות, אז תחכו.

דוד ביטן: מה הבעיה?

דוד ביטן: אני לא מבין.

דוד ביטן: כן.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, איפה השר?

יואב קיש: יש פה שר?

יואב קיש: כן, הינה.

דוד ביטן: לא חשוב, לא חשוב.

דוד ביטן: גם אם אין, תדבר.

יואב קיש: לא, לא, זה בסדר.

יואב קיש: אני קודם כול אגיד מילה, שאני שמח לראות אותך מנהל את הישיבה, ושהעוול והאי-צדק שנעשה לך בתקשורת, בטענה ההזויה כביכול כאילו פגעת באיזשהו סדר מסדרי הבית, הוכח כמובן כלא רלוונטי.

יואב קיש: אני רוצה לדבר על שני נושאים ולהתייחס למה שקורה בימים אלה בממשלת ישראל.

יואב קיש: יש לנו את השרה אילת שקד, שאני לא יודע אם לקרוא לה כוכבת ערוצי הטלוויזיה – חרכה אתמול את מסכי הטלוויזיה וסיפרה לנו שהיא אשת ימין והיא עושה מדיניות ימין.

יואב קיש: כולנו התרגשנו, חלקנו הזלנו דמעה, והיום בבוקר אנחנו מגלים שהשרה שקד חתמה על העברת 925 דונמים ממועצת משגב לעיריית עראבה.

יואב קיש: באמת, איך אומרים?

יואב קיש: הממשלה הישראלית-פלסטינית הראשונה.

יואב קיש: אז אילת שקד, אני אומר לך פה מעל הבמה הזו את מה שכל עם ישראל רואה כבר: תפסיקי לשחק משחקים.

יואב קיש: לא צריך פעם כאבי בטן, פעם לרוץ לערוצי התקשורת של – כבר דיברנו על זה שבחרת לא להגיע דווקא לערוץ 20.

יואב קיש: רואים לך, זה שקוף.

יואב קיש: את בחרת להיות אבן הראשה, יחד עם נפתלי בנט, בממשלת השמאל, הממשלה הישראלית-פלסטינית הראשונה.

יואב קיש: ואומר בנט היום בישיבת סיעת – איך קוראים למפלגה הזו?

יואב קיש: שמאלה?

יואב קיש: לא יודע, משהו כזה.

יואב קיש: אתם יודעים מה הוא אומר?

אורלי לוי אבקסיס: לאותת ימינה ולפנות שמאלה.

יואב קיש: הוא אומר: אני לא מתנצל, לא שיניתי את הערכים שלי.

דוד ביטן: אולי לא היו לו ערכים.

יואב קיש: אז, נפתלי בנט, אני שמעתי – אני לא יודע אם אתה יודע, היושב-ראש, הקואליציה נמצאת פה – יש לכם ביום שישי גיבוש, חברי הקואליציה.

יואב קיש: אתם יודעים את זה?

פטין מולא: יואב, בוטל הגיבוש.

יואב קיש: לא, יש לכם גיבושון.

יואב קיש: חברי הקואליציה, אתם יודעים שיש לכם גיבושון ביום שישי?

דוד אמסלם: הולכים לעבוד.

דוד אמסלם: הם לא רבים, רק עושים גיבוש.

יואב קיש: נפתלי בנט אמר היום שהוא לא מתנצל, הוא לא שינה את הערכים שלו.

יואב קיש: בגיבוש אמרו שמביאים את אדיר מילר.

יואב קיש: אז אני אומר: לא צריך את אדיר מילר, יש לכם אחלה בדרן.

קריאה: יואב, הם ביטלו.

יואב קיש: לא, הם לא מבטלים.

יואב קיש: הם ימצאו.

דוד אמסלם: אז תביאו את שליין.

יואב קיש: לא צריך, יש להם את בנט.

דוד אמסלם: נכון.

יואב קיש: הוא אומר: לא שיניתי את הערכים, הבדרן.

דוד אמסלם: בנט עם התוכי ייתן להם הופעת אורח.

יואב קיש: אז יש לכם בדרן שלא יעלה לכם 50,000 שקלים.

דוד אמסלם: "התוכי והבנט" לא נשמע יפה?

יואב קיש: יש לכם מספר בדיחות שעושה לכם שמח.

יואב קיש: את המחיר משלמים אזרחי מדינת ישראל, ובגדול.

יואב קיש: ואני אסיים, היושב-ראש, כי אמרתי שני נושאים.

יואב קיש: על נושא אחד דיברתי – מפלגת ימינה.

יואב קיש: הנושא השני – – –

דוד ביטן: מה, אתה מתחיל את הכול?

יואב קיש: לא, רק סיכום קצר.

יואב קיש: ישראל ביתנו, שר האוצר אביגדור ליברמן, יושב-ראש ועדת הכספים קושניר, שנמצא פה, תשובה על למה רימיתם את החיילים ולא נתתם להם העלאת שכר לא קיבלתי.

יואב קיש: סיפורי סבתא אתה יודע להעלות על הדוכן פה.

יואב קיש: אביגדור ליברמן אפילו לא מגיע לכנסת.

יואב קיש: תשובה אמיתית למה אתם משקרים לחיילים ולא מעלים להם את השכר כבר עכשיו, אין לכם.

יואב קיש: תתביישו.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – האחרונה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להמשיך את קו המחשבה של יואב קיש, חברי למפלגה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא דיבר על הצביעות של מרכיבי הקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לקחת את זה צעד אחד קדימה וגם להביא הוכחות לצביעות הזאת, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: היום חברי אלי כהן ואני פתחנו את השדולה למען הדיור הציבורי במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: נמצא איתנו שר השיכון לשעבר יואב גלנט.

אורלי לוי אבקסיס: לאורך שנים, מהיום הראשון שנכנסתי לכנסת, הנושא הזה היה בבת עיני – נושא שבו חקרתי, דנתי, הזמנתי את אותו מחקר מקיף שלקח לנו שנה שלמה לעשות אותו והיום כולם מצטטים ממנו.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שדווקא השר גלנט, בהיות שר השיכון, ביחד עם ג'קי סגנו ועם רזניק כמנכ"ל משרדו, הצלחנו לעשות צעד אחר צעד ולהילחם לא פעם במי שהייתה שרת המשפטים דאז, שניסתה לטרפד לנו הישגים, שאנחנו, שדולת הדיור, הצלחנו לעשות ביחד אפילו עם הייעוץ המשפטי של משרד הבינוי והשיכון.

אורלי לוי אבקסיס: שם הצלחנו לשמר – דודי, תקשיב – אפילו את הזכויות של הדיירים של הדיור הציבור בהתחדשות העירונית.

אורלי לוי אבקסיס: הקמנו להם קרן כדי שהם יוכלו לגור גם בבניינים החדשים, ששכר הוועד לא יהיה גבוה מדי עבורם.

אורלי לוי אבקסיס: אמרנו שיש רווחים מטורפים בהתחדשות העירונית וצריך לשמר מעט גם עבור הדיירים המקוריים.

אורלי לוי אבקסיס: עשינו מאבקים, הצלחנו לרכוש לא מעט דירות, יצאנו וגייסנו איגרות חוב בשווי של מיליארד שקל, ניירות ערך על הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: הצלחנו איפה שהאחרים כשלו.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב הגיע שר חדש-ישן למשרד הבינוי והשיכון.

אורלי לוי אבקסיס: למה אני רוצה לדבר על הצביעות?

אורלי לוי אבקסיס: כי בממשלה הקודמת, כשהשר אלקין היה חבר בממשלה, הצלחתי להעביר פה אחד החלטת ממשלה, אדוני היושב-ראש, הצלחנו להעביר פה אחד החלטת ממשלה מס' 854, סעיף ד', ששם דובר – וזה לא היה פשוט – על כך שכל תכנון עתידי של שוק הדיור בישראל ייקח בחשבון את מלאי הדיור הציבורי, את המחסור בדיור ציבורי, כל אותה רשימת הממתינים, ואנחנו מדברים על האוכלוסייה החלשה ביותר במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: השר אלקין אז לא דיבר, הוא הצביע בעד.

אורלי לוי אבקסיס: מילה לא הייתה לו לבקר.

אורלי לוי אבקסיס: היום, ביום הראשון שהוא ישב על כיסא שר הבינוי והשיכון, הוא ביטל את אותה החלטת ממשלה, אבל הוא לא הסתפק רק בזה – גם החלטת ממשלה קודמת, שגם בה היה שר מטעם הצד הזה של הכנסת, דוד, ובאבחת סכין הוא שחט משפחות.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת את זה כי הוא קבע את הגורל שלהן.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתה זורק נכה בלי לדעת לאן יפנו אותה, אתה זורק אותה לרחוב.

אורלי לוי אבקסיס: כשמוציאים לה את הדברים וזורקים לרחוב, אתה גוזר את החיים שלה מעכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתה מפנה ילדים קטנים, חלקם בגיל הרך, מהדיור הציבורי ביחד עם האימא החד-הורית שלהם, אתה מקבע את העתיד הבלתי-ידוע של הילדים הללו להיות בשולי החברה הישראלית.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתה לוקח את קורת הגג מעל משפחות במצוקה, אתה, באבחה אחת, גומר לאנשים האלו את התקווה, את השקט, את היכולת לישון טוב בלילה.

אורלי לוי אבקסיס: אני פונה אליך, אדוני היושב-ראש:

אורלי לוי אבקסיס: לדבר הזה שותפים הרבה מאוד אנשים.

אורלי לוי אבקסיס: אני שומעת את חלקם פה באים ומדברים על הדיור הציבורי, אבל מה?

אורלי לוי אבקסיס: הם רצו שאת השדולה נעשה אחרי התקציב, כדי שהם לא יצטרכו לעמוד בדילמה שהצבעה שלהם יכולה להציל את כל אותן משפחות.

אורלי לוי אבקסיס: 100 משפחות על ילדיהן כבר פונו.

דוד ביטן: סיימנו?

אורלי לוי אבקסיס: יש 1,000 משפחות נוספות שהשר אלקין רוצה לגזור את העתיד של הילדים שלהן, אבל אתם יושבים בשקט.

אורלי לוי אבקסיס: לא שתיקת הכבשים, אתם הרבה יותר.

אורלי לוי אבקסיס: אתם תשמעו אותי וכל פעם שתעשי ככה אני אוסיף עוד משפט, כי את הבושה הזו, את עם הכיסוי ראש על הראש – תסתכלי על הילדים הללו שזרקתם לרחוב, תסתכלו על האימהות החד-הוריות שגרמתן להן להיות הומלסיות, תסתכלו על הילדים האלו שאין להם איפה לשים את הראש בלילה, תסתכלו על הילדים האלו שאתם לא מקשיבים להם.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו לא הגעתם לשדולה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל היה צדיק בסדום, קוראים לו שר הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מנסה לעזור לנו לתקן את העיוות הזה.

אורלי לוי אבקסיס: כשנשים דתיות, הבית היהודי או איך שלא תקראו לעצמכם – –

דוד ביטן: אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: – – בימינה עושים ככה כשמדברים על המסכנים של החברה הישראלית, תורידו את הכיסוי ראש, תורידו את הכיפה – –

דוד ביטן: אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: – – כי זה לא יהודי להתנהג ככה.

אורלי לוי אבקסיס: תתביישו לכם, גם מהספסלים האחוריים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם גם חלק – –

דוד ביטן: אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: – – מעובדי הסיעה.

דוד ביטן: מספיק, די.

אורלי לוי אבקסיס: איך את לא מתביישת לעשות ככה כשמדברים על עתיד של ילדים עניים?

אורלי לוי אבקסיס: כי אתם אנשים מנותקים והשרים שלכם אנשים רעים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מי שלא ריחם על ילדיו – –

דוד ביטן: אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: – – הפרטיים, הביולוגיים, למה שירחם על ילדים אחרים?

דוד ביטן: אורלי, מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: ולא רציתי להגיע לזה.

אורלי לוי אבקסיס: כי הצורה הזו – –

דוד ביטן: די.

אורלי לוי אבקסיס: – – שתפסיק אתה עם הלדבר על מסכנים – –

דוד ביטן: אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: – – מעידה יותר מכול עם איזה אנשים יש לנו עסק – אנשים רעים.

דוד ביטן: טוב, את מסתובבת לצד הזה, אני בטוח שאת יורדת, חוזרת לצד שלי.

דוד ביטן: מה יהיה?

דוד ביטן: טוב, קושניר, אתה רוצה לסכם?

דוד ביטן: יש הצבעה שמית.

דוד ביטן: אתה רוצה?

דוד ביטן: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – הקואליציה, גם לא לדבר עליהם.

אורלי לוי אבקסיס: מילא לזרוק אותם, אבל שלא יספרו את הסיפור שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: אנשים קרים ורעים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל תקשיבו לי משהו: יש אלוהים בשמיים, ומי שמתאכזר למסכנים – יתאכזרו אליו.

אורלי לוי אבקסיס: אנשים רעים; קשים ורעים.

דוד ביטן: אורלי, מספיק, די, הסתכלתי רק עלייך, לא הסתכלתי לצד הזה, אז מה זה משנה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל היא כל הזמן עושה לך ככה, ואללה.

דוד ביטן: טוב, בסדר.

דוד ביטן: כן, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: עובדות סיעה קובעות ליושב-ראש המליאה.

אלכס קושניר: טוב.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש – – –

אורלי לוי אבקסיס: העיקר שהילדים שלכם ישנים במיטה חמה עם קורת גג מעל הראש.

דוד ביטן: אורלי, מספיק, די.

דוד ביטן: אני יודע שכואב לך עם הנכים, אבל מספיק.

דוד אמסלם: מה שטוב אצלם שמהיציע הם מנהלים גם את הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: בדיוק.

דוד ביטן: אני לא ראיתי אותה.

דוד אמסלם: העוזרים הפרלמנטריים, מספר לך – – –

דוד ביטן: רבותיי, לא לעשות לי סימנים, בסדר?

דוד ביטן: כן.

דוד אמסלם: לא, הם גם צועקים.

אורלי לוי אבקסיס: גם לספר את הסיפור של מסכנים אי-אפשר.

דוד אמסלם: הבנת?

דוד אמסלם: אנחנו לא חברי כנסת.

דוד אמסלם: איך הוא אומר לי?

דוד אמסלם: אתה לא חבר ועדה, היא חברת ועדה.

דוד אמסלם: לא מתבייש, נורבגי.

דוד ביטן: בבקשה.

אלכס קושניר: אני לא יכול.

דוד ביטן: אין בעיה, אין בעיה.

דוד ביטן: לא להפריע, בבקשה.

דוד ביטן: כן.

אלכס קושניר: טוב, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רואה שחברי הכנסת מהאופוזיציה השקיעו הרבה זמן והרבה מאוד נאומים, אבל באף אחד מהם לא שמעתי אפילו מילה אחת בעניין הפיצול.

דוד ביטן: מותר.

אלכס קושניר: מותר, אני לא אומר שאסור.

דוד ביטן: מותר.

אלכס קושניר: אבל גם מותר לציין עובדות.

דוד ביטן: נכון, אבל מותר להם לדבר על מה שהם רוצים.

אלכס קושניר: ובכלל, אני חייב לומר שעברנו חודש וחצי של באמת עבודה אינטנסיבית בוועדות.

אלכס קושניר: תמיד ציפיתי שיבואו חברי הכנסת מהאופוזיציה עם כל כך הרבה ניסיון – ולא חסר להם, יש להם, באמת; אנשים היו בתפקידים בכירים, ניהלו את המדינה – פחות טוב, יותר טוב, לא אני זה שישפוט אלא הציבור – אבל לא ראיתי אותם.

אלכס קושניר: מי כן היה?

אלכס קושניר: ואני מקווה שאני לא מקלקל לאף אחד בפריימריז.

אלכס קושניר: שלמה קרעי היה בכל הדיונים, הכניס הערות מקצועיות, לעניין.

אלכס קושניר: היה אופיר כץ, היה ינון אזולאי, היה בצלאל סמוטריץ', שהגיעו לכל דיון ודיון על כל נושא ונושא והיו ממש חלק מאותן ההחלטות שקיבלנו, למרות ההסתייגויות ולמרות ההתנגדויות שהיו להם – ואני מבין, זו תפיסת העולם.

אלכס קושניר: לעומת זאת היו חברי כנסת שהיו מגיעים לוועדה רק בשביל דבר אחד, יותר נכון בשביל שני דברים: או לפוצץ את הדיון או לצלם סרטון לטוויטר או לפייסבוק.

אלכס קושניר: אז חברי הכנסת האלה קיבלו אצלי בוועדה זמן מאוד מאוד קצוב – –

דוד אמסלם: – – –

אלכס קושניר: – – כי אם הם יודעים או לא יודעים, אני אגלה להם – –

דוד אמסלם: בא מאשקלון ומחלק לנו ציונים.

אלכס קושניר: – – שסרטון בפייסבוק של יותר מדקה לא תופס.

דוד אמסלם: אנחנו באים לוועדה – – – עם הראש – – –

אלכס קושניר: אז אם אתם רוצים להיכנס – –

דוד אמסלם: – – – נגיחה – – –

אלכס קושניר: – – להיכנס לוועדה רק בשביל לעשות סרטון לפייסבוק – –

דוד אמסלם: – – – הצבוע הזה, הבריון?

אלכס קושניר: – – תגידו מלכתחילה, ניתן לכם דקה – –

דוד אמסלם: הבריון הזה, הצבוע הזה – –

אלכס קושניר: – – הדובר שלכם יעמוד – –

דוד אמסלם: – – מתנשא, כשאנחנו – –

אלכס קושניר: – – יצלם אתכם.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, הוא מפריע לי.

דוד אמסלם: – – באים לוועדה הוא מוציא אותנו, אתה מבין?

דוד אמסלם: מחלק לנו עוד ציונים.

ועדת הכספים): הינה, עוד דקה לסרטון, חבר הכנסת אמסלם, תקבל.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: אתה מבין את העציץ – – –

ועדת הכספים): עכשיו עוד דבר אני אגיד לך, חבר הכנסת דודי אמסלם – – –

דוד אמסלם: אלים.

דוד אמסלם: ילד.

דוד אמסלם: אתה מוציא אותנו.

דוד ביטן: אמסלם, מספיק.

ועדת הכספים): חבר הכנסת דודי אמסלם, אני רוצה להתנצל.

ועדת הכספים): חבר הכנסת דודי אמסלם, אני רוצה להתנצל – –

דוד אמסלם: אל תתנצל.

ועדת הכספים): – – בפני הציבור שהיה צריך לראות את הרפש שאתה מוציא מפיך גם בוועדה וגם כאן בכנסת.

ועדת הכספים): האמת, דודי, אני, כשהייתי מנכ"ל משרד הקליטה – – –

דוד אמסלם: אתה נמוך, אתה בגובה של האספלט.

דוד אמסלם: אתה בגובה של האספלט.

ועדת הכספים): כשהייתי מנכ"ל משרד הקליטה אתה היית יושב-ראש ועדת הפנים – –

דוד אמסלם: תעשה ככה בראש, תוציא אותנו.

דוד אמסלם: תוציא אותנו.

דוד אמסלם: תוציא אותנו.

ועדת הכספים): – – ואני זוכר אותך נלחם על חוקים כל כך חשובים, אבל מה קרה לך?

ועדת הכספים): מה קרה לך?

יואב קיש: קושניר, פה אתה לא יכול להוציא אותנו.

יואב קיש: לא מעניין אותך כלום.

דוד אמסלם: תוציא אותנו.

יואב קיש: יש לך בושה – – –

ועדת הכספים): אתה הפכת להיות ליצן חצר של סיעת הליכוד.

דוד אמסלם: יא בריון, יא אלים, יא מתנשא – – –

ועדת הכספים): אתה עולה לפה לדיון – – –

דוד אמסלם: עם האף למעלה.

דוד אמסלם: אתה יושב באולם כאילו הוא של אבא שלך – – –

ועדת הכספים): אה, אני יודע מתי זה התחיל לך.

ועדת הכספים): בקדנציה הקודמת, כשהיית שר מקשר, היית עולה לדוכן הזה, מגדף, מגדף, זורק רפש – –

דוד אמסלם: אתה לא יודע איך מתנהגים.

דוד אמסלם: אתה מעולם לא ראית כנסת נורמלית.

ועדת הכספים): – – מקלל, מעליב אנשים, סתם, בלי שום סיבה – – –

דוד אמסלם: – – – אתה והבוס שלך.

דוד אמסלם: לא מתבייש?

ועדת הכספים): אתה עברת תהליך התדרדרות מאוד מאוד מהיר.

ועדת הכספים): חבל.

דוד אמסלם: אנחנו לא מכירים אתכם?

ועדת הכספים): פעם היית באמת חבר כנסת חברתי, דאגת לדברים חברתיים.

דוד אמסלם: לא, לא, אתה לא יודע לכבד אף אחד.

ועדת הכספים): אבל מאז שהפכת להיות שר מקשר איבדת כנראה קשר למציאות.

דוד אמסלם: אתה בא, יושב לי כאילו הכיסא והאולם של אבא שלך, קנית אותו בטאבו.

ועדת הכספים): מה שמעניין אותך זה רק איך אתה הורס, איך אתה מקלל, איך אתה מגדף.

דוד אמסלם: מישהו קילל?

דוד אמסלם: תן לנו דוגמה לקללה.

דוד אמסלם: תן לנו דוגמה לקללה.

דוד אמסלם: לא, לא, תן לנו.

ועדת הכספים): פשוט שום דבר ענייני.

ועדת הכספים): היום הגעת לדיון אצלי בוועדה.

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש – –

דוד אמסלם: חוצפן.

ועדת הכספים): – – חבר הכנסת דודי אמסלם הגיע אליי לדיון, הגיעו יחד איתו שר האוצר לשעבר ישראל כץ, שר האוצר לשעבר יובל שטייניץ וינון אזולאי ועוד כמה חברים – –

דוד אמסלם: אני מבקש הודעה אישית.

ועדת הכספים): – – והיה דיון ענייני – היה דיון ענייני עד שחבר הכנסת דודי אמסלם החליט לפוצץ אותו.

ועדת הכספים): אה, לא, עוד לפני זה, עוד לפני שהתחיל הדיון הוא נכנס למליאת הוועדה והתחיל – – –

יריב לוין: על מה אתה מדבר?

יריב לוין: כאשר אתם מקימים ועדות, לא נותנים לאופוזיציה את הייצוג שמגיע לה.

יריב לוין: מה זו ההצגה הזו?

ועדת הכספים): חבר הכנסת יריב לוין, חבר הכנסת יריב לוין – – –

יריב לוין: – – –

קרן ברק: לא משנה, לא מצדיק.

קרן ברק: לא מצדיק.

ועדת הכספים): אנשים באו לוועדה וקיבלנו את ההסתייגויות שלהם וקיבלנו את ההערות שלהם – –

דוד אמסלם: דרך אגב, הכול מוסרט, הכול מוסרט.

דוד אמסלם: אפשר לראות הכול.

דוד אמסלם: אדוני השחצן, אפשר לראות הכול.

ועדת הכספים): – – ועבדנו ביחד, אבל כשבא חבר כנסת ואומר:

ועדת הכספים): אתה לא הוצאת סדר-יום בזמן, וכשאני שואל אותו: מתי הוצאתי סדר-יום, אתה יודע?

ועדת הכספים): הוא אומר לי: בערב.

ועדת הכספים): לא, אדוני, לא בערב, ב-17:00, בצוהריים.

ועדת הכספים): ויותר מזה, הוא אומר לי: אה, הדיון התנהל עד מאוחר בלילה, למה אתה מקיים דיון בבוקר?

ועדת הכספים): שאלתי אותו: דודי, מתי הסתיים הדיון אתמול?

דוד אמסלם: דרך אגב, קודם כול, 17:30 אמרת, 17:30 זה ערב – – –

ועדת הכספים): לא ידע לענות.

ועדת הכספים): הדיון הסתיים ב-22:00.

ועדת הכספים): אז אתה יודע, אתה בא, לפחות תעשה את המינימום, תבדוק את העובדות – – –

דוד אמסלם: אני בז לך, בז להתנהלות שלך.

דוד אמסלם: אני בז לכל הבריונות שלך.

ועדת הכספים): אתה כבר אמרת את זה, זה בסדר.

דוד אמסלם: אתה כמו הבוס שלך, אבל אתה תשמע – – –

ועדת הכספים): אני לא רוצה לשמוע אותך.

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש, זה מפריע לי, הערות ביניים בלי סוף – – –

דוד אמסלם: אתה עוד ממני – אנחנו עוד נוציא אותך.

דוד אמסלם: אני.

דוד אמסלם: אני עוד אזכה להשפיל אותך כמו שאתה משפיל אותנו.

ועדת הכספים): בלי סוף.

ועדת הכספים): מדבר, מדבר, מדבר, מדבר, מדבר – אבל חוץ מלדבר?

ועדת הכספים): מאז שהפכת להיות שר מקשר התחלת רק לדבר – – –

דוד אמסלם: אל תדאג, יא שישה מנדטים.

דוד אמסלם: אנחנו עוד נוציא אותך.

דוד אמסלם: שישה מנדטים.

דוד אמסלם: תהיה בכנסת – – –

ועדת הכספים): דודי, זה לא שר מדבר, זה שר מקשר, יש הבדל.

דוד אמסלם: אנחנו עוד נטפל בכם.

דוד אמסלם: אנחנו עוד נטפל בכם, אל תדאג.

ועדת הכספים): אתה, במקום לקשר רק דיברת, ואתה ממשיך – – –

דוד אמסלם: אנחנו עוד נטפל בכם.

דוד אמסלם: אל תדאג.

ועדת הכספים): אתה תטפל בנו?

דוד אמסלם: בוודאי.

ועדת הכספים): אתה מאיים?

ועדת הכספים): אתה מאיים?

ועדת הכספים): אתה מאיים שאתה תטפל בנו?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אנחנו נטפל בכם.

דוד אמסלם: עזוב מאיים, לא מאיים.

דוד אמסלם: מה שעשית – – –

ועדת הכספים): איך תטפל בי?

ועדת הכספים): איך תטפל בי, דודי?

ועדת הכספים): איך תטפל בי?

ועדת הכספים): איך תטפל בי, תגיד – – –

דוד אמסלם: כשאנחנו נחזור אתה אפילו לא תפתח את הפה ותמצא את עצמך בחוץ – – –

ועדת הכספים): אתה רוצה לאיים עליי?

ועדת הכספים): אה, יופי.

דוד אמסלם: אמרתי לך.

ועדת הכספים): בסדר, בסדר, בסדר.

דוד אמסלם: יא שחצן, אלים, בריון.

ועדת הכספים): אז חברים, חבריי לקואליציה, אני רוצה להגיד לכם שאין לכם מה להתרגש.

ועדת הכספים): הם יבואו, ידברו, יגדפו, גם מחר זה הולך לקרות וגם מוחרתיים, ואגב, עוד מעט, אחרי שאנחנו – –

דוד אמסלם: תוציא אותנו, תוציא אותנו.

דוד אמסלם: תוציא אותנו מחר.

דוד אמסלם: תכננת להוציא אותנו גם מחר.

ועדת הכספים): – – אחרי שאנחנו נסיים לדון בחוק הזה, או יותר נכון בפיצול הזה, יעלה פה חוק קרן העושר, חוק שאמור לשים סוף לזה שהטייקונים לא מעבירים כסף לציבור – – –

דוד אמסלם: תן לנו מחר, תוציא אותנו מחר.

ועדת הכספים): אני אגלה לכם סוד: האופוזיציה הגישה מאות הסתייגויות, מאות הסתייגויות.

ועדת הכספים): הולך להיות פה דיון שיימשך איזה שלושה ימים.

ועדת הכספים): למה?

ועדת הכספים): הם לא רוצים שהכסף יגיע לקרן העושר?

ועדת הכספים): שנוכל באמת לשים כסף עבור משאבי הטבע שהטייקונים האלה משתמשים בהם בשביל הילדים שלנו?

יריב לוין: איפה הכסף – – –

דוד אמסלם: לא רוצים שתיתנו את זה למנסור עבאס.

דוד אמסלם: אתם תיתנו את זה למנסור עבאס.

ועדת הכספים): למה?

ועדת הכספים): העיקר שיהיו הסתייגויות.

ועדת הכספים): גם בדיון הבא אני אדבר, מה אני אעשה?

ועדת הכספים): היום אני במליאה – – –

יריב לוין: איזו צביעות.

יריב לוין: איפה הכסף – – –

דוד אמסלם: איפה הכסף?

דוד אמסלם: תראו לנו איפה הכסף של קרן העושר.

ועדת הכספים): אה, כן, נכון, הוא הבטיח ב-2015, ראש המפלגה שלכם – –

דוד אמסלם: אתה מבין את הצבוע הזה, הוא והבוס שלו?

ועדת הכספים): – – הוצאנו את הגז מהמים, עכשיו נתחיל להשקיע ברווחה, נתחיל להשקיע בחינוך, בבריאות.

יריב לוין: תתביישו לכם.

יריב לוין: איזו צביעות.

ועדת הכספים): אתם יודעם כמה כסף יש בקרן העושר, חבריי לקואליציה?

ועדת הכספים): אני עוד אדבר על זה עוד מעט.

ועדת הכספים): יש 400 מיליון.

ועדת הכספים): 400 מיליון.

ועדת הכספים): וטוב להם.

ועדת הכספים): לנו לא טוב, ולכן אנחנו נעביר את ההצעה הזו וסוף-סוף הכסף יגיע לאזרחים – – –

יואב קיש: לא היה שקל אם אתם לא הייתם – המפלגות שלך בקואליציה התנגדו למתווה הגז, רצו להשאיר את הגז באדמה.

יואב קיש: על מה אתה מדבר?

ועדת הכספים): ובחזרה לחוק ההסדרים.

ועדת הכספים): אני רוצה להגיד תודה לאותם חברי כנסת, גם מהקואליציה כמובן אבל בעיקר מהאופוזיציה, שזה באמת לא היה מובן מאליו; הגיעו לדיונים, ישבו איתנו יום ולילה, בוקר, ערב, התעמקו בנוסחים, ישבנו, דיברנו, גם בוועדה וגם מחוץ לוועדה, והבאנו חוק הסדרים שהולך באמת להיטיב עם אזרחי ישראל.

ועדת הכספים): אנחנו נראה את זה כמעט מייד – – –

שלמה קרעי: על זה יש לנו מחלוקת, היושב-ראש.

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש, אתה צוחק.

ועדת הכספים): אני אגיד לך משהו ואתה בטח יודע, אתה בטח יודע, אני מזכיר לך שבבחירות 2020 לכנסת העשרים-ואחת הדרישה של ישראל ביתנו הייתה להעלות השלמת הכנסה לקשישים, ואני הייתי חבר צוות משא ומתן.

ועדת הכספים): ניהלנו אותו עם מי?

ועדת הכספים): עם הליכוד.

ועדת הכספים): והליכוד אמרו בהתחלה לא, כי קיבלו אותנו כמובן מאליו, אחר כך אמרו: כן, אולי, ולא הסכמנו.

ועדת הכספים): וגם בבחירות לכנסת העשרים-ושתיים דרשנו את הדרישה הזו וגם בכנסת העשים-ושלוש.

ועדת הכספים): והינה, הקמנו ממשלה, והחוק הזה נמצא בחוק ההסדרים.

ועדת הכספים): וברגע שחוק ההסדרים עובר והתקציב עובר לא יהיה קשיש בישראל מתחת לקו העוני.

ועדת הכספים): יכולתם לעשות את זה מזמן, אבל פשוט לא אכפת לכם.

ועדת הכספים): ממה אכפת לכם?

ועדת הכספים): האמת שאני לא יודע כבר.

ועדת הכספים): באמת, אני כבר לא יודע ממה אכפת לכם.

ועדת הכספים): אתם רק באים להרוס, לגדף, לדבר שטויות בלי שום קשר למציאות, בלי שום קשר למהות – – –

שלמה קרעי: אלכס, המציאות לא מבלבלת אותך.

ועדת הכספים): נכון.

שלמה קרעי: בבחירות הראשונות ב-2019 – – –

דוד ביטן: – – –

ועדת הכספים): בסדר גמור, בסדר, ולכן אני גם לא מתעמת איתך.

שלמה קרעי: אלכס, בבחירות הראשונות ב-2019 אתם גררתם אותנו לכל הסבבים האלה בגלל תירוץ – – –

ועדת הכספים): אנחנו גררנו אתכם?

ועדת הכספים): אנחנו גררנו אתכם?

ועדת הכספים): בסדר.

שלמה קרעי: חוק הגיוס, חוק הגיוס שאתם מעבירים פה – – –

ועדת הכספים): והינה, תראה מה קרה: חוק הגיוס עוד מעט עולה במליאה.

ועדת הכספים): איזה יופי.

ועדת הכספים): אז הינה, אנחנו מקיימים את ההבטחות שלנו, לעומת אחרים – –

שלמה קרעי: בדיוק כמו שאנחנו רצינו להעביר אותו.

ועדת הכספים): – – לעומת אחרים, שמה שאכפת לכם היה – וגם היום בעצם – זה רק איך שומרים על יושב-ראש המפלגה.

ועדת הכספים): והפכתם – אני אמרתי את זה כבר פעם, לפני איזה שבוע – הפכתם לצבא ההגנה לבנימין נתניהו.

ועדת הכספים): אני שמח שכבר גם בתוך השורות שלכם מתחילים אנשים להתפכח ולהבין שהמציאות משתנה, שהגיע הזמן שתהפכו להיות מפלגת ליכוד כמו שהייתה פעם, עם ערכים, מפלגה ליברלית, מפלגה ימנית – – –

דוד אמסלם: כמו ישראל ביתנו.

ועדת הכספים): כן, כן, כן.

דוד אמסלם: אתה עציץ.

ועדת הכספים): כן, כמו ישראל ביתנו.

דוד אמסלם: הרי אתה לא שם עניבה בלי שליברמן אומר לך איזה צבע.

דוד אמסלם: אתה בא להגיד לי?

ועדת הכספים): דודי, תגיד לי, אתה יודע, יש לי רק שאלה אחת אליך – – –

דוד אמסלם: אתה מדבר פקה-פקה, אתה מבלבל את המוח.

דוד אמסלם: דמגוג, אלים, בריון, זה מה שאתה.

ועדת הכספים): אוצר המילים שלך, אוצר המילים שלך מסתכם אולי ב-20 מילים – – –

דוד אמסלם: אתה גם תלמד אותי עברית.

דוד אמסלם: אתה גם תלמד אותי עברית.

ועדת הכספים): אתה אפילו לא מסוגל להוציא איזושהי העלבה מקורית.

ועדת הכספים): אתה סתם זורק סיסמאות, כל מיני מילים לא קשורות – – –

דוד אמסלם: לא, אתה תלמד אותי עברית גם.

דוד אמסלם: עברית, תלמד אותי עברית.

דוד אמסלם: תלמד אותי עברית קצת.

ועדת הכספים): בוא, בוא, תתאמץ, תתאמץ, תנסה להוציא איזה משהו מקורי – –

דוד אמסלם: אתה הרי משורר גדול.

דוד אמסלם: אתה הרי משורר גדול.

דוד אמסלם: אתה משורר ענק.

ועדת הכספים): – – איזה משהו מתוחכם.

ועדת הכספים): אתה יכול?

ועדת הכספים): אתה יכול?

ועדת הכספים): משהו מתוחכם אתה יכול להגיד?

ועדת הכספים): חוץ מעציץ – – –

דוד אמסלם: אתה מתוחכם מאוד.

דוד אמסלם: תרים רק את האף למעלה טיפה, תתחבר לרמקול עם האף למעלה.

ועדת הכספים): לא, עזוב, אני לא, אני לא מתוחכם.

ועדת הכספים): עזוב, אני עליתי לפה לבד, אני גדלתי באשקלון, אחר כך גם בצבא שירתי, עשיתי את הכול, אבל אני לא מתוחכם, דודי – –

דוד אמסלם: חוצפן.

דוד אמסלם: מתנשא.

דוד אמסלם: שחצן.

ועדת הכספים): – – אבל אתה מאוד מתוחכם, אז בוא תגיד לי משהו מתוחכם – – –

דוד אמסלם: אתה שחצן, אלים וגזען.

ועדת הכספים): אני גזען?

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: גזען שפל.

ועדת הכספים): תודה רבה.

ועדת הכספים): גזען שפל, אוה, עכשיו זה מקורי.

ועדת הכספים): לזה עוד לא הגעת.

ועדת הכספים): חיברת שתי מילים ביחד.

ועדת הכספים): עד עכשיו זה היה רק גזען, עכשיו גזען שפל.

ועדת הכספים): יש מילה שלישית שאתה רוצה להוסיף?

דוד ביטן: קושניר, קושניר, אלכס.

דוד אמסלם: אתה גדול, ענק, ענק, חבל על הזמן.

דוד ביטן: אלכס, אלכס, מספיק.

ועדת הכספים): לא, זה לא יכול להיות.

ועדת הכספים): זה לא יכול להיות.

דוד אמסלם: לתת לנו ציונים.

דוד אמסלם: חבל על הזמן.

דוד ביטן: מספיק, די.

ועדת הכספים): לא, זה לא יכול להיות.

ועדת הכספים): זה לא יכול להיות.

ועדת הכספים): מה שאני עושה?

ועדת הכספים): בוא, בוא.

דוד ביטן: – – –

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש, הבן אדם עמד פה על הדוכן הזה – –

דוד ביטן: אבל זה משהו אחר.

ועדת הכספים): – – וגידף וגידף וגידף וגידף.

ועדת הכספים): אז הינה, אני עומד, ויש לי רשות לענות.

דוד ביטן: אין בעיה – – –

ועדת הכספים): מה גם שאני מסכם את הדיון, אז אני לא מוגבל בזמן.

דוד אמסלם: תן לו, תן לו.

דוד אמסלם: הרי הוא גם – – –

ועדת הכספים): אני יכול לדבר כמה שאני רוצה.

דוד אמסלם: הוא מוגבל הרי – – –

דוד ביטן: אתה לא מדבר כמה שאתה רוצה.

ועדת הכספים): כי כנראה הגיע הזמן לענות.

ועדת הכספים): נמאס לשתוק.

דוד אמסלם: הרי מה שהוא עושה – הוא מקלל מהתחלה ועד הסוף.

ועדת הכספים): כי נמאס לשתוק.

ועדת הכספים): כי נמאס לשתוק.

דוד אמסלם: מחלק לנו ציונים, נוגח בנו.

ועדת הכספים): כי נמאס לשתוק, דוד.

דוד ביטן: זה בסדר אם אין הגבלה של זמן.

ועדת הכספים): נכון.

דוד ביטן: אם יש לך הגבלת זמן, אז תעשה – – –

ועדת הכספים): בסדר.

ועדת הכספים): אני לא משמיץ אף אחד.

ועדת הכספים): אני רק שם את המראה מול הפנים.

דוד אמסלם: הוא משפריץ רק רעל.

ועדת הכספים): אני שם את המראה מול הפנים.

דוד אמסלם: יש לו, דרך אגב – הוא והבוס שלו בנויים מרעל מלמעלה עד למטה.

ועדת הכספים): דודי, אני בטוח שיבוא יום – –

דוד אמסלם: זה מה שהם יודעים לעשות.

ועדת הכספים): – – וגם אתה תתפכח.

דוד אמסלם: דרך אגב, משורר מדבר עברית, חבל על הזמן, סוכר.

דוד אמסלם: יש לו רק פניני לשון.

דוד אמסלם: בן אדם גאון.

דוד ביטן: אני אומר לכם עכשיו, חד וחלק – – –

ועדת הכספים): דודי, אני שמח שלמדת מילה אחת ברוסית, וגם היא קללה.

ועדת הכספים): וגם היא קללה.

דוד אמסלם: חבל על הזמן, גאון עצום, גאון עולם.

אלינה ברדץ' יאלוב: – – – לקללות של – – –

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש – – –

דוד אמסלם: מחבר ארבעה משפטים בעברית.

דוד ביטן: על מה את מדברת?

דוד ביטן: הוא מדבר אליו אותו דבר.

דוד ביטן: על מה את מדברת?

דוד ביטן: אני רוצה שתזוזי.

דוד ביטן: בסדר?

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש – – –

דוד ביטן: אני מנסה להוציא את שניהם.

דוד ביטן: לא מכבד לא את זה ולא את זה.

דוד ביטן: מה הולך פה?

דוד ביטן: אני לא מבין.

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת דודי אמסלם – –

דוד ביטן: נו?

ועדת הכספים): – – מקלל במליאה.

דוד אמסלם: הוא גם מלמד אותנו את ההיסטוריה היהודית.

דוד ביטן: אין בעיה, אבל – – – הגבלת זמן.

ועדת הכספים): הוא מקלל במליאה.

דוד אמסלם: הוא מלמד אותנו את ההיסטוריה היהודית.

ועדת הכספים): הוא מקלל במליאה.

דוד ביטן: אתה רוצה לדבר עכשיו שעה?

ועדת הכספים): למה הוא מקלל במליאה?

ועדת הכספים): אני לא מבין.

דוד ביטן: שעה – – –

דוד אמסלם: הוא גם מלמד אותנו – הוא לא יודע מה זה קללה אפילו.

ועדת הכספים): אבל למה הוא מקלל במליאה?

קרן ברק: אבל אלכס, די.

ועדת הכספים): מותר לקלל במליאה?

דוד ביטן: חבר'ה, אני אוציא את שניכם.

דוד ביטן: אני הולך להוציא את שניכם.

דוד ביטן: אני אעשה את זה.

דוד אמסלם: אני ביקשתי הודעה אישית.

ועדת הכספים): אתה לא – אני על הבמה.

דוד ביטן: אני אעשה את זה.

דוד ביטן: אם לא תפסיקו שניכם, אני מוציא את שניכם.

דוד ביטן: הינה, אני אומר לכם את זה במפורש.

אלינה ברדץ' יאלוב: אלכס, תרד, תרד.

דוד ביטן: מספיק עם זה.

דוד ביטן: מה זה?

דוד ביטן: די.

דוד ביטן: מה הולך פה?

דוד ביטן: אני לא מבין.

אלינה ברדץ' יאלוב: זה ממש לא היה בסדר.

קריאות: – – –

דוד ביטן: אני אוציא את שניהם, אני אומר לך את האמת.

אלינה ברדץ' יאלוב: שניהם, לא שניהם, אבל – – –

גלעד קריב: אבל הוא לא מצליח לדבר – – –

דוד ביטן: את שניהם אני אוציא.

דוד ביטן: אל תתערב עכשיו.

ועדת הכספים): לא, אבל בסדר.

גלעד קריב: לא נותנים לו להשלים משפט.

קריאות: – – –

דוד ביטן: את שניהם אני אוציא אם הם לא מפסיקים עם זה עכשיו.

גלעד קריב: היושב-ראש, לא נותנים לו להשלים משפט.

דוד ביטן: לא נכון.

דוד ביטן: עזוב, הוא – – – כבר שעה, על מה אתה מדבר?

קרן ברק: שעה הוא רק מקלל.

דוד אמסלם: מקלל.

דוד אמסלם: ממטרה משפריצה רעל.

דוד ביטן: דודי, מספיק.

ועדת הכספים): לא הרחבתי, רק – – – את הדברים מהפה.

דוד אמסלם: משפריץ רעל לכל הכיוונים.

דוד אמסלם: הוא והבוס שלו באו להטיף לנו מוסר.

דוד ביטן: די כבר.

דוד ביטן: אני מבקש ממך להפסיק.

דוד ביטן: תפסיקו, מספיק כבר.

דוד אמסלם: זה ששנה וחצי בכנסת מלמד אותנו איך מתנהגים.

דוד ביטן: מספיק עם זה, קושניר.

ועדת הכספים): לא עשיתי כלום.

דוד ביטן: מספיק.

דוד אמסלם: הוא כלום, לא עשה כלום.

דוד אמסלם: מה פתאום.

דוד ביטן: אמסלם, מספיק.

דוד אמסלם: הוא רק הקריא שירים.

דוד אמסלם: הוא לא עשה שום דבר.

דוד ביטן: אני מבקש ממך להפסיק.

דוד ביטן: אני לא מוציא אותך רק בגלל שגם הוא נוקט את אותה שיטה.

דוד ביטן: מספיק, אני אוציא את שניכם, אני אומר לכם את האמת.

דוד ביטן: בסדר.

דוד ביטן: אתה רוצה לסיים?

דוד ביטן: אז, בבקשה.

דוד ביטן: אני מודיע לשניכם: אם תמשיכו, אני מוציא את שניכם.

דוד ביטן: אותו אני מוריד ואותך אני מוציא גם כן – זה מה שיהיה עכשיו, אוקיי?

ועדת הכספים): אני באמת מתנצל בפני צופי ערוץ הכנסת שהיו עדים לקללות האלה ששמענו.

דוד אמסלם: תתנצל בפני הציבור.

דוד ביטן: די, אמסלם.

ועדת הכספים): אבל אני רוצה לעבור למהות.

דוד אמסלם: מאוד מתנצל.

ועדת הכספים): יש שני חוקים, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: כולו מלא אמפולות רעל.

דוד אמסלם: הוא מתנצל.

דוד ביטן: אמסלם, אני מבקש ממך להפסיק.

דוד אמסלם: הבנת?

דוד אמסלם: הוא וליברמן מתנצלים.

ועדת הכספים): יש שני חוקים.

דוד ביטן: מספיק.

דוד אמסלם: עם המריצות הם מתנצלים.

דוד ביטן: אמסלם, אני מבקש ממך להפסיק.

דוד ביטן: די.

דוד ביטן: כן.

ועדת הכספים): יש שני חוקים שהחלטנו לפצל.

ועדת הכספים): חוק אחד הוא חוק מיסוי שותפויות, שכולל בתוכו שני פרקים מאוד מאוד כבדים.

ועדת הכספים): הפרק הראשון מגדיר בעצם את השותפות כשותפות מוגבלת ושותפות כללית, ובעצם מכניס ישויות חדשות לתוך המשק.

ועדת הכספים): ואני חייב להגיד לך את האמת, אדוני היושב-ראש, עשינו על זה כמה דיונים, אבל לא הצלחנו להגיע לעמק השווה, זאת אומרת, לא הצלחנו להגיע לנוסחה שנותנת לנו אפשרות להיות בטוחים שאנחנו גובים מס אמת.

ועדת הכספים): ולכן, אחרי התייעצות שעשינו עם חברי הוועדה והצבעה, החלטנו לדחות את החוק הזה.

ועדת הכספים): החוק השני הוא חוק שמדבר על הטלת מע"מ על שירותים דיגיטליים.

ועדת הכספים): הדבר הזה קיים בכל העולם, אגב, זה לא רק בישראל.

ועדת הכספים): מה שיותר חשוב בנושא הזה, שאם אנחנו לא מטילים את המע"מ הזה, אז היצרנים הישראליים, או השחקנים הישראליים, או תת-חברות סטרטאפ שפועלות בישראל ועובדות, נמצאים במצב תחרות לא הוגן.

ועדת הכספים): אבל גם את זה, לצערי, אנחנו נאלצים לפצל, כי החוק לא מספיק בשל, ויש שם הרבה מאוד דברים שצריך לברר.

ועדת הכספים): ועוד דבר שחשוב מאוד לעשות בחוק הזה: יש מס – אתה מכיר את זה שיש פטור מ-75 דולר?

דוד ביטן: כן.

ועדת הכספים): אז מה שרצינו לעשות זה להטיל מע"מ במקור על מעל ל-75 דולר.

ועדת הכספים): למה זה חשוב?

ועדת הכספים): כי היום בן אדם שמזמין חבילה מחו"ל – – –

דוד ביטן: ואת זה אתה מפצל עכשיו.

ועדת הכספים): אני מפצל אותו – אני רק מסביר מה אנחנו הולכים לעשות.

ועדת הכספים): אז מה קורה היום?

ועדת הכספים): הבן אדם מזמין חבילה מחו"ל שעולה מעבר ל-75 דולר, ואז כשהוא מקבל אותה הוא צריך ללכת לדואר ולשלם מכס.

ועדת הכספים): כדי למנוע את הביורוקרטיה הזאת אפשר לבנות מנגנון פשוט של תשלום מס במקור, כמו שזה קורה, אגב, בהרבה מדינות בעולם, אבל בשביל זה היינו צריכים הליכי חקיקה טיפה יותר ארוכים, ולכן קיבלנו החלטה לפצל.

ועדת הכספים): מה שכן הצלחנו לעשות וכן הצלחנו להספיק זה כמה חוקים מאוד מאוד מאוד חשובים: קודם כול – הקפאת השכר הממוצע.

ועדת הכספים): הקפאנו שכר ממוצע לבכירים במשק – לנו, לחברי הכנסת, לשרים, לשופטים, לראשי ערים – מתוקף ההבנה שהשכר הממוצע היום לא מבטא באמת את רמת החיים.

דוד ביטן: הוא גבוה.

ועדת הכספים): אבל יחד עם זה, החרגנו מההקפאה את כל הקצבאות שקשורות לזה: קצבאות ליתומים, קצבאות לאסירי ציון, קצבאות לווטרנים.

דוד ביטן: אבל רוב הקצבאות צמודות למדד, לא לשכר הממוצע.

ועדת הכספים): לא, לא, לא, יש – – –

דוד ביטן: חוץ מהנכים, שאז עשינו את זה בחקיקה.

דוד ביטן: אתה יודע את זה.

ועדת הכספים): לא, לא, יש איזה חמש-שש קצבאות שכן צמודות.

דוד ביטן: מעט מאוד.

ועדת הכספים): אבל אותן החרגנו, כמו חולי פוליו וחולי גזזת.

דוד ביטן: לא, אין הרבה.

דוד ביטן: אין הרבה.

שלמה קרעי: אבל, אלכס, לא רציתם להחריג אותם.

שלמה קרעי: מישהו נתן הסתייגות ובגלל זה החרגתם?

ועדת הכספים): יופי, אתה הגשת הסתייגות, ואתה צודק, וברגע שהגשת הסתייגות והבנו שאתה צודק, אז הסכמנו וקיבלנו את ההסתייגות שלך.

ועדת הכספים): זאת עבודה נכונה בוועדה.

דוד ביטן: מאה אחוז.

קרן ברק: ואם דודי היה מגיש?

דוד ביטן: האמת היא שאין הרבה כאלה, וטוב שהחרגתם.

ועדת הכספים): תאמיני לי, גם ההסתייגות שלו הייתה עוברת, והיא הייתה צודקת.

דוד ביטן: אבל צריך לעשות את זה בכל הקצבאות.

דוד ביטן: בכל הקצבאות.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: תקבל משהו?

דוד אמסלם: תתקשר לבוס.

ועדת הכספים): עכשיו, דבר נוסף – – –

דוד ביטן: ששש.

דוד ביטן: אל תענה, אל תענה.

ועדת הכספים): הוא ממשיך.

דוד ביטן: בסדר.

דוד ביטן: חבר'ה, להפסיק עם זה.

דוד ביטן: תעשו לי טובה, תפסיקו עם זה.

דוד ביטן: די.

ועדת הכספים): דבר נוסף – חוק שהיה מאוד מאוד חשוב להעביר אותו זה חוק מס גודש.

ועדת הכספים): אנחנו עומדים היום בפקקים, ואני לא חושב שזה סוד עבור מישהו.

דוד אמסלם: דרך אגב, התחלנו להעיר הערה על הגודש – הוציא אותנו.

ועדת הכספים): אני לא חושב שזה סוד עבור מישהו – – –

ועדת הכספים): – – – בן אדם בריון.

ועדת הכספים): אני לא יכול.

דוד אמסלם: לפני יומיים, בשבוע שעבר.

דוד ביטן: אמסלם, מספיק, מספיק.

דוד אמסלם: היום הוציא אותנו, מחר יוציא אותנו.

דוד אמסלם: איך הוא אומר לי?

דוד אמסלם: כל יום נוציא אתכם.

דוד ביטן: אמסלם, מספיק.

דוד ביטן: אתה תקבל את ההודעה האישית שלך אחרי ההצבעה, רק אחרי ההצבעה, ואז תגיד מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: טוב, אין בעיה.

דוד ביטן: זה הכול.

ועדת הכספים): להמשיך?

דוד ביטן: תמשיך.

ועדת הכספים): תודה.

ועדת הכספים): אז אזרחי ישראל עומדים בפקקים כמעט בכל מקום בארץ, ובגוש דן בפרט.

ועדת הכספים): כשניגשנו לחוק הזה, אז בעצם הבנו את הדבר שחשוב מאוד שכולם יבינו.

ועדת הכספים): היום בישראל בכל שנה יש 750 מיליון נוסעים בתחבורה הציבורית, והאנשים האלה עומדים בפקקים.

ועדת הכספים): הם עומדים בפקקים ומשלמים את מס הגודש בפועל.

ועדת הכספים): לכן המס הזה מאוד מאוד חשוב.

ועדת הכספים): הוא יחול אך ורק משנת 2025.

ועדת הכספים): עד אז יש השקעה חסרת תקדים במשרדים, בתחבורה, בעיקר בתחבורה, כדי לשפר גם את – – –

דוד אמסלם: עד אז נבטל את זה.

דוד אמסלם: נגיע ונבטל את זה.

דוד ביטן: תמשיך.

ועדת הכספים): יש השקעה חסרת תקדים בתחבורה, של עשרות מיליארדים, גם במטרו, גם באוטובוסים, גם בחניונים של חנה וסע, גם ברכבת הקלה, בהרבה מאוד נושאים.

ועדת הכספים): המודל כולל שלוש טבעות: טבעת חיצונית, טבעת פנימית וטבעת אמצעית.

ועדת הכספים): זה כבר חידוש, כי אם אנחנו בודקים במקומות אחרים בעולם, אז שם בדרך כלל יש טבעת אחת.

ועדת הכספים): טבעת אחת לא מבטאת באופן אפקטיבי את מס הנסועה.

ועדת הכספים): יחד עם זה, יחד עם חבריי – צביקה האוזר נמצא כאן?

ועדת הכספים): לא, הלך.

דוד ביטן: היה פה, היה.

ועדת הכספים): אבל גם יחד עם שלמה קרעי, שהיה שותף לזה, ניסינו להגיע למודל טוב יותר, למודל אפקטיבי יותר, ודיברנו – תראה איך הוא קופץ עכשיו – על ניטור רציף.

שלמה קרעי: רציף, והבאתם מתווה מטומטם.

דוד ביטן: הוא אמר שאתה תקפוץ עכשיו, כן.

ועדת הכספים): אמרתי שאני אגיד את המילה "רציף" ואתה תגיב.

ועדת הכספים): אז ניטור רציף זה בעצם הפתרון הכי טוב.

ועדת הכספים): למה?

ועדת הכספים): כי אפשר בעצם לעקוב אחרי הנסיעה ולשלם מס נסועה על כל קילומטר.

ועדת הכספים): לצערי הרב, טכנולוגיה כזאת לא קיימת במדינת ישראל ולא קיימת בעולם.

ועדת הכספים): המדינה היחידה ששם מנסים לעשות את זה היא סינגפור, אבל בסינגפור כל הנושא של הגנה על הפרט לא כל כך עובד, ולכן כרגע בישראל זה בלתי אפשרי.

ועדת הכספים): יחד עם זה הכנסנו אופציה כזאת, והממשלה תצטרך לדווח לנו על התפתחות טכנולוגית.

ועדת הכספים): תודה רבה.

ועדת הכספים): בחזרה לפיצול, אני מבקש להצביע בעד, כמובן.

דוד ביטן: טוב.

דוד ביטן: חבר הכנסת אמסלם ביקש הודעה אישית.

דוד ביטן: אתה תוכל לעשות את זה רק אחרי ההצבעה, לפי התקנון.

דוד ביטן: אתה רוצה להחליף אותי?

דוד ביטן: בבקשה, למה לא?

דוד ביטן: אם היושב-ראש רוצה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, אתה רוצה להישאר להצבעה שמית?

מיקי לוי: לא חשבתי שכבר התחלנו.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: יש בקשה של האופוזיציה להצבעה שמית.

מיקי לוי: בבקשה, סגנית מזכירת הכנסת.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו משתתף בהצבעה ענבר בזק – בעד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – אינו נוכח אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי –

אלינור ימין: אינו נוכח מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – בעד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – אינה נוכחת שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: בבקשה לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים במליאה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – בעד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח יריב לוין – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח אביר קארה – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – אינה נוכחת מוסי רז – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ –

אלינור ימין: אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת שנמצא באולם וסגנית מזכירת הכנסת לא קראה בשמו?

יואב קיש: לא משתתף.

מיקי לוי: חבר הכנסת יואב קיש.

אלינור ימין: (קוראת בשם חבר הכנסת) חבר הכנסת יואב קיש – אינו משתתף בהצבעה

מיקי לוי: בבקשה לסכם.

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה.

מיקי לוי: החלטת ועדת הכספים בדבר פיצול סעיף 6 בפרק ד' מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א–2021, התקבלה.

מיקי לוי: בעד – 31, נגד – אחד.

מיקי לוי: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, ביקשתי הודעה אישית.

דוד אמסלם: הבן אדם השמיץ אותי פה בערך 20 דקות.

דוד ביטן: אני אישרתי לו את זה.

דוד אמסלם: הוא אישר לי את ההודעה האישית.

מיקי לוי: אם הוא אישר לך אתה תעלה להודעה אישית.

דוד אמסלם: ואם הוא לא אישר?

מיקי לוי: אם הוא לא אישר אז לא תעלה.

דוד אמסלם: אתה לא נותן לי?

מיקי לוי: לא.

דוד אמסלם: אבל הוא אישר.

מיקי לוי: אין בעיה, תעלה.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אבקש להודיע על איוש חברים במקומות הפנויים לסיעות בוועדות הבאות: בוועדת החוקה, חוק ומשפט יכהנו חברי הכנסת שלמה קרעי מטעם סיעת הליכוד ומשה ארבל מטעם סיעת ש"ס.

בועז טופורובסקי: כל הכבוד לכם.

): בוועדת הכספים יכהנו חברי הכנסת ינון אזולאי מטעם סיעת ש"ס, אופיר כץ מטעם סיעת הליכוד – –

שלמה קרעי: רק בשביל למשוך את הזמן – – –

): – – ומשה גפני מטעם סיעת יהדות התורה.

): בוועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים יכהנו חברי הכנסת שלמה קרעי מטעם סיעת הליכוד, יעקב מרגי מטעם סיעת ש"ס ויעקב אשר מטעם סיעת יהדות התורה.

): בעזרת השם, הכנסת מתחילה לחזור לשפיות.

): תודה רבה.

שלמה קרעי: עד שלא תפסיקו עם – – – שלכם.

שלמה קרעי: זה נועד – – –

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, דרך אגב, מי שמבקש הודעה אישית זה בן אדם שמשמיצים אותו.

דוד אמסלם: הרי אתה היית בחדר שלך.

דוד אמסלם: הוא השמיץ אותי פה 20 דקות, ואתה אומר שאם ביטן לא היה מאשר אתה לא מאשר, בגלל שאצלך זה עובד ככה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא זוכר מעולם שהוצאת מישהו מהקואליציה.

דוד אמסלם: ככה זה עובד אצלך.

מיקי לוי: אתה טועה, אתה טועה.

דוד אמסלם: אתה בעין שמאל לא רואה.

דוד אמסלם: אתה רואה רק את החצי הזה, מעיף אותנו, כרגיל, כמו כולכם.

דוד אמסלם: זה מתחבר למה שאני רוצה לומר.

דוד אמסלם: שמענו קודם את הגאון מווילנה אלכס קושניר, יושב-ראש ועדת הכספים.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא אומר עלינו: הגיע הזמן שתפסיקו להגן על ראש המפלגה שלכם, תתחילו להתפקח.

דוד אמסלם: חלק התפקחו.

דוד אמסלם: הרי אתה יושב במפלגה דיקטטורית.

דוד אמסלם: היום לא באת עם עניבה לפני שקיבלת הנחיה מהיושב-ראש איזה צבע.

דוד אמסלם: אתה אומר: קיבלנו הסתייגויות.

דוד אמסלם: אתה מקבל משהו?

דוד אמסלם: אתה קובע משהו?

דוד אמסלם: הרי אתה עציץ יבש ובריון.

דוד אמסלם: מה אתה עכשיו משחק לנו אותה?

דוד אמסלם: כאילו, מה – אם קרעי דיבר והגיש הסתייגות זה בכלל במגרש שלך לקבל החלטה?

דוד אמסלם: לכן אתה מצחיק אותי.

דוד אמסלם: אתה מדבר על המפלגה שלנו?

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: הרי אתה שנתיים פה, לא יודע איך באמת מתנהלת הכנסת.

דוד אמסלם: ירד לי האסימון מה קורה כאן.

דוד אמסלם: יש כאן חברי כנסת שמעולם לא ראו את הכנסת מתנהלת באופן סדיר, נורמלי, כולל קושניר.

דוד אמסלם: לכן הוא חושב שזאת ההתנהלות – הבריונות זאת ההתנהלות, כאילו אנחנו נמצאים בזירת אגרוף.

דוד אמסלם: הוא לא מבין איך מתנהלת הכנסת.

דוד אמסלם: לכן הבן אדם, חסר כישורי ניהול, חסר ביטחון – מה עושה?

דוד אמסלם: משתמש באלימות.

דוד אמסלם: אני אספר לכם מה קרה.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם היום – אתמול, אדוני היושב-ראש, עד לפני שעה, 20 דקות, נקבעה למחר ישיבה על ידי חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

דוד אמסלם: היא אחראית לוועדת הכשרות.

דוד אמסלם: הישיבה נקבעה ל-10:00.

דוד אמסלם: לפני עשר דקות אני שומע שהיא החליטה בשעה 08:00.

דוד אמסלם: יכול להיות שבשעה 24:00 – נביא את זה בשעה 07:00, ויכול להיות שכשנגיע לפנות בוקר ונבוא להצביע, יגידו לנו: תשמעו, סליחה, הוועדה כבר הייתה ב-06:00.

דוד אמסלם: אתה היושב-ראש של הכנסת, אתה מבין איך מתנהל הקרקס הזה?

דוד אמסלם: אני לא זוכר דבר כזה.

דוד אמסלם: אני מעולם לא עשיתי דבר כזה, אף אחד בליכוד לא עשה דבר כזה, אבל לכם מותר הכול.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך, אדון אלכס קושניר – אני לא מאיים עליך, אני אומר לך מה אנחנו נעשה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם אנחנו לא נעשה את זה אני עוזב את הכנסת.

דוד אמסלם: אנחנו נראה לכם; מה שאתם עושים לנו, אנחנו ניקח את זה עוד 50% קדימה.

דוד אמסלם: אם אתם קבעתם בשעה 08:00, אנחנו נביא אתכם בשעה 05:00 ו-06:00.

דוד אמסלם: בגלל שאתם שוברים את כל כללי המשחק.

דוד אמסלם: כל זה בא מבית מדרשו של ליברמן; זאת המפלגה שלו.

דוד אמסלם: הוא, יוליה – כולכם מלאים רעל.

דוד אמסלם: אתם אנשים כוחניים, בריונים.

דוד אמסלם: דרך אגב, מזה אתם נבנים.

דוד אמסלם: מעולם לא עשיתם דבר אחד חיובי בכנסת.

דוד אמסלם: אני שומע את חמד עמאר: באנו לעבוד.

דוד אמסלם: עבדתם?

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להזכיר לכם, חבר'ה: 11 שנה השר שלכם, ראש המפלגה שלכם, מר ליברמן, היה בממשלה.

דוד אמסלם: יא חתיכת צבועים.

דוד אמסלם: מה עשיתם עד היום?

דוד אמסלם: מה עשיתם?

דוד אמסלם: חוץ מלשנוא חרדים, ממה אתם מתפרנסים?

דוד אמסלם: ואני רוצה להגיד לאחיי החרדים: הם לא ייתנו לכם לעבוד, והם לא יגייסו אתכם לצבא, והם לא ייתנו לכם הכשרות, בגלל שאם אתם בסוף תקבלו את הכול, ממה הם יתפרנסו?

דוד אמסלם: מה ליברמן יגיד?

דוד אמסלם: איזה מריצות הוא יביא כדי לזרוק אתכם?

דוד אמסלם: מה יעשה לפיד?

דוד אמסלם: מה יספר לציבור?

דוד אמסלם: אתם כובע הפרנסה שלו.

דוד אמסלם: אלה אנשים שחיים משנאה.

דוד אמסלם: מה יגיד אלכס קושניר?

דוד אמסלם: שימו לב, אתם רק מזכירים משהו – מה אמרת?

דוד אמסלם: מאיים עלינו.

דוד אמסלם: עוד מעט תרביץ לנו.

דוד אמסלם: חוצפה ועזות מצח.

דוד אמסלם: אנשים בריונים.

דוד אמסלם: הורידו את הכנסת לתחתית הביבים.

דוד אמסלם: וכל זה, אדוני היושב-ראש, בהנהגתך.

דוד אמסלם: אתה יושב-ראש הכנסת.

דוד אמסלם: אם אני הייתי יושב-ראש הכנסת זה לא היה קורה בכנסת.

דוד אמסלם: כשאנחנו ניהלנו את הכנסת, גם יריב וגם יולי אדלשטיין, גם חוק ההסדרים לא היה כמו שהיה.

דוד אמסלם: אני הורדתי מחוק ההסדרים חוקים.

דוד אמסלם: לא היה חוק אחד של הממשלה שנכנס ויצא כמו שהוא נכנס.

דוד אמסלם: בגלל שאנחנו מפלגה שלא תלויה לא בלפיד ולא בליברמן.

דוד אמסלם: לא אם אנחנו מתעטשים – לא מזמן הוא בא, לחש לך פה, הוא רק לא שם לב לרמקול, נתן לך הנחיות, פה, בכנסת, בשידור חי.

דוד אמסלם: אנחנו יושבים כאן ושומעים את זה.

דוד אמסלם: לא מזמן.

דוד אמסלם: אני מציע לך, תיקח את ההקלטות של הכנסת.

דוד אמסלם: בגלל שאתם בושה וכלימה.

דוד אמסלם: אתם כולכם באמת כמו קרטונים פה.

דוד אמסלם: הבאתם עוד 30 נורבגים, שהם הקרטונים שנמצאים פה, קרטונים על הקרטונים.

דוד אמסלם: והוא משחק לנו אותה עכשיו: שמענו הסתייגויות.

דוד אמסלם: הרי היום נכנסתי לוועדת הכספים – אני מזמין אותך לצפות, הרי הכול מצולם; אני מזמין את אזרחי מדינת ישראל לראות איך הבריון הזה עושה ככה אחרי שתי דקות: תוציאו אותם, תוציא אותו, תעיפו אותו.

דוד אמסלם: מה, אנחנו פח אשפה?

דוד אמסלם: מה, אנחנו שקיות זבל?

דוד אמסלם: תראה את הסגנון של הבן אדם – אלים, גס רוח, זה מה שהוא.

דוד אמסלם: מרעיל בארות, זה התפקיד שלו.

דוד אמסלם: זה מה שאתם עושים מבוקר עד לילה.

מיקי לוי: בבקשה לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל זה עוזרים פרלמנטריים יכולים להרשות לעצמם לסמן לח"כים.

דוד אמסלם: אבל תזכרו תמיד: יש גלגל.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, תזכור, כשאנחנו נעשה את זה לך, אל תתלוננו.

דוד אמסלם: אל תגיד למה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בימי חיי ספגתי איומים הרבה.

מיקי לוי: לא חירפתי יושבי-ראש, לא קיללתי יושבי-ראש – השתחוויתי ליושב-ראש, אבל בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אדוני היושב-ראש – – –

מיקי לוי: הבנתי, חברת הכנסת אבוקסיס.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא על זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להסב את תשומת ליבך, יש פה עוזרים פרלמנטריים – – –

אורלי לוי אבקסיס: [מס' מ/1400; דברי הכנסת, מושב ראשון, חוב' י"ז, ישיבה 51; נספחות.

אורלי לוי אבקסיס: ]

מיקי לוי: אני ממשיך בסדר-היום.

מיקי לוי: אנחנו הולכים לסעיף 9 – הצעת חוק מיסוי רווחים ממשאבי טבע (תיקון מס' 3), התשפ"ב–2021, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים.

מיקי לוי: בבקשה.

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, אנחנו עושים פה היסטוריה היום.

ועדת הכספים): אנחנו עושים פה באמת היסטוריה היום.

ועדת הכספים): אני חייב לשתף אותך, אדוני היושב-ראש.

ועדת הכספים): לפני חודשיים וחצי קיבלתי טלפון מהשרה אורית פרקש הכהן, והיא אמרה לי: אלכס, יש חוק שמאוד מאוד חשוב להעביר אותו, חוק שיעשה צדק עם אזרחי ישראל.

ועדת הכספים): ואז עשינו שיחת ועידה בטלפון והצגת לי את החוק, ואמרתי: אם אני מעביר את החוק הזה זה הדבר הקטן, ואולי החשוב, שאני אעשה עבור אזרחי ישראל.

ועדת הכספים): על מה אני מדבר?

ועדת הכספים): אני מדבר על חוק משאבי הטבע.

ועדת הכספים): צריך להבין מה המצב היום.

ועדת הכספים): היום יש חברות גז ונפט – ולא רק גז ונפט, גם משאבי טבע אחרים – שמשתמשות באוצרות הטבע, לא רק שלנו: של הילדים שלנו, של הנכדים שלנו, של הדורות הבאים.

ועדת הכספים): ואז מגיע היום שהם צריכים לשלם מס; לא מס חברות רגיל, אלא מס על רווחי היתר, לפי המתווה של פרופ' ששינסקי.

ועדת הכספים): אבל מה הן עושות, החברות האלה?

ועדת הכספים): החברות האלה לוקחות את המדינה לבתי המשפט ומנהלות מול המדינה תיקים שנים על גבי שנים על גבי שנים, ובזמן הזה איפה נמצא הכסף?

ועדת הכספים): בזמן הזה הכסף נמצא באותן חברות.

ועדת הכספים): אתה זוכר, אדוני היושב-ראש, את קרן העושר, נכון?

ועדת הכספים): אז כולנו חשבנו שמה זה מיליארד שקל – זה יתמלא בשנה, שנתיים, שלוש, יהיה שם מיליארד שקל ונוכל באמת להשקיע אותו חזרה בדורות הבאים.

ועדת הכספים): ואז עברו שנים על גבי שנים, ובמהלך הדיונים על החוק שאלנו כמה כסף יש בקרן העושר, ושמענו מספר: 740 מיליון שקלים.

ועדת הכספים): אמרנו: מעט, אבל קרוב למיליארד.

ועדת הכספים): עוד מאמץ קטן ויהיה מיליארד.

ועדת הכספים): נעביר את החוק, ובתוך זמן קצר יהיה מיליארד.

ועדת הכספים): ואז חודש לאחר מכן יצא דוח מבקר המדינה, ובדוח מבקר המדינה כתוב שבקרן העושר יש רק 400 מיליון שקלים.

ועדת הכספים): עכשיו, אני מזכיר לכם את התקופה שדיברו על מתווה הגז, ועמד פה ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו ודיבר על כך שעוד מעט יגיע כסף לציבור – אנחנו נשקיע ברווחה, אנחנו נשקיע בבריאות, נשקיע בחינוך, נשקיע בתשתיות.

ועדת הכספים): אבל אין כלום.

ועדת הכספים): כל כך הרבה זמן עבר.

ועדת הכספים): הטייקונים מתעשרים, והציבור נשאר במקום שהוא נמצא בו, אולי אפילו מידרדר טיפה אחורה.

ועדת הכספים): ולכן החוק הזה חשוב.

ועדת הכספים): בחוק הזה אנחנו מבקשים לקבוע שאותן חברות שמחויבות לשלם מס על רווחי היתר ממשאבי הטבע, גז ונפט, גם אם קיים מס במחלוקת, הן יהיו מחויבות לשלם 75% מהמס הזה, ורק אחר כך, אם הן רוצות, הן ילכו לבתי המשפט.

ועדת הכספים): הדבר הזה אמור לתת להן תמריץ שלילי לקחת את המדינה לבתי המשפט, והכסף יגיע לקרן העושר מהר ככל שניתן, כי המיליארד הזה כבר מזמן מזמן מזמן היה צריך להיות בקרן.

ועדת הכספים): אני מנצל את הבמה הזאת להגיד לך תודה, גברתי השרה.

ועדת הכספים): אני יודע שדחפת את החוק הזה עוד מהכנסת הקודמת, הצלחת להעביר אותו בקריאה ראשונה ודאגת שהוא יקבל דין רציפות.

ועדת הכספים): אני מאוד מאוד שמח להיות שותף, איתך, כדי להשלים את המהלך החשוב הזה ולהקים את הקרן הזאת ולעשות צדק עם אזרחי ישראל.

ועדת הכספים): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ועדת הכספים): אני כמובן מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד, ומבקש מהאופוזיציה, לפחות בחוק הזה: תורידו את הסתייגויות הדיבור.

ועדת הכספים): זה חוק שחשוב לכל הציבור.

ועדת הכספים): לכל הציבור.

דוד אמסלם: הצחקת את פינדרוס.

ועדת הכספים): אלא אם כן אתם רוצים להגן על הטייקונים, אבל זה כבר לשיקולכם.

דוד אמסלם: אנחנו רוצים להגן על הציבור ממנסור עבאס.

דוד אמסלם: אתם מחלקים את הכסף ממשאבי הטבע לערבים – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: להצעת חוק מיסוי רווחים ממשאבי טבע (תיקון מס' 3) התקבלו הסתייגויות.

מיקי לוי: להלן שמות חברי הכנסת על פי קבוצות: קבוצת סיעת הליכוד – חברי הכנסת בנימין נתניהו, יולי יואל אדלשטיין, ישראל כץ, מירי מרים רגב, יריב לוין, יואב גלנט, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, גלית דיסטל, חיים כץ, אלי כהן, צחי הנגבי, אופיר אקוניס, יובל שטייניץ, דוד אמסלם, יברקן, אמיר אוחנה, אופיר כץ, חוה אתי עטייה, יואב קיש, דוד ביטן, קרן ברק, שלמה קרעי, מכלוף מיקי זוהר, אורלי לוי, קטי קטרין שטרית, פטין מולא ומאי גולן; קבוצת סיעת ש"ס – חברי הכנסת אריה מכלוף דרעי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מלכיאלי, חיים ביטון, ארבל, אזולאי, אבוטבול ואוריאל בוסו; קבוצת סיעת יהדות התורה – חברי הכנסת משה גפני, יעקב ליצמן, אורי מקלב, מאיר פרוש, יעקב אשר, ישאל אייכלר ויצחק פינדרוס; קבוצת סיעת הציונות הדתית – חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אורית סטרוק, אבי מעוז ואופיר סופר.

מיקי לוי: אני מקריא את שמות חברי הכנסת על פי הרשימה.

מיקי לוי: כל חבר כנסת על פי הרשימה והסדר הנוכחי יוזמן לדוכן המליאה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נתניהו – אינו נוכח; חבר הכנסת אדלשטיין – אינו נוכח; חבר הכנסת כץ – אינו נוכח; חברת הכנסת רגב – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השרה, חברות וחברי הכנסת, למרות שהחוק הזה הוא חוק חשוב, והיו לי לא מעט דברים לומר עליו, אני בכל זאת, אדוני, רוצה לנצל את העובדה שאתה יושב כאן ולומר כמה דברים שאומנם אמרתי כבר קודם, אבל נדמה לי שראוי לחזור עליהם גם בפניך.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, בכנסת הזו נקבעו שורה של תקדימים, ובעיניי הם תקדימים שהחריבו עד היסוד את אופן עבודת הכנסת ואת המוסד הזה, תקדימים שיהיה בלתי ניתן לשנות אותם בעתיד, ושלצערי הרב מהיום הם סדרי העבודה שנהוגים ויהיו נהוגים מכאן והלאה במשכן הזה.

יריב לוין: אני מבקש למנות אותם, משום שאני חושב – אני אגיד את זה אפילו בצורה אחרת, ואתה יודע שאני רוחש לך כבוד רב: זו הירושה שתישאר כאן, שאנחנו כולנו כאן משאירים לכנסת הבאה אחרינו.

יריב לוין: ואני אומר כולנו כי אני לא רוצה לפגוע בכבודו של אף אחד, אבל נדמה שכולם יודעים מי אחראי לזה, מי לא מנע את זה, ואני גם חושב שמי יישא בסוף בתוצאות של זה – –

דוד אמסלם: יושב לידך, שני מטר ממך.

יריב לוין: – – משום שהתהליך הזה – המציאות שאנחנו חיים בה היא מציאות של גלגל.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, מהיום והלאה ועדות הכנסת לא תורכבנה לפי ייצוג סיעתי שמשקף את גודל הסיעות בכנסת כפי שהיה מאז ומעולם וכפי שחייב להיות במשטר דמוקרטי, אלא – תודה חבר הכנסת אמסלם, אנא, ברשותך – הוועדות האלה תורכבנה על פי רצונה של הקואליציה, על פי מה שנוח לה בכל ועדה, בהרכב, גם סיעתי וגם של רוב קואליציוני מוגדל.

יריב לוין: על פי התקדים שנוצר, ניתן לקיים את דיוני התקציב בוועדות השונות ואת הדיונים בחוק ההסדרים בלי ייצוג של האופוזיציה במצב שבו האופוזיציה לא מינתה חברים בגלל מציאות של פגיעה אנושה בייצוג שלה, כאשר לחברי הכנסת של האופוזיציה אין זכות הצבעה ואין גם יכולת להגיש בקשות להתייעצות סיעתית.

יריב לוין: עוד תקדים שנקבע כאן הוא שמבנה הוועדות הקבועות של הכנסת, ששמרנו עליו מכל משמר לאורך שנים ארוכות, המבנה הזה מהיום והלאה הוא מבנה שאפשר לשנות אותו על פי הגחמה הקואליציונית והצרכים הקואליציוניים – לפרק ועדות, להרכיב ועדות – ולעשות את כל התהליך הזה בלי לדבר בכלל עם האופוזיציה, כל שכן להגיע איתה לאיזושהי הסכמה על דבר כזה או אחר.

יריב לוין: אפשר להקים ועדות חדשות כמה שרוצים, איך שרוצים, בלי לדבר עם האופוזיציה בכלל, בלי הסכמות.

יריב לוין: לא צריך גם להתאמץ.

יריב לוין: אפשר לפצל את כל הדברים האלה, לעשות באופן דורסני – –

דוד אמסלם: הוא לא יודע על מה אתה מדבר – – –

יריב לוין: – – חד-צדדי, על פי הצרכים הקואליציוניים.

יריב לוין: הקואליציה גם יכולה להכתיב לאופוזיציה מי יהיו ראשי הוועדות מטעמה.

יריב לוין: היא יכולה לקבוע מהיום והלאה שאומנם לאופוזיציה יש כמה ועדות שנתנו לה, אבל הקואליציה תחליט מי ישב בראשן.

יריב לוין: גם התקדים הזה, לצערי, נקבע ויהפוך מעתה לכלל המחייב.

דוד אמסלם: – – –

יריב לוין: הכול מדויק לחלוטין.

יריב לוין: הוועדה למעמד האישה נמסרה על ידי הקואליציה לידי הרשימה המשותפת, ועדה ששייכת לאופוזיציה.

יריב לוין: החליטה הקואליציה למסור אותה לרשימה המשותפת.

יריב לוין: החליטה גם לעשות את זה ולתת לה ייצוג של קדנציה שלמה בראשות ועדה, למרות שכוחה המספרי לא הצדיק אפילו חצי קדנציה.

יריב לוין: כל הדברים האלה קרו בצורה הברורה ביותר; אגב, אדוני, כפי שכולנו יודעים, נאמרו בלשכתך על ידי נציגי הקואליציה בריש גלי, ואפילו לא ניסו להסתיר את העניין.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: מעבר לכך – שינוי תקנון.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, היה כאן קודם חבר הכנסת אורבך, יושב-ראש ועדת הכנסת.

יריב לוין: אני לא יודע אם הוא יכול היה להיכנס, אם הוא נמצא.

יריב לוין: אני הייתי שמח שהוא ישמע את הדברים.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, התקנון, הדבר הבסיסי שמאפשר לנהל את הבניין הזה על פי כללי משחק, שאנחנו הקפדנו לאורך כל השנים לא לעשות בו שינויים אלא בהסכמה רחבה, וכאשר אני הייתי יושב-ראש ועדת הכנסת, גם בהסכמה כללית – התקנון הזה תוקן אפילו בלי לדבר עם האופוזיציה, כל שכן להגיע לאיזושהי הסכמה, שוב, באופן חד-צדדי, על ידי רוב דורסני של הקואליציה.

יואב קיש: בפגרה, בפגרה.

יריב לוין: בפגרה.

יריב לוין: הערה נכונה, גם בפגרה אפשר לעשות שינויי תקנון.

דוד אמסלם: אפילו ביום שישי.

יריב לוין: גם כדבר הזה לא היה.

יריב לוין: יותר מזה – רגע, בבקשה.

יריב לוין: חוק ההסדרים, אדוני היושב-ראש, שנים ארוכות – מאמץ של שנים שעשו כאן יושבי-ראש הכנסת ויושבי-ראש ועדת הכנסת לדורותיהם – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יריב לוין: כל המאמץ הזה – ומראה כאן חברת הכנסת לוי אבקסיס את הכרך העצום הזה שהובא לכאן.

אורלי לוי אבקסיס: "חלף עם הרוח" יותר קצר.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חוק הסדרים ענק, עצום, כולל, אדוני היושב-ראש – אתה הרי יודע שהדבר הזה לא רלוונטי, כי חוק ההסדרים הוא תומך-תקציב, הוא בא לתת פתרונות לרפורמת התקציב, אז אנא תסביר לי, או שמישהו יסביר לי: איך יכול להיות שנכללת שם שורה ארוכה מאוד של רפורמות – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: רבותיי, איך נכללת בחוק ההסדרים שורה ארוכה של רפורמות שאין להן דבר וחצי דבר עם נושאים – –

אורלי לוי אבקסיס: הם אפילו לא פותחים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: למה שיגידו מה היה?

יריב לוין: – – שנוגעים לתקציב?

יריב לוין: אני אתן לאדוני רק דוגמה.

אורלי לוי אבקסיס: נורבגים, אומרים להם מה להצביע.

יריב לוין: אתמול הייתי בוועדת החוקה, חוק ומשפט כאשר מועבר שם חוק על היוועדות חזותית במשפט פלילי, חוק ששולל מאסירים ועצירים את הזכות הכי בסיסית, שכאשר שופט שולח אדם למעצר או שופט מחליט בעניינם, הוא יראה אותם בעיניים והם נוכחים באולם.

יריב לוין: ואתה יודע מה קובע הדבר המטורף הזה?

יריב לוין: לא רק שאפשר לעשות את זה בווידיאו קונפרנס כזה, אלא שאם יש תקלה בווידיאו קונפרנס, אפשר לעשות את זה בטלפון.

קרן ברק: בטלפון, בטלפון.

אורלי לוי אבקסיס: יריב – – –

יריב לוין: מי היה מאמין?

יריב לוין: והדבר הזה נכלל בחוק ההסדרים.

אורלי לוי אבקסיס: יריב, יריב, תן לי רגע.

יריב לוין: ולכן, חבר הכנסת טופורובסקי, לא מספיק שלא היינו בוועדות, לקחתם לנו את הייצוג שם – אתה רוצה לסתום לי את הפה, למה?

בועז טופורובסקי: אתה לא באת לוועדות.

יריב לוין: אפשר גם לשמוע?

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי.

בועז טופורובסקי: אתה החלטת, אתה החלטת לשבת בבית לנוח – –

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי.

בועז טופורובסקי: – – לשבת בבית לנוח ולא להיות בוועדות.

יריב לוין: אתה חושב שאם תסתום לי את הפה זה ישנה את המצב?

יריב לוין: תתבייש לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת לוין, בבקשה.

בועז טופורובסקי: אל תאשים אותי.

בועז טופורובסקי: גם בית משפט – – –

יריב לוין: – – – קצת כבוד.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי, שב, בבקשה.

בועז טופורובסקי: יש לי המון כבוד.

בועז טופורובסקי: יש לי המון כבוד.

מיקי לוי: פעם ראשונה, שב, בבקשה.

בועז טופורובסקי: יש לי המון כבוד.

בועז טופורובסקי: אתה מחרטט.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי, שב או תצא החוצה.

בועז טופורובסקי: אומר דברים שהם שקר, ואני צודק.

מיקי לוי: שב או צא החוצה.

בועז טופורובסקי: יכולת לעמוד בזמנים.

מיקי לוי: צא החוצה.

מיקי לוי: קריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: היועץ המשפטי לא נשאר – – – בקורונה אז – – –

יריב לוין: כן, אז אני רוצה לומר – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת לוין, לקראת סיום, בבקשה.

יריב לוין: אני מודה על תוספת הזמן, ואני כבר אסיים.

יריב לוין: אני רק חושב שהדברים האלה הם באמת באמת דברים שנוגעים באושיות המוסד הזה.

יריב לוין: ואני אומר, אדוני היושב-ראש, אז חוק כזה שלא במקרה עובר בצורה הזאת, כי הוא נכנס לחוק ההסדרים, מה הוא שייך לחוק ההסדרים?

יריב לוין: מה הקשר התקציבי שלו?

יריב לוין: אין שום קשר ולא שייך, וכמוהו יש רשימה עצומה בתוך הספר הזה.

יריב לוין: אז זה התקדים, עכשיו אפשר לעשות חוק הסדרים בגודל כזה.

יריב לוין: אפשר להכניס לחוק ההסדרים כל דבר, קשור לתקציב או לא קשור לתקציב, ואת הכול אפשר להעביר חאפ-לאפ, בדהרה.

מיקי לוי: תודה רבה.

יריב לוין: אבל להגיד לך – רגע, לא, לא, ברשותך, אני מוכרח עוד משהו לומר.

מיקי לוי: בבקשה.

יריב לוין: אבל יש דבר מדהים.

יריב לוין: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, אתה – ואת זה אני אומר לזכותך – פיצלת מחוק ההסדרים לפחות חלק מהדברים.

יריב לוין: משהו הצלחת להציל מכבודו של הבניין הזה בהיבט הזה.

יריב לוין: אבל מכאן החוק עבר לוועדת הכנסת.

יריב לוין: מאז ומעולם בוועדת הכנסת נעשו פיצולים נוספים ותיקונים, בין היתר, משום ששם התקיים דיון, ושמעו את כולם, כולל את האופוזיציה.

יריב לוין: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, שחבר הכנסת אורבך כבר הספיק בכהונה הקצרה שלו כיושב-ראש ועדת הכנסת – נדמה לי שכהונה של שבועות ספורים – לרשום את עצמו בהיסטוריה של הכנסת.

יריב לוין: אני חושב שהוא יושב-ראש ועדת הכנסת הראשון, או בוודאי הראשון זה שנים, שחוק ההסדרים עבר אצלו בוועדה as is – –

אורלי לוי אבקסיס: מלא, מלא.

יריב לוין: – – לא פיצל ולא הוציא אפילו חוק אחד, וזה מראה מה מצבה של הכנסת.

יריב לוין: הממשלה מביאה, והכנסת – חותמת גומי, מאשרת; דבר בלתי נתפס, דבר שלא יעלה על הדעת.

יריב לוין: והסיום – וזה המשפט האחרון – אנחנו גם רואים את שולחן הממשלה, אדוני היושב-ראש; כנסת שבה השרים לא מגיעים, שבה חברי הכנסת של הקואליציה – לא של האופוזיציה – לא מסוגלים בכלל לדבר עם השרים.

יריב לוין: הם אפילו לא מחזירים להם טלפונים.

יריב לוין: אין שום שיח אמיתי, אין שום יכולת לשאול באמת את האנשים שאלות, להביא בפניהם בעיות ולדאוג שהשרים יטפלו בדברים.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כל הדברים האלה הם בעיניי אסון נורא למוסד היקר הזה, שאני חושב שהוא חשוב לכולנו.

יריב לוין: הכנסת מכאן והלאה היא לא אותה כנסת שהייתה; היא כנסת חלשה, הייתי אומר, כמעט סמלית, ללא סמכויות אמיתיות.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו הנורבגים לא מגיעים.

יריב לוין: וכל מה שקרה, כל התקדימים האלה – –

מיקי לוי: חבר הכנסת לוין.

יריב לוין: – – אדוני היושב-ראש, הם מהיום סדרי עבודת הכנסת.

יריב לוין: כך זה יהיה גם להבא.

יריב לוין: אין שום כוח שיוכל לתקן את הדבר הזה – –

דוד אמסלם: הוא אמר – – –

אורלי לוי אבקסיס: תגיד לי, ממילא – – – הם לא מחליפים, אבל לפחות המחליפים יהיו פה.

יריב לוין: – – והנזק הוא נזק נורא.

יריב לוין: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: גם המחליפים לא מגיעים.

אורלי לוי אבקסיס: נראה לכם הגיוני?

אורלי לוי אבקסיס: אמרתם לנו שאתם מביאים 30 נורבגים כי הם צריכים לעבוד.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: אפילו – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: אבל גם המחליפים לא מגיעים לעבודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גלנט, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה, שביתה איטלקית?

אורלי לוי אבקסיס: איפה הקואליציה?

אורלי לוי אבקסיס: איפה הקואליציה?

אורלי לוי אבקסיס: אני הייתי פה גם בדיונים שיש בקואליציה וגם באופוזיציה – מי כמוך יודע – לפניך ואחריך.

אורלי לוי אבקסיס: תסתכל – נורבגים.

אורלי לוי אבקסיס: הבאתם אותם להיות מחליפים, גם מחליפים לא רוצים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: בואו, תביאו עובדים איטלקים ותחליפו את הנורבגים.

מיקי לוי: קריאה ראשונה.

מיקי לוי: בבקשה תפסיקי.

מיקי לוי: מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: בואו, זה לא בושה?

אורלי לוי אבקסיס: אתה יושב-ראש הכנסת, זה לא בושה?

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא בושה?

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת אותך.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא מתבייש בתור יושב-ראש הכנסת?

אורלי לוי אבקסיס: 30 נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: זה בושה.

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: תראי כמה פעמים, כמה בקשות.

דוד אמסלם: מה כמה בקשות?

אורלי לוי אבקסיס: היושב-ראש, צריך להתבייש, מה?

דוד אמסלם: היא אומרת, הבאתם 30 קרטונים והם הלכו לישון.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תודה.

מיקי לוי: הבנו.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דוד אמסלם: מה הבנו?

דוד אמסלם: מה הבנו?

דוד אמסלם: מה הבנו?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, קריאה ראשונה.

דוד אמסלם: אנחנו יושבים פה והם ישנים.

דוד אמסלם: נו, תגיד שנייה, שלישית.

דוד אמסלם: נו, תוציא אותנו.

מיקי לוי: מייד.

דוד אמסלם: נו, תוציא אותנו.

מיקי לוי: אם לא תפסיק, אני אעשה את זה.

דוד אמסלם: נו, תוציא אותנו.

מיקי לוי: אז בבקשה, תפסיק.

דוד אמסלם: כמו חבר שלך.

דוד אמסלם: תוציא אותנו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

דוד אמסלם: מאיים עלינו מהבוקר עד הערב.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו המחליפים – – –

דוד אמסלם: היחידים עוד – דרך אגב, אם אנחנו נצא, לא יהיה אף אחד.

אורלי לוי אבקסיס: תהיה לכם כנסת ריקה.

דוד אמסלם: מי ישמע, אתה ומי?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

מיקי לוי: בבקשה.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, אני שמעתי ברוב קשב את דבריו של חבר הכנסת יריב לוין, והוא למעשה תיאר פה מצב עצוב, אותו מצב שמראה כיצד הכנסת הזאת מתנהלת בעת הזאת.

יואב גלנט: ולצערנו, זה קובע תקדים.

יואב גלנט: אחד הדברים שתוארו הוא, כמובן, שהשרים לא נמצאים פה.

יואב גלנט: רוב-רובם של השרים אינם חברי כנסת.

יואב גלנט: כתוצאה מזה, למעשה נמצאים פה אנשים אחרים, שיש להם אצבעות להרים אבל אינם מעורים בדברים, ואני מספיק ותיק כבר בציבוריות הישראלית ובכנסת הישראלית בשביל לדעת מה קורה.

יואב גלנט: אבל אני רוצה לדבר על נושא אלטרנטיבי.

יואב גלנט: כלומר, נניח שהשרים לא נמצאים כאן.

יואב גלנט: אני שואל את עצמי מה השרים עושים בזמן שהם נמצאים במקומות אחרים.

יואב גלנט: ופה אני רוצה לקחת אתכם לתופעה שכאילו קיבלה התייחסות שמדובר פה על איזשהם דברים שהם בבחינת הומור קל, בדיחות וכן הלאה, והיא יחסי החוץ והביטחון של מדינת ישראל ואיך הם מתנהלים.

יואב גלנט: אני רוצה לדבר על הנושא הזה.

יואב גלנט: במה מתפאר ראש הממשלה, ראש ממשלת ישראל, כאשר הוא מדבר עם הממשלה כשהוא חוזר מפגישה עם נשיא רוסיה, פוטין?

יואב גלנט: מה הוא מספר?

יואב גלנט: שזאב אלקין, שהוא המתורגמן ואיש אמונו, נרדם בפגישה עם פוטין, ובזה הוא מתגאה.

יואב גלנט: עכשיו, אנחנו ראינו את נשיא ארצות הברית מוריד את ראשו, משתעמם, כשבנט מדבר איתו.

יואב גלנט: עכשיו, רבותיי, ככה מדברים עם נציגי המעצמות, עם נשיאי המעצמות הגדולות בעולם.

יואב גלנט: מה הם בדיוק חושבים עלינו, כשהגנון הזה מנהל אותנו?

יואב גלנט: בא שר הביטחון וקובע שהוא מוציא שישה ארגוני שיווק וסיוע של הפלסטינים מהחוק, וטוב הוא עושה.

יואב גלנט: למה?

יואב גלנט: כי הארגונים האלה למעשה הם ארגוני טרור במסווה של ארגונים אזרחיים.

יואב גלנט: אבל מה הוא שוכח?

יואב גלנט: הוא שוכח שיש לו גם ממשלה, שוכח שיש לו קבינט.

יואב גלנט: הוא לא מעדכן את ראש הממשלה.

יואב גלנט: קשה לי להאמין.

יואב גלנט: אני מניח שהשב"כ עדכן את ראש הממשלה, כמו שאני מכיר את הארגון הרציני הזה, אבל ראש הממשלה לא נותן לו גב.

יואב גלנט: הוא לא מעדכן את שר המשפטים, הוא לא מעדכן את שר החוץ, הוא לא מעדכן את חברי הממשלה.

יואב גלנט: כתוצאה מזה, מי שאנחנו מקיימים איתם את היחסים הכי אינטימיים, האמריקאים, לא יודעים מזה.

יואב גלנט: זאת אומרת שחוץ מראש הממשלה, כנראה, רוב השרים בממשלה – כולל שר האוצר, כולל שר החוץ, כולל השר לביטחון הפנים – שומעים על זה ביחד איתנו, חברי הכנסת, ביחד עם הציבור, וביחד עם האמריקאים.

יואב גלנט: ככה מדינת ישראל מתנהלת.

יואב גלנט: זאת אומרת, כשיושבים עם פוטין, ישנים; כשיושבים עם הנשיא, גורמים לו כמעט להירדם; כשהם עושים כבר משהו נכון, לא מעדכנים אף אחד.

יואב גלנט: ובסוף, לוקחים את שר החוץ, המומחה הביטחוני, עם רקע ביטחוני אדיר, מערוץ 12 בטלוויזיה – כשעוד קראו לו ערוץ 2 – והוא יושב עם היועץ לביטחון לאומי בארצות הברית.

דוד אמסלם: זה שהיה במחנה.

יואב גלנט: הוא מדבר עם סאליבן.

יואב גלנט: ככה יחסי החוץ של מדינת ישראל מתנהלים.

יואב גלנט: רבותיי, אני אומר לכם, אנחנו נמצאים על לוע של הר געש.

יואב גלנט: זה חוסר אחריות.

יואב גלנט: זה חוסר רצינות.

יואב גלנט: מה שאנחנו רואים פה בכנסת זה כלום לעומת המחירים שמדינת ישראל עלולה לשלם על הדברים החמורים האלה.

יואב גלנט: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ברקת – איננו; חברת הכנסת גמליאל – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת דיכטר, בבקשה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, שרים, חבריי חברי הכנסת, אי-אפשר להשתחרר ממה שראינו כאן בסוף השבוע מעל המרקע.

אבי דיכטר: אני אומר לכם, כשאתם מסתכלים על גן הילדים הזה שנקרא ממשלת ישראל, אני מודה שהדרך היחידה שלי לתאר את זה הייתה קצת במילים וחרוזים, אז תרשו לי לקרוא לכם את "מעשה בשקית".

קרן ברק: מה?

קרן ברק: מעשה במה?

אבי דיכטר: מעשה בשקית.

אורלי לוי אבקסיס: את לא זוכרת, בט"ו בשבט – – –

אבי דיכטר: סיפורנו לנו על שר, / יש לומר קצת מפוזר, / המגיע לפגישת פעימה / עם נשיא מעצמה.

אבי דיכטר: / ובידו שקית מהמכולת השכונתית.

אבי דיכטר: // סקרנות הנשיא, אדוני היושב-ראש, // סקרנות הנשיא מגיעה לשיא: // מה יש בה בשקית?

אבי דיכטר: / אולי מתנה עם פתקית.

אבי דיכטר: / ואז, ממש כדרך אגב, / השר הפנה לנשיא את הגב / ולפתע צנחו עפעפיו.

אבי דיכטר: // מרפק ראש הממשלה בין הצלעות / שם קץ לכל התלאות.

אבי דיכטר: // תקשורת ישראלית שאיחרה להגיע / התעלמה מהפדיחות בליטוף מרגיע.

אבי דיכטר: / לא חשוב אם בשקית / היו מפות או מפית.

אבי דיכטר: / הטיסה לסוצ'י, כמו הטיסה לארצות הברית, / הייתה ריקה מתוכן, חסרת כל תכלית, / פרט לניילון זה של השקית.

דוד אמסלם: גדול, גדול.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, אני יודע שקרוב לחצות, קרוב לחצות – ותודה לרז שעזר לי, כמובן – קרוב לחצות ואי-אפשר להשתחרר מהתחושה הזו ומהשאלה הזו, שבסוגיות הגדולות, הכבדות, משהו רע קורה לנו.

אבי דיכטר: תראה, הנורבגים – יש להם קרן עושר של 1.3 טריליון דולר, קרן העושר הכי גדולה בעולם.

אבי דיכטר: 1.3 טריליון דולר.

אבי דיכטר: האמירויות – יש להם קרן עושר של 1 טריליון דולר.

אבי דיכטר: האמן לי, פעם ביקשתי ממישהו לכתוב על הלוח טריליון, והתחיל ויכוח בין הנוכחים כמה אפסים צריכים להיות.

אבי דיכטר: אחרי דקה של ויכוח הוא נשבר וכתב: ט', ר' וכו'.

אבי דיכטר: ואצלנו, אנחנו מדשדשים.

אבי דיכטר: למה מדשדשים?

אבי דיכטר: הרי התחזית של נגיד בנק ישראל לפני שבע שנים אמרה שיהיו 14.2 מיליארד שקל איפשהו ב-2022.

אבי דיכטר: איפה הנגיד ואיפה 14.2?

אבי דיכטר: יש, כמו שנאמר כאן, 400 ומשהו, והיום, לדעתי, זה כבר קרוב ל-900 מיליון שקל.

אבי דיכטר: הגשנו – עבדך הנאמן, כיושב-ראש הוועדה שמפקחת על קרן העושר – הגשנו הצעת חוק כדי שאפשר יהיה להתחיל את הקרן הזאת לאלתר, כבר עכשיו, לא לחכות למיליארד, שיהיה מישהו שיפקח גם על האוצר וגם על הגופים האחרים.

אבי דיכטר: וקרן העושר – במשך שנתיים שופט בדימוס מהעליון ניסה לבנות את קרן העושר, את החברים בה.

אבי דיכטר: שנתיים – נשבר.

אבי דיכטר: שרת המשפטים שקד ניסתה לשכנע אותו וכו', ובסוף הוא זרק את המפתחות.

אבי דיכטר: לשמחתי, הגיע שופט חרוץ עכשיו, ואני שומע שאו-טו-טו מוקמת הקרן; בלי כסף, אבל אני מקווה שתוקם הקרן.

אבי דיכטר: אני חושב שמהנורבגים כדאי ללמוד לא רק את החוק הנורבגי שמחליף שרים, כדאי גם ללמוד על קרן העושר שמכניסה כסף.

אבי דיכטר: וכפי שנאמר כאן, לא נורבגי ולא בטיח.

אבי דיכטר: אין פה נורבגי אחד לרפואה.

אבי דיכטר: אני חושב שבסוגיה הזאת כדאי מאוד שהקרן הזאת תקום במהרה, והיא תפקח גם על האוצר וגם על המשרדים והגופים הרלוונטיים, מפני שמחירי הגז והנפט נוסקים, הביקוש מאמיר בסדרי גודל חסרי תקדים, ורק אצלנו קופת המדינה איכשהו תקועה.

אבי דיכטר: אז שנסו מותניים, טפלו בזה.

אבי דיכטר: אלה הבעיות הארציות.

אבי דיכטר: בבעיות האחרות כנראה אתם סגורים בשקית ניילון.

אבי דיכטר: תודה רבה.

דוד ביטן: חברת הכנסת גלית דיסטל – אינה נוכחת; חבר הכנסת חיים כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי כהן – איננו נוכח; חבר הכנסת צחי הנגבי – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר אקוניס – אינו נוכח; חבר הכנסת יובל שטייניץ – אינו נוכח.

דוד ביטן: חבר הכנסת דוד אמסלם.

קרן ברק: דוד, גם אתה צריך לדבר.

דוד ביטן: אני לא יודע איך אני אדבר.

דוד אמסלם: דבר מהמקום.

דוד ביטן: מה הנוהל?

דוד ביטן: מה הנוהל?

דוד אמסלם: איך הוא אמר?

דוד אמסלם: תאשר לעצמך לדבר מהמקום.

דוד ביטן: לא משנה.

דוד ביטן: מקסימום אני לא אדבר.

קרן ברק: דוד, תקרא למיקי חזרה.

דוד אמסלם: אתה תאשר לעצמך ודבר מהמקום.

קרן ברק: דוד, תקרא למיקי.

קרן ברק: עם כל הכבוד, הוא היה חמש דקות והלך?

קרן ברק: התעייף?

דוד ביטן: בסדר.

דוד ביטן: לא יקרה כלום, אז אני לא אדבר, נו, מה?

דוד אמסלם: תדבר מהמקום, מה הבעיה?

דוד ביטן: הכול בסדר.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לאחר ששמענו גם את חבר הכנסת יריב לוין, אני מרגיש שמר מיקי לוי לא מבין את עומק המשבר.

דוד אמסלם: איך הוא אומר לנו?

דוד אמסלם: הרבה איומים איימתם עלינו.

דוד אמסלם: רבותיי, הכול כתוב בפרוטוקול.

דוד אמסלם: זה מה שנעשה.

דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים אליך, מיקי לוי, וגם לא לקושניר, לא לחבורה.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים כדי שנוציא את הפרוטוקול ונקריא לכם מה אמרנו.

דוד אמסלם: לא מאיימים.

דוד אמסלם: אנחנו מתכוונים לעשות, לא לאיים, ואתם תראו, בעזרת השם, שהגלגל מתגלגל.

דוד אמסלם: זה מה שאתם לא מבינים.

דוד אמסלם: אתם זחוחים.

דוד אמסלם: אתם מתנשאים.

דוד אמסלם: אתם חושבים שכבשתם את האוורסט.

דוד אמסלם: לא לעולם חוסן.

דוד אמסלם: אתם גם יודעים שאתם פירורים, ששום דבר לא קשור לשני.

דוד אמסלם: אתם גם יודעים שמה שמחזיק אתכם כרגע זה רק הפחד שלכם מהבחירות.

דוד אמסלם: אתם יודעים שהכול בלוף וישראבלוף, כל הממשלה הזאת.

דוד אמסלם: אתם גם יודעים שלא תהיו הרבה זמן.

דוד אמסלם: מרגע שנצא לבחירות, אתם עפים לכל קצוות המדינה.

קרן ברק: תבל.

דוד אמסלם: אתה מבין שאין לכם קשר.

דוד אמסלם: יואל, אין לך שום קשר, לך ולבנט, ובוודאי להורוביץ.

דוד אמסלם: איזה קשר יש לו בכלל עם כהנא?

דוד אמסלם: אתם אסופה של אנשים שרק דבר אחד חיבר ביניהם – השנאה לראש הממשלה נתניהו.

דוד אמסלם: לכן אין לכם עתיד, בגלל שאין לכם עבר.

דוד אמסלם: ניצלתם עכשיו קונסטלציה רגעית, שקרית, והשתלטתם על האוטובוס, ואתם מבינים שטנק הדלק עוד מעט נגמר ואתם יורדים.

דוד אמסלם: אבל מה שאתם קובעים פה בנורמות – זה יישאר לעשרות שנים.

דוד אמסלם: זה מה שמר מיקי לוי לא מבין.

דוד אמסלם: הוא חושב שהוא מהאו"ם.

דוד אמסלם: הוא חושב, מה שנקרא, שהוא חניך תורן של לפיד.

דוד אמסלם: איך הוא בא ולחש לו כאן, לפני כמה זמן – התביישתי.

דוד אמסלם: שמעתי את זה ברשתות.

דוד אמסלם: הוא נותן לו הנחיה, מסתכל עליו.

דוד אמסלם: הבן אדם עולה לכאן, עלק שר החוץ של מדינת ישראל, ואומר שיושבים כאן ח"כים צאצאי יגאל עמיר.

דוד אמסלם: אני, אם הייתי יושב-ראש הכנסת ונתניהו היה אומר את זה, הייתי עוצר אותו במקום ואומר לו, גם אם הוא היה ראש ממשלה: אדוני, אני מבקש ממך לצאת החוצה.

דוד אמסלם: יש דברים שלא אומרים.

דוד אמסלם: אבל העבד נרצע הזה, מה אכפת לו? הוא מפחד.

דוד אמסלם: הרי אין לו standing; אין להם מעמד, לא להם.

דוד אמסלם: הם הביאו נורבגים לאלה שאין להם מעמד.

דוד אמסלם: תראו את האבסורד שקרה לנו.

דוד אמסלם: הכנסת היא סוג של קרקס.

דוד אמסלם: אני בא היום לוועדה, וקם לי איזה בן אדם שהוא יושב-ראש הוועדה, נמצא בכנסת שנה וחצי, הוא לא יודע איך מתנהלת ועדה אמיתית, והוא מחליט שאיך שאנחנו פותחים את הפה, הוא מוציא אותנו החוצה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: ככה אלקין אמר להם.

דוד אמסלם: יריב לוין, חבר הכנסת לוין, מר אלקין, כשהם התחילו – הם הרי עוד לא ידעו, הם חדשים, לא ידעו מה עושים – אמר להם: תקשיבו, תעיפו אותם ככה, כמו זבובים, וזה מה שהם עושים – שוברים, רומסים את כבודה של הכנסת.

דוד אמסלם: והם לא מבינים.

דוד אמסלם: אנחנו לא מאיימים, מר קושניר, אנחנו עושים.

דוד אמסלם: אנחנו רק מודיעים לך מה נעשה.

דוד אמסלם: וכנ"ל מיקי לוי.

דוד אמסלם: וכשנעשה, אל תשאלו למה.

דוד אמסלם: הרי יש לכם מה שנקרא שכחה.

דוד אמסלם: מר לוי, אתה יודע איך התנהגנו איתך בשבע שנים.

דוד אמסלם: אתה צעקת פה כמו איזה תרנגולת, כמו תרנגול הודו שחוט.

דוד אמסלם: פעם אפילו פחדתי, שלא תיפול מהמרפסת.

דוד אמסלם: אין קללה כמעט שלא קיללת.

דוד אמסלם: כמעט תקפת אותנו פיזית.

דוד אמסלם: מרגע ששמו אותך יושב-ראש, קנית זוג משקפיים והחלטת שאתה עכשיו ממלכתי.

דוד אמסלם: מוציא רק את הצד הזה.

דוד אמסלם: כנראה העין השמאלית שלך לא רואה שמאלה.

דוד אמסלם: אף אחד מהקואליציה לא ראיתי אי-פעם שהוצאת.

דוד אמסלם: כששר התקשורת מפריע פה לראש הממשלה נתניהו לדבר, אתה לא מוציא הגה.

דוד אמסלם: אבל אני, כשאני מפריע לבנט – שנייה ואני בחוץ.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: ככה אומר לך לפיד.

דוד אמסלם: הוא עושה לך כמו במכבי תל אביב, תרגיל מס' 3: אחת, שתיים, שלוש – אמסלם החוצה, ומייד קטי שטרית החוצה וכן הלאה וכן הלאה, עוברים אחד-אחד.

דוד אמסלם: דרך אגב, מה שמר קושניר מוציא בישיבה אחת, אנחנו לא הוצאנו בקדנציה, בגלל שאין לכם כבוד.

דוד אמסלם: אדוני השר, אין לכם כבוד לכלום, לא לכנסת.

דוד אמסלם: אתם רק מזיזים את הראש ככה, בגלל שאין לכם מעמד.

דוד אמסלם: וכמו שאמר יריב: אני, בחוק ההסדרים, הורדתי כמה חוקים שלא הסכמתי להעלות.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם הסיפור של ההיוועדות החזותית – אני לא הסכמתי להעלות את זה בוועדת הפנים בגלל חשבתי שזה חוק לא חוקתי.

דוד אמסלם: לא הגיוני שעוצרים מישהו ומנהלים איתו משפט או דיון על מעצר בווידיאו קונפרנס.

דוד אמסלם: אבל ככה זה השמאל.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הם גם – – –

דוד אמסלם: השמאל במדינת ישראל דורס כל דבר.

דוד אמסלם: אין להם לא נאמנות, לא זכויות אדם – כלום; רק השלטון והכוח והמכוניות והג'ובים.

דוד אמסלם: איך אומר לפיד?

דוד אמסלם: הג'ו-בים.

דוד אמסלם: הוא גם מתכופף, אתה יודע – הג'ו-בים.

דוד אמסלם: אני עוד לא הספקתי – דרך אגב, בשלושה חודשים הם מינו מה שאנחנו לא מינינו ב-12 שנים.

דוד אמסלם: הם הציעו את פלמור.

דוד אמסלם: שמע – – –

דוד ביטן: דודי, נגמר הזמן.

קרן ברק: תדבר על פלמור, זה חשוב.

דוד אמסלם: שנייה, תן לי עוד שתי דקות.

דוד אמסלם: פלמור היום – תיראו בדה-מרקר.

דוד אמסלם: אני רציתי למנות דירקטורים, את ד"ר מוטי זקן, זכרו לברכה.

דוד אמסלם: הם לא אפשרו לי למנות לדירקטור בנמל אשדוד.

קרן ברק: דודי, אם דה-מרקר הגיע לפרגן לך – – –

דוד אמסלם: כן, פלמור.

דוד אמסלם: ועוד אני שומע שהשרה קארין אלהרר מאיימת על העובדים ברשות החברות.

דוד אמסלם: אם אני הייתי מעז לדבר עם אחד מהם, מחר כל העיתונים – דרוקר עושה עליי תחקיר.

דוד אמסלם: חס ושלום, חבר'ה של לפיד?

דוד אמסלם: חבר'ה, הכול מותר.

דוד אמסלם: מר מנדלבלוף לא רואה כלום, רק יודע לכתוב לי חוות דעת.

דוד אמסלם: לי.

דוד אמסלם: הוא גבר נגדנו.

דוד אמסלם: היום הוא כבר שם, הוא נמצא תלוי איתם על העץ.

דוד אמסלם: הוא יודע שאנחנו חוזרים – רבע שעה הוא לא נמצא בתפקיד, ושישכח מכל תפקיד במדינת ישראל.

דוד אמסלם: דואג לעצמו.

דוד אמסלם: הרי אין להם את האמת.

דוד אמסלם: אין להם כלום.

דוד אמסלם: פלמור – עכשיו הם מביאים אותה כיושבת-ראש חברת חשמל, החברה הכי גדולה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: דרך אגב, היא אמורה לגייס כמעט 50 מיליארד שקל.

דוד ביטן: דודי.

דוד אמסלם: יש לה איזה ניסיון עסקי?

דוד אמסלם: עוד הייתה מנכ"לית משרד המשפטים, כשיש שם יועץ משפטי ופרקליט מדינה שמנהלים את הפרקליטים – –

דוד ביטן: דודי, דודי.

דוד אמסלם: – – אז היא דואגת לאדמיניסטרציה.

דוד ביטן: אמסלם.

דוד אמסלם: עשו אותה גאון הדור.

דוד ביטן: אמסלם, מספיק.

דוד ביטן: אתה שמונה דקות, תשע דקות.

דוד ביטן: תסיים.

דוד אמסלם: עוד שני משפטים.

דוד אמסלם: עכשיו, הם חושבים שאנחנו מפגרים, לא מבינים.

דוד אמסלם: זאת הבעיה שלהם.

דוד אמסלם: מר מנדלבלוף, אנחנו מבינים את כל הבלופים שלך.

דוד אמסלם: אנחנו לא מפגרים כמו שאתה חושב.

דוד אמסלם: גם בזה נבוא איתכם חשבון – נתחיל מלמעלה, בית המשפט העליון, ונרד.

דוד אמסלם: אתם לא מתביישים?

דוד אמסלם: גם השופטים בבית המשפט העליון – אתם דחיתם את העתירה של ביטן?

דוד אמסלם: הרי לא צריך להיות שופט, צריך להיות רק בן אדם הגון.

דוד אמסלם: זאת לא שאלה שיפוטית.

דוד אמסלם: הכנסת מתחלקת על בסיס מה שהציבור בחוץ קבע.

דוד אמסלם: הציבור בחוץ קבע שאנחנו מקבלים 25% מהקולות – ככה זה אמור להשתקף בכנסת.

דוד אמסלם: זאת לא ממשלה.

דוד אמסלם: אבל איך אתם, אותם שופטים, לא מתביישים?

דוד אמסלם: מה חשבתם, שאנחנו חבורת עילגים, טיפשים, אידיוטים, לא מבינים את העניין?

דוד ביטן: אמסלם, אמסלם, מספיק.

דוד ביטן: זהו.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד ביטן: אותך אי-אפשר להוריד בכוח, אתה גדול, אבל שמע.

דוד ביטן: חבר הכנסת יברקן – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר כץ – אינו נוכח; חברת הכנסת חוה אתי עטייה – אינה נוכחת.

דוד ביטן: חבר הכנסת יואב קיש – נוכח.

קרן ברק: אנחנו מיטיבי הלכת.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שמעתי פה בקשב רב את דברי חברי חבר הכנסת יריב לוין על השינויים בהתנהלות הכנסת הזאת לעומת הכנסת הקודמת.

יואב קיש: ברשותכם, אני רוצה לתת עוד שתי דוגמאות, אחת מעכשיו.

יואב קיש: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, שאני מעריך אותה, ויחסית לנורבגים – אני חושב שגם היא נורבגית; לא, היא בזכות עצמה, יש לה יותר ותק.

יואב קיש: אני לא מצליח להבין איך היא מפירה ברגל גסה את הנחיות הייעוץ המשפטי של הכנסת.

יואב קיש: ישבה בחדרו של יושב-ראש הכנסת – ואת זה אומרת לי היועצת המשפטית של הכנסת, גב' שגית אפיק – ונאמר לה בצורה מפורשת, שכולל בתקופת תקציב, ישיבות ועדות לא נפתחות לפני שמונה שעות הפסקה מסיום מליאה.

יואב קיש: המליאה מתוכננת להיפסק היום ב-01:30, להבנתי.

דוד ביטן: נכון, שאלתי את היושב-ראש.

יואב קיש: זאת אומרת שישיבת ועדה לא יכולה להתחיל לפני 09:30.

יואב קיש: כך הייתה התנהלות הבית הזה מאז ומתמיד בכל מה שקשור לתקציב.

יואב קיש: מחליטה חברת הכנסת מלינובסקי, בגלל שהיא מפחדת מתרגיל קואליציוני – הינה, שלום, חברת הכנסת מלינובסקי, אני מדבר אלייך.

יואב קיש: אומרת היועצת המשפטית שהובהר לך מעל כל צל של ספק שאסור לך לפתוח ב-08:00 את הישיבה.

יואב קיש: הינה, עכשיו היא לא מסוגלת לשמוע את האמת.

יואב קיש: מספיק לבזות את הכנסת הזאת.

יואב קיש: רמסתם אותה.

יואב קיש: רמסתם את האופוזיציה.

יואב קיש: אין לכם יותר נהלים.

יואב קיש: אתם עושים מה שאתם רוצים.

יואב קיש: אתם צריכים להבין, זה יתהפך עליכם.

יואב קיש: דיבר פה יריב לוין, ואני אומר לכם, לי כואב הלב.

יואב קיש: כל מי שאוהב את כנסת ישראל – מה שהקואליציה הזאת בכנסת העשרים-וארבע עשתה לכנסת ישראל זה דבר שלא ייסלח.

יואב קיש: סליחה, היושב-ראש, אני רואה שאתה עסוק.

דוד ביטן: אני שואל מתי אני יכול לדבר, כי אני בתור.

יואב קיש: אז אני מוכן לעשות הפסקה ותברר את העניין.

דוד ביטן: לא, לא, בסדר, אני אתן לך עוד דקה, תירגע.

יואב קיש: אני לא דואג, אני פשוט רוצה שתברר את העניין הזה.

דוד ביטן: טוב.

יואב קיש: אני חוזר על דבריי, כי חשוב לי שתבין, היושב-ראש:

יואב קיש: חברת הכנסת מלינובסקי לא יכולה לפי הייעוץ המשפטי לפתוח ישיבת ועדה מחר לפני 09:30.

יואב קיש: היא לא עושה טובה לאף אחד.

יואב קיש: הדבר היחידי שהיא עושה זה לסרס את הייעוץ המשפטי של הכנסת, זה לבעוט בו ברגל גסה – כמו שהם עושים בוועדות, כמו שהם עשו מאז ומתמיד בכנסת הזאת.

יואב קיש: והכנסת העשרים-וארבע תיזכר לדיראון עולם – היא תיזכר לדיראון עולם כי זאת הכנסת שריסקה את הדמוקרטיה הישראלית.

יואב קיש: היא לקחה את המוסד הכל-כך חשוב הזה וגרמה לו להיות נחות, חלש וכמעט לא רלוונטי.

יואב קיש: יש לנו בג"ץ שלקח לעצמו סמכויות שאין לו; יש לנו ממשלה שבזכות הקואליציה הזאת לקחה לעצמה סמכויות נוספות.

יואב קיש: מעכשיו, לצערי, כנסת ישראל מרוקנת מתוכן.

יואב קיש: אני מאוד מקווה שחברת הכנסת יוליה מלינובסקי מבינה שהיא לא יכולה לפעול בניגוד לייעוץ המשפטי של הכנסת.

יואב קיש: היא הבינה?

יואב קיש: 10:00?

יואב קיש: אה, הינה, היא הבינה, אתה רואה?

דוד אמסלם: ליברמן אומר: שטויות, אז מה?

דוד אמסלם: מי זה היועץ המשפטי?

יואב קיש: נכון.

דוד אמסלם: אז נשנה את החוק.

יואב קיש: מלכיאלי, היא לא עושה לך טובה, ולא חייבים לה שום דבר.

יואב קיש: היא עבדה בניגוד להנחיות שנאמרו לה במפורש.

יואב קיש: היא חשבה שהיא יכולה לרמוס את הכנסת ואת הייעוץ המשפטי.

יואב קיש: אני שמח שהיא איכשהו התעשתה.

יואב קיש: אני רוצה לדבר על נושא שני.

אורלי לוי אבקסיס: היא לא יכולה לעשות ב-09:30.

יואב קיש: לא, זה יהיה ב-10:00.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס לנושא שני.

קרן ברק: כל הכבוד.

קרן ברק: רגע, זה יהיה ב-10:00 סופית?

יואב קיש: 10:00, 10:00.

יואב קיש: אני יודע?

יואב קיש: אולי ב-06:00.

יואב קיש: אני לא יודע.

יואב קיש: כרגע 10:00.

קרן ברק: כרגע היא הודיעה 10:00 – – –

יואב קיש: כרגע הודיעה 10:00, כך אומר מלכיאלי.

יואב קיש: אני רוצה לדבר על נושא נוסף.

יואב קיש: חברים, לכולנו בצד הזה של המליאה חשוב מאוד נושא ההתיישבות הצעירה.

מיכאל מלכיאלי: גם לבנט זה חשוב.

יואב קיש: כן.

מיכל מרים וולדיגר: זה הדבר הראשון שהוא עושה.

יואב קיש: אני רוצה לומר – אני מקריא לכם ציטוט, נראה אם אתם יודעים של מי הציטוט.

יואב קיש: חידון.

יואב קיש: חבר הכנסת אמסלם, בוא נראה אם אתה יודע: הודעתי כרגע בישיבת הממשלה שאני לא מוכן לקבל מדיניות של אפליה.

יואב קיש: כל עוד כחול לבן מעכבים מסיבות פוליטיות את ההחלטה של הסדרת התיישבות צעירה ביהודה ושומרון, אתנגד להצעת החלטה של עמיר פרץ על הסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב.

יואב קיש: לא תהיה איפה ואיפה.

יואב קיש: גם ליהודים מגיעות זכויות במדינת היהודים.

יואב קיש: מי אמר ומתי?

אורלי לוי אבקסיס: אילת שקד.

יואב קיש: לא.

דוד אמסלם: בנט הנוכל.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אמר את זה השר אלקין, שהיה שר גם בממשלה הקודמת.

אוריאל בוסו: לא יכול להיות.

דוד אמסלם: לא יכול להיות.

דוד אמסלם: אלקין שלנו?

דוד אמסלם: לא יכול להיות.

יואב קיש: הוא אמר את זה – – –

דוד אמסלם: אלקין?

אורלי לוי אבקסיס: אלקין?

דוד אמסלם: זה עם השקית?

יואב קיש: הוא אמר שהוא לא מוכן לאיפה ואיפה והוא לא יקבל; גם ליהודים מגיעות זכויות במדינת היהודים.

יואב קיש: מה קורה פה עכשיו?

יואב קיש: אחרי שאת זה הוא אמר, נשאל יושב-ראש המפלגה שלו תקווה חלשה, חבר כנסת גדעון סער, האם עמדתו של אלקין שהייתה בממשלת הליכוד תהיה כמו עמדתו לקראת ההצבעה על הנושא של הסדרת היישובים הבדואיים בנגב.

יואב קיש: התשובה של יושב-ראש תקווה חדשה – – –

מאיר פרוש: חלשה.

יואב קיש: חלשה, נכון.

יואב קיש: גדעון סער השיב כי תקווה חדשה תתמוך – תקווה חלשה, לצערי – תתמוך בלי שום תנאי בהצעה להסדרת התיישבות הבדואים.

יואב קיש: נא להתקדם.

יואב קיש: ככה הם מתקדמים בקואליציה – הם מתקדמים קדימה עם הבדואים, ואת ההתיישבות הצעירה הם לוקחים אחורה.

יואב קיש: מילים חזקות שמענו מהשר אלקין כשהוא היה שר בממשלת הליכוד.

יואב קיש: הוא עצר תהליכים, הוא השפיע, כי היה לו דין וחשבון לבוחרים.

יואב קיש: היה לו דין וחשבון – שלום ליושב-ראש הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: שלום וברכה.

מיקי לוי: אתה רוצה לדבר?

דוד ביטן: אמרתי שאני אדבר בסוף.

מיקי לוי: מתי שאתה רוצה.

דוד ביטן: לא, היא אומרת שלפי התקנון אני חייב עכשיו.

מיקי לוי: מתי שאתה רוצה.

יואב קיש: יושב-ראש הכנסת, אני שמח שאתה פה, כי אני העליתי נושא, ברשותך: דיברתי עם היועצת המשפטית – הינה, אתם מחליפים, אז אני אחכה שתתיישב במקומך.

מיקי לוי: אמרו לי שאתה רוצה לדבר – באתי להחליף אותך ברצון.

יואב קיש: אני אסיים את דבריי, כי באמת כבר הזמן עבר, אבל חשוב לי כן להתייחס לנושא כשאתה פה.

יואב קיש: חברים, תנו לי רגע לסיים.

יואב קיש: אמרתי: תקווה חדשה לא עומדת על עקרונות הימין ונכנעת שוב לשמאל בממשלה הזו.

יואב קיש: ראינו את זה באישור שלהם להתקדם עם הסדרת התיישבות הבדואים ולעצור את ההסדרה של ההתיישבות הצעירה ביהודה ושומרון.

יואב קיש: היושב-ראש, אני פשוט רציתי לשתף אותך במה שאמרתי קודם – שהמליאה, לפי הערכתי, ולפי מה שסוכם, תסתיים היום בשעה 01:30.

מיקי לוי: לא סוכם.

יואב קיש: לא סוכם?

מיקי לוי: לא סוכם.

מיקי לוי: החלטה שלי.

יואב קיש: אוקיי, אבל הבנו שהייתה החלטה.

יואב קיש: בסדר, החלטתך, לא הגדרתי איזה סיכום.

יואב קיש: לנו הודיעו – – –

מיקי לוי: בעיקרון, אנשים רוצים להישאר עד הבוקר.

מיקי לוי: אני לא מסכים.

דוד אמסלם: דרך אגב, מתי הישיבה מחר?

יואב קיש: אני לא יודע אם סוכם.

יואב קיש: אמרנו לנו שהמליאה תסתיים ב-01:30.

יואב קיש: אני לא יודע למה נקבעה ישיבה של חברת הכנסת יולי מלינובסקי ל-10:00.

דוד אמסלם: אבל מתי הישיבה מחר?

יואב קיש: היא החליטה לפני כשעה או שעתיים, אני לא יודע בדיוק, שהיא מקדימה לשעה 08:00.

יואב קיש: אמרנו לה שהייעוץ המשפטי לכנסת מדבר במפורש שמסיום מליאה – שמונה שעות לפחות.

יואב קיש: כך נאמר לך על ידי היועצת המשפטית של הכנסת בחדרך שלך, והיא אמרה: לא מעניין אותי.

יואב קיש: אני שמח שכנראה מישהו הסביר לה שהיא לא יכולה לעשות מה שהיא רוצה בבית הזה, והישיבה חזרה ל-10:00.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: מתי הישיבה מחר?

דוד אמסלם: אנחנו לא יודעים אם היא תתקיים מחר.

יואב קיש: אני חושב שזה עכשיו עומד על 10:00.

יואב קיש: כרגע זה 10:00.

דוד אמסלם: 10:00?

דוד אמסלם: מה אתה מרים ידיים כאילו שאתה מהאו"ם?

דוד אמסלם: אתה לא יודע?

מיקי לוי: לא ראיתי בזה בעיה.

מיקי לוי: אני, כחבר אופוזיציה בוועדת כספים, כשהיה עובר תקציב או כשהיה מביא תקציבים, הסתפקנו גם בשבע שעות, כשהיה משהו רציני, וגם הצבעתי עם הקואליציה.

מיקי לוי: מה דעתך?

מיקי לוי: 65% מההצבעות שלי היו עם הקואליציה.

דוד אמסלם: מתי עשינו ישיבה פחות?

יואב קיש: סליחה.

יואב קיש: אתה יודע מה, חבר הכנסת מיקי לוי?

יואב קיש: אם היינו מקבלים ייצוג הולם בוועדות, יכול להיות שהכול היה נראה אחרת.

מיקי לוי: הוויכוח נשאר.

מיקי לוי: אני לא רוצה להתווכח.

יואב קיש: אבל אתה שואל אותי.

יואב קיש: שאלת למה?

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: משפט.

יואב קיש: שני דברים: קודם כול לגבי מה שאמרת – הנושא המרכזי הוא שדרכתם עלינו בייצוג בוועדות, ולכן כל האירוע הזה מתנהל ככה.

יואב קיש: זה, שתבין, הדבר הכי חשוב שצריך להתייחס אליו.

דוד אמסלם: מה לגבי הישיבה מחר?

יואב קיש: לגבי הישיבה, אני אומר לך, עמדת הייעוץ המשפטי לכנסת היא שגם בימי תקציב, תמיד הוקפד על שמונה שעות.

יואב קיש: כך נאמר בצורה מפורשת על ידי היועצת המשפטית – יש לי פה את ההודעות שלה: שמונה שעות מסגירת המליאה לפני פתיחת ישיבת ועדה.

יואב קיש: תודה רבה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: אני מבקשת הודעה אישית, כי השם שלי נזכר פה יותר מפעם אחת.

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: בסוף הדוברים.

מיקי לוי: אני אתן לך אחרי ההצבעה.

קריאות: – – –

יוליה מלינובסקי: חצוף שכזה – – – ב-08:00, אתה עשית את זה – – – מחבר הכנסת קיש – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת מלינובסקי.

מיקי לוי: חברת הכנסת מלינובסקי.

יוליה מלינובסקי: חצופים שכאלה.

יוליה מלינובסקי: ממתי הייעוץ המשפטי מעניין אתכם?

יוליה מלינובסקי: ממתי זה מעניין אתכם?

מיקי לוי: חברת הכנסת מלינובסקי, תשבי, בבקשה.

מיקי לוי: קריאה ראשונה.

יוליה מלינובסקי: – – –

מיקי לוי: קריאה שנייה.

מיקי לוי: חברת הכנסת מלינובסקי, מספיק.

יואב קיש: הייעוץ המשפטי של הכנסת משפיע גם עלייך.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, די.

יוליה מלינובסקי: – – –

יואב קיש: הייעוץ המשפטי של הכנסת מחייב גם אותך.

יואב קיש: זה לא ייאמן.

מיקי לוי: חברת הכנסת מלינובסקי, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, תקשיב, קודם – – – אנאלפבית, עכשיו הוא גם נרקומן?

אורלי לוי אבקסיס: לאן נגיע?

אורלי לוי אבקסיס: לאן?

יואב קיש: הייעוץ המשפטי של הכנסת – – –

דוד אמסלם: הם גם מקללים ברוסית, ואני לא יודע מילה ברוסית.

אורלי לוי אבקסיס: כל הסטריאוטיפ שיש להם על אנשים כמוני וכמוך.

דוד ביטן: אם הוא ייתן לי עוד דקה-שתיים, אני אספר לכם – – –

אורלי לוי אבקסיס: יושבת-ראש ועדה קוראת לחברי כנסת נרקומנים ואתה יושב בשקט.

קרן ברק: כי זה נחמד לו.

קרן ברק: הוא מסכים איתה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת ביטן.

דוד אמסלם: אבל בסוף, מתי הישיבה?

דוד אמסלם: מתי הישיבה?

דוד ביטן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לדבר באמת על הבג"ץ, על פסק הדין של בג"ץ שהיה לנו.

יוליה מלינובסקי: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת מלינובסקי, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, בבקשה החוצה.

יואב קיש: – – – את לא יכולה לעשות פה מה שאת רוצה.

יואב קיש: הכנסת זה לא של אבא שלך.

יואב קיש: הכנסת זה לא של אבא שלה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, שב, בבקשה.

מיקי לוי: הוצאתי אותה.

מיקי לוי: הוצאתי אותה.

מיקי לוי: די.

קרן ברק: נכנסת – יוצאת, נכנסת – יוצאת.

קרן ברק: כל שנייה – – –

דוד ביטן: חבר'ה, תנו לי לדבר.

דוד אמסלם: – – – אני מניח שהיית מוציא אותי תוך 30 שניות – – –

דוד ביטן: דודי, תן לי לדבר, כיוון שהבאתי במיוחד את היושב-ראש שיחליף אותי כדי לדבר.

דוד ביטן: תנו לי לדבר.

קרן ברק: דרך אגב, הוא כבר הפסיק לך את הזמן.

דוד ביטן: לא משנה, הוא ייתן לי, הוא ייתן לי.

דוד ביטן: הינה, רק עכשיו התחלתי.

דוד ביטן: אני, בניגוד לעמדה של יושב-ראש הסיעה, אני כן רציתי לגשת לבג"ץ, כיוון שלא ראיתי אפשרות לקבל סעד – הקואליציה דרסה אותנו באופן מוחלט.

קרן ברק: – – –

דוד ביטן: הייעוץ המשפטי של הכנסת לא הצליח להשתלט על העניין הזה, בניגוד לעבר.

דוד ביטן: גם היושב-ראש, האמת, ניסה לעזור, וידיו היו קשורות לאחור, בגלל הקואליציה שלו.

דוד ביטן: בסופו של דבר, לדעתי לא הייתה ברירה אלא לגשת לבג"ץ.

דוד ביטן: עכשיו, אני אמרתי לעצמי: ייתנו פסק דין – מצוין; לטובתנו – מצוין; לא ייתנו – אתה יודע מה, אז אנחנו, יהיה לנו פסק דין, יהיה לנו פסק דין עקרוני לדברים כשאנחנו נהיה ונעשה אחר כך.

דוד ביטן: אבל תבינו דבר אחד: אני חשבתי שבג"ץ יקבל את ההחלטה מהר מאוד, לכל היותר שבוע.

דוד ביטן: מדוע?

דוד ביטן: בגלל שזה היה דחוף, היו דיוני תקציב שצריכים לבוא.

דוד ביטן: ידענו במועד הבג"ץ שהאופוזיציה לא שם, לא מגיעה לדיונים.

דוד ביטן: ההחלטה של האופוזיציה הייתה שהיא לא תיתן את השמות של החברים בכל מקום ומקום בגלל הבעיה, ולכן, היה חשוב שבג"ץ ייתן החלטה מהירה ולא ימשוך אותה לאורך זמן.

דוד ביטן: מה עשה בג"ץ, בעצם?

דוד ביטן: בג"ץ אפשר לקואליציה לעשות תיקונים.

דוד ביטן: אם הוא היה מקבל החלטה בתוך כמה ימים, אז ברור שהוא היה חייב לקבל החלטה לטובתנו, כיוון שלא היו חברים בוועדות, לא קיבלנו מענה מהקואליציה – מכל מיני סיבות, לא משנה עכשיו למה – ואז הוא היה נותן החלטה לטובתנו בלית ברירה.

דוד ביטן: מה קרה?

דוד ביטן: הוא באופן מיוחד משך את העניין עוד שבוע ועוד שבועיים, ואז החגים, ועוד חודש, ואז מה שקרה – שהקואליציה ניצלה את המשא ומתן שהיה, נתנו כמה הצעות לפשרה, כמו תיקוני חקיקה ודברים מהסוג הזה, ואז בג"ץ אפשר להם לתקן.

דוד ביטן: כשכבר הגענו לסוף, מה קרה?

דוד ביטן: נשארו רק עוד שתי ועדות שאי-אפשר לתת מענה – ועדת הכספים וועדת הכנסת.

דוד ביטן: אז ועדת הכנסת – בג"ץ אמר: אוקיי, אין שום בעיה, כי ועדת הכנסת כל הזמן הייתה – זו הייתה חוות דעת של היועצים המשפטיים של הכנסת – תמיד הייתה ברוב של הקואליציה.

דוד ביטן: אבל זה לא מדויק.

דוד ביטן: כשהיה רוב 70 ומשהו מול 50, אז היה רוב של שלושה, ארבעה, אבל הפעם הרוב הוא של שני מנדטים, ולכן היה צריך לצמצם את הרווח הזה.

דוד ביטן: ואז, מה בג"ץ אומר?

דוד ביטן: תראו, את הכול פתרנו, לאור הארכת הזמן.

דוד ביטן: אז נשארו שתי ועדות: באחת מקובל שיהיה רווח גדול מאוד בין האופוזיציה לקואליציה; בשנייה – אז בשביל ועדה אחת אנחנו ניתן פסק דין עקרוני?

דוד ביטן: ודאי שלא.

דוד ביטן: לכן הגענו למצב הזה שבעצם בג"ץ, במו ידיו, במו ידיו, אפשר לקואליציה לקבל פסק דין לטובתו.

דוד ביטן: הוא עשה את זה, בג"ץ במו ידיו עשה את העניין הזה.

דוד ביטן: בעצם, אם הוא היה מחליט מהר, לנוכח הבעיה שיש, אז ברור שהוא היה צריך לקבל החלטה לטובתנו.

דוד ביטן: מכיוון שהוא נתן להם ארכות, באמת, נשאר לו כולה ועדה, שתיים – על זה אנחנו עכשיו נתערב?

דוד ביטן: על זה אנחנו צריכים להתערב, לשנות את כל הכללים ולהתערב?

דוד ביטן: ודאי שלא.

דוד ביטן: ולכן פסק דין היה לרעתנו, והוא עשה את זה, בג"ץ, במו ידיו, סייע לקואליציה לעשות את זה.

דוד ביטן: זה – דבר ראשון.

דוד ביטן: דבר שני – כל הרעיון שבעצם הוא השתמש נגדנו במקום לטובתנו, השתמש נגדנו בעניין שאנחנו לא שמנו אנשים בוועדות.

דוד ביטן: אבל זה בדיוק העניין, על זה הגשנו את הבג"ץ, כי אם הסיעות היו נותנות שמות, לא צריכים בג"ץ.

דוד ביטן: אבל מכיוון שבכנסת מי ששם את השמות זה הסיעות והן מקבלות את המקומות, אז חברי כנסת יכולים בעצם לא לבוא לידי ביטוי בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: ומה הם אמרו על זה שהקואליציה – – –

דוד ביטן: רגע, תני לי רגע להסביר.

דוד ביטן: אם הסיעה מחליטה לא לשים, אז אנחנו נפגעים כחברי כנסת.

דוד ביטן: גם אם הסיעה מוסמכת לשים את האנשים, עדיין מי שנפגע זה חברי הכנסת, לא הסיעה, כי חברי הכנסת לא יכולים לבוא לידי מימוש בשום תנאי, בשום מצב – לא בסיעה שלהם ולא באופן עצמאי.

דוד ביטן: ומה עשה בג"ץ?

דוד ביטן: לקח את הדבר הזה ותקף אותנו על זה.

דוד ביטן: במקום לבוא ולהגיד: נכון, חברי הכנסת לא יכולים לבוא לידי ביטוי בגלל המצב בין הקואליציה לאופוזיציה, אנחנו ניתן להם סעד מהיר כדי שיוכלו לבוא לידי ביטוי.

דוד ביטן: לעומת זאת, הוא אומנם תקף את הקואליציה, כי מה הוא אמר לקואליציה?

דוד ביטן: שבגלל הבג"ץ הם נאלצו לעשות מהלכים כדי לשפר את היחס, אבל רק את זה הוא אמר.

דוד ביטן: לכן אני אומר שהתוצאה של הבג"ץ היא לא עניינית.

דוד ביטן: אני באמת מתפלא על בית המשפט, שהשופטים, מכובדים ככל שיהיו, לא יכולים לעשות דברים מהסוג הזה, ואני אגיד דבר אחד: מה שאני חשבתי כל הזמן – פה לא ביקשנו מבג"ץ – חלק תקפו אותי היום בליכוד; כרגיל, זה דבר רגיל.

דוד ביטן: הבג"ץ הזה לא היה לבטל חוק, לכן אין פה אג'נדה שמתייחסת לעניין הזה שאנחנו מבקשים את התערבות בג"ץ.

דוד ביטן: כל מה שביקשנו מבג"ץ זה לפרש את התקנון, הפרשנות של התקנון: האם בכל ועדה יהיה יחס או באופן כללי.

דוד ביטן: זה בג"ץ שהיה צריך לקחת יומיים.

דוד ביטן: היו צריכים לתת החלטה שזה היחס שצריך להיות, ואז היינו באים לפה ליושב-ראש ומסכמים איתו שזה מה שצריך להיות, ונגמר הסיפור בין קואליציה לאופוזיציה.

דוד ביטן: במקום לעשות את זה, עשו דבר הפוך לגמרי.

דוד ביטן: לכן אני אומר לכם שהתוצאה היא לא טובה.

דוד ביטן: גם לכנסת היא לא טובה, דרך אגב, כי מה יקרה?

דוד ביטן: כשאנחנו נהיה, תהיה מלחמת עולם, ובצדק תהיה מלחמת עולם.

דוד ביטן: אז מה זה נותן להליכים בכנסת?

דוד ביטן: גרוע לכל הצדדים, בסופו של תהליך.

יואב קיש: אנחנו נעשה אותו דבר.

דוד ביטן: חבל מאוד שבג"ץ, במקום לתת החלטה מיידית, אפשר לקואליציה לעשות תיקונים שידחו את הבג"ץ לאחר כך, ואז אמר: זה לא משהו מיוחד, אני לא אתערב בשביל ועדה.

דוד ביטן: זה לא בסדר.

דוד ביטן: לכן, יריב, אני התעקשתי שיהיה פסק דין, כי עבר המון זמן, ואמרתי: אנחנו צריכים פסק דין לטוב או לרע, בכל מקרה, ולא להגיד לבג"ץ: תמחק את הבג"ץ, ואנחנו נישאר בלי החלטה כזאת שאנחנו צריכים לדעת איך לנצל אותה אחר כך.

דוד ביטן: תודה רבה.

אוריאל בוסו: היושב-ראש, תן לו דקה.

אוריאל בוסו: יש לו בדיחה יפה.

מיקי לוי: הוא כבר קיבל מעל.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, בבקשה.

קרן ברק: חברים יקרים, אני לא יודעת אם אתם יודעים, אבל יש במדינת ישראל נהדה.

קרן ברק: היום ממשלת ישראל הנחמדה החליטה להעניק לרע"מ תקציב עצום של 30 מיליארד שקלים, כאילו לעזור למגזר בכל מה שמבקשים.

קרן ברק: אבל מה אתם לא יודעים לגבי הנהדה?

קרן ברק: מה נשכח מאחור?

קרן ברק: כל סיפור הערים המעורבות.

קרן ברק: אני יושבת-ראש השדולה לערים מעורבות, ואני דאגתי לעשות כינוס חירום לגבי הערים המעורבות.

קרן ברק: הרי במאי האחרון נפל דבר בישראל, וכל מה שחשבנו, כל ההשקעות שלנו במגזר בחינוך, בקירוב – כל מה שעשינו פתאום התרסק לנו מול הפרצוף.

קרן ברק: אני חייבת לומר שראש עיריית לוד יאיר רביבו עשה דיון חירום כמעט שנה לפני כן, חצי שנה לפני כן, אצלו בעיר.

קרן ברק: באנו מכל הסיעות, והוא אמר: חבר'ה, מה שקורה בעיר הזאת – זה מה שיקרה גם בכל המדינה.

קרן ברק: הנשק שנמצא אצל משפחות הפשע, הנשק שנמצא בכל בית בעיר הזאת, יופנה ביום מן הימים ויהפוך להיות נשק לאומני.

קרן ברק: זה לא יישאר בגדר משפחות הפשע והעבריינות; זה יופנה אלינו כנשק לאומני כנגד היהודים.

קרן ברק: ובאמת במאי האחרון נפל דבר בישראל, והתחילו המאורעות בערים המעורבות.

קרן ברק: אני חשבתי לתומי שבכזה אירוע, אם עושים תוכנית לאומית ומשקיעים 30 מיליארד שקלים, שרע"מ דרשו אותם, ונתן מס שלם – הרי כל המיסים שאנחנו משלמים פה, מס גודש ועל משקאות ממותקים ועל כלים חד-פעמיים, זה מס עבאס כדי לממן את הפעילות שלו.

קרן ברק: אמרתי: המינימום, אם קצת שכל יש בקודקוד של הקואליציה הזאת, חלק מהכספים האלה יושקעו בערים המעורבות.

קרן ברק: הרי מה ההבדל במגזר הערבי בין תושב טייבה לתושב לוד?

קרן ברק: מה, הוא צריך פחות חינוך?

קרן ברק: הוא צריך פחות תשתיות?

קרן ברק: הרי זה אותו דבר, זה אותו מגזר ערבי.

קרן ברק: איך יכול להיות שאחרי אירועי מאי האחרונים – ואנחנו יודעים שבמדינת ישראל, 10% מערביי ישראל גרים בערים המעורבות, כלומר אם יש 30 מיליארד שקלים שמשקיעים במגזר הערבי, 10% מזה, 3 מיליארד שקלים, היו אמורים להיות מושקעים בערים המעורבות, כי שם נמצאים 10% מהערבים.

קרן ברק: אז לא 3 מיליארד; הם שמו באיזה סעיף נספח אחרון 300 מיליון שקלים, שזה 1% – אני מזכירה לכם, בערבים המעורבות יש 10% מהערבים – –

דוד אמסלם: אגב, גם בירושלים – אין ערבים.

קרן ברק: – – הם שמו 300 מיליון שקלים, וגם אותם הם יתחילו לתת רק בעוד 150 ימים, וגם בטובה.

קרן ברק: וגם כל זה – בחמש שנים, זו תוכנית חומש.

קרן ברק: זה אומר שכל עיר מהערים המעורבות תקבל משהו כמו 12 מיליון שקלים.

קרן ברק: הרי זה כלום ושום דבר, ואנחנו יודעים שוב שלפי החשבון הפשוט – – –

דוד אמסלם: מנדלבלוף יענה לנו.

דוד אמסלם: בירושלים יש 300,000 ערבים – הם לא מקבלים שקל.

דוד אמסלם: הם לא ערבים.

קרן ברק: בדיוק.

קרן ברק: הם לא ערבים.

קרן ברק: איך אתה יכול להשוות בין ערביי ירושלים לערביי טייבה?

קרן ברק: אתה לא יכול.

קרן ברק: הרי רע"מ דואגים לערבים האלה, הם לא דואגים לערבים בערים המעורבות.

דוד אמסלם: הוא גם גזעני בין הערבים, מנסור עבאס.

קרן ברק: בדיוק.

קרן ברק: הוא גם מפלה בין הערבים – רק ביישובים הערביים.

קרן ברק: אבל שוב אני אומרת: בערים המעורבות – – –

דוד אמסלם: רק לערבים שמצביעים לו.

קרן ברק: אגב, הם מצביעים לו, זה האבסורד.

קרן ברק: בחלק מהערים המעורבות, שהיו מצביעים רק לרשימה המשותפת, מצביעים גם לרע"מ.

קרן ברק: באו ראשי הערים של הערים המעורבות ואמרו: חבר'ה, הצבעתם לרע"מ.

קרן ברק: הם לא דואגים לכם היום.

קרן ברק: רע"מ לא דואגת למצביעים שלה בערבים המעורבות.

קרן ברק: אני חוזרת: 10% מערביי ישראל גרים בערים המעורבות, ומתוך 30 מיליארד שקלים רק 300 מיליון מוקצים לזה, במקום 3 מיליארד שקלים.

קרן ברק: זה לעג לרש.

קרן ברק: אין בזה שום היגיון.

קרן ברק: אני מקווה מאוד – לא נרפה מזה.

מאיר פרוש: זה בהסכמת היועץ המשפטי לממשלה?

קרן ברק: הם היום הציגו.

קרן ברק: אני יודעת שהיום מנסור עבאס והשרה לשוויון חברתי עשו מסיבת עיתונאים, הציגו את התוכנית.

קרן ברק: אני רק חייבת לומר שמה ניכר בתוכנית הזאת?

קרן ברק: שהם קצת התעצלו.

קרן ברק: דודי, אתה תשמח, אתה תיהנה.

קרן ברק: הם קצת התעצלו.

קרן ברק: הם לקחו את התוכנית הישנה, 922, שיש לה 15 מיליארד שקלים, של גילה וכחלון – אתם זוכרים אותה – כמעט לא עשו שינויים, עשו אותה לתוכנית 923 וכנראה לא הסתכלו פנימה, ושכחו שמאז 922 ו-923 קרה משהו במדינת ישראל – היו כל הפרעות האלה, הערים המעורבות התפוצצו עלינו בפרצוף.

קרן ברק: זאת אומרת, הדבר הכי בוער במדינת ישראל, שזה הערים המעורבות, בכלל לא נכללות בתוכנית הזאת.

קרן ברק: מדוע?

קרן ברק: כי הם עשו כמעט copy paste, בלי לעדכן לפי מה שקרה פה באמצע.

אוריאל בוסו: כל הכסף פה בקטנה.

קרן ברק: 300 מיליון שקל – אף אחד לא יקשיב, המדינה פה תבער על 300 מיליון שקל.

קרן ברק: אני אומרת לך שערביי הערים המעורבות ישרפו את הערים רק על התקציב הזה או ישרפו את מנסור עבאס, כי זה לא הגיוני מה שהם עשו.

קרן ברק: שוב אני אומרת לך, בתוכנית החומש ההיא היו 15 מיליארד שקלים; עכשיו יש 30 מיליארד שקלים, מתוכם היו אמורים לתת לפחות 3 מיליארד, אם לא יותר.

קרן ברק: 3 מיליארד זה בחלק היחסי של ה-10%.

קרן ברק: אבל אנחנו לא מדברים על החלק היחסי, אנחנו יודעים שזו הבעיה הבוערת.

קרן ברק: אנחנו יודעים שהערים המעורבות – אנחנו צריכים להרגיע אותן, אנחנו צריכים להחזיר להן את השקט, אנחנו צריכים לשים שם מצלמות, אנחנו צריכים פיקוח, אנחנו צריכים חינוך, אנחנו צריכים הכול.

אוריאל בוסו: כנראה שהם לא מעוניינים שיהיה רוגע.

קרן ברק: מה?

אוריאל בוסו: כנראה שמישהו שם לא מעוניין שיהיה רוגע בערים המעורבות.

קרן ברק: אבל לזה הם קוראים – – –

דוד אמסלם: לפיד הבין.

דוד אמסלם: אני אסביר לך – – –

קרן ברק: מה?

דוד אמסלם: לפיד הבין שיש מצב שאולי הוא עוזר ליהודים, אז לכן – – – עוזרים רק לערבים.

קרן ברק: אתה אומר, רק למשהו שהוא 100% ערבים.

דוד אמסלם: אנחנו עוזרים רק לערבים.

דוד אמסלם: אם יהודים נכנסים, מוציאים את כל הערבים שנמצאים שם.

דוד אמסלם: הכול נטו ערבים.

קרן ברק: נתת רעיון שזאת הסיבה.

קרן ברק: נתת רעיון.

דוד אמסלם: הוא בסוף אומר לו – – –

קריאות: – – –

קרן ברק: גם גרעינים תורניים יש בעיר הזאת.

דוד אמסלם: הם יגישו הצעת חוק להוציא אותם מחוץ לחוק.

אוריאל בוסו: יש גם גרעינים תורניים במעורבות.

קרן ברק: בדיוק.

קרן ברק: יש שם גם גרעינים.

דוד אמסלם: אולי גם נגרש אותם מהארץ.

דוד אמסלם: אני אומר לך.

שלמה קרעי: יש דירה אחת בביתר – – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, ומה עכשיו הוציא קושניר?

דוד אמסלם: שאני אמרתי לו איזה מילה ברוסית.

קרן ברק: סוקה.

דוד אמסלם: סוקה.

דוד אמסלם: אין לי מושג מה זה.

דוד אמסלם: מילה ברוסית אני לא יודע.

דוד אמסלם: הוא אומר שקיללתי אותו ברוסית.

קרן ברק: המלצתי לך, תעשה נאום ברוסית.

דוד אמסלם: ראית?

דוד אמסלם: הנוכל.

דוד אמסלם: איזה תת-רמה, הבן-אדם.

דוד אמסלם: איזה תחתית הביב, צינור ביוב זה יותר נקי ממנו.

קרן ברק: בכל מקרה – – –

דוד אמסלם: איפה שאפשר לעשות מניפולציה, זה הגאון מווילנה עושה.

דוד אמסלם: אני לא מכיר מילה אחת ברוסית.

דוד אמסלם: אמרתי לו: אתה סוכר, אתה פנינים, פנינים, פיך מפיק מרגליות.

קרן ברק: סוכר.

קרן ברק: אמרת: פיך מפיק סוכר.

דוד אמסלם: אני אמרתי לו סוקה?

דוד אמסלם: אני אפילו לא יודע – מה זה סוקה?

דוד אמסלם: אני מתקשר למישהו, אומר לו: תגיד, מה זה סוקה?

קרן ברק: כי אתה לא אמרת סוכר, דודי.

קרן ברק: אתה אמרת סו-כר.

דוד אמסלם: מישהו יודע פה מה זה סוקה?

קרן ברק: היית צריך להגיד סוכר.

דוד אמסלם: אני אגיד לך שזה דבר לא כל כך יפה.

דוד אמסלם: מה זה סוקה?

קריאות: – – –

דוד אמסלם: אמרתי לו סוכר.

דוד אמסלם: הוא אומר שאמרתי סוקה.

דוד אמסלם: מה זה סוקה ברוסית?

קרן ברק: אה, באמת.

קרן ברק: הינה, כבוד השר, מה זה סוקה?

יואל רזבוזוב: מילה לא יפה.

יואל רזבוזוב: מילה לא יפה.

קרן ברק: מה זה?

דוד אמסלם: מילה לא יפה.

קריאות: – – –

קרן ברק: האם באמת הוא חשב שדוד אמסלם מקלל אותו ברוסית?

קרן ברק: ברצינות עכשיו.

קרן ברק: זה מה שהוא חשב, שדוד אמסלם מקלל אותו ברוסית?

קרן ברק: עד לאיזה מחוזות?

דוד אמסלם: – – – אמרתי לו, אתה סוכר, אתה, פיך מפיק מרגליות, אתה בכלל בן אדם גאון – – – האיש המורעל הזה, שכתבתי לו סוקה.

דוד אמסלם: עכשיו אני מסתכל, אני לא יודע מה זה סוקה.

קריאות: סוכר.

קריאות: סוכר.

קריאות: הפה שלך מתוק.

קרן ברק: מפיק מרגליות.

קרן ברק: זה כמו: הפה שלך מפיק מרגליות.

קרן ברק: אתה סוכר.

דוד אמסלם: הרי הוא רגיל לקלל ולעשות מניפולציות.

דוד אמסלם: הוא הבוס שלו.

קריאות: – – –

קרן ברק: בכל מקרה, אני רק אסיים.

קרן ברק: אני רק רוצה להגיד מילה קצת גם על זה.

קריאות: – – –

קרן ברק: תנו לי לעשות closure לנאום שלי.

קרן ברק: חברים, ההתעלמות הכמעט-מוחלטת בתוכנית הזאת מההתייחסות לערים המעורבות היא הפקרות וחוסר התחשבות של הממשלה באזרחים שגרים בערים המעורבות.

קרן ברק: בערים המעורבות גרים גם יהודים וגם ערבים, והיה ראוי שממשלת ישראל תיתן התייחסות, ובוודאי שתתקצב את הערים המעורבות כדי להחזיר אותן למסלול; לתת להן מצד אחד גם ביטחון ברמת הביטחון האישי, וגם לתת להן הזדמנויות ברמת התקציבים כדי לפתח את הערים.

קרן ברק: זה לא קרה, לצערי, ואנחנו נצא לרחובות על זה.

קרן ברק: תודה.

קרן ברק: תודה לך, היושב-ראש.

דוד ביטן: מאה אחוז.

דוד ביטן: חבר הכנסת שלמה קרעי.

שלמה קרעי: אני מתלבט מה לומר.

שלמה קרעי: כשזה חמש דקות, אני לא מכין כמעט.

מאיר פרוש: – – –

שלמה קרעי: תכף זה תיקון חצות.

שלמה קרעי: עכשיו תיקון חצות.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קראנו בפרשת השבוע: "ויאמר ה', זעקת סדם ועמרה כי רבה וחטאתם כי כבדה מאד".

שלמה קרעי: מסופר על הגאון מווילנה שביקש ממועצת העיר שלא יטרידו אותו באספות ודיונים אלא אם כן מדובר בתקנה חדשה.

שלמה קרעי: אם זה דברים בשוטף, דברים ישנים, שיעזבו אותו בשקט.

שלמה קרעי: פעם אחת החליטו במועצת העיר להתקין תקנה חדשה, שעניים מעיר אחרת לא יבואו לעיר להיות למעמסה על תושבי העיר, ושלחו לקרוא לגאון מווילנה.

שלמה קרעי: דודי, שלחו לקרוא לגאון מווילנה לאספה.

שלמה קרעי: כשהגיע, אמר להם: הרי אמרתי לכם, אל תטרידו אותי אלא אם כן מדובר בתקנה חדשה.

שלמה קרעי: אמרו לו: הרב, זו תקנה חדשה, אף פעם לא הייתה כאן.

שלמה קרעי: אמר להם: זו תקנה ישנה נושנה, תקנה של אנשי סדום ועמורה.

שלמה קרעי: האגדה מספרת שבסדום היה בית דין מיוחד לצדק.

שלמה קרעי: כמו אצלנו, היה לו אותו שם, בית דין גבוה לצדק, ובו היו ארבעה דיינים.

שלמה קרעי: שם זה בארמית.

שלמה קרעי: אחד קראו לו שקרן, אחד רמאי, אחד זייפן ואחד שחדן, מקבל שוחד.

שלמה קרעי: מי שנתן מכה לאישה מעוברת והפילה, הדיין היה אומר לבעלה: תן אותה למכה, שיחזיר לך אותה מעוברת; מי שתלש לחמור של החבר שלו את האוזן, הדיין היה אומר לו: תן את החמור שלך לזה שתלש לו את האוזן עד שהאוזן תגדל.

מיכאל מלכיאלי: אל תיתן רעיונות לקואליציה.

שלמה קרעי: זה על הקואליציה ועל המאתרגים שלה במערכת המשפט.

שלמה קרעי: רבותיי, מאז ועד היום הפרקטיקה אולי השתנתה קצת, אבל הרעיון עדיין חי וקיים – שופטים הפכו לפותרי חלומות ומפרשים את לשון החוק בניגוד ללשון ולרוח החוק.

שלמה קרעי: כמו שכל החלומות הולכים אחר הפה, ככה גם אצל השופטים שלנו, כל החוקים הולכים אחר דמיונו של השופט.

שלמה קרעי: משפטנים בניגוד עניינים חורצים גורלות בחסותו של הצדק במקום ללכת לאורו הבהיר.

שלמה קרעי: מערכת שלמה מתנהלת בחוסר שקיפות, בניגודי עניינים, ואוי ואבוי למי שיעז לצאת כנגדה עם ביקורת.

שלמה קרעי: ראינו כמה דוגמאות.

שלמה קרעי: אנחנו רואים את בג"ץ מהיום, שכשהיה מדובר בימין, כשיולי אדלשטיין – ביקשו אותם 61 שיכנס דיון, ובתוך כמה ימים בג"ץ קיבל החלטה, ומייד: לקיים דיון ולבחור את יושב-ראש הכנסת.

שלמה קרעי: כשהיה מדובר בנו, למרות שאנחנו לא הגשנו את העתירה – אני באופן אישי מתנגד לתת לבג"ץ את הגושפנקה, את הסמכות בכלל להתערב כאן בעבודת הכנסת.

שלמה קרעי: אבל כשהיה מדובר בנו, לקח לו כמה חודשים, עד שהקואליציה גמרה להעביר את חוק ההסדרים וחוק התקציב, ועכשיו הוא אומר: העתירה שלכם כבר התייתרה, ואני גם לא מתערב בשום דבר.

שלמה קרעי: אז זה המוסר הכפול של בג"ץ.

שלמה קרעי: אנחנו רואים גם את ההכשר שנותן מנדלבליט, אותו אחד שמוחזק בגרון, ממש בדיוק סדום ועמורה.

שלמה קרעי: שופטים שמכשירים את השרץ, יש להם 150 טעמים לטהר את השרץ.

שלמה קרעי: כל דבר שמתיישב עם האג'נדה של השמאל, עם הקואליציה, כל דבר שהקואליציה – אני לא יודע אם סיפרתי פה את הסיפור, אבל סיפר לי, יריב, אחד מראשי הקואליציה, שכשישבו איתם בהסכם הקואליציוני אלקין וסער, אז הם דיברו על החוקים האלה, הארדואניים, החוק שלא לאפשר לנבחר ציבור שיש כנגדו כתב אישום, לתת למנדלבליט את הכוח להפיל ראש ממשלה.

שלמה קרעי: אז אלקין אמר לו: זה לא בגיץ, זה לא יעבור, אי-אפשר.

שלמה קרעי: זה לא בגיץ וזה לא בגיץ.

שלמה קרעי: עד שאומר לי אותו אחד, מספר, הוא קם ואומר לאלקין: אלקין, אתה כבר לא בימין, אחי, אתה בשמאל.

שלמה קרעי: אצלנו אין דבר כזה "לא בגיץ", הכול עובר.

שלמה קרעי: תגיש מה שאתה רוצה, סמוך עלינו, זה יעבור בג"ץ.

שלמה קרעי: בג"ץ עובד בשורותינו.

שלמה קרעי: זה באמת מה שקורה.

שלמה קרעי: אנחנו רואים דברים הזויים, שמאז שקמה הדמוקרטיה בכל המדינות המערביות אנחנו לא רואים חורבן שכזה לדמוקרטיה.

שלמה קרעי: חלקים בתוך הרשויות שמהוות את הדמוקרטיה כורתות את הענף הזה שעליו הן יושבות, מקעקעות את יסודות הדמוקרטיה, וביחד עם הממשלה הורסות לא רק את המדינה הדמוקרטית אלא גם את המדינה היהודית.

שלמה קרעי: ואני רוצה לסיים ולומר שכדי להצליח כעם וכמדינה אנחנו צריכים שהחוקים והמשפטים לא יהיו מושתתים על סדום ועמורה, כמו שקורה כאן, אלא מושתתים על דרך של צדקה ומשפט, כמו שאומר הקדוש ברוך הוא ומברך את אברהם, שאנחנו מזרעו: "ואברהם היו יהיה לגוי גדול ועצום ונברכו בו כל גויי הארץ – – – לעשות צדקה ומשפט".

שלמה קרעי: הקדוש ברוך הוא מברך אותנו שאנחנו נעשה צדקה ומשפט ולא נלך בדרכי סדום ועמורה.

שלמה קרעי: אז אני מאחל לנו שהקואליציה הנורבגית, השרים בלי תיק, כל אלו שהיו צריכים להחליף את כל שולחן הממשלה כדי שיהיה להם זמן לבוא לכנסת – הציבור רואה אותם, רואה את הספסלים הריקים של הקואליציה, רואה את אלו שמבזבזים כספי ציבור ולא עושים כלום לטובת הציבור – שבמהרה יכלו ימיה של הממשלה הזו, ובא לציון גואל.

דוד ביטן: חברת הכנסת אורלי לוי, יש לך חמש דקות בכל מקרה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הנאום שלך היה כל כך משכנע, וגם של יריב לוין, יושב-ראש הכנסת לשעבר.

אורלי לוי אבקסיס: אני אמשיך את הקו הזה.

אורלי לוי אבקסיס: כמי שנכנסה לכנסת הזו בערך לפני 13 שנה, ההמלצה הראשונה החשובה ביותר הייתה של אבא שלי, שהוא היה די פרופסור פה בכל מה שקשור להתנהלות הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: הוא היה הח"כ הצעיר ביותר, הוא היה מעביר שיעורים על פרלמנטריה בערוץ החינוכית כשהוא היה צעיר, עוד עם שיער קצת שחור בלבן שיש לו היום.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הוא אמר לי: תלמדי את עבודת הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אמר לי: כשאת מגיעה לוועדה, תעשי שיעורי בית, תלמדי את התקנון, תיכנסי לעומק של הדברים, אל תוותרי על כלום.

אורלי לוי אבקסיס: כשאת יושבת במליאה – כבוד גם לאלו שוותיקים ממך, כבוד למוסד, כבוד לתקנון, כבוד לניהול העניינים.

אורלי לוי אבקסיס: ואני ישבתי שלושה חודשים – יריב, נכנסנו ביחד, ישבנו אחד ליד השני, צמודים בכיסאות.

אורלי לוי אבקסיס: ישבתי ושתקתי, ישבתי ולמדתי.

אורלי לוי אבקסיס: הייתה בזה הרבה צניעות, אבל היה בזה הרבה מאוד שכר לימוד, כי בתוך המקום הזה – וזו אולי ההצעה החשובה ביותר שקיבלתי: ללמוד.

אורלי לוי אבקסיס: זה המקום שבו נגזרות החלטות שהן הרות גורל, בין שזה כלפי הפרט ובין שזה כלפי האומה כולה; בין שאלו יחסינו פנימה ובין שאלו יחסינו החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקרה לכנסת הזו – ואני ראיתי לא מעט כנסות, מהכנסת השמונה-עשרה אני כאן.

אורלי לוי אבקסיס: הפיחות שאנחנו רואים בכנסת האחרונה – אני לא יודעת אם נוכל להחזיר את הגלגל אחורנית.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יכולים לשבת פה ולהגיד: אנחנו נשתמש בכוחניות הזו בשביל עצמנו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ניקח את מה שעכשיו אתם קבעתם, והכלל הזה הוא הכלל שלכם, ואנחנו נביא אותו עליכם.

אורלי לוי אבקסיס: ואני אומר לך, אדוני היושב בראש, ואדוני היושב-ראש לשעבר, אני באמת חרדה למה שיהיה עם הבית הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חרדה מהרבה מאוד בחינות, אבל גם מהחלטת בג"ץ.

אורלי לוי אבקסיס: כי בג"ץ היום יצר תקדים שיכול להיות שמחר-מוחרתיים הוא ישמש אותנו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל התקדים הזה – שים בצד אם נוכל להשתמש בזה, כן או לא, כי הוא ייצור תקדים חדש אולי בפעם הבאה, אבל הוא נתן עכשיו חבל ארוך מאוד מאוד מאוד לקואליציה דורסנית ועצלנית.

אורלי לוי אבקסיס: קואליציה שמבקשת פטור – תסתכלו מה זה – מלבוא לשבת במליאה, שהשרים שלה כל כך חשובים, שמביאים להם מחליפים, והמחליפים האלה הם גם עייפים.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת, כל הזמן אומרים "באים לעבוד", "באים לעבוד", "באים לעבוד" – איפה הם עובדים?

דוד ביטן: בחו"ל.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו יכול להסביר לי איפה הם עובדים חוץ מזה שהם עובדים עלינו?

אורלי לוי אבקסיס: אבל החבל הזה שבג"ץ נתן עכשיו לקואליציה מתוך ידיעה – דוד, זה פורסם בכל מקום שאתה היית בעד ללכת לבג"ץ.

אורלי לוי אבקסיס: ידעו שאצלנו בסיעה לא אוהבים את הרעיון, וידעו שהיו כאלו שתקפו אותך על כך שהלכת לבג"ץ, ועכשיו הם יודעים שאנחנו לא נלך שוב לבג"ץ, כי בטח ובטח אחרי הפסיקה הזו זה אור ירוק חופשי לחבורת רעבים.

אורלי לוי אבקסיס: והדבר הכי מסוכן הוא שהם טירונים ורעבים.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: כי כשאתה חדש במקום הזה, מסתבר שיש אנשים שאין להם אלוהים, בכל המובנים, אוריאל בוסו.

אורלי לוי אבקסיס: אין להם אלוהים לא רק מבחינה מצפונית – אין להם אלוהים אמיתי.

אורלי לוי אבקסיס: והם יושבים והם רואים שמשחררים להם.

אורלי לוי אבקסיס: אתה דיברת פה על עציר שצריך להיות מובא בפני משפט.

אורלי לוי אבקסיס: היית חבר בקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: כשהיו את תקנות הקורונה, אני זוכרת שהעלית רעיון שהעצירים האלו יובאו להארכת מעצר בווידיאו קונפרנס.

אורלי לוי אבקסיס: ומה אמרו לנו?

אורלי לוי אבקסיס: הייעוץ המשפטי אמר שאנחנו פוגעים בזכויות של האסירים והעצירים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פוגעים בהליך ההוגן שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: היום זה נמצא בחוק ההסדרים אפילו בלי לדון בזה.

אורלי לוי אבקסיס: לא חייבים להביא אותו בפני שופט, הוא לא חייב לראות אותו, לא חייב לשמוע אותו, לא חייב להבין מה הסיכויים שלו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני רוצה לומר משהו יותר מזה.

אורלי לוי אבקסיס: הנורבגים, שצריך להביא להם עוד נורבגים, הם עשרות במספר – –

דוד ביטן: הינה, הם לא פה.

אורלי לוי אבקסיס: – – הם לא פה אפילו.

אורלי לוי אבקסיס: תסתכלו פה, חבר'ה, זו לא הכנסת הראשונה שלנו, של רובנו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ממשיכים לבלות פה בלילות ובימים, והמחליפים של אלו שלא רוצים להגיע הולכים לישון, אין להם אחריות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני רוצה לומר משהו: יש היגיון בנורבגים, בעיקר אם אתה קואליציה צפופה שנשענת על חודו של קול.

אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה להבטיח איזושהי רשת ביטחון מסוימת להעביר הצבעות, אז אתה לוקח תפקידי מפתח, נגיד ראש ממשלה, שיש לו – לא יודעת מה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה?

אורלי לוי אבקסיס: שר חוץ, שר ביטחון, שר אוצר – קח שלושה תפקידים – ואתה אומר:

אורלי לוי אבקסיס: אני נותן נורבגי לשלושה-ארבעה נושאי תפקיד רציניים שיש להם דיונים מאוד מאוד מאוד לתוך הלילה, אני לא יודעת מה, בעניינים של תקציב.

אורלי לוי אבקסיס: הבאתם לפה עשרות ח"כים עצלנים, שלא מגיעים, ותסלחו לי על זה, כי אם הנורבגים נמצאים פה והם מפחדים להרים את היד שלהם עם מה שהם חושבים – כי אנחנו ראינו את כל אלה שמדברים "דיור ציבורי", היא כל היום ברדיו, פעם אחרי פעם אחרי פעם.

אורלי לוי אבקסיס: על כל אצבע אחת שלהם שיעשו כמו ווליד טאהא, הדיור הציבורי ניצל.

אורלי לוי אבקסיס: הם אפילו לא צריכים לממש את האיום, רק להגיד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בגלל שהם נורבגים, הם נושאי כלים, ובגלל שהם נושאי כלים, הם יודעים שאין להם אפילו זכות להביא את האני-מאמין שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אמרו להם: אתם תוכלו לדבר על האני-מאמין, אבל שלא תעזו להצביע לפי האני-מאמין.

אורלי לוי אבקסיס: למה לזימי הזו מדברת יום ולילה על דיור ציבורי?

אורלי לוי אבקסיס: ואללה, עם האצבע שלך בתקציב תמנעי את הגירוש של אלפי משפחות מדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: זה הגירוש נוסח אלקין.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מסתכלים על גבי לסקי – דיור ציבורי, אצבע אחת; יסמין מבאר שבע – אצבע אחת; מיכאל ביטון, יושב-ראש ועדת הכלכלה – אני אומרת את זה על אנשים שאכפת לי מהם.

אורלי לוי אבקסיס: למה אכפת לי מהם?

אורלי לוי אבקסיס: כי הם הפכו להיות עלה תאנה של הממשלה הזו.

אורלי לוי אבקסיס: בעבודת הכנסת בוועדות אין לנו ייצוג, וכשאנחנו נכנסים כבר לוועדה – קריאה ראשונה, שנייה, על זה שאתה מביך את היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתה בא – כי יש לנו קצת ידע, מושג, אנחנו מדברים על איך עובדת הכנסת – צאי החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מביאים נתונים – אומר יועץ משפטי שכל הפקידים לא עשו את עבודתם, אז אני אומרת: הם עברו על החוק: את לא תקראי לפקידים "עבריינים".

אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת: היועץ המשפטי של הוועדה קרא להם עבריינים, לא אני: צאי החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תקשיב, זה שלטון של פקידים, כי הפקידים מחליטים להם מה לעשות ואיך להצביע, והם אפילו לא מגיעים לכאן, לא השרים ולא הנורבגים.

אורלי לוי אבקסיס: תגיד לי, מה זה, כיתת – אתם יודעים מה?

אורלי לוי אבקסיס: אני נעצרת פה – הכיתה המעופפת.

אורלי לוי אבקסיס: חלקם מעופפים בין טיסות לטיסות וחלקם מעופפים בעננים.

אורלי לוי אבקסיס: ובסוף מגיעה לפה איזו חברת כנסת חצופה וקוראת לחברי כנסת פה שעובדים יום ולילה "נרקומנים".

אורלי לוי אבקסיס: יושב פה יושב-ראש הכנסת וסותם את הפה.

אורלי לוי אבקסיס: יושבת פה מאחור עוזרת של נורבגים ומסמנת לח"כים לסתום את הפה.

אורלי לוי אבקסיס: אבדה הבושה.

דוד ביטן: – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, אני לא אעזוב את זה.

אורלי לוי אבקסיס: הבחורה הזו לא תיכנס פה למליאה.

אורלי לוי אבקסיס: אבדה הבושה.

אורלי לוי אבקסיס: העוזרים של הנורבגים סותמים לח"כים ותיקים את הפה, ועוד בחיוך גדול, כשמה?

אורלי לוי אבקסיס: כשהם מדברים על המסכנים ביותר בחברה הישראלית.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו לי – מילא אתם מצפצפים עלינו, אבל שתהיה לכם טיפת יראת שמיים, כי מי שלא מסתכל על המסכנים האלו, על האלמנות, על החד-הוריות, על היתומים – אלו אנשים שלא אנחנו נשמור עליהם, אלו ילדי האלוהים.

דוד ביטן: אורלי, מספיק.

דוד ביטן: די, מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: כבן אדם מאמין, מי שמתעמר בהם – שיתפלל לטוב.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אם, חלילה וחס, יוציאו את הילדים שלהם – –

דוד ביטן: אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: – – אני הראשונה שאעמוד שם כדי להגן על הילדים שלהם.

דוד ביטן: אורלי, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: איבדו את הבושה.

דוד ביטן: מספיק.

דוד ביטן: מה, את לא יכולה להפסיק?

דוד ביטן: מה הולך איתך?

אורלי לוי אבקסיס: איבדו כל צלם אנוש.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

דוד ביטן: מספיק.

דוד ביטן: וגם לא צריך לדבר על כאלה שלא יכולים לענות.

דוד ביטן: הם לא יכולים לענות.

דוד ביטן: אז בשביל מה?

אורלי לוי אבקסיס: לא, הם רק יכולים לסמן – – –

דוד ביטן: לא משנה.

דוד ביטן: הם לא יכולים לענות.

דוד ביטן: לא צריך לדבר עליהם.

דוד ביטן: זה לא פייר לדבר על מי שלא יכול לענות.

דוד ביטן: חברת הכנסת קטי שטרית – איננה; חבר הכנסת פטין מולא – איננו; חברת הכנסת מאי גולן – איננה; קבוצת ש"ס – יש פה מישהו מש"ס?

דוד ביטן: איפה נעלמו?

דוד ביטן: היו פה.

דוד ביטן: אה, הינה.

מיכאל מלכיאלי: כל הזמן.

מיכאל מלכיאלי: מה זה?

דוד ביטן: חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי – איננו; חבר הכנסת יעקב מרגי – איננו; חבר הכנסת יואב בן צור – איננו.

דוד ביטן: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

דוד ביטן: כמה דקות יש לו?

דוד ביטן: יש לכם את החישוב?

דוד ביטן: יש לך 150 דקות.

דוד ביטן: כמה אתה רוצה לדבר?

מיכאל מלכיאלי: 150.

דוד ביטן: באמת?

דוד ביטן: לתת לך 150 דקות?

דוד ביטן: אין בעיה.

קריאה: חמש.

קריאה: מה-150?

דוד ביטן: 150 דקות.

מיקי לוי: לא.

מיכאל מלכיאלי: מיקי, פרגן, פרגן.

דוד ביטן: מה לא? מיקי, זה מה שהיא אומרת לי.

דוד ביטן: מה אתה רוצה?

מיקי לוי: אני אמרתי בתחילת ההצבעה: כל חבר כנסת – חמש דקות.

מיקי לוי: אין לצרף.

מיקי לוי: זה מה שאמרתי.

דוד ביטן: אני שאלתי – אמרו לי את זה.

דוד ביטן: לא הבנתי.

מיקי לוי: אני אסביר, והינה, גם השארתי כאן פתק כדי – – –

דוד ביטן: ראיתי את הפתק, אבל אני שאלתי, והיא אומרת – – –

מיקי לוי: אבל היא טעתה.

מיקי לוי: בדיון בהצעת חוק מיסוי ורווחים, לפי סדר הדוברים – חמש דקות כל אחד.

דוד ביטן: גם אם זו מפלגה שיש לה הרבה הסתייגויות?

מיקי לוי: גם.

מיקי לוי: אין צירופים.

דוד ביטן: הבנתי.

דוד ביטן: צירופים – אתה מתכוון להסתייגויות, לצירופי הסתייגויות?

מיכאל מלכיאלי: קוצצתי מ-150 לחמש דקות.

דוד ביטן: אז תשמע, נתתי לו 150 דקות – תן לו עשר דקות, בחייאת דינכ, מה?

דוד ביטן: כמה אתה יכול לקזז לבן אדם.

דוד ביטן: לא? חמש דקות.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, נפתח בדרישת שלומו של חברי שמעון כהן, שצופה בנו עכשיו.

מיכאל מלכיאלי: אני יודע שאכפת לך – רק למסור לך: לילה טוב.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, היום נפל דבר.

מיכאל מלכיאלי: כל מי ששמע אמירות שיצאו מתוך – אדוני היושב-ראש מיקי, אני רוצה שגם אתה תשמע, כי אתה אדם שיש לו נשמה של יהודי חם ואכפת לך.

מיכאל מלכיאלי: אבל היום בבית הזה, בכנסת ישראל, שאתה היושב-ראש שלה, יצאו אמירות שאני חושב שראוי שאתה תגנה אותן.

מיכאל מלכיאלי: אופיר סופר, אתה מפריע לי, אבל זה בסדר.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהיה ראוי שאתה כיושב-ראש הבית הזה תגנה אותן.

מיכאל מלכיאלי: כשיושבים ומתכנסים להם חברי וחברות כנסת, ושרה בכנסת ישראל מדברת על זה שצריך לשחרר את הכותל פעם שנייה – אדוני היושב-ראש מיקי לוי, אני לא יודע אם שמעת את זה, אבל אם שמעת אני חושב שחשוב שתגנה.

מיכאל מלכיאלי: שרה במדינת ישראל חושבת שצריך לכבוש את הכותל מחדש.

מיכל מרים וולדיגר: לשחרר, לשחרר.

מיכאל מלכיאלי: לשחרר את הכותל.

מיכאל מלכיאלי: פעם אחת כבשו את הכותל – שחררו מהירדנים שירו עלינו, ופעם שנייה שרה בכנסת ישראלי, מיכאלי, רוצה לשחרר את הכותל – ממי?

מיכאל מלכיאלי: מהחרדים; משווה את החרדים למי?

מיכאל מלכיאלי: לגרועים שבאויבי ישראל, הירדנים שירו בנו וצלפו.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהדבר הזה – אסור שנעבור לסדר-היום.

מיכאל מלכיאלי: אבל כיוון שבוועדה שם דיברו הרבה בטובתם של הרפורמים, אני כן רוצה להקריא לכם מכתב – ואני רוצה להודות לחבר הכנסת הרב פרוש, שהביא לי את המכתב הזה – שכתב פרופ' קלאוס יעקב הרמן, שהוא מתמצא בנושא של הרפורמים.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להקריא מה הוא כתב – וואו, רציתי שמיקי יקשיב לי, לא הולך.

מיכאל מלכיאלי: כפרופסור ליהדות הגרמנית הרפורמית, קראתי בעיון רב על כעסך נגד היהדות הרפורמית, כולל העובדה שזרקת בכעס את ספר התפילה המאוחד וזרקת אותו לשום מקום.

מיכאל מלכיאלי: אני חייב להתוודות בפניך – הוא כותב – ששמחתי מזה שאתה לא רוצה שיהיה לך שום קשר ליהדות הרפורמית שלנו.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, תראו מה כותב פרופסור רפורמי, ואיך שאני מבין, איך הרפורמים מתייחסים לכותל המערבי: אבל ביחס לכותל המערבי – אדוני היושב-ראש, אני שמח שבאת לפה.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שבאמת אתה, שמייצג את כל הבית פה, ראוי שתגנה אמירות קשות שכאלה כלפי הציבור החרדי.

מיכאל מלכיאלי: לא יכול להיות ששר במדינת ישראל יגיד שצריך לשחרר את הכותל מהחרדים.

מיכאל מלכיאלי: לא יכול להיות.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו אני רוצה שאתה, אדוני היושב-ראש, שאתה איש יודע ספר ופיקח, תבין מי האנשים האלה.

מיכאל מלכיאלי: כותב אותו רפורמי: ביחס לכותל המערבי, כמו שתופתע – –

דוד ביטן: – – –

מיקי לוי: לא כתוב חמש דקות – – –

מיכאל מלכיאלי: דוד, אתה מפריע לי.

דוד ביטן: לא, אני – – –

מיכאל מלכיאלי: – – אני מסכים איתך.

מיכאל מלכיאלי: מבחינתי, כפרופסור של יהדות הרפורמה הקלאסית, חומה זו אינה מעניינת לחלוטין – הכותל לא מעניין – לכן הכעיס את האורתודוקסיה ששמחתי על האיחוד העולמי – לא משנה מה הוא אומר, אבל ביחס לקיר הזה – לכותל – אין לנו שום דבר לעשות עליו.

מיכאל מלכיאלי: אין שום עניין עם קיר בית המטבחיים של בקר ויונים שהתקיים בעבר.

מיכאל מלכיאלי: את חומת הבכי שלנו ניתן היה למצוא במקומות אחרים בעולם וכו'.

מיכאל מלכיאלי: שימו לב, רב רפורמי – אין דבר כזה רב רפורמי; איש רפורמי קורא לכותל המערבי "חומה של בית המטבחיים".

מיכאל מלכיאלי: זה הפרצוף האמיתי של היהודים הרפורמים והשליח האומלל שלהם בכנסת קריב.

מיכאל מלכיאלי: אני באמת רוצה להודות לרב פרוש על שהוא הביא לי את המכתב הזה.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהמכתב הזה מגלה טפח מהפרצוף האמיתי של האנשים האלה.

מיכאל מלכיאלי: כשהם באים לכנסת ישראל וברוב חוצפתם קוראים לנו באמירות שכאלה, והם באים ומקבלים, לצערנו הרב, הכרה מממשלת ישראל – פעם ראשונה שממשלת ישראל, בראשותו של בנט, מכירה באנשים האלה, מתקצבת אותם – הדבר הזה הוא דבר חמור מאוד, בגלל שאנחנו, חלילה, מכניסים אותם ונותנים להם הכרה.

מיכאל מלכיאלי: בעזרת השם, הממשלה הזאת תסיים את ימיה כמה שיותר מהר, ואנחנו, בממשלה הבאה, נעשה הכול בשביל להעיף אותם, שלא ניתן להם הכרה, וכל הדברים הרעים של הממשלה הזאת – אנחנו נחזיר את זה אחורה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת חיים ביטון – איננו; משה ארבל – איננו; ינון אזולאי – איננו; משה אבוטבול – איננו.

מיקי לוי: את חבר הכנסת בוסו ראיתי.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדיי, חבריי חברי הכנסת, דודי, קודם כול, צריך לפתוח בברכה.

אוריאל בוסו: מס' 14 ברשימת תקווה חדשה מונה היום, אתמול, למשנה למנכ"ל משרד החינוך.

אוריאל בוסו: נציבות שירות המדינה אישרה.

אוריאל בוסו: מס' 14 – הם הגיעו לשם.

דוד אמסלם: איזו תקווה.

אוריאל בוסו: יאיר לפיד הגיע כבר למס' 25 בשגרירים, והם הגיעו – מפלגה של שישה מנדטים – וכבר מינו מקום 14.

דוד אמסלם: ועוד היד נטויה.

אוריאל בוסו: הליכודניקים לא יודעים למשול ככה.

דוד אמסלם: ועוד היד נטויה.

אוריאל בוסו: ועוד היד נטויה.

אוריאל בוסו: אז באמת פלא.

אוריאל בוסו: חלילה, זה מינוי מקצועי, זה לא פוליטי.

אוריאל בוסו: אין ניגוד עניינים.

דוד אמסלם: חס ושלום.

אוריאל בוסו: חס ושלום.

אוריאל בוסו: עכשיו, דרך אגב, אופיר, אנחנו לא מעודכנים – אביתר תקום או לא תקום?

אוריאל בוסו: אילת "כאבי בטן" אמרה: תקום; מרב מיכאלי אמרה: לא תקום.

אוריאל בוסו: אותה קואליציה.

אופיר סופר: אני מופתע שאתה עוד מתרשם – – –

אוריאל בוסו: לא, אבל יקום או לא יקום אביתר?

אוריאל בוסו: אנחנו מחכים.

אוריאל בוסו: היה דדליין.

אבי מעוז: קום תקום.

אוריאל בוסו: אבל יש משהו אחד שאתם לא יודעים.

אוריאל בוסו: שמעתם שהגיבוש של הקואליציה בוטל?

אוריאל בוסו: אתם יודעים למה הגיבוש בוטל?

אוריאל בוסו: היה אמור להיות גיבוש במסעדה לא כשרה וזה בוטל, לא בגלל המסעדה הלא-כשרה.

אוריאל בוסו: בוא אני אגלה לך, העיתונאי אבי גרינצייג חשף הערב: עוד פעם מועצת השורא.

אוריאל בוסו: מועצת השורא גילתה שבערב הזה יהיה אלכוהול ועירוב של נשים וגברים, והם אמרו: ידנו לא תהיה במעל, והם ביטלו את הגיבוש הזה.

אוריאל בוסו: תשמע, הם יותר דתיים מכל הדתיים שבקואליציה הזאת, אין מה לעשות.

אבי מעוז: זה בגלל שבאותו יום זה יום הזיכרון של כפר קאסם.

אוריאל בוסו: באותו יום יש גם כן, נכון.

יריב לוין: אבל הם תומכים בסמים, אל תשכח.

אוריאל בוסו: אבל דוד, האומר דבר בשם אומרו מביא גאולה לעולם.

אוריאל בוסו: תקשיבו, אבל זו לא רק בדיחה, זה אמיתי.

אוריאל בוסו: דוד סיפר לי – – –

מאיר פרוש: כַּפַר קאסם, לא כְּפַר קאסם.

אוריאל בוסו: הרב פרוש, דוד ביטן סיפר בדיחה יפה, חייבים לשמוע.

אוריאל בוסו: היה איזה אדם אחד, קנה מכונית רולס רויס.

אוריאל בוסו: הלך לרב שלו, אמר לו: כבוד הרב, תעשה לי טובה, אני רוצה להתקין מזוזה על הרכב.

דוד ביטן: לא – קניתי רולס רויס, אני רוצה לשים מזוזה.

אוריאל בוסו: קניתי רולס רויס, אני רוצה לשים מזוזה.

אוריאל בוסו: שואל אותו הרב: מה זה רולס רויס?

אוריאל בוסו: טוב, הלך לרב הבא בתור.

אוריאל בוסו: אומר לו: כבוד הרב, קניתי רולס רויס, אני רוצה להתקין מזוזה.

אוריאל בוסו: אומר לו כבוד הרב: מה זה רולס רויס?

אוריאל בוסו: לא יודע.

אוריאל בוסו: הלך לרב השני, לרב השלישי, לרב הרביעי, לא יודעים מה זה.

אוריאל בוסו: אמר: אתה יודע, יש לי רעיון.

אוריאל בוסו: יש לו רב רפורמי, הלך לרב הרפורמי.

אוריאל בוסו: אומר לו: כבוד הרב, קניתי רולס רויס, אני רוצה להתקין מזוזה.

אוריאל בוסו: שואל אותו הרב הרפורמי: מה זה מזוזה?

אוריאל בוסו: ואתה יודע למה אני אומר את זה?

אוריאל בוסו: כמה שזה בדיחה זה עצוב, כי היום בשדולה של הרפורמים מדברים על הכותל.

אוריאל בוסו: אתה יודע שבתפילה במוסף של שבת, כשאנחנו אומרים על בניית בית המקדש כל יום "ותחזינה עינינו" – אצל הרפורמים אין את זה בכלל.

אוריאל בוסו: שאלתי את הרב הרפורמי, אמרתי לו: אין לכם שיבת ציון?

אוריאל בוסו: הוא אומר לי: לא, גמרנו.

אוריאל בוסו: נבנה בית המקדש, נחרב – מתקדמים.

אוריאל בוסו: מבחינתו כותל בתל אביב, הבימה, הקאמרי, להבדיל אלף אלפי הבדלות, או בכותל המערבי, שזה שריד בית מקדשנו – אותו דבר.

אוריאל בוסו: והם יחליטו לנו בכותל אם יהיה כותל מעורב או לא מעורב, אתם מבינים?

אוריאל בוסו: ואלו האנשים שקובעים את המדיניות של הממשלה החדשה הזאת.

אוריאל בוסו: אגב, את הדברים האלה אני אומר פה מדין מחאה.

אוריאל בוסו: אדם שלא מוחה הוא שותף לפשע הזה.

אוריאל בוסו: זו הלכה.

אוריאל בוסו: יושב-ראש ועדת החוקה בכנסת ישראל הוא רפורמי, והוא מכתיב בחוקים האלה את ההלכה שלנו, וזה הדבר העצוב ביותר.

אוריאל בוסו: מי שנותן יד לכל אלה אלו אנשים שאחר כך חוזרים לבתי הכנסת שלהם, לקהילות בפתח תקווה, מקבלים הכשר.

אוריאל בוסו: ממי?

אוריאל בוסו: עדיין חושבים שאנחנו קונים – – –

דוד אמסלם: בוא תספר לנו מה זה הסוכר שכתבת, שאמסלם אמר – – –

אוריאל בוסו: עדיין חושבים שאנחנו קונים את זה שיש להם כאבי בטן, נמצאים בימין או לא נמצאים בימין.

דוד אמסלם: תספר לנו מה זה – – – יא מורעל – – –

אוריאל בוסו: זו ממשלה של עשר מעלות שמאלה.

דוד אמסלם: – – –

אוריאל בוסו: גם בנושא הימין והשמאל, גם בנושא דת, מחקו כל ערך אמיתי, טשטשו את היהדות.

דוד אמסלם: חזרת למקום הפשע, אה?

אוריאל בוסו: אבל אתם יודעים מה?

אוריאל בוסו: כשיש משהו שיכול להרגיע אותנו אנחנו אומרים: אדם שיש לו עסק עם הקדוש ברוך הוא, זה כבר לא בידינו.

אוריאל בוסו: בורא עולם ידאג לשמור על שריד בית מקדשנו בדיוק כמו שהתקבל, שימשיכו הלאה מיליוני יהודים בכל העולם לבוא ולהתפלל כפי מסורת ישראל סבא, כיהדותם.

דוד אמסלם: – – –

אוריאל בוסו: המקום הקדוש ביותר לעם היהודי, איתם או בלעדיהם.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

דוד אמסלם: אדוני, קודם לא ידעתי עברית, עכשיו אני יודע רוסית.

דוד אמסלם: שקרן.

מיקי לוי: קבוצת יהדות התורה, חבר הכנסת גפני – איננו; חבר הכנסת ליצמן – איננו; חבר הכנסת מקלב – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש – מקלב פה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: סליחה.

דוד אמסלם: יא שפל.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: אתה מבין את השפל הזה?

דוד אמסלם: הוא בא, טוען: קיללתי אותו.

דוד אמסלם: אמרתי לו: אתה סוכר, פיך מפיק מרגליות.

דוד אמסלם: אתה סוכר – – – אמסלם אמר סוקה.

דוד אמסלם: מה זה סוקה?

דוד אמסלם: חשבתי הוא מתכוון סוכר.

דוד אמסלם: אתה מבין את הנוכל, השקרן, הרמאי הזה – – – שלא תזהם אותו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

דוד אמסלם: חבר שלך.

מיקי לוי: הבנתי.

דוד אמסלם: עכשיו, לפני חצי שעה.

מיקי לוי: אתה מוכן לשבת, בבקשה?

דוד אמסלם: מה הבנת?

דוד אמסלם: מה הבנת?

מיקי לוי: שאתה מפריע.

מיקי לוי: שב, בבקשה.

דוד אמסלם: אה, זה מה שהבנת?

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: שב, בבקשה.

דוד אמסלם: אני לא רוצה לשבת.

מיקי לוי: אז תצא בבקשה החוצה.

דוד אמסלם: למה?

מיקי לוי: ככה.

דוד אמסלם: תקרא לי קריאה ראשונה, שנייה ושלישית.

מיקי לוי: לא, גם – – –

דוד אמסלם: למה, אסור לי לעמוד פה?

מיקי לוי: תבדוק את התקנון.

דוד אמסלם: מה?

מיקי לוי: התקנון מאפשר גם בלי הקריאות.

דוד אמסלם: איפה זה כתוב?

מיקי לוי: תבדוק.

מיקי לוי: בבקשה תצא החוצה.

דוד אמסלם: כל מי שעומד יוצא?

מיקי לוי: ביקשתי ממך לשבת.

דוד אמסלם: לא רוצה לשבת.

מיקי לוי: תצא בבקשה החוצה.

מיקי לוי: עכשיו.

מיקי לוי: קדימה.

דוד אמסלם: אצלכם, אני מבין, כל פעם שאתה עומד, אתה מוציא את עצמך החוצה.

דוד אמסלם: (חבר הכנסת דוד אמסלם יוצא מאולם המליאה.)

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, מכובדיי השרים, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני מכיר את האנשים, אני רואה שבשעות מסוימות קשה להם יותר.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש לא רואה אותי.

מיקי לוי: הלוואי שזה היה רק בשעות מסוימות.

אורי מקלב: ולכן צריך להביא בחשבון שהכנסת צריכה להתנהל באופן נורמלי, בשעות שהן באמת סבירות.

אורי מקלב: והניסיון שאנחנו ראינו עכשיו – מצד אחד אנחנו באמת דנים עד מאוחר, מצד שני הניסיון להקדים את הוועדות מצמצם את האפשרות שלנו להסתייג, וזה פוגע בעבודת הכנסת.

אורי מקלב: אני חושב שאני הייתי בוועדה לענייני דת בנושא חוק הכשרות, אדוני היושב-ראש, בכל הדיונים מתחילתם עד סופם, חוץ מהדיון הראשון, שלא השתתפנו בפועל, אבל ראינו אותו וליווינו אותו.

אורי מקלב: בסופו של דבר, פעמיים בתוך הדיונים התקיימה המליאה, והיה לי תפקיד כאן במליאה, וגם לחבריי, וזה פגע בעבודה שלנו.

אורי מקלב: זאת עובדה קיימת, שאנחנו פוגעים בעבודת הוועדות, בריצת רגליים להרע, בניסיון הזה למהר לחוקק חוקים.

אורי מקלב: מה הדחיפות?

אורי מקלב: זה בכלל צריך להיות בחוק ההסדרים, רפורמה כזאת?

אורי מקלב: אנחנו דנו ברפורמה, ראינו כמה היא נבובה, כמה החוק הזה – יש לי ולחבריי נקיפות מצפון גדולות שהערנו על הרבה דברים שהם שיפרו, שהם ראו תוך כדי הדברים – גם חוסר ידע, גם בורות, גם חקיקה חפוזה, לא יסודית, עם בעיות קשות, והם באמת בסופו של דבר הורידו חלק מהדברים בגלל שראו שהחקיקה לא בנויה, ועדיין היא הייתה פזיזה ומהירה ולא מקצועית וחפוזה ושטחית מאוד.

אורי מקלב: אבל מעבר לזה, אני רוצה להגיד לך שאני ראיתי כמה ההידרדרות גדולה.

אורי מקלב: עוד לפני שאנחנו דנים בחוק הכשרות, יש כאלה שכבר לא הופתעו שהקואליציה מזמינה את חברי הקואליציה, שיש בה אנשים שומרי מסורת, אנשים דתיים בעליל, ויש הווה אמינא, וצריך למחות, ובגלל המחאה הם הפסיקו את ההתכנסות במסעדה או במקום שהוא לא כשר – מאכילים בשר וחלב, פתוח בשבת – ועוד היה צריך לעורר, לעשות בלגן תקשורתי, כדי להבין כמה אבסורד זה לעשות בכזה מקום.

אורי מקלב: זה רק מראה לאן יכולה לקחת אותנו הפגיעה וההידרדרות בכשרות, שאנחנו לא שומרים על המסורת ועל ההקפדות שידועות, ואנחנו ממציאים יהדות חדשה והלכות חדשות.

אורי מקלב: זה דבר שיפגע בנו לאורך כל הדרך.

אורי מקלב: זו רק תחילתו של מדרון.

אורי מקלב: אנחנו ראינו את זה בעוד דברים.

אורי מקלב: אני אמרתי את זה כאן מעל הבמה שלך היום: המצב הוא שאנחנו היום נמצאים פעם ראשונה – אני לא חושב שזה היה – במיסוי של צורכי דת, מס על צריכה דתית, על מיץ ענבים.

אורי מקלב: חבריי חברי הכנסת, מיץ ענבים, כל תפקידו לקידוש.

אורי מקלב: אנשים לא שותים מיץ ענבים לא לשוכרה ולא לרוויה.

אורי מקלב: אנשים שותים מיץ ענבים, כל מיץ הענבים בנוי רק שיהיה אפשר לעשות עליו קידוש, על יין, בצורה אמיתית ומתאימה לכל נפש.

אורי מקלב: לזה מיסוי?

אורי מקלב: שתייה מתוקה.

אורי מקלב: לא היה דבר כזה.

אורי מקלב: לאן זה מחזיר אותנו?

אורי מקלב: לאיזה מחוזות?

אורי מקלב: מחוזות שלא היינו, שלצורכי דת יש מיסוי מיוחד.

אורי מקלב: הייתה טעות, היה צריך לבוא: אנחנו מושכים את זה – לא, דבקים בדבר הזה, זה אולי נותן את כל המוטיבציה.

אורי מקלב: ואנחנו בעניין הזה מתפלאים, ורואים את חוסר ההבנה והניכור הגדול שיש לנו בכל העניין הזה במסורת, בשורשיות של ישראל.

אורי מקלב: ואני אמרתי לך את זה גם היום, ואנשים ביקשו ממני דווקא לחדד את זה, שאולי לא חידדתי מספיק.

אורי מקלב: דיברנו בפרשת השבוע לגבי סדום ועמורה, כשהקדוש ברוך הוא החליט שאין ברירה, אף שזו בריאתו, בריאה שהוא עשה – והוא לא עושה את זה לעיתים קרובות – והוא היה צריך לעקור את סדום ולהפוך אותה ממקום הכי פורח, הכי מרווה, שיש בו אוצרות בלתי נדלים, עם עושר אין-סופי, להרוס את המקום ולהפוך אותו עד היום לשממה.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: על דבר אחד.

אורי מקלב: מה היה?

אורי מקלב: 50 שנים, 52 שנים המקום היה קיים.

אורי מקלב: ולמה הקדוש ברוך הוא קיבל את ההחלטה להפוך אותו?

אורי מקלב: דבר אחד מספרים לנו, אין את כל האירוע מה היה.

אורי מקלב: חוקי סדום היו קודם, אולי, הם לא יצאו אז.

אורי מקלב: היה אחד שקיבל את המינוי, והאחד שקיבל את המינוי זה היה לוט, שהגיע מהעם העברי, והוא גדל על מורשת אברהם אבינו, על כך שצריך לכבד גם את האויבים הפוליטיים שלך, את האויבים שלך.

אורי מקלב: אברהם ראה עובדי עבודה זרה, שזה היה נגד ההשקפה שלו, נגד הדבר שהוא כל כך הרבה טרח – הוא ראה אותם אבל הוא אמר: יש יום חם.

אורי מקלב: אין כזה דבר, אנחנו נותנים לכולם.

אורי מקלב: כל מי שהולך בחום היום – צריך לארח אותו ולתת לו לשתות כדי שלא ייפגע.

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

אורי מקלב: על הדבר הזה, ממורשת כזאת, מדרך כזאת שלימד אותך, גדלת אצלו, על ברכיו, אתה נותן יד – –

מיקי לוי: תודה.

אורי מקלב: – – לדברים הכי אכזריים – אין לך זכות קיום.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, התייחסתי כאן קודם בדיונים קודמים ושאלתי מדוע יש עתיד, כאשר הייתה בקואליציה בראשות נתניהו, היא דווקא עמדה בשער והסיתה את אזרחי המדינה כנגד נתניהו על כך שהוא נותן כסף לחרדים, לישיבות ולכוללים.

מאיר פרוש: יאיר לפיד טען: מדוע לתת כסף לחרדים?

מאיר פרוש: הם לא נושאים בנטל, אין שוויון בנטל.

מאיר פרוש: לכו לצבא.

מאיר פרוש: למה אנחנו צריכים לתת לכם אוכל?

מאיר פרוש: הילדים שלכם ירעבו – לכו לעבוד ותלמדו תעסוקה.

מאיר פרוש: מה פתאום אנחנו צריכים לתת כסף?

מאיר פרוש: אני שאלתי: איך יכול להיות שיאיר לפיד, כראש ממשלה חליפי, מסכים לתת 30 מיליארד שקלים לערבים, לערבים, שהם בכלל לא נושאים בנטל?

מאיר פרוש: לא רק שהם לא נושאים בנטל – אם מישהו מתוכם ינסה להתאגד ולפעול למען שירות בצבא, אז הוא יוקע בציבור הערבי, ברחוב הערבי.

מאיר פרוש: אבל בממשלה שהוא החליפה שלה, חליפי, הוא שמאשר, דוחף, לתת 30 מיליארד שקלים.

מאיר פרוש: אני לא יכול להבין איך שכאן לא וכאן כן, אבל מתברר שהכול צביעות.

מאיר פרוש: דיברתי גם על מרצ, שתמיד הייתה מנסה להצטייר ככזאת שהיא לא נוגעת חלילה בכל העסקים הפוליטיים ובכל הכספים הקואליציוניים; היא לא כזאת, היא נקייה, היא בסדר, היא מתנהגת באופן ישר.

מאיר פרוש: אנחנו שומעים פה על 60 מיליון שקלים ליהדות צרפת לעודד עלייה ומעוד מדינות באירופה.

מאיר פרוש: אני זוכר שחבר הכנסת גפני ניסה להעביר 8 מיליון שקלים ליהדות צרפת ואמרו לו בייעוץ המשפטי שאין כזה דבר, אין צורך בכספים הללו, שזה כסף ייחודי ואסור לתת את הכסף הזה.

מאיר פרוש: אבל מרצ היום נותנת יד לכל ההעברות הכספיות האלו, כאילו מה?

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: למה היא נותנת כזה דבר?

מאיר פרוש: הכול כדי שאלקין יוכל לבנות כמה דירות ביהודה ושומרון?

מאיר פרוש: וגם בזה היא ויתרה על הדגלים שלה.

מאיר פרוש: היום השרה מיכאלי, יושבת-ראש מפלגת העבודה, הכריזה: אנחנו הולכים לשחרר את הכותל.

מאיר פרוש: הולכים לשחרר את הכותל.

מאיר פרוש: זה לא יהיה כזה מקום שנוכל ככה באיזו פינה להתפלל, זה יהיה שוויוני, נוכל לבוא, נשים וגברים.

מאיר פרוש: הולכים לשחרר את הכותל.

מאיר פרוש: אז אני לא יודע למה הגב' מיכאלי, כאשר מדובר על מיעוט ערבי, היא כל כך מתבכיינת ובוכה ומבקשת שלא יפגעו במיעוט הערבי, אבל כשמדובר במיעוט חרדי אז מה אכפת לה לדרוס, לפגוע ברגשות?

מאיר פרוש: כי מה גב' מיכאלי יכולה לחפש בכותל?

מאיר פרוש: היא מאמינה בתפילה?

מאיר פרוש: מעניין אותה בכלל מה שמתפללים שם?

מאיר פרוש: אני זוכר שהקודמת הקודמת שלה כאן בכנסת, קראו לה שולמית אלוני, דיברה כאן פעם במליאת הכנסת, והיא דיברה על כך שהחרדים הופכים את התפילות בכותל לעבודת אלילים.

מאיר פרוש: אבי, זיכרונו לברכה, צעק עליה: עפרא לפומיה – עפר לפה שלך על איך שאת מדברת על הכותל המערבי.

מאיר פרוש: היא בכתה: הוא מקלל אותי וצועק עליי, והוא צעק עליה: עפרא לפומיה.

מאיר פרוש: כך מסתכלת שולמית אלוני על הכותל המערבי – כעבודת אלילים.

מאיר פרוש: כך חושבת גם השרה מיכאלי.

מאיר פרוש: מה אתם באים להתעסק בכותל?

מאיר פרוש: הזכיר לכם קודם כאן חבר הכנסת מלכיאלי איזה מילים הרפורמים אומרים, מה זה הכותל בשבילם.

מאיר פרוש: בשבילם זה קיר תומך לבית מטבחיים של בקר ויונים.

מאיר פרוש: עפרא לפומיה של הרפורמים.

מאיר פרוש: כך הם כותבים.

מאיר פרוש: לפני 50 שנים אחד מנשיאי האוניברסיטה של הרפורמים כתב לאבא שלי, כשהוא זרק פה את הסידור: אתם צודקים, אין לנו שום דבר עם הכותל.

מאיר פרוש: בעינינו זה קיר שתומך בבית המטבחיים לבקר ויונים.

מאיר פרוש: מה אתם באים להתעסק?

מאיר פרוש: אלא מה?

מאיר פרוש: צריך להתעסק, צריך לריב עם החרדים, לא יותר מזה.

מאיר פרוש: לא מיכאלי ולא אלוני – אף אחד.

מאיר פרוש: מה זה מעניין אתכם, הדבר הזה?

מאיר פרוש: אבל מדובר במיעוט חרדי, ואת המיעוט החרדי הזה כרגע יש לשמאל אפשרות לדרוס, להכות, לפגוע.

מאיר פרוש: יש עתיד שולח עשרות מיליארדים לאנשים שלא נושאים בנטל ללא כל הצדקה.

מאיר פרוש: למה נותנים להם 30 מיליארד שקל?

מאיר פרוש: מישהו מהם הולך לצבא?

מאיר פרוש: איפה הטיעון הגדול נגד הציבור החרדי?

מאיר פרוש: עמד פה יאיר לפיד וצעק: למה צריך לתת להם?

מאיר פרוש: שילכו לצבא.

מאיר פרוש: פתאום מותר לתת כסף, מותר לתת כסף לאלה שלא נושאים בנטל.

מאיר פרוש: אה, יש תירוץ למה: הם נושאים בנטל אחזקת הקואליציה הזו, ולכן הכול מותר.

מאיר פרוש: נורבגי, שהיה גנבה גדולה – – –

מיקי לוי: משפט לסיום.

מאיר פרוש: ודאי לסיום.

מאיר פרוש: נורבגי, הדבר הכי גדול, הכי גרוע שהיה אצל לפיד – מותר היום; לתת כסף לכאלה שלא משרתים בצבא – מצווה היום.

מאיר פרוש: זה אדם ישר?

מאיר פרוש: הגון?

מאיר פרוש: הצטייר כך.

מאיר פרוש: בושה להסתכל עליו.

מאיר פרוש: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר – איננו; אייכלר – איננו; פינדרוס – איננו.

מיקי לוי: קבוצת הציונות הדתית: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה.

אוריאל בוסו: – – –

מיקי לוי: יש את ההסתייגויות וההצבעות האלה.

מיקי לוי: אחר כך הולכים לסיבוב הבא.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מיקי לוי: למי?

אוריאל בוסו: לש"ס.

מיקי לוי: למי?

אורלי לוי אבקסיס: סיעת ש"ס.

מיקי לוי: אני דילגתי?

מיקי לוי: אני מתנצל.

אוריאל בוסו: אני אדבר אחרי בצלאל.

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה להתחלף?

אוריאל בוסו: לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש – – –

מיקי לוי: אבל קראתי לך בקבוצת ש"ס, אוריאל בוסו.

בצלאל סמוטריץ': בסבב הקודם, עכשיו זה סבב אחר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עכשיו בהסתייגות – – –

מיקי לוי: צודק.

בצלאל סמוטריץ': לא נורא, בשעה כזאת.

מיקי לוי: אין בעיה, אני אתן לך.

בצלאל סמוטריץ': מכובדי היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת המתמידים, אני שמח שחברי יושב-ראש ועדת הכספים, שהציג קודם את החוק, נמצא כאן.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להעיר על החוק הזה שבצד ההיגיון המסוים שיש בו – בכל זאת שתי הערות חשובות: אחת – צרם לי מאוד האופן שבו אדוני הציג את הצעת החוק כאן.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך נגיע גם לשנייה.

בצלאל סמוטריץ': יש איזו אופנה פופוליסטית בשנים האחרונות במדינת ישראל לסמן קטרים שמובילים את המשק הישראלי, תורמים לצמיחה, מספקים מקומות תעסוקה, באיזה מילת גנאי "טייקונים" ולהפוך אותם לאויב העם.

בצלאל סמוטריץ': בסוף דבריך, אלכס, אמרת: תורידו את ההסתייגויות, אלא אם כן אתם רוצים לעבוד אצל הטייקונים.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, אני בעד איזונים.

בצלאל סמוטריץ': אני זוכר שבכנסת העשרים, כשעלה בוועדת הכספים הדיון על ועדת ששינסקי 2, עמדתי שם לבד, היחיד מול כל חברי הוועדה, מימין ומשמאל.

בצלאל סמוטריץ': הייתה לי שם גם איזו פדיחה.

בצלאל סמוטריץ': היה שם יושב-ראש כי"ל, לא ידעתי מיהו.

בצלאל סמוטריץ': התחיל לדבר, שאלתי בטעות, אבל לפחות ניקיתי את עצמי שאין לי אינטרסים – אני לא מכיר אותו, אני לא עובד אצלו.

בצלאל סמוטריץ': אבל התקוממתי נגד הפופוליזם הזה שלוקח אנשים, גופים וחברות שמפתחות את המשק הישראלי ומסמן אותם כאויב.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שיש בזה הרבה מאוד אלמנטים של קנאה – לא, חס וחלילה, אצלך, אלא בציבוריות בכלל.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, תכף אני אתייחס.

בצלאל סמוטריץ': אני לא התנגדתי לניסיון למצוא איזון נכון יותר בשאלת המיסוי והתשלומים שמי שבסוף מפיק את משאבי הטבע של כולנו צריך גם להעביר לציבור, אבל היו אז אמירות פופוליסטיות: נחזיר את ים המלח לציבור.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להזכיר איך נראה ים המלח, איך הייתה נראית כי"ל ומה היו ביצועיה העסקיים כשהיא הייתה שייכת למדינה.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להחזיר את ים המלח לציבור.

בצלאל סמוטריץ': הציבור ישכב שם ויצוף על המלח.

בצלאל סמוטריץ': פוספטים לא יעשו מזה, כימיקלים לא יעשו מזה, כסף לא יעשו מזה ו-5,000 מקומות תעסוקה בדרום, בנגב, בשכר ממוצע של 30,000 שקל – שזה אחד המנועים הגדולים ביותר שמניעים את הכלכלה ואת הצריכה באזור הנגב – לא היו בלי כי"ל.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, אני לא נגד לפתוח, אני גם לא נגד לדון על החוק הזה, אבל התפיסה לא צריכה להיות שיש איזה אויב נצלן – טייקונים, איזה מין מילה כזאת – ששודד את הכסף של הציבור, ואנחנו נראה להם מה זה.

בצלאל סמוטריץ': זו נקודת הארה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': נקודת הארה שנייה בעיניי חושפת – ותסלחו לי שאני אומר את זה במילה הזאת – את הצביעות שלכם, כמעט הייתי אומר הדו-פרצופיות, אל מערכת המשפט.

בצלאל סמוטריץ': הרי מה אתם עושים בחוק הזה?

בצלאל סמוטריץ': אתם מונעים את זכות הגישה לערכאות, שהיא זכות יסוד בסיסית – תכף, אל תעשה לי ככה.

בצלאל סמוטריץ': תכף.

בצלאל סמוטריץ': סמוך עליי שאני קראתי את החוק.

אורית פרקש הכהן: לא מדויק.

בצלאל סמוטריץ': לא מדויק.

בצלאל סמוטריץ': תכף.

בצלאל סמוטריץ': החוק הזה בא להתמודד עם סוגיה של על פניו שימוש לרעה בהליכי משפט – מציפים בתביעות – אבל הרי הביקורת הראשונה צריכה להיות למערכת המשפט על הסחבת, על עינוי הדין.

בצלאל סמוטריץ': עזבו את הטייקונים שכולם אוהבים לשנוא – שוב, שלא בצדק, עם המון כפיות טובה.

בצלאל סמוטריץ': האזרח הקטן נטחן במערכת שנים ומחכה לצדק מאוחר שהוא איננו צדק.

בצלאל סמוטריץ': מערכת משפט יעילה הייתה מקבלת את התביעות האלה, דנה בהן בצורה יעילה, מהירה, חותכת תרגילים של עורכי דין, מגיעה לצדק.

בצלאל סמוטריץ': הרי אי-אפשר להתעלם מהעובדה שכשאתה בעצם שולל מבן אדם את זכות הגישה לערכאות – כי אתה אומר לו: תשכיב עכשיו 75%, שלושת רבעי מהסכום שנמצא במחלוקת, ואחר כך תלך להתנהל אחתנו בתביעות בבתי משפט.

בצלאל סמוטריץ': ואמרת נכון, אדוני היושב-ראש:

בצלאל סמוטריץ': המטרה היא שהוא בסוף פחות ילך לבית משפט.

בצלאל סמוטריץ': הרי אם יש לו טענה אמיתית, אז למנוע ממנו את הזכות ללכת לברר אותה בבית המשפט זה לא צודק; ואם הטענה שלו לא אמיתית והוא משתמש לרעה בהליכי משפט, אז לבית המשפט אמורים להיות הכלים לברור תביעות נכונות מתביעות סרק, לטפל מהר, להציג תג מחיר של הוצאות משפט מפתיעות.

בצלאל סמוטריץ': אז אין לכם אומץ לבקר את מערכת המשפט – – –

אורית פרקש הכהן: הכלל הקיים לא הגיוני – שאם משהו שנוי במחלוקת לא משלמים.

אורית פרקש הכהן: זה נותן תמריץ להתווכח לנצח.

בצלאל סמוטריץ': לא, גברתי, במחילה, אני לא מקבל את זה.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שאנחנו מדברים עכשיו על מס רווחי יתר, אז אני לא מקבל את ההגדרה הזאת, מכיוון שהכלל בדין העברי, וגם במשפט המודרני, הוא שהמוציא מחברו – עליו הראיה.

בצלאל סמוטריץ': בסוף מי שמחזיק בקניין, כרגע הקניין הוא שלו, ומי שמבקש להוציא את זה ממנו צריך להוכיח.

בצלאל סמוטריץ': ומותר שיהיו מחלוקות, ויש כאן מדרון חלק, כי עכשיו זה נורא נחמד לעשות מול הטייקונים, ומחר זה גם יהיה מול האזרח הקטן.

בצלאל סמוטריץ': מחר יקבעו שכל אזרח צריך לשלם מייד לפקיד שומה כשהוא יוציא לו – זה הרי יהיה השלב הבא.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע כמה כסף מנהלים אזרחים קטנים – לא טייקונים; בעלי העסקים וכו' – כמה תביעות והליכים משפטיים מנהלים מול רשות המיסים?

ועדת הכספים): אבל זה משהו אחר, בצלאל.

ועדת הכספים): שם זה מס חברות וכאן זה מס רווחי יתר.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה הפוך.

ועדת הכספים): לא, זה לא הפוך.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה הפוך, מכיוון שאת רובד המס הראשון – צריך להבין, מס רווחי יתר זה לא המס הראשון שאתה צריך לגבות.

בצלאל סמוטריץ': הרי את שכבת המס – – –

ועדת הכספים): נכון, זה עוד – – –

בצלאל סמוטריץ': הפוך.

בצלאל סמוטריץ': במחילה, אלכס, אני חושב שזה הפוך.

בצלאל סמוטריץ': הרי מדרגת המס – – –

אורית פרקש הכהן: – – –

בצלאל סמוטריץ': נכון, אבל עוד פעם, מדרגות המס הראשונות משולמות, על זה אין ויכוח.

בצלאל סמוטריץ': דרך אגב, על זה אין מחלוקות, כך שלא מדובר על אנשים שלא משלמים מס.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו באה המדינה והחליטה שהיא מטילה מס רווחי יתר.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להתווכח, אפשר להסכים, היו כאן דיונים, בסוף נקבע מה שנקבע וזה בסדר.

בצלאל סמוטריץ': על המדרגה הזאת בוודאי שמותר – הרי בסוף, על מה הוויכוחים?

בצלאל סמוטריץ': על פחת, על שאלות של איך מחשבים, על איך פורסים את זה על פני שנים.

בצלאל סמוטריץ': היו פה דיונים בתוך הוועדה בכנסת העשרים ימים שלמים על השאלות האלה – האם שווי המכונות נחשב, לא נחשב.

בצלאל סמוטריץ': כשאתה שולל – אני ממש מסיים, משפט אחרון.

בצלאל סמוטריץ': כשאתה שולל את הזכות – בעצם אתה שולל את הזכות.

בצלאל סמוטריץ': אני לא טוען – ואני אמביוולנטי על החוק הזה, אבל אני חושב שהדבר הנכון היה לוודא שמערכת המשפט הישראלית מתנהלת יותר נכון, יותר יעיל, יותר צודק, ולא היינו צריכים להגיע למצב.

בצלאל סמוטריץ': אבל את זה אתם לא עושים – תיתן לי, אדוני, ממש עוד דקה, בשעת לילה כזאת מאוחרת.

בצלאל סמוטריץ': למה אנחנו לא עושים את זה?

בצלאל סמוטריץ': כי בית המשפט נוח לכם.

בצלאל סמוטריץ': הינה, כשצריך להדיח יושב-ראש מכהן, כמו שאמר פה שמחה רוטמן מוקדם יותר, היום זה קורה בתוך 24 שעות, וכשהקואליציה דורסת את האופוזיציה זה לא.

בצלאל סמוטריץ': למה?

בצלאל סמוטריץ': כי הקואליציה הזאת נוחה לבית המשפט.

בצלאל סמוטריץ': אז אתם לא מבקרים את בית המשפט, לא מתקנים את מה שצריך לתקן, נותנים לו חגורת ביטחון, ואז הפתרון היחידי הוא לצמצם בצורה דרמטית את זכות הגישה לבית המשפט ולהגיד לבן אדם: תשלם 75%, ואחר כך נלך להתמודד.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שזו שגיאה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת וולדיגר, בבקשה.

מיקי לוי: אחריה – חבר הכנסת בן גביר.

אוריאל בוסו: לא, אבל – – –

מיקי לוי: אתם עושים – בסיבוב הבא.

מיקי לוי: אני גומר את הסבב הזה להסתייגות לסעיף ראשון.

מיקי לוי: יעבור לסיבוב הבא, לסעיף 2; יעבור לסיבוב 3 – כל פעם סיבוב.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, בהסתייגות הראשונה אנחנו לא נמצאים.

מיקי לוי: אני בהסתייגות הראשונה.

מיכל מרים וולדיגר: לא, אנחנו לא נמצאים בהסתייגות הראשונה, אנחנו רק בהסתייגות השנייה, ולכן הם היו צריכים להיות לפנינו.

מיקי לוי: הבנתי, הבנתי.

מיקי לוי: לא שמתי לב.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיכל מרים וולדיגר: אז לא אכפת לי שבוסו – – –

מיקי לוי: לא, לא, תודה רבה.

מיקי לוי: בהסתייגות השנייה אתם כבר הופעתם.

מיקי לוי: הבנתי אתכם.

מאיר פרוש: מה נעשה?

מיקי לוי: אתה תעשה – אל תדאג.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: אתם, כל מה שאמרתם עכשיו זה על חוב של הסיבוב הבא בהסתייגות השנייה.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: תודה רבה על ההבהרה.

מאיר פרוש: מתי יסגרו את המליאה?

מיקי לוי: אני גומר את הסיבוב הזה ואני סוגר.

מיקי לוי: אני עומד בדבריי.

מיקי לוי: מילה – אני לא חוזר בי.

איתמר בן גביר: השאלה היא אם שנינו נדבר.

מיקי לוי: מה שקרה, לכאורה – אתם לא הופעתם בהסתייגות הראשונה, הייתם צריכים להופיע בהסתייגות השנייה, ואז, מכיוון שהופעתם, זה על חשבון ההסתייגות השנייה.

מיקי לוי: ברגע שתסיימו, נסגור את המליאה.

מיקי לוי: אני מתחייב.

מיקי לוי: לא עושה תרגילים.

מיכל מרים וולדיגר: ומחר הם ימשיכו.

מיקי לוי: ומחר הם ימשיכו, כן.

מיקי לוי: הליכוד יתחיל והם ימשיכו.

מיקי לוי: כל הסתייגות – סיבוב.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-ראש הכנסת, חבריי – – –

דוד ביטן: אה, גם מחר יש?

דוד ביטן: נלך הלוך-חזור.

מיקי לוי: הייתי סטודנט של גפני הרבה שנים, חביבי.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: אני מתנצל.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בואו נהמר, כבוד היושב-ראש, על מה אני הולכת לדבר.

מיכל מרים וולדיגר: הניחוש הפרוע הוא נכון – שוב בריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: ולמה הפעם אני רוצה לדבר על זה?

מיכל מרים וולדיגר: סליחה על הקול.

מיכל מרים וולדיגר: ביום חמישי ישבנו פה, גם אוריאל בוסו, גם אנוכי ועוד כמה, 16 שעות בוועדת בריאות, מהשעה 09:30 כמעט עד השעה 03:00, ודיברנו על חוק ה-cap, חוק שמטפל בהתחשבנות בין בתי החולים לבין קופות החולים.

מיכל מרים וולדיגר: אני באתי לדיון הזה גם כדי לדבר על זה, אבל בעיקר כדי לדבר על התחום של בריאות הנפש בתוך ה-cap.

מיכל מרים וולדיגר: חיכיתי וחיכיתי.

מיכל מרים וולדיגר: כמובן, כרגיל, גם בתוך ועדת בריאות – – –

מיקי לוי: סליחה, גברתי, אני יכול להפריע?

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, אני אתן לך כבר על חשבון הסיבוב הבא; חבר הכנסת פרוש – אותו דבר.

מיקי לוי: לפניכם – רק חבר הכנסת בן גביר.

מיקי לוי: עוד שלושה כדי לסיים את סדר-היום.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיכל מרים וולדיגר: והחבר'ה שלנו?

מיקי לוי: הם כבר דיברו.

מיכל מרים וולדיגר: לא, אורית סטרוק ושמחה לא דיברו, אז זה מחר?

מיקי לוי: לא, הם לא היו פה.

מיקי לוי: הלאה, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: אורית פה, היא פשוט מחכה.

מיקי לוי: אז אני אקרא לה אם צריך.

מיכל מרים וולדיגר: אוקיי, אז תקראו לאורית.

מיקי לוי: בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: אז איפה שהפסקנו זה שהייתי פה 16 שעות יחד עם חברי אוריאל ודיברנו על חוק ה-cap, ודיברנו ודיברנו, ואני חיכיתי בקוצר רוח אבל בכל זאת גם בסבלנות שיגיע תחום בריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: וחיכינו וחיכינו, ועוד שעה ועוד שעה, ובסופו של דבר, גם כשהגענו לסעיף 25, שזה הסעיף שמדבר על בריאות הנפש, אמרו: רגע, חכי, נדבר על 26 ו-27.

מיכל מרים וולדיגר: ואז חזרנו, אולי רבע שעה – תתקן אותי אם אני טועה, אוריאל – הגענו לדבר על בריאות הנפש אחרי כמעט 16 שעות, ובעשר דקות סיימנו תחום ענק שמצריך כל כך הרבה התייחסות ולא זכה לכלום.

מיכל מרים וולדיגר: ואז אני מגיעה הביתה, הולכת לישון, וקמה בבוקר, לא יודעת בדיוק באיזו שעה זה היה, פותחת את הרדיו ושומעת אסון: בחור בן 27, מתמודד נפש, לקח סכין והרג את אימא שלו.

מיכל מרים וולדיגר: הוא השתחרר לפני חמישה חודשים מבית החולים.

מיכל מרים וולדיגר: זה קרה בבית שמש; אני לא מספיק מכירה את הפרטים, אני אמורה ללכת לנחם מחר.

מיכל מרים וולדיגר: אבל כן, בחור בן 27 השתחרר לפני חמישה חודשים מבית החולים, בלי טיפול, בלי מסגרת, בלי אף אחד שילווה אותו; נזרק שוב לזרועות משפחתו, שלא יודעת איך לטפל בו, כי האימא היא לא אשת טיפול, היא בסך הכול אימא.

מיכל מרים וולדיגר: וגם הבחור המסכן שפגע והרג את אימא שלו הוא בסך הכול חולה שצריך טיפול, אבל אין לו טיפול, כי בתי החולים מתחשבנים עם קופות החולים, וקופות החולים מתחשבנות עם בתי החולים, וצריך לשחרר אותו מהר, כי קופות החולים לא משלמות מספיק, והוא נזרק לרחוב, הוא נזרק לאימא שלו, ואימא שלו נקברה אתמול.

מיכל מרים וולדיגר: וזה כואב וזה עצוב.

מיכל מרים וולדיגר: אבל אתם יודעים מה?

מיכל מרים וולדיגר: זה אנחנו.

מיכל מרים וולדיגר: מיקי, סליחה, יושב-ראש הכנסת, זה אתה, ואני, וגם אלכס ובצלאל וכולם שנמצאים פה, כי לא אכפת לנו.

מיכל מרים וולדיגר: כי 16 שעות דנים בחוק ה-cap, אבל לבריאות הנפש מקדישים רבע שעה במקרה הטוב.

מיכל מרים וולדיגר: וגם אז, טוב, אז יאללה, נזרוק פלסטר על משהו שמצריך ניתוח לב פתוח.

מיכל מרים וולדיגר: אומרים: טוב, אז ניתן לזה 20 מיליון שקל – ולא שאני מזלזלת בהם – לנפגעות תקיפה מינית, ואני לא מזלזלת בזה, אבל לא מטפלים בזה כמו שצריך לטפל.

מיכל מרים וולדיגר: וגם כרגע, ברגע הזה ממש, יש עוד 20 ו-100 ו-300 כאלה אנשים בפוטנציה שעלולים להרוג את אימא שלהם או את אח שלהם או לפגוע בעצמם, כי אין טיפול כמו שצריך, אין רצף טיפולי.

מיכל מרים וולדיגר: לא מטפלים בתחום הזה.

מיכל מרים וולדיגר: אני אגיד את זה שוב ושוב ושוב עד שיימאס לכולם לשמוע שמדינת ישראל מזניחה את האוכלוסייה הכי חלשה, ולא רק שהיא מחלישה את החלשים, היא גורמת לכולנו להיות חברה שאני אישית מתביישת בה.

מיכל מרים וולדיגר: אני קוראת לכם שוב: בואו נשקיע כמו שצריך.

מיכל מרים וולדיגר: זה לא רק לזרוק תקציב, זה להשקיע במחשבה ובמבנה וברצף הטיפולי ובחינוך.

מיכל מרים וולדיגר: נחנך את הילדים שלנו שיבינו שהם צריכים לדעת איך לנטרל רעשי רקע, איך להיכנס לתוך עצמם ולהבין שכשכואב להם, מותר להגיד: כואב לנו.

מיכל מרים וולדיגר: בואו נטפל, כי כולנו בעצם גוף ונפש, ואי-אפשר להפריד את זה.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני כאן שולחת את תנחומיי למשפחה היקרה שנשארה בלי אימא, ופשוט נחצתה – היא בתוך מאבק מדהים שאי-אפשר להסביר אותו בכלל בין חמלה לאח שלהם שהרג את אימא שלהם לבין לשבת שבעה על האימא שמתה.

מיקי לוי: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: זה פשוט מזעזע.

מיכל מרים וולדיגר: ואני חושבת, שוב, שכל אחד מאיתנו לא יכול לישון טוב בלילה הלילה הזה, כמה שכבר נשאר לנו לישון, ולהבין שכולנו פה שליחים לדבר הזה, וכולנו זקוקים לשים את היד ולהגיד: צריך להסתכל לבריאות הנפש בעיניים, להשקיע את המשאבים – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיכל מרים וולדיגר: – – כולל תקציבים, בתחום הזה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, בבקשה.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, כנסת נכבדה, ראשית, אני אפתח את דבריי בגינוי חריף לדברים שאמר כאן על הדוכן עופר כסיף, שכינה חייל צה"ל, קצין צה"ל, "קלגס נאצי".

איתמר בן גביר: טוב עשתה חברתי אורית סטרוק שהחלה לזעוק ולצעוק.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, נדמה לי, נדמה לי – – –

מיקי לוי: השם שהוא הזכיר היה של קצין?

מיקי לוי: חשבתי שהוא הזכיר שם של אזרח.

איתמר בן גביר: לא, לא, קצין.

אורית סטרוק: שם של קצין צה"ל.

בצלאל סמוטריץ': שם של קצין צה"ל.

בצלאל סמוטריץ': קרא בשם שלו ואמר נאצי קלגסי.

איתמר בן גביר: קצין, קצין צה"ל.

איתמר בן גביר: ואני, מהיכרותי איתך – – –

מיקי לוי: אני חשבתי שזה אותו אחד שהפריע שם למעצרים, אזרח.

איתמר בן גביר: לא, זה קצין.

מיקי לוי: אני חטאתי.

איתמר בן גביר: ואני מכיר את אדוני, ויודע, מכיר את ההתמסרות שלך בתקופת הפיגועים בירושלים.

מיקי לוי: אני מבין מה אתה אומר.

מיקי לוי: אני לוקח על עצמי להעיר לחבר הכנסת כסיף מעל הדוכן הזה.

מיקי לוי: לא צריך ואסור לכנות את חיילי וקציני צה"ל בשמות האלה, שמות גנאי.

מיקי לוי: הם בקונסנזוס.

מיקי לוי: דעות פוליטיות בצד.

מיקי לוי: חיילי צה"ל – אני לוקח על עצמי.

מיקי לוי: הייתה פה אי-הבנה שלי, כי הוא לא אמר קצין צה"ל או משהו, אלא רק שם, ולכן לא ידעתי.

מיקי לוי: אני לוקח על עצמי להסביר את זה.

אורית סטרוק: אני צעקתי לך את זה.

מיקי לוי: זה לא ראוי.

אורית סטרוק: אני צעקתי לך.

מיקי לוי: אני לא – אמרת לי – – –

אורית סטרוק: אני צעקתי לך שהוא קורא לקצין צה"ל קלגס.

איתמר בן גביר: אורית, אורית, מיקי לא חשוד בזה שהוא ישמע משהו על קצין צה"ל.

מיקי לוי: לא שמעתי את זה.

איתמר בן גביר: בתור מי שקפץ על מחבל – אני מכיר את הסיפור איך שיושב-ראש הכנסת קפץ על מחבל, אז אני בטוח שאם הוא היה מבין שזה קצין צה"ל היה מגנה, מוריד את כסיף מהדוכן הזה.

איתמר בן גביר: אין שום היתר וזכות לכנות את חיילי צה"ל קלגסים כאן בכנסת ישראל.

איתמר בן גביר: זה נורא ואיום.

איתמר בן גביר: אני יודע שאדוני היושב-ראש מסכים.

איתמר בן גביר: השבת הזאת אנחנו בשבת חיי שרה.

איתמר בן גביר: זאת שבת שהתורה מספרת לנו על מות שרה אימנו, על המשא ומתן של אברהם אבינו, לכאורה משא ומתן של פראיירים, אלכס.

איתמר בן גביר: הוא שם מתווכח.

איתמר בן גביר: אומרים לו: קח חינם.

איתמר בן גביר: הוא אומר: לא, לא, אני רוצה בכסף – ועוד איזה כסף, 400 שקל, המון המון המון כסף.

איתמר בן גביר: לא יודע, זה לא כמו 53 מיליארד, אבל זה הרבה כסף.

אלכס קושניר: בינתיים זה ירד כבר ל-30, איתמר.

איתמר בן גביר: 30 מיליארד.

איתמר בן גביר: אז נעמוד על 30, בסדר גמור.

מיכל מרים וולדיגר: 32.

אלכס קושניר: 32.5.

איתמר בן גביר: תבטיח לנו שזה ייעצר שם.

איתמר בן גביר: בכל מקרה, לא סתם התורה אומרת לנו גם על הנושא הזה של המכירה והקנייה, וחז"ל גם מלמדים אותנו שעל שלושה מקומות אין אומות העולם יכולים לומר "גזלנים אתם", וזה מערת המכפלה, הר הבית וקבר יוסף.

איתמר בן גביר: ואברהם אבינו היה חכם, ידע למה הוא רוצה לקנות – שלא יערערו על הזכות שלנו.

איתמר בן גביר: אנחנו בחברון מארחים – קריית ארבע היא חברון – מארחים אלפי, אולי אפילו יותר מאלפי, עשרות אלפי אנשים.

איתמר בן גביר: אצלי בבית, ברוך השם, יהיו בשבת בסביבות 40 איש.

איתמר בן גביר: למה אני מספר את זה?

איתמר בן גביר: אני מספר את זה כי כשמגיעים אליך 40 אנשים אורחים לסעודות, ואחרי זה גם כיבוד לעוד לפחות 100 אנשים, ובנוסף אנחנו מוציאים לחיילי צה"ל כל שבת אצלנו, זה המון המון המון כלים.

איתמר בן גביר: ואני מכוון בדבריי למס האומלל הזה שאתם הולכים להשית עכשיו מ-1 בנובמבר על הכלים החד-פעמיים, וזה נורא.

איתמר בן גביר: זה נורא.

איתמר בן גביר: מילא בשבת ומילא למשפחת בן גביר.

איתמר בן גביר: לנו בימות חול יש מדיח, אבל תארו לכם מה קורה אצל משפחה ברוכת ילדים, אם זה במגזר החרדי, אם זה במגזר הדתי-לאומי ואם זה במגזר החילוני.

איתמר בן גביר: גם אצל חובשי כיפת השמיים – ככה אני מכנה חילונים, כי אין, חילוני זה חול, וכל היהודים הם קודש, אין דבר כזה חול.

איתמר בן גביר: מה קורה אז?

איתמר בן גביר: כלים ועוד כלים ועוד כלים.

איתמר בן גביר: שמעתי ששר האוצר אמר: שיקנו מדיח.

איתמר בן גביר: ועל זה אמר חברי שמחה רוטמן: מה זה, "אם אין לחם תאכלו עוגות"?

איתמר בן גביר: יש אנשים שאין להם כסף למדיח.

איתמר בן גביר: אין להם כסף למדיח.

איתמר בן גביר: ומדיח זה הוצאות, וזה חשמל, וזה מים, והשאלה היא למה?

איתמר בן גביר: למה?

איתמר בן גביר: אנחנו עוסקים בחוק שמדבר על טייקון יש בו גם היגיון, יש בו היגיון, במה שאתם עושים יש היגיון, למרות שחברי בצלאל סמוטריץ' מעלה כאן סברות אחרות, אבל אני מבין את הרצון.

איתמר בן גביר: אבל אולי לפני שרצים לטפל בטייקונים, בואו לא נשכח את עם ישראל, בואו לא נשכח את המשפחות ברוכות הילדים, בואו נבין את המציאות, בואו נתחבר לעם ישראל.

איתמר בן גביר: כשמתחברים לעם ישראל לא יכולים לעשות רפורמות כאלה ולא יכולים לעשות מיסים כאלה ולהשית מיסים כאלה ולפגוע במשפחות ברוכות ילדים.

איתמר בן גביר: נכון, זה נראה אזוטרי, נכון, יש כאלה שאומרים שזה שולי, אבל יש הרבה משפחות שמה לעשות, אין להן.

איתמר בן גביר: והמס הזה – – –

ועדת הכספים): אנחנו שומרים על החיים של הילדים האלה ועל הילדים שלהם.

איתמר בן גביר: מה זה?

ועדת הכספים): אנחנו שומרים על החיים של הילדים האלה ועל הילדים שלהם.

איתמר בן גביר: אתם לא שומרים על החיים שלהם, אלכס.

איתמר בן גביר: אתם לא שומרים על החיים.

איתמר בן גביר: אפשר עוד למצוא – – –

ועדת הכספים): – – – את החד-פעמי הזה, אז לא היה – – –

איתמר בן גביר: אפשר למצוא פתרונות ביניים.

איתמר בן גביר: אם זה היה רק בריאותי, אפשר למצוא כלים כאלה ולא כלים אחרים.

איתמר בן גביר: זה לא זה.

איתמר בן גביר: הרעיון הוא שאני – אתה יודע מה, אני רוצה ללמד עליכם זכות.

איתמר בן גביר: אתם לא מחפשים לפגוע.

איתמר בן גביר: אתם לא שמים לב שאתם פוגעים.

איתמר בן גביר: אתם לא שמים לב שאתם פוגעים – –

מיקי לוי: תודה.

איתמר בן גביר: – – באוכלוסיות חלשות.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת בן גביר.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, ואחריו, אחרונת הדוברים – חברת הכנסת סטרוק.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, אנחנו מבינים שאת עייפה, אבל אנחנו גם באמת לא נמצאים פה משעמום.

אוריאל בוסו: דיברתי היום יותר מפעם אחת נגד הנושא של הרפורמים, ואולי אני התבטאתי מדי בשם עצמי, אז אני רק רוצה להביא דברים בשם גדולים ממני.

אוריאל בוסו: נחשף מכתב חריף של הרב הראשי, הגאון רבי יצחק אייזק הלוי הרצוג, הסבא של נשיא המדינה, שכתב במכתב לראש הממשלה משה שרת: הגעת הרפורמים ארצה – חומר נפץ מסוכן.

אוריאל בוסו: הוא כותב לו: סכנה מוחשית.

אוריאל בוסו: הריני להבהיר כי הדבר איננו לגמרי כפי שכבודו חושב, אלא יש בזה סכנה עצומה ליהדות, והכנסת הרפורמה לארץ הקודש תעורר ריב נורא ותפר את שלום האומה ואחדותה.

אוריאל בוסו: בהמשך המכתב הוא מבקש מראש הממשלה משה שרת לסדר פגישה לרבנים הראשיים עם אדם בשם גליק, שככל הנראה תמך ברפורמים של אותה תקופה, ומכנה אותם חומר נפץ מסוכן.

אוריאל בוסו: ולא רק זה, נשיא המדינה הקודם ראובן רובי ריבלין, כשביקר בשנות השמונים בארצות הברית, הגיע לניו ג'רזי.

אוריאל בוסו: הוא היה שם בבית כנסת, הוא התארח בשבת.

אוריאל בוסו: הוא ראה רבי, רבנית שהיא חזנית ונמצאת, ואז הוא התקשר – ואגב, זה עורר עליו זעם רב – מייד בצאת השבת הוא התקשר לכתב של ידיעות אחרונות והכריז שהיהדות הרפורמית משולה לנצרות, וכמובן שהדברים שלו התנוססו בכותרות הראשיות של העיתון, וכשהוא התמנה לנשיא המדינה, יצאו נגדו.

אוריאל בוסו: בסך הכול מדובר באנשים ציונים במהות שלהם שהסתכלו בשורש הנקודה של הרפורמה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, אנחנו יכולים לעשות רפורמה בחשמל, יכולים לעשות רפורמה בייבוא ויכולים אפילו לעשות רפורמה בחד-פעמי, אבל אנחנו אומרים כל יום אחרי התפילה, ב-13 עיקרים, שהתורה לא תשתנה בשום זמן, חס ושלום.

אוריאל בוסו: אתה בטח לא פעם אחת ולא פעמיים השתתפת בהכנסת ספר תורה, וראית את אותו ספר, שיש בו מאות אלפי אותיות, ואם תג אחד לא במקום, הספר כולו פסול.

אוריאל בוסו: אפשר לומר היום: התחדשנו, בואו ניקח משהו מצולם.

אוריאל בוסו: זו התורה, כולל התוכן שבה, שנשאר.

אוריאל בוסו: אין לנו משהו שהוא סתם קיצוני, אורתודוקסי וקנאי נגד פלורליזם ודברים כאלה.

אוריאל בוסו: אבל כשאתה רואה שלוקחים לך את מה שניתן בהר סיני, שצריך לשמור עליו – אין מה לעשות, זו הזכות שלנו.

אוריאל בוסו: על זה נרדפנו.

אוריאל בוסו: בגלל זה אנחנו יהודים בארץ ישראל, ארץ הקודש, ולא הקמנו את המדינה באוגנדה, בשביל לשמור על הקווים האלה.

אוריאל בוסו: ואנחנו נמצאים פה בשביל לשמור לא רק על ילדיי, אלא על נכדיך ועל נכדיו של כל אחד ואחד, בשביל שלא תהיה כאן התבוללות.

אוריאל בוסו: ואם אנחנו, חלילה, נעשה רפורמה בגיור ורפורמה ביהדות ובכותל ובכשרות ובכל דבר, ייטשטשו כל הגבולות של היהדות ואיבדנו את הזהות האמיתית שלשמה הגענו ארצה, כולל אלכס ומשפחתו, שבאו כיהודים מברית המועצות לכאן, לארץ היהדות.

אוריאל בוסו: אבל בסוף, אם נמצא כאן את מה שהיה שם, אז למה באנו?

אוריאל בוסו: למה נרדפנו?

אוריאל בוסו: על מה נהרגו שישה מיליון איש?

אוריאל בוסו: בשל היותם יהודים.

אוריאל בוסו: אנחנו שומרים על הקדוש מכל מה שיש לנו.

אוריאל בוסו: זה מה שיש לנו בסך הכול נגד הדיבור הזה על רפורמה ביהדות.

אוריאל בוסו: אלכס, הקראתי כאן את המכתב של הרב הראשי לישראל, הרב הרצוג, שאומר שהרפורמה היא סכנה ליהדות.

אוריאל בוסו: הקראתי כאן את מה שנשיא המדינה הקודם רובי ריבלין – כשהוא היה בארצות הברית והוא ראה תפילה של רבנית, הוא התקשר לכתב ידיעות אחרונות ואמר שהרפורמה משולה לנצרות.

אוריאל בוסו: את זה לא אני אמרתי, והם לא חשודים כקנאים כמוני, כביכול, אבל הם ראו בעיניים כלות את הרפורמה.

אוריאל בוסו: לכן, אנא מכם, אתם נמצאים היום בשולחן מקבלי ההחלטות.

אוריאל בוסו: תשמרו את היקר לנו ולילדים שלנו ושלכם מכול.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, שתדע שביום שישי התפללתי באתונה בבית הכנסת האורתודוקסי.

מיקי לוי: פתחו לכבודי ביום שישי, לכבוד הכנסת, את ארון הקודש, ספר תורה שניצל מהשמדת הקהילה היהודית באתונה, בן 350 שנה.

אוריאל בוסו: התרגשת.

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש, אתה יודע למה אני אוהב לילות כאלה במליאה?

ועדת הכספים): כי נגמרות כל ההצגות ומתחילים נאומים אמיתיים מהלב.

ועדת הכספים): עזוב מסכימים, לא מסכימים.

מיקי לוי: לכן הגבתי לו.

מיקי לוי: ספר תורה בן 350 שנה – אני התרגשתי.

ועדת הכספים): – – – מסכים, לא מסכים – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: אחרונת הדוברים.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברי יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת קושניר, הסיפור במיוחד בשבילך.

אורית סטרוק: במיוחד בשבילך.

ועדת הכספים): אני מתיישב.

אורית סטרוק: וגם בשביל היושב-ראש.

מיכל מרים וולדיגר: וגם בשבילנו.

אורית סטרוק: טוב, גם בשביל מיכל, גם בשביל איתמר, בסדר.

אורית סטרוק: הכול בסדר.

אורית סטרוק: אפילו בשביל השרה מירב.

אורית סטרוק: אנחנו נמצאים בשבוע שצופה פני שבת, פרשת חיי שרה.

אורית סטרוק: בזמן הזה שאני כאן, תושבי חברון מתכוננים ומתארגנים לשבת באמת עמוסת אורחים, כפי שסיפר לפניי חבר הכנסת בן גביר, עמוסה עמוסה.

אורית סטרוק: עשרות אלפי יהודים יגיעו לחברון, וכל בית בחברון יפתח את שעריו לרווחה.

אורית סטרוק: ואיך כתבה פעם אחת החברות של הבנות שלי?

אורית סטרוק: שהזיכרונות שלה משבת חיי שרה הם שהיא שוכבת מתחת לשולחן – זה המיטה שלה, ומפת שולחן זה מה שמפריד בינה לבין שאר האורחים, כי פשוט מוציאים את כל הילדים מהחדרים וכל משפחה של אורחים תופסת חדר.

אורית סטרוק: אני ארצה לנצל, בעזרת השם, את כל הנאומים שיהיו לי בשבוע הזה לסיפורים על חברון.

אורית סטרוק: נתחיל מסיפור על ספרי תורה, כפי שאמרת, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: בחברון יש בית כנסת מיוחד שנקרא בית הכנסת על שם אברהם אבינו, ובבית הכנסת הזה נמצאים ונמצאו גם לפני פרעות תרפ"ט ספרי תורה עתיקים מאוד, בני מאות שנים.

אורית סטרוק: לפי מה שאני יודעת, אלה ספרי התורה העתיקים ביותר שנמצאים בשימוש יום-יומי; לא במוזיאון אלא בשימוש יום-יומי.

אורית סטרוק: ספרי התורה האלה – בזמן פרעות תרפ"ט היו כמה בחורים יהודים שסיכנו את חייהם, ולמרות שכולם הסתגרו בבתים מפחד הפורעים, הם יצאו מהבתים ורצו לבית הכנסת כדי להציל את ספרי התורה, והצילו את ספרי התורה האלה.

אורית סטרוק: אחד מהבחורים נפצע ונפטר אחר כך מפצעיו בירושלים.

אורית סטרוק: הוא נפצע בגלל שהוא רץ להציל את ספר התורה.

אורית סטרוק: בכל אופן, ספרי התורה האלה הובאו לבית כנסת בירושלים שנקרא בית כנסת לפליטי חברון.

אורית סטרוק: בית הכנסת עצמו, בית כנסת על שם אברהם אבינו – שנספר בהמשך בנאום אחר למה הוא נקרא ככה – נהרס ונחרב עד היסוד על ידי הירדנים ועליו הוקמו שלושה מוסדות מפוארים: דיר עיזים, מזבלה ציבורית ובית שימוש ציבורי, על חורבות בית הכנסת.

אורית סטרוק: לקיים מה שנאמר: כל הקדוש מחברו, חרב מחברו.

אורית סטרוק: ולמה אמרתי, חבר הכנסת קושניר, שהסיפור הזה במיוחד בשבילך?

אורית סטרוק: משום שבית הכנסת הזה נגאל מחורבנו ומהשפלתו בזכות הרבה אנשים, אבל בעיקר בזכות שני יהודים.

אורית סטרוק: אחד מהם היה עולה מארצות הברית ואחד מהם היה עולה מברית המועצות.

אורית סטרוק: העולה מארצות הברית נקרא חיים מגני, זיכרונו לברכה.

אורית סטרוק: הוא היה מורה דרך לפרנסתו, ובכל שבת, במקום לישון, לנוח אחר הצוהריים, כמו שכולנו עושים, הוא היה לוקח סיורים מקריית ארבע לרובע היהודי בחברון, סיורים גם של תושבי קריית ארבע וגם של אורחים שהיו מגיעים לקריית ארבע.

אורית סטרוק: באותו זמן לא היה בכלל יישוב יהודי בחברון.

אורית סטרוק: הוא היה עובר איתם בין האתרים היהודיים ומסביר להם בכל מקום ומקום מה היה פה פעם, לפני הפרעות, וכשהוא היה מגיע למקום שבו היה פעם בית הכנסת על שם אברהם אבינו, והיו שם דיר עיזים, מזבלה ושירותים ציבוריים, הוא היה עומד ומסביר למסיירים שפה היה בית כנסת על שם אברהם אבינו, והיה מראה תמונות של בית הכנסת הזה בתפארתו.

אורית סטרוק: בשבת אחת הצטרף לסיור הזה יהודי עולה מברית המועצות בשם פרופ' בן ציון טבגר.

אורית סטרוק: הוא היה פרופסור לפיזיקה, אסיר ציון.

אורית סטרוק: כשהוא הגיע לארץ הוא היה מבוקש מאוד במכון ויצמן, קיבל שם עבודה, והגיע להתארח אצל חברים בקריית ארבע.

אורית סטרוק: הוא מגיע למקום הזה עם חיים הגני, וחיים הגני עומד ומראה את תמונת בית הכנסת ואומר: פה היה בית הכנסת, ובן ציון טבגר רואה דיר עיזים, מזבלה ציבורית ובית שימוש ציבורי – זה מה שהוא רואה – והוא אומר: אני לא מבין, אני לא מבין.

אורית סטרוק: למה אתם מאפשרים לדבר הזה לקרות כשיש פה חורבות של בית כנסת?

אורית סטרוק: אמרו לו: הממשלה לא מרשה לפנות את כל זה.

אורית סטרוק: הממשלה לא מרשה לבנות את בית הכנסת.

אורית סטרוק: הממשלה השכירה את המקום הזה לערבי שיקים בו דיר עיזים.

אורית סטרוק: זה מושכר לו כדין.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אתה תיתן לי עוד כמה דקות כדי לסיים את הסיפור המרתק הזה.

מיקי לוי: לא, לא.

אורית סטרוק: כן, כן, שתי דקות.

מיקי לוי: לא, זה המון.

מיקי לוי: חצי דקה.

מיקי לוי: בבקשה לסכם.

אורית סטרוק: אוקיי.

אורית סטרוק: פרופ' בן ציון טבגר התקשר למוחרת היום למכון ויצמן והודיע להם שהוא נשאר בחברון כדי למצוא בית כנסת.

אורית סטרוק: הוא לקח טורייה ודלי והתחיל לחפור.

אורית סטרוק: המשטרה הגיעה לעצור אותו.

אורית סטרוק: אמרו לו: אדוני, אתה משיג גבול.

אורית סטרוק: אמר בן ציון טבגר: אני למצוא בית כנסת.

אורית סטרוק: עצרו אותו, לקחו אותו לשופט.

אורית סטרוק: אמר לו השופט: למה אדוני משיג גבול?

אורית סטרוק: אמר פרופ' בן ציון טבגר: אני למצוא בית כנסת.

אורית סטרוק: וככה הוא התעקש וחזר פעם אחר פעם עד שהוא הצליח לגלות את חורבות בית הכנסת, את העמודים של בית הכנסת, את ארון הקודש של בית הכנסת.

אורית סטרוק: ופתאום כולם ראו שהוא באמת "למצוא בית כנסת".

אורית סטרוק: במקום הזה שבן ציון טבגר חפר בו עומד היום בית הכנסת אברהם אבינו בתפארתו.

אורית סטרוק: רבבות יהודים מגיעים להתפלל בו.

אורית סטרוק: זה אחד הניסים הגלויים של חברון של ימינו, ואת הסיפורים הנוספים נמשיך בפעמים הבאות.

אורית סטרוק: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: אם כך, בחוק למיסוי רווחים ממשאבי טבע הגענו לסעיף שני ומיצינו את הדוברים בו.

מיקי לוי: סדר-היום יתחדש מחר, יום שלישי, ח' בחשוון, 26 באוקטובר 2021, בשעה 16:00.

מיקי לוי: אנחנו נחדש לאחר סדר-היום של נאומים בני דקה, שאילתות, נושא זהירות בדרכים, את המשך הדיון בהצעת החוק למיסוי רווחים ממשאבי טבע החל מסעיף מס' 3.

מיקי לוי: ישיבה זו נעולה.