ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 64, 2021-10-20 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, היום י"ד בחשוון התשפ"ב, 20 באוקטובר 2021.

מיקי לוי: בוקר טוב.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 25) (שילוב תלמידי ישיבות), התשפ"ב–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: אמנה בין ממשלת מדינת ישראל לממשלת איחוד האמירויות הערביות בדבר שיתוף פעולה בתחום הסביבה ושינוי האקלים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: הסעיף הבא בסדר-היום – שאילתות דחופות.

מיקי לוי: שאילתה ראשונה – השרה מירב כהן תשיב על שאילתה דחופה מס' 59, מאת חבר הכנסת משה גפני, בנושא: עיכוב בתשלומי הפיצוי לניצולי שואה.

מיקי לוי: בבקשה.

מירב כהן: שלום.

מירב כהן: אתה רוצה לומר משהו קודם, חבר הכנסת גפני?

מיקי לוי: הוא אומר, הוא מקריא את השאילתה.

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, גברתי השרה, אני מודה לך שאישרתם לי את השאילתה הדחופה הזאת.

משה גפני: אני באמת חושב שהיא דחופה.

משה גפני: ביוני 2019 הרשות לניצולי השואה ומשרד האוצר הגרמני חתמו על סיכום שבמסגרתו ניצולי שואה המקבלים קצבה חודשית מגרמניה יקבלו תוספת לקצבה של בין כ-100 ל-400 יורו לחודש, ובשל ויכוחים בתוך המשרדים הרלוונטיים התשלומים לא מגיעים אליהם.

משה גפני: רצוני לשאול: 1.

משה גפני: האם קיים הסכם כזה?

משה גפני: 2.

משה גפני: אם כן – מדוע עד היום הניצולים הזכאים לא מקבלים את התוספת?

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה.

מירב כהן: תודה, חבר הכנסת גפני, על השאלה החשובה.

מירב כהן: אז אני אשיב.

מירב כהן: קודם כול, ביוני 2019 נחתם סיכום עקרונות בין ממשלת גרמניה לרשות לזכויות ניצולי השואה.

מירב כהן: באותו הסכם מיוני 2019 באמת הגיעו לסיכום שמקבלי רנטה חודשית יקבלו תוספת לקצבה, שנעה בין 100 ל-400 יורו לחודש.

מירב כהן: זה כבר בוצע, זה כבר מבוצע כיום על ידי הרשות לניצולי שואה.

מירב כהן: לאחרונה הגענו לעוד הסכם, שמשדרג את ההסכם הקודם, שמעלה אותו בעצם בעוד 100 יורו לחודש, מ-100 ל-200 ומ-400 ל-500, כפונקציה של הזכאות.

מירב כהן: אנחנו עשינו את כל העבודה והשלמנו אותה.

מירב כהן: אני מאמינה שזה יעלה לממשלה ממש בשבוע-שבועיים הקרובים.

מירב כהן: אנחנו ממתינים לאישור משרד האוצר בעניין הזה.

מירב כהן: בהזדמנות הזאת אני אומר שבשבועות הקרובים אנחנו גם צפויים לאשר פה בכנסת את התקציב, ושם יש עוד בשורה לשורדי ושורדות השואה.

מירב כהן: אנחנו אישרנו בממשלה, וזה צריך להגיע לאישור הכנסת, עוד 300 מיליון שקלים שיגיעו למקבלי המענק השנתי.

מירב כהן: הדבר יגדיל את הקצבה החודשית שלהם מ-4,000 שקלים ל-6,500.

מירב כהן: לסכום הזה אנחנו מצרפים גם את הבטחת ההכנסה; 70% מהחברים באותה קבוצה זכאים להבטחת הכנסה.

מירב כהן: לסכום הזה אנחנו מוסיפים גם את הכסף שהצלחנו, בעזרת ועידת התביעות, לגייס מהעולם לטובת אותם מקבלי מענק שנתי.

מירב כהן: אז אם סוכמים את כל המהלכים האלה יחד, זה יכול להגיע לתוספת שנתית של 13,000 שקלים לשורד שואה.

מירב כהן: אני חייבת לומר שזה הישג שהוא בעיניי משמעותי, אבל בוודאי לא מספיק.

מירב כהן: אנחנו צריכים לעשות את זה ביתר שאת, בדחיפות, כי מדי יום שורדי ושורדות שואה פשוט נפרדים מאיתנו.

מירב כהן: הסטטיסטיקה היא אכזרית.

מירב כהן: כל יום עשרות שורדי שואה נפטרים, ואין לנו זמן לבזבז.

מירב כהן: אני אנצל את ההזדמנות הזאת כדי לומר שאנחנו גם משקיעים ומרחיבים כל הזמן את מנגנוני הפעילות שלנו בתחום של הפגת בדידות של ניצולי שואה – קשישים בכלל ושורדי שואה בפרט.

מירב כהן: אנחנו הוצאנו אל הפועל פרויקט חשוב שבמסגרתו קופות החולים מגיעות לבתים של שורדי ושורדות שואה ועושות להם מיצוי זכויות ומעניקות להם טיפול רפואי ממש בבית.

מירב כהן: אנחנו חידשנו את פעילות הצוות הבין-משרדי להסרת חסמים ממשלתיים לטיפול בניצולי שואה, הגדלנו את מספר ביקורי הבית, עשינו מבצע של שיחות טלפון יזומות לכל שורדי ושורדות השואה שנמצאים אצלנו במאגרים כדי לראות אם יש דברים שהם צריכים בהם סיוע, מסיוע פיזי ועד סיוע נפשי, וגם הוצאנו אל הפועל פרויקט חדש של שיפוץ בתים של שורדי ושורדות שואה – שיפוצים שמטרתם למנוע נפילות והחלקות בבתים של אנשים.

מירב כהן: מדובר בשיפוצים קטנים בסדרי גודל של 20,000 שקלים, אבל זה ממש משהו שיכול להציל חיים.

מירב כהן: יש לנו תוכנית עבודה גדושה למען שורדי ושורדות השואה, כי כפי שאמרתי, הזמן פועל לרעתנו.

מירב כהן: גם את ההחלטה החשובה הזאת של BEG אנחנו נביא בקרוב מאוד לאישור הממשלה.

מירב כהן: המשרד שלנו השלים את המשימות שלו, ואנחנו ממתינים לאישור להעלות את זה למעטפה.

מירב כהן: תודה.

מיקי לוי: בבקשה, שאלת המשך, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, אני מודה לך על התשובה.

משה גפני: אני רוצה להגיד את מה שאלה שעוסקים בעניין של ניצולי השואה מכירים.

משה גפני: במהלך השנים האחרונות מדינת ישראל השקיעה הרבה יותר בסיוע לניצולי השואה ממה שהיה בעבר.

משה גפני: בשעתו, הרנטה הגרמנית הייתה הרבה יותר גבוהה ממה שקיבל ניצול שואה כאן בארץ מהמדינה.

משה גפני: זה השתנה והתהפך לחלוטין.

משה גפני: המציאות היא – ואנחנו קיימנו על זה דיונים בוועדת הכספים עם השגריר הגרמני.

משה גפני: ביקשנו שהם יעלו את הרנטה, מכיוון שהמציאות היא כזאת שהרנטה הפכה להיות הרבה יותר נמוכה ממה שהמדינה כאן נותנת לניצולי השואה.

משה גפני: אני מברך על כך.

משה גפני: אנחנו תרמנו את חלקנו לעניין הזה.

משה גפני: המציאות היא – ואמרת את זה נכון, גברתי השרה: אנחנו מדברים על ניצולים, ולצערנו הרב כל יום שעובר יש פחות ניצולים והם פחות יקבלו את הכסף.

משה גפני: הם היו צריכים לקבל את התוספת להסכם שנחתם עם ממשלת גרמניה, גם על ידי רשות ניצולי השואה שלנו כאן, יחד עם משרד האוצר הגרמני.

משה גפני: יש ויכוח, ואני חייב לומר את זה, בין משרד האוצר לבין המשרד שלך – יש ויכוח, ריב סמכויות, או אני אפילו לא יודע בדיוק מה טיבו.

משה גפני: אבל במציאות היה צריך להביא את זה כבר מזמן.

משה גפני: מכל התקופה הזאת שעליה את מדברת שזה יגיע, עד שזה יבוא להחלטת ממשלה ומה שנעשה עם העניין הזה – יהיו, לצערנו הרב, פחות ניצולים.

משה גפני: זה חוסר אחריות שבגלל ויכוח בין המשרד לשוויון חברתי, שבראשו את עומדת, לבין משרד האוצר, בגלל הוויכוח, הזה יהיו ניצולים שכבר לא יזכו לזה.

משה גפני: לכן אני הייתי מצפה ממך שתאמרי שזה יבוא מייד להחלטת ממשלה.

משה גפני: הרי הכסף הוא לא שלנו, הכסף הוא של הגרמנים, והם הסכימו, בעקבות דיון שלנו איתם, לתת אותו.

משה גפני: מדובר על ניצולים מבוגרים שמגיע להם הסיוע, והם מקבלים פחות מכיוון שהם מקבלים את הרנטה הגרמנית ולא את הסיוע של מדינת ישראל.

משה גפני: אני רוצה לבקש ממך שזה יבוא בשבוע הבא לישיבת הממשלה.

מירב כהן: תודה.

מירב כהן: כפי שציינתי, זה יבוא ממש ממש השבוע או בשבוע הבא לישיבת הממשלה.

מירב כהן: אני מחכה לאישור כדי שזה יקרה.

מירב כהן: אנחנו עושים את הכול כדי שהדברים יקרו מהר ועל הצד הטוב ביותר.

מירב כהן: לנו חשוב שהמעורבות שלנו באירועים האלה תמיד תהיה אך ורק לטובת שורדי ושורדות השואה.

מירב כהן: אנחנו לא מוכנים ששיקולים של גירעון מדינה יהיו חלק מהעבודה למען שורדי ושורדות השואה.

מירב כהן: המשרד שלנו פועל 24/7 כדי שההחלטה הזו תבוא כמה שיותר מהר.

מירב כהן: אני מקווה שזה יגיע לישיבת הממשלה ביום ראשון הקרוב או ביום ראשון שאחריו.

מירב כהן: אין דבר שאני עובדת עליו ברמת דחיפות וחשיבות גבוהה מזו.

מירב כהן: תודה.

מיקי לוי: מכיוון שהייתי מעורב בזה עם חבר הכנסת גפני, אם צריך את ההתערבות שלי מול מזכיר הממשלה או אפילו מול ראש הממשלה – בבקשה, אני מוכן לעזור בכל דרך.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני – אני יחד איתו, יותר נכון הוא היה לפניי, ועבדנו על העניין הזה באמת קשה בוועדת כספים.

מיקי לוי: לכבוד יהיה לי אם אני צריך לסייע.

מיקי לוי: בכל מקרה, תודה רבה על התשובה.

מיקי לוי: זה מרגיע כשזה על שולחן עבודתך, אבל אנחנו רוצים את זה אתמול, לא מחר, אז זה ממש.

מיקי לוי: אני מבין ששר הרווחה לא מגיע.

מיקי לוי: זה לא בסדר.

מיקי לוי: חברי כנסת מגיעים לכאן, אני פתחתי את המליאה בזמן, ויש שאילתות על השולחן.

מיקי לוי: אני מבקש מכם להקפיד על העניין הזה.

מיקי לוי: זה ממש לא בסדר, זה זלזול בכנסת.

מיקי לוי: אני כרגע מכריז על הפסקה.

מיקי לוי: אני מתנצל.

מיקי לוי: אני אחדש את הישיבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת לזימי, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה – סליחה, השר מאיר כהן.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת לזימי.

נעמה לזימי: כבוד יושב-ראש הכנסת, שר הרווחה, קודם כול, תודה על אישור השאילתה.

נעמה לזימי: בעקבות מותה הטרגי של זהבה, אישה טרנסית שהתאבדה ביום שישי האחרון, ברצוני לשאול, כבוד השר: 1.

נעמה לזימי: מהם המענים החירומיים השיקומיים שישנם או מתוכננים לקום עבור אוכלוסיות על הקשת הטרנסית במעגל הזנות, ומתי תושלם ההקמה של כלל המענים ותחל הפעלתם באופן מלא?

נעמה לזימי: 2.

נעמה לזימי: מה הכתובת לטיפול במקרים חריגים ודחופים בסוגיות אלו במשרד הרווחה?

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: יש מגוון גדול מאוד של מענים.

מאיר כהן: אני יודע כשנתקלים בדבר כזה טרגי, והוא טרגי, אז מתחילים לשאול שאלות.

מאיר כהן: אנחנו שואלים שאלות לפני שיש התאבדויות.

מאיר כהן: טרנסג'נדרים נמצאים איתנו.

מאיר כהן: נשים שעוסקות בזנות נמצאות איתנו.

מאיר כהן: והמשרד, ואני חייב להגיד שגם קודמיי – חיים כץ ובוז'י – האירו באור חזק מאוד את כל הסוגיה הזאת.

מאיר כהן: עכשיו, המענים הם מגוונים, למשל, רשת של דיורים שהם דיורי קלט.

מאיר כהן: יש בעיה מסוימת – הם פונים.

מאיר כהן: הם מייד מופנים לדירה שיכולים לשהות בה חודש, חודשיים, עד למציאת פתרונות.

מאיר כהן: שנית, דירות ומסגרות שבהן הן מקבלות, מקבלים, את כל הטיפול, את כל הטיפול בכל מעגלי החיים, כולל, אם הן רוצות, אם הם רוצים, השמה לעבודה.

מאיר כהן: בתל אביב, שזה המטרופולין, ולשם מתכנסים מטבע הדברים הרבה מאוד אנשים מסוגים שונים, כולל האנשים שעליהם את מדברת, הקמנו את "הלב", שפתוח 24 שעות כפול 7.

מאיר כהן: הם מגיעים לשם, ושם יכולים לקבל מעטפת משפחתית שלמה, 24 שעות כפול 7.

מאיר כהן: אני חייב להציע לך ולכל מי שמתעסק עם הנושאים, והנושאים קרובים לליבו, לנסוע אל "הלב" בתל אביב ולראות מה קורה כשיש שילובי חשיבה ושילובי אמצעים.

קריאה: חברות שלי עובדות – – –

מאיר כהן: מצוין.

מאיר כהן: אז אני בטוח שאת יודעת – אני חייב להגיד, כשהייתי בסבב הראשון ונחשפתי לתופעה הזאת, אז נשבעתי שיש שם מקום שייראה כמו הבית של האח הגדול, שמי שייכנס לשם יבין שזה מעבר דרמטי מהרחוב האפל והקר והחשוך לתוך בית שמחבק.

מאיר כהן: יש לנו בערך כ-22 מסגרות וסוגי פעילות שמטפלים.

מאיר כהן: עדיין אני לא יכול להגיד לך שאנחנו ב-100% יכולים למנוע תופעות מהסוג הזה.

מאיר כהן: אני לא רוצה להרחיב כאן מעל במת הכנסת, אבל אני מוכן לפגוש אותך ואת מי שרוצה, עם אנשי המקצוע, ולספר דברים.

מאיר כהן: לפעמים צנעת הפרט מאוד מאוד חשובה, אבל דבר אחד – הטרנסג'נדרים הם ככולנו, בלי שום הבדל.

מאיר כהן: אנחנו מתייחסים אליהם וכולנו מצווים להתייחס אליהם בכבוד הגדול ביותר ולפתור את המצוקות שלהם.

מאיר כהן: תמיד, תמיד, תמיד התחושה היא שככל שנפַתח עוד מענים וככל שנביא עוד תקציבים, תמיד יהיה מי שיזדקק להם.

מאיר כהן: לכן אנחנו עושים כמיטב יכולתנו.

מאיר כהן: את תקבלי, וביקשתי מהמשרד שישלחו לך – אני לא רוצה פשוט שזה ייקח איזה שלוש שעות – את כל הרשימה של כל המוסדות, את תקבלי אותה מהיועץ שלי כדי שתכירי.

מאיר כהן: ואם תרצי לנסוע לשם ולעשות סיורים – – –

גלית דיסטל אטבריאן: הערה קטנה.

מאיר כהן: בבקשה, כן.

גלית דיסטל אטבריאן: כמו נעמה, גם בקשר לטרנסים – – –

מיקי לוי: אם תבקשי שאלת המשך אני אאפשר.

מיקי לוי: כדי לא למנוע את הרצף, בבקשה.

מאיר כהן: חברת הכנסת נעמה, לכן אני אומר לך, את תקבלי רשימה של כל המקומות.

מאיר כהן: אבל אני תמיד אומר לחברי כנסת, הרי אלה לא ויכוחים פוליטיים, כל מי שיש לו רעיון, כל שמכיר מצוקה וכל מי שיש לו רעיון שבו הוא יכול להוסיף לאנשי המקצוע ברווחה – דלתותינו פתוחות, תבואו.

מאיר כהן: ואם יש מצוקה שהיא נקודתית, תפנו בוודאי לאנשי המקצוע ואליי ישירות.

מאיר כהן: יש מענים, יש הרבה מאוד מענים.

מאיר כהן: אני לא יכול להגיד לך שזה כל מה שאנחנו יכולים לעשות, אבל לפעמים אנחנו צריכים חוכמה שנמצאת במקומות אחרים, שתגיע אלינו, לפתח מענים.

מאיר כהן: לכן דווקא בנקודה הזאת אני מאוד מעריך עשרות עמותות שהולכות ומתעסקות עם הדבר הקשה הזה, ומקבלות מאיתנו סיוע גדול מאוד.

מאיר כהן: ואני מודה לכל העמותות האלה שמתעסקות במקומות שצריך להאיר אותם.

מאיר כהן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שאלת המשך, בבקשה.

מיקי לוי: יש עוד שני שואלים.

נעמה לזימי: קודם כול, כבוד השר, אני מודה על הרגישות והנכונות והכנות הזו, ואני כמובן אשמח גם לעמוד מולך.

נעמה לזימי: אני אקריא נתון מסקר בין-משרדי שנעשה ואגיד את השאלה העוקבת שלי.

נעמה לזימי: 76% מהנשאלים והנשאלות מהקשת הטרנסית אמרו שהיו מעוניינים ומעוניינות לצאת ממעגל הזנות אם הייתה להם אפשרות; 64% מהטרנסים ו-54% מהטרנסיות שעסקו בעבודת מין, זנות או תעשיית המין עשו זאת בשביל אוכל, מקום שינה או סמים.

נעמה לזימי: את זהבה גלגלו מכל המדרגות בגלל הנראות המורכבת שלה, ואני גם לא רוצה להאשים פה.

נעמה לזימי: אני אומרת שההבנה שלנו היא שהמערכות צריכות להיות מותאמות לרגישויות השונות פה – כי אחרת זה גזר דין מוות לא פעם ודיני נפשות.

נעמה לזימי: ולכן אני מעלה את השאלה העוקבת, שהייתי שמחה לעבוד מולך עליה, והיא על שוהים ושוהות בלתי חוקיות מהשטחים, שהן בעצם נרדפות במקומן ונאלצות לברוח לכאן, ואז נשארות פה חסרות מעמד וחסרות כול.

נעמה לזימי: ואני חושבת באמת, מאיר, אני אומרת בכנות – אתה האדם הנכון שאפשר לעבוד איתו על הדבר הזה, ואני מאוד אשמח שנעשה משהו.

נעמה לזימי: אלה דיני נפשות באמת.

מיקי לוי: תודה.

מאיר כהן: חברת הכנסת נעמה, אין מצב שבו מישהו שאין לו מעמד בארץ או שמגיע מהשטחים, ומגיע למוסדות הרווחה ביישוב שבו הוא נמצא, לרבות לעיריית תל אביב, ולא מקבל תשובה.

מאיר כהן: גם בחיפה.

מאיר כהן: לצערי הגדול, חלקם, וזה מה שאנחנו מנסים להסביר להם: חלק מהשיח הוא לבוא לאנשים – אני מטייל באמצע הלילה במקומות שהרבה מאוד אנשים לא מטיילים, ביחד עם נציגי עמותות, כדי לנסות לדבר עם אנשים מתוך החושך ולהגיד להם שיש זכויות, יש מקומות.

מאיר כהן: חלק מהעניין זה להגיע אליהם ולהסביר להם שיש ביכולתם, בעזרתנו כמובן, לצאת מתוך המצב הזה.

מאיר כהן: אני אומר לך שמגיעים אליי מצבים כאלה של חבר'ה שנמצאים בשטחים והם מקבלים טיפול, אבל את נוגעת בנקודה שהיא הכי הכי כואבת.

מאיר כהן: יש קהילות שיודעות להכיל את זה, יש קהילות שיודעות פחות להכיל את זה, אבל בן אדם הוא בן אדם ולא משנה מאיפה הוא בא.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: ותזכרי, את תקבלי את הרשימה ותיסעו, מי שנפשו נמצאת שם, תיסעו לבקר במקומות האלה.

מאיר כהן: הם ישמחו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, שאלה נוספת.

משה ארבל: כבוד היושב-ראש, מכובדי שר הרווחה, במוסד גמילה חשוב מאוד שקיים זה למעלה מ-30 שנה ליד בית שמש, שמיועד לאוכלוסייה הדתית והחרדית, בשם רטורנו, מוסד שבאמת עושה עבודת קודש, נודע לי שלאחרונה הם עמדו לשימוע בפני צוות מקצועי של המשרד.

משה ארבל: אם חלילה וחס תיפגע פעילותו של המוסד, ההשלכה של זה על מכורים רבים מאוד מהמגזר הדתי והחרדי תהיה שלא יהיה להם מענה.

משה ארבל: שאלתי אליך, כבוד השר, כיצד בכוונתך לפעול על מנת שלא נימצא בפני שוקת שבורה בנושא החשוב הזה.

מאיר כהן: תודה רבה על השאלה.

מאיר כהן: תראה, אני רוצה להגיד משהו.

מאיר כהן: חבר הכנסת יעקב אשר, יש לו הרבה זכויות בזה שאנחנו נותנים שם עוד צ'אנס.

מאיר כהן: אני רוצה שיהיה ברור, בלי שום קשר אם זה חרדי, חילוני, משרד הרווחה משלם הרבה מאוד כסף למפעילים.

מאיר כהן: יש רגישות.

מאיר כהן: אבל לא יכול להיות שהילדים האלה, המכורים האלה, מבוגרים, ילדים – לא יכול להיות שיהיה פער עצום בין המחויבות שלהם כמפעילים, והכסף שהם מקבלים, לבין מה שהם נותנים.

מאיר כהן: אני אספר לך על מקום אחר שסגרתי אותו.

מאיר כהן: אני מגיע למקום בהפתעה, נוקש על הדלת.

מאיר כהן: אין שם שומר.

מאיר כהן: אני נכנס פנימה אחרי שמישהו מגיע, ואני רואה שהמקום מלוכלך מאוד.

מאיר כהן: אני שואל את עובדת הניקיון: כמה זמן את נמצאת?

מאיר כהן: היא אומרת: אני כל יום באה.

מאיר כהן: אמרתי לה: את לבד?

מאיר כהן: היא אומרת לי: כן, משעה 06:00 עד שעה 13:00.

מאיר כהן: במחויבות של המפעיל צריכים ארבעה עובדי ניקיון 24 שעות.

מאיר כהן: במחויבות של המפעיל הוא מקבל על שומר – וזה מוסד שחלק מהאנשים שלו, צריך להשגיח לאן הם יוצאים ומתי הם חוזרים.

מאיר כהן: זה לא המקרה.

מאיר כהן: אמרתי מראש, זה לא המקרה, אבל גם שם הם צריכים להבין שאוכלוסייה היא לא איזה אנשים שנמצאים אצלם והם שבויים שלהם.

מאיר כהן: יש פיקוח.

מאיר כהן: משרד הרווחה משלם כסף.

מאיר כהן: פנה אליי חבר הכנסת יעקב אשר.

מאיר כהן: אתה פנית.

מאיר כהן: אנחנו במהלך איתם שם, לשפר את המצב.

מאיר כהן: יש בי מספיק רגישות.

מאיר כהן: כשיש מוסד אחד שמטפל רק הוא באוכלוסייה הזאת, אנחנו רגישים שבעתיים, שחלילה, באמת, כמו שאמרת, לא נעמוד בפני שוקת שבורה.

מאיר כהן: אין כוונה כזאת.

מאיר כהן: אין כוונה כזאת.

מאיר כהן: זה ממש לא רוע, ממש לא.

מאיר כהן: אדוני, תיתן את כל התנאים שהתחייבת עליהם, שאתה מקבל עליהם כסף, תמשיך להפעיל.

מאיר כהן: לא תיתן – נחליף.

מאיר כהן: תודה רבה.

תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר.

מיקי לוי: שאלה נוספת – חברת הכנסת דיסטל, בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: לגשת למיקרופון?

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: יפעילו לך.

מיקי לוי: בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה, אדוני יושב-ראש הכנסת, ותודה לך, כבוד השר.

גלית דיסטל אטבריאן: אני רוצה, בהמשך לשאילתה של חברת הכנסת נעמה לזימי, לשאול כך: מאז שחוקק חוק הזנות אני מקבלת מהשטח, בעיקר דרום תל אביב אבל לא רק, קולות שבאמת זועקים הצילו, מכיוון שטרנסיות רבות וגם טרנסים שעבדו שם במשך שנים, בדיוק מהסיבות שנעמה ציינה – שרידות ומחיה – לא מפסיקים את העבודה.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה יודע, החוק הזה לא כל כך תואם את טבע האדם ואת הטבע האנושי.

גלית דיסטל אטבריאן: יתרה מכך, אלה שחוקקו אותו טענו שיהיה דור מדבר, שזה הדור של האנשים שכנראה יירצחו יותר, כנראה יחטפו יותר מכות, עד שהמערכת, ובעיקר מערכת הרווחה, תספק איזשהו מענה אמיתי; שלוקח זמן להעמיד אותו, אני מבינה את זה.

גלית דיסטל אטבריאן: בעקבות פניות של עשרות טרנסיות אני רוצה לשאול: בעיקר אחרי שהחוק הזה חוקק, והאנשים האלה, או הטרנסיות האלה ממשיכות לעבוד, רק הרבה פחות מוגנות, כשאין להן אפילו את חברת הזולת שהייתה פעם – בעקבות החוק הן עושות את הכול במחתרת, ונרצחות יותר וחוטפות יותר, והחיים שלהן הם באמת גיהינום – איזה צעדים אד הוק מערכת הרווחה עשתה עכשיו כדי לעזור להן במעבר בין ההפללה לבין איזושהי נורמליזציה של חיים תקינים?

מאיר כהן: תודה רבה על השאלה.

מאיר כהן: עיקר הדבר הוא בלצאת לשטח לאתר אותם, ואת זה אנחנו עושים; כי את צודקת, הם נעלמו לתוך המחשכים.

מאיר כהן: את צודקת.

מאיר כהן: בכל מה שאמרת את צודקת.

מאיר כהן: הם נעלמו לתוך המחשכים, ושם הם הרבה יותר מאוימים, מאוימות, ושם הסכנה אורבת להם בכל פינה.

מאיר כהן: לכן צוותים שלנו, של אנשי רווחה, לכן צוותים של עמותות שעובדות איתנו, עלם למשל, נמצאים ומגבירים נוכחות בשטח, עם רכבים שמטיילים כל הלילה.

מאיר כהן: הסיפור הוא להגיע אליהם ולהגיד להם: חבריא, קחו כרטיס, תבואו – תבואו בבוקר, תבואו בצוהריים.

מאיר כהן: מהרגע שהן מגיעות והן נרשמות, בדרך כלל הקשר הוא הרבה יותר אינטנסיבי.

מאיר כהן: אבל דבר אחד צריך להיות ברור.

מאיר כהן: לצד החוק, הסל שהתחייבו אליו לא תמיד נמצא.

מאיר כהן: יש פער גדול בין הסלים, שהתקציב שלהם היה צריך להיות כבר לפני כמה חודשים, אם לא לפני שנה, לבין מה שנמצא בשטח.

מאיר כהן: לכן, מהכספים של משרד הרווחה – ויש לנו כסף – אנחנו בונים את הסלים, וברגע שמאתרים אותם אנחנו יודעים לעטוף אותם.

מאיר כהן: זה תהליך ארוך מאוד.

מאיר כהן: מספרות לי העובדות שם בשטח בשעות הלילה שרק להגיע למצב של להאמין, לייצר שיח, זה קושי גדול מאוד.

מאיר כהן: יש הרבה ניכור מצידם, הם לא סומכים על המערכת.

מאיר כהן: קשה מאוד להביא אותם לשם.

מאיר כהן: הם רואים בנו ממסד שבראש ובראשונה צריך לריב איתו ולברוח ממנו.

מאיר כהן: אבל בזכות אותם אנשים שנמצאים בשטח – אני לא רוצה להגיד את שמם, אני מכיר את חלקם, הם עושים באמת עבודה מצוינת; כשאנחנו יושבים בבתים שלנו, הן מטיילות ברחובות החשוכים ומנסות לקשור איתם קשר ולהביא אותם.

מאיר כהן: המוסדות קיימים.

מאיר כהן: המוסדות קיימים.

מאיר כהן: אחד המעכבים הגדולים זה לתפוס אותם ולהביא אותם לתוך המוסד.

גלית דיסטל אטבריאן: כי הם במחתרת.

מאיר כהן: הם במחתרת.

מאיר כהן: את צודקת.

גלית דיסטל אטבריאן: ירדו למחתרת.

מאיר כהן: את צודקת.

מאיר כהן: את בהחלט צודקת.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה.

מאיר כהן: תודה לך.

מאיר כהן: אני יודע שאת נוגעת בהם, מנסה לגעת בהם.

מאיר כהן: את פנית אליי באיזה מצוקה נוראה.

גלית דיסטל אטבריאן: מצוקה אדירה, אדירה.

גלית דיסטל אטבריאן: והלב נשבר.

מאיר כהן: כן, את פנית אליי באיזה מקרה.

מאיר כהן: אני יודע.

מאיר כהן: שוב, חבריא, זה דבר שהוא משותף לכולנו.

מאיר כהן: כל רעיון שיש לך – משרד הרווחה פתוח.

מאיר כהן: תבואו.

גלית דיסטל אטבריאן: אגב, אני מודה לך על העזרה לגבי מ'.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה יודע על מה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר מאיר כהן.

מיקי לוי: שאילתה דחופה מס' 57, מאת חבר הכנסת יעקב אשר, בנושא: כוונת הממשלה לבטל את התוכנית להקמת העיר החרדית שפיר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, בבקשה.

מיקי לוי: השר אלקין ישיב, בבקשה.

מיקי לוי: נרשמו לשתי שאלות נוספות חבר הכנסת בן צור וחבר הכנסת מעוז.

דסטה גדי יברקן: – – –

מיקי לוי: הם כבר נרשמו, ואפשרי רק שניים.

מיקי לוי: אני מתנצל.

מיקי לוי: הם כבר הגישו את זה.

מיקי לוי: בבקשה, יעקב אשר.

אני אפעל לפי התקנון ואקריא בדיוק את המילים, ולכן זה יהיה גם בלשון השרה, כי הייתה אמורה להיות פה שרת הפנים.

אדוני היושב-ראש, כבוד השר, מ-2016 הוותמ"ל משקיע משאבים רבים לצמצום מצוקת הדיור החרדית באמצעות הקמת עיר ייעודית בקריית גת מערב.

בסמוך לשלב השיווק פורסמה כוונת הממשלה לביטול התוכנית ולדחיקת חרדים לכסייפה.

ברצוני לשאול: האם הדבר מקובל על דעת השרה, או כרגע השר?

מיקי לוי: עוד שנייה, אדוני השר.

מיקי לוי: רק לצורך הפרוטוקול, הממשלה היא אשר קובעת מי משיב – פעם ככה, פעם ככה.

מיקי לוי: שנדע.

אני גם דייקתי בשביל הפרוטוקול.

מיקי לוי: בסדר גמור.

מיקי לוי: אין שום בעיה, אבל מצאתי לנכון להאיר את זה, באל"ף.

מיקי לוי: בבקשה, השר.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

זאב אלקין: חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת אשר, קודם כול אני מסביר למה אני משיב.

זאב אלקין: התייעצנו עם שרת הפנים מי אמור להשיב על השאלה הזאת.

זאב אלקין: זה נכון שאתה שואל על הליך תכנוני, אבל ההליך התכנוני הזה כולו מתבצע בעקבות בקשה של משרד השיכון גם לכיוון אחד וגם לכיוון השני, ולכן, אומנם ההחלטה שאתה שואל עליה היא החלטה משותפת של שנינו, אבל היות שהיוזם הוא משרד השיכון, החלטנו ביחד שנכון שאני אענה על השאלה.

זאב אלקין: קודם כול, אני אציין בקצרה את הפן העובדתי ואחר כך ארחיב.

זאב אלקין: כפי שניסחת את השאלה, היא לא בדיוק תואמת את המציאות.

זאב אלקין: אתה שאלת אם הממשלה החליטה לבטל את התוכנית לעיר חרדית עתידית ליד קריית גת, מה שנקרא העיר שפיר.

זאב אלקין: אומנם עוד אין החלטת ממשלה פורמלית, אז השם הוא לצורך העניין לא פורמלי.

זאב אלקין: התשובה היא לא.

לא, כי כרגע האדמות ששם הן ברשות מוניציפלית.

זאב אלקין: של קריית גת.

שפיר.

זאב אלקין: לא.

עוד לא עבר – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, אני אאשר לך שאלת המשך.

מיקי לוי: תאפשר לשר להשיב ברצף.

זאב אלקין: השם הפורמלי של התוכנית הוא קריית גת מערב – הספציפית שאתה שואל עליה.

זאב אלקין: התוכנית להקמת עיר חרדית דיברה על עיר חרדית בשם שפיר, ואין שום החלטה לבטל את קידום העיר שפיר.

זאב אלקין: נהפוך הוא.

זאב אלקין: אני ביקשתי מאנשי המשרד לזרז את המהלכים לקידום העיר שפיר.

זאב אלקין: יותר מכך, בהתייעצות שקיימנו עם חברך לסיעה, חבר הכנסת פינדרוס, הוא יעץ לנו, ואנחנו שוקלים את זה, ויכול להיות שבהחלט יש לזה מקום, לא לחכות להשלמה של כל ההליכים הפורמליים לגבי שפיר כעיר, ולא להוציא לתכנון את כל 30,000 יחידות הדיור בבת אחת, אלא לקחת את 5,000 יחידות הדיור שאינן קשורות לתוכנית קריית גת מערב אבל כן בשלות להליך תכנוני יותר מזורז, ולקדם אותן – – –

– – – שאני לא מסכים – – –

זאב אלקין: ולקדם אותן כבר – – –

מנסה להכניס פה דעות אחרות, אני לא מסכים – – –

זאב אלקין: זו זכותך.

זאב אלקין: אתה מוזמן לשוחח עם חברך לסיעה.

לדחות אותנו לעוד הרבה זמן, כשכבר לא תהיה בתפקיד.

זאב אלקין: חבר הכנסת אשר, אתה מוזמן לחלוק על חברך לסיעה, ואתם מוזמנים לקיים על זה ויכוח.

זאב אלקין: זה דווקא מעיד שסיעת יהדות התורה היא סיעה פלורליסטית ושיש בה עמדות שונות בין חברי כנסת, וטוב שכך.

זאב אלקין: אני רק מעדכן – – –

לא בטוח שהוא גם אמר לך את זה.

זאב אלקין: אני לא חושב שתפסת אותי על שקר בחיים המשותפים שלנו בבניין הזה.

זאב אלקין: לכן, תאמין לי, אם אני אומר לך אז אני יודע על מה אני מדבר.

זאב אלקין: וכאמור, עוד לא אמרתי שהחלטנו כך.

זאב אלקין: אמרתי שאנחנו בהחלט שוקלים את האופציה הזאת ואת ההצעה הזאת לצאת לקידום של שפיר עם 5,000 יחידות שיותר בשלות לקידום ההליך התכנוני ולא לחכות לכל ה-30,000.

זאב אלקין: עכשיו לגבי קריית גת מערב, שלאו דווקא בהכרח קשורה לרעיון של הקמת העיר שפיר – היא יכלה כן, יכלה לא.

זאב אלקין: גם כאן כדאי לציין את העובדות.

זאב אלקין: העובדות הן כאלה: תוכנית קריית גת מערב היא תוכנית קיימת, מאושרת – אושרה בסוף שנת 2016 בוותמ"ל.

זאב אלקין: היא לא אושרה כתוכנית ייחודית מותאמת לציבור החרדי, היא אושרה כתוכנית כללית לעיר קריית גת, והייתה מוכנה לשיווק כבר אז.

זאב אלקין: לאחר מחשבה מסוימת התחיל דיון, כבר בשנת 2017, ביוזמת שר הפנים דאז השר אריה דרעי, על הרעיון לשנות את התוכנית קריית גת מערב ולעשות אותה ייעודית, אך ורק לציבור החרדי.

זאב אלקין: היו על זה ויכוחים שונים עם גורמים שונים, כולל עם ראש העיר – אני לא נכנס כרגע לכל הפרטים.

זאב אלקין: רק ב-2019 הוחלט לקדם מבחינה מעשית את הקידום של השינוי של התוכנית, זאת אומרת, כל הזמן הזה התוכנית ל-10,000 יחידות מוכנה לשיווק.

זאב אלקין: עם כל משבר הדיור שהיה לנו, 10,000 יחידות דיור במקום מעולה מבחינה תחבורתית – כביש 6, רכבת, כל מה שצריך, גישה נוחה למרכז הארץ – מחכות ולא זזות.

זאב אלקין: ב-2019, כאמור, הוחלט לקדם את השינוי של התוכנית.

זאב אלקין: בהתחלה זה הלך לוותמ"ל, לאחר מכן, ברגע שהופסקה פעילות הוותמ"ל, זה עבר למועצה הארצית, והיא המשיכה לדון בשינוי הזה.

זאב אלקין: ברגע שחוקק מחדש חוק הוותמ"ל, המועצה הארצית מייד קיבלה החלטה שהיא לא מעוניינת לדון בתוכנית וביקשה ממי שרוצה לקדם את השינוי לחזור לוותמ"ל ולקדם אותה שם.

זאב אלקין: לפי הערכת הזמן שקיבלנו, המוכנות לשיווק של התוכנית, אם היינו ממשיכים בהליך השינוי, הייתה אמורה להיות רק בשנת 2023, קרי, שנתיים מעכשיו.

זאב אלקין: זאת הערכת הזמן של הגורמים המקצועיים שקיבלנו.

זאב אלקין: אני גם תיארתי לך את כל הגלגול של התוכנית הזאת: שהיא התחילה להתקדם, נזרקה למועצה הארצית, התחילה להתקדם שוב במועצה הארצית, נזרקה בחזרה לוותמ"ל.

זאב אלקין: כל זה בכלל בלי קשר להכרעה העקרונית.

זאב אלקין: לנוכח המצב הזה, שמשנת 2016 שוכבות כאן 10,000 יחידות דיור על המגש, מוכנות לשיווק, כשאנחנו נמצאים במשבר דיור קשה, וצריך כרגע מאמץ להוציא לשוק כל מה שאפשר להוציא כמה שיותר מהר, וככה אנחנו פועלים – אגב, אגיד כאן בסוגריים שבזכות המדיניות הזאת אנחנו השנה, כנראה, נגיע לשנת שיא בכמות השיווקים הרבה הרבה שנים אחורה, כנראה אולי עד שנות התשעים, עם גל העלייה הגדול.

זאב אלקין: אנחנו מדברים על כך שנעבור כנראה את המספר 70,000 שיווקים, וזה כמובן מאמץ שאני בטוח שכל הבית מאוחד סביבו, כי בסופו של דבר רק שיווקים בהיקף גדול מאוד יביאו לאיזשהו איזון בין ההיצע לביקוש ויעצרו את עליית המחירים.

זאב אלקין: דווקא הירידה בשיווקים בשנתיים שקדמו לזה, בגלל בעיות שונות – היעדר תקציב המדינה, העובדה שבגלל היעדר תקציב המדינה לא השקיעה בתשתיות – היא שגרמה לעלייה האחרונה.

זאב אלקין: אז כחלק מהמדיניות הזאת, היום אנחנו עוברים על כל פינה שיש בה משהו שאפשר לשווק ומשום מה היה תקוע ומשחררים לשיווק.

זאב אלקין: אותו דבר קרה גם עם תוכנית קריית גת מערב.

זאב אלקין: זה לא קשור בכלל לא לרעיון של העיר כסיף ששאלת, ותכף אתייחס לזה, וגם לא קשור לזה שאנחנו רוצים לגנוז את התוכנית להקמה של עיר חרדית ליד קריית גת בשם שפיר.

זאב אלקין: נהפוך הוא.

זאב אלקין: כפי שאמרתי, ביקשתי לזרז את הקידום של התוכנית הזאת.

זאב אלקין: אבל כשיש לי – – –

מה הצפי – – –

זאב אלקין: אבל כשיש לי 10,000 יחידות דיור, חבר הכנסת אשר, מוכנות לשיווק היום – אגב, אבשר לך, ואתה בטח תשמח על זה, שמתוך ה-10,000 האלה, 2,000 כבר יצאו במודעה, כבר השבוע, זאת אומרת, השיווק כבר התחיל.

זאב אלקין: אגב, השיווק של 2,000 יחידות דיור הוא הכי גדול, נדמה לי, שעשינו השנה בהיקף בשיווק אחד, בזכות השימוש בתוכנית הזאת של קריית גת מערב.

זאב אלקין: מבחינתי ההכרעה הייתה ברורה.

זאב אלקין: אגב, התוכנית הקיימת לא חוסמת את הציבור החרדי מלגשת, לזכות ולקנות שם, היא לכולם באופן שוויוני.

זאב אלקין: אבל אני לא חשבתי שזה נכון לתקוע תוכנית מוכנה, לתקוע 10,000 יחידות דיור עוד שנתיים בהליך תכנוני כדי להתאים אותן רק לקבוצת אוכלוסייה אחת.

זאב אלקין: זה בעיניי אירוע לא נכון, ולכן תוכנית קריית גת מערב יצאה לדרך.

זאב אלקין: אגב, אם תבדוק בהמלצות שבזמנו ניתנו למשרד או נבנו יחד עם המשרד לפתרונות דיור לציבור החרדי יחד עם המכון למדיניות חרדית – נדמה לי שחבר הכנסת פינדרוס אז פעל במסגרתו – דווקא בהמלצות האלה ההמלצה להקים את העיר שפיר נבנתה על זה שקריית גת מערב תהיה תוכנית לציבור הכללי, כפי שבאמת היא אושרה מלכתחילה, ולא נבנתה – – –

אני חולק עליו, עוד פעם.

זאב אלקין: בסדר, מותר.

זאב אלקין: זה בסדר גמור.

זאב אלקין: אני גם מציע – – –

אני אוהב איך שאתה אוהב לקבל סיוע מהציבור החרדי לעניין הזה.

זאב אלקין: אני מתייעץ.

אני אוהב את הרעיון, אני באמת אוהב אותו.

זאב אלקין: אני מתייעץ עם אנשים שעסקו בזה.

זאב אלקין: לכן, בסופו של דבר ההחלטה בעניין הזה, של קריית גת מערב, היא החלטה עניינית, מקצועית, שמטרתה לזרז כמה שיותר פתרונות דיור ושיווקים לכלל אזרחי מדינת ישראל.

זאב אלקין: אין בה שום גוון אנטי-חרדי, וכאמור, במקביל אנחנו נמשיך לקדם את שפיר.

זאב אלקין: עכשיו לגבי כסיף.

זאב אלקין: בלי שום קשר לכך, הסוגיה של כסיף עמדה על השולחן של שרי השיכון שקדמו לי תקופה די ארוכה.

זאב אלקין: קידום העיר התחיל.

זאב אלקין: אני חושב שהמקום הוא אסטרטגי.

זאב אלקין: הייתה שם שאלה, והיינו צריכים לקבל הכרעה.

זאב אלקין: בגדול, היו שני רעיונות: להקים שם עיר חרדית או עיר בדואית.

זאב אלקין: היו שיקולים לכאן ולכאן – – –

תן את זה למנסור.

תן למנסור עבאס, זה בסדר.

אנחנו תורמים את זה לחיזוק הקואליציה.

זאב אלקין: אתה חושב שזה אותו דבר?

זאב אלקין: אני לא חושב שזה אותו דבר.

אל תמכור לנו את כסייפה.

זאב אלקין: אנחנו שקלנו את העניין – – –

קריאה: – – – של אלחרומי.

זאב אלקין: הקידום המקורי, התוכנית המקורית של כסיף הייתה – –

הילדים שלך יקנו דירה בכסייפה, לא הילדים שלי.

זאב אלקין: – – תוכנית של עיר חרדית.

זאב אלקין: ככה התחיל הליך התכנון וככה התחילו ההחלטות על הקמת העיר כסיף.

זאב אלקין: יש בהנהגה של הציבור החרדי מחלוקת – – –

לא, אין מחלוקת.

זאב אלקין: אה, אין מחלוקת.

זאב אלקין: מה לעשות, גם כאן התייעצנו.

זאב אלקין: גם כאן התייעצנו עם הרבה מאוד גורמים ברחוב החרדי.

אני יודע שאתה מתייעץ עם מי כל שאתה רוצה.

זאב אלקין: היו ביניהם כאלה שאמרו לנו: אנחנו לא רוצים את כסיף, לא רוצים ללכת לשם, והיו הרבה גורמים שאמרו לנו: אנחנו רוצים את כסיף ורוצים ללכת לשם.

זאב אלקין: הציבור החרדי, ברוך השם, הוא ציבור מגוון, ויש בו מנהיגים שונים.

זאב אלקין: בסופו של דבר, כשבדקנו את התמונה וראינו שיש מספיק, מאסה קריטית של גופים שכן מעוניינים ללכת לכסיף וביקשו מאיתנו לקדם את התוכנית הזאת, דווקא לנוכח המצוקה הגדולה שאנחנו רואים בפתרונות דיור בציבור החרדי, אנחנו קיבלנו החלטה למעשה להמשיך את מה שנקבע קודם ולהמשיך את התכנון של כסיף.

זאב אלקין: סתם הדבר היה תקוע בלי הכרעה.

זאב אלקין: בעיניי, הדבר הכי גרוע – שהדברים שוכבים ולא מוכרעים, כי אז אין כלום, לא זה ולא זה, וזה היה גורלה של כסיף תקופה ארוכה.

– – – למנסור עבאס, שיכניס את זה לדרישות שלו.

זאב אלקין: אני חושב שבסופו של דבר יש פה דבר חשוב: יש מקום לעיר שם, יש מקום לעיר חרדית שם.

זאב אלקין: זה אירוע שהוא בעל משמעות לפיתוח הנגב, ולכן אנחנו נמשיך לקדם גם את התוכנית של כסיף בהתאם לתכנון המקורי שלה כעיר המיועדת לציבור החרדי.

משה ארבל: יש לכם בעיה – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שאלת המשך, חבר הכנסת אשר?

מיקי לוי: בבקשה.

אני רוצה להזכיר לך, אדוני השר, שיש מושג שלטוני – נמצא פה גם שר המשפטים – של רצף שלטוני.

אז זה נכון שאתה תפסת כרגע שלא הייתה החלטת ממשלה סגורה לגמרי בעניין, אבל כל גופי הממשלה השקיעו המון כסף בתוכנית החדשה הזאת של התאמת התוכנית של קריית גת מערב לציבור חרדי, ואף הגדילו לעשות והצליחו להפוך את זה ל-13,000.

עכשיו, מה הייתה הסיבה?

הרי הכי קל להפוך – החרדים לוקחים את הכול, נכון?

מה הייתה הסיבה?

אז אם אתה לא ידוע מה הייתה הסיבה, אני אקריא לך את דוח מבקר המדינה מאתמול, שהוא גם מסביר את הסיבה, כי אני הייתי חלק מכל ההתהוות של העניין הזה מההתחלה.

ולא הייתי בשום מכון, הייתי כאן בכנסת.

זאב אלקין: אדוני עוקץ את חברו לסיעה?

זאב אלקין: האם שמעתי נכון?

אדוני אחראי פה לשלום בית בסיעות, אני יודע.

אני מקווה שאני אצא במצב יותר טוב ממך, שהיום חצי מהבית לא רוצה לדבר איתך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, בבקשה.

מיקי לוי: יש לנו יום ארוך.

בוא, אל תערבב.

אני מקריא לך את מבקר המדינה: "על אף הצורך בהקמתן של 200,000 יחידות דיור לאוכלוסייה החרדית בשנים 2016–2035, נכון למועד סיום הביקורת לא שווקה שכונה חרדית בשום עיר הטרוגנית שלגביה נחתם הסכם גג, בהתאם להחלטת ממשלה" – שאנחנו הובלנו אותה בזמנו – "לגבי – – – האוכלוסייה החרדית.

" << אחרי_כן >> למה לא?

אף שחלפו יותר מארבע שנים, במשרד הבינוי והשיכון טרם גיבשו תמריצים להכללת שכונות.

למי התמריצים?

לראשי הרשויות.

ראשי רשויות במדינת ישראל חוסמים שכונות חרדיות.

לכן בזמנו שר האוצר כחלון, ושר הבינוי – נדמה לי היה גלנט אז, אני לא זוכר – הם תמכו בנושא הזה של שפיר, כי אמרו: הינה הפתרון שלכם.

בשכונות אנחנו לא יכולים לאלץ רשויות.

כאן זה עדיין לא קריית גת, ועד רגע זה זה לא שטח מוניציפלי של קריית גת, אדוני.

שם היה הפתרון, והפתרון הזה – אדוני, כשאתה בא ואומר שאתה רוצה להמשיך את תוכנית שפיר בהמשך, שזה צמוד דופן, למה לעצור עכשיו?

המצוקה שלנו היא לא בסטטיסטיקות של מצוקת הדיור?

מיקי לוי: תודה.

ואני אומר עוד דבר אחד, אדוני, בגלל שנאמרו פה דברים שהם לא מדויקים.

אתה אומר לקדם את העיר שפיר, 5,000 יחידות דיור.

עוד אין לך תב"ע שם.

עוד אין לך תב"ע.

לא רק שהיא לא אושרה – היא אפילו עוד לא הופקדה.

מה אתה מוכר?

תגיד: לא רוצה לתת לכם; תגיד: זו נקמה פוליטית – בסדר, אז נסתדר עם זה.

אבל לבוא ולסמא את עינינו?

אז אני אומר דבר אחד: אם אתה רוצה לשווק – ואני מסכים איתך שחשוב לשווק כמה שיותר מהר.

מיקי לוי: תודה.

אדוני, עוד חצי דקה.

זה נושא כאוב, אדוני.

זה נושא – זוגות צעירים חרדים חיים במחסנים, ילדים בגיל חצי שנה מקבלים אסתמה, והם מתעסקים בפוליטיקה.

אז אני אומר לך, אדוני:

אתה לא רוצה לעכב את התוכנית, אפשר במקביל לקדם את התוכנית ההיא.

אבל תכריזו, תקבלו החלטה שהשיווק יהיה לצורך צביון חרדי, כדי שלא יהיו עימותים אחר כך בין אנשים שיגורו שם.

תכריז את זה.

נתחיל כרגע לשווק 2,000 על פי התב"ע הזאת, תבוא התב"ע החדשה ותתמזג איתה ביחד – ועשו את זה כבר לא פעם ולא פעמיים – ובא לציון גואל.

בתחושה שלנו זו נקמה פוליטית ותו לא.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אשר.

ובמי אתם נוקמים?

לא בפוליטיקאים – בזוגות הצעירים.

זה הכול.

מיקי לוי: תודה רבה.

אני מבקש את התשובות הענייניות.

מיקי לוי: תודה.

וסליחה על המילים הקשות, אבל הן אמיתיות, לצערי.

זאב אלקין: תודה רבה לחבר הכנסת אשר.

זאב אלקין: טוב, עם התחושות אין לי מה לעשות, את זה אני אשאיר לך.

זאב אלקין: אני אענה על ההיבטים הענייניים.

זאב אלקין: בהקשר של ההיבטים הענייניים, אני חוזר ואומר: אדוני דיבר על רציפות שלטונית.

זאב אלקין: דווקא בהקשר של רציפות שלטונית, יש תוכנית מאושרת.

זאב אלקין: השינוי שלה היה סטייה מרציפות שלטונית שיזמו כאן: לקחו תוכנית, ובמקום לשווק אותה – וכבר מזמן יכלו לעמוד שם 10,000 יחידות דיור – –

משהו לא פי חוק?

זאב אלקין: – – החליט מישהו לשים אותה בצד.

מה זה מישהו?

קודמך בתפקיד.

מה זה מישהו?

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, נאמת שלוש דקות מהצד, לא הפסקתי אותך.

מיקי לוי: תאפשר לו, בבקשה.

מיקי לוי: יש עוד שתי שאלות המשך.

זאב אלקין: נכון, החליט קודמי בתפקיד, במקום לשווק 10,000 יחידות דיור – שזה לכאורה הדבר הכי טבעי לכל שר שיכון: לשווק ולקדם מה שמוכן – לשים את זה בצד ולעכב את זה שנים כדי לשנות את צביון השכונה.

איזו שכונה?

זאב אלקין: קריית גת מערב.

זאב אלקין: התוכנית הקיימת, לא נגעתי בה.

זאב אלקין: היא תוכנית מאושרת.

זאב אלקין: אגב, היא אושרה בממשלה, לפי מיטב ידיעתי – – –

שלנו, שלנו, נכון, נכון.

אבל שונתה על ידה.

זאב אלקין: לא שונתה.

זאב אלקין: לא שונתה.

היא שונתה.

זאב אלקין: יזמו הליך – – –

השקיעו מאות מיליונים בתוכנית.

זאב אלקין: נכון.

זאב אלקין: אגב, חבל שהשקיעו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

זאב אלקין: קודם השקיעו בקידום קריית גת מערב לציבור הכללי, בממשלה שהשר דרעי היה שר פנים בה אישרו בקבינט הדיור את התוכנית הכללית; זה עבר את כל הליכי האישור.

זאב אלקין: אחר כך פתאום מישהו התעורר, הוא אמר: ואללה, יש פה 10,000 יחידות דיור, אפשר לשנות את הייעוד שלהן – השקיע עוד פעם כסף – –

הוא לא התעורר.

הוא לא התעורר.

לא מצאו פתרונות אחרים.

זאב אלקין: – – השקיע עוד פעם כסף, במקום לשווק יחידות – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, אני אתן את המשרד שלי לך ולשר אלקין על כוס קפה על חשבוני.

מיקי לוי: תאפשר לשר, בבקשה.

מיקי לוי: אני מבין שזה קשה.

אני אשמח, אם אתה מוכן לקחת בורר בעניין הזה.

מיקי לוי: תודה.

זאב אלקין: בורר אנחנו לא מחפשים.

מיקי לוי: לא, אני לא בורר, אני רק יכול לארח.

זאב אלקין: זה במסגרות אחרות.

זאב אלקין: אבל בהחלט שיח אני תמיד שמח לקיים, גם איתך, חבר הכנסת אשר, וגם עם חבריך האחרים לסיעה.

זאב אלקין: כפי שציינתי, גם קיימתי.

זאב אלקין: מי שפנה אליי – שוחחנו והסברתי – –

למה שלא תשווק ותכריז שזה של הציבור החרדי?

זאב אלקין: – – וגם הקשבתי לעצות.

זאב אלקין: לפעמים אני מקבל אותן, לפעמים אני לא מקבל אותן.

זאב אלקין: אבל כאמור, דווקא מבחינת הרציפות השלטונית, אנחנו משתמשים כאן בתוכנית קיימת ואותה אנחנו משווקים.

זאב אלקין: לגבי ההערה של מבקר המדינה – כפי שאתה מבין, זה לא על הקדנציה הזאת.

אבל זה מסביר לך את התהליך.

זאב אלקין: שנייה.

זאב אלקין: אם לאדוני יש טענות למשרד השיכון בהמשך לדוח מבקר המדינה, נדמה לי שאדוני מכיר את שר השיכון שקדם לי.

– – – ליצמן, אני יודע.

זאב אלקין: אדוני מכיר את שר השיכון שקדם לי, אז הוא בהחלט יכול לשוחח – – –

אבל זה התהליך שהיה.

מיקי לוי: תודה.

זאב אלקין: הוא בהחלט יכול לשוחח איתו בעניין הזה ולבוא אליו בטענות – –

מיקי לוי: תודה רבה.

זאב אלקין: – – למה לפי דוח מבקר המדינה לא ניתן לזה פתרון.

מיקי לוי: חבר הכנסת – – –

זאב אלקין: לסיכומו של עניין מבחינה מקצועית, חבר הכנסת אשר, קריית גת מערב – השיווק שלה התחיל במסגרת התוכנית הקיימת.

זאב אלקין: כפי שאמרתי, 2,000 יחידות דיור כבר נסעו, וגם ייסעו 8,000 אחרות בהמשך, בקרוב.

זאב אלקין: במקביל – – –

השלמת את הנקמה הפוליטית שלך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

זאב אלקין: עכשיו, במקביל, כנראה במסגרת אותה נקמה פוליטית, נתתי הנחיה לזרז את הקידום של התכנון של העיר שפיר.

זאב אלקין: מעולם לא אמרתי שזה מוכן לשיווק.

עוד חמש שנים.

זאב אלקין: צריך לקדם שם את התכנון, וכפי שתוכנן מלכתחילה – כעיר ייעודית לציבור החרדי – –

תודה רבה.

זאב אלקין: – – כולל גם זה שאני שוקל את הרעיון, כדי לזרז את התכנון, לתכנן בנפרד את 5,000 יחידות הדיור הראשונות כדי לא להמתין.

זאב אלקין: תודה.

אכן, תקווה חדשה לציבור החרדי.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: השר אלקין, אל תרד, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, ואחריו, ברצף – חבר הכנסת יואב בן צור, והשר ישיב על שתי השאלות, אם הוא יוכל, בבת אחת.

אבי מעוז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: כבוד השר, מונחת בהסכמת הממשלה הצעת חוק לחבר לחשמל כמה יישובים שנבנו באופן בלתי חוקי.

אבי מעוז: האם תנצלו את ההזדמנות הזאת לחבר לחשמל גם את ההתיישבות הצעירה, כפי שאתם בעצמכם – לפחות חלקים מהממשלה – טענתם שתעשו ופעלתם לכך בעברכם?

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה על השאלה הקצרה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור, בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, כמו שאמר חברי יעקב אשר, מבקר המדינה מתח ביקורת ספציפית על חוסר התכנון לציבור החרדי.

יואב בן צור: שאלתי: דבר ראשון – מה השיקולים שהביאו לביטול ההחלטה הקודמת, והאם התקיימו ישיבות מקצועיות בנושא וניתן לבחון את הפרוטוקולים בנושא?

יואב בן צור: השאלה השנייה: כתוצאה מהחלטה זו, במקום אכלוס קרוב יחסית בשפיר, בכמה שנים צפוי עיכוב במסירת דירות לאוכלוסייה החרדית כתוצאה מהצורך בתכנון ושיווק העיר כסיף?

מיקי לוי: תודה רבה.

זאב אלקין: לגבי השאלה הראשונה של חבר הכנסת מעוז – כנראה שחבר הכנסת מעוז לא שם לב שעל הדוכן לא שרת הפנים אלא שר השיכון.

זאב אלקין: עכשיו – – –

היא הייתה צריכה להיות על הדוכן קודם – – – תכנוני.

אבי מעוז: – – –

מיקי לוי: תיתנו לו להשיב.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

הוא אוכל את העוגה מכל הצדדים.

תגיד לי, זה אומנות, יותר משחמט.

זאב אלקין: חבר הכנסת אשר, למה שאני קשור אני תמיד שמח לענות; למה שאני לא קשור, אני לפעמים לפחות לא יודע לענות.

לא, אתה בורח – – –

זאב אלקין: עכשיו, לגבי הסוגיה – – –

אבי מעוז: אני שאלתי את כבוד השר גם בתור השר – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, תראו, ביקשתם שאלת המשך.

הוא גם השר המקשר לכנסת.

מיקי לוי: אבל בסדר, זכותו להגיד: אני לא באתי מוכן.

מיקי לוי: מה לעשות.

זאב אלקין: השר המקשר לכנסת לא מחליף את השרים בשאילתות.

זאב אלקין: הוא בדרך כלל מחליף אותם בהזדמנויות אחרות.

להוציא את התקנון – – –

זאב אלקין: לכן, אם ברצונכם לשאול את השאלה הזאת, אני חושב שהכתובת פה זה או שרת האנרגיה או שרת הפנים.

משה ארבל: – – –

זאב אלקין: אגב, אני לא מכיר הצעת חוק שמונחת, כי אני לא מכיר הצעת חוק ממשלתית שמישהו הניח על שולחן הכנסת.

זאב אלקין: אני יודע שיש יוזמות שונות לחקיקה פרטית בעניין הזה, אם וכאשר יעלו – בפעם שעברה שהן עלו לוועדת שרים לחקיקה, ועדת שרים לחקיקה החליטה לדחות את הדיון בהן.

יואב בן צור: לא תעלו את זה אם לא יהיה תקציב.

זאב אלקין: אם וכאשר הצעות חוק כאלה יעלו בעקבות דיון שהיה עם משרדי הממשלה המקצועיים השונים בעניין – ואני מבין שכן הגיעו שם להבנות בעקבות הערות של דרגי המקצוע; כך שמעתי במקרה משרת הפנים, אבל לא הייתי חלק מהדיאלוג הזה.

זאב אלקין: שרת הפנים אמרה לי שמבחינתה, הנוסח שהיא מכירה והסיכומים שהיא מכירה – היא מוכנה לעמוד מאחוריהם.

זאב אלקין: אבל ברגע שזה יבוא לדיון בוועדת שרים לחקיקה, אני כחבר פשוט בוועדת שרים לחקיקה אגבש את עמדתי כשאשמע את עמדת אנשי המקצוע ועמדת השרים הרלוונטיים, שהחוק הזה הוא רלוונטי לתחומי עיסוקם.

זאב אלקין: אני יודע שאסתייע גם במשרד המשפטים.

זאב אלקין: שר המשפטים נמצא כאן – אני אשמע מה דעתו לגבי החוק הזה ואז אגבש את עמדתי.

זאב אלקין: לכן אני כרגע לא יודע לענות לך על השאלה הספציפית של חוק החשמל.

זאב אלקין: בלי קשר לזה, חבר הכנסת מעוז, אתה מכיר את דעתי: אני חושב שנכון לפתור גם את בעיית החשמל של ההתיישבות הצעירה ביהודה ושומרון, וזאת בעיה הומניטרית לא פחות מאשר הבעיה של פתרון בעיות החשמל במקומות אחרים של בנייה לא מוסדרת במדינת ישראל.

זאב אלקין: היא חייבת לבוא על פתרונה ויפה שעה אחת קודם.

זאב אלקין: מעבר לזה אין לי מה להוסיף בסוגיה הזאת, כי את השיח סביב חוק החשמל לא אני ניהלתי, ואפילו לא הייתי שותף לו.

זאב אלקין: לגבי השאלה של חבר הכנסת בן צור, כנראה שהוא לא הקשיב טוב לדבריי.

זאב אלקין: אני רוצה להזכיר: לא שינינו שום החלטה של מוסדות התכנון.

זאב אלקין: לקחנו את התוכנית הקיימת במוסדות התכנון, שמוכנה כבר חמש שנים לשיווק ושמישהו שם אותה מתחת לשולחן ולא רצה לקדם אותה, וקידמנו אותה.

זאב אלקין: זה אלף-בית שצריך לעשות כל שר שיכון.

זאב אלקין: זה תפקידו וזה ייעודו – לקחת מה שמתוכנן ולשווק כדי שיהיו בסוף דירות לאזרחי מדינת ישראל, כי אי-אפשר לגור בנייר של התכנון, אפשר לגור בדירה, וזה מה שעשינו.

זאב אלקין: באיזו דרך זה נעשה?

זאב אלקין: עלינו על התוכנית הזאת במסגרת ישיבות קבועות שיש לנו עם רשות מקרקעי ישראל, כשאנחנו סורקים את כל השיווקים שבמלאי ובודקים מה מתקדם ומה לא מתקדם ומזרזים כל מה שאפשר, בעבודה משותפת של משרד השיכון ורשות מקרקעי ישראל.

זאב אלקין: בדרך כלל זה נעשה בין שני המנכ"לים, ובמקביל אני מקיים ישיבות כאלה פעם בשבועיים בערך כדי לראות שהדברים מתקדמים, ולא איפשהו נופלות לנו פה בין הכיסאות יחידות דיור כל כך יקרות.

זאב אלקין: כשראינו שיש פה פוטנציאל ל-10,000 יחידות דיור שאפשר לשווק אותן בתוך שבוע – הינה, 2,000 כבר יצאו מאז שהתקבלה ההחלטה – היה ברור לנו שצריך לצאת לדרך כמה שיותר מהר, כחלק ממדיניות כוללת של הממשלה ושל משרד השיכון ורמ"י כרגע להגביר בצורה משמעותית את השיווקים.

זאב אלקין: זה כל התהליך שהיה, וככה זה יצא לדרך.

זאב אלקין: אין שום עיכוב – לכן לא הבנתי מה השאלה – כתוצאה מההחלטה לקדם את כסיף.

זאב אלקין: נהפוך הוא.

זאב אלקין: כסיף – עיר שתוכננה חרדית.

זאב אלקין: ההליך הזה הוקפא להכרעה של כמה שרי שיכון שלא הכריעו – עיר חרדית או עיר בדואית, מכל מיני שיקולים שהיו שם.

זאב אלקין: התקבלה החלטה להמשיך את ההחלטות שהיו קודם, במסגרת אותה רציפות שלטונית, להמשך קידום של כסיף כעיר חרדית, ובמסגרת של הפעולה שלנו היום לזרז כל מה שאפשר לזרז.

זאב אלקין: פנינו למוסדות התכנון וביקשנו להוציא את זה מהפריזר ולזרז כמה שיותר את קידום תכנון כסיף – – –

כסייפה יהיה לציבור הכללי?

כסייפה יהיה לציבור הכללי?

זאב אלקין: חבר הכנסת אשר, כנראה שחבל לענות, כי אתם לא מקשיבים.

זאב אלקין: אמרתי שלוש פעמים – – –

לא הקשבתי?

אני רוצה שתגיד לי – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

– – –

זאב אלקין: מתחילת התכנון של כסיף היא הייתה, כנראה, כמו שאתה יודע – כעיר חרדית – –

תתביישו.

שיניתם את – – –

זאב אלקין: – – אגב, לא בממשלה הזאת; בממשלה שהיית חבר כנסת בכיר בקואליציה שלה.

זאב אלקין: רק המשכנו – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

מיקי לוי: חכה שנייה.

– – –

זאב אלקין: חבר הכנסת אשר, אתה מתרעם על ההחלטות של הממשלות – – –

לא.

החלטות שלך, שלך.

זאב אלקין: עכשיו, זו תופעה מעניינת.

זאב אלקין: אנחנו נקדם את התכנון של כסיף כמה שיותר מהר, כי אני חושב שזה חשוב ונכון; אנחנו נקדם את התכנון של שפיר כמה שיותר מהר, כי אני חושב שזה נכון, וברגע שיסתיים התכנון גם נשווק; אנחנו נסיים את השיווק של קריית גת מערב כמה שיותר מהר, כי גם זה נכון.

זאב אלקין: זה הכול.

יואב בן צור: מה שאתה אומר, אדוני – – – שום ועדה לא ישבה ולא טיפלה בנושא הזה ולא קרה כלום – – –

זאב אלקין: אני חוזר ואומר, חבר הכנסת בן צור: היה רעיון כללי לקדם את שפיר כעיר בת 30,000–40,000 יחידות דיור לציבור החרדי.

זאב אלקין: למה בין 30,000 ל-40,000?

זאב אלקין: כי הייתה שאלה אם קריית גת מערב, שתוכננה לציבור הכללי, תצטרף ל-30,000 האלה או לא, לכן אני אומר בין 30,000 ל-40,000.

זאב אלקין: זאת הייתה השאלה.

זאב אלקין: לא שינינו את המגמה הזאת להקמת העיר שפיר.

זאב אלקין: נהפוך הוא, ביקשתי ממוסדות התכנון שלנו, של משרד השיכון, לזרז את קידום ההקמה של העיר שפיר כעיר חרדית – אני אומר בפעם העשירית: גם שפיר, לא רק כסיף; גם שפיר, כעיר חרדית – כי ככה היא נועדה להיות מלכתחילה וכך היא תוכננה.

זאב אלקין: יותר מזה, כהצעתו של חבר הכנסת פינדרוס אנחנו שוקלים היום לא לחכות לכל ה-30,000 שיהיו בשלים להליך התכנוני ולהחלטות על הקמת עיר וכו'.

זאב אלקין: יש שם פתרון תכנוני שמאפשר כבר עכשיו להריץ 5,000 יחידות דיור מתוכננות מראש לציבור החרדי, ואנחנו שוקלים לעשות את זה ולנתק את זה מכל ה-30,000, ללכת מהר כבר על זה כדי לזרז את התהליכים.

זאב אלקין: זה המצב.

זאב אלקין: לגבי קריית גת מערב, בגלל שיש תוכנית קיימת שהיא עבור הציבור הכללי, היא יוצאת לשיווק, ואז, כמובן, כתוצאה מזה היא לא תיכלל בעיר שפיר העתידית אלא תצטרף לקריית גת, כפי שגם תוכנן מלכתחילה כשאישרו את התוכנית הזאת.

זאב אלקין: זה הכול.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני.

איתן גינזבורג: אם כך, חברים, תם פרק השאילתות.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/1859/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא שעל סדר-היום.

איתן גינזבורג: אנחנו הולכים לדון בהצעות חוק של חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: הצעת החוק הראשונה תהיה הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – הארכת התיישנות של תובענה בגין עבירת מין), התשפ"א–2021, של חברת הכנסת מיכל שיר סגמן.

איתן גינזבורג: גברתי, בבקשה.

איתן גינזבורג: ישיב עליה אחר כך שר המשפטים גדעון סער.

מיכל שיר סגמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – אימא, אני לא רוצה לדבר יותר על מה שעשה לי הדוד.

מיכל שיר סגמן: אני לא רוצה לעבור עוד משפט עכשיו, אני לא אעמוד בזה.

מיכל שיר סגמן: השאלות שוברות אותי, אימא.

מיכל שיר סגמן: אני לא חזק כמוך.

מיכל שיר סגמן: אני רוצה להיות כמו כל הילדים.

מיכל שיר סגמן: אני רוצה את החיים שלי בחזרה ולא להתרוצץ כל היום בין דוכני העדים.

מיכל שיר סגמן: אני לא רוצה ללכת שוב אל בית המשפט.

מיכל שיר סגמן: אל תכריחי אותי, בבקשה.

מיכל שיר סגמן: התחינות האלה עולות מהרגע שבו מסתיים משפט פלילי.

מיכל שיר סגמן: מאותו הרגע שבו מסתיים המשפט יש לילד שנה, שנה בלבד, להתחיל משפט אזרחי.

מיכל שיר סגמן: זה לא משנה אם הילד רוצה או לא, מוכן או לא, או איזה מסע נפשי מפרך, כמעט בלתי אפשרי, הוא עובר במשפט.

מיכל שיר סגמן: להגיש תביעה אזרחית יש לו רק שנה אחת.

מיכל שיר סגמן: אם אותו הילד לא יגיש באותה שנה תביעה אזרחית, לא רק שהצדק לא יוכל לפעול בשלמותו, אלא גם בהנחה שהנפגע לא הגיע ממשפחה אמידה, אותו הילד לא יוכל להשתקם ולא יוכל לקבל את המשאבים הנדרשים לטיפול ולשיקום.

מיכל שיר סגמן: החוק שאני מביאה היום בפניכם בא לפתור את הבעיה הזאת.

מיכל שיר סגמן: החוק יבטל את שעון העצר שעומד מעל ראשם של אותם ילדים נפגעים ויאפשר להם לפעול בזמן הנכון להם.

מיכל שיר סגמן: החוק מבטל את ההגבלה שדורשת שקטין יהיה חייב להגיש תביעה אזרחית עד שנה מתביעה פלילית, ויאפשר לקטין שסיים הליך פלילי להגיש הליך אזרחי עד תום תקופת ההתיישנות.

מיכל שיר סגמן: סעיף נוסף בחוק יאפשר לנפגעים בגירים להגיש תביעה אזרחית עד שנה מזו הפלילית גם אם תקופת ההתיישנות בתביעה האזרחית תמה.

מיכל שיר סגמן: כולנו יודעים שתביעה פלילית לוקחת זמן, ורבים רבים מהנפגעים והנפגעות מפספסים את ההזדמנות שלהם להשגת צדק.

מיכל שיר סגמן: לא יעלה על הדעת שילדים שחוו טראומה שאין נוראית ממנה ייאלצו, נוסף על הצורך לשקם את חייהם, להיתקל גם בחסמים ביורוקרטיים.

מיכל שיר סגמן: היום, בעזרת החוק הזה, אנחנו מסירים חסם משמעותי לילדים ובגירים נפגעי תקיפה מינית.

מיכל שיר סגמן: כיושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד אני עוסקת רבות בנושא פגיעות מיניות.

מיכל שיר סגמן: זה מפחיד לראות ילדים מאבדים את תמימותם ברגע.

מיכל שיר סגמן: זה קורע את הלב לשמוע את העדויות, וילד בן 15, כמו העד שהגיע אתמול לוועדה שצועק לכוכבים: למה זה מגיע לי?

מיכל שיר סגמן: למה דווקא אני?

מיכל שיר סגמן: מתי הסבל הזה ייגמר?

מיכל שיר סגמן: אחרי כל דיון בוועדה מאבדים עוד טיפת אמון באנושות.

מיכל שיר סגמן: חבריי, בידנו לעזור, לא רק להציל.

מיכל שיר סגמן: כולם רוצים להציל אותי.

מיכל שיר סגמן: אני לא צריכה שיצילו אותי.

מיכל שיר סגמן: לפעמים לעזור זה לא רק להציל – אלו היו מילותיה האחרונות של מורן וורנשטיין ז"ל, שנפגעה מינית על ידי בן זוגה של אימה, רגע לפני המתת החסד בשווייץ.

מיכל שיר סגמן: החוק הזה הוא צעד אחד לקראת הסרת החסמים שאיתם מתמודדים נפגעי ונפגעות תקיפה מינית.

מיכל שיר סגמן: ברשותכם, מילים אחרונות לסיום.

סמי אבו שחאדה: אפשר רק שאלה – – – כמה זמן – – –

מיכל שיר סגמן: עד סוף תקופת ההתיישנות שקבועה בחוק.

מיכל רוזין: – – –

מיכל שיר סגמן: בדיוק, וזה כבר הנאום שלך.

מיכל שיר סגמן: אתמול בכנס בגוף ראשון, על אלימות מינית, שהתקיים כאן בכנסת אחת העדות אמרה: כשיש רצון – יש דרך.

מיכל שיר סגמן: אני מפצירה בכם, חבריי, בואו נסלול יחד דרך לסייע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית.

מיכל שיר סגמן: בואו נסדיר את המכשולים העומדים בפניהם לצדק.

מיכל שיר סגמן: אני מבקשת מכם לתמוך בחוק חשוב זה.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל סגמן.

איתן גינזבורג: שר המשפטים גדעון סער ישיב על הצעת החוק.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, גם לך יש עד עשר דקות.

גדעון סער: תודה, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: הצעת החוק מבקשת להחיל את הארכת תקופת ההתיישנות הקבועה בסעיף 18א(א) לחוק ההתיישנות בנוגע לעבירות של תקיפה מינית והתעללות בקטין כך שניתן יהיה להגיש אותן עד לגיל 35 גם במקרים שבהם התקיים הליך פלילי בעניינו של הקטין.

גדעון סער: על פי הוראות סעיפים 18א(ג) ו-18ב לחוק ההתיישנות כיום, במקרים שבהם הוגש כתב אישום בגין עבירות המפורטות בסעיף – עבירות של התעללות ופגיעה מינית בקטינים – לא חלה ההארכה המפורטת בסעיף 18א, אך תקופת ההתיישנות לא תסתיים לפני שעברה שנה מהיום שבו פסק הדין בהליך הפלילי הפך לחלוט.

גדעון סער: כך, אדוני היושב-ראש, נוצר מצב שבו מי שנפגע מעבירת התעללות או תקיפה מינית ולא התקיים בענייננו הליך פלילי יכול להגיש תביעה אזרחית עד הגיעו לגיל 35, ואילו מי נפגע עבירת התעללות או תקיפה מינית, וכן התקיים בענייננו הליך פלילי, יוכל להגיש תביעה אזרחית עד הגיעו לגיל 25 אך לא לפני שחלפה שנה מהיום שהפך פסק הדין הפלילי חלוט, כלומר תקופת ההתיישנות קצרה יותר.

גדעון סער: הצעת החוק מבקשת להשוות את מעמדם של קטינים נפגעי עבירות תקיפה מינית והתעללות אשר התקיים בעניינם הליך פלילי למעמד קטינים נפגעי עבירות אלו שלא התקיים בעניינם הליך פלילי, כך שבשני המקרים ניתן יהיה להגיש את התביעה עד הגיע הנפגעת או הנפגע לגיל 35.

גדעון סער: הצעות החוק מבקשות להקל על נפגעי עבירות מין והתעללות בילדות בהגשת תביעה אזרחית בגין הנזקים שנגרמו להם בעקבות הפגיעה, מתוך הכרה כי מי שנפגע מעבירת מין או התעללות בילדותו נדרש לתהליך ארוך ומורכב לצורך גיוס המשאבים הנפשיים והתפקודיים הנדרשים לצורך הגשת התביעה הנזיקית, תהליך שספק אם קיומו של הליך פלילי משנה את אורכו.

גדעון סער: בימים אלו פועל במשרד המשפטים צוות שהתבקש לבחון את הסיבות למיעוט התביעות האזרחיות המוגשות בידי נפגעות ונפגעי עבירה.

גדעון סער: עבודת הצוות החלה לפני כמה חודשים, והיא כוללת הליכי שיתוף ציבור והיוועצות עם גורמי מקצוע טיפוליים ומשפטיים, וכן ביצוע ראיונות עומק עם נפגעות ונפגעי עבירה בנושא הקשיים הכרוכים בהגשת תביעה אזרחית וניהול ההליך האזרחי.

גדעון סער: במסגרת עבודת הצוות עלו גם סוגיות הקשורות לאופן שבו הוראות חוק ההתיישנות משפיעות על האפשרות של נפגעי עבירה בכלל ונפגעי עבירות מין והתעללות בילדות בפרט לפתוח בהליך אזרחי.

גדעון סער: עבודת הצוות צפויה להסתיים בעוד כחודשיים, ועל כן סברה ועדת השרים לחקיקה כי נכון יהיה לבחון את המידע שייאסף על ידי הצוות ואת המסקנות בטרם תגובש חקיקה בנושא.

גדעון סער: לאור זאת הממשלה החליטה לתמוך בהצעות החוק בקריאה הטרומית, ובתנאי שהמשך הליכי החקיקה לאחר מכן יתקיים לאחר מסקנות הצוות ובתיאום עם הממשלה; בעיקר מדובר משרד המשפטים.

גדעון סער: אני מניח שהתנאי זה מקובל על המציעה.

איתן גינזבורג: תודה לשר המשפטים.

איתן גינזבורג: אני מבין שהדבר מוסכם.

איתן גינזבורג: את רוצה עוד להשיב?

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

איתן גינזבורג: נכון, הוא לא התנגד, הוא תמך.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ניתן לאנשים להגיע למקומות.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – הארכת התיישנות של תובענה בגין עבירת מין), שמספרה פ/1859/24.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 20, ובתוספת חברי הכנסת טיבי ואופיר כץ 22 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – הארכת התיישנות של תובענה בגין עבירת מין) התקבלה בקריאה הטרומית ותועבר לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/1935/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – תביעה בגין אחריות לפגיעה מינית בקטין), של חברת הכנסת מיכל רוזין.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

איתן גינזבורג: ברכות לחברת הכנסת סגמן על העברת החוק.

איתן גינזבורג: לחצתי בטעות.

איתן גינזבורג: אבל יש תיקו.

איתן גינזבורג: גברתי, עשר דקות לרשותך, בבקשה.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: קודם כול ברכות.

מיכל רוזין: בוקר טוב.

איתן גינזבורג: שלום ליושב-ראש ועדת הכספים, שלא ישן כל הלילה.

מיכל רוזין: ברכות לחברת הכנסת שיר.

מיכל רוזין: כל הכבוד.

מיכל רוזין: הצעה חשובה ביותר, ואני מקווה שנקדם את הנושא הזה.

מיכל רוזין: כל נושא ההתיישנות צריך שיח מחודש עם משרד המשפטים כדי לנסות לפתור אותו, כי מדובר בחסם משמעותי מאוד בפני הגשת תלונות.

מיכל רוזין: תלונות רבות שמוגשות יש עליהן התיישנות, ולכן נפגעים האינטרס הציבורי, כי לא מביאים את אותו מטריד פוגע לדין, וכמובן, הצדק לנפגעות.

מיכל רוזין: החוק שלי בעצם מנסה לדבר על משהו רחב יותר.

מיכל רוזין: אנחנו היינו כולנו עדים לרצח המזעזע של ליטל יעל מלניק, שנרצחה על ידי אח שהכירה במוסד פסיכיאטרי שהיה ממונה על הטיפול בה וקיים איתה סוג של מערכת יחסים – אם אפשר לקרוא לזה כך – מחוץ למוסד.

מיכל רוזין: היא נפגעה והוא רצח אותה.

מיכל רוזין: במקום שהמוסד שבו שהתה – הוא לא שמר עליה ולא הגן עליה ולא היה שם, דרך אגב, למרות התלונות של הסבתא והגשת צו הרחקה מפני אותו אח.

מיכל רוזין: נרצחה נערה בת 17 על ידי גבר בן 49 שעבד במוסד שבו היא אושפזה על מנת להגן עליה ולטפל בה.

מיכל רוזין: הצעת החוק שלי מבקשת שההתיישנות שיש כבר היום לקטינים בהגשת תלונה אזרחית נגד הפוגעים בהם תכלול גם את אותם מוסדות ואותם מקומות שהיו צריכים להגן עליהם, בין שזה פנימייה, מוסד רווחה כזה או אחר תחת חסות הנוער, בין שזה בית חולים פסיכיאטרי – כל מקום שהיה צריך להגן על הילד ולא הגן.

מיכל רוזין: פעמים רבות ילדים חושפים את האמת בפני מורה בבית ספר, בפני אחות בקופת חולים, בפני רופא המשפחה או אפילו רופא במיון, והגורמים האלה לא עושים עם זה דבר.

מיכל רוזין: ואם אותם גורמים ידעו – כמובן יש חוק דיווח, אבל אם הם ידעו שהם אחראים גם לפגיעה בצורה היקפית וניתן לתבוע גם אותם, הם יידרשו לנושא הזה בצורה יותר רצינית ויותר משמעותית ויעצרו את זה.

מיכל רוזין: כי בסך הכול אנחנו רוצים שלילדים האלה תהיה אוזן קשבת, מישהו שיראה אותם, מישהו שיראה את הפגיעה ומישהו שיהיה שם לצידם.

מיכל רוזין: אם זה לא יכול להיות ההורים שלהם, זה צריך להיות אנחנו כחברה.

איתן גינזבורג: רק שנייה אחת, גברתי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברת הכנסת רוזין רוצה לומר את דבריה ולומר אותם ללא הפרעות.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת ג'ידא זועבי, נא לשבת, בבקשה, זה מפריע.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת איימן עודה, זה מפריע לחברת הכנסת רוזין.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שרן השכל ואלכס קושניר, זה מפריע לחברת הכנסת, היא בהצגת הצעת חוק חשובה כשלעצמה והיא גם צריכה את הכבוד לומר את הדברים בשקט.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מיכל רוזין: בקושי הצלחתי לעקוב אחרי הדברים של עצמי, בעיקר כי הנושא הזה הוא באמת כואב.

מיכל רוזין: תבינו את המשמעות.

מיכל רוזין: יש פה ילד, ילדה, שנפגעים שוב ושוב ושוב, איפה שהמערכת צריכה לראות אותם.

מיכל רוזין: בהבדל מאיתנו, הבגירים – שבעצם לא רואים אותנו, אנחנו לא חייבים ללכת לרופאים בקופת חולים, אנחנו לא חייבים להיות מלווים על ידי עובדים סוציאליים, אין בית ספר, מורים, מחנכים, מורות, שרואים אותנו – ילדים נמצאים תחת השגחה, ולא רק תחת ההשגחה של ההורים שלהם – תחת השגחתנו כחברה, אם זה על ידי קופות החולים או בתי חולים, חס וחלילה, אם מגיעים לשם, ועובדים סוציאליים אם המשפחה נדרשת, ובוודאי ובוודאי מערכת החינוך.

מיכל רוזין: והמקומות האלה – אני כבר לא מדברת על המערכות של הרווחה, משפחות אומנה, פנימיות, חסות הנוער, שילדים נפגעים שם באחוזים מאוד מאוד גבוהים.

מיכל רוזין: לא יכול להיות שלא תהיה אחריות למוסדות האלה למנוע את הפגיעה הזאת.

מיכל רוזין: אנחנו שולחים את הילדים האלה להשגחתם, והם צריכים להיות אחראים להם ולהיות גם אחראים, חס וחלילה, אם תהיה פגיעה.

מיכל רוזין: ולכן הצעת החוק שלי בעצם מאפשרת לאותו ילד – וכמו שהבנתם גם מההצעה הקודמת, נדרשות לו הרבה מאוד שנים להגיע להבנה של מה הוא עבר, להגיע ליכולת, אחרי טיפול הרבה פעמים, בכלל לצאת עם זה החוצה, בכלל לשתף מישהו בדבר, ובוודאי ללכת להליך פלילי או אזרחי.

מיכל רוזין: אנחנו צריכים לאפשר לו גם להצביע באצבע מאשימה, לא רק על הפוגע אלא על מי שאפשר את הפגיעה הזאת, בין אם זה מדריך בפנימייה – איפה הייתה הפנימייה?

מיכל רוזין: בין אם זה מורה בבית הספר – איפה היה כל בית הספר?

מיכל רוזין: ובין אם זה בחסות הנוער או מוסד פסיכיאטרי, כמו שראינו במקרה המזעזע של ליטל יעל מלניק.

מיכל רוזין: יש אחריות למקומות האלה, ואנחנו דורשים שתהיה לזה גם אחריות משפטית.

מיכל רוזין: אנחנו כולנו יודעים שיש השלכות קשות מאוד לפגיעה המינית, בילדים בעיקר, אבל בכלל.

מיכל רוזין: השבוע ביקרתי עם נציג האוצר במחלקה הפסיכיאטרית מגן בבית חולים איכילוב.

מיכל רוזין: דיברנו עם הנפגעות שנמצאות שם, בעיקר אני דיברתי, שאלתי שאלות, והוא הקשיב.

מיכל רוזין: הוא היה מזועזע.

מיכל רוזין: אני חושבת שאין אדם ואישה פה באולם, ובכלל בחברה הישראלית, שיקשיב למקרים האלה – מה חוות אותן נפגעות במהלך השנים, המקומות שאליהם הן מגיעות, הצורך שלנו כחברה לשקם אותן, להביא אותן לידי תפקוד בחברה – ולא יידרש להסכים לכל החקיקה ולכל התיקונים ולכל המשאבים הרבים שאנחנו רוצים להעביר בנושא הזה.

מיכל רוזין: אני שמחה ששר הבריאות נענה לבקשתי להעביר תקציב נרחב יותר לרצף טיפולים עבור נפגעות ונפגעי תקיפה מינית.

מיכל רוזין: אני מקווה שגם שר הרווחה עושה כך בתקציב הזה, וגם יושבת-ראש הקואליציה, עידית סילמן, נדרשת לעניין.

מיכל רוזין: אנחנו נמשיך להגדיל את התקציב הזה, מכיוון שיש פה שתי זרועות.

מיכל רוזין: יש את הזרוע המשפטית, הפלילית, שזה אינטרס ציבורי שלנו שאותם פוגעים, שבדרך כלל הם עבריינים סדרתיים, יובאו לדין ואנחנו נגן על הציבור מפניהם.

מיכל רוזין: אבל יש גם אינטרס ראשון במעלה – לטפל, ולשקם את אותם נפגעות ונפגעי תקיפה מינית ולנסות למנוע.

מיכל רוזין: והצעת החוק הזאת תמנע, כי אם יודע מנהל מוסד או מנהל פנימייה או מנהל בית חולים פסיכיאטרי שגם הוא יצטרך להיות אחראי והוא יידרש לתת מענה גם בתביעה אזרחית, הוא בהחלט יטפל בזה באופן אחר ממה שראינו ברצח המזעזע הזה.

מיכל רוזין: אני רוצה להודות לאיגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית על שיתוף הפעולה בכלל ועל החוק הזה בפרט.

מיכל רוזין: אני רוצה להודות לשר המשפטים, שנדרש לעניין, הבין את החשיבות, ואני מקווה באמת שנפתח את כל נושא ההתיישנות.

מיכל רוזין: המורכבות מובנת, זה לא פשוט.

מיכל רוזין: בכלל, המורכבות של פגיעה מינית היא לא פשוטה, ובוודאי בהליך הפלילי, ובמערכת שהיא מערכת שרגילה לראיות מעל לכל ספק וכדומה.

מיכל רוזין: אני מבינה את זה, כולנו מבינות את הקושי.

מיכל רוזין: מתוך הקושי, מתוך המורכבות, צריך לשבת ביחד ולמצוא מענה, כי בסופו של דבר, אני אומרת, יותר מהאינטרס להביא צדק לנפגעות יש פה אינטרס ציבורי קריטי למגר את התופעה המזעזעת הזאת.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מיכל רוזין.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/2217/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: הצעה מוצמדת של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – ינמק חבר הכנסת עופר כסיף.

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות, אדוני.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בשמה של חברתי, עאידה תומא סלימאן, את הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – תביעה בגין אחריות לפגיעה מינית בקטין).

עופר כסיף: אני שמח על ההסכמה והתמיכה הממשלתית ומברך עליה, כמובן.

עופר כסיף: הצעת החוק תאפשר לנפגעי תקיפות מיניות בילדות וילדים לתבוע בתביעה אזרחית לא רק את מי שפגע בהם, אלא גם את מי שאפשרו ולא מנעו את הפגיעה המינית.

עופר כסיף: חשיבותה של הצעת החוק בהכרה בכך שהתהליך הפסיכולוגי, החברתי והרגשי שמוביל נפגע תקיפה מינית בילדות למצב של תביעה יכול לקחת שנים רבות.

עופר כסיף: הצעת החוק גם מכירה בכך שתקיפה מינית של ילדים מתאפשרת לעיתים קרובות על ידי הסתרה, התעלמות ואפשור של בני משפחה, של מוסדות, של רשויות.

עופר כסיף: מי שאחראי גם בעקיפין לעוולה הנוראה הזאת צריך לשלם את המחיר, ובמקרה הזה הייתי אומר, תרתי משמע.

עופר כסיף: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת עופר כסיף.

מנסור עבאס: ישיב שר המשפטים גדעון סער, בבקשה.

מנסור עבאס: הוא ישיב על שתי הצעות החוק.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק של חברת הכנסת רוזין מבקשת להרחיב את תחולתו של סעיף 18א(א) לחוק ההתיישנות, הקובע כי בחישוב תקופת ההתיישנות בגין עבירות תקיפה מינית והתעללות בקטין וכן תקיפה מינית שבוצעה במסגרת יחסי מרות בבגיר שטרם מלאו לו 21 – נגד הפוגע עצמו – לא יבוא במניין הזמן שבו טרם מלאו לנפגע העבירה 28 שנים.

גדעון סער: באופן זה יכולות ויכולים נפגעי עבירות אלה להגיש תביעה אזרחית עד לגיל 35.

גדעון סער: כאמור, על פי נוסח החוק כיום, הארכת תקופת ההתיישנות המפורטת בסעיף חלה רק כלפי הפוגע עצמו.

גדעון סער: הצעת החוק מבקשת להרחיב את הארכת תקופת ההתיישנות גם לתובענות המוגשות כלפי נתבעים שאינם הפוגע עצמו.

גדעון סער: גורמים אלה נתבעים שלא בגין ביצוע העבירה עצמה אלא בגין אחריותם לביצוע העבירה.

גדעון סער: הצעות החוק מבקשות להקל על נפגעי עבירות מין והתעללות בילדות בהגשת תביעה אזרחית בגין הנזקים שנגרמו להם בעקבות הפגיעה.

גדעון סער: זאת, כאמור, גם בהצעת החוק הקודמת, שעסקה בנושא התיישנות תביעות אזרחיות בגין עבירות אלה, מתוך הכרה כי למי שנפגע מעבירת מין או התעללות בילדותו נדרש תהליך ארוך ומורכב לצורך גיוס המשאבים הנפשיים והתפקודיים הנדרשים לצורך הגשת התביעה הנזיקית.

גדעון סער: על פניו נראה כי תהליך גיוס המשאבים – והקשיים – לצורך הגשת התביעה כנגד גורמים האחראים לעבירה, אינו שונה באופן מהותי מהתהליך הדרוש לצורך הגשת התביעה כנגד האשם בעבירה.

גדעון סער: כפי שכבר ציינתי בנוגע להצעת החוק בנושא הארכת תקופת ההתיישנות, בימים אלה פועל במשרד המשפטים צוות שהתבקש לבחון את הסיבות למיעוט התביעות האזרחיות המוגשות בידי נפגעות ונפגעות עבירה.

גדעון סער: עבודת הצוות, כאמור, בעיצומה ובמסגרתה עלתה גם הסוגיה שבהצעת החוק.

גדעון סער: מאחר שעבודת הצוות צפויה להסתיים בעוד כחודשיים, גם במקרה זה החליטה ועדת השרים לחקיקה שנכון יהיה לבחון את המידע שייאסף על ידי הצוות ומסקנותיו בטרם תגובש החקיקה בנושא.

גדעון סער: לנוכח זאת, הממשלה קיבלה, באמצעות ועדת השרים לחקיקה, החלטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית בתנאי שהמשך הליך החקיקה יתקיים אחרי תום עבודת הצוות ובתיאום עם הממשלה – עיקרו של דבר, זה משרד המשפטים.

גדעון סער: אני מבין שהתנאי הזה מקובל על המציעה, ועל כן אני מציע למליאה לתמוך בהצעה בקריאה הטרומית, ואותו הדין גם לגבי הצעת החוק המוצמדת אליה, שלהבנתי היא דומה בעיקרה.

מנסור עבאס: אתם מסכימים?

מנסור עבאס: חברת הכנסת מיכל רוזין וחברת הכנסת שיר סגמן?

מנסור עבאס: כסיף?

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: מבקש להתנגד חבר הכנסת שמחה רוטמן.

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות, אדוני.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להביע פה התנגדות, כמובן לא להסדר הספציפי שבכל הצעה והצעה.

שמחה רוטמן: יש פה דבר שאני רוצה להזהיר מפניו, כי הוא חוזר על עצמו בשלוש ההצעות שכרגע עמדו על הפרק בסדר-היום וגם בתחומים נוספים שכבר עולים לדיון כמו הנושא של כניסה לבתים ללא צו וכדומה.

שמחה רוטמן: העובדה שיש בעיות קשות, ואין ספק שאלימות מינית ופגיעה מינית הן בעיות קשות, כמו גם האלימות בחברה הערבית, לא צריכה לגרום לנו, ובמיוחד לך, אדוני שר המשפטים, שהודעת שאתה רוצה לקדם את חוק זכויות במשפט – חלק מהזכויות החשובות במשפט זה היכולת לנהל הליך הוגן.

שמחה רוטמן: הארכה של תקופת התיישנות היא, בהגדרה כמעט, פוגעת ביכולת לקיים הליך הוגן.

שמחה רוטמן: אני מודע למצוקה, צריך למצוא לה פתרונות – – –

קרן ברק: אבל זה נושא אחר – – –

שמחה רוטמן: שנייה, אני אומר את דעתי.

שמחה רוטמן: יש פה קריאה כוללת.

קרן ברק: אבל כל הסיפור פה – – –

שמחה רוטמן: וחייבים, לצד כל מנגנון, בין אם מדובר במנגנון בשלב החיפוש והחדירה לפרטיות, כמו בהצעות בנוגע לחיפוש ראיה, ובין אם בנוגע להארכת תקופות התיישנות או בהטלת חובות של שמירה ואיסוף חומרים – לצד כל הטלת חובה שכזאת, גם אם היא נשקלת בשיא הזהירות, חייבים לראות ולהשגיח איך היא לא פוגעת בזכויות נאשמים, לא הופכת אותנו לחברה מתגוננת משפטית, לא מחייבת כל מעסיק וכל אדם לשמור ארכיון של 30 שנה אחורה של כל האנשים שעבדו אצלו, מוקלט, והופכת אותנו לחברה מתגוננת.

שמחה רוטמן: יש גם מחיר בצד הזה.

שמחה רוטמן: אני מבקש – ככל שהצעת החוק הזאת תתקדם, שימו ליבכם להסתכלות הכוללת הזאת ואל תשפכו את התינוק עם המים, כאשר גם המים הם חשובים.

שמחה רוטמן: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שמחה רוטמן.

מנסור עבאס: מיכל, את רוצה?

מנסור עבאס: את מוותרת.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – תביעה בגין אחריות לפגיעה מינית בקטין), התשפ"א–2021, של חברת הכנסת מיכל רוזין.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: 33 חברי כנסת בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים.

מנסור עבאס: אני קובע שהצעת החוק התקבלה ועוברת להמשך דיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים גם על ההצעה המוצמדת, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: 33 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מנסור עבאס: גם הצעת החוק של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן מתקבלת ועוברת להמשך דיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/2139/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצעה הבאה שעל סדר-היום: הצעתו של חבר הכנסת איתן גינזבורג – איות שמות רחובות, דרכים ומקומות ציבוריים (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021.

מנסור עבאס: בבקשה, איתן.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, אתם מכירים את זה שנכנסים הביתה ורואים בקצה הסלון תמונה שתלויה קצת עקום?

מיכאל מלכיאלי: תמונה של מי?

איתן גינזבורג: תמונה בבית, בסלון, שקצת עקומה, לא ישרה.

איתן גינזבורג: אז קודם כול, יפה שאתם מכירים את זה.

מיכאל מלכיאלי: – – –

איתן גינזבורג: אז לא כולם ישימו לב לדבר הזה.

איתן גינזבורג: עכשיו, יש בקרב הקבוצה שמכירה את זה – חלק גדול יכחישו, לא יסדרו את התמונה וישאירו את המצב כמות שהוא, כי מה זה משנה אם התמונה טיפה עקומה?

איתן גינזבורג: חלק אחר יגידו: אני אסדר את זה כשאני אנקה את הבית, כשאגיע לאזור הזה.

איתן גינזבורג: ויש חלק קטן של אנשים שיחליטו שהם עושים לזה סוף ועכשיו, באותו רגע, הולכים ומיישרים את התמונה.

איתן גינזבורג: אז אני נמנה עם הקבוצה הזאת, אני מאלה שהולכים ויישרו את התמונה.

איתן גינזבורג: החוק שאני מביא כעת להצבעה הוא חוק כזה, חוק שנועד לתקן את המצב ולסדר אותו.

איתן גינזבורג: היום, ברחבי הארץ, פזורים המוני שלטי הכוונה לרחובות, לערים, אתרי תיירות ושמורות טבע.

איתן גינזבורג: ברוב המקרים השלטים מאויתים באותה דרך, אבל יש שלטים רבים מאוד שמאויתים באופנים שונים, וגם בשפות האנגלית והערבית.

איתן גינזבורג: והינה כמה דוגמאות: למשל, תייר שמבקש לנסוע משדה התעופה בן-גוריון לכינרת ייתקל בשלטים שמובילים ל-Sea of Galilee, ולאחר מכן יראו עוד שלט שכתוב בו: Yam Kineret, באנגלית.

איתן גינזבורג: או למשל, נוסע שמבקש להגיע לתחנת רכבת בתל אביב – חברת הכנסת ברק – יש שלטים שמובילים ל-train station אבל יש גם שלט שכתוב: rakevet באנגלית, תעתיק של עברית.

איתן גינזבורג: בשלטים לאילת למשל, אפשר לראות שבאחד המקרים כתובה העיר אילת Eilat, אבל בחלק אחר – Elat, נעלמה ה-i.

איתן גינזבורג: יש אילת ויש אלת.

איתן גינזבורג: וגם ברשויות מקומיות אפשר לראות תופעה כזאת בקשר לרחובות של ערים.

איתן גינזבורג: למשל, בתל אביב יש רחוב Ibn Gabirol ויש גם Ibn Gvirol, ואנחנו לא יודעים איך נכון לכתוב את זה ואיך נכון לאיית את זה, אז מה הדרך הנכונה בעצם?

איתן גינזבורג: הסיטואציה הזאת מקשה מאוד, כמובן, על דוברי השפות הזרות שאינם דוברי עברית, אזרחים, תיירים, אבל פשוט אפשר גם לומר שזה מביך ומיותר, ולכן נדרשים כאן אחידות וסדר.

איתן גינזבורג: חלק מהשלטים נושאים גם שמות של אנשים שהיו דמויות מפתח בתולדות המדינה, בתרבות שלנו, וראוי שהשלטים שנושאים את השמות של אותם אלה שהם אנשי מופת, שזכו לרחוב או לאתר, יהיו כתובים בצורה נכונה ואחידה, שתכבד אותם ואת פועלם.

איתן גינזבורג: אנחנו מתקדמים, ישראל מתקדמת בכל כך הרבה דברים, ואפשר שגם הנושא הזה – איות קלוקל וטעויות כתיב שהם בגדר אבסורד – יתוקן.

איתן גינזבורג: זה לא מוסיף כבוד.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: אז הינה, הינה.

איתן גינזבורג: לנו, אדוני היושב-ראש, ולרוב הישראלים שבדרך כלל לא מסתכלים על השלטים שכתובים בעברית או בערבית, זה לא נראה כל כך בעייתי.

איתן גינזבורג: אנחנו נוסעים לאיפה שמכירים, זוכרים, לא מרימים מבט לעבר השלט, כי בדרך כלל אנחנו יודעים לאן אנחנו רוצים להגיע.

איתן גינזבורג: אז מה הפלא שמרבית האוכלוסייה בכלל לא שמה לב לחוסר האחידות?

איתן גינזבורג: אבל כשמביטים, כשמישירים מבט ושמים לב, זה מציק, זה מעיק וזה בטח מפריע לתיירים.

איתן גינזבורג: אגב, הדבר הנכון, אדוני היושב-ראש, גם באיות שמות ואתרים בערבית, שם הבלגן חוגג.

מנסור עבאס: נכון.

איתן גינזבורג: אז איך כותבים בעברית שמות של יישובים ערביים?

איתן גינזבורג: למשל, בוא ניקח את אום אל-פחם.

איתן גינזבורג: האם צריך לרשום את המילה "אום" עם וי"ו, או האם המילה "אל-פחם" זה שתי מילים?

איתן גינזבורג: זאת מילה אחת?

איתן גינזבורג: "פחם" זה עם אל"ף או בלי אל"ף?

איתן גינזבורג: "פחם" זה פחם?

איתן גינזבורג: לא יודעים.

איתן גינזבורג: כל אחד כותב איך שהוא רואה, איך שהוא מוצא לנכון.

איתן גינזבורג: גם בשמות של ערים יהודיות אפשר להיתקל בחוסר דיוק.

איתן גינזבורג: נסעתי לנהריה וראיתי "נהריה" עם יו"ד אחת ו"נהרייה" עם שתי יו"ד; "הרצליה" עם יו"ד אחת ושתי יו"ד; "גבעת וושינגטון", חבר הכנסת יום טוב כלפון גר שם – שתי וי"ו או וי"ו אחת.

איתן גינזבורג: לא יודע, מבלבלים.

איתן גינזבורג: מבלבלים גם שמות של אנשים, למשל "יצחק".

איתן גינזבורג: איך כותבים "יצחק"?

איתן גינזבורג: אפשר לכתוב ב-Y ואפשר גם לכתוב ב-I.

איתן גינזבורג: ואת ה-צד"י – אפשר לכתוב ב-ts או ב-tz או אפילו רק ב-s.

איתן גינזבורג: אז פה הבעיה היא פחות בהטיה, אבל גם צריך לכבד את האיש שבחר איך לכתוב את שמו, ויש שמות שצריך לדעת איך לאיית.

איתן גינזבורג: הצעת החוק שלפניכם, חברי הכנסת, אומרת דבר פשוט: האקדמיה ללשון העברית תהיה המוסד העליון שיקבע את נכונות איות שמותיהם של מקומות ציבוריים.

איתן גינזבורג: ביחס לכיתוב בערבית, המוסד העליון לשפה הערבית יקבע את אופן האיות של שמות מקומות ציבוריים.

משה ארבל: ירושלים – זה "ירושלים" או "אל-קודס" – – –

איתן גינזבורג: או Jerusalem.

משה ארבל: לא, לגבי הערבית.

איתן גינזבורג: אז תקבע האקדמיה כיצד כותבים זאת.

איתן גינזבורג: אגב, זאת שאלה לוועדת השמות הממשלתית.

איתן גינזבורג: אני לא שואל איך קוראים למקום, אני שואל איך כותבים את המקום.

איתן גינזבורג: הדברים האלה צריכים להיות מסודרים במאגר שמות ממשלתי אחיד.

איתן גינזבורג: האיות יפורסם במאגר שמות, יהיה נגיש לכולם באתר אינטרנט רשמי, והוא יעודכן פעמיים בשנה.

איתן גינזבורג: הצעת החוק גם מציעה שרשויות מקומיות שרוצות לקרוא למקום ציבורי בשם חדש והוא לא כתוב בשום מקום, הוא לא מופיע במאגר, יפנו לאקדמיה ללשון העברית כדי לקבל אישור של איות שם המקום החדש שלא מופיע במאגר הזה.

איתן גינזבורג: זאת, גם כדי להכניס אותו למאגר וגם כדי שאם רשויות אחרות ירצו בעתיד להשתמש בו יימנעו משגיאות מיותרות.

איתן גינזבורג: החוק גם מסדיר, כמובן, את נושא האיות בשפות הזרות האחרות בשלטים של מקומות ציבוריים, כדי להקל על תיירים – שיחזרו לכאן במהרה אחרי הקורונה – להתמצא כמו שצריך.

איתן גינזבורג: בהקשר הזה, כפי שאמרתי, אדוני היושב-ראש, בכל הנוגע לשפה הערבית הסכמנו שהמוסד העליון של השפה הערבית הוא שיקבע את אופן האיות של השמות במקומות ערביים, והדבר הזה יבוא לידי פתרון.

איתן גינזבורג: לכן, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת באה פשוט לעשות סדר.

איתן גינזבורג: המטרה היא ליצור מאגר מידע ממשלתי אחיד לשמות, בעיקר לאופן האיות שלהם, ובכך לכבד את השפה העברית, את השפה הערבית ואת השפה האנגלית.

איתן גינזבורג: ייקבעו כללי איות וכתיב נכונים לשילוט, ונתקדם עוד צעד קטן בדרך להיותנו מדינה מסודרת, יחד, בהסכמת הממשלה.

איתן גינזבורג: אמרנו שהנושא הזה יבוא לכדי תיקון במהלך של שנים בתחזוקה שוטפת גם בערים וגם בדרכים ובמקומות אחרים.

איתן גינזבורג: הצעת החוק הזאת תביא סדר גם פה במדינת ישראל.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה רבה, חבר הכנסת איתן גינזבורג.

מנסור עבאס: אני מרשה לעצמי לברך אותך על הצעת החוק החשובה, במיוחד שהסכמנו שנשלב בה גם את השפה הערבית בקשר לאקדמיה של השפה הערבית, שקוראים לה בערבית "מוג'מה אל-לוע'ה אל-ערבייה", והיא חלק מוועדת התרבות.

מנסור עבאס: הבנתי ממך שגם השר חילי טרופר תומך בזה שנטפל בסוגיה הזאת בעברית וגם בערבית.

מנסור עבאס: תבורך, וכמובן, אנחנו תומכים בהצעת החוק.

מנסור עבאס: נזמין את השרה תמנו שטה, שמצפים ממנה שתתמוך בחוק בשם הממשלה.

פנינה תמנו: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, מזכירת הכנסת, בהמשך להצגת הצעת החוק על ידי חבר הכנסת גינזבורג, עניינו של תיקון זה הוא הסדרת אופן האיות של שמות של רחובות, של דרכים ושל מקומות ציבוריים באופן אחיד.

פנינה תמנו: חבר הכנסת גינזבורג פירט בהרחבה: האקדמיה ללשון העברית תקבע את נכונות איות שמותיהם של מקומות ציבוריים ותנהל מאגר שמות בעברית, בערבית ובלועזית, אשר יחייב את הרשויות האחראיות מבחינת אופן האיות.

פנינה תמנו: בנוסף, איות שמו של מקום ציבורי חדש שלא נכלל במאגר ידרוש את אישור האקדמיה ללשון העברית.

פנינה תמנו: זאת תשובת שרת הפנים, שמברכת על קידום ההצעה ותומכת בה – וכך גם ועדת השרים לענייני חקיקה – וקוראת לחברי הקואליציה להצביע בעדה.

פנינה תמנו: אך שרת הפנים מבקשת להוסיף – – –

מיכאל מלכיאלי: – – – קואליציה.

מיכאל מלכיאלי: ולאופוזיציה אתם לא קוראים?

מירב בן ארי: את קוראת לכולם.

פנינה תמנו: כל חברי הכנסת, כולל חבר הכנסת המכובד מיכאלי וחברות הכנסת – כולם, כמובן, מוזמנים להצביע בעד החוק.

פנינה תמנו: אבל שרת הפנים מבקשת לחדד, חבר הכנסת גינזבורג, שכפי שהוסכם בוועדת השרים לענייני חקיקה, יבוקש כי יתווסף להצעת החוק סעיף הקובע כי שמות המוצעים למאגר יאושרו על ידי הוועדה המייעצת לשרת הפנים לעניין שמות רחובות.

פנינה תמנו: נוסף על כך, לאור הערות שהתקבלו על ידי גורמי המקצוע במשרד הפנים ומרכז השלטון המקומי, יבוקש כי תחולת החוק תהיה תוך עשר שנים, חבר הכנסת גינזבורג, או רק במקרים של החלפה וחידוש של שלטים.

פנינה תמנו: כדאי שתהיה הידברות עם משרד הפנים על הנושא הזה.

פנינה תמנו: כמו כן יש לדייק בסעיף 10א את המונח "צורכי ציבור" למקומות הרלוונטיים לתיקון החוק.

פנינה תמנו: לאור דברים אלה וכאמור לעיל, אני קוראת לכל חברי הכנסת, ובפרט לחברי הקואליציה, להצביע בעד הצעת החוק, וכמובן, חבר הכנסת מרגי היקר.

פנינה תמנו: תודה.

מנסור עבאס: תודה, השרה פנינה תמנו שטה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוסאמה סעדי מבקש להתנגד לחוק.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

מיכאל ביטון: אוסאמה, איך מאייתים את השם שלך?

אוסאמה סעדי: בזה תפנה לאקדמיה.

מיכאל ביטון: – – –

אוסאמה סעדי: תכף תשמע אותי, מיכאל.

מנסור עבאס: הוא מתנגד כדי לתמוך.

אוסאמה סעדי: כדי להעיר כמה הערות.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, חברי איתן, אתה יודע שבשילוט בדרכים וברחובות יש שיבוש של המושגים בעברית – לשפה הערבית.

אוסאמה סעדי: למשל, חברי סמי אבו שחאדה הוא מתל אביב יפו בעברית, אבל בערבית, אדוני היושב-ראש – תל אביב יפא, אבל איך כותבים בערבית?

אוסאמה סעדי: לא כותבים "תל אביב יפא" – כותבים "תל אביב יפו", באותיות בערבית כותבים "יפו".

אוסאמה סעדי: עכא היא עכו, בעברית, אבל בערבית, חבר הכנסת טיבי זה עכא.

אוסאמה סעדי: אבל כותבים עי"ן, כ"ף, וי"ו גם בערבית.

אוסאמה סעדי: ירושלים – כותבים "אורשלם", לא כותבים "אל-קודס".

אמילי חיה מואטי: אוסאמה, זה כמו הנרייטה סאלד – – –

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: עוד דוגמה: א-לד.

אוסאמה סעדי: בעברית – לוד, אז כותבים גם בערבית ל"ם, וא"ו, דא"ל, "לוד".

אוסאמה סעדי: אין דבר כזה בערבית, אדוני חבר הכנסת גינזבורג וכבוד השרה.

אוסאמה סעדי: אין.

אוסאמה סעדי: בערבית תכתבו בערבית.

מנסור עבאס: אבל האמת, לוד – יותר נכון בשפה הערבית להגיד – –

אוסאמה סעדי: לד.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: – – להגיד "לוּד".

מנסור עבאס: השם ההיסטורי שלה זה לא לד.

מנסור עבאס: לד היום זה בשפה העממית, אבל נכון להגיד "לוּד".

סמי אבו שחאדה: – – –

מנסור עבאס: לא.

אוסאמה סעדי: אבן א-לד.

אוסאמה סעדי: א-לד – זה מה שאני יודע.

מנסור עבאס: א-לד מן-אל-כסרה זה שפה עממית, אבל בספרותית אומרים "לוּד".

אוסאמה סעדי: טוב, לא נתווכח עכשיו.

מנסור עבאס: אבל מה שאמרת לפני כן נכון – "עכו", "עכא"; "יפו", "יפא".

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: אתה רואה בשלטים, חבר הכנסת גינזבורג – –

איתן גינזבורג: – – –

אוסאמה סעדי: – – כותבים לך "תל אביב-יפו" או "עכו".

אוסאמה סעדי: אתה יודע, זה מרגיז.

קריאה: – – –

אוסאמה סעדי: נכון, לכן צריך לתקן את זה.

אוסאמה סעדי: לכן אנחנו נתמוך בחוק הזה, אבל מה, עוד דבר, שמות של רחובות, שרת הפנים – – –

סמי אבו שחאדה: – – – בעברית ובערבית שיכתבו נכון.

אוסאמה סעדי: בדיוק, בערבית שיכתבו כמו בשפה הערבית, ובעברית שיכתבו בשפה העברית.

אוסאמה סעדי: אבל עוד דבר, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: אתה יודע שעכשיו משרד הפנים עושה שמות לרחובות ביישובים הערביים.

מנסור עבאס: שילוט בתוך הכפרים, כן.

אוסאמה סעדי: שילוט, שמות של רחובות.

אוסאמה סעדי: אז פונים למשרד הפנים – למשל בעיריית עראבה, קוראים על שם המשורר המנוח סמיח אל-קאסם.

אוסאמה סעדי: משרד הפנים אוסר.

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: כותבים על נאג'י אל-עלי – – –

מנסור עבאס: וסמיח אל-קאסם קיבל פרס ישראל, נכון?

אוסאמה סעדי: אני לא יודע.

מנסור עבאס: הוא קיבל פרס ישראל.

מנסור עבאס: לא, אתה יודע, הוא קיבל פרס ישראל.

אוסאמה סעדי: כן – מתנגדים.

אחמד טיבי: – – –

מנסור עבאס: לא, גם סמיח אל-קאסם, גם סמיח אל-קאסם.

אוסאמה סעדי: ג'מאל עבד אל-נאצר, גם, יש איסור.

אוסאמה סעדי: ספוריה – הם מתנגדים.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי איתן גינזבורג, ברגע שאנחנו רוצים בכפרים שלנו לתת שמות לרחובות, ומדובר באנשים כמו סמיח אל-קאסם, ג'מאל עבד אל-נאצר, ספוריה, אל-מג'דל, דברים כאלה, בתוך הוועדה אנחנו נדאג, איתן גינזבורג – איתך, אני מקווה, ובתמיכת הממשלה, אם באמת הממשלה תומכת; אני עוד לא בטוח שנגיע לדברים האלה שהממשלה עדיין תתמוך, אבל אנחנו נתמוך.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק איות שמות רחובות, דרכים ומקומות ציבוריים, התשפ"א–2021.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: השרה מיכאלי בעד, ארבעה חברי כנסת, האם הייתם כאן בזמן ההצבעה?

מנסור עבאס: בואו נהיה כנים.

מנסור עבאס: הייתם?

מנסור עבאס: אוקיי, חברת הכנסת אימאן ח'טיב, חברת הכנסת שיר סגמן, חבר הכנסת רם בן ברק והשרה מרב מיכאלי – ארבעה, אז אני קובע ש-33 חברי כנסת בעד, אחד מתנגד.

מנסור עבאס: אני קובע שהצעת החוק התקבלה, ועוברת להמשך דיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט.

מנסור עבאס: אני מחזיר את המושכות לחבר הכנסת איתן גינזבורג.

מנסור עבאס: איתן, בבקשה.

אוסאמה סעדי: היושב-ראש, לוועדת הכספים.

מנסור עבאס: לא, לוועדת החינוך, התרבות והספורט.

אוסאמה סעדי: למה?

מנסור עבאס: אוקיי, אז ועדת הכנסת, ושם יוחלט לאן זה יעבור.

מנסור עבאס: אתם לאיזה ועדה?

מנסור עבאס: פנים?

אחמד טיבי: רק לפרוטוקול, כי אמרת משהו לגבי סמיח אל-קאסם ופרס ישראל.

אחמד טיבי: סמיח אל-קאסם לא קיבל פרס ישראל, נקודה.

קרן ברק: לא קיבל?

קרן ברק: אז מי קיבל?

מנסור עבאס: היא עוברת לוועדת הכנסת.

איתן גינזבורג: אם כך, חברים, הצעת החוק הזאת תועבר לדיון לוועדת הכנסת כדי לקבוע באיזה ועדה יהיה המשך הדיון.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/1443/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק האזרחות (תיקון – ביטול אזרחות בגין מעשה אלימות בזמן מצב מיוחד בעורף), של חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

שלמה קרעי: איתן, רק תסביר לי למה אתם צריכים חוק במקום לדבר ביניכם.

שלמה קרעי: אתם בקואליציה, דבר עם השר, שרת הפנים, שרת התחבורה, שיטפלו בזה.

שלמה קרעי: אתם קואליציה או אחד נגד השני?

איתן גינזבורג: אדוני, בנושא הזה של השמות – – –

שלמה קרעי: זאת הסיבה שהתנגדתי, אגב.

איתן גינזבורג: בנושא הזה של השמות, הצעת החוק קובעת להקים מאגר שמות ממשלתי ולקבוע את אופן האיות, והרשויות המקומיות יצטרכו לפנות, במידה שהן עושות חוק חדש שהשם לא מופיע בו, ולקבוע את אופן התעתוק.

איתן גינזבורג: כרגע אין חובה כזאת.

איתן גינזבורג: כל חברה, כל רשות כותבת איך שהיא רוצה, ולכן צריך מאגר כזה.

שלמה קרעי: יש שר, שרת הפנים, תדבר איתה.

איתן גינזבורג: זה לא קשור לשרת הפנים.

איתן גינזבורג: זה קשור לשר התרבות, האמת.

קרן ברק: התרבות, למה?

איתן גינזבורג: כי מוסד האקדמיה ללשון העברית הוא תחת משרד התרבות.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לא מפליא אותי שמייד כשעליתי לדבר על הצעת החוק שלי ולשכנע את חברי הכנסת להצביע בעבורה, אתה החלפת את מנסור עבאס.

איתן גינזבורג: לא, אז רגע אני אתקן את זה.

קרן ברק: ממש לא קשור, הוא חושב שהכול סביבו.

קרן ברק: זה ממש לא קשור.

איתן גינזבורג: כן, לא קשור.

איתן גינזבורג: אני בתורנות משעה 12:00, אדוני.

איתן גינזבורג: ירדתי כדי להציג את הצעת החוק שלי וחזרתי מייד אחרי שהצבעתי עליה.

מכלוף מיקי זוהר: לא, כי זה פשוט מפתיע.

איתן גינזבורג: אז אין לך מה להיות מופתע.

איתן גינזבורג: אין פה קנוניה או משהו מכוון.

מכלוף מיקי זוהר: יש הרבה מאוד דברים מפתיעים – – –

קרן ברק: – – –

איתן גינזבורג: יש גם מקריות בחיים.

מכלוף מיקי זוהר: אם תוכל להשתיק את חברת הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: אפילו שהיא מהקואליציה שלי, היא מפריעה לי לדבר.

איתן גינזבורג: אין מצב כזה.

קרן ברק: אני רוצה שהוא – – – ארבע פעמים – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני אודה לך אם תוכלי לאפשר לי לדבר.

מכלוף מיקי זוהר: אפילו שאת חברתי לסיעה, בואו נשמור על הסדר במליאה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: מה שאני אומר זה כך: תראו, חברים, הצעת החוק הזו באמת מדברת גם למנסור עבאס – שכרגע עזב את המליאה, הוא כרגע ניהל את הדיון ועכשיו הוא כבר לא כאן.

מכלוף מיקי זוהר: אני רציתי לנסות להסביר לו מהי הצעת החוק.

מכלוף מיקי זוהר: אני מקווה שאחרים יעבירו לו.

מכלוף מיקי זוהר: גם אתה, חבר הכנסת טיבי, כדאי שתשמע מהי הצעת החוק, זו הצעת חוק חשובה מאוד.

מכלוף מיקי זוהר: הצעת החוק הזו אומרת דבר פשוט, היא אומרת שאם וכאשר אנחנו כמדינה נמצאים באירוע מלחמתי כלשהו, רב-מערכתי, כמו המבצע האחרון ברצועת עזה, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו, כמדינה, שתהיה לחימה גם כלפי חוץ וגם מבית, ואנחנו היינו עדים לפרעות האחרונות.

מכלוף מיקי זוהר: כשהיה מצב שמדינת ישראל הייתה בלחימה מאוד מאוד משמעותית ברצועת עזה מול החמאס, פתאום הרגשנו שמתחילה לחימה – שונה, אומנם, אבל מסוכנת מאוד – בתוך שטחי מדינת ישראל, במקרה הזה באמצעות אנשים מאוד מאוד קיצוניים, שהחליטו לפרוע, לצערי הרב ביהודים.

מכלוף מיקי זוהר: אפילו היה מקרה אחד שבו יהודים פרעו בערבים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו ראינו מצב שבו ביטחון ישראל נמצא בסכנה.

מכלוף מיקי זוהר: לא רק הביטחון החיצוני שלנו, גם הביטחון הפנימי שלנו, כדי שנוכל לחיות פה במדינה שלנו בלי לחשוב מחר בבוקר שיקום מישהו וינסה לירות לעברנו או לזרוק אבנים על הבית שלנו.

מכלוף מיקי זוהר: ראינו את הפרעות הללו בלוד, ראינו אותן בעוד מקומות ברחבי הארץ.

מכלוף מיקי זוהר: כשאני ראיתי את זה, הגעתי למסקנה שלא יעלה על הדעת שבזמן אירוע ביטחוני משמעותי רב-מערכתי יקומו מתוך המדינה שלנו אנשים וינסו לייצר כאוס, לפרוע באחר.

מכלוף מיקי זוהר: מה הצעת החוק הזו אומרת?

מכלוף מיקי זוהר: היא אומרת כך: אם אנחנו באירוע מלחמתי רב-מערכתי כלשהו – אגב, לא חייבת להיות מלחמה, גם אירוע ביטחוני משמעותי – מי שיצא לפרוע ברחובות ויעשה דברים שיכולים לפגוע בביטחון ישראל, או כמובן בביטחון אזרחי ישראל, בזמן המלחמה, יאבד את האזרחות שלו.

סמי אבו שחאדה: – – – המתנחלים מה תעשה איתם – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני מאוד שמח, חבר הכנסת אבו שחאדה, שאמרת את זה.

סמי אבו שחאדה: המשטרה – – –

איתן גינזבורג: תודה על ההערה.

איתן גינזבורג: סיכמנו שאפשר הערת ביניים, לא נאום ביניים.

איתן גינזבורג: הערת?

איתן גינזבורג: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מאוד שמח שאמרת את זה, משום שהחוק שלי חל על כל אזרחי ישראל, בלי שום הבדל של מין, דת או גזע.

מכלוף מיקי זוהר: אתה החלטת בזמן אירוע רב-מערכתי לצאת ולפרוע ברחובות, וזה לא משנה אם אתה יהודי או אם אתה ערבי, ייקחו לך את האזרחות.

מכלוף מיקי זוהר: ואני שואל את עצמי, איפה הבעיה?

מכלוף מיקי זוהר: אם זה חוק שוויוני שפשוט מגן על ביטחון המדינה, למה צריך להתנגד לו?

מכלוף מיקי זוהר: אני יודע שאתם הולכים להתנגד להצעת החוק הזו, זה לפחות מה שאני שמעתי.

מכלוף מיקי זוהר: אני סבור שאתם מתנגדים להצעת החוק הזו כי מבחינת

מכלוף מיקי זוהר: כם כנראה הפרעות הללו היו לגיטימיות, אתם לא ראיתם בהן משהו פסול.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שזה סיכן את ביטחון המדינה.

סמי אבו שחאדה: ההפגנות היו לגיטימיות, הפרעות לא.

מכלוף מיקי זוהר: אתה אומר שהפרעות לא לגיטימיות?

סמי אבו שחאדה: ההפגנות – כן, הפרעות – לא.

מכלוף מיקי זוהר: אז תצביע בעד החוק הזה.

סמי אבו שחאדה: הטרור היהודי היה – – –

מכלוף מיקי זוהר: אז תצביע בעד החוק הזה.

מכלוף מיקי זוהר: תצביע בעד החוק הזה.

סמי אבו שחאדה: חבל שלא טיפלתם בו.

מכלוף מיקי זוהר: החוק הזה לא מדבר על הפגנות, חבר הכנסת אבו שחאדה.

מכלוף מיקי זוהר: החוק הזה מדבר על פרעות, לא על הפגנות.

מכלוף מיקי זוהר: אם אדם יוצא להפגין, גם בזמן מלחמה, זה דבר לגיטימי וסביר, וכמובן שהדבר הזה הוא במסגרת כללי המשחק הדמוקרטיים שאנחנו בישראל מאמינים בהם.

מכלוף מיקי זוהר: אני מדבר על פרעות.

רות וסרמן לנדה: – – – מהבעיה המאוד-חמורה של הערים המעורבות, שהגיעה לרמת אכיפה מסוכנת מאוד.

רות וסרמן לנדה: לא לשלול אזרחות, אלא למנוע את הפעם הבאה שזה יקרה.

מכלוף מיקי זוהר: מה אני אמרתי?

רות וסרמן לנדה: וזה מסוכן ברמה שאתם – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני אמרתי שאם יש מלחמה, אירוע ביטחוני, ותוך כדי האירוע הזה מישהו יוצא ופורע באחר – תישלל אזרחותו.

רות וסרמן לנדה: זה לא כמו – – – 48' – – –

מכלוף מיקי זוהר: מה רע בהצעת החוק הזאת?

רות וסרמן לנדה: לא בפעם הראשונה – – –

מכלוף מיקי זוהר: אז את אומרת שאנחנו צריכים להבליג?

רות וסרמן לנדה: לא בפעם הראשונה – – – לא בפעם השנייה – – –

יעל רון בן משה: 12 שנים הייתה – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת יעל רון בן משה, אתם משתמשים בטיעון הזה כל הזמן.

רות וסרמן לנדה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: "12 שנה הייתם בשלטון" – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת וסרמן לנדה, תודה.

מכלוף מיקי זוהר: הטענה הזאת כבר מיצתה את עצמה.

מכלוף מיקי זוהר: בואו, אתם רוצים לשנות?

מכלוף מיקי זוהר: אתם מאמינים שצריך לשנות?

מכלוף מיקי זוהר: בואו נשנה.

מכלוף מיקי זוהר: אני פה כדי לשנות.

יעל רון בן משה: כל דבר בעיתו.

מכלוף מיקי זוהר: לא עכשיו, אחרי שתסיימו, את אומרת.

יעל רון בן משה: כל דבר בעיתו.

מכלוף מיקי זוהר: תהיו ארבע שנים בקואליציה, תמכרו את האידיאולוגיה ואחר כך נשנה.

מכלוף מיקי זוהר: בסדר, לגיטימי.

יעל רון בן משה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: לא לגיטימי בכלל, ההפך.

מכלוף מיקי זוהר: זה חסר לגיטימיות ברמה הגבוהה ביותר.

רות וסרמן לנדה: חבל שאתה משתמש בפופוליסטיקה בדבר כל כך חשוב באמת למדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: אבל תראו, חברים, פה אני רוצה לחדש לכם דבר.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא יודע אם תופתעו לדעת, הקואליציה כנראה תתנגד להצעת החוק הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: היא לא תתנגד להצעת החוק הזאת כי היא חושבת שזו הצעה לא טובה; היא תתנגד להצעת החוק הזאת משום שאם היא תתמוך בה, הממשלה תיפול.

מכלוף מיקי זוהר: למה הממשלה תיפול?

מכלוף מיקי זוהר: כי מנסור עבאס חושב שהצעת החוק הזאת לא טובה.

מכלוף מיקי זוהר: וכמו שאמרתי באין-ספור הזדמנויות, הממשלה הזאת והקואליציה הזאת לא מנוהלת לא בידי ימינה ולא בידי תקווה חדשה ולא בידי כחול לבן ולא בידי יש עתיד; היא מנוהלת בידי התנועה האסלאמית ומנסור עבאס.

מכלוף מיקי זוהר: זו האמת.

מכלוף מיקי זוהר: ולתנועה האסלאמית מפריע שתהיה הצעת חוק כזאת.

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: כי אם מחר יהיה אירוע רב-מערכתי, ביטחוני כלשהו, ויצאו אנשים לפרוע, זה יכול בסופו של דבר לא להתאים לתנועה האסלאמית ולמנסור עבאס.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן אני מרגיש פה שיש חידוד של הסיטואציה שביטחון ישראל הוא כבר לא על הפרק; מה שעל הפרק זה השרידות הקואליציונית, זה הרצון של הקואליציה ושל הממשלה הזאת לשרוד על הכיסאות ולהמשיך להחזיק בתפקידים.

מכלוף מיקי זוהר: ואני שואל את עצמי מה יותר חשוב, אזרחי ישראל וביטחונם או התפקידים שיש היום לקואליציה ולממשלה?

מכלוף מיקי זוהר: היום זה מבחן, משום שהצעת חוק כזאת היא הצעת חוק מצוינת.

מכלוף מיקי זוהר: קשה מאוד להתנגד לה ברמה הערכית, כי ראינו את הפרעות הללו וכמה הן מסוכנות בסופו של דבר לביטחון המדינה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רואים את הסכנות הקיימות לביטחון המדינה, ואני מביא לפה הצעת חוק מאוד טובה, שאומרת שאם מישהו בזמן אירוע מלחמתי יתחיל לפרוע ברחובות הוא יאבד את אזרחותו.

מכלוף מיקי זוהר: זה הדבר הכי לגיטימי בעולם והכי נכון בעולם והכי דמוקרטי בעולם והכי חוקי בעולם, אבל לזה לצערי הרב הקואליציה תתנגד.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אני אומר, חברים, תראו, אתם היום חלק מקואליציה.

מכלוף מיקי זוהר: אני יודע שחלקכם אוהב את זה יותר וחלקכם פחות, אבל הלכה למעשה אתם צריכים לדעת שההיסטוריה לא שוכחת אף פרט, ובדפי ההיסטוריה יירשם שבשנים שאתם הייתם בהנהגת המדינה ביטחון מדינת ישראל היה להפקר, עתיד המדינה היה להפקר.

מכלוף מיקי זוהר: ואחר כך, כשתרצו אולי לתקן את הנזקים שנגרמים כתוצאה מהממשלה הקיימת והקואליציה הנוכחית, לא בטוח שזה יהיה אפשרי.

מכלוף מיקי זוהר: אם הדבר הזה לא יתאפשר לתיקון, בסופו של יום הדברים הללו יביאו למחיר יקר, שאזרחי ישראל בכללותם יצטרכו לשלם, יהודים וערבים כאחד.

מכלוף מיקי זוהר: תכף תעלה לפה השרה פנינה תמנו שטה.

מכלוף מיקי זוהר: את תצטרכי להשיב על הצעתי, שאני מניח שהובאה לך מראש על ידי משרד הפנים.

מכלוף מיקי זוהר: האמיני לי, אני יודע מה עמדתך, אני יודע שיהיה לך קשה אפילו לקרוא את הדברים שכתבו לך, כי דחו לי את הצעת החוק בחצי שנה, אבל השרה פנינה תמנו שטה, את לא יודעת אם מחר תהיה או לא תהיה פה מלחמה.

מכלוף מיקי זוהר: ואם תהיה פה מחר מלחמה, זה מאוד מאוד סביר שיצאו עוד פעם אנשים לפרוע ברחובות ולפגוע ביהודים ברחבי הארץ, ואגב, גם לפגוע בערבים.

מכלוף מיקי זוהר: הצעת החוק הזאת תהיה כל כך חשובה וכל כך קריטית, שאתם תתחרטו על כך שאתם – – –

עופר כסיף: מה עם אלה שפגעו בערבים?

מכלוף מיקי זוהר: אמרתי.

מכלוף מיקי זוהר: הצעת החוק שלי שוויונית – – –

עופר כסיף: אחרי זה אמרת – – –

מכלוף מיקי זוהר: אז לא שמעת את סוף דבריי.

מכלוף מיקי זוהר: אמרתי שהצעת החוק הזאת היא שוויונית בין יהודים וערבים כאחד, וכמובן שהיא לא מבדילה לא בדת, לא במין ולא בגזע.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת זוהר, אני רוצה לתת לך עוד דקה, כי הפריעו לך.

איתן גינזבורג: אז עוד דקה.

מכלוף מיקי זוהר: טוב.

מכלוף מיקי זוהר: אז לכן אני אומר, חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, היום את תצטרכי לעלות ולהגיד לאנשים להצביע נגד החוק.

מכלוף מיקי זוהר: הדבר הזה בסוף יכול להירשם על כולכם, אלה שהתנגדו לחוק, כמי שבפרעות הבאות – שיהיו, לצערי הרב – אם הן יהיו, האחריות תהיה מוטלת עליו.

מכלוף מיקי זוהר: בחוק הזה אפשר למנוע את הפרעות הבאות.

מכלוף מיקי זוהר: אפשר למנוע בחוק הזה את מה שראינו בזמן המלחמה האחרונה ברצועת עזה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מאוד מקווה שאנשים יתעשתו, ילכו עם האידיאולוגיה שלהם ועם הדרך שלהם, לא עם הרצון לשמור על הכיסא שלהם, ויצביעו בעד הצעת החוק החשובה הזאת לביטחון מדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, שאפילו לא ניצל את מלוא הדקה הנוספת.

איתן גינזבורג: אני מודה לך על כך.

איתן גינזבורג: תשיב בשם הממשלה השר פנינה תמנו שטה.

איתן גינזבורג: בשם שרת הפנים.

איתן גינזבורג: יש לומר פנינה תָמְּנֹו שֶׁטה, נכון?

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מזכירת הכנסת, חבר הכנסת מיקי זוהר, עניינה של הצעת החוק שבפנינו הינו בהרחבת העילות לביטול אזרחות בשל הפרת אמונים למדינת ישראל לפי חוק האזרחות.

פנינה תמנו: סעיף 11(ב) לחוק האזרחות מסמיך את בית המשפט לבטל אזרחות של אדם בשל מעשה שיש בו משום הפרת אמונים למדינת ישראל – זה קיים היום, כידוע לך – כפי שהוגדר בסעיף החוק, לבקשת שר הפנים.

פנינה תמנו: במקרה הזה אני עונה בשם שרת הפנים.

פנינה תמנו: התיקון המוצע קובע כי ניתן יהיה לפעול לביטול האזרחות אף כלפי מי שהוגש נגדו כתב אישום בגין מעשה אלימות שמטרתו העיקרית פגיעה באדם בשל השתייכות למוצא לאומי-אתני, שנעשה בזמן מצב מיוחד בעורף.

פנינה תמנו: לאור העובדה כי מדובר באזרחות ישראלית, ולאור משמעות מעשה הביטול וההשלכות שלו – מהלך של ביטול אזרחות נעשה במקרים חמורים ביותר, אשר יש בהם משום הפניית עורף למדינת ישראל וניתוק הנאמנות אליה כמעשה שנעשה כלפי המדינה – תשובת שרת הפנים:

פנינה תמנו: התיקון המוצע על ידי חבר הכנסת זוהר מרחיב באופן משמעותי ביותר את האפשרות לביטול האזרחות למצב של אלימות שכוללת בחובה קשת רחבה של מעשים בדרגות חומרה משתנות אשר נעשים באופן מקומי ונקודתי בתקופת זמן מסוימת, ובכך הוא חורג באופן משמעותי מתכליתו של הליך ביטול האזרחות שקיים כבר היום בשל הפרת אמונים למדינת ישראל הקבוע בחוק האזרחות.

פנינה תמנו: בשל כל אלה, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

פנינה תמנו: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשרה פנינה תמנו שאה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת זוהר, אתה רוצה להשיב?

יואב קיש: לא, הצבעה.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: אם כן, חברי הכנסת, נא לתפוס את מקומותיכם.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק האזרחות (תיקון – ביטול אזרחות בגין מעשה אלימות בזמן מצב מיוחד בעורף).

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: אם כך, בעד – 28, נגד – 43, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום – הצעת חוק התרבות והאומנות (תיקון – הפחתה או שלילה של תמיכה בשל פעילות נגד עקרונות המדינה), של חברת הכנסת מירי רגב.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מירי רגב?

איתן גינזבורג: חברת הכנסת רגב לא נמצאת?

איתן גינזבורג: היא לא נמצאת.

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו עוברים – – –

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: ההצעה יורדת אם היא לא נמצאת.

איתן גינזבורג: אי-אפשר להכניס.

איתן גינזבורג: המציעה לא נמצאת, ההצעה לא תוכל להיות נדונה.

יובל שטייניץ: תקרא לה עשר פעמים.

איתן גינזבורג: רגב, רגב, רגב, רגב.

איתן גינזבורג: היא לא נמצאת באולם.

איתן גינזבורג: טוב, אנחנו עוברים להצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – הרכב הוועדה לבחירת שופטים ושימוע טרם בחירת שופטי בית המשפט העליון), של חבר הכנסת איתמר בן גביר.

איתן גינזבורג: גם הוא לא נמצא באולם, אני מבין.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר?

איתן גינזבורג: לא נמצא, לא נמצא.

איתן גינזבורג: המציע אינו נמצא.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/1453/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק יישום הסכם הביניים בדבר הגדה המערבית ורצועת עזה (הגבלת פעילות) (תיקון – עונשין על קיום פעילות וחובות דיווח לכנסת), של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' וקבוצת חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: האם חבר הכנסת סמוטריץ' נמצא כאן?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט, עוד בטרם אפעיל את השעון.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, קיש, זה מפריע לדובר.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לתפוס את מקומותיכם.

איתן גינזבורג: נא לשמור על השקט.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי השרים וחברי הכנסת, הסכמי אוסלו הארורים – לא שומעים?

בצלאל סמוטריץ': אומרים לי שלא שומעים.

בצלאל סמוטריץ': זה עובד?

איתן גינזבורג: שומעים, שומעים.

בצלאל סמוטריץ': אחת, אחת, ניסיון.

איתן גינזבורג: עכשיו, כשאתה קרוב למיקרופון, שומעים יותר.

בצלאל סמוטריץ': הסכמי אוסלו הארורים, שנחתמו אי-אז בשנות התשעים, קבעו איסור של הרשות הפלסטינית לפעול בתחומי מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': האיסור הזה נקבע בחוק יישום הסכם הביניים בדבר הגדה המערבית, יהודה ושומרון ורצועת עזה (הגבלת פעילות).

בצלאל סמוטריץ': לא אני קובע את האיסור הזה, גם יצחק רבין זכרו לברכה וגם אדריכלי ההסכם הנורא והאיום הזה הבינו שאסור בשום פנים ואופן לתת לרשות הפלסטינית דריסת רגל בתוככי מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': ולכן, בחוק האמור נקבעו שורה של איסורים שאמורים למנוע ממנה לפעול מחוץ לשטחי A ו-B ביהודה ושומרון, ובוודאי ובוודאי בירושלים.

בצלאל סמוטריץ': אלא מה?

בצלאל סמוטריץ': בחוק לא נקבעה שום סנקציה פלילית על הפעולות האסורות.

בצלאל סמוטריץ': דהיינו, נכתב בחוק – החוק כמובן משקף את ההסכמים שנחתמו – שאסור לרשות לפעול בתוככי מדינת ישראל, אבל לא נקבעה שום סנקציה פלילית למי שעובר על החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': לצערנו הרב, כולנו מכירים את המציאות הקשה שבה הרשות פועלת, בניגוד לחוק ובניגוד להסכמים, בתוככי ירושלים כבר שנים רבות.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת כלפון, זה טוב שתקשיב, כי אני בטוח שזה נושא קרוב מאוד מאוד לליבך.

איתן גינזבורג: רגע, אני עוצר את השעון.

איתן גינזבורג: חברי כנסת, נא לשמור בבקשה על השקט.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, קטי שטרית, חברת הכנסת קטי שטרית, אנחנו שומעים אותך וזה מפריע לדובר.

קטי קטרין שטרית: אין סיכוי שאתה שומע אותי, אני לא דיברתי.

בצלאל סמוטריץ': הרשות הפלסטינית – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שפק, חברת הכנסת בן ארי, חברת הכנסת בן ארי, זה מפריע.

בצלאל סמוטריץ': הרשות הפלסטינית פועלת בתוככי ירושלים בשנים האחרונות עם סממני ריבונות מובהקים.

בצלאל סמוטריץ': יש לה משרדים, היא גובה מיסים, היא מפעילה סנקציות פליליות על אזרחי מדינת ישראל תושבי ירושלים הערבים, היא חוקרת, כולאת, מתעללת ומענה מי שנחשד במכירה או בסיוע למכירה של קרקעות ובתים ליהודים, על סמך אותו חוק גזעני שרק צביעות מונעת מהחלק השמאלי של הבית הזה מלגנות אותו; אותו חוק גזעני שקובע גזר דין מוות למי שמוכר קרקעות ליהודים.

בצלאל סמוטריץ': הרשות עושה את זה לאור יום, בגלוי, וכשמנסים גורמי הביטחון וגורמי אכיפת החוק במדינת ישראל למנוע את זה ממנה, אין להם כלים.

בצלאל סמוטריץ': כשהרשות, חבר הכנסת בגין, או כשהשב"כ או כשהמשטרה עוצרים איש מאחד ממנגנוני הביטחון הפלסטיניים שפועל בירושלים בניגוד לחוק ומפעיל כביכול ריבונות, כולל מעצר של סוחרי קרקעות, חטיפתם מירושלים לרמאללה, עינוים – כשהיא עוצרת אותם, היא מבקשת להביא אותם להארכת מעצר – – –

חיים כץ: בצלאל, תגביר טיפה את המיקרופון, לא שומעים אותך.

חיים כץ: בעיקר אני מבקש מחברי הכנסת לא להפריע.

חיים כץ: סדרנים – – –

בצלאל סמוטריץ': אלה באמת דברים חשובים.

איתן גינזבורג: הינה, גם השעון לא נמשך.

איתן גינזבורג: אחרי שהפסקתי לא המשכתי, אז זכית.

איתן גינזבורג: סדרנים, אני מבקש מכל העוזרים בירכתי המליאה, בשני הצדדים – חברי הכנסת, חבר הכנסת אשר, ביטון, זה מפריע.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת גפני, תדברו בבקשה בחוץ, זה מפריע לדובר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שרון רופא אופיר, תצאו החוצה, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת בגין, כפי שאמרתי, גם כאשר המשטרה או שירות הביטחון הכללי מצליחים לשים את ידם על איש מנגנוני הביטחון הפלסטיניים שפועל בגלוי, לאור יום, בירושלים, ואפילו במקרים שבהם אזרחי ישראל נחטפו לרמאללה ועונו בשל חשד למכירת בתים ליהודים – הם מביאים אותם לבתי המשפט, אבל בתי המשפט משחררים אותם, מכיוון שברגע שאין סנקציה פלילית בחוק אי-אפשר לנהל הליך פלילי.

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת, מגיע השופט למשטרה ואומר: עצרתם אותו, למה אתם רוצים להאריך מעצר?

בצלאל סמוטריץ': לחקירה?

בצלאל סמוטריץ': חקירה לְמה?

בצלאל סמוטריץ': להגשת כתב אישום?

בצלאל סמוטריץ': כתב אישום על מה?

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת, החוק היום – ולא אני קובע; כפי שאמרתי, בחוק שעבר בכנסת הזאת בצמוד להסכמי אוסלו הארורים נקבע במפורש האיסור, בהמשך להסכם שנחתם, על הרשות לפעול בתוככי ירושלים.

בצלאל סמוטריץ': וכפי שאמרתי, היא פועלת היום בהשלטת סדר ציבורי ואכיפת דין פלילי, אפילו בגביית מיסים על אירועים מסוימים, בחינוך וברדיפת סוחרים או מוכרי קרקעות ליהודים – או מי שנחשדו בכך.

בצלאל סמוטריץ': החוק קבע את האיסור, אבל ברגע שהוא לא הצמיד עונש מאסר למי שמפר את האיסור, אין יכולת היום למערכות האכיפה לאכוף.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, בין אם מדובר באזרחי ישראל שמועסקים על ידי הרשויות ומפעילים את סמכויותיה – שאין לה, כן?

בצלאל סמוטריץ': סמכויותיה לשיטתה – בירושלים, ובין אם מדובר באזרחי הרשות הפלסטינית, בסוף אי-אפשר להחזיק אותם בארץ במעצר בלי שיש הליך פלילי שאפשר לנהל נגדם.

בצלאל סמוטריץ': ולכן כל מה שאני מבקש במסגרת החוק הזה – אני לא מוסיף שום איסור, לא משנה שום דבר בעקרונות שנקבעו בהסכם ועוגנו בחקיקה בכנסת הזו.

בצלאל סמוטריץ': אני בסך הכול מציג תג מחיר של חמש ועשר שנות מאסר, לפי חומרת העבירה, לעבירות שנקבעו בגוף החוק.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר כאן לפרוטוקול שהצעת החוק הזו היא תוצר של שיח שלי שניהלתי בכנסת העשרים עם גורמים בגורמי הביטחון במדינת ישראל, כשניסיתי לבדוק איך יכול להיות שהרשות הפלסטינית עוברת לאור יום על ההסכמים ועל החוק, וכפי שאמרתי, היא חוטפת ומענה אזרחים ישראלים, מפעילה סמכויות דומות לריבונות – של שיטור, של סדר ציבורי – שוב, לאור יום.

בצלאל סמוטריץ': היא מפעילה משרד: המשרד לענייני ירושלים של הרשות הפלסטינית.

בצלאל סמוטריץ': איך יכול להיות שאתם לא מטפלים בזה?

בצלאל סמוטריץ': והתשובה הייתה: אין לנו כלים.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שאנחנו במדינת חוק דמוקרטית, ברגע שאין לנו יכולת להתניע הליך פלילי כנגד מי שעברו על החוק, אין לנו יכולת לעשות שום דבר.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו תראו, כשקובעים איסור ולא קובעים סנקציה בצידו, הוא באמת אות מתה.

בצלאל סמוטריץ': ולכן כל מה שאני מבקש – אתה שומע, חבר הכנסת כלפון?

בצלאל סמוטריץ': כל מה שאני מבקש זה להוסיף לחוק, בצידם של האיסורים שנקבעו בו ממילא, סנקציות פליליות.

בצלאל סמוטריץ': לא שמתי עונש מינימום, הלכתי באמת על המינימום שבמינימום כדי לאפשר לתת לרשויות אכיפת החוק ולשירותי הביטחון במדינת ישראל כלים למנוע את דריסת הריבונות הישראלית ברגל גסה בירושלים, ואגב, לא רק בירושלים; בוצעו מעצרים על ידי הרשות הפלסטינית ברמלה, של אזרחי מדינת ישראל שנחטפו, תושבי רמלה שנחטפו ועונו ברשות הפלסטינית.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מצליח להבין את ההתנגדות של ועדת שרים לחקיקה לחוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': אין לו השלכות מדיניות, מכיוון שהאיסורים נקבעו ונחתמו בהסכם.

בצלאל סמוטריץ': אין לו השלכות שליליות בין-לאומיות, הוא לא מפר סטטוס קוו בממשלת הסטטוס קוו המלאכותית הזו.

בצלאל סמוטריץ': הוא בסך הכול לוקח אות מתה ונותן לה כלים אפקטיביים לשמור על הריבונות הישראלית בתחומי מדינת ישראל הקטנה, בדגש על ירושלים.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע מי השר שאמור להשיב לי.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שהעובדה שוועדת השרים – אגב, ירושלים היא בקונסנזוס, אני מקווה, ימין ושמאל.

בצלאל סמוטריץ': הצורך לכבד, החובה של הרשות הפלסטינית לכבד את ההסכמים שהיא חתמה עליהם – אני כמובן מאוד כואב את ההסכמים האלה, אבל הם נחתמו והרשות חתמה עליהם – זה אמור להיות מוסכם.

בצלאל סמוטריץ': הצורך לקיים את החוק שהכנסת הזו חוקקה ועיגן את האיסורים שנקבעו על הרשות בחוק אמור להיות מוסכם.

בצלאל סמוטריץ': הצורך לתת כלים לרשויות אכיפת החוק כדי לאכוף אמור להיות מוסכם.

בצלאל סמוטריץ': שוב, לא שיניתי שום דבר.

בצלאל סמוטריץ': נתתי כלים למשטרה ולשירות הביטחון הכללי לאכוף את הריבונות ואת ההסכמים ולמנוע מהרשות הפלסטינית לפעול כריבון בעיר הבירה היהודית של מדינת ישראל, הלוא היא ירושלים המאוחדת.

בצלאל סמוטריץ': זאת לא הצהרת חוק, אין לי עניין שהיא תיפול.

בצלאל סמוטריץ': אין לי בעיה שתביאו אותה כהצעה ממשלתית.

בצלאל סמוטריץ': אין לי בעיה שמישהו מכם ייקח אותה ויגיש אותה ויהיה ראשון וייקח את הקרדיט.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לשמור על הריבונות היהודית בירושלים ולתת, כאמור, כלים למשטרה ולשירות הביטחון הכללי לאכוף את ההסכמים ואת החוק ולמנוע את הפרת הריבונות.

בצלאל סמוטריץ': ואני מציע, גברתי השרה, שתיקחי דקה-שתיים ותתייעצי שנייה אחת עם שר המשפטים או עם מישהו – – –

פנינה תמנו: – – – אנחנו נותנים ארבעה חודשים – – – אני אומרת לך – – –

בצלאל סמוטריץ': אם הייתם רוצים דחייה אמיתית – הרי לפעמים דוחים; את הצעת החוק של מיכל וולדיגר דחיתם בשבועיים – אז עושים משא ומתן, מדברים.

בצלאל סמוטריץ': לא, ארבעה חודשים זה להגיד: חבר'ה, כלאם פאדי.

פנינה תמנו: אתה מעדיף שזה ייפול – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, אני לא מעדיף שזה ייפול, אני מעדיף שזה יעבור, ואני לא מוכן לתת לשיקולים פוליטיים קטנים של קואליציה–אופוזיציה לפגוע בירושלים, וזה מה שאתם עושים.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני אומר, אם תגידו לי: חכה שבועיים-שלושה, בוא נדבר על זה, בוא ננסה לבדוק הסכמות – – –

פנינה תמנו: – – –

בצלאל סמוטריץ': גברתי השרה, אמרתי.

בצלאל סמוטריץ': הרי תעברי על החלטות ועדות שרים לחקיקה: כשיש חוקים שהקואליציה רוצה לקדם וצריך זמן כדי לדון בפרטים ולהגיע להסכמות וכו', אז דוחים בשבועיים, דוחים בשלושה, קובעים פגישה, עושים דיאלוג.

בצלאל סמוטריץ': כשאני מדבר עם שר המשפטים ומייד אחר כך אני מקבל ארבעה חודשים, אז ארבעה חודשים זה אומר: חבר'ה, אנחנו לא רוצים את החוק הזה, לך מאיתנו, דבר איתנו אחרי החגים, מה שנקרא.

בצלאל סמוטריץ': אז לזה אני לא מסכים בשום פנים ואופן.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך, חבר הכנסת בגין, זה יושב-ראש מפלגתך; אתה רוצה שאני אמתין דקה-שתיים?

בצלאל סמוטריץ': תרים אליו טלפון, בואו ננסה להגיע להסכמה על קידום החוק הזה בטווח זמנים סביר.

בצלאל סמוטריץ': אתם רוצים מייד אחרי התקציב?

בצלאל סמוטריץ': נדחה בשבועיים, נדחה בשלושה, ננסה להגיע להסכמות, אבל צריך להיות כאן איזשהו מתווה, איזשהו מסלול, שאני יודע שמדברים ומנסים באמת להגיע להסכמות.

בצלאל סמוטריץ': קחו את הקרדיט, הוא לא מעניין אותי בכלל.

בצלאל סמוטריץ': להגיד לי, גברתי השרה, ארבעה חודשים, זה להגיד לי: יאללה, בצלאל, תשחרר אותנו וניפגש אחרי החגים, ובעיניי זו שגיאה קשה.

בצלאל סמוטריץ': אני באמת מציע, גברתי השרה – ואני בטוח שהיושב-ראש ייתן לכם את הזמן שנייה לבדוק את זה, אם צריך.

בצלאל סמוטריץ': בואו ננסה להגיע להסכמה על קידום.

בצלאל סמוטריץ': שוב, ירושלים היא קונסנזוס, הצורך לאכוף את ההסכמים זה קונסנזוס, לקיים את החוק זה קונסנזוס.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי, לא הוספתי שום איסור – רק לשים סנקציה כדי שהדבר הזה לא יהיה אות מתה אלא יוכל להיאכף.

בצלאל סמוטריץ': אז חבר הכנסת בגין, מה שאני מבקש, חבר הכנסת בגין, אולי תוך כדי שהשרה תשיב לי – כי השעון פה – תנסו לבדוק.

בצלאל סמוטריץ': היושב-ראש, חבר הכנסת בגין ינסה לדבר רגע עם השר ולראות אם אפשר להגיע כאן לאיזשהן הסכמות.

איתן גינזבורג: השעון הסתיים.

בצלאל סמוטריץ': אז בסדר.

בצלאל סמוטריץ': גברתי השרה, תבואי להשיב.

בצלאל סמוטריץ': הרי את לא מוגבלת בזמן.

בצלאל סמוטריץ': תנסי – – –

איתן גינזבורג: לא, היא גם מוגבלת לעשר דקות, אדוני.

פנינה תמנו: יש לי ארבעה חודשים, ואני – – –

בצלאל סמוטריץ': ארבעה חודשים זה לא רלוונטי.

בצלאל סמוטריץ': את יודעת שאני צודק שארבעה חודשים זה לא רלוונטי.

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

איתן גינזבורג: השרה תמנו שטה, בבקשה.

איתן גינזבורג: היא תשיב בשם ראש הממשלה.

איתן גינזבורג: עד עשר דקות לרשותך, גברתי.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מזכירת הכנסת, הצעת חוק יישום הסכם הביניים בדבר הגדה המערבית ורצועת עזה (הגבלת פעילות) (תיקון – עונשין על קיום פעילות וחובות דיווח לכנסת), התשפ"א–2021, של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' וחברי כנסת נוספים, מבקשת לתקן את חוק היישום בהיבטים הנוגעים לאכיפת החוק.

פנינה תמנו: החוק הקיים קובע כי הרשות הפלסטינית לא תקיים פעילות בתחומי מדינת ישראל אלא אם כן ניתן לכך היתר בכתב מאת הממשלה או מי שהיא הסמיכה לכך.

פנינה תמנו: לצורך זה, החוק מסמיך את השר לביטחון הפנים להוציא צווים האוסרים על הפעלה של נציגות הרשות הפלסטינית או על קיומה של פעילות אחרת של הרשות הפלסטינית בתחומי ישראל, ככל שאלה לא הותרו על ידי הממשלה.

פנינה תמנו: הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק היישום באלה: בהבהרה לגבי סוגים נוספים של פעילויות האסורות לפי החוק, בהחמרת העבירות הפליליות כלפי מי שפועל בניגוד לחוק ובקביעת חובה לשרי הממשלה לדווח לכנסת על הליכים הנוגעים לאכיפת חוק זה.

פנינה תמנו: מטבע הדברים, חוקי היישום הנוגעים להסכמי הביניים, ובכלל זה חוק היישום הזה, עוסקים בסוגיות בעלות רגישות ומורכבות מדינית, כפי שאתה יודע, סמוטריץ'.

פנינה תמנו: לכן, ועדת השרים לחקיקה סברה שנדרשת שהות על מנת לבחון את הדברים ולשקול אם לקדם הצעת חוק ממשלתית בנושא.

פנינה תמנו: הוחלט כי הצעת החוק תחזור לדיון בוועדת השרים לחקיקה בתוך ארבעה חודשים.

פנינה תמנו: לא התנגדנו לחוק, אנחנו נתנו לך שהות.

פנינה תמנו: אתה בוחר להעלות את זה ולהפיל את החוק, וזה כבר שיקול שלך, אבל אני חושבת שוועדת שרים, להבדיל ממה שאמרת, לא עושה דבר אחד ומתכוונת למשהו אחר.

פנינה תמנו: היא נתנה לך שהות של ארבעה חודשים, וכאמור, אתה בחרת להעלות את זה להצבעה.

פנינה תמנו: לכן, הממשלה מתנגדת, ברגע שאתה מעלה את זה להצבעה.

פנינה תמנו: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשרה פנינה תמנו שטה.

איתן גינזבורג: אתה רוצה להשיב?

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: עד שלוש דקות, בבקשה.

איתן גינזבורג: ישיב חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

איתן גינזבורג: עד שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': גברתי השרה, אמרתי קודם ואני חוזר ואומר גם עכשיו, לדחות בארבעה חודשים קטגורית זה לנפנף ולהגיד: אנחנו לא מתכוננים להתעסק עם זה, זה לא מעניין אותנו.

בצלאל סמוטריץ': ואני אומר לכם פה, הינה, סגן שר הביטחון, סגן השר לביטחון פנים, ואני אומר ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון: אתם יודעים שהחוק זה הוא נכון, כי גורמי הביטחון רוצים אותו.

בצלאל סמוטריץ': אני בטוח שאתם יודעים לדבר איתם.

בצלאל סמוטריץ': אני דיברתי איתם בעבר ועל הרקע הזה הבאתי אותו.

בצלאל סמוטריץ': וכפי שאמרתי, הדבר המרכזי זה לקחת איסורים שנקבעו בהסכמה בהסכם, לקחת איסורים שנקבעו כבר בחוק.

בצלאל סמוטריץ': גברתי השרה, אמרת שאני רוצה להוסיף סנקציות פליליות?

בצלאל סמוטריץ': טעית בהמשגה, מחילה שאני מתקן אותך, מכיוון שאין כאן באמת סנקציה פלילית.

בצלאל סמוטריץ': האיסור הפלילי כבר נקבע בחוק כשה

בצלאל סמוטריץ': חוק קובע שאסור לעשות א', ב', ג', ד' בתחומי מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': כל מה שביקשתי זה להצמיד תג מחיר פלילי כדי שאפשר יהיה לנהל הליכים פליליים ואז לנהל מעצרים.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי, שוב: הבעיה היום היא שכשהמשטרה עובדת קשה והשב"כ עובד קשה, הם משיגים מודיעין ועוצרים את האנשים האלה, את אנשי הרשות הפלסטינית, מביאים אותם לבית משפט, ובית המשפט אומר: חבר'ה, מה אתם רוצים, אני מוכן ללכת איתכם, אבל אם אין הליך פלילי – ואם אין סנקציה, אז ממילא אין הליך פלילי – אז אין לי מה להחזיק אנשים במעצר.

בצלאל סמוטריץ': זה חוק פשוט, הגיוני, מתבקש.

בצלאל סמוטריץ': ירושלים היא קונסנזוס.

בצלאל סמוטריץ': הצורך לכבד את ההסכמים הוא קונסנזוס.

בצלאל סמוטריץ': הצורך שיהיו לנו כלים, כמדינה, להפוך את ההתחייבויות של הרשות בהסכם למשהו שאפשר לאכוף אותו ולא לאיזה חוכא ואטלולא, שהם עושים מה שהם רוצים, אמור להיות מוסכם כאן.

בועז טופורובסקי: חודש, בסדר?

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': רגע, אז חודש, ובחודש הזה – – –

בועז טופורובסקי: חודש דחייה, ואנחנו מדברים.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, חודש דחייה, וננסה להביא את זה בהסכמה.

בצלאל סמוטריץ': זה מוסכם עליך, היושב-ראש?

איתן גינזבורג: זה תלוי בממשלה ובמציע.

איתן גינזבורג: היושב-ראש לא – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, מי מוסמך מטעם הממשלה להגיד את זה?

איתן גינזבורג: מזכיר הממשלה, באופן עקרוני, אבל אם יש הסכמה – – –

קריאה: לא, לא, לא, הממשלה – – –

איתן גינזבורג: הממשלה לא – – –

פנינה תמנו: – – –

בצלאל סמוטריץ': גברתי השרה, אתם טועים.

בצלאל סמוטריץ': הינה, אני מוכן – הרי אני לא רוצה לעשות עליכם סיבוב.

פנינה תמנו: דקה.

בצלאל סמוטריץ': אני, אין לי שום עניין לעשות כאן סיבוב.

בצלאל סמוטריץ': ירושלים חשובה מדי, והריבונות הישראלית בירושלים חשובה מכדי שנעשה עליהן – – –

איתן גינזבורג: השרה פנינה, פנינה, פנינה, אין הרבה זמן.

איתן גינזבורג: אין הרבה זמן.

איתן גינזבורג: הוא עוד דקה יורד מהדוכן.

בצלאל סמוטריץ': ואם זה ייקח עוד דקה, אדוני היושב-ראש – אנחנו עושים פה דיון דמוקרטי אמיתי.

איתן גינזבורג: אדוני, אמרתי שעוד דקה אתה יורד.

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: סליחה, אדוני.

איתן גינזבורג: יש גם כללים בתוך הדמוקרטיה הזאת, ובעוד דקה צריך לרדת.

בצלאל סמוטריץ': כשהיה נוח לך לעכב הצבעות עם הכללים האלה – – –

איתן גינזבורג: אני מבקש ממך, אל תיתן לי ציונים.

בצלאל סמוטריץ': לא, יש רמאות.

איתן גינזבורג: אל תיתן לי ציונים.

בצלאל סמוטריץ': לא נותן לך ציונים.

בצלאל סמוטריץ': אני רק אומר – – –

פנינה תמנו: הולכים להצבעה בסוף.

בצלאל סמוטריץ': טוב.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מודיע כאן, לצערי – אני הסכמתי עכשיו לדחייה של חודש, אחרי התקציב.

בצלאל סמוטריץ': אני מבין את המורכבות.

בצלאל סמוטריץ': חודש זה די והותר כדי לדבר על זה.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להגיע להסכמות, אפשר לא להגיע.

בצלאל סמוטריץ': לצערי הרב, תשובת שר המשפטים, שניתנה עכשיו טלפונית לשרה פנינה תמנו שטה, היא שהם מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': כפי שאמרתי, ארבעה חודשים זה לנפנף.

בצלאל סמוטריץ': זה אומר שאתם פוגעים בריבונות ירושלים.

פנינה תמנו: זה לא לנפנף – – –

בצלאל סמוטריץ': פוגעים בקיום ההסכמים.

איתן גינזבורג: תודה.

בצלאל סמוטריץ': פוגעים ביכולת של גורמי הביטחון לעשות את עבודתם.

בצלאל סמוטריץ': צר לי, אנחנו נצביע על זה.

בצלאל סמוטריץ': ותתביישו לכם שאתם תרימו את ידכם עכשיו בהצבעה שמית נגד השמירה על ריבונות ירושלים.

בצלאל סמוטריץ': תתביישו.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת סמוטריץ'.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק יישום הסכם הביניים בדבר הגדה המערבית ורצועת עזה (הגבלת פעילות) (תיקון – עונשין על קיום פעילות וחובות דיווח לכנסת).

איתן גינזבורג: הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי כנסת.

איתן גינזבורג: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – נגד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – נגד אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – בעד ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכאל מרדכי ביטון – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח בנימין גנץ – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח ווליד טאהא – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח אופיר כץ – בעד ישראל כץ – בעד מיקי לוי – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת יבגני סובה – נגד אביר קארה – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אין.

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו נועלים את ההצבעה.

איתן גינזבורג: נא למנות את הקולות, בבקשה.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 48, נגד – 58, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/26/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת חוק הפרטת גלי צה"ל, התשפ"א–2021, של חברי הכנסת שלמה קרעי וישראל אייכלר.

איתן גינזבורג: ינמק את הצעת החוק חבר הכנסת שלמה קרעי.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני שאתייחס להצעת החוק עצמה, אני לא יכול להתעלם ממה שקורה כאן במדינה בזמן האחרון.

שלמה קרעי: אני מדבר על היוזמות של שר המשפטים, קומיסער לחסל את הדמוקרטיה בישראל.

שלמה קרעי: ואני לא מתכוון למשמעות קומית, למרות שאם זה לא היה עצוב, זה היה מצחיק.

שלמה קרעי: מצחיק לראות אדם שנדחק לשוליים הפוליטיים, תוך כדי שהוא דורס את עברו, רומס את ההוויה שלו ושל המחנה – הבאר ששתה ממנה – ועתידו לוט בערפל.

שלמה קרעי: וזה מצחיק, כי הכול מתוך שנאה תהומית לאדם אחד.

שלמה קרעי: השנאה מקלקלת אצלו ואצל חברו אלקין את הכול.

שלמה קרעי: אז לא התכוונתי למשמעות קומית במילה קומיסער, אלא למשמעות דיקטטורית – קומיסר סער.

שלמה קרעי: קומיסער הביא בחודש אחד שלוש יוזמות אנטי-דמוקרטיות מובהקות: הראשונה, להקים ועדה לסתימת פיות של המחנה הלאומי, ועדה לרשתות החברתיות, כאשר כולם מבינים שבסופו של תהליך יסתמו את פיותיהם של אזרחי ישראל הימנים במבצר הדמוקרטי האחרון שבו הם יכולים לבוא לידי ביטוי.

שלמה קרעי: הוא עושה את זה כי הוא מפחד.

שלמה קרעי: סער מפחד מההתקפות עליו ברשתות החברתיות, ומשתמש בנשק האופייני לו, שהוא נקמה קטנה ומבישה, בדיוק כמו שמכר את מדינת ישראל לטובת נקמה אישית בנתניהו.

שלמה קרעי: היוזמה השנייה שלו, האנטי-דמוקרטית – אתמול הוא הגיש חוק נגד ראש ממשלה עם כתב אישום כי הוא חושב שזה הסיכוי היחיד שלו לשרוד איכשהו עוד מערכת בחירות.

שלמה קרעי: הוא פשוט מת מפחד.

שלמה קרעי: רק תשמעו – אדוני היושב-ראש, תשמע ציטוט שאמר אחד משרי המשפטים של מדינת ישראל על העניין הזה.

שלמה קרעי: הוא אמר ככה: דרישת סער מנתניהו היא פגיעה בזכות להליך הוגן העומדת לראש הממשלה כמו לכל אזרח במדינה.

שלמה קרעי: הזכות להליך הוגן, כמו חזקת החפות, הם נדבכים חשובים של שלטון החוק.

שלמה קרעי: חבל שסער לא היה מסוגל להתעלות מעל לשיקולים פוליטיים.

שלמה קרעי: אתה יודע מי אמר את הציטוט הזה, אדוני היושב-ראש?

איתן גינזבורג: אני יכול לנחש.

שלמה קרעי: מה הניחוש?

איתן גינזבורג: אני אתן לך להפתיע את הקהל.

שלמה קרעי: שר המשפטים סער בכבודו ובעצמו, רק במקום המילה "סער" הייתה שם המילה של היושב-ראש שלך, גנץ, לפני שנתיים.

שלמה קרעי: אז כאשר – – –

גלעד קריב: הוא ציטט את מה שנתניהו אמר על אולמרט.

גלעד קריב: הוא פשוט חזר על הציטוט של נתניהו על אולמרט.

שלמה קרעי: זה שנעשה כאן דבר רע בזמנו של אולמרט, אני מתנגד לו.

גלעד קריב: – – – האופוזיציה.

שלמה קרעי: זה מצידם של כל אלה שהצביעו, למרות שיש הבדל קטן.

גלעד קריב: שלא היה כתב אישום.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: למרות שאז הציבור לא נתן אמון יותר באולמרט.

שלמה קרעי: הוא לא הלך לבחירת הציבור וקיבל 35 מנדטים.

שלמה קרעי: ולכן – – –

גלעד קריב: אבל בישראל 35 לא מספיק, צריך 61.

גלעד קריב: אתה מבין במספרים.

שלמה קרעי: ולכן אמרתי: זה לא משנה, גם אז זה היה טעות וגם עכשיו זו טעות חמורה.

גלעד קריב: לא.

שלמה קרעי: היום זו טעות הרבה יותר חמורה, כי זה ניסיון לסכל – – –

גלעד קריב: – – – כתבי אישום.

שלמה קרעי: אין שום משמעות.

שלמה קרעי: אתה יושב-ראש ועדת החוקה של הכנסת, ואתה יודע שלכל אזרח בישראל יש חזקת חפות.

גלעד קריב: זה נכון.

שלמה קרעי: וכשאתה נותן לפקיד אחד לסכל יריבים פוליטיים, אתה יודע שזה הרה אסון לדמוקרטיה.

שלמה קרעי: ליאיר לפיד, ראש ממשלת הג'ובים, ראש הממשלה החלופי, אני רוצה להקריא ציטוט אחר.

שלמה קרעי: הציטוט הוא ככה: "אתה לא רוצה להפקיד בידי יועץ משפטי לממשלה את הסמכות הבלעדית והמוחלטת" – אדוני היושב-ראש, אני לא מצליח – – –

איתן גינזבורג: אעצור את השעון.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת דרעי, ליצמן, זה מפריע לדובר.

איתן גינזבורג: הוא ביקש לעצור את השעון.

איתן גינזבורג: ברשותכם, חבר הכנסת ביטן, בבקשה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר כץ ונעמה לזימי, זה מפריע לדובר.

איתן גינזבורג: אתם לא חייבים להיות נוכחים במליאה, אבל אם אתם נוכחים, תשמרו על השקט.

שלמה קרעי: תודה, אדוני.

שלמה קרעי: ליאיר לפיד, ראש הממשלה החליפי, ראש ממשלת הג'ובים, אני רוצה להקריא ציטוט אחר.

דוד אמסלם: לא ג'ובים, ג'ו-בים.

שלמה קרעי: ג'ובים לחבר'ה.

שלמה קרעי: "אתה לא רוצה להפקיד בידי יועץ משפטי לממשלה את הסמכות הבלעדית והמוחלטת לפיטורו של ראש ממשלה וסילוקה של ממשלה.

שלמה קרעי: תחשוב על כך שיועץ משפטי מתמנה – – – יועץ משפטי מאוד פוליטי מתמנה על ידי ממשלה וראש ממשלה.

שלמה קרעי: ואז מה קורה?

שלמה קרעי: מתחלפת הממשלה.

שלמה קרעי: יש בחירות, נופלת הממשלה, נופל ראש הממשלה – – – נבחרת ממשלה בדיוק הפוכה, אבל יש יועץ משפטי לממשלה שנשאר מהשלטון הקודם, ואתה משאיר בידיו את הזכות לפטר את הממשלה.

שלמה קרעי: " אתה, יאיר, "איך אתה עושה דבר כזה?

שלמה קרעי: האם הדמוקרטיה לא יקרה לך?

שלמה קרעי: אתה רוצה שפקידים יסלקו ממשלות?

שלמה קרעי: אתה רוצה שפקידים יפטרו ראשי ממשלה?

שלמה קרעי: " יאיר לפיד, עד כאן הציטוט.

שלמה קרעי: אני חושב שגם אתה בעצמך כתבת טור מנומק מאוד ברוח הדברים האלה, ברוח הדברים שאמר אביך, זכרו לברכה, כאן מעל דוכן הכנסת.

דוד אמסלם: חקירוקרטיה, יותר אפילו, חקירות – – –

שלמה קרעי: חקירוקרטיה.

דוד אמסלם: הוא רצה להעביר את החוק הצרפתי – –

שלמה קרעי: והוא למד מאבא שלו.

דוד אמסלם: – – כשהיה אהוד אולמרט.

שלמה קרעי: בדיוק.

דוד אמסלם: פורנוגרפיה זאת שאלה של גיאוגרפיה.

שלמה קרעי: אבל עכשיו, עכשיו אתם כולכם מפחדים – מפחדים להתמודד מול היריב הפוליטי שאתם יודעים שהעם בישראל רוצה.

שלמה קרעי: העם רוצה נתניהו; החמאס רוצה את בנט ועבאס.

שלמה קרעי: שמענו לאחרונה שהפלגים בחמאס בעזה לא מעוניינים לפרק את הממשלה, הם מעוניינים שהממשלה הזאת תישאר.

שלמה קרעי: ממשלת בנט ועבאס טובה לחמאס.

שלמה קרעי: מדינת ישראל כולה תפוסה בצוואר.

שלמה קרעי: בערך כמו שמנדלבליט העיד על עצמו, מדינת ישראל תפוסה בצוואר על ידי מועצת השורא.

שלמה קרעי: אלקין וסער, שקד ובנט, שרן השכל וניר אורבך, כולכם עבדים נרצעים של האחים המוסלמים.

שלמה קרעי: השרה שקד, זה לא מספיק שאת תגידי שאת נגד.

שלמה קרעי: את הרי לא חברת כנסת.

שלמה קרעי: כמה קל.

שלמה קרעי: אם זה לא מס שפתיים ורמאות, תצהירי שתטילי וטו הצעת החוק הזאת.

שלמה קרעי: תצהירי שלא תאפשרי לה לעבור בממשלה כזאת.

שלמה קרעי: את הרי יודעת כמה הצעת החוק הזאת מסוכנת לדמוקרטיה.

שלמה קרעי: את הרי מפלרטטת עדיין עם הימין ואת מנסה אולי לחזור בהמשך.

שלמה קרעי: את יודעת שזה יתהפך וישמש רק כלי ניגוח של הימין בידי השמאל.

קריאה: – – –

שלמה קרעי: אילת שקד, שרת הפנים.

שלמה קרעי: השלישית – קומי

שלמה קרעי: סער מעביר חוק דרקוני ומפחיד להרחבת סמכויות המשטרה כי אין לו אומץ, יכולת או רצון להתמודד מול המערכת המשפטית שהוא אמון עליה ושתפקודה המביש ממש בנושא הפשיעה הוא הבעיה האמיתית.

שלמה קרעי: זה, כי הוא מפחד.

שלמה קרעי: סער מפחד ומעביר כאן יוזמות אנטי-דמוקרטיות.

שלמה קרעי: ועכשיו, לעניין הצעת החוק עצמה אומר כך: כל עוד מדינת ישראל היא עדיין מדינה דמוקרטית – וגם זה כמובן כבר בסכנה – אין שום הצדקה שתהיה לה תחנת רדיו צבאית.

שלמה קרעי: בשנים האחרונות שרי ביטחון שונים הביעו אי-נוחות מהתחנה הצבאית, מאופייה או מעצם קיומה בצבא.

שלמה קרעי: במסקנות הוועדה האחרונה, "גלי צה"ל לאן, 2021", הוצעו ארבע חלופות מלבד סגירה מוחלטת, אבל שר הביטחון גנץ החליט לקדם חלופה שישית, והיא לנקות את גלי צה"ל מכל סממן ימני, למנות מפקדת גל"צ שאפילו לא שירתה בצה"ל ולהתחיל בתהליך ניקוי וטיהור למען הבייס השמאלני שלו.

שלמה קרעי: הגיע הזמן לפתוח את השוק.

שלמה קרעי: אין שום הצדקה, רבותיי, לתחנה צבאית, אין שום הצדקה לשתי תחנות במימון המדינה ואין שום הצדקה לכך שאין בישראל היום תחנת רדיו פרטית ארצית.

שלמה קרעי: לא מעט מחברי הקואליציה הזו תמכו בהפרטה, וחלקם אף הגישו את הצעת החוק שלי מילה במילה.

שלמה קרעי: השר מתן כהנא גם אמר: "את גל"צ נכון לסגור נקודה.

שלמה קרעי: לא כי ימין ולא כי שמאל.

שלמה קרעי: כי במדינה דמוקרטית אין סיבה שצבא יחזיק תחנות רדיו".

שלמה קרעי: יועז הנדל, שתכף יעלה להתנשא עלינו כאן ויבלבל את המוח, אמר בזמנו: להיערך לסגירת גלי צה"ל.

שלמה קרעי: נבחן אם להפוך את גלי צה"ל לתחנה מסחרית.

איתן גינזבורג: תודה.

שלמה קרעי: כנ"ל ניר אורבך, עידית סילמן, אביר קארה – כולם חתמו על הצעת החוק הזו מילה במילה, ועכשיו הם ממשיכים להפר את הבטחותיהם לבוחר ולהצביע נגד כל אותם ערכים שהם האמינו בהם.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני חבר הכנסת שלמה קרעי.

איתן גינזבורג: ישיב בשם הממשלה סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלון שוסטר.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות.

אלון שוסטר: אדוני יושב-ראש הישיבה, חברי הכנסת וחברות הכנסת הנכבדות, חברי הכנסת קרעי ואייכלר מציעים, כפי ששמענו, להפריט את תחנת גלי צה"ל על ידי סגירתה במתכונתה כיחידה צבאית בתוך כשנתיים ולמכור את נכסיה במכרז על ידי הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.

אלון שוסטר: לצערי, קל להעלות הצעות על הכתב, אך המציאות מורכבת יותר, והצעה המדוברת אינה ריאלית ואינה ישימה.

אלון שוסטר: אני אנסה להסביר.

אלון שוסטר: שר הביטחון עסק בנושא וקבע כי יש להוציא את תחנת גלי צה"ל מגדרי מערכת הביטחון, וזאת לנוכח האנומליה שבהפעלת תחנות שידור ציבורית שעוסקת בנושאים פוליטיים, כפי שציין חבר הכנסת אייכלר, על ידי צה"ל.

אלון שוסטר: עוד קבע שר הביטחון כי אסור להגיע למצב שבו חיילים עוסקים בתכנים פוליטיים – חיילים, לא אזרחים.

אלון שוסטר: חיילים, לא ראוי שיעסקו בתכנים פוליטיים בתחנת שידור ציבורית.

אלון שוסטר: בבית, בקרב המשפחה, עם חברים, הם יכולים להביע את דעתם, יכולים לדבר, ולא במסגרת תחנת שידור.

אלון שוסטר: לאחרונה מונתה מפקדת חדשה לגלי צה"ל, ואני מקווה כי בתקופה הקרובה היא תיישם לכל הפחות את העיקרון שעליו אנחנו מדברים ושנדמה לי שאנחנו צריכים להסכים עליו כולנו.

אלון שוסטר: צבא העם מורכב מחיילות וחיילים שצריכים להגן עלינו, שמשתפים פעולה בתוך הנגמ"ש, ולא ראוי שיעסקו בנושאים כל כך שנויים במחלוקת כמו הנושאים הפוליטיים.

אלון שוסטר: לצורך קידום הוצאת גלי צה"ל ממערכת הביטחון הוקמה ועדה בין-משרדית בראשות מנכ"ל משרד הביטחון ובהשתתפות נציגים ממשרדי הביטחון, המשפטים והתקשורת וצה"ל, שתפקידה להמליץ על הדרכים ליישום המהלך.

אלון שוסטר: הוועדה ראיינה מומחים בעניין הזה וקיימה כמה מפגשים, ובשלב זה מתמקדת עבודת המטה בקביעת המהלכים הנדרשים לקידום הוצאת התחנה ממערכת הביטחון.

אלון שוסטר: ולכן – – –

איתן גינזבורג: תמשיך, תמשיך.

איתן גינזבורג: מבקשים שתמשיך.

אלון שוסטר: ולכן, לעמדתנו, יש לאפשר לגופי הממשלה, באמצעות הוועדה הבין-משרדית, להשלים את עבודת המטה הנדרשת, עד לקבלת הכרעה מושכלת, ישימה, בתוך כוונה לשמור על שוק התקשורת, אך להפריד בין צה"ל וחייליו לבין תוכן פוליטי.

אלון שוסטר: אני מרשה לעצמי לומר לכם, חברותיי וחבריי חברות הכנסת, אדוני יושב-ראש הישיבה, תחנת השידור גלי צה"ל ותיקה, משדרת זה עשרות שנים.

אלון שוסטר: אני חושב שחברות וחברי הבית הזה, לא מעטים מהם במהלך השנים – צמחו, גדלו, קיבלו את הכשרתם האזרחית, המקצועית, הפוליטית בגלי צה"ל; תחנה מפוארת שמוסיפה צבע, עומק ונופך ראוי למגוון התרבותי של מדינת ישראל.

אלון שוסטר: יחד עם זה, אני חושב שמה שמעלים כאן חבריי הכנסת, והתשובה שלי עוסקת – או אנו עוסקים – בסוגיה שנדמה לי שיש בעוד הצעת חוק נוספת שנדון בה בהמשך, הסוגיה של כיצד חיים ביחד; כיצד מנהלים את החיים הממלכתיים שלנו, את אותם מוסדות שבהם אנחנו נפגשים כולנו, בלי יוצא מן הכלל, גברים, נשים, ערבים, דרוזים וצ'רקסים, וגם יהודים בעלי דעות שונות מימין ומשמאל בהיבטי מדיניות, ביטחון, דת ומדינה וכלכלה.

אלון שוסטר: ואנחנו נפגשים.

אלון שוסטר: נפגשים בבתי חולים, וצריכים להגיע להסכמות, אנחנו נפגשים במקומות עבודה, וצריכים להגיע להסכמות.

אלון שוסטר: אתם יודעים מה, אנחנו נפגשים גם במשפחות, וצריכים להגיע לידי יישוב המחלוקות הגדולות, כי הפרקטיקה צריכה להיות ראויה.

אלון שוסטר: גלי צה"ל זאת דוגמה קלאסית שבה אנשים, אזרחים צעירים, חלקם מנוסים יותר, חלקם מנוסים פחות, נפגשים עם העולם, נפגשים אחד עם השני, מקבלים על עצמם עקרונות של מקצוע שדורש את העניין, דורש את ההתלהבות, דורש את הניגודיות, את הקונפליקטיות.

אלון שוסטר: וזה נחמד וטוב אם זה בתוכנית הומור, או אולי בסוגיות של הגנת סביבה.

אלון שוסטר: אבל כאשר הולכים ועוסקים בסוגיות פרסונליות, סוגיות פוליטיות, סוגיות מפלגתיות – לי אין לי שום ספק שלא ראוי שלובשות מדים, לובשי מדים, ייפגשו ויסוכסכו אחד עם השני, וייצרו מצג שאף אחד מאיתנו לא היה רוצה שיקרה, שבו לובש מדים יעסוק בנושאים פוליטיים.

אלון שוסטר: אני יכול לספר לכם על אחד המפגשים היחידים שהיו לי עם יצחק רבין.

אמיר אוחנה: סליחה שאני סוטה מהנושא.

אמיר אוחנה: באיזה מדינות בעולם יש לצבא – – – רדיו ציבורי?

אלון שוסטר: אוה.

אלון שוסטר: זה בדיוק העניין.

אלון שוסטר: אין לי מושג.

אלון שוסטר: אני מניח שיש תחנות רדיו צבאיות נוספות.

אמיר אוחנה: קול קורא – – –

אלון שוסטר: יפה, יפה.

אלון שוסטר: אז אם כך, אתה קולע לדעתם של גדולים וגבוהים, כן – של שר הביטחון, ושר הביטחון באמת חושב שצריך לבצע הפרדה ברורה, לכל הפחות, ובאופן מהיר הפרדת החיילים מהפוליטיקה.

אלון שוסטר: מה שרציתי לספר זה אירוע עם יצחק רבין, שציינו את הירצחו לפני כמה ימים.

אלון שוסטר: הייתי חייל, הייתי קצין לפני כמה עשרות שנים בשירות קבע, שירות סדיר, והגעתי למשרד שלו בקריה אחרי שהוא היה ראש ממשלה, בסוף שנות השבעים, ונכנסתי עם מדים; אבא שלי, שעסק בפוליטיקה, בא לישיבה איתו.

אלון שוסטר: נכנסתי פנימה, והוא אמר לי בקולו הידוע: אדוני, אני מבקש שלא תיכנס לכאן עם מדים, זוהי פגישה פוליטית, תחכה לנו בחוץ.

אלון שוסטר: כך אמר יצחק רבין בצורה טבעית.

אלון שוסטר: אני, כמובן, קיבלתי את הדברים כדבר מובן מאליו.

אלון שוסטר: אנחנו מוכרחים, חברות וחברים, להוציא את הבנים והבנות שלנו – למה יש כל כך הרבה רעש?

אלון שוסטר: כל כך הרבה דברי טעם נאמרים כאן, והם לא זוכים לקשב.

חיים כץ: – – – לא צריך לסבול – – –

אלון שוסטר: תשמע, סיפורים באוב.

אלון שוסטר: ראית?

חיים כץ: – – –

אלון שוסטר: חבל.

אלון שוסטר: אין איזה forward או משהו?

איתן גינזבורג: אפילו ליושב-ראש הישיבה אין אפשרות לשחק עם השעון, ובטח לא להריץ קדימה.

איתן גינזבורג: אולי להוסיף לו דקות אני יכול.

איתן גינזבורג: להוריד לו אני לא יכול.

אלון שוסטר: יפה.

אלון שוסטר: חברים, אנחנו נמצאים לקראת החלטה שהיא פשוטה בעיניי.

אלון שוסטר: אני אבקש מכם לאפשר למערכת הביטחון לקבל את ההחלטות הראויות, לתת למנכ"ל להוביל את הוועדה.

אלון שוסטר: לאור האמור, אני מציע כי מליאת הכנסת תדחה את הצעת החוק, ותוריד אותה מסדר-היום.

אלון שוסטר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לסגן השר שוסטר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי, בבקשה, ביקשת להשיב.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השר שוסטר, אתה עולה ואומר שכל מה שמעניין אתכם זה רק להפריד בין הצבא – אבל להשאיר את התחנה כתחנה צבאית.

שלמה קרעי: אז אני אגיד לך מה אתם רוצים להפריד, מה גנץ רוצה לעשות.

שלמה קרעי: ההפרדה היחידה שהוא מנסה לעשות כאן – – –

אמיר אוחנה: זה בין ברדוגו – – –

שלמה קרעי: בדיוק.

שלמה קרעי: בין ברדוגו ואמיר איבגי לבין המיקרופונים בתחנה.

שלמה קרעי: זאת ההפרדה היחידה שאתם מנסים לעשות.

שלמה קרעי: את ההתנחלות הקטנה הזאת – לא מספיקים לכם כל ערוצי התעמולה שמגויסים לשורותיכם, גם את ההתנחלות הקטנה של שדרנים ימנים בתחנת רדיו ציבורית, ואנחנו נגד תחנה ציבורית, אבל גם את ההתנחלות הקטנה הזו אתם מנסים לטהר.

שלמה קרעי: אמיר איבגי כבר פוטר ממנהל מחלקת החדשות.

שלמה קרעי: נשאר לכם רק להזיז את ברדוגו, ואולי עוד כמה רעשי רקע שפוגעים וקצת יורדים עליכם, ותשאירו את התחנה במימון של הציבור כולו.

שלמה קרעי: בדיוק כמו התאגיד, שאשת שר המשפטים עובדת שם, מגישת חדשות, ומשמיצה את הימין תוך כדי שהיא ממומנת על ידי הציבור כולו.

שלמה קרעי: אז אל תספרו לנו כאן סיפורים שהמטרה שלכם היא לנסות למצוא איזושהי דרך, ורק להפריד קצת בין החיילים לבין התחנה.

שלמה קרעי: אתם רוצים להפריד בין הימין, בין ברדוגו ואיבגי, לבין המיקרופונים שלהם.

שלמה קרעי: כואב לכם.

שלמה קרעי: קשה לכם לשמוע ביקורת.

שלמה קרעי: אתם יודעים שהביקורת היא נוקבת, הביקורת היא קשה.

שלמה קרעי: והינה, יושב כאן ראש הממשלה החלופי, ראש ממשלת הג'ובים המנופחת, שנותן יד להצעת חוק ארדואנית, לנסות להסיר – מה זה "נותן יד"?

שלמה קרעי: זה בטח ביוזמתו, להסיר מהמפה הפוליטית את היריב היחיד שיכול לכם, שאתם יודעים שהוא מחכה לכם בפינה.

שלמה קרעי: אתה יודע מה אבא שלך, זיכרונו לברכה, אמר על הדבר הזה, ומה אתה כתבת במאמר חקירוקרטיה על העניין הזה.

רון כץ: זה לא מכובד.

רון כץ: זה לא מתאים לך ולא מתאים לנו.

שלמה קרעי: אין לכם בושה.

שלמה קרעי: אין לכם בושה.

שלמה קרעי: אין לכם בושה.

שלמה קרעי: לא מכובד – זו הבגידה שלכם בערכים, זה הניסיון שלכם להפוך את מדינת ישראל למדינה אנטי-דמוקרטית.

רון כץ: אתה יכול להגיד הכול – אבל זה לא.

רון כץ: זה לא.

שלמה קרעי: לתת ביד פקיד אחד את היכולת להחליף כאן שלטון.

שלמה קרעי: הרי מה מתכננים לפיד ובנט?

שלמה קרעי: למנות כאן תכף יועץ משפטי לממשלה, לתפוס אותו בשלשלת, וכשנתניהו יחזור לשלטון – בעזרת השם, בקרוב – הוא יסיט אותו ויסיט את כל היריבים הפוליטיים שלכם, כי הוא יישאר מינוי שמאל מובהק, כזה שיכול להחליף כאן שלטון ולסכל את בחירת העם.

שלמה קרעי: תתביישו לכם עם היוזמות האנטי-דמוקרטיות שלכם.

שלמה קרעי: זמנכם קצר.

שלמה קרעי: זמנכם יעבור בקרוב, ואנחנו נחזיר את השפיות למדינת ישראל.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת שלמה קרעי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הפרטת גלי צה"ל, של חברי הכנסת שלמה קרעי וישראל אייכלר.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 45

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 45, נגד – 51, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/1898/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני האוכלוסייה החרדית ברשויות ובתאגידים ציבוריים – אה, סליחה.

איתן גינזבורג: סליחה, סליחה.

איתן גינזבורג: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – פטור לנשים משירות ביטחון), של חבר הכנסת יעקב ליצמן.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ליצמן, בבקשה, עד עשר דקות.

יעקב ליצמן: יש פקקים.

איתן גינזבורג: יש פקקים, כן.

איתן גינזבורג: נו, יש ביקוש פה להיות במליאה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: עד עשר דקות.

יעקב ליצמן: אני מניח שאני אחזיר לך.

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

איתן גינזבורג: כל המחזיר הרי זה משובח.

יעקב ליצמן: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק המוגשת לפניכם, הצעת חוק שירות ביטחון (פטור לנשים משירות ביטחון), התשפ"א, באה לתקן דבר מהותי מאוד שכולל גם ייעול הצבא בישראל.

יעקב ליצמן: הצעתי באה לקבוע ביטול חובת גיוס נשים בישראל.

יעקב ליצמן: רבים לא יודעים, אבל בכל העולם קיים נוהל של התנדבות לגיוס נשים לצבא.

יעקב ליצמן: ישראל הייתה בשעתה, עם הקמת המדינה, הראשונה וכמעט היחידה שקבעה חובת גיוס לנשים.

יעקב ליצמן: כיום אין שום היגיון לקיום נוהל גיוס נשים לצבא.

מירב בן ארי: אז מי יתגייס?

יעקב ליצמן: תתביישי קצת.

מירב בן ארי: מי יתגייס?

יעקב ליצמן: תתביישי קצת.

מירב בן ארי: אני אתבייש?

יעקב ליצמן: תתביישי קצת.

מירב בן ארי: אתה רוצה למנוע גיוס של נשים, ואני צריכה להתבייש?

יעקב ליצמן: תתביישי קצת.

יעקב ליצמן: קצת תתביישי.

מירב בן ארי: מה אתה מעלה את ההצעה הזאת בכלל?

מירב בן ארי: מה זו ההצעה הזאת?

יעקב ליצמן: מותר לך להתבייש קצת פעם.

יעקב ליצמן: פעם לדבר בנימוס גם כן.

מירב בן ארי: איך זה הולם את כנסת ישראל, הצעה כזאת?

מירב בן ארי: איך?

יעקב ליצמן: אנחנו לא שלכם כאן.

מירב בן ארי: מה זה שלכם?

מירב בן ארי: אתה תקבע לי אם להתבייש או לא?

יעקב ליצמן: את פשוט תתביישי.

מירב בן ארי: אתה עולה לדבר על זה?

מירב בן ארי: מה זה הבושה הזאת?

מירב בן ארי: מה זה?

מירב בן ארי: זה בושה.

יעקב ליצמן: אני רוצה לגלות שדעת כל גדולי התורה מן הדור הקודם, כולל היום – שנושא של גיוס בנות ונשים זה יהרוג ובל יעבור.

יעקב ליצמן: אני מבקש, אדוני היושב-ראש – – –

מירב בן ארי: מי יתגייס?

מירב בן ארי: אתה תתגייס?

יעקב ליצמן: תתביישי קצת.

יעקב ליצמן: אמרתי לך 20 פעם.

מירב בן ארי: על מה להתבייש?

יעקב ליצמן: אין לך טיפת בושה כאן בכנסת.

מירב בן ארי: על מה להתבייש?

מירב בן ארי: על זה שאני מתגייסת לצבא?

מירב בן ארי: שהייתי חמש שנים בצבא?

מירב בן ארי: על מה אתה מדבר?

יעקב ליצמן: תתביישי שאת צועקת.

יעקב ליצמן: אין לך שום טיפת נימוס.

מירב בן ארי: מה זה נימוס?

יעקב ליצמן: אין לך שום טיפת נימוס כאן.

מירב בן ארי: אני מתביישת שחוק כזה עולה בכנסת.

יעקב ליצמן: אז מה?

יעקב ליצמן: לא צריך להתבייש?

יעקב ליצמן: את מגישה כאן חוקים שחבל על הזמן.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת בן ארי.

מירב בן ארי: למה גברים כן ונשים לא?

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מירב בן ארי, תודה.

יעקב ליצמן: אז מה, חבל על הזמן.

מירב בן ארי: מה זה הבושה הזאת?

איתן גינזבורג: תודה, תודה, תודה.

מירב בן ארי: זה בושה שחוק כזה עולה בכנסת.

איתן גינזבורג: זכותו להעלות.

איתן גינזבורג: זכותך להביע את עמדתך, היא הובעה בקול רם.

איתן גינזבורג: נא לאפשר לדובר לסיים את דבריו.

מירב בן ארי: אני מתביישת שזה קורה כאן.

יעקב ליצמן: אני רוצה לגלות, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, באיזו מדינה נוספת, היחידה בעולם, יש חובת גיוס נשים.

יעקב ליצמן: נורבגיה, היחידה.

יעקב ליצמן: אין אף מדינה בעולם – – –

מירב בן ארי: שמה?

יעקב ליצמן: שיש חובה לגיוס נשים.

יעקב ליצמן: אף מדינה לא.

מירב בן ארי: אבל אתה במדינת ישראל.

יעקב ליצמן: אף מדינה.

יעקב ליצמן: ברוב מוחלט של המדינות אין חובת גיוס לנשים.

יעקב ליצמן: הכול פועל על בסיס התנדבותי, ולכן יש להשוות בנושא הזה למדינות מערביות שבהן אין חוק המחייב גיוס נשים לצבא.

יעקב ליצמן: אדגיש עוד משהו: כידוע, כפי שאמרתי, כל גדולי הדור פסקו בשעתו שנשים בצה"ל זה ייהרג ובל יעבור.

יעקב ליצמן: אני רואה כדבר בעייתי מאוד את העובדה שיש חוק המחייב נשים לשרת בצבא כשיש איסור חמור מכל גדולי התורה מהדורות הקודמים, ולהבדיל בין חיים לחיים – גדולי התורה של היום.

יעקב ליצמן: על מנת להביא לייעול כוח האדם בצה"ל יש לבטל חובת גיוס לנשים לצה"ל, שלדעת כולם כיום הינו מיותר מכל הבחינות, מקצועית, כלכלית, ערכית, ולכן יש לבטלו בחוק לאלתר, ואני מבקש שתצביעו היום בעד הצעת החוק.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב ליצמן.

איתן גינזבורג: ישיב להצעת החוק סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלון שוסטר, בבקשה.

מירב בן ארי: – – – שזה בושה שהחוק הזה עולה.

קריאה: ובתנאי שהחרדים ימלאו את השורות של הנשים.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: אם הם יתגייסו במקומנו, אפשר לשקול את זה.

את מנחה את העד.

מירב בן ארי: סליחה.

קריאה: אגב, יש מדינות שזה חובה לנשים.

מירב בן ארי: זה נכון.

מירב בן ארי: ברור.

קריאה: בצפון קוריאה זה חובה.

מירב בן ארי: נכון.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות.

אלון שוסטר: אדוני, יושב-ראש הישיבה, חברי הכנסת, חבר הכנסת ליצמן מגיש הצעת החוק, אנחנו עוסקים כרגע בהצעה שבנסיבות מסוימות ייתכן שהייתה מגיעה לדיון בבית המשפט העליון בהרכב מקסימלי של שופטים.

אלון שוסטר: שאלה מעניינת, חשובה.

אלון שוסטר: אני מניח שאתה מבין, חבר הכנסת ליצמן, שאנחנו נמצאים בעמדות שונות.

אלון שוסטר: ויחד עם זה, זו אולי אחת השאלות החשובות שמהוות את אותן סוגיות שמפצלות או מבדילות ברמה האינטלקטואלית, האמונית, התרבותית, בין אזרחי מדינת ישראל; אותם נושאים שקודם, בהצעת החוק הקודמת, בנושא גלי צה"ל, התייחסתי אליהם וביקשתי שחיילות וחיילים שמשרתים בגלי צה"ל לא יהיו טבולים כל כך עמוק בתוך הקונפליקט הזה.

אלון שוסטר: אין צורך להכביר מילים, בעיניי, בתיאור חשיבות שירות החובה בצה"ל לכלל אזרחי ישראל, ובכלל זה חשיבות שירות הנשים.

אלון שוסטר: מיום הקמתו של צה"ל, ועוד קודם לכן, בתקופת המחתרות, עוצמתו של צה"ל מתבססת על חייליו וחיילותיו, מפקדיו ומפקדותיו.

אלון שוסטר: אנחנו לא צריכים, חברותיי וחבריי, לדון כאן בביטול שירות החובה של נשים בצה"ל; אם יש נושא ראוי לעסוק בו, הוא השאלה כיצד נכון לשלב יותר ויותר נשים בצה"ל, לקדם אותן לתפקידים משמעותיים ובכירים במערכת הצבאית והביטחונית, ולעשות את זה באופן הראוי מבחינת הבטיחות שלהן, הביטחון שלהן, הטיפוס שלהן בהיררכיה הצבאית, במימוש יכולותיהן, לא רק לטובת מימוש היכולות האישיות של החיילות כבנות אדם, אלא למען מיצוי הפוטנציאל האנושי של אזרחי ישראל למען ביטחון המדינה.

אלון שוסטר: אגב, זה נכון למי שמתגייסת במסלולים השונים למשטרה, למשמר הגבול ולמסלולים אחרים שבהם ניגע בהמשך.

אלון שוסטר: בשנים האחרונות, חברותיי וחבריי, נעשית עבודה משמעותית בנושא ונפתחים עוד ועוד תפקידים לנשים בצה"ל, ובכלל זה תפקידי לחימה ותומכי לחימה, כשהמטרה היא לחתור לשוויון מרבי בין המשרתים תוך ראיית צורכי צה"ל, וכמובן תוך התחשבות ביכולות האישיות, ברצונות האישיים של המתגייסות ושל המתגייסים.

אלון שוסטר: די לבקר בבסיסי צה"ל, בתרגילים ובפעולות אחרות, ולשמוע את הסיפורים, את החוויות, כדי להיווכח בתרומתן ובחשיבות שירותן של נשים בצה"ל.

אלון שוסטר: חברי וחברות הכנסת, שירות הנשים בצה"ל מעוגן בפקודות ובנהלים שמבטיחים הן את ביטחונן האישי של החיילות והמפקדות והן את תרומתן לביטחון ישראל.

אלון שוסטר: לצערי, שיעור הגיוס במדינת ישראל הגיע בתקופה האחרונה לשפל של קצת יותר, קצת יותר מ-50%, כלומר לא יותר מ-50% מבני שכבת י"ב שמלא זמנם להגיע ולצאת, לסיים, לצאת אל העולם, מגיעים ומתגייסים.

אלון שוסטר: כל כך חמור הדבר בעיניי, וכל כך חמור הדבר בעיני שר הביטחון, בעיני מערכת הביטחון, כך שאני מניח שהדבר יצריך רפורמה משמעותית בכדי לפתוח מסלולי שירות נוספים, רבים ככל האפשר, ובהם, חברות וחברי הכנסת, גם מסלולים אזרחיים – בארגוני חירום, ארגוני הצלה, ארגוני חסד – שיוכלו להתאים לרבות ולרבים מבני החברה החרדית שאליה חבר הכנסת ליצמן משתייך, כך שיוכלו גם להתנדב לטובת, הייתי אומר, החוסן של המדינה, היכולת שלה לעמוד במצבי חירום והיכולת שלה לנהל את חיי השגרה, שכרוכים בהם גם קשיים – קשיים כלכליים, קשיים שהטבע גרמם, קשיים שהמכונות שאנחנו נשענים עליהן גרמו – והדבר נכון גם לאזרחים ערבים, לנשים, לגברים ולכולם.

אלון שוסטר: אנחנו עובדים על הרפורמה, נביא אותה בקרוב לידי גמר, ואני מקווה, חברותיי וחבריי, שנשים ימשיכו להיות חלק מרכזי מהשירות בצה"ל.

אלון שוסטר: לאור האמור, אני מציע כי מליאת הכנסת תדחה את הצעת החוק ותוריד אותה מסדר-היום.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ליצמן, תרצה להשיב?

יעקב ליצמן: כן.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, לא הסברת במילה אחת למה צריך נשים.

יעקב ליצמן: הסברת, הכול טוב ויפה, שיש תוכניות וחסד – – –

רון כץ: מה זה למה צריך נשים – – –

קריאות: – – –

מירב בן ארי: למה לא? למה לא?

מירב בן ארי: מה, אנחנו לא חלק מהמדינה הזאת?

יעל רון בן משה: – – –

יעקב ליצמן: אני אמרתי לך כבר שאת צריכה להתבייש.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת בן ארי, תודה.

מירב בן ארי: אנחנו לא צריכים לשמור עליה?

מירב בן ארי: מה זה למה לא?

ולדימיר בליאק: למה היא צריכה להתבייש?

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

בועז טופורובסקי: – – – במקום אישה.

קריאות: – – –

מירב בן ארי: מה זה?

מירב בן ארי: זה אפליה.

מירב בן ארי: זה בושה.

קריאות: – – –

מירב בן ארי: ואיפה הליכודניקים?

מירב בן ארי: איפה הליכודניקים, איפה הם?

בועז טופורובסקי: – – – זכות בחירה, מותר להם?

קריאה: גזען.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תנו בבקשה לדובר להשלים את דבריו.

איתן גינזבורג: נוסיף לך את מספר השניות שהפריעו לך.

איתן גינזבורג: בבקשה.

קריאה: כי את חברת כנסת, מותר לך?

קריאות: – – –

יעקב ליצמן: אתה מחזיר לי.

יעקב ליצמן: לא צריך.

איתן גינזבורג: ודאי.

איתן גינזבורג: החזרתי.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, סגן השר לא הסביר כלום.

יעקב ליצמן: הוא אמר, יש תוכניות.

נירה שפק: לא ראיתי אותך פעם אחת בוועדת חוץ וביטחון.

יעקב ליצמן: אין כמו הציבור החרדי שמתעסק כל היום בחסד, אין כמוהם.

יעקב ליצמן: אין.

יעקב ליצמן: מה שאתה רוצה, באיזה נושא, הם הכי טובים, הכי גדולים.

יעקב ליצמן: בשביל מה צריך את כל החוקים, כל הדברים האלה?

יעקב ליצמן: עכשיו, זה מיותר, אפשר שם להוריד תקציבים – – –

רון כץ: אפילו חברים שלך לא מאמינים לך – – –

יעקב ליצמן: בהחלט כן, זה מיותר.

יעקב ליצמן: אתם יכולים לצעוק מה שאתם רוצים, אתם לא תשנו – – –

שרון רופא אופיר: אולי אפשר בלי נשים – – –

קריאות: – – –

יעקב ליצמן: מה עוד, מה עוד – במסגרת זאת יש חוק חובת גיוס נשים, שזה מיותר – –

נירה שפק: אה, כן?

נירה שפק: ומי ישמור עליך?

נירה שפק: מי ישמור עליך?

יעקב ליצמן: – – ויש החלטה של גדולי התורה מהדור הקודם, לפני 60 שנה, 70 שנה מהיום: ייהרג ובל יעבור.

נירה שפק: בתורה, בתורה – – –

יעקב ליצמן: ולכן, ברור שאנחנו לא צריכים את החוק הזה, עם כל הכבוד, ולכן ההצעה שלי היא להוריד את זה, לתמוך בחוק, לבטל את החיוב של גיוס נשים.

קריאה: תתבייש.

מירב בן ארי: בושה.

נירה שפק: ממש בושה – – –

משה טור פז: – – –

יוראי להב-הרצנו: בושה וחרפה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: נא לתפוס בבקשה את מקומותיכם.

קריאות: – – –

מירב בן ארי: איפה הליכודניקים?

מירב בן ארי: איפה חברי הכנסת מהליכוד?

מירב בן ארי: שיתביישו להם.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: – – על הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – פטור לנשים משירות ביטחון).

קריאות: – – –

מירב בן ארי: הם ברחו.

מירב בן ארי: ברחו מהצבעה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: נא להירגע.

מירב בן ארי: זו הקואליציה הבאה.

איתן גינזבורג: גברתי.

מירב בן ארי: זו, שרוצה לבטל שירות נשים, שלא טורחת להגיע בכלל.

איתן גינזבורג: את עמדתך תביעי באמצעות הכפתור שמייד יידלק בפנייך.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 20, נגד – 37, בתוספת שמה של נעמה לזימי – 38 נגד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

מירב בן ארי: – – –

אריה מכלוף דרעי: תפסיקי לצעוק – – –

מירב בן ארי: אתה יודע שהמשפחה שלי הצביעה לש"ס?

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברת הכנסת בן ארי.

מירב בן ארי: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת בן ארי, הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: לא התקבלה.

מירב בן ארי: ברור שלא התקבלה.

מירב בן ארי: זה חוצפה בכלל שהיא עולה.

קריאות: – – –

קריאות: [הצעת חוק פ/1510/24; נספחות.

קריאות: ]

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: הצעת החוק להרחבת הייצוג ההולם של בני האוכלוסייה החרדית ברשויות ובתאגידים ציבוריים (תיקוני חקיקה), של חבר הכנסת משה גפני וקבוצת חברי הכנסת.

קריאות: – – –

מירב בן ארי: בושה – – –

איתן גינזבורג: ינמק חבר הכנסת משה גפני.

איתן גינזבורג: בבקשה, יעלה ויבוא, אדוני.

נירה שפק: – – –

מירב בן ארי: מה זה, הליכודניקים ברחו – – – הם נגד?

מירב בן ארי: מה זה הדבר הזה, בחיים שלי לא ראיתי דבר כזה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להגיש בפני הכנסת הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני האוכלוסייה החרדית ברשויות ובתאגידים ציבוריים, מדברים כל הזמן על שילוב החברה החרדית בגופים השונים והייצוג שלהם ברשויות ובתאגידים ציבוריים.

משה גפני: אני העברתי חוק שנותן ייצוג הולם לציבור החרדי במשרדי ממשלה – משרדי ממשלה בעיקר, ובדירקטוריונים – אני הבאתי את זה בקדנציה הקודמת.

משה גפני: פנה אליי אדם חרדי באשדוד, שעובד בנמל אשדוד והוא אומר שיש קבוצה גדולה באשדוד של ציבור חרדי שרוצה להשתלב במערכת הזאת של נמל אשדוד.

משה גפני: בדקתי, והתברר שזאת חברה ממשלתית, ובחברה ממשלתית אין חובה של ייצוג הולם, ואותו דבר ברשויות המקומיות.

משה גפני: למשל, בירושלים האוכלוסייה החרדית היא בערך 33% מהאוכלוסייה, אבל בעיריית ירושלים זה 1.7%, 1.6% שעובדים בעיריית ירושלים, דברים שהם הזויים לחלוטין.

משה גפני: אני הבאתי את זה לדיון בקדנציה הקודמת, וזה עבר בקריאה הטרומית ללא התנגדות, כולם תמכו בזה.

משה גפני: לאחר מכן, לאחר דיון שהתקיים בוועדה הבאתי את זה לקריאה ראשונה, וזה עבר בקריאה ראשונה ללא התנגדות.

משה גפני: כל הסיעות במליאה, כל הסיעות בכנסת, באופן עקרוני תמכו בחוק הזה.

משה גפני: יש בעיה להתנגד לחוק, מכיוון שאנחנו שומעים כל הזמן את הנושא הזה, מבקשים לשלב את הציבור החרדי במערכות השונות.

משה גפני: אז הינה, אני מייצג את הציבור החרדי, ואני אומר לכם, אני רוצה לשלב את הציבור החרדי, אני רוצה שהוא ישתלב במערכות השונות.

משה גפני: ולכן, זה אותו דבר כמו שסיעת יהדות התורה וש"ס ואחרים תמכו בשילוב ערבים, בשילוב דרוזים, בשילוב צ'רקסים, בשילוב נשים במערכות השונות – אנחנו הצבענו בעד ייצוג הולם לנשים במשרדי הממשלה, בדירקטוריונים, ברשויות המקומיות – ועולים חדשים, עולים מאתיופיה.

משה גפני: אנחנו הצבענו כל הזמן בעד שילוב חרדים.

משה גפני: למשל, השר חמד עמאר, שהיה בקדנציה הקודמת, כשזה הובא להצבעה הוא הצביע בעד, בצדק; חמד עמאר, כמו רבים אחרים כאן במליאת הכנסת.

משה גפני: צריך לאפשר שילוב חרדים.

משה גפני: הרי זה צריך להיות לפי גודלם באוכלוסייה, והם צריכים שיהיו להם את כל האישורים, את כל התעודות, את כל האפשרויות, שהם יהיו שווים לאלה שמתקבלים לרשויות המקומיות ושמתקבלים לתאגידים השונים – תאגידים ציבוריים.

משה גפני: לכן הצעת החוק הזאת עברה בכנסת הקודמת בקריאה הטרומית ובקריאה הראשונה.

משה גפני: אני, למען האמת, אדוני היושב-ראש, לפני שהבאתי את החוק הזה פניתי לחבר הכנסת גלעד קריב, יושב-ראש ועדת החוקה, וכתבתי לו, בי"ח בתמוז, ב-28 ביוני: ביום 22 בדצמבר 2020 אישרה הכנסת את הצעת החוק להרחבת הייצוג ההולם של בני האוכלוסייה החרדית בתאגידים ציבוריים וברשויות מקומיות (תיקוני חקיקה) בקריאה ראשונה, והיא הועברה לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: ההצעה זכתה לתמיכה רחבה מכל הסיעות ואושרה ללא מתנגדים.

משה גפני: בהתאם להוראות חוק רציפות הדיון בהצעת חוק, בהתאם להוראות סעיף – לא חשוב – ועדה שאליה הועברה הצעת חוק פרטית או הצעת חוק מטעם ועדה בכנסת היוצאת רשאית להציע להחיל עליה דין רציפות.

משה גפני: אבקש שהוועדה תציע להחיל דין רציפות על הצעת החוק הנ"ל.

משה גפני: ואז, לא הייתי צריך להביא את זה עכשיו בקריאה הטרומית, לעמוד מול ועדת שרים לחקיקה.

משה גפני: אמרתי אז, ואני אומר גם היום, שאם יצטרכו להחיל את זה גם על הערבים, זה יחול גם על הערבים, בדיון בוועדה.

משה גפני: אני אמרתי את זה אז, אני אומר את זה גם היום.

משה גפני: גלעד קריב לא ענה לי על המכתב הזה כבר חודשים ארוכים.

משה גפני: זאת אומרת, הוא, כיושב-ראש ועדת החוקה, על פי בקשתי היה צריך להתחיל דיון בוועדה כדי להחיל על זה דין רציפות; להגיד שהוא נגד, להגיד שהוא בעד, להגיד שהוא צריך להחיל רציפות, שהוא לא צריך להחיל רציפות – אבל להגיד משהו.

משה אבוטבול: הוא עונה רק לרפורמים.

משה גפני: הוא התעלם מהפנייה שלי להחיל על זה דין רציפות, אני לא מבין למה.

משה גפני: מה האמירה הזאת?

משה גפני: האמירה היא שצריך לשלב את החרדים.

משה גפני: והינה, אני עומד פה, אני נציג של הציבור החרדי, ואני אומר: אנחנו רוצים להשתלב.

משה גפני: למה בעירייה, שיש שם אחוז מסוים של ציבור חרדי – – –

מאיר פרוש: הרב גפני, ראש הממשלה בנט לא רוצה שאתה תייצג את הציבור החרדי – – – הוא לא רוצה שאתה תייצג.

משה גפני: אבל אני לא יודע, אני מכיר חברים בקואליציה שהם אנשים נורמליים, שהם רוצים והם עומדים מאחורי – – –

אריה מכלוף דרעי: הרב גפני, אני מצטער – – – לא הודעת לי שפנית לקריב.

אריה מכלוף דרעי: אני עכשיו שוקל לא לתמוך בחוק שלך – – – שונא החרדים יתמוך בחוק שלך?

משה גפני: הרב דרעי, אני רוצה להגיד לך, יש כללים בכנסת איך מחילים – – –

אריה מכלוף דרעי: אני מכנס את סיעת ש"ס עכשיו לישיבה דחופה לשקול אם לתמוך בחוק הזה שלך.

אריה מכלוף דרעי: עשית מעשה שלא ייעשה – – –

משה גפני: בסדר.

משה גפני: יש כללים שאני עושה – הרב דרעי, אני עונה לך.

משה גפני: יש כללים, אנחנו עושים אותם.

משה גפני: לא חשוב מי זה יושב-ראש ועדת החוקה, כדי להחיל רציפות צריך לפנות לוועדת החוקה.

משה גפני: זאת המציאות, אני לא יכול להתעלם מהעניין הזה.

אורי מקלב: דיברת איתו או לא?

איתן גינזבורג: נדמה לי שהישיבה הדחופה של סיעת ש"ס – – –

משה גפני: לא, לא הבנתי.

אורי מקלב: דיברת איתו?

משה גפני: לא לא.

קריאה: אה, לא דיברת.

משה גפני: לא דיברתי.

אריה מכלוף דרעי: אה, אז זה בסדר.

משה גפני: פניתי, הינה המכתב.

איתן גינזבורג: אני רוצה להודיע בזאת כי הישיבה הדחופה של סיעת ש"ס התבטלה.

משה גפני: חבר הכנסת דרעי, מה שעשיתי, פניתי במכתב, כפי שמורה התקנון – פעלתי רק על פי התקנון – ואמרתי שאני מבקש להחיל על זה דין רציפות, מכיוון שאף אחד לא התנגד.

משה גפני: אף אחד לא התנגד בקריאה הטרומית, אף אחד לא התנגד בקריאה הראשונה, אין שום סיבה לא להחיל על זה רציפות.

משה גפני: זה גם נכון לפי מה שמדברים כל הזמן, שרוצים שילוב של החברה החרדית – בבקשה.

משה גפני: סיפרתי את הסיפור הזה, ואני חוזר עליו פעם שנייה: פנה אליי יהודי שגר באשדוד, שעובד בנמל, והוא אמר שהוא רוצה את ההרחבה הזאת.

משה גפני: הוא יודע שיש לו חברים באשדוד שרוצים לעבוד בנמל, וצריך.

משה גפני: הוא פנה שם למי שהוא פנה, והם אמרו לו: החוק הזה לא חל על חברות ממשלתיות.

משה גפני: לכן עשיתי את החשבון גם על הרשויות המקומיות, שהחוק לא חל לגביהן, וגם לגבי החברות הממשלתיות; אותו חוק שקיים לגבי משרדי הממשלה ודירקטוריונים, שיחול גם על זה – הרחבה של החוק הזה.

משה גפני: אני מצטער, חבר הכנסת דרעי.

משה גפני: אני מבין את מה שאתה אומר.

משה גפני: אני גם, תאמין לי, זה בשבילי היה קשה, אבל כתבתי מכתב.

משה גפני: לא דיברתי.

אריה מכלוף דרעי: ביטלתי את ישיבת הסיעה.

אריה מכלוף דרעי: ביטלתי.

משה גפני: אני פונה לכולם: חברים, אי-אפשר כל הזמן להגיד שיש ממשלת שינוי וריפוי ושילוב כולם בעניין הזה.

משה גפני: אני לא הבנתי למה ועדת השרים לחקיקה דחתה את זה בארבעה חודשים.

אריה מכלוף דרעי: זו התשובה.

משה גפני: לא, ממשלת שינוי וריפוי.

משה גפני: הינה הבדל בין הקדנציה הקודמת לקדנציה הנוכחית: רוצים לשלב חרדים, וקוראים לנו גם להצטרף לקואליציה – לא נצטרף לקואליציה, אבל קוראים לנו להצטרף לקואליציה; אומרים את זה חברים, הם אומרים את זה כל הזמן.

משה גפני: אולי שיוכיחו לנו שבאמת כוונתם לשלב באמת את החרדים?

משה גפני: הינה הדוגמה.

משה גפני: מה בדיוק השתנה מהקדנציה הקודמת, ששם כולם תמכו, כולל הסיעות שנמצאות היום בקואליציה, מה קרה פתאום?

אחמד טיבי: אתה פשוט צודק.

אחמד טיבי: פעם אחר פעם אתה מציג את ההצעה הזאת, ואנחנו תומכים, כי יש תת-ייצוג שלכם.

משה גפני: כן, אמרתי, אמרתי שאני הולך לדבר על הציבור הערבי בחלק הזה.

משה גפני: בסדר, אמרתי את זה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, יש גבול לכך שבן אדם יכול לומר: אני תומך בשילוב חרדים אבל אני לא מצביע על ייצוג הולם.

משה גפני: מה בדיוק הבעיה בחוק הזה?

משה גפני: הרי מדובר – – –

איתן גינזבורג: נא לסיים.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: הרי מדובר על ציבור שנמצא עם כל האישורים, עם כל התעודות, עם כל הדברים, אחרת הוא לא נכנס להגדרה של ייצוג הולם; אם כן, למה זה צריך להיות שונה מהחקיקה הקודמת ולמה זה צריך להיות שונה מהקדנציה הקודמת?

משה גפני: אם אכן מדובר על ממשלת ריפוי ושינוי, אנא, אל תעשו את השינוי לרעה, מכיוון שבקדנציה הקודמת כולם תמכו בזה.

משה גפני: אני מבקש, כמובן, את התמיכה של מליאת הכנסת.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת משה גפני.

איתן גינזבורג: ישיב על הצעת החוק השר חמד עמאר, השר במשרד האוצר.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

חמד עמאר: חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת גפני – – –

יעקב ליצמן: צריך להתחיל: אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: לא, הוא נותן לי את הגב, אז אני – אל תדאג, אני ישבתי – – –

איתן גינזבורג: אין כמו השר חמד עמאר שמכיר את תקנון הכנסת ויודע בדיוק – – –

חמד עמאר: לא לא לא, אני מכיר את הכללים, רק לא רציתי שייתן לי את הגב, לא מקובל.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, זה כבוד גדול שתהיה יושב-ראש ותנהל את המליאה.

חמד עמאר: חבר הכנסת גפני – –

איתן גינזבורג: אני מודה לכבודו על שמירת כבודה של הכנסת.

חמד עמאר: – – ועדת השרים ישבה והחליטה לדחות את זה בארבעה חודשים.

חמד עמאר: אני פונה אליך כאן, לפני שאני אתחיל לענות את – – –

אריה מכלוף דרעי: עזוב, זה תקליט.

אריה מכלוף דרעי: כל שבוע חוזרים.

עודד פורר: לא, אבל השר חמד עמאר, אולי תשאל אותו, כדי שיהיה ייצוג הולם, אם הוא מוכן לחייב לימודי ליבה, כדי שיבואו עם בגרות, ואז אפשר יהיה לתת ייצוג הולם בשירות המדינה.

קריאה: מה זה קשור?

אריה מכלוף דרעי: מה זה קשור?

אריה מכלוף דרעי: אל תפגע באינטליגנציה שלנו.

עודד פורר: – – –

אריה מכלוף דרעי: סליחה, כל מי שניגש למכרז חייב להיות לו תואר.

אריה מכלוף דרעי: מה אתה מיתמם – – –

עודד פורר: אין לך את מי לקחת.

איתן גינזבורג: בואו נשמע, חברי הכנסת, אתם בטח סקרנים – – –

אריה מכלוף דרעי: יש לנו אלפים שמחכים לדברים האלה, ולא רק שלא מקבלים אותם – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אתם בטח סקרנים לשמוע את עמדת הממשלה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: – – אתה מנסה לפטר אותם.

אריה מכלוף דרעי: אתה מנסה לפטר אותם, תתבייש לך.

עודד פורר: להפך – – –

איתן גינזבורג: השר דרעי – חבר הכנסת דרעי, השר לשעבר.

אריה מכלוף דרעי: אתה יודע בדיוק למה אני מתכוון.

עודד פורר: מי?

עודד פורר: מנסה לפטר?

עודד פורר: בוא תעלה – – –

איתן גינזבורג: השר פורר, השר פורר – – –

אריה מכלוף דרעי: אתה מנסה לפטר אותם.

אריה מכלוף דרעי: מי? מי?

אריה מכלוף דרעי: בגלל שיש לו כיפה על הראש?

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: השר פורר, השר פורר, השר עודד פורר – – –

עודד פורר: יש לימודי ליבה – – –

משה גפני: עודד, מה הבעיה – – – את זה?

איתן גינזבורג: השר פורר, השר פורר, אנא.

עודד פורר: – – –

איתן גינזבורג: השר עודד פורר, השר עודד פורר, אני פונה אליך ממושבי כאן, שתאפשר לשר להשיב.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת רוצים לשמוע מה עמדת הממשלה בנושא.

חמד עמאר: חבר הכנסת גפני, עמדת ועדת השרים – לדחות את זה בארבעה חודשים.

חמד עמאר: אתה מכיר את הכללים ואת התקנון ואת כל מה שקורה.

משה גפני: למה?

משה גפני: מה ארבעה חודשים – – –

חמד עמאר: החליטה ועדת השרים לדחות את זה בארבעה חודשים.

חמד עמאר: אני פונה אליך – – –

בצלאל סמוטריץ': תעבירו בטרומית, ואז הוא יחכה ארבעה חודשים.

חמד עמאר: אני פונה אליך, אם אתה מעוניין לדחות את זה בארבעה חודשים, כי אתה מכיר את הכללים.

חמד עמאר: אם אתה מתנגד לדחייה בארבעה חודשים, הקואליציה תהיה מחויבת להצביע נגד, ואני לא רוצה להצביע נגד עכשיו.

חמד עמאר: אני רוצה שנדחה את זה בארבעה חודשים, בארבעה חודשים אני – – –

משה גפני: אני מוכן להעביר את זה בטרומית ולחכות ארבעה חודשים.

חמד עמאר: אני אומר לך: בוא נשב – נדחה את זה בארבעה חודשים, בוא נשב, נשמע, נראה ונתקדם.

חמד עמאר: כי אם אתה מחליט להביא את זה להצבעה, הקואליציה תהיה מחויבת להצביע נגד, ואני לא רוצה שנצביע נגד.

חמד עמאר: אני רוצה שנשב – – –

קריאה: – – – הוועדה תתמוך.

חמד עמאר: ארבעה חודשים.

חמד עמאר: נשב – – –

קריאה: – – –

חמד עמאר: עמדה ברורה של ועדת השרים – לדחות את זה בארבעה חודשים, לא להתנגד להצעה.

חמד עמאר: ואם היינו רוצים להתנגד להצעה, היינו מצביעים.

משה גפני: – – –

חמד עמאר: אם היינו רוצים בוועדת השרים להתנגד להצעה, היינו מצביעים נגד ההצעה ומתנגדים להצעה.

חמד עמאר: ואז היינו – – –

בצלאל סמוטריץ': – – – ישראבלוף.

בצלאל סמוטריץ': אל תפגע באינטליגנציה שלנו.

חמד עמאר: ארבעה חודשים לדחות.

חמד עמאר: אם לא, אני אצטרך לקרוא את הנאום: קביעה כי אוכלוסייה מסוימת זוכה להעדפה או אפליה ביחס לשאר האוכלוסיות מגבילה את יכולת הניהול של המנהל במגזר הציבורי.

דוד אמסלם: קודם כול, אדוני השר, תתחיל: 12 שנה לא עשיתם כלום.

דוד אמסלם: תתחיל.

דוד אמסלם: לא משנה שהייתם איתנו 11 שנה, אבל 12 שנה לא עשיתם כלום.

חמד עמאר: נרגעת?

חמד עמאר: נרגעת?

דוד אמסלם: אני לא רגיל, אתה יודע – – –

חמד עמאר: הוצאת קיטור?

חמד עמאר: הוצאת קיטור?

דוד אמסלם: הסתכלתי בלוח, אם זה אתה.

דוד אמסלם: לא זיהיתי אם זה אתה.

חמד עמאר: נרגעת?

דוד אמסלם: לא, לא אמרת את המשפט.

חמד עמאר: תשמע, אני זוכר אותך כאן משיב כל שבוע וצועק, וחוזר על אותם דברים, ובסוף יכולתי בלילה לחלום על הדברים שאמרת מרוב שחזרת עליהם כאן.

חמד עמאר: כל שבוע דיברת אותם דברים.

דוד אמסלם: אם חלמת בלילה, זה כבר טוב.

חמד עמאר: לפחות אני מוסיף דברים חדשים ואומר דברים חדשים.

חמד עמאר: אני זוכר את הנאומים שלך בעל פה, מה שדיברת כאן, מרוב שחזרת על זה.

מאי גולן: הוא רק אומר לך שיש פתיח שאתה צריך לפתוח.

חמד עמאר: תשבי.

חמד עמאר: תשבי.

חמד עמאר: תשבי, תירגעי.

חמד עמאר: תשבי, תירגעי.

מאי גולן: אני לא יושבת.

חמד עמאר: תשבי, תירגעי.

חמד עמאר: תירגעי.

מאי גולן: אני רגועה מאוד.

חמד עמאר: תשמעי, אני עונה על הצעת חוק מאוד חשובה, שנוגעת לציבור החרדי במדינת ישראל – –

קטי קטרין שטרית: תדבר אליה יפה, בבקשה.

חמד עמאר: – – כי אני מאמין שצריך לשלב אותו בתוך החברה.

חמד עמאר: אני מאמין – – –

קטי קטרין שטרית: – – – איך אתה מדבר אליה?

קטי קטרין שטרית: אתה לא מתבייש – – – מה זה?

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברי הכנסת, גברתי.

קטי קטרין שטרית: קצת נימוס.

– – –

חמד עמאר: היא חברה שלי, אני רוצה שהיא תנוח.

קטי קטרין שטרית: לא, אל תגיד עכשיו שהיא חברה שלך.

קטי קטרין שטרית: תתנהג אליה בכבוד.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, חברת הכנסת שטרית, תודה.

איתן גינזבורג: תודה.

חמד עמאר: אני לא אומר לה את זה בכוונה רעה.

חמד עמאר: אם אתם, יש לכם כוונות רעות – לא אמרתי לה שתשב מתוך כוונה רעה.

קטי קטרין שטרית: היא חברת כנסת בדיוק כמוך.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית.

חמד עמאר: שתשב, תירגע.

חמד עמאר: זו הכוונה.

חמד עמאר: קביעה כי אוכלוסייה מסוימת זוכה להעדפה או אפליה ביחס לשאר האוכלוסיות מגבילה את יכולת הניהול של המנהל במגזר הציבורי, ובכך עלולה להוביל לפגיעה בשירות לציבור ואף להשפעה על נתוניהן הכלכליים של החברות, דבר שעלול להוביל לעלות תקציבית.

חמד עמאר: ההצעה מצמצמת את יכולות ההעסקה ושיקול הדעת הניהולי, ובכך עלולה להוביל לירידה באיכות.

חמד עמאר: בהתאם למצב המשפטי שחל כעת, קיימת בחוק החברות הממשלתיות, ואני מכיר את החוק הזה, הוראת ייצוג הולם של בני האוכלוסייה החרדית לגבי כהונה כדירקטורים, אתה הזכרת את זה גם בנאום שלך.

חמד עמאר: זה נמצא בתוך החוק, ומאפשר לכל דירקטור בחברות הממשלתיות שיהיה ייצוג הולם לציבור החרדי בחברות הממשלתיות, וניתן ביטוי הולם לייצוגם בחברות.

חמד עמאר: מתן העדפה משמעותית דווקא לאוכלוסיית החרדים באופן המוצע בהצעת החוק שבנדון אינו עולה בקנה אחד עם חובתן של החברות הממשלתיות לפעול לפי שיקולים עסקיים – אדוני היושב-ראש, אני בקושי שומע את עצמי.

איתן גינזבורג: כן.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט, בבקשה, כדי לאפשר לשר לסיים את דבריו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אשר, חבר הכנסת דרעי, חבר הכנסת דרעי, אריה דרעי.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: נא לשמור על השקט.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: רשות החברות הממשלתיות רואה חשיבות רבה בשילוב מגזרים שונים כעובדים בחברות הממשלתיות, ונכונה לשקול את ההרחבה של ההסדר הקיים על ידי הוספת בני האוכלוסייה החרדית, כמו גם הוספה של קבוצות האוכלוסייה האחרות שלגביהן חלה חובת ייצוג הולם.

חמד עמאר: אין זה נכון לקבוע הסדר ביחס לאוכלוסייה החרדית השונה מההסדר שהוחל ביחס לאוכלוסיות אחרות המופיעות בחוק.

חמד עמאר: האיזון הקבוע היום בחקיקה לגבי שילובן של אוכלוסיות מיוחדות, קרי קביעת חובה לפעול לייצוג הולם מבלי לקבוע מכסה מסוימת, הוא הנכון, בפרט על רקע השונות בין החברות הממשלתיות השונות, המחייבת גמישות בהפעלת חובת הייצוג ההולם, וחובתן לפעול באופן עסקי.

חמד עמאר: אני אומר לך כבן העדה הדרוזית: הייתי רוצה לראות חוקים, בשביל לאפשר לקלוט – –

בצלאל סמוטריץ': אבל יש לכם.

בצלאל סמוטריץ': יש לעדה הדרוזית – – –

חמד עמאר: – – בשביל לאפשר לקלוט אוכלוסיות ייחודיות במדינת ישראל.

חמד עמאר: הייתי רוצה לראות את כולם נקלטים לעבודה לא על רקע מגדרי, לא על רקע היותו דרוזי, היותו הערבי, היותו יהודי.

חמד עמאר: הייתי רוצה לראות את כולם נקלטים בחברות ממשלתיות ועובדים בחברות ממשלתיות.

חמד עמאר: חייב להיות ייצוג לכולם בתוך החברות הממשלתיות, וזה עדיף על חקיקת חוקים ספציפיים לאוכלוסיות מיוחדות, כמו האוכלוסייה החרדית במדינת ישראל, האוכלוסייה הדרוזית, האתיופית, הצ'רקסית.

חמד עמאר: אני חושב שאנחנו מדינה מתוקנת, לא היינו צריכים להגיע למצב כזה.

חמד עמאר: אני לא יודע איך הגענו למצב כזה שאנחנו צריכים לדאוג בחקיקה לייצוג הולם בחברות ממשלתיות או במשרדי ממשלה.

חמד עמאר: אני השתתפתי בהרבה דיונים על הנושא הזה.

חמד עמאר: אני מכיר את הנושא הזה.

חמד עמאר: הנושא הזה קרוב אליי.

חמד עמאר: אני רוצה שכל אזרח במדינת ישראל שרוצה לעבוד בחברה ממשלתית, והוא מוכשר ויכול לעבוד, יוכל להיקלט בחברות ממשלתיות ולעבוד בחברות ממשלתיות, כמו כל אזרח שרוצה לעבוד במשרד ממשלתי ויש לו את היכולת והוא יכול להתמודד שם.

חמד עמאר: לא לקלוט אותו על רקע מגדרי, רקע דתי, לאיזה דת הוא שייך, לאיזה אוכלוסייה הוא שייך, לכולם צריכה להיות הזכות.

חמד עמאר: אני פונה אליך עוד פעם, חבר הכנסת גפני.

חמד עמאר: אני מבקש ממך: בוא נדחה את זה בארבעה חודשים, ולא נגיע להצבעה ונפיל את הצעת החוק הזאת.

חמד עמאר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה לשר חמד עמאר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת גפני, מעוניין להשיב?

אוריאל בוסו: בושה וחרפה – – –

משה אבוטבול: העיקר צועקים למה אתם לא הולכים לעבוד.

משה אבוטבול: תתביישו.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבין שראש הממשלה וראש הממשלה החליפי באו לכאן כדי לתמוך בחוק הזה.

משה גפני: ככה אני מבין.

משה גפני: אחרת, למה הם באו?

משה גפני: הם לא היו פה כל היום בכל החקיקה שהייתה, והם באים רק לעניין הזה.

משה גפני: אבל אני הקשבתי למה שאמר השר חמד עמאר ולא האמנתי למשמע אוזניי: צריך ללמוד איזה השפעה יש למגזרים שרוצים לשלב אותם על כוח העבודה שנמצא ברשויות המקומית ובתאגידים.

משה גפני: לא יאומן.

משה גפני: חמד עמאר הביא לכאן את החוק שאנחנו תמכנו בו לשילוב הדרוזים, לשילוב נשים, לשילוב ערבים, לשילוב צ'רקסים, אנשים עם מוגבלות.

משה גפני: אנחנו, בסיעת יהדות התורה – אני חושב שגם בש"ס – הצבענו בעד שילוב מגזרים שונים בתוך הנושאים השונים שעומדים על סדר-היום.

משה גפני: איך אפשר להגיד?

משה גפני: ראש הממשלה אומר את זה – לשלב, לעשות ממשלת שינוי וריפוי.

משה גפני: אדוני ראש הממשלה החליפי, אמרת כל הזמן.

משה גפני: בקדנציה הקודמת יש עתיד תמכה בחוק הזה.

אמיר אוחנה: ממשלת המריצות, המריצות.

משה גפני: הוא עבר בקריאה טרומית, הוא עבר בקריאה ראשונה.

משה גפני: לא הייתה פה התנגדות.

משה גפני: אני מוכן לקבל את עמדת ועדת השרים להעביר את זה בקריאה טרומית ולחכות ארבעה חודשים.

דוד אמסלם: מה הקשר?

משה גפני: מה בדיוק – מה הולכים ללמוד?

דוד אמסלם: מדובר בממשלה פלסטינית שדואגת לערבים – – –

משה גפני: מה יכול להיות בעניין הזה, לאחר שעברנו לפני כמה שנים עם חוק שהבאתי על הנושא של משרדי הממשלה ושל הדירקטוריונים – לשלב חרדים?

משה גפני: אני מבין למה ועדת שרים לחקיקה דחתה את זה בארבעה חודשים.

משה גפני: לא היה אומץ לב לשרים שישבו בוועדת השרים להצביע נגד.

משה גפני: למה נגד?

משה גפני: מה בדיוק העניין?

משה גפני: הרי כל הזמן אתם טוענים שצריך לשלב את החרדים.

משה גפני: עידית סילמן, מה תגידי לעצמך בלילה לפני שאת הולכת לישון, שהצבעת נגד שילוב חרדים, מה תגידי?

משה גפני: מה תגידי לעצמך?

אריה מכלוף דרעי: יש מדיניות חדשה – – –

דוד אמסלם: יש טענות למישהו שמתפרנס משנאת חרדים.

דוד אמסלם: אם נוריד את הנושא ממה הוא יתפרנס?

דוד אמסלם: ממה לפיד יתפרנס?

דוד אמסלם: וליברמן?

דוד אמסלם: בוא תספר לי.

קריאה: צריכים להעביר חוק לייצור מריצות.

קריאות: – – –

משה גפני: גבירותי ורבותיי, כל הנושא של ללמוד אותו – אין מה ללמוד.

משה גפני: יש את מה שהעברנו, בצדק, של שילוב מגזרים שונים שנמצאים בתת-ייצוג, לשלב אותם במשרדי הממשלה, ברשויות המקומיות, בחברות הממשלתיות, בדירקטוריונים, לשלב את כולם.

משה גפני: מאז שהעברנו את החוק על ייצוג לנשים מספר הנשים במשרדי הממשלה גדל לאין ערוך, אומנם לא במשרות הבכירות.

משה גפני: אבל אנחנו תמכנו בזה.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

משה גפני: אני צריך לסיים?

משה גפני: טוב.

רון כץ: איך זה מסתדר עם החוק הקודם?

משה גפני: מה אתה עכשיו מדבר איתי?

משה גפני: אני מדבר איתך על החוק הזה, להסתדר עם זה.

משה גפני: נסתדר עם זה.

משה גפני: נסתדר עם זה.

קריאה: מה התשובה?

קריאה: איך זה מסתדר – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת – – – משפט סיום שלו.

משה גפני: על זה נאמר:

משה גפני: הרוצה לשקר ירחיק עדותו.

משה גפני: תענה על החוק הזה.

משה גפני: מה יש לך נגד הציבור החרדי?

משה גפני: אני מבקש לשלב אותו במערכות השונות.

רון כץ: גם בצבא.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תנו בבקשה לחבר הכנסת גפני לסיים את דבריו.

איתן גינזבורג: הוא ממש לקראת הסיום שלו.

דוד אמסלם: אבל חבר הכנסת גפני, תבין שהם לא רוצים לשלב אתכם, הם רק רוצים להגיד כמה אתם לא עובדים.

דוד אמסלם: הם לא רוצים שתעבדו, רק לצעוק למה אתם לא עובדים.

דוד אמסלם: אתה מבין את הצבוע הזה?

דוד אמסלם: שניהם.

דוד אמסלם: שני הצבועים שיושבים שם.

איתן גינזבורג: תנו לו לסיים את דבריו.

משה גפני: אני – מצוות היושב-ראש, בגלל שהזמן עבר – מבקש להגיד משפט סיכום.

דוד אמסלם: – – – ממה להתפרנס.

משה גפני: בזאת תיבחן – האם אתם, כשאתם אומרים: אנחנו רוצים לשלב חרדים – כל אחד ואחד מכם, רוצים לשלב חרדים – האם אתם מתכוונים לזה או שאתם אומרים את זה רק כדי להסית נגדו?

משה גפני: אם אתם באמת רוצים לשלב את הציבור החרדי – זאת ההזדמנות.

דוד אמסלם: זו בדיחה, בדיחה.

משה גפני: אם אתם רוצים לחכות ארבעה חודשים – אני בעד להצביע בעד החוק הזה בקריאה הטרומית ולהמתין ארבעה חודשים.

משה גפני: אני לא מבין למה, אבל אני מסכים.

משה גפני: אם לא – זה המבחן שלכם, האם אתם צבועים או שאתם עומדים מאחורי המילים האלה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת משה גפני.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: אתה לא מקשיב אפילו, אתה לא מקשיב.

יואב קיש: אתה צודק.

יואב קיש: סליחה.

איתן גינזבורג: החשדנות מעבירה אנשים על דעתם לפעמים.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי המזכירה, נא לקרוא את השמות.

קריאות: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – בעד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז –

איתן גינזבורג: מוסי רז.

איתן גינזבורג: מוסי רז – לא משתתף.

איתן גינזבורג: לא משתתף.

איתן גינזבורג: צריך להגיד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מוסי רז – אינו משתתף בהצבעה אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אופיר אקוניס – אינו נוכח דוד ביטן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח ווליד טאהא – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת אבי מעוז – אינו נוכח שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: האם יש חבר כנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אם אין, ההצבעה הסתיימה.

איתן גינזבורג: נא למנות את הקולות.

איתן גינזבורג: משה ארבל, הצבעת?

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, בעד – 51, נגד – 52, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/194/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הרשות הלאומית למאבק בעוני, התשפ"א–2021, של חברי הכנסת משה ארבל וינון אזולאי.

איתן גינזבורג: ינמק את הצעת החוק חבר הכנסת משה ארבל, יעלה ויבוא אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, כבוד שר התפוצות, חבריי חברי הכנסת, מדי שנה שומעים אנחנו סיפורי אימה, סיפורים קשים על התמודדות יום-יומית של מאות אלפי משפחות בישראל, כשני מיליון אנשים המוגדרים כעניים.

משה ארבל: קשישים שנאלצים לבחור בין תרופות מצילות חיים למזון ולחשמל בחורף.

משה ארבל: משפחות עם ילדים שלא יכולות להעביר תשלומי הורים לבתי הספר או לקנות לילדים ציוד חדש לבית הספר וספרים.

משה ארבל: סיפורים מכמירי לב, שמתפרסמים בתקשורת בעיקר בתקופות החגים אבל אנחנו יודעים שמשקפים את המציאות בכל יום ויום של כל כך הרבה משפחות בישראל, של כמעט שליש מהילדים במדינת ישראל ושל קרוב ל-150,000 קשישים.

משה ארבל: בנאומי הראשון בכנסת ציינתי מחקר שנעשה בארצות הברית, על כך שהמיקוד בדואר, ה-zip code, היכן מתגורר הילד, יכול לחזות מה תהיה השכלתו כאדם בוגר, מה תהיה הכנסתו ומה הסיכוי שייאבק בחייו הבוגרים בעוני ובמצוקה.

משה ארבל: אני שואל את חבריי חברי הכנסת, האם אתם יכולים לומר שהמצב בישראל יותר טוב, וכאן אנו לא סובלים מפערים נוראיים וחוסר שוויון בין מרכז כלכלי לפריפריה חברתית?

משה ארבל: במדינה קטנה כמו ישראל, שיכולה להיכנס במחוז אחד בארצות הברית, אין שום אפשרות להצדיק פערים עצומים בחינוך, בבריאות, ברווחה.

משה ארבל: לעיתים פער של קילומטר בלבד יכול להפריד בין מי שיש לו ומקבל את מיטב השירותים שהמדינה יכולה להציע ויספק לילדים שלו עתיד מזהיר, לבין מי שתמיד יחסר לו ויחשוש שילדו יצטרך להיאבק את אותם מאבקים שהוא נאבק ולהתנדנד על קו העוני, פעם מעליו ופעם מתחתיו.

משה ארבל: בחודש טוב אפשר להשקיע בציוד הלימודים של הילד, אולי לקנות לו חולצה חדשה, ובחודש פחות טוב הילד לא יביא כריך לבית הספר והסבא לא יוכל לקנות תרופות.

משה ארבל: בתחילת העשור הקודם עבדתי בלשכת ההוצאה לפועל ברמלה כמתמחה.

משה ארבל: שם פגשתי את השוטר מעודה, רחמים מעודה.

משה ארבל: סיפרתי את הסיפור הזה כאן מעל בימת הכנסת.

משה ארבל: מעודה הביא חייבים ללשכת ההוצאה לפועל וסיפר לי שהוא זכה – במירכאות – להביא דור שלישי של חייבים.

משה ארבל: הוא הביא את הסבא בצו הבאה ללשכה, הביא את האבא וגם את הנכד.

משה ארבל: חבריי חברי הכנסת, העוני הוא לא גנטי, הוא לא עבר במשפחות הללו דרך המים או דרך האוויר.

משה ארבל: הוא עבר משום שאף אחד לא טרח לעצור את המעגל הזה, להתערב וממש להרים בידיים את הדור הבא, שלפחות הוא לא יצטרך להתמודד עם מגפת העוני, עם הבושה, עם הפגיעה בערך העצמי, עם החשש שאני לא אוכל להבטיח לילדיי עתיד טוב יותר מהחיים שאני חי היום.

משה ארבל: העוני הוא הרבה יותר מבעיה כלכלית ומגפה חברתית.

משה ארבל: ורק גוף חזק ובעל משאבים וסמכויות כמו המדינה יכולים לבצע את ההתערבות הזו ולהפסיק ולעצור את הכרונולוגיה של העוני.

משה ארבל: רק אתמול, כאילו בהזמנה, פרסם מבקר המדינה בדוח מבקר המדינה שרשות המיסים חייבת לאזרחים מיליארדי שקלים.

משה ארבל: המדינה לוקחת מס מאנשים, היא יודעת שלקחה מיסים ביתר, אבל לא טורחת מיוזמתה ליידע את האנשים על זכויותיהם, ודאי שלא טורחת להחזיר באופן אקטיבי את עודפי המיסים למי ששילם בעודף.

משה ארבל: תופעה של אי-מיצוי הטבות מס זה המונח המקובל והיפה לתופעה הפושעת הזו.

משה ארבל: מדיניות המושתתת על תפיסה מעוותת שהאזרחים שייכים למדינה ולא המדינה שייכת לאזרחים.

משה ארבל: זוהי דוגמה קטנה אבל כל עיוות כזה, רבותיי, מגדיל את הפערים החברתיים, הפערים בין מי שלא מפספס תיאום מס, שמחזיק באופן קבוע בעורך דין ורואה חשבון, יודע היטב למצות את זכויותיו, לפעמים יותר טוב ממה שהמדינה יודעת, לבין מי שלא מכיר ולא יודע.

משה ארבל: פערי ידע שמתורגמים למיליארדים, חלקם פערים בשפה, חלקם בהון חברתי, בהשכלה רלוונטית ובתרבות.

משה ארבל: החשש לעמוד מול המדינה ולדרוש את מה שמגיע לך הוא חשש אמיתי.

משה ארבל: אנשים שלא מחזיקים רואה חשבון בריטיינר, לא קוראים כלכליסט ודה-מרקר וגם לא גלובס, ומניחים בטעות שאם המדינה לקחה, היא הייתה כנראה צריכה לקחת, זהו תפקידה.

משה ארבל: אחד הגורמים המרכזיים שגורמים לעוני הוא בעיית הנטל הביורוקרטי.

משה ארבל: הקושי במיצוי זכויות.

משה ארבל: חוסר הידיעה על זכויות לקבלת שירותים וקצבאות, שמחייב נזקקים להשקיע משאבים וזמן רב רק כדי לקבל את מה שמגיע להם בדין ולא יותר.

משה ארבל: מכובדי, שר הרווחה חבר הכנסת מאיר כהן.

משה ארבל: השר מאיר כהן, בשנת 2013 עשית מעשה גדול, מעשה חשוב, הקמת את הוועדה למלחמה בעוני בישראל, ועדת אלאלוף, בראשות זוכה פרס ישראל אלי אלאלוף, חבר הכנסת לשעבר, אחד המומחים הגדולים בארץ לסוגיית העוני, שניהל בעבר גם את קרן רש"י.

משה ארבל: הוועדה ישבה על המדוכה והגישה מסקנות לממשלה, שורה ארוכה של המלצות בתחומי הביטחון הסוציאלי, הדיור, החינוך, הבריאות, הכלכלה והתעסוקה.

משה ארבל: המלצות אלו, לדעת הוועדה, אם היו מאומצות, היו יכולות לצמצם את שיעור העוני בישראל בתוך עשר שנים למקובל במדינות ה-OECD.

משה ארבל: בהיעדר תקצוב מתאים ומוטיבציה מתאימה, לצערי הרב, ההמלצות ברובן נותרו על הנייר ולא נותר מהן כמעט דבר.

משה ארבל: אחת ממסקנות הוועדה, מכובדי שר הרווחה, התייחסה לכך שמיגור העוני דורש ריכוז מאמצים וריכוז סמכויות בידי גוף אחד שיהיה אחראי לתכלל את המאמצים, את שיתוף הפעולה והתיאום בין משרדי הממשלה השונים וקידום הפעולות והיוזמות בנושא העוני בכל הגזרות.

משה ארבל: פעולה כל כך פשוטה, ולצערי הרב משרדי ממשלה רבים עוסקים בצמצום פערים בחברה, עוסקים במלחמה בעוני, אבל לא יודעים לדבר אחד עם השני.

משה ארבל: בכנסת העשרים-ושתיים הגשתי את הצעת חוק הקמת הרשות הלאומית למאבק בעוני.

משה ארבל: שהיא זו שתרכז ותוביל את המאבק הממשלתי בעוני, תהיה אחראית על המעקב והבקרה אחר פעולות הממשלה בנושא, על התיאום בין הגופים הממשלתיים ועל יישום הצעדים הנדרשים.

משה ארבל: תפקידה של הרשות לגבש תוכניות שנתיות ורב-שנתיות שאותן נוכל אנחנו כאן בכנסת לבחון מדי שנה, שהתהליך יהיה מדיד, שהיא תייעץ לממשלה ותעסוק גם בפעולות הסברה וחינוך לתכנון כלכלי בכל מוסדות החינוך.

משה ארבל: אני גאה לעמוד ולהציג היום בפני הכנסת את הצעת החוק להקמת הרשות הממשלתית למאבק בעוני.

משה ארבל: לשמחתי, מאז הגשתי את ההצעה בכנסת העשרים-ושתיים יחד עם חברי כנסת נוספים, וכמובן חברי חבר הכנסת ינון אזולאי, הוגשה ההצעה מחדש על ידי כמה ח"כים נוספים: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, מירב בן ארי – מעניין מאוד מה היא תצביע כאן היום – מיכל וולדיגר וחברות כנסת נוספות, בכנסת הקודמת.

משה ארבל: בהצעה זו אין כל היבט פוליטי, מפלגתי או אידיאולוגי.

משה ארבל: אני שמח שחברים רבים מרוב סיעות הבית הגישו את ההצעה מחדש והמחישו בכך את הדגש שהם שמים על המאבק בעוני.

משה ארבל: למילים רצוי שיתחברו גם מעשים.

משה ארבל: שר הרווחה הנוכחי מאיר כהן הוא זה שהקים את ועדת אלאלוף.

משה ארבל: אני יודע שהנושא קרוב לליבו.

משה ארבל: מאבק בעוני הוא לא נושא מגזרי והוא נושא שלגוש הימין יש עליו בעלות.

משה ארבל: גם חברים בשמאל הביעו בפניי את חשיבות הנושא ואני מבקש ממך, אדוני השר, לאפשר לחברי הקואליציה להצביע בעד ההצעה בקריאה טרומית.

משה ארבל: ככל שקיימת מחלוקת על היקף הסמכויות המדויק של הרשות, מי יבחר את החברים במועצה וכיוצא באלה, וכן על סמכויות השר הרלוונטי, אם זה השר לפיתוח הפריפריה הנגב והגליל או שר הרווחה, כמובן שניתן לפתור אותן בוועדות לפני קריאה ראשונה ובמהלך הדיונים לשנייה ושלישית.

משה ארבל: אני כמובן מקבל על עצמי את התיאום וההסכמה של משרדי הממשלה במהלך הדיונים, וכידוע, לקואליציה יש רוב, לצערי הרב; כעת רוב דורסני, אומנם, אבל יש לה גם רוב בוועדות, אז אין לכם מה לדאוג בנושא הזה.

משה ארבל: אם באמת כנים דבריכם ומיגור העוני הוא באמת מטרה עילאית, אני באמת חושב שהנושא הזה צריך להיות חוצה מפלגות, חוצה מחנות.

משה ארבל: אני פונה אלייך, חברתי חברת הכנסת אמילי חיה מואטי, שהנושא הזה – גם בנאום הבכורה שלך המאוד-מרגש, שנגע בלבבות של כולנו – הנושא הזה מאוד קרוב לליבך.

משה ארבל: את גדלת בדרום נתניה, בשכונה שידעה קושי ומצוקה, וחברותייך באמת לא הצליחו להגיע לאן שאת הגעת.

משה ארבל: היושרה הפנימית מחייבת שאנחנו נעשה פשוט את מה שהמליצה לנו ועדת אלאלוף.

משה ארבל: אני לא המצאתי מעצמי שום דבר.

משה ארבל: זה שישנה ועדה חשובה במשרד הרווחה – היא עדיין לא מצליחה לקבע יעדים, להיות חייבת לעמוד ביעדים.

משה ארבל: אותו פקיד ממשלתי שימנה השר מאיר כהן יהיה חייב לעמוד ביעדים הללו.

משה ארבל: לכן אני מבקש ממך ומכלל חבריי חברי הבית להצביע בעד ההצעה החשובה הזו, שתעזור לנו להתקדם צעד אחד קטן אבל חשוב לצמצום ולמיגור העוני בישראל.

משה ארבל: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת משה ארבל על דברים כנים וחשובים.

איתן גינזבורג: ישיב שר הרווחה והביטחון החברתי מאיר כהן.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, ברשותכם רק אסכם את מהות הצעת החוק: מוצע בהצעת החוק שגוף זה, הרשות הלאומית למאבק בעוני, אשר יפעל במשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל, יגבש תוכנית שנתית ורב-שנתית למאבק בעוני, ייעץ לממשלה בתחומי המאבק בעוני ויתאם בין משרדי הממשלה השונים ובינם ובין הרשויות המקומיות בכל הנוגע לעוני.

מאיר כהן: נוסף על כך, גוף זה יקיים פעילות הסברה במטרה להעמיק את בקיאות הציבור בתחום התכנון הכלכלי, ויכלול מרכז לאומי למידע ולמחקר בתחום העוני והמאבק בעוני.

מאיר כהן: לפני שבע שנים כיהנתי לראשונה כשר הרווחה.

מאיר כהן: פוליטיקאים רבים שאלו אותי בתמיהה מדוע בחרתי בתיק הזה.

מאיר כהן: אמרתי: אני חושב שראוי לבחור בתיק הזה כי הוא תיק מאוד מאוד חשוב.

מאיר כהן: ויתרה מכך, אמרתי שאני מתפלל ליום שביום שירכיבו את הממשלה יהיו שניים, שלושה, ארבעה שרים שירצו את התיק הזה.

מאיר כהן: עם כניסתי לתפקיד כשר הרווחה שיניתי את שמו לשר הרווחה והביטחון הסוציאלי.

מאיר כהן: ביטחון חברתי וביטחון סוציאלי זה חוסן חברתי, וצודק כל מי שעולה לכאן ואומר שאם יש דבר שמאיים עלינו, זה באמת התופעות האלה של העוני.

מאיר כהן: גולת הכותרת של כהונתי אז, ב-2013, הייתה הקמת הוועדה למאבק בעוני ולצמצומו.

מאיר כהן: הוועדה הניחה לראשונה על שולחן הממשלה תוכנית ברורה ומיידית.

מאיר כהן: לכן, חבריי המציעים, כל מה שצריך לעשות, ועל זה אני שוקד היום, זה לדאוג לפתוח את המלצות ועדת אלאלוף, לפני שמקימים רשויות ולפני שמזיזים סלעים ולפני שמתלהמים.

מאיר כהן: דוח העוני של ועדת אלאלוף צוין לשבח על ידי ה-OECD כאחד מהדוחות הטובים ביותר שנכתבו.

מאיר כהן: כל מה שצריך לעשות זה לפתוח את הדוח ולהקים שולחן של כל השרים.

מאיר כהן: החשש הגדול ברשות זה שבאמת הטיפולים האמיתיים יהפכו להיות משהו משני.

מאיר כהן: דוח אלאלוף – מה שאני מתכוון לעשות בהצעת מחליטים של הממשלה זה הקמת שולחן שסביבו יושבים כל מנכ"לי המשרדים הרלוונטיים.

מאיר כהן: מה שיהיה לנגד עינינו זה דוח ועדת אלאלוף, לא רשות ולא דברים מהסוג הזה, כי חבל להוציא אנרגיות כשכל הדברים מונחים לפניך.

משה ארבל: – – –

מאיר כהן: תכף.

מאיר כהן: אני שמעתי אותך בכבוד, ואני באמת מכבד.

מאיר כהן: הצעת החוק הנוכחית עומדת בסתירה גמורה לשני עקרונות יסוד חשובים במאבק בעוני: הראשון הוא בנושא לקיחת אחריות.

מאיר כהן: צריך שמשרד אחד ייקח אחריות.

מאיר כהן: לא רשות – זאת לא הרשות לסמים ולא הרשות להגנת עדים – משרד.

מאיר כהן: מי שצריך לתכלל את זה – אני אומר לכל אלה שמנידים בראשם ואומרים, אולי באמת צריך להקים רשות: המדינה הזאת התעייפה מלהקים רשויות וועדות.

מאיר כהן: יש את הכול, יש את כל החומרים.

מאיר כהן: ובאחריותי כשר רווחה – ואני אעשה את זה – לתכלל את הנושא, לקרוא, להקים בהצעת מחליטים את השולחן החברתי לטיפול בעוני, ולהתחיל להזיז.

מאיר כהן: ישבו בו גם אנשים מהאופוזיציה.

מאיר כהן: כל שרי הרווחה לשעבר ישבו בשולחן הזה, כי כל מי שהיה שר רווחה יש לו פתרונות פי עשרה יותר מכל רשות.

מאיר כהן: חיים, אתה מסכים איתי, אתה יודע את זה.

מאיר כהן: כל שר רווחה שהיה שר שנתיים, שלוש, ארבע – יש לו פתרונות בראש פי עשרה יותר מכל רשות.

מאיר כהן: מאבק בעוני הוא ליבת משרד הרווחה, והוא צריך להיות ליבת כל המשרדים.

מאיר כהן: משרד הכלכלה צריך לטפל בעוני כי הוא משרד הכלכלה והעבודה, בהכשרות לעבודה.

מאיר כהן: לא צריך להקים רשויות.

מאיר כהן: צריך שלכל ההכשרות תהיה בסוף נקודת השמה.

מאיר כהן: כל הכשרה שיש – נקודת השמה.

מאיר כהן: לא מתחילים הכשרה אם אין לאותם איש ואישה מקום עבודה.

מאיר כהן: צריך להכפיל את ההכשרות בפריפריה ובמגזר הערבי, במקומות שאין בהם אזורי תעשייה, וגם לפתח את אזורי התעשייה במקביל לחיזוק ההכשרות, רק להגיד לכם.

מאיר כהן: בלי הרשות.

מאיר כהן: אני אומר את זה בגאווה לא קטנה, ושותפים כולם, כן, גם אנשים מהאופוזיציה שאני צופה בהם הרבה שנים, והם עבדו הרבה מאוד: כשהוספנו 900 מיליון שקל בהסכמה רחבה, עם שר האוצר, לילדים הנכים – זה טיפול באוכלוסיות חלשות, חלק מההמלצות של ועדת אלאלוף.

מאיר כהן: 900 מיליון שקל פעם ראשונה.

מאיר כהן: הצעת החוק הממשלתית והצעת החוק של חיים כץ, וגם איימן עודה, נכון, ועוד מישהו היה, להעלות 70% בהשלמת הכנסה – זה טיפול אמיתי בעוני.

מאיר כהן: אתם לא יודעים את זה, אבל חיים יודע כמה אלפי קשישים זה מוציא מקו העוני.

חיים כץ: 198,000.

מאיר כהן: ולא בשקל ולא בשניים, ב-400 וב-500 שקלים.

מאיר כהן: ביטחון תזונתי – 150 מיליון.

מאיר כהן: תשאלו את העמותות, שילשנו את מספר המשפחות שיקבלו כרטיסי מזון, בשקט, בלי רשות, בצנעה, בלי שהם יהיו כפופים לא לשולחן כזה שמתייג אותם ולא לשולחן אחר.

מאיר כהן: מגיעים אליהם הביתה, הם מגיעים לרווחה, ומקבלים כרטיס נטען מכובד של אוכל.

משה ארבל: – – –

מאיר כהן: אוי, באמת.

מאיר כהן: תשמע, אני לעולם לא אעמוד כאן ואוציא מילה רעה על מי שכוונותיו היו טובות – לא תשמע את זה ממני.

מאיר כהן: כן, אני בירכתי על ה-750 מיליון.

מאיר כהן: מה אתה חושב, שאני תקפתי את דרעי?

מאיר כהן: לא, עמדתי באופוזיציה ואמרתי: כן ירבו, והלוואי ויהיו 750 מיליון.

מאיר כהן: אני מכיר את אותם אנשים שאתה מכיר, אני בא מאותו מקום שאתה בא, תאמין לי.

מאיר כהן: "הנושמים לרווחה" – באמת, תוכנית דגל, שבלי רשות לעוני מתעסקת עם אלפי משפחות.

מאיר כהן: למי שלא יודע, זה התחיל ב-2013–2014, זה קיבל תאוצה בתקופתו של חיים כץ.

מאיר כהן: יש אלפי משפחות, שאתם יודעים איך מטפלים בהן?

מאיר כהן: יש להן מנטור צמוד, יש להן סל שהמדינה מעמידה.

מאיר כהן: המנטור הזה מטפל בחינוך של הילדים, מחזק את ההורות, מטפל בבריאותם, משלם, בהתייעצות עם המשפחה, את חובם.

מאיר כהן: אחרי חצי שנה אחד מבני הזוג יוצא למקום עבודה; אותו מנטור דואג לכתוב את קורות החיים, להשים אותו במקום העבודה.

מאיר כהן: זה טיפול אמיתי.

מאיר כהן: לא צריך רשות, צריך נשמה טובה וצריך כסף.

מאיר כהן: ואנחנו מוצאים את שני הדברים, לא כמו שאנחנו רוצים בכל החלומות, אבל אנחנו עושים כמיטב יכולתנו.

מאיר כהן: ושוב, חבר הכנסת משה ארבל, אין בדבריי כדי לחלוק כהוא זה על תפיסת העולם שלך.

מאיר כהן: אני מאמין שבסופו של דבר, אם ננקה את כל הפוליטיקה, אנחנו חושבים אותו דבר.

מאיר כהן: אתה דואג לאנשים האלה, אני יודע את זה, ועוד הרבה מאוד כאן.

מאיר כהן: המאבק בעוני אינו עוד נושא שהטיפול בו יסתכם בהקמת רשות.

מאיר כהן: זה האיום החברתי הגדול ביותר עלינו.

מאיר כהן: ועל כן הטיפול והמאבק העמוק חייב להתבצע – ואני חוזר על זה – לא על ידי רשות אלא על ידי משרדי הממשלה.

מאיר כהן: מה שאנחנו צריכים – וחובתנו – זה לקרוא לכל השרים, כמו שאמרתי, ולהושיב אותם סביב השולחן.

מאיר כהן: כל שר יהיה לו במשרד – ואת זה אנחנו מתכוונים להקים – סמנכ"ל שידווח לו מה המשרד עושה כדי לצמצם פערים: בחינוך, שזה הדבר הכי מדאיג, בכלכלה זה מדאיג, ברפואה בוודאי ובוודאי.

מאיר כהן: חברי הכנסת המציעים, הפער הגדול ביותר בעוני אינו באוכל, הוא בחינוך ובבריאות.

איתן גינזבורג: נא לסיים, בבקשה.

מאיר כהן: בחינוך ובבריאות.

מאיר כהן: אם רק היה אפשר לוודא שבכל עיר יש MRI ויש צמצום תורים.

מאיר כהן: היום פגשתי במקרה את מנכ"ל משרד החינוך, המנכ"ל הטוב, את יגאל, בחור מדימונה.

מאיר כהן: אמרתי לו: יגאל, הדבר הראשון שאתם חייבים לעשות זה לפתוח את חלון ההזדמנויות של יום הלימודים הארוך.

מאיר כהן: חייבים לעשות את זה.

מאיר כהן: זה טיפול אמיתי בעוני.

מאיר כהן: כי אני יודע מה קרה ביישוב שממנו אני בא כשעברנו ליוח"א.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני השר.

מאיר כהן: אני מבקש עוד דקה לסיים את דבריי.

איתן גינזבורג: נגמר הזמן, פשוט.

מאיר כהן: כן?

מאיר כהן: עוד דקה, עוד דקה.

מאיר כהן: בכל אופן, בשל הדברים האלה אני מבקש ממך, אדוני המגיש, והמגישים, תדחו את ההצבעה על זה.

מאיר כהן: בואו, שבו איתי.

מאיר כהן: בואו נהיה, אתם ואני, הגוף הראשון שמתכלל את הסיפור הזה.

מאיר כהן: אתם מוזמנים לשבת, בלי שום קשר לקואליציה ואופוזיציה.

מאיר כהן: נקים שולחן עגול אצלי, ואתם תהיו בין המובילים.

מאיר כהן: נקרא לכל מנכ"לי המשרדים.

מאיר כהן: ובאמת, מעבר לסיפור הזה אנחנו באמת נעשה משהו וטוב.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה שתיאותו לקבל, דווקא בגלל התחושה של השיתוף.

איתן גינזבורג: תודה.

מאיר כהן: אם אדוני מסכים, אנחנו נעשה את זה בשיתוף גדול.

מאיר כהן: חבר הכנסת ארבל, חבל, תאמין לי, אני קורא לך.

מאיר כהן: אני יודע מה היכולות שלך.

מאיר כהן: בוא נתחבר יחד, נשב במשרד הרווחה, נתכלל את הדברים לא מתוך ריב אלא מתוך שלמות.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני, וסליחה.

איתן גינזבורג: הכול בסדר.

איתן גינזבורג: אלה דברים חשובים.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: ישיב חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני מודה לשר הרווחה מאיר כהן על התשובה המפורטת.

אריה מכלוף דרעי: אני מכיר את מאיר לא מהיום, כבר עשרות שנים, ואין לי ספק בכוונותיו ובמעשיו.

אריה מכלוף דרעי: אין לי ספק בזה.

אריה מכלוף דרעי: אבל אנחנו נמצאים כאן כדי שהמלחמה בעוני, שזאת המלחמה עם המצווה הגדולה ביותר שאנחנו מחויבים לה כולם, למען החלשים, לא תהיה תלויה רק באיש כזה או אחר עם רצון, אלא ממשלת ישראל, כנסת ישראל, חייבת לקבע זאת גם הצהרתית וגם מעשית.

אריה מכלוף דרעי: בגלל ריבוי המשרדים, בגלל תחלופות השרים והממשלה – ולא משנה איזו ממשלה – חייבים לקבע.

אריה מכלוף דרעי: לא לחינם אלאלוף והמועצה שאתה הקמת המליצה את זה כהמלצה מרכזית בעניין, כדי להגיד שממשלת ישראל, כנסת ישראל, מחוקקת חוק ומעמידה את הנושא הזה ראשון בסדר העדיפויות.

אריה מכלוף דרעי: ואדרבה, אם הכוונה נכונה ורוצים להידבר – אני יודע שככה היה נהוג במשך עשרות שנים.

אריה מכלוף דרעי: ככה אני נהגתי בכל הצעות חוק שלא התנגדתי להן עקרונית – להוריד את זה לוועדה ולהתחייב שלא מקדמים את זה בלי הסכמה בדברים.

אריה מכלוף דרעי: אבל לצערי הרב, בחודשים האחרונים אנחנו מקבלים הרבה רצון טוב – תדחו את זה ונדבר, באופן אוטומטי.

אריה מכלוף דרעי: אני רק רוצה לספר, אדוני היושב-ראש – בשבוע שעבר היה יום הפטירה השמיני של מרן הרב עובדיה יוסף.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לספר סיפור: כמה חודשים לפני פטירתו הוא ישב שבעה על בנו הגדול הרב יעקב יוסף, שנפטר ממחלה.

אריה מכלוף דרעי: מרן ישב שבעה, וכבר אז הוא היה חולה מאוד, אבל הוא ישב שבעה, עם כאבים עצומים.

אריה מכלוף דרעי: השר שטייניץ, שייבדל לחיים טובים, בא לנחם אותו.

אריה מכלוף דרעי: זה היה בערך לפני שמונה שנים וחצי.

אריה מכלוף דרעי: השר שטייניץ לא היה שר האוצר אבל הוא הכיר אותו כשר האוצר לשעבר.

אריה מכלוף דרעי: הוא ניחם אותו, ומרן אמר לו: אני אומנם בצער גדול מאוד על הבן הגדול שלי שהלך בחיי, שאבא קובר את הבן שלו, אבל הצער הגדול יותר – ואז הוא התפרץ בבכי ואמר – על העניים.

אריה מכלוף דרעי: אז פגעו בקצבאות הילדים ופגעו בדברים אחרים לאוכלוסיות החלשות.

אריה מכלוף דרעי: הוא בכה ואמר: איך אפשר שלעניים אין מה לאכול?

אריה מכלוף דרעי: תעשו משהו למענם.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת דרעי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות, בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד

קריאות: – – –

מירב בן ארי: אתם – – – חצופים, חצופים – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברי הכנסת, אני לא מבין, אני לא מבין, חברי הכנסת.

קריאות: – – –

מירב בן ארי: כל הצעות החוק שלי – אתם מצביעים נגד.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת ארבל, ביטון, חבר הכנסת מלכיאלי, חברת הכנסת בן ארי – – –

מירב בן ארי: – – –

איתן גינזבורג: הצבעת.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

קריאה: תתביישי לך.

איתן גינזבורג: נמשיך בהצבעה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – נגד

קריאות: בושה, בושה, בושה, בושה, בושה – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, מספיק, די.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ביטון, אני קורא אותך פעם שנייה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מלכיאלי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר, נא לשבת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: מספיק עם הדבר הזה, די.

קריאה: לך, לך, לך, לך.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

איתן גינזבורג: די.

איתן גינזבורג: תפסיק לדבר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מלכיאלי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול, די.

גלית דיסטל אטבריאן: לך, עוף מפה – – –

קריאה: אתה יכול להמשיך?

קריאה: אתה יכול להמשיך?

איתן גינזבורג: חברת הכנסת דיסטל, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול, חבר הכנסת מלכיאלי, חבר הכנסת מלכיאלי.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: סדרנים, נא להרחיק אותם, בבקשה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: – – – שב במקומך, חבר הכנסת קארה, למקומך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קארה, סגן השר קארה, למקומך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת – – – למקומך.

קריאות: לך, לך, לך.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת דיסטל, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גלית דיסטל.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מלכיאלי, חבר הכנסת מלכיאלי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מלכיאלי.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול – נא להוציא אותו – פעם שלישית.

איתן גינזבורג: לצאת החוצה, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: תעצור את ההצבעה.

יוראי להב-הרצנו: תוציא את כולם, מבזים את הכנסת.

איתן גינזבורג: שבו בבקשה במקום.

יוראי להב-הרצנו: תוציא אותם, זו לא כיכר השוק פה.

יוראי להב-הרצנו: זו לא כיכר השוק.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת דיסטל, פעם שנייה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גלית דיסטל, את בקריאה שנייה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני מבקש מכם, לכל אחד יש זכות להצביע, בהצבעה לא מפריעים לאיש.

איתן גינזבורג: זה בלתי נסבל, הדבר הזה.

איתן גינזבורג: שבו בבקשה במקום ותמשיכו בהקראה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, נא לצאת מאולם המליאה.

איתן גינזבורג: סדרנים, נא להוציא את חברת הכנסת גולן.

קריאות: – – –

מאי גולן: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת, נא לצאת החוצה בבקשה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת במקום.

איתן גינזבורג: פרידמן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

גלית דיסטל אטבריאן: לך, לך.

מאי גולן: בושה.

מאי גולן: (חברת הכנסת מאי גולן יוצאת מאולם המליאה.

מאי גולן: )

איתן גינזבורג: פשוט בושה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, שבו בבקשה במקום.

איתן גינזבורג: סדרנים, נא להושיב את חברי הכנסת.

קריאות: לך, לך.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת דיסטל, אני קורא אותך לסדר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מלכיאלי, אני אוציא אותך החוצה.

איתן גינזבורג: אני אוציא אותך החוצה.

איתן גינזבורג: די, מספיק עם הדבר הזה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אורבך, נא לשבת במקום.

איתן גינזבורג: רון כץ, לשבת במקום.

איתן גינזבורג: סגן השר קארה, לשבת במקום, בבקשה.

איתן גינזבורג: גב' לזימי, לשבת במקום, בבקשה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בוסו, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אוריאל בוסו: – – –

שלמה קרעי: תמשיכו לטוס לדובאי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

איתן גינזבורג: אדוני ראש הממשלה, חבר הכנסת אורבך, חברת הכנסת מואטי, נא לשבת בבקשה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת לזימי, חבר הכנסת עבאס, מנסור עבאס, נא לשבת, בבקשה.

איתן גינזבורג: סדרנים, אביגדור, נא להושיב בבקשה את כולם.

שלמה קרעי: את הכסף שאתם מבזבזים על טיסות לדובאי, תנו לעניים.

איתן גינזבורג: סגן השר קארה.

איתן גינזבורג: סגן השר קארה, נא לשבת, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה גברתי המזכירה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד

איתן גינזבורג: רק שנייה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שפק, חברת הכנסת פינטו, חבר הכנסת כץ, נא לשבת במקום בבקשה.

איתן גינזבורג: אי-אפשר ככה, לא שומעים את מזכירת הכנסת.

איתן גינזבורג: סגני השרים גולן וסגלוביץ', נא לשבת, בבקשה.

איתן גינזבורג: אי-אפשר לנהל ככה הצבעה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד

קריאות: לך, לך, לך, לך, לך, לך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ביטון, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מלכיאלי, פעם שנייה.

מיכאל מלכיאלי: לא הייתה פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: הייתה פעם ראשונה, ולדעתי הייתה אפילו פעם שנייה, כך שבקריאה הבאה אתה בחוץ.

משה ארבל: בהצבעה אתה לא יכול להוציא אותו.

איתן גינזבורג: אני יכול להוציא אותו בהצבעה.

איתן גינזבורג: אל תחלק לי הוראות.

איתן גינזבורג: בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אבתיסאם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד

קריאות: בושה, בושה, בושה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ביטון, נא לצאת החוצה, בבקשה.

איתן גינזבורג: קריאה שלישית.

איתן גינזבורג: החוצה, בבקשה.

איתן גינזבורג: מספיק עם ההתנהגות הזאת.

איתן גינזבורג: (חבר הכנסת חיים ביטון יוצא מאולם המליאה.)

שלמה קרעי: בושה לקואליציה שהצביעה נגד העניים, נגד החלשים – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי, גם אתה בקריאה ראשונה.

איתן גינזבורג: מספיק.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: נא לקרוא, בבקשה, בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח ניר ברקת – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אין.

איתן גינזבורג: ההצבעה הסתיימה, נא למנות את הקולות, בבקשה.

איתן גינזבורג: בעד – 52, נגד – 53, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/387/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד (תיקון – ארוחת כריך יומית בבית ספר על-יסודי), של חברת הכנסת מאי גולן.

איתן גינזבורג: תשיב עליה שרת החינוך יפעת שאשא ביטון.

איתן גינזבורג: עד עשר דקות.

מאי גולן: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, היום אני באה לדבר על הצעת חוק שמאוד קרובה לליבי, הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד, ועליה אני מדברת ועומדת כאן מולכם בתור מי שהוגדרה בצעירותה כנערה בסיכון וחוותה על בשרה מה זה אומר להיות בת לאם חד-הורית שחיה מתחת לקו העוני.

מאי גולן: והיום, כשאני מסתכלת על אותו נוער בסיכון שפוגש אותי בכל מרכזי הלימוד, במרכזי הנוער, במשרדי הרווחה השונים, אני יודעת כמה המצב החמיר מאז שאני הייתי באותו מקום.

מאי גולן: אני רוצה לספר לכם קצת נתונים יבשים על החוק, מכיוון שקודם כול יגידו, רגע, מאי, למה לא העלית את זה בתקופת הליכוד, בתקופה שהייתם בקואליציה.

מאי גולן: אז למי שכבר אומר את זה, אני אומרת לו: זה עלה, ולצערי איש החסד הגדול ניסנקורן הפיל את זה ובאמת לא הסתכל אפילו על מה שיש בתוך החוק.

מאי גולן: זו הייתה כותרת לחלוטין.

מאי גולן: אבל אני רוצה שתבינו שכשמדברים על נוער בסיכון ומדברים על רעב בקרב בני נוער ותלמידים לא באמת מבינים מה המשמעות של העניין.

מאי גולן: כשהיום תלמיד יושב בבית הספר ובכיתה והוא רעב, הוא לא סתם רעב.

מאי גולן: הוא רעב, הוא לא מצליח להתרכז בלימודים, הוא עצבני, ברבות הזמן הוא נהפך גם להיות אלים, הוא נושר ומתגלגל למעגלים שחס ושלום, אף אחד מאיתנו לא רוצה שהילדים שלו יגיעו לשם.

מאי גולן: זה לא רק עולה היום למדינת ישראל בדור שלנו, זה עולה ויעלה מיליונים ומיליארדים בדור הבא של בני נוער בסיכון, שלא מצליחים להגיע לבגרות, בטח שלא להגיע לתואר, ואפילו נושרים מבתי ספר מקצועיים.

מאי גולן: זאת, מכיוון שמחסום הבושה, דווקא בעידן הזה של אינסטגרם וטיקטוק ופייסבוק וטוויטר, הוא כל כך גדול, שגם אם ילד רעב, הוא לא יודה בכך, הוא לא יגיד את זה.

מאי גולן: וגם אם יהיו לו במקרה 50 שקל בכיס, הוא יעדיף לבזבז אותם על איזו נעל, כדי שהחברים יגידו שהוא נועל נעל שהיא יותר ממותגת, ולא רעב.

מאי גולן: בסופו של יום אנחנו היום ניצבים מול חוק שקיים.

מאי גולן: אנחנו יודעים שיש לפחות 80,000 תלמידים רעבים.

מאי גולן: וכשאנחנו מדברים על החוק הקיים, החוק הקיים מזהה רק בתי ספר יסודיים.

מאי גולן: מה שבהצעת החוק הזו שלי ביקשתי זה קודם כול להכיר בעוד 40,000 תלמידים, 40,000 תלמידים שנמצאים בתיכונים, בבתי הספר העל-יסודיים, ולא מוגדרים כנוער בסיכון.

מאי גולן: עכשיו, באו ואמרו לי, כבוד השרה, שהתקציב צבוע.

מאי גולן: אז באתי ואמרתי דבר אחר: אין בעיה, הינה אני מראה לכם נתונים, גם של הממ"מ, גם של משרד החינוך, שמהתקציב היום, בכל רשות שמקבלת אותו – חוזרים בין 40 ל-80 מיליון שקל ש"ח בשנה.

מאי גולן: מכיוון שהרשויות לא יודעות לאתר את אותם תלמידים, לא יודעות עדיין להגיע אליהם, הכסף חוזר לקופת המדינה, ועשרות אלפי תלמידים נשארים רעבים.

מאי גולן: עכשיו, הבנתי שכשחוק של חברת הכנסת מאי גולן – וסליחה שאני מדברת בגוף שלישי, אני עושה את זה קצת בכוונה, זה לא מהתנשאות, חס ושלום – אבל כשחוק של חברת הכנסת מאי גולן עולה יש עליו וטו אוטומטי בוועדת השרים לענייני חקיקה.

מאי גולן: אני מבינה, זה פוליטי, אפילו לא יקראו את הכותרת שלו, גם לא את כותרת המשנה, גם לא מה תוכנו.

מאי גולן: אבל אני יודעת, אני יודעת שבקואליציה הזו, שמרכיבה את הממשלה הזו, יש עדיין כמה אנשים שיש להם מצפון, יש להם רגש, הם יודעים מה כתוב בתוך החוק הזה.

מאי גולן: וכשפניתי לשר הרווחה מאיר כהן, שאני יודעת מה יש בליבו, הוא אמר לי: מאי, אני לא אוכל להתנגד לחוק הזה.

מאי גולן: כשפניתי לעוד שרים הם אמרו לי: אנחנו לא יכולים להגיד בקולנו שלא נתמוך בזה, כי זה לא לעניין.

מאי גולן: אז כמובן שזה נופל על ועדת השרים ועל השונא הראשי, מה שנקרא, גדעון סער, שבאמת שנאתו אמונתו, לצערי הרב.

מאי גולן: אני אגיד לכם יותר מזה.

מאי גולן: ניגשו אליי חברות כנסת מהקואליציה ואמרו לי, מאי, תנו לנו את החוק כדי שזה יעבור.

מאי גולן: את שומעת, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס?

מאי גולן: תני לנו את החוק כדי שזה יעבור.

אורלי לוי אבקסיס: אין להם בושה.

מאי גולן: אין בושה.

מאי גולן: עכשיו, אני אמרתי, אתן יודעות מה, קחו.

מאי גולן: באמת, חשובים לי התלמידים, חשובים לי בני הנוער, אני יודעת מה זה להיות בת נוער בסיכון, ובטח ובטח אני לא רוצה שיעשו עליהם פוליטיקה.

אורלי לוי אבקסיס: בכיתה ז' לא מפסיקים לרצות לאכול.

מאי גולן: בדיוק, הרעב שלהם, הבטן שלהם לא תקרקר שונה אם זה יהיה החוק שלי או של מישהו אחר.

מאי גולן: חזרה אליי אותה חברת כנסת ואמרה לי – ואני לא אגיד את שמה, אני מכבדת אותה: בגלל שזה במקור שלך הם לא רוצים שאיכשהו איכשהו יצא קרדיט שזה היה קשור אלייך.

מאי גולן: עכשיו, אני פונה פה, אורלי, בתחינה.

מאי גולן: בתחינה, בבקשה אמיתית.

מאי גולן: תדמיינו, חברי הקואליציה, שזה לא החוק של חברת הכנסת מאי גולן.

מאי גולן: תדמיינו שזה בן או בת נוער שאתם מכירים, של השכנים, של החברים הרחוקים, של אחת משכונות המצוקה שביקרתם בהן.

מאי גולן: אתם יודעים מה זה נוער בסיכון, אתם ראיתם את זה בעיניים, הרי באתם חברתיים, באתם כדי לעשות שינוי.

מאי גולן: מעבר לזה, כשאני אומרת שאין פה תשלום, ישנן יתרות תקציביות – אני באה עם פשרה.

מאי גולן: אינני מבקשת שתעגנו את זה בחוק; שהחוק לא יהיה רשום על מאי גולן, שהוא יהיה רשום על שמכם בתור משהו שאתם הכנסתם, ובשנה הבאה, אם תהיו עדיין בממשלה, תעבירו את זה כחוק על שמכם.

מאי גולן: אבל גם זה לא יקרה.

אורלי לוי אבקסיס: מאי, תציעי להם שתחכי להצעת חוק ממשלתית.

אורלי לוי אבקסיס: שיעבירו בטרומית ולא תקדמי עד שיביאו הצעת חוק ממשלתית.

מאי גולן: הם כבר פסלו אותה, אורלי, הם כבר הפילו אותה – – –

אורלי לוי אבקסיס: זה מראה על צביעות – – –

מאי גולן: אני אגיד לך יותר מזה.

מאי גולן: יושבת-ראש הקואליציה עידית סילמן, שניגשת אלינו גם לצד הזה כדי לדבר איתנו – ראיתי אותה מתראיינת בערוץ הכנסת על מפעל ההזנה שחייבים לתקצב למען בני הנוער.

מאי גולן: פגשתי אותה יום למוחרת, אמרתי לה: עידית, הינה החוק.

מאי גולן: היא אמרה לי: זה יעבור, זה יקרה.

מאי גולן: כמובן, אחרי זה היא אמרה לי: לא יכולתי, ניסיתי.

מאי גולן: גם בוועדת הכספים אמרו לי: ניסינו, לא הצלחנו.

מאי גולן: זה עצוב.

דוד אמסלם: מאי, אני רוצה להגיד לך משהו.

דוד אמסלם: הם פתאום הבינו שגם הילדים החרדים יאכלו, לכן הם נגד.

מאי גולן: אה, נכון, לילדים החרדים צריך מריצות.

דוד אמסלם: אם תחריגו את הילדים החרדים – – –

מאי גולן: עכשיו אני אגיד לך, כבוד השרה, לא מדובר לא בקייטרינג ולא בארוחה חמה ולא בשום דבר שמצריך עוד תוספת.

מאי גולן: להפך, מה שנותנים היום בתקצוב ל-40,000 התלמידים עולה יותר ומסרבל יותר ממה שאני מבקשת.

מאי גולן: אני מבקשת כריך בריא לתלמידים.

מאי גולן: זה מוזיל, זה בריאות וזה נותן מעטפת לכל ה-80,000, ולא רק ל-40,000 ביסודי.

דוד אמסלם: אריה דרעי, הם הבינו שזה כולל גם את הילדים החרדים, אז הם נגד.

מאי גולן: עכשיו, אני רוצה להגיד – וזה נתון שאני אקריא:

מאי גולן: האבסורד שבעניין כשאומרים שזה בעיה תקציבית: משרד האוצר הקצה תקציב של כ-600 מיליון שקלים למתן מענה לילדים הזקוקים לארוחה.

מאי גולן: תקציב שאינו ממומש – אינו ממומש – בשל האנדרלמוסיה, חוסר השקיפות והיעדר היכולת.

אורלי לוי אבקסיס: זה פשע אם הוא לא ממומש.

מאי גולן: וזה הפשע שבעניין.

מאי גולן: זה מותיר מאות אלפי ילדים שהולכים לישון רעבים.

מאי גולן: על פי נתונים שהתקבלו ממשרד החינוך, התקציב הכולל שהקצה המשרד לתוכניות ההזנה בשנת הלימודים 2019–2020 היה כ-650 מיליון.

מאי גולן: תקשיבי טוב, אורלי, הביצוע בפועל בשנת 2019 עמד על קצת יותר מחצי: 352,949.

מאי גולן: שתבינו כמה כסף חוזר, והם לא מוכנים להעביר תקציב קטן ופעוט לעוד 40,000 תלמידים.

מאי גולן: עכשיו, אני אסיים בזה – מכיוון שאני רואה שיש לי עוד דקה – שאני אומרת ככה: שוב, תגלו מצפון בליבכם.

מאי גולן: שימו אינטרסים ופוליטיקה זולה, צרה, קטנה ואינטרסנטית בצד, שימו את זה בצד.

מאי גולן: הינה אני עומדת פה ומצהירה: החוק הזה הוא לא החוק שלי.

מאי גולן: אם זה מה שנותן לכם את האמביציה כדי להעביר אותו, אני אומרת: אני מסירה את החוק הזה מהצעות החוק, תגישו אותו בשמכם.

מאי גולן: תעשו משהו אחד, למען השם, שהוא לא פוליטי.

מאי גולן: למען תלמידים רעבים, למען בני נוער.

מאי גולן: אתם לא הייתם רעבים, אתם לא יודעים מה זה רעב, אף אחד פה לא עבר מה שנוער בסיכון עובר.

מאי גולן: אני אומרת לכם, בתור ילדה שגדלה עם אם חד-הורית בתחנה המרכזית הישנה בתל אביב וגדלה עם עשרות תלמידים שהיו נוער בסיכון, זה נס שתלמיד מצליח לעבור את יום הלימודים כשהוא לא אוכל בצוהריים.

מאי גולן: זה נס.

מאי גולן: שלא לדבר על זה שהוא פורש, שהוא מגיע למעגל האלימות, שהוא לא מגיע לשום דבר בחיים כי הייתה פה פוליטיקה עלובה שאין כדוגמה.

מאי גולן: כואב לכם אולי שגם החרדים ייהנו מזה?

מאי גולן: כואב לכם אולי שגם שומרי המסורת המזרחים ייהנו מזה?

מאי גולן: תכילו את עצמכם לשתי דקות, תגידו: לא נורא, נעשה משהו שהוא מחוץ לקונספט שלנו, לא נזרוק אותם היום במריצות, ועדיין ניתן אוכל לכלל ילדי ישראל.

מאי גולן: אל תהיו אטומים, אל תהיו צבועים, אל תהיו רשעים.

יעקב מרגי: תודה.

מאי גולן: כי הממשלה הזאת היא רשע.

מאי גולן: היא רשע שאין כדוגמתו.

מאי גולן: ואם לא תתחילו לפתוח את הראש, אתם תשלמו על זה ביוקר במה שיהיה ובמה שייכתב בספרי ההיסטוריה של מדינת ישראל, כממשלת הפשע והזדון שאי פעם הייתה פה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דברים היוצאים מן הלב נכנסים ללב.

יעקב מרגי: תשיב על הצעת החוק שרת החינוך יפעת שאשא ביטון.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: עד עשר דקות לרשותך, תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: חבריי חברי הכנסת – – –

יעקב מרגי: חברות הכנסת, נא לשמור על שקט.

יפעת שאשא ביטון: אין ספק שמדובר בהצעת חוק שעוסקת בנושא חשוב, שמדבר על הבטחת ביטחונם התזונתי של נוער בסיכון.

יפעת שאשא ביטון: הצעת החוק שבנדון נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה בישיבתה מיום 17 באוקטובר 2021, והחלטת ועדת השרים הייתה לדחות את המשך הדיון בהצעה בחצי שנה.

יפעת שאשא ביטון: אז לא צריך להסיר את ההצעה, אפשר פשוט לקבל את ההחלטה של ועדת השרים כדי שיהיה אפשר להיערך.

אורלי לוי אבקסיס: תעבירו בטרומית – – –

יעקב מרגי: תודה.

יפעת שאשא ביטון: כיוון שכך, ולפי תקנון הממשלה, הצעת החוק שתובא לדיון בכנסת בטרם קבעה לגביה ועדת השרים עמדה כנדרש – תהיה עמדת הממשלה להתנגד לה, לצערנו.

אורלי לוי אבקסיס: זה תלוי בכם – – –

יעקב מרגי: לאפשר לשרה להשיב.

יפעת שאשא ביטון: צריך לומר שההצעה שמונחת לפנינו, חברים, מעלה קשיים בכמה מישורים, ולכן ביקשה ועדת השרים לענייני חקיקה לדחות את ההצעה בחצי שנה, כדי שיהיה אפשר להיערך לה.

אורלי לוי אבקסיס: תגידי את זה לילדים בקריית שמונה.

קטי קטרין שטרית: הם לא יאכלו חצי שנה.

יעקב מרגי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: בכיתה ז' אנשים לא מפסיקים להיות רעבים – – –

יפעת שאשא ביטון: עיקר הדברים הוא הבחנה בין תלמידים לתלמידים בתוך בית הספר.

יפעת שאשא ביטון: חברים, צריך להבין גם מה כתוב בתוכן ההצעה מעבר לרציונל המאוד-חשוב שבה.

אורלי לוי אבקסיס: הממשלה לא אוכפת – – –

יפעת שאשא ביטון: 70% מבני הנוער שלומדים במסגרות פורמליות שמיועדות לנוער בסיכון, לומדים בכיתות ייעודיות בבתי ספר רגילים: כיתות מב"ר ואתגר בחטיבה העליונה וכיתות תל"ם בחטיבת הביניים.

יפעת שאשא ביטון: במצב הדברים הזה, הפעלת התוכנית בכיתות אלה ולא בכיתות אחרות עשויה להיות אפליה בין התלמידים הלומדים יחד.

אורלי לוי אבקסיס: נוער בסיכון לא נמצא רק בדברים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מכתימים נוער שלם.

אורלי לוי אבקסיס: מאי למשל הייתה בכיתה רגילה.

אורלי לוי אבקסיס: חוצפה להגיד שרק מב"ר ואתגר.

אורלי לוי אבקסיס: ילדים בסיכון הם לא מפגרים.

יעקב מרגי: חברת הכנסת אבקסיס, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: מספר התלמידים בכיתות אלה עומד היום על כ-70,000 מתוך כ-100,000 בני נוער הלומדים במסגרות פורמליות לנוער בסיכון.

קטי קטרין שטרית: – – –

יעקב מרגי: קטי, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה?

אורלי לוי אבקסיס: כל הילדים בסיכון הם – – –

יפעת שאשא ביטון: קושי נוסף הוא פגיעה בגמישות.

יפעת שאשא ביטון: קביעת האופן שבו יסופק מזון לנוער נושר ובסיכון בחוק יגביל את הגמישות התפעולית של משרד החינוך ויגביל את שיקול דעתו ככל שיתבקש ליישם תוכניות אחרות או להרחיב כאלה שכבר קיימות.

אורלי לוי אבקסיס: – – – אני לא מבינה את זה.

יפעת שאשא ביטון: צריך לציין, וחשוב לציין, חברים, שהמשרד מכיר בחשיבות ובהשפעה שיש להזנה בבתי הספר.

יפעת שאשא ביטון: בדיוק בשל כך, ובוודאי לנוכח תקופת הקורונה המתמשכת, התחלנו במשרד החינוך בהפעלה של שני מיזמים: האחד הוא מיזם משותף, יחד עם חברת נבט, לאספקת כריכים או חומרי גלם להכנת כריכים למרכזי היל"ה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על כ-1,600 תלמידים במרכזי היל"ה שזוכים כיום לכריך במסגרת המיזם הזה.

יפעת שאשא ביטון: המיזם השני הוא הפעלת תוכנית הזנה ב-50 מח"טים – מח"טים זה מרכזי חינוך טכנולוגיים – מתוכם 25 מח"טים במגזר הערבי שייכנסו כבר השנה.

יפעת שאשא ביטון: במסגרת זו יקבלו ארוחה חמה כ-8,000 תלמידים.

קטי קטרין שטרית: אנחנו יודעים מה זה מח"טים.

יפעת שאשא ביטון: נכון, חברת הכנסת מאי גולן, אומנם התוכניות הללו לא ייתנו מענה לכלל התלמידים שאנחנו מכוונים אליהם, אך זו רק התחלה של עשייה שאנו נמשיך ונקדם.

יפעת שאשא ביטון: הנושא חשוב, והוא בהחלט נמצא על סדר-היום של משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הצעת החוק שהנחת בפנינו – הרעיון העומד בבסיסה הוא ראוי, כפי שציינתי, אך היא איננה מספקת את המענה הנכון והנדרש לנושא במערכת.

יפעת שאשא ביטון: משכך, אני חוזרת ומציעה לך – – –

קטי קטרין שטרית: יש בכיתות רגילות ילדים רעבים.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מאי גולן, אני חוזרת ומציעה לך לקבל את ההצעה של ועדת השרים לדחות את ההצעה בחצי שנה כדי שנוכל לדון בה, או לחלופין, אם את בוחרת שנצביע עליה, אני מבקשת מחברי הכנסת להצביע נגד ההצעה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – היית יושבת-ראש ועדת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר משהו מעבר להצעה החשובה הזו.

יפעת שאשא ביטון: עצוב היה לראות את כנסת ישראל היום, ואני מקווה שהדברים שלי יתקבלו כפשוטם ולא באופן אחר.

יפעת שאשא ביטון: אמירות מבישות, מבזות, סגנון – באמת, אני חושבת על אותם ילדים שמסתכלים עלינו, אנחנו אמורים לשמש עבורם דוגמה אישית.

יפעת שאשא ביטון: הקריאות, הקריאות שנשמעות כאן, הרעש שנעשה כאן, אני לא עומדת אפילו לומר כמו מה זה נשמע כי זה בוטה לכשעצמו.

יריב לוין: – – –

אוריאל בוסו: הילדים – – –

יפעת שאשא ביטון: ביטויים שאני חושבת שאנחנו, כנבחרי ציבור, צריכים לחשוב באמת לפני שאנחנו אומרים אותם.

יפעת שאשא ביטון: בסוף – – –

קטי קטרין שטרית: אל תטיפי לנו, אל תטיפי לנו.

קטי קטרין שטרית: מי את שתטיפי לנו?

קטי קטרין שטרית: אל תטיפי לנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: קטי שטרית, תודה.

קטי קטרין שטרית: אתם מתנהגים הרבה יותר גרוע.

קטי קטרין שטרית: אתם לוקחים את כבשת הרש.

קטי קטרין שטרית: את לא מתביישת?

קטי קטרין שטרית: אל תטיפי לנו.

קטי קטרין שטרית: אתם מתנהגים הרבה יותר גרוע, תתביישו לכם.

קטי קטרין שטרית: התנתקתם לגמרי.

יעקב מרגי: קטי, תודה.

יעקב מרגי: קטי שטרית, אני מבקש.

יעקב מרגי: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: בסוף מסתכלים עלינו תלמידי ישראל, מסתכל עלינו הציבור, רואה – – – במיוחד בימים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: הציבור – – –

יפעת שאשא ביטון: ואני רוצה לומר לחברת הכנסת קטי שטרית, מה קרה כאן בעצם, שאתם כל כך מלינים עליו?

יפעת שאשא ביטון: מה קרה כאן?

יפעת שאשא ביטון: היו בחירות דמוקרטיות, היו בחירות דמוקרטיות, הוקמה ממשלה בהתאם לכללים הדמוקרטיים – – –

קטי קטרין שטרית: כל דבר שאנחנו מביאים, אתם מוחקים.

קטי קטרין שטרית: כל דבר שאנחנו מביאים, אין לכם שיקול דעת, אתם מוחקים.

קטי קטרין שטרית: השנאה מטריפה לכם את הדעת.

קטי קטרין שטרית: כל דבר שאנחנו מביאים אתם מוחקים.

קטי קטרין שטרית: את הרשות הלאומית למניעת אובדנות, אוכל, שוויון, כל דבר, ואתם קוראים לעצמכם ממשלת אחדות, איחוי, ריפוי.

קטי קטרין שטרית: אתם ממשלת מסאז', אחד עושה לשני מסאז'.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת קטי שטרית, על מה אתם מלינים?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: קטי, נא לשבת.

יעקב מרגי: נא לשבת.

קטי קטרין שטרית: – – – בושה וחרפה.

קטי קטרין שטרית: אתם מדברים לאנשים שמבינים בחינוך, אל תתנשאי, אל תתנשאי.

יעקב מרגי: קטי, אני קורא אותך לסדר.

קטי קטרין שטרית: יש ילדים בכיתה ז' בכיתה רגילה שאין להם מה לאכול.

קטי קטרין שטרית: את מדברת על מב"ר?

קטי קטרין שטרית: מי מדבר על מב"ר ועל אתגר?

יעקב מרגי: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תקראי את הצעת החוק, חברת הכנסת קטי שטרית, אם את רוצה – – –

קריאות: – – –

יפעת שאשא ביטון: למרות שזה נחמד.

יפעת שאשא ביטון: בינתיים יגיעו החברים, נוכל להצביע.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: השרה, ברגע שאת פונה אליה בשם אני מאפשר את השיח.

יעקב מרגי: ברגע שלא תפני אליה אני אגן על זכותך ואתן לך.

יעקב מרגי: קטי, אני מבקש לא להפריע לשרה.

יעקב מרגי: נא לאפשר לה.

קטי קטרין שטרית: – – – אנחנו מדברים מדם ליבנו.

קטי קטרין שטרית: מספיק עם הפוליטיקה הנמוכה הזו.

יעקב מרגי: אני אקרא אותך לסדר.

יעקב מרגי: קטי, תודה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהדברים כאן חשובים, במיוחד בסוגיה מי מצביע, איך ומה הם דפוסי ההצבעה.

יפעת שאשא ביטון: כי אני לא זוכרת שהאופוזיציה בממשלה הנוכחית או בכנסת הנוכחית מצביעה באופן ענייני, כולל על דברים וחוקים שהם בעצמם הביאו לשולחן הכנסת, ובסופו של דבר אפילו כנגד האידיאולוגיה שלהם הצביעו נגד.

אופיר כץ: את הצבעת נגד סיוע לילדים שעברו תקיפה מינית.

אופיר כץ: את, שרת החינוך, הצבעת נגד סיוע לילדים שעברו תקיפה מינית.

יעקב מרגי: אופיר כץ, תודה.

יפעת שאשא ביטון: אז עם כל הכבוד לך – – –

אופיר כץ: את מדברת?

אופיר כץ: את מדברת?

אופיר כץ: את הצבעת נגד סיוע לילדים שעברו תקיפה מינית.

אופיר כץ: את מדברת על הצבעה נגד?

אופיר כץ: שרת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: הקואליציה הצביעה נגד חוקים של האופוזיציה כי הם לא מוכנים, הם לא בשלים בכלל למעבר.

יפעת שאשא ביטון: אין הבנה של ההיבטים התקציביים.

יפעת שאשא ביטון: להביא חוק רק כי זה נשמע טוב זה לא מספיק.

יפעת שאשא ביטון: כולנו יודעים שבשביל להביא חוק ולהעביר חוק צריך לעבוד מול המשרדים הרלוונטיים, צריך לגייס את הסעיף התקציבי, צריך לעשות עבודה של ממש.

אורלי לוי אבקסיס: – – – שרת החינוך במדינת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: לעלות כאן ולצעוק בקולי קולות זה לא מספיק בשביל להעביר חוק, וזה גם לא מספיק בשביל לדאוג לילדים של מדינת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: בשביל לדאוג לילדים של מדינת ישראל – אני יודעת מה זה.

יפעת שאשא ביטון: הייתי בוועדה לזכויות הילד.

יפעת שאשא ביטון: שנתיים וחצי לקח לי להעביר את החוק להתקנת מצלמות במעונות היום.

אורלי לוי אבקסיס: את הממשלה עכשיו, יש לך הזדמנות – – – למה – – –

יפעת שאשא ביטון: שנתיים וחצי.

יפעת שאשא ביטון: ולמה, אדוני היושב-ראש?

יפעת שאשא ביטון: כי היה צריך לעבוד מול המשרדים השונים, לגייס את התקציב הראוי, לשבת ולדון בוועדות על כל ההשלכות של הדבר זה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא רק לעלות לדוכן ולצעוק ולחשוב שהדברים יהיו כבקסם.

יפעת שאשא ביטון: אותו הדבר לגבי חוק הפיקוח על מעונות היום.

יפעת שאשא ביטון: ארבע שנים, ארבע שנים לקח לנו להעביר אותו.

יפעת שאשא ביטון: אבל עשינו עבודה כמו שצריך.

יפעת שאשא ביטון: בניגוד לאחרים, אגב, שהיו בכנסות שלפני כן, שהסתפקו רק בלעמוד ולצעוק געוואלד, וכמה צריך וחשוב ונכון, אבל בסוף, כשהגיעו למאני טיים, לא הצליחו להעביר את חוק הפיקוח.

יפעת שאשא ביטון: אגב, משנת 2012 הוא התגלגל כאן בכנסת וזה לא עבר.

יפעת שאשא ביטון: אני מציעה לכל מי שבאמת רוצה לעבוד למען הציבור ולמען הילדים שלא יסתפק רק בלעלות ולצעוק – שיעשה עבודה פרלמנטרית של ממש כדי שיהיה אפשר להעביר את הדברים ולדאוג לתזונה של הילדים.

מאי גולן: השרה, אני לא צועקת.

מאי גולן: אני מדברת מהלב.

מאי גולן: יש הבדל.

מאי גולן: תפסיקי להגיד שאני צועקת.

יעקב מרגי: את יכולה לעלות ולהציג אם את רוצה.

יעקב מרגי: למה קריאות ביניים?

יפעת שאשא ביטון: עידית – אז אני יכולה להמשיך.

יפעת שאשא ביטון: בואו נדבר קצת על – – –

יעקב מרגי: את מוגבלת בזמן.

אופיר אקוניס: לא, את לא יכולה.

אופיר אקוניס: ממש לא, אדוני היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: עשר דקות?

יפעת שאשא ביטון: בואו ניהנה מהשקט, אני לא זוכרת מתי היה שקט ככה בדקות האחרונות.

יעקב מרגי: יש לך עשר שניות.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מאי גולן, את רוצה לדחות את זה בחצי שנה?

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אז ככל שחברת הכנסת מאי גולן בוחרת בכל זאת להביא את החוק להצבעה – ואני שוב אומרת, חוק ראוי, על נושא ראוי, משרד החינוך כבר מקיים תוכניות ומקדם את הנושא בצורה שקולה, אחראית, כדי שזה יהיה גם בר-ביצוע.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת מכם להצביע נגד ההצעה.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מאי גולן, את רוצה להשיב?

יעקב מרגי: בבקשה, שלוש דקות.

יעקב מרגי: בבקשה.

מאי גולן: קודם כול, כבוד השרה, אני אציין שאני לא צועקת, אני מדברת מהלב.

מאי גולן: אני יודעת שזה שונה מפרצופי הקרח, רוב חבריכם מדברים בשקט, בנימוס, בקור רוח, כי מה לעשות, רגשות ואידיאולוגיה זה כבר לא דבר שאתם מכירים.

מאי גולן: אני כך מדברת, ואני מדברת בקול העם.

מאי גולן: תגידו אולי שאני צועקת, תגידו שאני מתלהמת, זה לא מזיז לי, זה לא אכפת לי – – –

קטי קטרין שטרית: – – –

יעקב מרגי: קטי, למה את מפריעה לחברה?

מאי גולן: הדבר השני שאני אגיד, אני חייבת לציין שאני מעריכה את העובדה שלא שלחת מישהו לקרוא איזו תשובה לקונית, אבל בסוף בסוף, כבוד השרה, מה שיוצא פה זה ששרת החינוך היא נגד תלמידי ישראל, היא נגד נוער בסיכון, היא נגד נוער במצוקה.

מאי גולן: ואת יודעת את זה כי בעצמך אמרת שהחוק הזה חשוב.

מאי גולן: אבל צריך לציין שמי שהיה שר החינוך, כפי שחברת הכנסת לוי אבקסיס ציינה פה בצורה מאוד חשובה, זה היה נפתלי בנט.

מאי גולן: דווקא הוא, האיש החברתי.

מאי גולן: אז אי-אפשר להאשים פה רק את ממשלת הליכוד.

מאי גולן: אבל את אומרת לדחות בחצי שנה, ואני רוצה לנמק את הסיבה שבגללה אני בוחרת שלא לדחות את זה בחצי שנה.

מאי גולן: אני שואלת, האם ילדי ישראל מבינים שעוד חצי שנה הם יכולים להמשיך להיות רעבים ולא להצליח בלימודים, או להיקלע לתגרות אלימות במשפחה ועם החברים, בגלל שלא רוצים שיהיה פה קרדיט או שיש ענייני קואליציה?

מאי גולן: את, השרה, אמרת שכדי להעביר חוק צריך לעבוד מול המשרדים.

מאי גולן: אז בואי ניתן עובדה חשובה: לנו, האופוזיציה, אין משרדים לעבוד מולם.

מאי גולן: אין עם מי לדבר, אין למי לפנות.

מאי גולן: אין אפילו צורך להעלות איזה חוק בוועדת השרים, כי בואו נאמר שוב את האמת:

מאי גולן: גדעון סער עומד שם ולא ייתן לאף חוק של הליכוד לעבור.

מאי גולן: מקסימום איזה חוק פרסונלי, דיקטטורי, איראני, מצפון קוריאה, שלא רק מבטל את ראש הממשלה לשעבר ושלעתיד, בעזרת השם, נתניהו, אלא גם מעל שני מיליון מצביעים במדינת ישראל.

מאי גולן: אז חשוב להגיד שאני לא מוכנה לדחות את הצעת החוק הזאת.

מאי גולן: כמו שאתם אומרים, זה חשוב.

מאי גולן: אין שום סיבה לעבוד על אזרחי מדינת ישראל ולגרום להם לחשוב שמשהו פה יקרה.

מאי גולן: אני עומדת כאן מול תלמידי ישראל, מול האימהות החד-הוריות, מול נוער במצוקה.

מאי גולן: אני מבקשת סליחה.

מאי גולן: אני מבקשת את סליחת

מאי גולן: כם על שלא הצלחנו להרכיב ממשלה עם אנשים שפויים, עם אנשים בעלי מצפון, עם אנשים בעלי רגשות.

מאי גולן: אני מתנצלת שאתם צריכים לעבור את מה שאני הבטחתי לעצמי שכשאני שאהיה חברת כנסת במדינת ישראל, אני לא אתן לעוד ילד לעבור, את מה שאני עברתי.

מאי גולן: אני מבקשת סליחה, ובסליחה הזאת אני קוראת לכל חבר כנסת שעוד נשאר מצפון בליבו מהקואליציה הזאת להצביע בעד.

מאי גולן: זה לא פוליטי.

מאי גולן: זה לא ימין ושמאל.

מאי גולן: זה ילדים רעבים.

מאי גולן: ומי שמצביע נגד היום, אני אומרת לכם: תתביישו לכם.

מאי גולן: אזרחי מדינת ישראל, הילדים, הנוער במצוקה, לא ישכחו לכם את זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

מאי גולן: לא יסלחו לכם על זה, ולעולם, לדיראון העולם, תיזכרו ככתם המכוער – –

יעקב מרגי: תודה.

מאי גולן: – – שראש הממשלה שלכם הוביל אתכם אליו.

יעקב מרגי: תודה.

קריאה: צודקת, צודקת.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד (תיקון – ארוחת כריך יומית בבית ספר על-יסודי), התשפ"א–2021, של חברת הכנסת מאי גולן.

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 40

יעקב מרגי: נמנעים – אין

משה אבוטבול: הדשנים נגד, הדשנים נגד, הדשנים נגד.

משה אבוטבול: לדשנים, אלה בעלי הממון, יש כסף.

משה אבוטבול: לילדים אין כסף, שימותו מרעב, אה?

משה אבוטבול: בושה לכם.

משה אבוטבול: אין לכם כבוד.

משה אבוטבול: תתביישו לכם.

משה אבוטבול: סנדוויץ' לילדים אין לכם.

משה אבוטבול: מה אתם שווים בכלל?

יעקב מרגי: בעד הצעת החוק הצביעו 40 חברי כנסת, נגד הצעת החוק הצביעו 43.

יעקב מרגי: אי לכך, אני קובע שהצעת החוק לא עברה.

ניר אורבך: אתה תתבייש.

מאי גולן: אתה אל תדבר.

מאי גולן: אתה אל תדבר.

משה אבוטבול: אל תדבר על זה.

משה אבוטבול: תתבייש.

משה אבוטבול: לך.

משה אבוטבול: תתבייש לך, חצוף.

יעקב מרגי: תודה רבה.

משה אבוטבול: לך.

משה אבוטבול: תתבייש לך, חצוף.

מאי גולן: אל תדבר.

ניר אורבך: אתה תתבייש – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

משה אבוטבול: חצוף, תתבייש לך.

משה אבוטבול: אתה עוד מדבר.

משה אבוטבול: תוריד את העיניים.

יעקב מרגי: מאי גולן.

יעקב מרגי: משה אבוטבול.

ניר אורבך: אתה תתבייש.

משה אבוטבול: תוריד את העיניים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: ואנחנו עוברים – – –

ניר אורבך: אתה תתבייש.

משה אבוטבול: לפחות תוריד את העיניים.

משה אבוטבול: חצוף.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום, לתשומת ליבכם.

קטי קטרין שטרית: – – –

משה אבוטבול: בושה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק – – –

משה אבוטבול: תשים, שים מסכה על העיניים, ניר.

משה אבוטבול: ניר, ניר.

ניר אורבך: את יודעת – – – אתמול?

קטי קטרין שטרית: – – –

ניר אורבך: אצלכם – – –

יעקב מרגי: יו"ר ועדת הכנסת, יו"ר ועדת הכנסת.

קטי קטרין שטרית: – – –

משה אבוטבול: סנדוויצ'ים לילדים, סנדוויצ'ים.

ניר אורבך: – – –

יעקב מרגי: לא הבנתי.

יעקב מרגי: למה זה טוב?

מאי גולן: – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת, תודה.

יעקב מרגי: מאי גולן, נא לשבת.

יעקב מרגי: [הצעת חוק פ/2156/24; נספחות.

יעקב מרגי: ]

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעת חוק התרבות והאומנות – – –

משה אבוטבול: סנדוויצ'ים ביקשו.

משה אבוטבול: חצוף.

משה אבוטבול: פת לחם.

משה אבוטבול: פת לחם.

יעקב מרגי: אבוטבול, פעם ראשונה.

יעקב מרגי: – – (תיקון – הפחתה או שלילה של תמיכה בשל פעילות נגד עקרונות המדינה), התשפ"א–2021, של חברת הכנסת מירי רגב.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

מירי רגב: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

מירי רגב: ראש הממשלה שלנו, תמיד היית ותמיד תהיה, בנימין נתניהו, חברות וחברי הכנסת.

קריאה: – – –

מירי רגב: ויהי ערב – ויהי בוקר, דיבה אחת.

מירי רגב: "קשה לי לשמוח במצב של טיהור אתני", דברי כוכבת הסרט "ויהי בוקר", שזכה בפרס אופיר לפני כמה ימים ואשר אמור לייצג את מדינת ישראל בטקס פרסי האוסקר.

מירי רגב: מדינת ישראל מסייעת ותומכת בהפקת סרטים המוציאים את דיבת הארץ.

מירי רגב: זוכים בפרסים יוקרתיים בחו"ל, מנציחים את סיפורי אלף לילה ולילה על הכיבוש והטיהור האתני – הפטנט הקל הזה של אנשי הקולנוע להשיג יוקרה מקצועית בין-לאומית במימון מדינת ישראל, כאשר סל התמיכה של משרד התרבות הישראלי מופיע בקרדיטים ומייצר מצג שווא כאילו מדינת ישראל תומכת באמירות השקריות המסיתות נגד מדינת ישראל – דבר הפועל לידיה של תנועות ה-BDS הפרו-פלסטיניות בדה-לגיטימציה נגד מדינת ישראל וערכיה.

מירי רגב: אין מדינה בעולם שמממנת סרטים הפוגעים בעצם קיומה.

מירי רגב: אני כאן לומר באופן חד וחלק: אסור לתרגם את חופש הביטוי והיצירה בתרגום חופשי לחופש ההסתה ולמתן צ'ופר ופרסי עידוד לחותרים תחת עצם קיומנו כמדינה יהודית ודמוקרטית.

מירי רגב: חברות וחברים, אל תיתנו לאיש לבלבל אתכם.

מירי רגב: המנטרה של פגיעה אנושה בחופש הביטוי כדי לבלום את החוק הצודק והראוי הזה – אין כאן שום פגיעה בחופש הביטוי.

מירי רגב: אין כאן שום סתימת פיות.

מירי רגב: אין כאן שום סיבה שאנשים לא יגידו את מה שהם חושבים.

מירי רגב: אבל כן יש כאן תמרור עצור.

מירי רגב: עצור, הסתה לפניך.

מירי רגב: תמרור שאומר – –

עופר כסיף: מבחינתכם, האמת מסיתה, נכון?

עופר כסיף: האמת מסיתה.

מירי רגב: – – הסתה על חשבון הקופה הציבורית.

עופר כסיף: אתם מסיתים לשקר שלכם.

יעקב מרגי: חבר הכנסת כסיף, תודה.

עופר כסיף: אתם אחראים בממשלה הנוכחית לטיהור אתני.

עופר כסיף: ולכל העולם צריכים להגיד את זה.

עופר כסיף: כל העולם צריך להגיד את זה.

יעקב מרגי: תודה.

מירי רגב: הסתה על חשבון הקופה הציבורית.

יעקב מרגי: נא לאפשר לחברת הכנסת – – –

מירי רגב: הצעת החוק שמונחת כאן לפנינו מבקשת ליישם, לממש, להסדיר את חלוקת הסמכויות בין שר האוצר לשר התרבות, שלו האחריות אבל אין לו סמכות למנוע ולשלול או לפגוע בתמיכה במוסדות תרבות על בסיס אחת מחמש העילות של חוק הנכבה, החוק הקיים כבר משנת 2011 אבל לא מיושם.

מירי רגב: חוק הנכבה, או בשמו האמיתי, תיקון 40 לחוק יסודות התקציב, קובע כי באחת מחמש העילות הנ"ל יש לפגוע בתמיכה ציבורית: שלילת קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית; הסתה לגזענות, לאלימות ולטרור; תמיכה במאבק מזוין או במעשה טרור של מדינות אויב או ארגון טרור נגד מדינת ישראל – חלקם יושבים פה בקואליציה הזאת; ציון יום העצמאות או יום הקמת המדינה כיום אבל; מעשה של השחתה או ביזוי פיזי הפוגע בכבוד דגל המדינה או בסמלי המדינה.

מירי רגב: החוק קיים כבר משנת 2011 אבל הוא לא מיושם.

מירי רגב: השתמשו בחופש הביטוי כדי להטביע תעודת הכשר על ביטויי ההסתה ועל מימון של הציבור לאותן הצגות או באותן פלטפורמות שמסיתות וחותרות נגד מדינת ישראל.

מירי רגב: בהובלתי, אפשרנו בממשלה הקודמת את החוק הזה בקריאה הראשונה, אחרי דיון סוער בכנסת וגם בממשלה.

יעקב מרגי: באיזו ועדה זה נדון?

מירי רגב: אבל לצערי – בוועדת החינוך של מר מרגי, שיושב פה.

מירב בן ארי: החינוך – – – כבר בקואליציה הקודמת זה נפסל.

מירי רגב: וזה עבר אצלו בקריאה ראשונה – –

מירב בן ארי: אבל לא הצליח.

מירי רגב: – – הכנה בקריאה שנייה ושלישית.

מירי רגב: מי הפיל את החוק הזה, לדעתכם?

מירב בן ארי: הקואליציה הקודמת הפילה את החוק הזה.

מירי רגב: מי הפיל את זה?

מירב בן ארי: הייתי פה.

מירי רגב: ליברמן.

יעקב מרגי: הקואליציה הקודמת יצאה.

מירי רגב: כרגיל ליברמן.

מירי רגב: ליברמן, אותו אחד שמדבר על אין נאמנות בלי אזרחות – היום זה: אין נאמנות, זה כניסה ישירה לאזרחות.

מירי רגב: אה, חברים?

מירי רגב: טיבי וחבריו ועבאס, היום מי שלא נאמן נכנס ישר וכמובן מקבל אזרחות.

מירי רגב: זה אותו אחד שגם דיבר על שכר החיילים אבל שכח את זה.

מירי רגב: הוא שוכח את מה הוא שאומר חמש דקות לפני זה.

מירי רגב: הוא חי רק את האגו שלו – –

סמי אבו שחאדה: חברת הכנסת רגב, אפשר שאלה?

מירי רגב: – – ואת השנאה שלו נגד חרדים, נגד חיילים – –

סמי אבו שחאדה: חברת הכנסת רגב, אפשר שאלה?

מירי רגב: – – ונגד מדינת ישראל.

מירי רגב: אבל כבר הבנו – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

יעקב מרגי: סמי אבו שחאדה, תודה.

מירי רגב: אבו שחאדה, תכף אני אתייחס אליך.

מירי רגב: תכף.

סמי אבו שחאדה: זו אותה שאלה – – –

יעקב מרגי: בלי שמות, כי אחר כך – – –

מירי רגב: לא, לא.

מירי רגב: זה על חשבון הזמן שלי.

מירי רגב: לא.

סמי אבו שחאדה: החוק שלך – – –

יעקב מרגי: היא לא מוכנה.

יעקב מרגי: היא לא מוכנה.

מירי רגב: אתם קולטים – –

יעקב מרגי: היא לא מוכנה.

סמי אבו שחאדה: לא כי – – –

יעקב מרגי: אל תפריע לה.

יעקב מרגי: אל תפריע.

מירי רגב: – – שחיילי צה"ל, הצבא המוסרי ביותר בעולם – –

סמי אבו שחאדה: – – –

יעקב מרגי: סמי אבו שחאדה, נא לא להפריע.

מירי רגב: – – כל הסרטים שמגיעים לפסטיבלים הופכים אותו לצבא לא אנושי, כזה שהורג חפים מפשע.

מירי רגב: וכאלה גם שתומכים, כן?

מירי רגב: ונותנים ביטוי לתומכי טרור, כמו כמובן אותם אלה שרוצחים את ילדינו ואת חיילינו.

מירי רגב: איפה זה קורה?

מירי רגב: תגידו לי.

מירי רגב: אני שירתי 25 שנים בצבא.

מירי רגב: איפה יש לנו?

מירי רגב: אתה, נחמן שי, היית דובר צה"ל.

מירי רגב: אתה מכיר צבא מושחת שהורג באופן בלתי מוסרי?

מירי רגב: לא.

מירי רגב: אתה יודע שאין דבר כזה.

מירי רגב: אבל בסרטים הכול מותר.

מירי רגב: אני בעד חופש הביטוי.

מירי רגב: אבל יש לנו את הזכות, וחובה עלינו כמדינה להגיד: חופש הביטוי הוא לא חופש המימון.

מירי רגב: תכתוב איזה סרט שאתה רוצה, איזה ספר שאתה רוצה.

מירי רגב: אני, כמדינה, לא חייבת לממן את זה.

מירי רגב: אני לא חייבת ולא צריכה לממן את אלה שחותרים תחת עצם קיומנו כמדינה יהודית ודמוקרטית ומסייעים לאותם טרוריסטים.

מירי רגב: זה דבר שלא ייעשה.

מירי רגב: יעלה על הדעת שווליד דקה יקבל מקום בתיאטרון בחיפה, אותו אחד שרצח את החייל משה תמם?

מירי רגב: תתביישו לכם.

מירי רגב: אני פונה אליכם ואל המצפון שלכם, חברות וחברי הכנסת, תסתכלו למשפחות השכולות בעיניים.

מירי רגב: תסתכלו למשפחות השכולות בעיניים ותסבירו להן למה אתם תומכים בהעברת תקציבים למוסדות טרור, למוסדות תרבות שתומכים ונותנים גב לטרור.

מירי רגב: אז אני לא מצפה שעבאס, מרצ, מיכאלי, לפיד יצביעו בעד הצעת החוק הזאת, אבל איפה בנט, איפה סער, איפה אלקין, איפה שקד?

מירי רגב: כולם טובים בדיבורים.

מירי רגב: אתם ממשלת עבאס בראשות בנט והטעויות, תקווה עלובה, אין עתיד ושאר חברי ממשלת סוף העולם שמאלה.

מירי רגב: אם כבר חיים בסרט, אז בואו נלך על סרט עד הסוף.

אמיר אוחנה: איפה ליברמן – אין נאמנות, אין אזרחות?

מירי רגב: ליברמן, שעשה סיכול ממוקד לחוק הנאמנות בתרבות – –

יעקב מרגי: תודה.

מירי רגב: – – לפני כשנתיים.

מירי רגב: כל זה למה?

מירי רגב: בגלל האגו.

מירי רגב: כדי לפגוע בצה"ל, כדי לפגוע במדינת ישראל.

מירי רגב: לצערי המסקנה היחידה שמתבקשת, שהממשלה הזאת שקוראת לעצמה "עשר מעלות ימינה", היא לא עשר מעלות ימינה, אלא סוף סוף העולם שמאלה.

מירי רגב: תתביישו לכם.

מירי רגב: הציבור רואה לכם.

מירי רגב: הציבור רואה לכם, ולכן אני מבקשת שההצבעה הזאת תהיה הצבעה שמית.

מירי רגב: נלך עם זה למשפחות השכולות ונראה לכולם מי בעד להמשיך ולתמוך בטרור בכסף ציבורי.

יעקב מרגי: לתשומת ליבכם, אם אתם רוצים הצבעה שמית, נא להגיש את החתימות, בבקשה.

יעקב מרגי: על הצעת החוק ישיב שר התפוצות, השר נחמן שי.

יעקב מרגי: בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עד עשר דקות לרשותך.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שיש שני חלקים לתשובה שלי, שלושה בעצם: האחד, אני רוצה לענות באופן פורמלי לחברתי חברת הכנסת מירי רגב.

נחמן שי: אז אני אומר כך: בהצעת החוק שלך מוצע לתקן את חוק התרבות והאומנות באופן שיסמיך את שר התרבות והספורט לשלול או להפחית תמיכה לגופי תרבות נתמכים שביצעו – –

יעקב מרגי: מכובדי השר, רק רגע.

יעקב מרגי: חבריי, נא לא להגזים.

יעקב מרגי: יש פה טלפונים פתוחים בדיבורית.

יעקב מרגי: מה זה?

יעקב מרגי: בבקשה.

נחמן שי: – – פעילות הנוגדת את עקרונות המדינה.

נחמן שי: אבל סעיף 3(ב) לחוק יסודות התקציב כבר קובע, כמו שהבניין הזה והחדר הזה יודעים, הסדר לעניין הפחתת תקציב או תמיכה בשל פעילות נגד עקרונות המדינה.

נחמן שי: זה כבר קיים.

נחמן שי: לכן, עמדתנו, של ועדת השרים לענייני חקיקה ושל הקואליציה, היא כי אין צורך לשנות סמכות זו ולהעניק סמכות ייחודית לשר התרבות והספורט, שכן הסמכות הזאת שבחוק יסודות התקציב מופעלת באופן – אני רוצה להדגיש – אחראי ומיטבי.

נחמן שי: אנחנו יודעים שחברת הכנסת רגב עשתה הרבה מאמצים להעביר את התיקון הזה כשהיא הייתה שרה בממשלה, ונכשלה.

נחמן שי: מה לעשות.

נחמן שי: היא ניסתה להעביר את זה – ניסית להעביר את זה, ידידתי, דרך משרד האוצר.

נחמן שי: ומשרד האוצר, לא על פי שיגיונות אלא על פי חוות דעת משפטיות שהוא קיבל, שלא אהבת אותן – – –

משה ארבל: של דינה זילבר.

נחמן שי: דינה זילבר.

נחמן שי: מה רע בדינה זילבר?

נחמן שי: הכול בסדר.

משה ארבל: היא תפסה צד פוליטי.

נחמן שי: היא נתנה חוות דעת משפטית, גם היועץ המשפטי לממשלה גיבה אותה, ולא אישרו – – –

יעקב מרגי: היא מגישה היום פינה בתאגיד השידור.

אמיר אוחנה: נחמן, אתה היית דובר צה"ל.

נחמן שי: רגע, אני אדבר על זה.

אמיר אוחנה: אתה תת-אלוף בצה"ל.

אמיר אוחנה: הצגה שכתב רוצח חיילים?

נחמן שי: אני אשיב.

נחמן שי: אני אשיב, ידידי.

אמיר אוחנה: זה צריך לקבל מימון של הציבור?

אמיר אוחנה: זה סביר?

נחמן שי: אני אשיב.

נחמן שי: אני אגן על צה"ל.

יעקב מרגי: אמיר, שאלת, הוא הרשה לך לשאול, הוא יענה לך.

נחמן שי: אני גם מגן על צה"ל היום, בכל ליבי.

נחמן שי: בכל ליבי אני מגן על צה"ל.

אמיר אוחנה: זה סביר?

אמיר אוחנה: רוצח חיילים?

יעקב מרגי: תודה, אמיר.

נחמן שי: ניסית וכשלת.

נחמן שי: לא במקרה, כי המדינה כן מודעת, כן מודעת לכך שיש מצבים מסוימים שאפשר להוריד את התמיכה.

נחמן שי: אפשר.

נחמן שי: זה לא דבר שהוא פסול על פניו.

דוד אמסלם: מי זו המדינה?

אמיר אוחנה: מי זו המדינה?

אמיר אוחנה: דינה זילבר זה המדינה?

דוד אמסלם: מי זו המדינה?

יעקב מרגי: חבר הכנסת אמסלם, נא לא להפריע.

דוד אמסלם: הוא אמר "המדינה", שאלתי מי זה.

נחמן שי: כמה התגעגעתי.

נחמן שי: כמה התגעגעתי.

יעקב מרגי: הוא שמע את השאלה.

דוד אמסלם: יעקב.

דוד אמסלם: יעקב.

דוד אמסלם: תן לנו פה קריאות ביניים.

יעקב מרגי: תקרא.

יעקב מרגי: אמרתי לך לא לקרוא?

יעקב מרגי: אבל זהו.

יעקב מרגי: תודה.

דוד אמסלם: מי זאת המדינה?

נחמן שי: כספי המדינה מוגנים בתקציב.

דוד אמסלם: תספר לנו מי זאת המדינה.

דוד אמסלם: בנט?

נחמן שי: אז לכן המדינה – אני מפנה את תשומת ליבך, חבר הכנסת אמסלם, לסעיף 3(ב) – –

דוד אמסלם: הורוביץ?

דוד אמסלם: מנסור עבאס או אלקין?

נחמן שי: – – בחוק יסודות התקציב, שהדבר אפשרי – –

דוד אמסלם: מי זו המדינה?

מירב בן ארי: איזה מנסור עבאס – – –

יעקב מרגי: מירב בן ארי.

יעקב מרגי: מירב בן ארי.

נחמן שי: – – בחוק יסודות התקציב שהדבר אפשרי.

קריאות: – – –

נחמן שי: הדבר אפשרי.

נחמן שי: זה עניין של פרשנות.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי, קריאות ביניים בישיבה.

נחמן שי: העניין אפשרי, המדינה יכולה – –

דוד אמסלם: עוד פעם?

דוד אמסלם: מי זה המדינה?

נחמן שי: – – המדינה יכולה לפעול, אבל הסמכות לא נתונה בידי שר או שרת התרבות אלא בידי שר או שרת האוצר.

נחמן שי: זה הכול.

נחמן שי: הסמכות קיימת.

מירי רגב: היא לא ממומשת.

נחמן שי: אנחנו לא אומרים שזה לא קיים בכלל – –

מירי רגב: היא לא ממומשת.

נחמן שי: – – אבל פועלים על פי שיקול דעת משפטי.

נחמן שי: פועלים, וחוות הדעת שנתנה בשעתו, זה לא – נתנה אותה המדינה, זה לא משנה מי האישה שנתנה.

דוד אמסלם: אנחנו רוצים לשנות את החוק.

אמיר אוחנה: זו לא הסמכות שלה.

דוד אמסלם: מה קשור חוות דעת משני שרים?

נחמן שי: חבר הכנסת דודי אמסלם, ידידי הטוב מאוד, אני רוצה לשאול למה לא העברתם את החוק הנהדר הזה כשהייתם על הדוכן הזה?

נחמן שי: למה?

מירי רגב: בגלל ליברמן.

דוד אמסלם: אתה בעד או נגד?

נחמן שי: הפלתם אותו.

נחמן שי: הפלתם.

נחמן שי: זה – – – של ידידי חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: אני העברתי אותו בוועדה.

נחמן שי: הוא נפל.

נחמן שי: הקואליציה הפילה אותו.

מירב בן ארי: הפלנו את זה בקואליציה בשנייה-שלישית.

נחמן שי: מה לעשות שזיכרוננו עומד לנו.

יעקב מרגי: זה לא נעצר אצלנו.

נחמן שי: יכולתם – – –

יעקב מרגי: זה לא נעצר אצלנו.

נחמן שי: יכולתם, היה לכם את כל הכוח שבעולם.

נחמן שי: יכולתם להעביר, אם זה לא נראה לכם.

נחמן שי: יכולתם – –

דוד אמסלם: זה גנץ והחיילים – – – ניסנקורן.

נחמן שי: – – ולא העברתם.

נחמן שי: היה לכם – – –

אמיר אוחנה: בגלל זה אתם מפילים – – –

נחמן שי: היה לכם רגע חסד – – –

דוד אמסלם: הם שמאל מלא.

יעקב מרגי: נא לאפשר לשר.

יעקב מרגי: הוא לא יכול להתמודד עם שלושה.

נחמן שי: אני יכול.

נחמן שי: אני יכול.

מירב בן ארי: היא הייתה שרת התרבות, היא לא הצליחה להעביר את החוק.

דוד אמסלם: יעקב, עזוב.

דוד אמסלם: תן לו.

יעקב מרגי: אני אאפשר לך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: היה לכם רגע חסד ממושך.

נחמן שי: 12 שנה.

נחמן שי: זה רגע חסד ארוך.

נחמן שי: היו לכם בכלל הרבה רגעי חסד, ועשיתם גם דברים טובים, כידוע – –

גלית דיסטל אטבריאן: אבל מה איתכם?

גלית דיסטל אטבריאן: מה איתכם?

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו לא בסדר?

נחמן שי: – – אבל לא עשיתם, לא עשיתם – –

קריאות: – – –

נחמן שי: – – עכשיו זה לא יקרה.

נחמן שי: אני אסביר.

אמיר אוחנה: בתי תיאטראות שקיבלו מימון ציבורי לא יעלו הצגות של רוצחי חיילים – – –

נחמן שי: אני אסביר גם לך.

אמיר אוחנה: – – –

נחמן שי: אנחנו נפעל בדיוק כמו שהחוק אומר, והחוק מגן על המדינה וגם על המימון.

מירי רגב: אתם לא עושים את זה.

דוד אמסלם: למה לשנות את החוק?

נחמן שי: המדינה תחליט מתי היא רוצה לתמוך ומתי היא לא רוצה לתמוך, ויש הגבלות קיימות – –

דוד אמסלם: מי זו המדינה, דינה זילבר?

דוד אמסלם: מי?

נחמן שי: – – אנחנו מבינים.

נחמן שי: יש דברים שלא עוברים את הסף, ונוריד אותם.

דוד אמסלם: מי זו המדינה, דינה זילבר?

נחמן שי: משרד האוצר.

נחמן שי: הסמכות קיימת, אתם לא ממציאים אותה, היא קיימת.

נחמן שי: התמיכה היא לא בלי הגבלות.

נחמן שי: יש הגבלות, רק ששיקול הדעת לא נמצא במשרד התרבות, אלא נמצא במשרד האוצר.

נחמן שי: זה הכול, כי משם יוצא הכסף.

נחמן שי: זה הכול.

נחמן שי: הסמכות קיימת – –

דוד אמסלם: אתה נגד החוק?

נחמן שי: – – וגם אני מסכים שיש דברים שלא צריך לממן אותם, אבל לא אני מחליט – – –

דוד אמסלם: מי מחליט?

דוד אמסלם: מי מחליט, דינה זילבר?

נחמן שי: משרד האוצר, בהתאם לייעוץ ממשלתי שהוא מקבל.

דוד אמסלם: מי זה היועץ, מי?

דוד אמסלם: מנדלבלוף?

נחמן שי: אתה לא אוהב אותה, מה אני יכול לעשות.

נחמן שי: לא אותה ולא את מחליפתה ולא את – – –

דוד אמסלם: אני שואל.

דוד אמסלם: אני שואל.

נחמן שי: מה אני יכול לעשות, אבל זה קיים.

נחמן שי: זה קיים.

דוד אמסלם: הרי דינה זילבר אישרה את המימון של ההצגות האלה.

נחמן שי: תודה לאל – – –

יעקב מרגי: רק ברשותך, אדוני השר.

יעקב מרגי: אני חושב שבעטיה, אם יתקנו אותי, זכינו לביקור של דינה זילבר בוועדה, היא נאמה נאום מאוד בעייתי, ואני חושב שהיא קיבלה על זה נזיפה, אני חושב.

נחמן שי: כן.

נחמן שי: אני זוכר את זה.

אמיר אוחנה: היא לא קיבלה נזיפה.

אמיר אוחנה: היועץ המשפטי לממשלה לא עשה לה כלום.

דוד אמסלם: לא יצא מזה שום דבר.

אמיר אוחנה: הוא חיכה עד שהיא תפרוש – – –

נחמן שי: אנשים באים ואנשים הולכים, היסודות האלה נשארים, הסמכות קיימת.

נחמן שי: גם אני סבור שלא כל דבר מותר, אבל אני רוצה – – –

אמיר אוחנה: לשרת המשפטים היו כאבי בטן, זה כן.

אמיר אוחנה: כאבי בטן היו לשרת המשפטים אז.

יעקב מרגי: די להפריע לשר.

נחמן שי: גם מפה אני רוצה להגן על חופש הביטוי במדינת ישראל.

נחמן שי: וזה החלק השלישי של דבריי.

מירי רגב: חופש הביטוי, לא חופש המימון.

נחמן שי: חופש הביטוי וחופש המימון.

נחמן שי: חופש השיסוי – – –

מירי רגב: אתה לא צריך לממן הסתה.

מירי רגב: אתה לא צריך לממן הסתה.

נחמן שי: אני מכיר את כל משחקי המילים האלה.

נחמן שי: אני אומר: חופש הביטוי הוא עוגן מרכזי במדינת ישראל.

דוד אמסלם: נחמן, חרה לי שאתה עלית, שישלחו את איך קוראים לו, את מנסור עבאס.

דוד אמסלם: אתה?

דוד אמסלם: למה?

נחמן שי: לא.

נחמן שי: לא.

נחמן שי: אני מסכים לחלוטין.

נחמן שי: אני הצבעתי בעד בוועדה.

נחמן שי: הינה, אני מגלה את הצבעתי – –

דוד אמסלם: היית תת-אלוף בצבא, אתה פטריוט.

נחמן שי: – – הצבעתי בעד.

נחמן שי: הצבעתי.

נחמן שי: זה נושא – – –

דוד אמסלם: תשאיר את העבודה למנסור עבאס.

נחמן שי: לא.

נחמן שי: לא. לא.

נחמן שי: אני לא אוותר.

דוד אמסלם: לבנט.

דוד אמסלם: תן לבנט לענות.

דוד אמסלם: תן לבנט.

דוד אמסלם: תן לבנט קצת.

דוד אמסלם: לאלקין.

דוד אמסלם: תן להם.

נחמן שי: כשמדובר בהגנה על חופש הביטוי, אני אעמוד פה עד יומי האחרון.

אמיר אוחנה: על מה אתה מגן?

אמיר אוחנה: על רוצח חיילים שכתב הצגה, על זה אתה מגן.

יעקב מרגי: תודה, אמיר.

נחמן שי: אני לא אוותר על הזדמנות להגן על חופש הביטוי.

נחמן שי: וחופש הביטוי זה עוגן.

אמיר אוחנה: נחמן, רוצח חיילים כתב הצגה, המדינה צריכה לממן אותה?

נחמן שי: אני עוסק בכך עכשיו בדברים אחרים.

נחמן שי: עוגן מרכזי.

נחמן שי: אין דמוקרטיה בלי חופש ביטוי – –

אמיר אוחנה: אין בעיה, אז שיעלה הצגה.

אמיר אוחנה: למה על חשבון הציבור?

נחמן שי: – – וגם אתם נהנים מהדמוקרטיה הישראלית, כי אם לא הייתה דמוקרטיה ישראלית, לא הייתם פה, ואני לא הייתי פה, והערך הזה של חופש הביטוי – – –

דוד אמסלם: זה רק קשקוש.

דוד אמסלם: אין פה דמוקרטיה.

דוד אמסלם: אתה מקשקש.

דוד אמסלם: איזה דמוקרטיה יש?

נחמן שי: ואנחנו מרחיבים אותו.

נחמן שי: זה אחד – – –

אמיר אוחנה: אף אחד לא מציע להוציא את ההצגה מחוץ לחוק – – –

יעקב מרגי: תודה, אמיר.

יעקב מרגי: אמיר.

אמיר אוחנה: במימון ציבורי.

יעקב מרגי: אמיר אוחנה.

דוד אמסלם: אין דמוקרטיה, יש רק שמאלנים – – –

קריאות: – – –

נחמן שי: עסקתי הרבה.

נחמן שי: הייתי מנכ"ל, עסקתי הרבה בנושא.

דוד אמסלם: אין לך כבוד לאומי – – – דמוקרטיה – – –

נחמן שי: עסקתי – אני רואה שמעורר עניין הנושא.

אמיר אוחנה: – – –

נחמן שי: עסקתי הרבה בסוגיה הזאת.

נחמן שי: הייתי מנכ"ל משרד התרבות, עסקתי בהקצאת תמיכות ואני יודע במה מדובר – –

דוד אמסלם: – – –

נחמן שי: – – ושמרנו ונשמור על מדינת ישראל ועל צה"ל.

דוד אמסלם: הכנסתם לוועדת חוץ וביטחון תומכת טרור.

נחמן שי: הצבא המוסרי שלנו.

דוד אמסלם: הוא מכניס תומכי טרור.

נחמן שי: לכן, רבותיי – – –

דוד אמסלם: תומכי טרור, אתה מבין?

נחמן שי: חברי הכנסת, היה לי עונג רב לומר לכם פעם נוספת שמדינת ישראל צריכה להתגאות בדמוקרטיה שלה, בחופש הדיבור שלה ובזכויות אחרות – –

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

נחמן שי: – – שהיא מעניקה לאזרחיה ולכל תושביה.

נחמן שי: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: תודה לשר נחמן שי.

יעקב מרגי: מירי רגב, את רוצה להגיב.

גלית דיסטל אטבריאן: מה קשור מימון לחופש הביטוי?

גלית דיסטל אטבריאן: לא סותמים את הפה לאף אחד.

גלית דיסטל אטבריאן: שיציגו, למה לממן אותם?

מירי רגב: שימו לב, חברות וחברים, מה מממן משרד התרבות.

מירי רגב: עולה דארין טאטור, שקוראת לפעולה להתקומם כנגד מדינת ישראל, כנגד העם היהודי, כנגד הציונות, כן?

מירי רגב: מעלים שיר של דרוויש, שאומר ככה: "אני לא שונא אנשים / ואינני פולש / אבל אם אהיה לרעב / בשרו של הכובש יהיה לי למאכל".

מירי רגב: גם את הבשר שלכם הוא יאכל.

מירי רגב: הוא לא עושה הפרדה בין ימין ושמאל, חברים.

עופר כסיף: – – –

מירי רגב: הוא יאכל גם את הבשר שלכם.

מירי רגב: זה מה שאומר דרוויש.

דוד אמסלם: הוא לא אוהב בשר של שמאלנים, הוא לא אוהב בשר של חמוצים.

מירי רגב: "אבל היזהר, היזהר מהרעב שלי, מהזעם שלי".

מירי רגב: השיר המחריד הזה, שנכתב על ידי דרוויש – משמיעים אותו ושרים אותו כמעט בכל אירוע.

מירי רגב: עכשיו, תגידו לי אתם, את זה אני צריכה לממן?

מירי רגב: את זה המדינה הזאת צריכה לממן.

קריאות: – – –

קריאה: – – – היית שרת התרבות.

מירי רגב: אני אומרת חד וחלק: אני עשיתי שנה וחצי של עבודה.

מירב בן ארי: נכון, וזה לא הצליח לך.

מירי רגב: נלחמתי והצלחתי נגד היועמ"ש, נגד שרת המשפטים שהייתה, וגם נגד דינה זילבר.

מירי רגב: הבאנו את זה לוועדה בראשותו של מרגי.

מירב בן ארי: אבל זה לא עבר.

מירי רגב: לצערי יצאנו לבחירות, וליברמן הפיל את הצעת החוק הזאת.

מירב בן ארי: איזה בחירות?

מירב בן ארי: אני הייתי שם, זה לא עבר בכלל.

מירב בן ארי: לא יצאנו לבחירות.

מירב בן ארי: לא יצאנו לבחירות.

מירי רגב: עכשיו, אני אומרת לכם חד וחלק.

מירי רגב: אני אומרת לכם חד וחלק, ואת יודעת את זה, מירב בן ארי.

מירב בן ארי: אני הייתי שם, זה לא קשור לבחירות.

מירי רגב: אנחנו לא נגד חופש הביטוי.

מירי רגב: כל אזרח, כל אדם, שיכתוב מה שהוא רוצה.

מירי רגב: אני נגד שהכסף הציבורי יממן את אותה סיטואציה – –

מירב בן ארי: נכון, גם אני, גם אני.

מירי רגב: – – שבה, בתיאטרון אל-מידאן, עולה המחבל וליד – –

מירב בן ארי: כחלון סגר את זה, כחלון סגר.

מירי רגב: – – ונותנים ביטוי לסיפור שלו, שהוא רצח את החייל משה תמם ז"ל.

מירי רגב: זה לא יכול להיות.

מירב בן ארי: נכון, צודקת.

מירי רגב: מדינת ישראל לא יכולה מצד אחד להילחם בטרור ומצד שני לתת כסף לאותם ביטויים שתומכים בטרור.

מירי רגב: לכן אני אומרת חד וחלק: דווקא אתם, שיושבים כאן, ששירתו בצבא, שנפגשים עם משפחות שכולות, מבינים את משמעות החוק הזה.

מירי רגב: לכן, בואו תאשרו את זה בטרומית ובואו נראה איך אנחנו מקדמים את זה.

רם בן ברק: – – –

יעקב מרגי: בישיבה, אדוני.

יעקב מרגי: חבר הכנסת רם בן ברק, נא לשבת.

מירי רגב: אתה תשתוק, אתה בכלל שונא ישראל.

יעקב מרגי: רם בן ברק, לשבת.

יעקב מרגי: אני אקרא אותך לסדר.

רם בן ברק: – – – לסיפור הזה.

מירי רגב: אתה בכלל שונא ישראל.

יעקב מרגי: רם בן ברק, נא לשבת, קריאות בישיבה.

רם בן ברק: חוצפנית, את אומרת לי לשתוק?

מירי רגב: אתה אדם שונא ישראל – – –

רם בן ברק: תתביישי לך.

יעקב מרגי: בישיבה, נא לשבת.

קריאות: – – –

רם בן ברק: חוצפנית – – –

יעקב מרגי: נא לשבת, תודה.

מירב בן ארי: מה זה?

מירב בן ארי: מה זה?

מירב בן ארי: ככה לדבר לראש מוסד?

מירב בן ארי: זה נראה לך הגיוני?

מירי רגב: אתה, יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון – –

מירב בן ארי: נראה לך הגיוני שהוא שונא ישראל?

מירי רגב: – – מביא – – –

רם בן ברק: – – –

מירב בן ארי: את כל החיים שלו הוא הקדיש למדינה.

יעקב מרגי: נא לשבת.

רם בן ברק: – – – חוצפנית.

קריאות: – – –

מירב בן ארי: איך את לא מתביישת – – –

מירי רגב: לכן אני אומרת חד וחלק: בוא תצביע נגד המשפחות השכולות, בוא תצביע נגד חיילי צה"ל, ובוא תצביע בעד הטרור במדינת ישראל.

מירב בן ארי: הוא, הוא שונא ישראל – – –

יעקב מרגי: תודה.

מירי רגב: תתביישו לכם, הציבור רואה לכם.

מירב בן ארי: – – –

יעקב מרגי: מירי רגב, תודה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים – חברי הכנסת.

יעקב מרגי: נא להירגע.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: אנחנו בזמן הצבעה עכשיו.

יעקב מרגי: קיבלנו בקשה להצבעה שמית מהאופוזיציה, לכן מזכירת הכנסת מתחילה כרגע בהצבעה, הצבעה שמית.

יואב קיש: לא, לא.

יעקב מרגי: מושכים?

יעקב מרגי: הצבעה אלקטרונית, בבקשה.

קריאה: רגע, רגע, רגע.

קריאה: אני מבקש.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: אני מבטל את ההצבעה.

יעקב מרגי: ההצבעה הזאת מבוטלת.

קריאה: זה מבוטל, כי ביקשו שמית – – –

יעקב מרגי: עכשיו הממשלה הגישה בקשה לשמית.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: אני ביטלתי את ההצבעה כי ביקשו – סליחה, סליחה, סליחה.

יעקב מרגי: נא לשבת.

מירב בן ארי: – – –

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: את לא נותנת.

יעקב מרגי: שבי.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: רבותיי, אני ביטלתי את ההצבעה.

יעקב מרגי: להבא תחליטו.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: אני קיבלתי בקשה להצבעה שמית, ולאחר מכן ביקשתם לבטל אותה.

יעקב מרגי: נקודה.

קטי קטרין שטרית: באיזו היסטריה שרן רצה – – – הכול בסדר, לאט-לאט – – –

יעקב מרגי: רבותיי.

יעקב מרגי: אני ביטלתי את ההצבעה.

יעקב מרגי: אי-אפשר לבטל.

יעקב מרגי: ברגע שהייתה בקשה להצבעה שמית והתחילה הצבעה, לא הייתי צריך לעבור להצבעה אלקטרונית.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: לכן ההצבעה בטלה.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: בסרט הזה אפשר להיות פעם אחת.

אמיר אוחנה: מרגי, מה המספרים?

קטי קטרין שטרית: מרגי, בשביל הספורט.

יעקב מרגי: בבקשה, הממשלה ביקשה הצבעה שמית.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: אפשרי.

יעקב מרגי: ברגע שביטלתי את ההצבעה – – –

מירב בן ארי: גם באלקטרונית אנחנו – – –

יואב קיש: מירב, רק תראי איך מתנהל סגן יושב-ראש מהאופוזיציה – – –

מירב בן ארי: – – –

יעקב מרגי: מירב בן ארי, מה קרה לך היום?

יעקב מרגי: מירב.

יואב קיש: תראי איך מתנהג.

יואב קיש: תלמדי – – –

יעקב מרגי: שבי, לא צריך.

יעקב מרגי: את סתם מפריעה.

מירב בן ארי: אני לא שומעת מה הוא צועק לי.

יעקב מרגי: את לא צריכה לשמוע, כי את לא תשמעי את עצמך.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אני ישבתי.

יעקב מרגי: בבקשה, מזכירת הכנסת.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו באמצע הצבעה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו באמצע הצבעה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד

יואב קיש: תלמדו איך צריך להתנהג פה על הדוכן, זה הכול, כי הסגנים שלכם והיושב-ראש שלכם דורסים את הכנסת.

מירב בן ארי: אבל הוא מהאופוזיציה.

יואב קיש: בדיוק.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זה סתם מפריע.

מירב בן ארי: הוא מהאופוזיציה.

קריאות: – – –

אלינור ימין: (קוראת בשם חבר הכנסת) ניר אורבך – נגד

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אנחנו באמצע הצבעה.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: תתבייש לך, תתבייש לך – – –

יעקב מרגי: דודי, אנחנו באמצע הצבעה, נו.

דוד אמסלם: שיתבייש לו.

דוד אמסלם: רם בן ברק לא מתבייש – – –

יעקב מרגי: נא להמשיך.

יעקב מרגי: אתם יודעים מה, לפחות תחוסו על מזכירות הכנסת.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד

מירי רגב: רק שתדעו שאתם מצביעים נגד המשפחות השכולות.

מירי רגב: תתביישו.

דוד אמסלם: בני בגין, רק אתמול אמרת – – –

קריאות: – – –

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד

קריאה: מצביעים נגד המשפחות השכולות.

קריאה: תתביישו.

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

יעקב מרגי: קטי.

יעקב מרגי: מספיק.

יעקב מרגי: מספיק.

יעקב מרגי: תחוסו לפחות על – – –

מירי רגב: – – – נגד המשפחות השכולות?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שמענו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח

מירי רגב: איפה הוא?

מירי רגב: ברח.

מירי רגב: בוא, בוא, רם, יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון, בוא – – – בעד הטרור, בוא תצביע בעד.

יעקב מרגי: מירי רגב, את גם עומדת, גם קוראת קריאות ביניים וגם בזמן ההצבעה.

יעקב מרגי: מירי רגב.

יעקב מרגי: נא לשבת.

דוד אמסלם: תמנה את ווליד טאהא לראש המוסד – – –

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – אינו משתתף בהצבעה

קריאות: – – –

יעקב מרגי: סדרן, נא להושיב אותם.

יעקב מרגי: סדרנים, להושיב אותם.

דוד אמסלם: – – – אתה מתנהג ככה.

דוד אמסלם: אתה, אתה, כן.

דוד אמסלם: אתה מתנהג – – – כי אתה לא מתבייש – – –

קריאות: – – –

יעקב מרגי: רם בן ברק, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

רם בן ברק: אתה חוצפן – – –

דוד אמסלם: תביא את הפלג הצפוני לוועדה שלך.

דוד אמסלם: מכרת את הסודות של המדינה – – –

יעקב מרגי: דודי אמסלם, תודה.

יעקב מרגי: להירגע, מה קרה לכם?

דוד אמסלם: – – –

יעקב מרגי: אבל אנחנו באמצע ההצבעה, יש גבול.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: סדרנים.

יעקב מרגי: גלעד קריב, פעם ראשונה, אתה לא חייב לקפוץ על כל דבר ולצעוק.

יעקב מרגי: שמענו את הבושה שלך והבושה ותתביישו.

יעקב מרגי: שמענו, לא צריך כל פעם.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

יעקב מרגי: אני אקרא לסדר ואני אוציא באמצע ההצבעה גם מי שיפריע לי.

קריאה: בושה – – –

יעקב מרגי: מירי רגב, נא לשבת.

יעקב מרגי: לא, אסור לך לקרוא קריאות ביניים בעמידה.

יעקב מרגי: לשתוק.

יעקב מרגי: בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד

מירי רגב: – – – איך אתה – – – נגד חיילי צה"ל?

מירי רגב: איך אתה נגד משפחות שכולות?

מירי רגב: איך אתה – – –

יעקב מרגי: בועז, למה?

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: זה בזמן הצבעה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אחמד טיבי – נגד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת אמילי חיה מואטי – נגד

יעקב מרגי: חבר הכנסת כסיף, אנחנו באמצע הצבעה, כסיף.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד אבתיס

אלינור ימין: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד

מירי רגב: תתבייש לך.

מירי רגב: תתבייש לך.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: נא לא לחלק ציונים.

מירי רגב: עבדת על העצמאים.

מירי רגב: עבדת על החיילים.

מירי רגב: עבדת על כולם.

מירי רגב: תתבייש לך.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: אביר קארה, תודה.

יעקב מרגי: אני קורא אותך לסדר.

מירי רגב: – – – ואנחנו – – –

יעקב מרגי: מירי, הבטחת שאת עושה את זה בישיבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

דוד אמסלם: זו בושה באמת רצינית.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד

דוד אמסלם: בכל מדינה מתוקנת היו שוללים לך את הפנסיה הצבאית – – –

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד

דוד אמסלם: רוצח חייל.

דוד אמסלם: רוצח – – – אתם רוצים עוד כסף להצגה?

דוד אמסלם: אני הייתי עוצר אותו.

דוד אמסלם: ואת השחקנים.

דוד אמסלם: איך אתם לא מתביישים?

דוד אמסלם: אני בז לכם.

דוד אמסלם: יש לכם ערכים יהודיים – – – מבינים שאתם סמרטוטים.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אמסלם, אנחנו בהצבעה.

יעקב מרגי: תודה.

דוד אמסלם: סמרטוטים.

דוד אמסלם: איך אמר עליכם נסראללה, אתם קורי עכביש.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני לוקח אותך אישית שאתה לא סופר אותי.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אמסלם, אני איפגע שאתה לא סופר אותי.

חיים כץ: אתה לא יכול להוציא אותו, כי הוא היחיד פה.

יעקב מרגי: אני לא איימתי.

יעקב מרגי: אני ביקשתי רק – – –

קריאות: – – –

יעקב מרגי: סליחה, הוצאתי אותו עם סדרנים, מה אתה אומר לי לא.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להוציא אותו.

יעקב מרגי: נראה לי אתם מבקשים שאני אוציא אתכם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו באמצע ההצבעה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

דוד אמסלם: – – – לפיד מתאגרף – – – הלך לקורס – – – הוא מחכה לך בחוץ.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו באמצע ההצבעה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – נגד

דוד אמסלם: – – – נחמן שי – – –

יעקב מרגי: דודי אמסלם.

יעקב מרגי: תודה.

דוד אמסלם: אם אתה לא רוצה לממן לו גם הצגה – – – בוא ונעשה הצגה – – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אי-אפשר להמשיך בהצבעה ככה.

דוד אמסלם: אין לכם טיפת בושה.

דוד אמסלם: טיפה.

דוד אמסלם: קצת כבוד.

דוד אמסלם: קצת לא הרבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אי-אפשר להמשיך בהצבעה ככה.

יעקב מרגי: בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יעקב מרגי: השר, זה מפריע בהצבעות.

יעקב מרגי: אני מבקש לקרוא שנית בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים או לא השתתפו בהצבעה.

יעקב מרגי: בבקשה.

דוד אמסלם: – – – גדול.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח ניר ברקת – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אבי מעוז – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יעקב מרגי: יש חברי כנסת שנמצאים במליאה ולא הצביעו ורוצים להצביע?

יעקב מרגי: אין.

יעקב מרגי: נא להגיש לי את התוצאות.

יעקב מרגי: תמה ההצבעה.

יעקב מרגי: רם שפע, הקואליציה קוראת אותך לסדר.

יעקב מרגי: בעד הצעת חוק התרבות והאומנות הצביעו 38 חברי כנסת, נגד הצעת החוק הצביעו 49 חברי כנסת.

יעקב מרגי: אי לכך, אני קובע שהצעת החוק לא עברה.

יעקב מרגי: [הצעת חוק פ/699/24; נספחות.

יעקב מרגי: ]

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום.

קריאה: אפשר לדעת מה זה אומר?

יעקב מרגי: אם היית יו"ר ועדה, הייתי אומר לך.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירת פיתוי קטין), התשפ"א–2021, של חברת הכנסת קרן ברק.

יעקב מרגי: אני מודיע שתשובה והצבעה במועד אחר.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לרשותך.

יעקב מרגי: אני אתן לך אחרי שתרימי את הפודיום.

קרן ברק: "הגנה על הילדים מסיכונים ברשתות החברתיות צריכה להיות במוקד הפעילות שלנו.

קרן ברק: המציאות הטכנולוגית מקדימה את המדינות המתקדמות בעולם בכל מה שקשור להתמודדות עם סיכונים ברשת.

קרן ברק: המערכות המדינתיות, המשפט, החקיקה והאכיפה, עומדות בפני אתגרים חדשים במהירות רבה מאוד.

קרן ברק: הגנה על הילדים ברשת צריכה להיות במוקד העשייה.

קרן ברק: הילדים חשופים ורגישים, וצריך למצוא את הדרכים להגן עליהם.

קרן ברק: האחריות לא נעצרת במוסדות המדינה.

קרן ברק: להורים יש אחריות רבה שילדיהם לא היו בצד הפוגע או בצד הנפגע" – יפעת, אני רוצה שתקשיבי רגע, עוד דקה – "על כל הרשויות הנוגעות לעניין לשתף פעולה יחד עם ההורים כדי לקדם את ההגנה על ילדינו.

קרן ברק: אני מתכוון להקים באופן מיידי ועדת מנכ"לים בראשות מנכ"ל משרד המשפטים, יחד עם מנכ"לי משרד החינוך, התקשורת והבט"פ, כדי לבחון מה ניתן ונכון ליישם מדוח ועדת ארבל, וגם כדי לקיים פורום קבוע שיפעל במתואם בסוגיה החשובה של הגנה על ילדים מפני סיכונים שונים ברשתות החברתיות.

קרן ברק: " את הדברים האלה כתב לפני כחודש שר המשפטים גדעון סער.

קרן ברק: הדברים מדברים בעד עצמם.

קרן ברק: אחרי שהוא כתב את זה, ובכלל, כמי שיושב כאן, אני מעלה את החוק שלי.

קרן ברק: אנחנו נצביע עליו רק בעוד חודש עם תשובה שלו.

קרן ברק: אבל חשוב לי שבסיס המחשבה אצלכם יהיה ההצהרות של תקווה חדשה ושר המשפטים לגבי הסכנות ברשת.

קרן ברק: החוק שאני מגישה הוא תיקון לחוק העונשין.

קרן ברק: חשוב לי לומר שההצעה הזאת נוסחה בסיוע המועצה הלאומית לשלום הילד, שמלווה ברמה היום-יומית ילדים שנפגעים ונחשפת לסגירת תיקים בגין החוק הזה.

קרן ברק: החוק שלי הוא תיקון לחוק העונשין שמגדיר את עבירת פיתוי קטין.

קרן ברק: פיתוי – לפתות – קטין.

קרן ברק: כעבירה.

קרן ברק: עד היום אין עבירה כזאת בספר החוקים.

קרן ברק: יש הרבה מאוד חוקים, יש ניסיונות, אבל צריך להוכיח בסוף הניסיון שזה הגיע למגע וזה התבצע.

קרן ברק: יש כמובן שידול.

קרן ברק: יש כמובן הטרדות.

קרן ברק: אבל ניסיון הפיתוי – הפיתוי עצמו, לא ניסיון הפיתוי – הפיתוי ברשת עצמו לא מוגדר בספר החוקים.

קרן ברק: וכך אנחנו מגיעים בעצם למצבים שבהם יושבים ילדים וילדות בבית, בחדר הפרטי שלהם, במרחב הפרטי שלהם, עם טלפון, עם מסך מחשב, ופשוט מתכתבים.

קרן ברק: הם חושבים שהם מתכתבים עם חבריהם לכיתה או חבריהם לא בכיתה.

קרן ברק: לפעמים יש משחקים כאלה, מיינקראפט, למשל, שנכנסים כל מיני אנשים חיצוניים לתוך המשחק, ואתה לא תמיד יודע מי הם.

קרן ברק: וגם קבוצות ווטסאפ לא תמיד אתה מכיר.

קרן ברק: זה כבר נכנס לקטע של הווטסאפ.

קרן ברק: ומה שקורה בשלב הזה, מישהו באמת מטרתו היא לגרום למגע עם קטינים, הדרך שלהם הופכת להיות מתוחכמת מיום ליום ומסוכנת מדקה לדקה.

קרן ברק: הם מתחזים לבני אותו גיל, אם זה ילדה או ילד, מתחזים.

קרן ברק: יושב מצד אחד הילדה או הילד התמימים, ומהצד השני בן אדם מבוגר, הוא יכול להיות בן 70, אבל הוא גם יכול להיות בן 25 או 30, שזה גם בגיר.

קרן ברק: הוא נכנס להם לתוך המרחב הפרטי והווירטואלי שלהם, ומתחיל לטוות את קורי העכביש סביב אותו ילד או ילדה.

קרן ברק: מי שעוד כתב את החוקים האלה וסייע לי הרבה זה מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית, שהם גם כתבו חוק מאוד דומה לזה, להם קראו grooming.

קרן ברק: grooming זה הטיפוח של הקשר בין המפתה לילד.

קרן ברק: כל השלב הזה הוא בעצם מנסה לראות מה מעניין אותו, אותה, מה תחומי העניין, איך אפשר לחדור, לרכוש את האמון.

קרן ברק: כל הרשת שנטווית סביב אותם ילדים היא כרגע לא נחשבת בספר החוקים עבירה.

קרן ברק: יש הרבה מאוד חוקים שמגיעים רק לרגע של הסוף.

קרן ברק: עכשיו מה קורה?

קרן ברק: עד שאותה ילדה לא מגיעה למפגש, בין אם זה דפיקה בדלת, בין אם זה דברים איומים הרבה יותר – בעצם אין לנו כהורים את הדרך להפסיק את זה.

קרן ברק: וזו החרדה הגדולה ביותר של כל הורה במדינת ישראל.

קרן ברק: הרי כל הורה – הילד סוגר את הדלת, והוא לא יודע מה קורה שם.

קרן ברק: ובמצב הזה, שנגיד שהוא כן התחקה, והוא פתח את המחשב ועקב אחרי ההתכתבות, ויש רק התכתבות, אין לו כמעט שום דרך שיגישו כתבי אישום על העבירה הזאת.

קרן ברק: הורים יכולים לפנות ל-105.

קרן ברק: דרך אגב, הקמת יחידת 105 שאותה הקים בעצם גלעד ארדן כשהוא היה השר לביטחון פנים, זו אחת היחידות החשובות ביותר שהיום מטפלת באמת בבריונות ברשת, בהטרדות מיניות, בפגיעות מיניות.

קרן ברק: זה הרי נורא חשוב, אבל הרבה מאוד מהפניות בכלל מגיעות על ידי ההורים.

קרן ברק: אם אנחנו יכולים להשקיט להורים את החרדה הזאת, שלא רק שהם יכולים להתקשר, שהם יכולים לתפוס את כל השיח הזה בתוך הרשת ולהגיש אותו ככתב אישום, כחומר רקע לכתב אישום נגד הפוגע, זה היה מאוד מאוד מסייע לפחות להוריד – אני חושבת שזה היה מוריד משמעותית את המקרים האלה.

קרן ברק: יש כמובן את הפדופילים המסוכנים ביותר שאותם כנראה החוק הזה לא יפסיק.

קרן ברק: אבל כל שאר האנשים הסוטים שנמצאים ברשת, וידעו שקיים כזה חוק – אני חושבת שזה ירתיע ויפחית משמעותית את הפעילות ברשת.

קרן ברק: אני חושבת, הרי אנחנו כולנו מבינים שאין כאן קואליציה ואופוזיציה, מדובר בהצעת חוק שיכולה להציל חיים.

קרן ברק: אתמול התקיים כאן יום המאבק נגד אלימות מינית בכנסת.

קרן ברק: שמענו עדויות, שמענו סיפורים, שמענו סיפורים קורעי לב, ואנחנו הרי גם יודעים, מכל המחקרים שיש, שאחד מכל חמישה ילדים עובר פגיעה כלשהי – פגיעה פיזית, פגיעה מינית.

קרן ברק: אחד מכל חמישה ילדים עובר התעללות כלשהי.

קרן ברק: אלה הרי מספרים מטורפים.

קרן ברק: בכיתה אחת יש חמישה, שישה, שבעה ילדים שעוברים את הפגיעות האלה.

קרן ברק: ואנחנו צריכים לצמצם אותן.

קרן ברק: העולם השתנה, העולם הווירטואלי הפך להיות הרבה הרבה הרבה יותר זמין והרבה הרבה יותר מסוכן, ואנחנו חייבים, בחקיקה שלנו, להתקדם עם העולם הזה ולעצור את הדברים הנוראיים שקורים ברשת.

קרן ברק: אני רוצה לתת לכם קצת מספרים.

קרן ברק: הנתונים הם של המטה הלאומי להגנה על ילדים ברשת, מוקד 105, כמו שאמרתי לכם.

קרן ברק: מיום היווסדו בפברואר 2018, הם מתארים תמונת מצב עגומה על אודות ביטחון ילדינו.

קרן ברק: מיום הקמתו של המטה הלאומי ועד יולי 2019 טופלו כ-2,700 אירועים הנוגעים לפגיעות מיניות, כאשר מתוכם כ-1,000 אירועים של שידול והטרדות של קטינים ברשת וכ-800 אירועים של עבירות מין כלפי קטינים ברשת.

קרן ברק: בפריזמה מגדרית, 67 מסך אירועי הפגיעה היו כנגד נערות וילדות, נשים, בנות, מתוכם 31 מקרים על רקע פגיעה מינית, שידול והטרדה מינית.

קרן ברק: לגבי המדיניות המשפטית בסוגיה, היו 30,000 פניות למוקד 105 בעוד שהוגשו רק 17 כתבי אישום.

קרן ברק: 30,000 פניות למוקד, ומתוכן 17 כתבי אישום.

קרן ברק: אתם מבינים את הפער במספרים?

קרן ברק: זאת אומרת – מוקד 105 לא מאמין שלא רוצים לתמוך בחוק הזה.

קרן ברק: ואז אני מגישה את החוק הזה ומה אני מגלה?

קרן ברק: אני מגלה שמשרד המשפטים, ייעוץ וחקיקה, הפרקליטות, חושבים שאין צורך בחוק הזה, שיש כל מיני חוקים אחרים.

קרן ברק: שוב אני חוזרת: 30,000 פניות נכנסו לתוך מוקד 105, ו-17 כתבי אישום.

קרן ברק: וכל זה למה?

קרן ברק: כי לא מתייחסים לאירוע הזה של הפיתוי, למסדרון הזה, שמוביל לחדר שבו נעשית העבירה.

קרן ברק: הרי יש מסדרון, כל המסדרון הזה לא נחשב לכתבי אישום.

קרן ברק: רק חדר שבו נעשתה העבירה, רק ברגע שבאמת נעשית העבירה – כשכבר החיים של אותו ילד נהרסו, הרי הם נהרסו באותו רגע – רק אז מוגשים כתבי אישום.

קרן ברק: אנחנו רוצים לעצור את זה דקה לפני כן, אנחנו רוצים שהפרוזדור הזה לא יוביל לחדר הזה, שבאמצע הפרוזדור כל הורה ידע לעצור.

קרן ברק: אנחנו רוצים להוריד את החרדות של ההורים במדינת ישראל, להגיד להם: חבר'ה, כנסת ישראל, מדינת ישראל עוזרת לכם, מדינת ישראל תגן על הילדים שלכם ועליכם מפני החרדות האלה.

קרן ברק: ולכן, אנחנו חייבים שהמעשים האלה, שלב הפיתוי, ה-grooming, טוויית הקורים סביב הקורבן, ייחשבו לעבירה, ואם נעצור את זה שם, כך נוכל בעצם לעצור את התופעה הזאת.

קרן ברק: אז כמו שאני אומרת, מה שאני ביקשתי בעצם זה להוסיף לחוק העונשין את עבירת הפיתוי לשם ביצוע עבירות מין, הפקת פרסום או הצגת תועבה ועבירת התעללות מינית בקטינים ובחסרי ישע, ולקבוע כי אדם העובר רק את עבירת הפיתוי, דינו יהיה מאסר של שלוש שנים.

קרן ברק: אני רק רוצה להוסיף עוד משפט אחד.

קרן ברק: אסכם בדברים שאמר כבוד השופט סולברג באוגוסט 2021, אני רק מקריאה: "בטרם נגיע אל 'השורה התחתונה', שומה לחזור ולהתריע מפני העבריינות הנדונה כאן, עבריינות מין במעבה האינטרנט.

קרן ברק: בקלות בלתי נסבלת, בחסות האנונימיות, ובזמינות המתאפשרת ברשת האינטרנט ובחדרי הצ'אט, יוצרים עברייני מין קשרים, גם עם קטינים וקטינות".

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

קרן ברק: עוד דקה, עוד שנייה.

קרן ברק: "עברייני המין מונעים מרצון לסיפוק מיני, מפעילים מניפולציות כלפי אותם קטינים וקטינות, משכנעים אותם לשתף פעולה, לבצע בעצמם מעשים מיניים, להפיץ תמונות עירום, וכיוצא באלה – – – התמונה המצטיירת – מדאיגה – – – בחסות האנונימיות והריחוק הפיזי משתחררים גם אנשים נורמטיביים לכאורה מחסמים ועכבות.

קרן ברק: ההגנה על קורבנות פוטנציאליים במרחב הווירטואלי קשה מן ההגנה עליהם במרחב הפיזי".

קרן ברק: צריך להיחלץ ולעשות מעשה כדי לטפל במכת המדינה הזאת.

קרן ברק: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: כאמור, כפי שאמרנו, על הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירת פיתוי קטין), התשפ"א–2021, של חברת הכנסת קרן ברק, תשובה והצבעה במועד אחר.

יעקב מרגי: << הלסי >> הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת העברות ושיבוץ מורות ומורים ערבים במערכת החינוך << הלסי >>

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעה לסדר-היום בדבר הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת העברות ושיבוץ מורות ומורים ערבים במערכת החינוך, מס' 478, של חבר הכנסת אחמד טיבי.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא.

יעקב מרגי: נטע.

יעקב מרגי: חברת הכנסת נטע, יש לך אחריות על כל התא.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הנושא של מינוי ושיבוץ מורים והעברות מורות ומורים הוא נושא שהצגתי אותו גם בקדנציה הקודמת, וזה אחד הנושאים הכואבים שיש בחברה הערבית.

אחמד טיבי: המספרים הם שונים, יש כאלה שאומרים שיש 11,000 או 13,000 מורות ומורים מובטלים ומובטלות.

אחמד טיבי: בנוסף, יש את הבעיה של שיבוץ מורים ומורות במקומות מרוחקים.

אחמד טיבי: למשל, שיבוץ מורים ומורות בנגב כאשר הם במקור מתגוררים בצפון – בעראבה, סח'נין.

אחמד טיבי: אתה היית יושב-ראש ועדת חינוך ודנו בזה יותר מאשר פעם אחת.

אחמד טיבי: בתחילת דבריי, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לציבור המורות והמורים.

אחמד טיבי: אני אומר "מורות" כי 80% מהמורים אצלנו הן מורות.

אחמד טיבי: אני רוצה להודות להם על עשייה מאתגרת, חיובית, בכלל בכל ימות השנה אבל בעיקר בתקופת משבר הקורונה בשנתיים האחרונות.

אחמד טיבי: מורות ומורים הם סוכני השינוי החברתי, מלבד העניין הפדגוגי; סוכני שינוי.

אחמד טיבי: חשוב ביותר.

אחמד טיבי: אני ער לקשיים של מערכת החינוך: של המורות, של המורים, של התלמידים, המשפחות, המנהלים – עלי סלאלחה הוא מנהל בית ספר, הוא מכיר את זה מקרוב.

אחמד טיבי: אבל משך כל תקופת השנה אני וחבריי חברי הכנסת נתקלים במצוקות האלה של מורים ומורות שסיימו לפני שנים רבות את הלימודים בהצלחה, עם תעודה, תואר ראשון, תעודת הוראה, ולא נקלטו במערכת, נשארו מובטלים ומובטלות או שנשלחו לקצה השני והם קורסים תחת העומס, יוצאים בבוקר, בשעה 05:00, מעראבה או מסח'נין או מן שמאל, ומגיעים לבית ספר בנגב – משימה אצילית – וחוזרים באותו יום, כי המורה היא נשואה, יש לה ילדים, יש לה מחויבות.

אחמד טיבי: אנחנו מציגים את הנושא הזה, הצגתי את זה יחד עם חבריי בפני כל שר, כל מנכ"ל.

אחמד טיבי: אצלך בוועדה הצגנו את זה יותר מאשר פעם אחת.

יעקב מרגי: כמה פעמים.

אחמד טיבי: דנו בזה בוועדת החינוך, חבל על הזמן.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: דנו בזה בוועדת החינוך כמה פעמים ללא תוצאות, דיברנו עם המשרד ללא תוצאות.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: התשובה – שיטת הניקוד.

אחמד טיבי: דרך הניקוד, חישוב הניקוד.

אחמד טיבי: ) השיבוץ במערכת החינוך הוא שיבוץ למשרות בבתי ספר יסודיים, גני ילדים, חטיבות ביניים, לא בחטיבות העליונות, ששם הבעלות היא של השלטון המקומי ושל גופים אחרים.

אחמד טיבי: תחומי ההוראה וההכשרה המרכזיים הם חינוך מיוחד, חינוך לגיל הרך וכדומה, ונושאים נוספים גם.

אחמד טיבי: שיטת הניקוד, זה שונה אצל הערבים מאשר הדרך שבה מתמנה או נקלט מורה או מורה יהודים.

אחמד טיבי: בבתי ספר יהודיים יש ריאיון של המורה המועמד אצל מנהל בית הספר.

אחמד טיבי: אם הוא מוצא חן בעיניו, הוא מעריך אותו – הוא מקבל אותו, מיידית.

אחמד טיבי: אגב, יש מחסור בבתי ספר יהודיים.

אחמד טיבי: אצלנו יש שיטת הניקוד, שיש חמישה קריטריונים: ותק, דרגת השכלה, הצטיינות, מקום מגורים ומבחן בקיאות בשפות הערבית, עברית ואנגלית.

אחמד טיבי: אלה חמשת הקריטריונים; לכל קריטריון יש פירוט ויש נקודות.

אחמד טיבי: במשרד החינוך הסבירו לנו שמטרת הניקוד היא לדרג את המורות והמורים, איפה התור – האם הוא ראשון, שני, שלישי או מס' 28?

אחמד טיבי: השיטה הזאת לא מיטיבה עם המורים, מתוך ניסיון.

אחמד טיבי: לפעמים השנה הזאת הוא במקום 6, בשנה לאחר מכן הוא מוצא את עצמו במקום 13, או ההפך.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, 11,000 מובטלים ומובטלות זו בעיה חברתית-כלכלית קשה, מלבד הנושא הפדגוגי.

אחמד טיבי: נפגשתי עם שרת החינוך, היא הקשיבה קשב רב ואמרה שהיא לומדת את הנושא והיא תבדוק את שיטת הניקוד.

אחמד טיבי: אבל האמת היא שכך היה איתי בפגישה עם כל השרים.

יעקב מרגי: יש גם דרכים עוקפות לשיטת הניקוד.

אחמד טיבי: בוודאי, אנחנו נגיע.

יעקב מרגי: יש שיטת מילוי המקום, מה שנקרא.

אחמד טיבי: יש מילוי מקום ויש 31 באוגוסט, אחר כך בספטמבר – פתאום יש שעות.

אחמד טיבי: מאיפה צצות השעות?

אחמד טיבי: אז יש שיבוץ.

אחמד טיבי: כשאמרנו שאנחנו מציגים את הנושא, אנשים רבים התקשרו.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: לאיהאב יש 24 שנות ניסיון.

אחמד טיבי: הוא שובץ לדרום,) כלומר, חצי פנסיה, (אומר בערבית: חצי מהחיים שלו, חיי העבודה.

אחמד טיבי: ) למה שלא ילמד – – –

סמי אבו שחאדה: בהוראה זה הרבה יותר.

אחמד טיבי: בדיוק למה שלא ילמד?

אחמד טיבי: הדבר הכי מקומם, כאשר מורה שלא נקלטה והיא כבר שמונה או תשע שנים בחוץ רואה שהשכנה שלה סיימה ונקלטה מייד.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: למה הפרוטקציות האלה?

אחמד טיבי: איך זה קורה?

אחמד טיבי: ) איך זה קורה?

אחמד טיבי: ולכן זה מגביר את הרגשת ההתקוממות, הכעס, התסכול בתוך המערכת.

אחמד טיבי: את זה אנחנו רוצים לסיים.

אחמד טיבי: זה נושא שכואב לכל החברה הערבית, כי 11,000 או 12,000 זה מקיף את כל הגזרה, את כל היישובים.

אחמד טיבי: היה מקרה, אוסאמה, מעראבה.

אחמד טיבי: אישה חולת סרטן, שנים היא בדרום, טבעי שיעבירו אותה במיידי.

אחמד טיבי: זה לא קרה.

אחמד טיבי: השאלה אם יש מקרים כאלה – ואצלי אני מקבל עשרות תלונות.

אחמד טיבי: אני נפגשתי במשרד שלי בטייבה יותר מפעם אחת עם עשרות מהמורות והמורים האלה – אנשים עם תעודות שלא נקלטו במערכת, הם מובטלים.

אחמד טיבי: למה הם צריכים להיות מובטלים?

אחמד טיבי: המערכת צריכה לקלוט.

אוריאל בוסו: – – – בהוראה החרדית לא נקלטו – – –

אחמד טיבי: אגב, אני גם חייב לומר שאפשר למצוא פתרון.

אחמד טיבי: אפשר וצריך למצוא פתרון כדי לייעל את השיטה.

יעקב מרגי: עליזה בראשי, תודה.

אחמד טיבי: אמרתי, ואני אגיד את מה שכולם מרגישים: השיטה שבה x מתמנֶה או מתמנָה ומתקבל ו-y לא היא לא הוגנת, היא לא נכונה.

יעקב מרגי: מקוממת.

אחמד טיבי: מקוממת מאוד.

אחמד טיבי: וכשאתה שומע מורה עם ארבעה ילדים, עשתה את הכול והצליחה בלימודים, והיא לא שם.

אחמד טיבי: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד משהו אחר.

אחמד טיבי: אני היום הבאתי את ההצעה הזאת להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת, לשוחח בשקט, בלחש.

יעקב מרגי: תלחשו.

יעקב מרגי: דודי אמסלם, יובל שטייניץ, גדי יברקן, יואב קיש.

אחמד טיבי: רבותיי, (אומר בערבית: אני רואה שחברי הכנסת מהרשימה המאוחדת לא נמצאים כאן.

אחמד טיבי: אתם זוכרים את סיפור החשמל?

אחמד טיבי: אני הצגתי את חוק החשמל.

אחמד טיבי: ) אתם זוכרים, כשהצגתי את חוק החשמל?

אחמד טיבי: עשו לי תרגיל – עשו לנו תרגיל, עשו לציבור תרגיל – ואמרו: לא ניתן לך להעביר כי אנחנו קואליציה, יש לנו חוק.

אחמד טיבי: התברר שלא הייתה להם הצעת חוק, הגישו לאחר מכן את ההצעה שלי.

ינון אזולאי: – – –

אחמד טיבי: אחר כך – לא רוצה – – –

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

אחמד טיבי: אחר כך הגישו הצעה אחרת השבוע, שהיא הצעה לא טובה.

אחמד טיבי: אתם יודעים מה קרה לפני שעה?

אחמד טיבי: אתם לא יודעים.

אחמד טיבי: בעברית, לא קראתם.

אחמד טיבי: לפני שעה – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

יעקב מרגי: אופיר אקוניס, גדי יברקן, שב.

יעקב מרגי: דברו, דברו, בלחש.

אחמד טיבי: לפני שעה, (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם:

אחמד טיבי: לפני שעה הרשימה המאוחדת פרסמה הצהרה שהיא הגיעה עכשיו להסכם עם הקואליציה בנוגע להקמת ועדת משנה לוועדת החינוך בראשות אימאן ח'טיב כדי לטפל בבעיית המורים והמורות, מכיוון שאני רוצה להגיש ועדת חקירה.

אחמד טיבי: יש הבדל בסמכויות.

אחמד טיבי: ) יש הבדל בסמכויות.

יעקב מרגי: אני מוסיף לך דקה, כי הפריעו לך.

אחמד טיבי: ועדת חקירה פרלמנטרית, יש לה סמכויות זימון, סמכויות של ועדה קבועה, סטטוטורית, לא ועדת משנה.

אחמד טיבי: ועדת משנה זה כדי לקבור את הנושא.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: ואני אומר לחבריי הנעדרים מהרשימה המאוחדת:

אחמד טיבי: הגיוני שפעם אחר פעם אתם עושים לנו את אותו הדבר, אתם עושים לציבור שלנו את אותו הדבר?

אחמד טיבי: הינה, חוק החשמל – איפה הוא?

אחמד טיבי: לו היינו מעבירים את החוק בפעם הקודמת, החוק היה עובר בשנייה-שלישית.

אחמד טיבי: ועכשיו שוב פעם ההתנהגות הזאת, השגרתית?

אחמד טיבי: למה אתם עושים את זה?

אחמד טיבי: אתם חוסמים את הדרך לחברים שלכם מהרשימה המאוחדת להקמת ועדת חקירה נגד התנהגות הממשלה במשך עשר שנים.

אחמד טיבי: זה לא נגדכם?

אחמד טיבי: טוב, אחיי, אם הנושא הזה אצלכם, למה לפני שעה מההצעה קידמו?

אחמד טיבי: אם הרעיונות שלנו – בכל פעם שאנחנו מציעים רעיון, התוצאה היא שתיקחו אותו – –)

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אחמד טיבי: (– – "על הראש שלי".

אחמד טיבי: אני מוכן, אנחנו מוכנים, לקדם רעיונות כדי שתאמצו אותם, אבל לא בדרך הזאת.

אחמד טיבי: )

יעקב מרגי: תודה, אחמד טיבי.

יעקב מרגי: תודה.

אחמד טיבי: (ולכן אני אומר שמה שקרה בשעה האחרונה – אני לא יודע, אני לא רוצה להשתמש במילים – מצער.

אחמד טיבי: )

יעקב מרגי: תודה רבה.

אחמד טיבי: (לא רציתי שתגיעו למקום הזה.

אחמד טיבי: התרגילים האלה והתנועות האלה – אנחנו אומרים מספיק.

אחמד טיבי: בפעם הבאה אנחנו נציע פעם נוספת הצעה להכיר בכפרים הבדואיים בנגב, ב-12-10 הכפרים, אולי כך – – – כדי שזה יקרה.

אחמד טיבי: )

יעקב מרגי: א

יעקב מרגי: חמד טיבי – – –

אחמד טיבי: (ומספיק עם הפריצות למסגד אל-אקצא.

אחמד טיבי: אולי תלחצו על הממשלה.

אחמד טיבי: לא הגיוני, מה שקורה.

אחמד טיבי: )

יעקב מרגי: סגן יושב-ראש הכנסת.

אחמד טיבי: (מה שחשוב זה המורים והמורות, וצריכה לקום ועדת חקירה.

אחמד טיבי: ) אני קורא לכם להצביע בעד ועדת חקירה פרלמנטרית כדי לענות על השאלות ועל הכעס הרב בנושא הזה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך, דברים יוצאים מן הלב.

יעקב מרגי: אני מזמין את השרה יפעת שאשא ביטון להשיב להצעה לסדר-היום.

יעקב מרגי: שרת החינוך.

חיים כץ: אתה שחקן.

חיים כץ: אתה יודעים מה קרה לפני שעה?

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

יעקב מרגי: גם כאן, עד עשר דקות עומדות לרשותך.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: חבריי חברי הכנסת, נושא שגם כן מוכר ודובר בו רבות – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת, האגף הימני, קצת בשקט.

יעקב מרגי: נא להיות קצת בשקט.

יעקב מרגי: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: נוהל השיבוצים וההעברות במגזר הערבי קיים לאורך עשרות שנים, והוא נבחן בפסיקת בתי הדין לעבודה ועל ידי מבקר המדינה ונמצא ראוי ונכון, משום שהוא נותן מענה למציאות ייחודית ולאפיונים המייחדים את המגזר הערבי.

יפעת שאשא ביטון: האפיונים המיוחדים הם עודף מורים – כפי שאנחנו גם שמענו מחבר הכנסת טיבי, יש ביקוש מאוד גדול של מורים במגזר הערבי אל מול היצע נמוך באופן יחסי, כשאנחנו רואים את עודף הביקוש בעיקר בצפון, אך אי-אפשר להציב או לשבץ את כל המורים שדורשים להשתבץ בצפון, ולכן נפתחת האפשרות בפניהם להשתבץ באזור הדרום.

יפעת שאשא ביטון: הדבר הנוסף הוא הנושא של פיזור אוכלוסין.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שמרבית האוכלוסייה הערבית ממוקמת באזור הצפון, גליל, חיפה והאזור הזה, ואפילו קצת במרכז.

יפעת שאשא ביטון: פחות מזה בדרום.

יפעת שאשא ביטון: ולכן גם כאן אנחנו רואים בעיקר את הביקוש בקרב מורים המתגוררים בצפון ורואים את מקום העבודה בדרום כמקום זמני, ולכן הם גם לא מעתיקים את מקום מגוריהם, בניגוד לצורך העניין למורים יהודיים או למורים מהמגזרים האחרים, שבדרך כלל קובעים את מקום מגוריהם לפי מקום העבודה שלהם.

יפעת שאשא ביטון: לנוכח הנתונים האלה ועוד מאפיינים נוספים, הייתה תופעה שרווחה בקרב החברה הערבית והגיעו הרבה מאוד תלונות בגינה לפני שנוהל זה התחיל, והיא קבלת עובדים, העברתם או השלמת משרתם שלא משיקולים מקצועיים אלא משיקולים של לחץ משפחתי, קשרי היכרות וכיוצא בזה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאין צורך להרחיב ולפרט בנושא.

יפעת שאשא ביטון: המצב הזה הפך לבלתי נסבל ככל שעלה הביקוש, בעוד היצע המשרות לא גדל במקביל אלא להפך.

יפעת שאשא ביטון: וכמובן בעקבות כך רבו התביעות המשפטיות והתלונות, אשר חלקן הגדול נמצאו אפילו מוצדקות.

יפעת שאשא ביטון: בשל כך נדרש גיבושו של נוהל ייחודי אשר מפרט קריטריונים שרובם המוחלט מנבאי איכות ברורים.

יפעת שאשא ביטון: לכל קריטריון נקבע ניקוד, מיקומו של כל עובד הוראה מגיש בקשה נקבע בהתאם לניקוד שלו, אשר הוא צובר בהתאם לפרמטרים שנקבעו בנוהל.

יפעת שאשא ביטון: זאת ביחס לכל יישוב שבו הוא חפץ להשתבץ או לעבור, כשהוא יכול בעצם לבקש עד חמישה יישובים.

יפעת שאשא ביטון: הבקשות הן מקוונות, המועמד רואה את הניקוד שלו ואף ניתן לו זמן לערער עליו ככל שהוא מצא טעות בניקוד.

יפעת שאשא ביטון: המיקום נקבע ביחס לכל מוסד חינוך ביישובים שבהם ביקש המועמד להשתבץ או לעבור אליו.

יפעת שאשא ביטון: ועדת השיבוצים מורכבת מעובדי המחוז, מנהלי כוח האדם בהוראה במחוז, אשר בפניהם מעלים המפקחים את הצרכים.

יפעת שאשא ביטון: באופן זה מובטח כי כל שיבוץ, העברה או השלמת משרה ייעשו באופן אובייקטיבי ומדיד שניתן בקלות לעמוד על מידת נכונותו.

יעקב מרגי: סדרנים, נא להשתיק אותם ולהוריד אותם מהמדרגה העליונה, מי שלא חבר כנסת.

יפעת שאשא ביטון: מרביתם המכריע של הקריטריונים אשר גובשו בנוהל מנבאים איכות הוראה, והנוהל המלא מפורסם בפורטל עובדי ההוראה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת טיבי, אנחנו שוחחנו רבות בנושא והיו אליי פניות נוספות.

יפעת שאשא ביטון: כל הדברים האלה הובאו בפניך, וכמובן ככל שתרצה אנחנו גם נעביר אליך את הנתונים השונים שביקשת בעצם הבקשה.

יפעת שאשא ביטון: אבל חשוב מאוד לציין שהנוהל הזה גובש משום המציאות שנוצרה בשטח.

יפעת שאשא ביטון: התהליך הוא מאוד שקוף, המועמד יכול לראות גם את הניקוד שלו וגם כמה נקודות הוא מקבל על כל פרמטר.

יפעת שאשא ביטון: הוא מן הסתם לא יכול לראות את הניקוד של האחרים, מפאת צנעת הפרט.

יפעת שאשא ביטון: בנוסף לזה, גם חברת הכנסת אימאן ח'טיב פנתה אליי לפני כשלושה שבועות, ואפילו היום העלתה הצעה לסדר-היום בוועדת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: בוועדת החינוך, בראשות חברת הכנסת שרן השכל, הוסכם כי תוקם ועדת משנה שתעסוק – – –

אחמד טיבי: הוועדה – – –

יפעת שאשא ביטון: שתעסוק בנושא הזה ותוכל לבחון אותו.

יעקב מרגי: אחמד טיבי, תודה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת אחמד טיבי, אתה מוזמן יחד עם כל החברים להיות שותף – – –

אחמד טיבי: – – –

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת טיבי, תהיה כאן ועדת משנה שאתם תוכלו לבוא, להיות שותפים בה, להביע – –

ינון אזולאי: גם בחשמל עשו את זה.

יעקב מרגי: ינון אזולאי, תודה.

יעקב מרגי: בישיבה, בישיבה.

יפעת שאשא ביטון: – – להביע ולהציג את הדברים שלכם ובהחלט לבחון את הנושא.

יפעת שאשא ביטון: ולכן אני מבקשת מחברי הכנסת להצביע נגד ועדת חקירה פרלמנטרית.

יפעת שאשא ביטון: כאמור, תוקם ועדת משנה, ששם יהיה אפשר לדון בדברים.

יעקב מרגי: הממשלה ביקשה – – –

יפעת שאשא ביטון: עידית?

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז אני אפרט, ברשותכם, חבר הכנסת טיבי, את הפרמטרים – כדי שהם יוכלו להיות גם בפרוטוקול – שעל פיהם נקבע הניקוד.

יפעת שאשא ביטון: אז יש תוכנית מצוינים, שהיא תוכנית במכללות האקדמיות לחינוך, תוכנית שמכונה רג"ב – ראש גדול בהוראה.

יפעת שאשא ביטון: מטרת התוכנית היא לגייס סטודנטים בעלי יכולות גבוהות ללימודי הכשרה להוראה ולהכשירם להיות מורים מובילים, מחנכים מצוינים ומנהיגים חינוכיים.

יפעת שאשא ביטון: מטרת-העל של התוכנית הינה ליצור תוכנית לימודים בעלת צביון ייחודי, כאשר כלל המשתתפים בתוכנית יהיו שותפים בחזונה ודרכי פעולתה ואף סטודנטים יהיו שותפים בעיצובה.

יפעת שאשא ביטון: התוכנית מכוונת להשגת מטרותיה באמצעות טיפוח המוטיבציה, פיתוח הידע, הכישורים והתפיסות, דרכי החשיבה ויכולת ההוראה.

יפעת שאשא ביטון: בשל מסלול ההכשרה הייחודי, אשר מתוקצב על ידי משרד החינוך במטרה להציע, כאמור, למועמדים האיכותיים להגיע לתחום ההוראה, ניתן מקדם גבוה יותר למועמדים בוגרי תוכנית זאת ביחס למועמדים האחרים, על מנת לקדם את שילובם במערכת.

יפעת שאשא ביטון: מדובר בכ-30 מועמדים.

יפעת שאשא ביטון: הפרמטר השני הוא מבחני בקיאות.

יפעת שאשא ביטון: מבחני בקיאות בשפות ערבית, עברית ואנגלית, וכן מבחנים במדעים ומתמטיקה, אשר התווספו בשנת הלימודים תשפ"א.

יפעת שאשא ביטון: הם אינם חובה אלא לבחירת המועמדים להוראה לשם שיפור הניקוד.

יפעת שאשא ביטון: כמובן, מי שעובר אותם מקבל ניקוד גבוה יותר.

יפעת שאשא ביטון: מרכזי הערכה – החל משנת הלימודים תשפ"א התווסף קריטריון מרכזי הערכה, שאף הוא אינו חובה אלא לבחירת המועמדים.

יפעת שאשא ביטון: מרכזי ההערכה כוללים תחנות כגון ריאיון אישי, עיסוק בדילמות חינוכיות וסימולציה.

יפעת שאשא ביטון: מטרתם של מרכזי ההערכה היא הוספת קריטריונים אישיותיים מנבאי איכות בהוראה כדי להבטיח את בחירת המועמדים הראויים ביותר, כגון אחריות, בעל יושרה, אכפתי, רגיש, בעל יכולת ליצור הנעה, סובלני, סבלני וכדומה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, באמת אני חושבת שמועמדים שעוברים את התהליך הזה מקבלים ניקוד הרבה יותר גבוה, ובצדק, ממועמדים אחרים שלא עברו את התהליך הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני חוזרת – – –

מאיר פרוש: – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת פרוש, תודה.

יפעת שאשא ביטון: אני חוזרת ומבקשת – עידית, עידית, עידית – – –

יעקב מרגי: פשוט הבהלת חצי בית פה.

יעקב מרגי: למה?

יפעת שאשא ביטון: אני מספרת את הבשורות הטובות.

יפעת שאשא ביטון: כאמור, אני מבקשת להצביע – אני לא עוד לא סיימתי – להצביע נגד הוועדה הפרלמנטרית, ועדת החקירה הפרלמנטרית, ותהיה ועדת משנה בנושא.

יפעת שאשא ביטון: ומשום שיש לי עוד כמעט שתי דקות אני יכולה לספר ולשתף את הכנסת בתהליך שאנחנו עושים במערכת החינוך כדי לאפשר לתלמידי ישראל למידה רציפה.

יפעת שאשא ביטון: אדוני היושב-ראש, זוכר את ההתעקשות והנחישות שלנו לפתוח את שנת הלימודים בזמן, ב-1 בספטמבר, כדי לאפשר את הרצף הזה?

יפעת שאשא ביטון: עשינו את זה.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על כך שצריך בעצם לבטל את מודל הבידודים כדי לאפשר רצף למידה.

יפעת שאשא ביטון: בהתחלה שמענו הרבה רעשים סביב העניין הזה, ועכשיו כולם מבינים את החיוניות ואת הצורך בביטול מודל הבידודים ומעבר למודל של בדיקות ושל כיתה ירוקה.

יפעת שאשא ביטון: לשמחתי הממשלה, משרד הבריאות, משרד החינוך, כולם מכונסים לעניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: התקיים פיילוט, הרחבנו אותו לערים הירוקות, ועכשיו אנחנו מרחיבים אותו בעצם לכלל המערכת, כולל גני ילדים ובהמשך אפילו מעונות היום.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהתפיסה הזו של להביא את הילדים לתוך מערכת החינוך כשהם יודעים שאנחנו עושים הכול על מנת לאפשר להם שמירה על שגרה היא מאוד מאוד חשובה, ואנחנו עכשיו נוכל להתפנות גם לתוכנית הגדולות הפדגוגיות, לכל התמורות שאנחנו רוצים להחיל במערכת, והדבר הזה בהחלט יאפשר לנו לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה, נא לשבת.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה שמית על פי בקשת הממשלה.

יעקב מרגי: על פי בקשת הממשלה.

יעקב מרגי: נא לשבת ולשמור על השקט.

יעקב מרגי: בבקשה, מזכירת הכנסת.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – בעד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד

יעקב מרגי: אורלי, קצת להירגע.

יעקב מרגי: עליזה בראשי, אי-אפשר לעשות את זה ככה.

יעקב מרגי: סדרנים, נא להרגיע שם.

יעקב מרגי: זה עניין ליושב-ראש?

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, תמשיכי.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – בעד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד אבתיס

אלינור ימין: אם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד

יעקב מרגי: עידית סילמן, מה זה, מקהלה שם?

קטי קטרין שטרית: – – –

יעקב מרגי: קטי שטרית, נא להירגע.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – אינו נוכח שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יעקב מרגי: נא לקרוא שנית בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו, שלא היו בזמן ההצבעה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ישראל אייכלר – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת אופיר סופר – אינה נוכחת אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח גלעד קריב – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח מוסי רז – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד אלון שוסטר – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח

אחמד טיבי: – – –

יעקב מרגי: אחמד טיבי, סגן יושב-ראש הכנסת, החניונים עובדים מכל כיוון.

אחמד טיבי: – – – ועדת משנה.

אחמד טיבי: יותר נוח ועדת משנה – – –

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

יעקב מרגי: בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יוסף שיין – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יעקב מרגי: יש חברי כנסת שלא קראו בשמם?

יצחק פינדרוס: – – –

יעקב מרגי: לא שומע, אל תפריע לי.

יצחק פינדרוס: – – –

יעקב מרגי: אל תפריע לי.

יעקב מרגי: תמה ההצבעה, נא להגיש לי את התוצאות.

יעקב מרגי: פינדרוס, לא בזמן הצבעות.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: קרן, תירגעי.

יעקב מרגי: אבוטבול.

קריאות: – – –

קריאה: בושה, בושה.

יעקב מרגי: רגע, אחמד טיבי התעלל בנו קצת, נכון?

יעקב מרגי: אז תן לנו.

יעקב מרגי: בעד ההצעה לסדר-היום להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית הצביעו 47 חברי כנסת.

יעקב מרגי: נגדה הצביעו 46 חברי כנסת.

יעקב מרגי: אי לכך, אנחנו נעביר את ההחלטה לוועדת הכנסת.

משה אבוטבול: מראענה הביתה.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: ועדת הכנסת תמשיך בהליך ההקמה, תודה רבה.

יעקב מרגי: נא לשבת, ממשיכים בסדר-היום.

משה אבוטבול: מראענה הביתה.

משה אבוטבול: מראענה הביתה.

משה אבוטבול: << הלסי >> עלייה במחירי הדירות והירקות ובמדד המחירים לצרכן << הלסי >>

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אני מבין את ההתרגשות אבל נא לשמור על הסדר.

יעקב מרגי: הצעות לסדר-היום בנושא: עלייה במחירי הדירות והירקות ובמדד המחירים לצרכן, של כמה חברי כנסת – מס' 533, 540 ו-553.

יעקב מרגי: ראשון המציעים, חבר הכנסת חיים ביטון.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חיים ביטון.

יעקב מרגי: יקדים אותו חבר הכנסת אורי מקלב.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות עומדות לרשותך.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אני לא רוצה לקלקל לכם את השמחה.

אורי מקלב: אני בהחלט מבין את השמחה שיש בשורות האופוזיציה על אף המאמצים של הקואליציה, שהפרו הסכמי קיזוז ועשו כל מאמץ כדי להתנגד להקמת ועדת החקירה, אבל לא הצליחו.

אורי מקלב: זה בפני עצמו נותן חיזוק לאופוזיציה במלחמתה העקבית על כל הדברים ועל כל הפעולות שאנחנו חוזים בהן, איך שהקואליציה עובדת מול האופוזיציה.

אורי מקלב: עד רגע זה האופוזיציה לא משתתפת בתוך הוועדות, אין לה זכות הצבעה בתוך הוועדות, תקציב שלם עובר ללא יכולת של האופוזיציה להתנגד ולתת גם כן את דבר חצי מהעם הזה, זה לא יכול לבוא לידי ביטוי בתוך הוועדות בגלל המעשים הדרקוניים והרמיסות של הקואליציה בייצוג של האופוזיציה.

אורי מקלב: הינה היום – בסופו של דבר, לאט-לאט האמת תצא לאור, ואני רואה את זה כהתחלה של ההתפוררות, וכפי שאומרים ברשימה המשותפת, עם התנהלות והתנהגות לא הוגנת של הקואליציה בניסיון להסיח את הדעת.

אורי מקלב: אבל זה לא הנושא של ההצעה הדחופה לסדר-היום.

אורי מקלב: הנושא הוא העלאת מחירי הדירות.

אורי מקלב: לצערנו אין שום בשורה בתקציב הזה בדברים מהותיים מאוד.

אורי מקלב: הדבר הכי משמעותי שיש לכל אחד, לכל אדם, לכל משפחה, הוא האפשרות לדור.

אורי מקלב: במזון אנחנו כבר מכירים את עליית המחירים הצפויה לנו, במצרכי המזון הבסיסיים והלא-בסיסיים.

אורי מקלב: כל מי שהולך היום יודע איזו עליית מחירים עצומה יש.

אורי מקלב: יוקר המחיה עולה וגואה, ואנחנו צפויים למיסים רבים כמס גודש וכמס על חד-פעמי ועל משקאות.

אורי מקלב: ובמה מתעסקים?

אורי מקלב: בהעלאת גיל הפנסיה, שוב לפגוע באזרחים; כמה מאמצים משקיעים בחוק הכשרות, שככל שעוברת עוד שעה שבה הוועדה דנה, ואני השתתפתי בכל השעות ובכל הוועדות – אני לוקח אחריות מלאה: תבחנו אותי אם תהיה עלייה במחירים או שתהיה ירידה במחירים, מעבר לפגיעה בכשרות עצמה, גם מבחינת העלויות, שבזה מנופפים, שמ-500 מיליונים ירדו פתאום ל-16 מיליון, וגם זה לא יהיה.

אורי מקלב: אנחנו רואים באילו דברים אתם מתעסקים, חוק הגיוס וכל מיני דברים לא רלוונטיים.

אורי מקלב: אבל לא מתעסקים במחירי הדיור.

אורי מקלב: מנכ"ל משרד השיכון מודיע, השבוע או בסוף השבוע שעבר, הוא אומר: אנחנו נילחם שלא תהיה עלייה יותר.

אורי מקלב: הוא בכלל לא מדבר על ניסיון להוריד.

אורי מקלב: אנחנו נשווק – אבל אנחנו יודעים שהשיווק הזה, בלי שנעשה מגוון של פעילויות, בלי שמכניסים את היד לכיס, המיסוי הגבוה שאנחנו צפויים לו – אפשר להגיד תמיד איפה הייתם, מה עשיתם, אבל יש עכשיו תקציב ששופך מיליארדים – – –

יעקב מרגי: נא לסכם.

אורי מקלב: כמה מיליארדים נשפכו כדי לקיים את הקואליציה הזאת, ואיפה הדבר הבסיסי, מחירי הדירות.

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: מחירי הדירות לא יורדים ורק עולים, השכירות אדירה, אנחנו נמצאים באחוזים הכי גבוהים שיש ב-OECD ובעוד בכמה משכנתאות אנחנו לוקחים לדירה.

אורי מקלב: משלמים את האחוז הכי גבוה – אנשים משלמים את רוב הדירה במשכנתאות, וזה אומר הוצאה רבה מאוד.

אורי מקלב: ואנחנו מדברים על השכירות, מי שאין לו דירה.

יעקב מרגי: תודה.

אורי מקלב: ואני אסיים בדבר אחד.

אורי מקלב: בסופו של דבר אצל כולם לא נעשה, אבל את הפגיעה הזאת באוכלוסייה החרדית, אדוני היושב-ראש – דוח מבקר המדינה יצא ממש בימים האחרונים והוא אומר ששום דבר לא נעשה לאוכלוסייה החרדית.

אורי מקלב: לא רק שלא נעשה, אנחנו גם מתבשרים היום בשורה רעה, ששר השיכון, יחד עם שרת הפנים, ביטלו איזה תוכנית.

אורי מקלב: חשבו שיהיו כמה אלפי יחידות דיור בקריית גת מערב.

אורי מקלב: וכל זה עושים בלי שמושקע בציבור – איפה הוא גר?

אורי מקלב: ב-18–20 מטר.

אורי מקלב: ככה אפשר לגדל ילדים?

אורי מקלב: אין לילד אפשרות לצאת, בכלל להסתובב, לצאת מהמיטה שלו.

אורי מקלב: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; המציע הבא, חבר הכנסת חיים ביטון – אינו נוכח.

יעקב מרגי: אי לכך, ישיב השר במשרד האוצר, השר חמד עמאר, בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת מקלב, מחירי הפירות והירקות בישראל זינקו בעשור האחרון בין 81% ל-102%.

חמד עמאר: זאת עלייה אדירה במחירי הפירות והירקות.

חמד עמאר: אני אומר לך, הרבה משפחות לא מצליחות לקנות לא פירות ולא ירקות, ואנחנו רואים ירידה של 25% בצריכה במדינת ישראל.

חמד עמאר: האוכלוסייה גדלה, הייצור לא מצליח לספק לכולם, והמחירים עולים.

חמד עמאר: אנחנו כממשלה וכמשרד האוצר מובילים רפורמה בנושא, רפורמת החקלאות.

חמד עמאר: ברפורמה הזאת תהיה תמיכה ישירה בחקלאים, ובמקביל – פתיחת השוק ליבוא וביטול המכס על הפירות והירקות.

חמד עמאר: אני מאמין שבמהלכים האלה שאנחנו נוביל נצליח להוריד את מחירי הפירות והירקות.

חמד עמאר: ראינו התנגדות כאן בכנסת בנושא הזה, אבל כשאתם באים ורואים – וכל אזרח יכול לראות את זה – שקילו ענבים במדינת ישראל יכול לעלות 30 שקל, כאשר באירופה אפשר לקנות ב-10 שקלים, זה ההפרש במחירים; קילו אבוקדו היום יכול לקנות מי שיש לו כסף – זה יכול להגיע ל-60 שקל במדינת ישראל, כאשר באירופה זה לא מגיע למחיר הזה, אפילו לא לשליש מהמחיר הזה.

חמד עמאר: לכן אנחנו נוביל רפורמה שתביא להוזלת המחירים של הפירות והירקות, לתמיכה ישירה בחקלאים, וכך נצליח להוריד את מחיר הירקות והפירות.

חמד עמאר: בנושא הדיור הממשלה מקדמת כמה מאמצים על מנת לבלום את העלייה החדה במחירי הדיור, שמטרתם להגדיל את היצע יחידות הדיור ולתת מענה לביקוש הגובר.

חמד עמאר: מטרות המאמצים: להגדיל משמעותית את מספר התחלות הבנייה של יחידות דיור חדשות, להביא למלאי תכנוני רחב ולשווק מאות אלפי יחידות דיור בקרקעות מדינה בשנים הקרובות.

חמד עמאר: בעת הזו נדרשים שינויים דרמטיים כדי להביא להגדלת ההיצע בטווח הקצר והארוך.

חמד עמאר: על כן, במסגרת חוק התוכנית הכלכלית מקדמת המדינה רפורמות משמעותיות שיביאו להגדלת היצע יחידות הדיור הן בטווח הקצר והן בטווח הארוך: הסרת חסמים ועידוד פרויקטים להתחדשות עירונית להגדלת היצע יחידות הדיור בלב המרקם הבנוי – צעד שעתיד להביא לתוספת של כ-4,500 יחידות דיור בשנה; המרת משרדים לדירות מגורים – צעד שעתיד להביא לתוספת של כ-3,000 יחידות דיור בשנה; מתן אפשרות לרישוי עצמי להפחתת הביורוקרטיה וקיצור הזמן הנדרש להוצאת היתר בנייה; עידוד בנייה לשכירות מוסדית ארוכת טווח להגדלת היצע יחידות הדיור להשכרה ארוכת טווח.

חמד עמאר: בימים אלו מתקיימים דיונים בוועדות השונות על מנת לקדם את כל הרפורמות שאנחנו מובילים.

חמד עמאר: אני מאמין שבסופו של תהליך אנחנו נצליח גם להוריד את מחירי הפירות והירקות וגם להוריד את מחירי הדיור במדינת ישראל.

חמד עמאר: אני מקווה, חבר הכנסת מקלב, שנצליח לעשות את זה.

חמד עמאר: אני חושב שגם אתה רוצה שאנחנו נצליח.

חמד עמאר: אני מכיר את מצוקת הדיור.

חמד עמאר: אני, גם כבן העדה הדרוזית, רואה: בשלוש השנים האחרונות לא היה שיווק של מגרש אחד לחיילים משוחררים, יש מחסור אדיר במגרשים.

חמד עמאר: אני רואה צעירים רבים מחפשים את הדירה הכי קטנה לשכור, להתחתן ולבנות את המשפחה שלהם.

חמד עמאר: אני מכיר גם את המצוקה באוכלוסייה החרדית.

חמד עמאר: הייתי חבר ועדת הכלכלה, השתתפתי בהרבה דיונים בנושא.

חמד עמאר: אני מאמין שהצעדים שאנחנו מובילים כאן כממשלה יביאו את השינוי, ונראה ירידה במחירי הדיור, וגם בפירות ובירקות.

חמד עמאר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: מה אתם מציעים?

חמד עמאר: מה שיציעו מקובל.

חמד עמאר: דיון בוועדה, ועדת הפנים או ועדת הכלכלה, מה שיציעו.

אורי מקלב: ועדת הכלכלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה.

יעקב מרגי: מי שמצביע בעד, בעד העברת הנושא לדיון בוועדת הכלכלה.

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: בעד ההצעה להעביר את ההצעה לסדר-היום לדיון בוועדת הכלכלה הצביעו ארבעה חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים, לפיכך הנושא יועבר להמשך דיון בוועדת הכלכלה.

יעקב מרגי: << הלסי >> משבר הבנקים בחברה הערבית מזין את ארגוני הפשיעה << הלסי >>

יעקב מרגי: הסעיף הבא בסדר-היום – הצעה לסדר-היום בנושא: משבר הבנקים בחברה הערבית מזין את ארגוני הפשיעה, הצעה מס' 544, של חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: השר עמאר, גם להצעה הזאת אתה משיב.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, שיעור האזרחים הבוגרים, אדוני השר, בלי חשבון בנק בקרב היהודים – 1%.

אוסאמה סעדי: בקרב הערבים – 12%.

אוסאמה סעדי: שיעור האזרחים בלי כרטיסי אשראי: היהודים – 15%, הערבים – 50%.

אוסאמה סעדי: שיעור המשכנתאות שניתנו לחברה הערבית מתוך כלל המשכנתאות – 2%.

אוסאמה סעדי: רק 10% מסניפי הבנקים בישראל נמצאים ביישובים ערביים.

אוסאמה סעדי: הנתונים האלה פורסמו, אדוני היושב-ראש, בעיתון גלובס, והמצוקה הכלכלית של החברה הערבית, ש-50% ממנה חיה מתחת לקו העוני, מתדלקת, כפי שאתה יודע, את ארגוני הפשיעה ביישובים הערביים, והם חולשים כיום כמעט על כל תחום, מהלוואות דרך התשתיות ואפילו מכרזים, שמירה.

אוסאמה סעדי: אנחנו שמענו היום בוועדה לביטחון פנים את הפרויקטור, סגן השר סגלוביץ', שהציג תוכנית להתמודדות, למאבק בפשיעה בחברה הערבית.

אוסאמה סעדי: חלק מהתוכנית הזאת הוא התמודדות ומאבק בפשיעה הכלכלית דרך הקמת בית משפט כלכלי, עונשי מינימום, גם על דמי חסות, גם פרוטקשן, גם השוק האפור.

אוסאמה סעדי: בגלל המחסור בשירותי בנקים, המחסור בשירותי הלוואות, פונים לשוק האפור.

אוסאמה סעדי: ומה עושים הבנקים, אדוני השר?

אוסאמה סעדי: במקום להנגיש יותר את השירותים הבנקאיים לחברה הערבית ביישובים הערביים, במקום להעמיד הלוואות, במקום לא לדחוק את האנשים לזרועותיהם של ארגוני הפשיעה, מצמצמים, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, את השירותים הבנקאיים.

אוסאמה סעדי: אני אתן לך דוגמה, שאני מטפל בה כבר חודשיים מול בנק הפועלים.

אוסאמה סעדי: בכפר אכסל, שמונה כמעט – 15,000–17,000 תושבים – בנק הפועלים החליט לסגור את סניף הבנק שלו, עם 3,000 לקוחות.

אוסאמה סעדי: 3,000 לקוחות, שלחו להם מכתבים: תלכו, תקבלו שירותים, החשבונות שלכם מועברים לאיפה?

אוסאמה סעדי: לנצרת.

אוסאמה סעדי: זקנים, בעלי מוגבלות, בעלי עסקים, צריכים ללכת, ואתה יודע, לפעמים בשעות השיא זה לוקח המון זמן להגיע, למרות שמדובר בשכנים.

אוסאמה סעדי: אז במקום שהבנקים יירתמו למאבק הזה בחברה הערבית נגד הפשיעה ונגד הפשיעה הכלכלית בפרט, הבנקים מצמצמים וסוגרים סניפים, ולא רק באכסאל.

אוסאמה סעדי: אדוני השר, אנחנו קיימנו דיון על זה בוועדת הכלכלה בכנסת הקודמת – הרבה סניפים נסגרים, הרבה מחלקות.

אוסאמה סעדי: סוגרים מחלקות, במיוחד את מחלקת עסקים.

אוסאמה סעדי: אומרים: שפרעם?

אוסאמה סעדי: כל אעבלין, כאבול, טמרה, כולם הולכים למחלקת עסקים אחת.

אוסאמה סעדי: ככה, עם כל הכבוד, אי-אפשר להתמודד עם הפשיעה הכלכלית, שהיא – על רקע הביצה הזאת צומחת כל התופעה הזאת של אלימות, ואתה יודע שפרוטקשן והלוואות בשוק האפור, בסוף, כשבאים לגבות, כמובן שאף אחד לא יכול לעמוד בריביות הרצחניות האלה של ההלוואות האלה ולכן מתחילים לגבות את זה תוך איומים, תוך זריקת רימונים, כפי שנעשה באכסאל בימים האלה – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

אוסאמה סעדי: – – זורקים רימונים, יורים, רוצחים, ולכן צריך לתת פתרון לבעיות האלה של השירותים הבנקאיים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ישיב על ההצעה לסדר-היום השר במשרד האוצר, השר חמד עמאר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, דיון מאוד חשוב והצעה מאוד חשובה אתה מעלה כאן, אני מכיר אותה באופן אישי.

חמד עמאר: בנקים בשפרעם נסגרו ואמרו להם ללכת לטמרה כי ריכזנו את טמרה, אעבלין, שפרעם ועוד כמה מקומות – אתה צריך לעבור לשם ולקבל את השירותים שלך שם כי אנחנו לא יכולים לתת לך את השירותים האלה.

חמד עמאר: אני מכיר את הנושא ואני מכיר את הנושא של הפשיעה, ואני אומר לך מהיום הראשון שנכנסנו, מהיום הראשון שקמה הממשלה, היא לקחה את נושא הפשיעה כנושא דגל, אנחנו רוצים למגר את הפשיעה במגזר הערבי.

חמד עמאר: להגיד לך את האמת?

חמד עמאר: בלתי נסבל מה שקורה היום.

חמד עמאר: כל יום אתה שומע על הרוג, יותר מ-100 הרוגים מתחילת השנה וזה דבר בלתי נתפס.

יעקב מרגי: נרצחים, לא הרוגים.

חמד עמאר: נרצחים, סליחה.

יעקב מרגי: התוצאה אותה תוצאה אבל הם נרצחים.

חמד עמאר: סליחה, נרצחים.

חמד עמאר: יותר מ-100 נרצחים מתחילת השנה.

חמד עמאר: כל בוקר אתה קם, שומע שנרצח מישהו, התנקשו במישהו, ירו על מישהו.

חמד עמאר: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, מה שאנחנו שומעים שנרצחו, זה החלק הקטן.

חמד עמאר: כל יום מתבצע ירי בכל היישובים.

חמד עמאר: הפשע לא פוסח על אף יישוב.

חמד עמאר: הפשע הולך ומשתלט, וזה בלתי נסבל.

חמד עמאר: לא ניתן לסבול את זה.

חמד עמאר: אני אמרתי את זה ואני אומר את זה בכל מקום: איבדנו את המשילות בנושא, ולכן הממשלה הזאת לקחה את הנושא הזה לסדר-יומה.

חמד עמאר: הקמנו ועדת שרים ועומד בראשה ראש הממשלה וכבר התכנסנו, ואני הייתי בדיון הראשון בנושא.

חמד עמאר: גם בפשיעה הכלכלית הוקם צוות בראשות מנכ"ל משרד האוצר עם כל הגורמים – גורמי משטרה, גורמים ממס הכנסה וכל הגורמים הרלוונטיים בנושא.

חמד עמאר: אנחנו נטפל בנושא הזה ונעשה את המקסימום כי משרד האוצר ייתן את כל האמצעים גם למיגור הפשיעה וגם למיגור הפשיעה הכלכלית שמשתוללת גם במגזר הערבי.

חמד עמאר: בנושא כרטיסי האשראי – אני שמעתי, האמת היא שלא קראתי את הנתון הזה שרק 50% מהמגזר הבוגר של המגזר הערבי יש לו כרטיסי אשראי, כאשר במגזר היהודי ל-85% יש כרטיסי אשראי.

חמד עמאר: זה צועק לשמיים, קודם כול, זה אומר שלאנשים אין יכולת להחזיק בכרטיס אשראי, אולי בגלל המשכורת הנמוכה, אולי בגלל שהם לא עובדים, וזה אומר גם שהרבה כסף נזיל, מזומן, מסתובב בשטח – – –

אוסאמה סעדי: 12% מהאזרחים הערבים אין להם חשבון בנק.

חמד עמאר: כן, כן, אלה נתונים מאוד מזעזעים, והדוגמה שאתה הבאת מאכסאל, שאתה אומר שהעבירו את בנק הפועלים לנצרת ואין שום בנק באכסאל היום?

אוסאמה סעדי: יש סניף אחד של בנק לאומי.

חמד עמאר: סניף אחד של בנק לאומי שצריך לתת שירות ל-15,000 לקוחות.

אוסאמה סעדי: אין תחרות.

אוסאמה סעדי: אין תחרות ביניהם.

אוסאמה סעדי: הייתה תחרות.

חמד עמאר: מוכרת התופעה הזאת, אבל אני אומר לך שבעשור האחרון, לפי הנתונים שקיבלתי, רק 6% מהבנקים בישראל היו במגזר הערבי, בעשור האחרון זה עלה ל-10% וזה לא מספיק.

חמד עמאר: זה צריך להיות לפי מספר התושבים וחייבים לבוא ולהוסיף.

חמד עמאר: לפי הנתון שנתן לי בנק ישראל, הוגשו על ידי הבנקים לסגירה 250 בנקים, מתוכם 20 בנקים במגזר הערבי, ואם אתה סוגר את הבנק, מה שאמור להיות, צריך לתת שירות באותו יישוב, או שירות נייד או שירות אלקטרוני.

חמד עמאר: אנחנו נבדוק את הנושא הזה.

חמד עמאר: לי עצמי יש פגישה גם בנושא המשכנתה עם בנק ישראל, כדי לבדוק את הנושא ולראות למה רק 2% מהמגזר הערבי לוקחים משכנתאות ושאר האחוזים לא לוקחים משכנתאות ולא מצליחים לקחת משכנתה.

חמד עמאר: אני חושב שהנקודה שהעלית היא נקודה מאוד חשובה.

חמד עמאר: אני מבטיח לך שמאז שנכנסתי למשרד האוצר אני מודע לכל הבעיות שהעלית, אני בעצמי מנסה לטפל בהן ואני מטפל בהן.

חמד עמאר: אני מקווה שנצליח לטפל בכל הנושאים שהעלית.

חמד עמאר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: מה אתה מציע?

חמד עמאר: מה שהוא יציע.

חמד עמאר: אתה רוצה ועדת הכספים?

אוסאמה סעדי: ועדת הכלכלה.

חמד עמאר: אין בעיה.

יעקב מרגי: אז אנחנו עוברים להצבעה.

יעקב מרגי: מי שמצביע בעד – בעד העברת הנושא להמשך דיון בוועדת הכלכלה.

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: בעד העברת הנושא להמשך דיון בוועדת הכלכלה הצביעו חמישה חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יעקב מרגי: אני קובע שהנושא יועבר להמשך דיון בוועדת הכלכלה.

יעקב מרגי: נעבור להצעה הבאה לסדר-היום, של חבר הכנסת אוריאל בוסו, מס' 532.

יעקב מרגי: הוא איננו נוכח, והוא ביקש להעביר את זה על שם חבר כנסת אחר.

יעקב מרגי: לא ניתן להעביר הצעה דחופה על שם חבר כנסת אחר.

יעקב מרגי: << הלסי >> החלטת שרי הפנים והשיכון להקפיא את בניית העיר החרדית לצד קריית גת << הלסי >>

יעקב מרגי: אני עובר לסעיף הבא על סדר-היום – החלטת שרי הפנים והשיכון להקפיא את בניית העיר החרדית לצד קריית גת, מס' 534, של חבר הכנסת יואב בן צור.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

מיכאל מלכיאלי: – – –

יעקב מרגי: בינוי ושיכון.

יואב בן צור: – – –

יעקב מרגי: המציע לא נוכח וזו הצעה דחופה.

יעקב מרגי: לא הקשבתם, הצעה דחופה לסדר-היום לא ניתן להעביר, כי אישרו לו את זה כדחוף.

יעקב מרגי: הוא פנה בצוק העיתים בגלל שהוא היה צריך לצאת ולכן קראנו למציע הבא.

יעקב מרגי: בהצעה רגילה לסדר-היום ניתן להעביר זאת מחבר כנסת לחבר כנסת.

יואב בן צור: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יואב בן צור: מכובדיי השרים, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח את דבריי בציטוט מתוך החלטת המועצה הארצית לתכנון ובנייה מס' 648, שעניינה מתן הוראות לעריכת תמ"א 272, קריית גת מערב.

יואב בן צור: הדיון התקיים בתאריך 10 בנובמבר 2020, וכך כתוב שם, בסעיף 3: המועצה נותנת הוראות אלה לעריכת התוכנית.

יואב בן צור: סעיף א' – "התאמת מאפייני הרובע לצורכי הרשות המקומית ובכלל זה לאוכלוסייה החרדית.

יואב בן צור: מאפייני הבינוי וגובהו, התחבורה והיקף צורכי הציבור יותאמו בכדי לתת מענה לצורכי הרשות המקומית ובכלל זה לאוכלוסייה המקומית", סוף ציטוט.

יואב בן צור: לא אני אמרתי, אלא גורמי המקצוע שישבו ודנו היטב על התוכנית מתוך צורכי המדינה, לא גורמים פוליטיים.

יואב בן צור: גם אני הקטן, בשבתי כסגן שר הפנים קיימנו עשרות ישיבות ודיונים מקצועיים על הנושא עם גורמי המקצוע לחתירה אמיתית לפתרונות.

יואב בן צור: השר אלקין פועל אחרת: הוא סבור, כנראה, כי דעתם של אנשי המקצוע אינה נדרשת בחשבון בבואו לשנות.

יואב בן צור: ככה, בלי שקיפות, בלי דיון מהרגע להרגע, שם השר אלקין את גורמי המקצוע ללעג ולקלס, הופך את החלטתם ומבטל את ההחלטה להקצות את קריית גת מערב לחרדים.

יואב בן צור: זה לא מקצועי, זה לא ענייני, זאת שנאה ונקמה.

יואב בן צור: שום גלגול עיניים לא יעזור.

יואב בן צור: זאת האמת.

יואב בן צור: כידוע לכם, הציבור החרדי אינו חף ממצוקת הדיור הכללית.

יואב בן צור: אולם הציבור החרדי, אשר, ברוך השם, בדרך כלל הוא בעל משפחות גדולות, סובל שבעתיים ממצוקת הדיור, בגלל גודל המשפחה הקיימת וגידול טבעי מול דירות קטנות יחסית, של 60, 70, 80, ו-90 מטר, שאליהן נכנסו לפני 20–30 שנה, וכיום, כשהמשפחה גדלה, אין להם, כפשוטו, מרחב מחיה מתאים.

יואב בן צור: אין להם לאן לעבור כי המדינה לא מייצרת להם מקומות חדשים, והשרשרת ממשיכה.

יואב בן צור: בהיעדר פינוי הדירות הקטנות והיעדר בנייה חדשה בת-השגה לזוגות צעירים, הציבור החרדי חש מאוים ולכוד: המדינה מפקירה אותו בכוונת מכוון.

יואב בן צור: המדינה יודעת כי לציבור החרדי יש צורך בהקמת 200,000 יחידות דיור חדשות, וזה הנתון המוערך לדרישה לדיור בשנים 2016–2035.

יואב בן צור: באוגוסט 2016 הממשלה קיבלה את החלטה 1823, שעניינה תכנון ושיווק מקרקעין לאוכלוסייה החרדית, ומטרתה כי במסגרת הסכמי הגג הכלליים יקדמו יצירת פתרונות דיור ייעודיים למגזר החרדי מתוך ההבנה שהציבור היקר הזה זקוק לצרכים שונים ממגזר אחר.

יואב בן צור: לכן הממשלה הנחתה את גורמי המקצוע לפעול להכללת תכנון ושיווק של שכונות חרדיות במסגרת כלל הסכמי הגג והסכמי הפיתוח הנחתמים עם הרשויות המקומיות.

יואב בן צור: ההנחיה הייתה כי בערים מעורבות שבהן מתגוררים עד 15% חרדים ישווקו את השכונות באופן שלא יחול שינוי ממשי בתמהיל האוכלוסייה באותה עיר.

יואב בן צור: התוכנית הממשלתית יצאה לדרך, וראה זה פלא, אומר מבקר המדינה בדוח בנושא שאך אתמול פורסם, ואני מצטט: "נכון למועד סיום הבוקר הביקורת לא שווקה שכונה חרדית בשום עיר הטרוגנית שלגביה נחתם הסכם גג בהתאם להחלטת הממשלה לגבי הדיור לאוכלוסייה החרדית מאוגוסט 2016".

יואב בן צור: כמו כן, אמר המבקר: "במועד סיום הביקורת תוכניות אלו טרם קודמו לכדי שיווק".

יואב בן צור: ממשיך המבקר ואומר: "אף שחלפו יותר מארבע שנים ממועד החלטת הממשלה משרד הבינוי ואגף התקציבים במשרד האוצר" – –

יעקב מרגי: נא לסכם.

יואב בן צור: למה?

יואב בן צור: יש לי עשר דקות.

יעקב מרגי: זאת רגילה?

יואב בן צור: זה עשר דקות, זאת רגילה.

יעקב מרגי: אם זאת רגילה, עשר דקות.

יעקב מרגי: סליחה, טעות שלי, בבקשה.

יואב בן צור: – – "טרם גיבשו מערכת תמריצים להכללת שכונות לאוכלוסייה החרדית במסגרת הסכמי הגג".

יואב בן צור: המבקר ממליץ: על משרד הבינוי ורמ"י לקדם שיווק יחידות דיור לאוכלוסייה החרדית בכלל הרשויות המקומיות הרלוונטיות שעימן נחתמו הסכמי גג בהתאם להחלטת הממשלה בנושא מאוגוסט 2016.

יואב בן צור: כמו כן, על משרד הבינוי ואגף התקציבים במשרד האוצר להשלים גיבוש של מערכת תמריצים שתאפשר לתמרץ רשויות מקומיות של יישובים הטרוגניים שחתומים על הסכם גג לשלב בהם שכונות לאוכלוסייה החרדית בהתאם לאמור בהחלטת הממשלה לגבי הדיור לאוכלוסייה החרדית".

יואב בן צור: דברי המבקר לא מגיעים לחינם.

יואב בן צור: המציאות היא כי למרות שחתמו על הסכמי גג, רוב ראשי הרשויות מסרבים להקמת שכונות חרדיות בתחומן.

יואב בן צור: קראתי את דברי המבקר פעם ופעמיים, שפשפתי את עיניי בתדהמה: האם ראיתי נכון?

יואב בן צור: האם יש ראשי ערים המסרבים לקלוט חרדים בתחומם?

יואב בן צור: ואני מזכיר: לא מדובר בשינוי שיהווה הפיכה ממשית בתמהיל האוכלוסייה הכוללת בעיר.

יואב בן צור: התוכנית הייתה כי רק בערים שבהן שיעור האוכלוסייה החרדית הוא עד 15% מכלל התושבים יקומו שכונות לחרדים, באופן שלא ישפיע על כלל העיר.

יואב בן צור: ממש כמו חוק הזרים באנגליה בשנת 1905, שניסה למנוע את הגירת היהודים לשטחי הממלכה, באים ראשי הערים ודה פקטו אומרים לנו: איננו רוצים את היהודים – סליחה, את החרדים – בתחומי העיר שלנו.

יואב בן צור: אז בבלגיה אסרו שחיטה כשרה במטרה לדחוק את היהודים מהמדינה.

יואב בן צור: האם זה השלב הבא של ראשי הערים בארץ – לאסור קיום אורח חיים חרדי בתחומם?

יואב בן צור: המחשבה על בניית שכונות לחרדים דווקא בערים שבהן יש מיעוט ממשי של חרדים בעיר זאת תוכנית יפה בעיניי, שהרי לאחר שנים של נתק מסוים בין המגזרים החליטו לחזור למצב שיש שילוב והכלה הדדית, כמו שהיה עד שנות התשעים ברחבי המדינה, וכולם חיו בשלום ובאחווה בערים חיפה, תל אביב, פתח תקווה, אשדוד, נתניה ועוד.

יואב בן צור: הרי כולנו חשים את עוצמת הקיטוב ביחסים שבין חרדים לחילונים.

יואב בן צור: במחקר שערך מכון גבע לקראת תשעה באב האחרון ציינו 40% מהחילונים שהם שונאים חרדים.

יואב בן צור: רבותיי, אני רוצה לומר לכם שיש יותר יהודים חילונים שמוכנים לגור לצד ערבים דלת מול דלת, לצערי, מאשר לגור לצד חרדים.

יואב בן צור: ואני שואל את עצמי: איך ייתכן כי מנהיגי ציבור נבחרים, ראשי ערים, מלבים את המשך הקיטוב והפירוד בין המגזרים?

יואב בן צור: האם לא הגיעה העת להפסיק את הקיטוב, לחזור לאהבת חינם ולקבל את כל המגזרים?

יואב בן צור: הרי קיימים פורומים שונים של פיוס והיכרות בין מגזרים.

יואב בן צור: הפורומים האלה פועלים היטב, ואכן מצליחים לייצר גשרים בין עולמות.

יואב בן צור: אומנם כוחם דל יחסית ומוגבל, כי מדובר ביוזמות של גופים פרטיים, אולם אני סבור כי מגורים בשכנות הדדית יחזירו את הכבוד ההדדי שכה נחוץ לכולנו.

יואב בן צור: לכן כשקראתי את דברי המבקר על סירוב ראשי הערים נדהמתי נוכח האיוולת הזאת, ואיני מצליח להבינה.

יואב בן צור: אני מקווה כי השפיות בסוף תגבר, וגם התמריצים שיהיו יגרמו לחשיבה מחדש, ונראה את השינוי המיוחל הנדרש.

יואב בן צור: צופה פני עתיד, ומתוך הבנת הצורך בשנת 2017, יושב-ראש התנועה הרב אריה דרעי בשבתו כשר הפנים סיכם עם השר משה כחלון, שר האוצר דאז, כי תוכנית קריית גת מערב תהפוך לעיר חרדית.

יואב בן צור: מדובר על 10,000 דירות, שחלקן יועדו לאוכלוסייה החרדית.

יואב בן צור: אנשי המקצוע קיבלו את ההוראות והתכנסו, ולאחר תכנון של אלפי שעות עבודה וכסף ציבורי רב התוכניות קרמו עור וגידים והבשילו לכדי שיווק הדירות לציבור החרדי.

יואב בן צור: והינה, בינתיים לצערנו התחלפה הממשלה, וקמה לה הממשלה המוזרה הזאת, המושתתת כולה על שנאת האחר, תוך שינוי כל כלל שהיה נהוג פה בבית הזה מקדמת דנא; תוך שינוי כל כבוד ומשחק דמוקרטי; תוך הפרת הבטחות חבריה לבוחרים שלהם.

יואב בן צור: וכך, תוך אובדן הדרך שלהם, בהיעדר כל תקווה של חברי הקואליציה לעתיד פוליטי אישי, הם רומסים ונוקמים ומנסים לשרוף כל חלקה שבה עוד קיים סיכוי לתיקון עולם.

יואב בן צור: זאת האמת.

יואב בן צור: הם שורפים את כל הגשרים במסגרת מסע הנקם.

יואב בן צור: איך אני יודע את הדברים הקשים שאני אומר?

יואב בן צור: כי חבר הכנסת גפני, שהוא מזקני חברי הכנסת במשכן, העיד כי השר אלקין אמר לו כי ינקום בחרדים בכל מקום שיוכל.

יואב בן צור: זה מה שמניע אותו, נקמה ותו לא; לא שיקולים מקצועיים, לא יושר פנימי, לא חשיבות החברה הישראלית והצורך הדחוף באחדותה.

יואב בן צור: הוא, כפירומן ביום יבש, מצית כל עץ וכל יער, ולעזאזל מרקם החברה הישראלית – הכול תאוות נקמה.

יואב בן צור: אמר השר אלקין כי ינקום – אמר ועשה.

יואב בן צור: בהחלטה שפורסמה השבוע נודע כי השר אלקין הודיע כי השכונה החרדית בקריית גת מערב, שתוכננה בשנים האחרונות לטובת מצוקת הדיור של הציבור החרדי, תשווק לכלל הציבור ולא באופן ייעודי לצורכי הציבור החרדי.

יואב בן צור: אכן, הבוקר על דוכן המליאה היתמם השר אלקין ואמר: התוכניות היו מונחות על השולחן, ויש מצוקה, אז יצאנו לשיווק מיידי, וגם הציבור החרדי יכול לגשת לשם; איננו מונעים גישה, הכול שוויוני.

יואב בן צור: רבותיי, איזו צביעות, לשנות החלטות ממשלה קודמות תוך גזלת תוכנית הצבועה למגורים לציבור החרדי לטובת ציבור אחר.

יואב בן צור: החלטה זו היא בניגוד לגורמי המקצוע, המבינים את הצורך הייעודי, למשל, בשטח בית כנסת במקום מתנ"ס ועוד.

יואב בן צור: גם לפי דעת הקהל יש צורך בהקמת שכונות לציבור היקר הזה.

יואב בן צור: אז כך, במחי החלטה לא מקצועית, מתוך שיקול פוליטי גרידא, הוא מבקש לשנות את התוכנית – פתרון למי שאין לו לאן ללכת; זוגות צעירים גרים בצפיפות נוראית, עם תינוקות שבגלל שאין להם מרחב מגורים ראוי מתפתחות אצלם מחלות ריאה ואחרות; משפחות גדולות לא יכולות לשפר דיור.

יואב בן צור: כך, ראינו בקורונה את תוצאות ההדבקות במחלת הקורונה כתוצאה מהצפיפות שבדירות הקטנות שבהן מתגורר חלק מהציבור.

יואב בן צור: רבותיי, עולה תמונה קשה מאוד.

יואב בן צור: לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, החרדים מונים היום כמיליון נפש, כ-12% מהאוכלוסייה.

יואב בן צור: בעוד כעשור האוכלוסייה החרדית תמנה כשני מיליון איש ותהווה 16% מכלל האוכלוסייה.

יואב בן צור: למען השם, מה רוצה השר אלקין?

יואב בן צור: לכלוא את הציבור החרדי בגטאות ובערים מרוחקות כדוגמת כסייפה – כסיף?

יואב בן צור: האם הממשלה כבר מיגרה את תופעות הפרוטקשן והפשע שקיימות בערי הנגב הקיימות, שכעת הוא רוצה לבנות שם עוד דירות ליהודים?

יואב בן צור: הרי כבר כיום, בגלל חוסר המשילות בגנב, ישנה הגירה שלילית, ומי שבעל אמצעים עוזב את האזור מהפחד.

יואב בן צור: לא כדאי קודם כול לחזק את ביטחון התושבים שכבר מתגוררים שם?

יואב בן צור: רבותיי, אני סבור כי נושא ביטול המגורים לציבור החרדי בקריית גת מערב, ראוי לו להישקל בכובד ראש תוך בחינת השיקולים המקצועיים והתאמתם לצורכי הציבור, ולא על בסיס פוליטי רגעי.

יואב בן צור: גם אם אתה חבר בקואליציה, אם נשארה לך מעט יושרה, אני קורא לך לתמוך בדרישתי שלא לבטל את שיווק קריית גת מערב לחרדים משום הצדק, משום היושר, משום הדאגה לילדים שלא חטאו.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: ישיב על ההצעה לסדר-היום שר הבינוי והשיכון, השר זאב אלקין.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

זאב אלקין: חבריי חברי הכנסת, המציג של ההצעה עמד פה ונתן נאום מלא אי-דיוקים חלקית ושקרים חלקית, אבל אני די פטור מלהתייחס לגופו של עניין, כי כאמור, ציין פה חבר הכנסת בן צור שהיום בבוקר הוא שאל שאלה נוספת במסגרת שאילתה שהייתה בדיוק באותו נושא, ונתתי מידע מפורט ומורחב שהסביר את כל הרקע להחלטה הזאת, מה היו הנסיבות, מה ההיסטוריה של התוכנית הזאת.

זאב אלקין: אין שום קשר בין מה שאמרת – כנראה שלא הקשבת לי טוב בבוקר, אבל אם לא הקשבת לי – – –

יואב בן צור: – – –

זאב אלקין: אם לא הקשבת לי בבוקר, אין טעם לחזור על זה בערב, כי אני לא מניח שהקשב השתפר מאז.

זאב אלקין: ולכן אני יכול רק להפנות את אדוני המציע, שהיה פה בדיון בבוקר ושמע את דבריי בהרחבה, לדברים שנאמרו שם.

זאב אלקין: אין לי מה להוסיף מעבר לכך, גם בעקבות הדברים שהוא אמר.

זאב אלקין: אגב, אין לי שום בעיה, אם המציע רוצה להמשיך את הדיון בסוגיה הזאת, אנחנו לא מסתירים שום דבר מהציבור, ולכן אם המציע מעוניין שיהיה דיון בוועדה, כמו למשל ועדת הכספים או ועדת הפנים בסוגיה, אין לנו כממשלה שום בעיה להמשיך בדיון לגופו של עניין.

זאב אלקין: תודה רבה.

יואב בן צור: ועדת הפנים.

יעקב מרגי: אז אנחנו נעבור להצבעה.

משה גפני: – – –

יעקב מרגי: נכון, הצעה נוספת.

יעקב מרגי: חבר הכנסת גפני, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: חשבתי שנחה דעתך.

זאב אלקין: חבר הכנסת גפני, כשנחה דעתו – – –

יעקב מרגי: לא, לא, לעיתים נחה דעתו.

משה גפני: נחה דעתי?

יעקב מרגי: בבקשה אדוני, דקה.

משה גפני: אגב, אני לא אמרתי שאתה אמרת לי שתנקום בציבור החרדי.

זאב אלקין: לא – – –

משה גפני: אני לא מכיר את זה.

משה גפני: לא משנה, אני חושב שאתם נוקמים בנו, אבל אני לא אמרתי דבר כזה ולא שמעתי דבר כזה, ולא על זה עליתי להציע הצעה אחרת.

משה גפני: השר זאב אלקין – –

זאב אלקין: אני מודה לאדוני על – – –

משה גפני: – – אתה מספיק חכם – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת גפני, להפעיל את השעון?

משה גפני: לא, לא, רק שיאפשרו לי.

יעקב מרגי: מאפשר לך, בבקשה.

משה גפני: בסדר, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: אני רוצה את ההקשבה של השר, בבקשה.

משה גפני: תוצאת הדברים היא כזאת: מאז שאתה ואיילת שקד ישבתם על שינוי התוכניות וכל מה שנלווה לעניין הזה, אני כאדם חרדי אמור לשלוח את הילדים שלי בין הבדואים בנגב, בכסיף, רחוק מאוד, ומה שחשבתי שאני אוכל לרכוש דירה, או שהם יוכלו לרכוש דירה בשפיר, בקריית גת, במקומות האלה, ששם היה תכנון יותר קרוב למרכז הארץ ובמקום יותר סביר, אתם ביטלתם את זה.

משה גפני: אתה ואיילת שקד ביטלתם את זה ושלחתם אותנו לכסיף.

משה גפני: אני אומר לך: אל תחשוב שאנחנו לא – – –

זאב אלקין: – – – בבוקר.

משה גפני: אני הקשבתי גם בבוקר.

משה גפני: לא הייתי במליאה, אבל הקשבתי.

משה גפני: אל תחשוב שאנחנו לא מבינים.

משה גפני: נכון שאנחנו חרדים, אבל לא מטומטמים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הצעה נוספת של חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: אני פונה אליך, שר השיכון.

משה אבוטבול: אני בעבר הייתי ראש רשות בעיר שהיא מאוד מאוד מעורבת, העיר בית שמש.

משה אבוטבול: בנינו ברוך השם כ-40,000 יחידות דיור, ועשינו ברוך השם רבות ונצורות למען כלל הציבור בכלל ובפרט למען הציבור החרדי, שהיו חסרות לו דירות.

משה אבוטבול: המלאי שם נגמר.

משה אבוטבול: אתה צריך להבין, אדוני השר, שהיום ראשי רשויות בכל הארץ לא מתלהבים בכלל להביא תושבים, אני עוד לא מדבר על חרדים.

משה אבוטבול: הם רוצים רק אזורי תעשייה, זה מכניס כסף – ועוד אתה בא ומבקש מהם להביא חרדים.

משה אבוטבול: זה עוד יותר קשה.

משה אבוטבול: עשו פה בחוכמה, נתנו מין מקום מסוים ליד קריית גת כדי שיגורו שם, כדי להוריד את הלחץ מהערים המעורבות, כדי למנוע חיכוכים אידיאולוגיים, כדי לגרום שלא יהיו אחרי זה – אתה זוכר, זה היה גם בבית שמש, כמה הפגנות עברתי, מצצו לי את הנשמה.

משה אבוטבול: אבל ברוך השם, היום זה כבר קם.

משה אבוטבול: היום מבינים שההתפתחות של העיר קמה בזכות זה שהייתה בנייה חדשה.

משה אבוטבול: אני קורא לך לבטל את הביטול, לאפשר דיור בעיר שם, כפי שהרב אריה דרעי עשה עם הרב ליצמן ושאר החברים.

משה אבוטבול: תודה רבה, אדוני השר.

יעקב מרגי: אתה יכול להתייחס.

זאב אלקין: היות שחבר הכנסת גפני וחבר הכנסת אבוטבול לא היו בדיון בבוקר, אני בכל זאת אתייחס בכמה משפטים לשתי ההצעות הנוספות שהיו כאן.

משה גפני: – – –

זאב אלקין: קודם כול, לגבי שפיר, אני חוזר ואומר: לא רק שלא ביטלנו את התוכנית להקמת עיר חרדית, שפיר, ליד קריית גת, אלא ביקשנו לזרז את קידום התוכנית הזאת, כי אני חושב שזה דבר נכון.

זאב אלקין: אני חושב שיש מקום לעיר החרדית שפיר ליד קריית גת, לציבור החרדי, חד-משמעית.

זאב אלקין: גם ביקשנו להמשיך את התכנון כעיר מיוחדת לציבור החרדי, כפי שאכן דובר מלכתחילה.

זאב אלקין: אין לזה קשר, לפחות אין קשר הכרחי, לתוכנית קריית גת מערב.

משה גפני: אז למה לא הודעתם על זה?

זאב אלקין: הודעתי.

משה גפני: לא, הודעתם על כסיף.

זאב אלקין: לא נכון, הודענו גם על זה, דיברתי על זה כאן בבוקר מעל הדוכן וגם עניתי על זה בתקשורת כשנשאלתי, אבל זה לא מסתדר עם התיאוריה של: אמרתי לך שאני רוצה לנקום.

יעקב מרגי: הוא הכחיש, הוא אמר שהוא לא אמר.

זאב אלקין: אני יודע.

זאב אלקין: בדיוק כמו שלא אמרתי מעולם לחבר הכנסת גפני שיש לי מטרה לנקום בחרדים, כך גם נכון שמעולם לא ביטלנו את שפיר, אלא נהפוך הוא, ביקשתי – –

משה גפני: – – –

זאב אלקין: – – ביקשתי לזרז גם את כסיף וגם את שפיר.

זאב אלקין: בחיים אפשר גם וגם, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: – – –

זאב אלקין: לגבי ההערה של חבר הכנסת אבוטבול, על זה לא דיברתי בבוקר.

זאב אלקין: אבל זאת דווקא הזדמנות לעדכן את חברי הכנסת שכנראה במסגרת אותה גישה של נקמה בחרדים מצד אחד הטלתי על מנכ"ל המשרד להיכנס להידברות בין בית שמש למטה יהודה כדי לסכם על הרחבה נוספת של בית שמש ועוד תוכניות בנייה מצד אחד, וננסה לעזור להגיע שם להסכמות במחלוקת שיש בין שתי רשויות מקומיות, כי אני עוד לא חושב שהסתיים כל פוטנציאל הבנייה בבית שמש, וכנראה שגם במסגרת אותה מגמה של פגיעה בציבור החרדי רק אתמול ישבתי עם ראש עיריית עכו.

זאב אלקין: היה לי ביקור בעיריית עכו, ובין שאר הדברים שהגענו איתו לסיכום, ביוזמת משרד השיכון, זה שחלק מתוכניות הבנייה בעכו דווקא יוקצו כשכונות מיוחדות לציבור החרדי.

זאב אלקין: זה כנראה גם חלק מאותה מגמה של נקמה שדיבר עליה פה חבר הכנסת בן צור – –

יעקב מרגי: יש גם נקמות מתוקות.

זאב אלקין: – – שמעולם לא הייתה.

משה אבוטבול: – – –

יעקב מרגי: תודה, אנחנו עוברים להצבעה.

יעקב מרגי: אתם בוודאי רוצים המשך דיון בוועדת הפנים.

משה אבוטבול: כן, בוועדת הפנים.

זאב אלקין: ועדת הכלכלה, כי – – –

יעקב מרגי: אני יודע, אבל – – –

זאב אלקין: אני אציע את ועדת הכלכלה, והם יציעו פנים – – –

יעקב מרגי: אתה מציע.

יעקב מרגי: ועדת הכנסת תחליט.

משה גפני: למה?

משה גפני: למה לא ועדת הפנים?

קריאה: – – –

יעקב מרגי: רבותיי, מי שמצביע בעד – זה בעד מה שמציע השר.

קריאה: ועדת הפנים.

זאב אלקין: לא, אני לא הצעתי כלום, אתם מחליטים ועדה או מליאה.

יעקב מרגי: תצביעו בבקשה על ועדת הפנים, והוא יאמר: ועדת הכלכלה.

זאב אלקין: ועדת הכנסת תחליט.

יעקב מרגי: אני חוזר על ההצבעה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על המשך דיון בוועדת הפנים.

זאב אלקין: לא, לוועדה.

יעקב מרגי: לוועדה, ותחליטו אחר כך, ואם לא – ועדת הכנסת תחליט.

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: ארבעה חברי כנסת הצביעו בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יעקב מרגי: הנושא הועבר להמשך דיון בוועדה.

זאב אלקין: הם מבקשים פנים, אני מציע כלכלה.

יעקב מרגי: ועדת הכנסת תקבע לאיזו ועדה.

יעקב מרגי: אני מודיע: תם סדר-היום.

יעקב מרגי: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ט בחשוון תשפ"ב, 25 באוקטובר 2021, בשעה 16:00.

יעקב מרגי: ישיבה זו נעולה.