ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 63, 2021-10-19 00:00

מיקי לוי: כנסת נכבדה, היום י"ג בחשוון התשפ"ב, 19 באוקטובר 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 19) (פסילת ראיה), התשפ"ב–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונח על שולחן הכנסת דוח ביקורת שנתי של מבקר המדינה 72א, חלק שני.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: נאומים בני דקה.

מיקי לוי: בבקשה, הצבעה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ברשותכם, אני מבקש את רשות הדיבור, בטרם אעביר את רשות הדיבור אליכם, לנאומים בני דקה.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, לא ניתן לפתוח את ישיבת הכנסת בלי להתייחס לאירוע חמור שאירע היום, אירוע שבו נחצו כל הגבולות.

מיקי לוי: חבר כנסת הרים יד על חבר כנסת אחר.

מיקי לוי: זו תוצאה, חד-משמעית, של השיח האלים במליאה.

מיקי לוי: אם לא נתעשת ונתגבר על עצמנו – רובכם לא היו פה אתמול, לקראת הנאומים האחרונים במליאה – זו תהיה התוצאה של השיח האלים שגולש מתוך האולם הזה אל מחוץ לכותלי הכנסת.

מיקי לוי: אני הזהרתי – וחבר הכנסת לוין, אני פונה אליך באופן אישי – שאם לא תתאפשר הקמת ועדת אתיקה, אנחנו נידרדר מאלימות מילולית לאלימות פיזית, כפי שראינו היום.

מיקי לוי: זה היה אירוע חמור מאוד.

מיקי לוי: אני קורא לכם, חבריי חברי האופוזיציה, להתעשת ולהקים בהקדם את ועדת האתיקה, כדי שהכנסת תוכל לתפקד באופן ראוי וממלכתי.

מיקי לוי: אי-אפשר להמשיך כך.

מיקי לוי: אני פונה עוד פעם, באמת מעומק הלב: אם האופוזיציה לא תשתף פעולה ולא נקים ביחד ועדת אתיקה, אני אצטרך לבחון אפשרויות נוספות כדי להקים את ועדת האתיקה.

מיקי לוי: אני רוצה להזכיר לכולנו שוועדת האתיקה איננה ועדה פוליטית – היא ועדה של כל חברי הכנסת, וראוי שהיא תוקם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: נאומים בני דקה – חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מצטרף לדברים של כבודו בסוגיית מיתון, התמתנות השיח פה, בבית.

יעקב מרגי: אני חושב שהוויכוחים יכולים להיות נוקבים וערים, אבל מכבדים.

יעקב מרגי: לצערי הרב, זה לא קורה.

יעקב מרגי: אני לא יכול להאשים צד אחד בנושא הזה.

יעקב מרגי: אני קורא לכולם, כולל אותי, אני לא מוציא את עצמי מהכלל: כולנו צריכים להרים את המשימה הזאת, איך אומרים?

יעקב מרגי: להתאחד סביב הנקודה הזאת.

יעקב מרגי: באמת די.

יעקב מרגי: צריך למתן את השיח.

יעקב מרגי: אני רציתי לדבר באותו הקשר.

יעקב מרגי: אני חושב שאתמול אני נפגעתי אישית מהתבטאותו של שר החוץ וראש הממשלה החלופי, וידעתי שאני עומד להתפרץ בקריאת ביניים קשה.

יעקב מרגי: יצאתי החוצה, לא יכולתי להישאר במליאה, כי לא רציתי – לבוא ולומר ולייחס לחלק מכובד בבית הזה, לכמעט חצי מהבית הזה, שייכות או "צאצאוּת" לאותו רוצח שפל, מתועב, שאין הגדרה, כל הגדרה רק מקטינה את גודל התיעוב בפוזיציה שהוא נמצא, לבוא ולייחס את זה לחלק גדול מחברי הבית כאן, זו הייתה אמירה פוגענית.

יעקב מרגי: לצערי הרב, הוא עדיין לא מצא את ההזדמנות להתנצל ולהבהיר.

יעקב מרגי: אני מקווה שזה יבוא בהמשך.

יעקב מרגי: אבל שוב, לסיום, אני באמת קורא למתן את השיח.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת מרגי.

מיקי לוי: חבר הכנסת לוין, בבקשה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אדוני יודע שאני מכבד אותו מאוד, אבל אין לי אלא למחות בתוקף ובחריפות על הדברים המקוממים שאדוני מצא לנכון לומר בפתח הישיבה הזו.

יריב לוין: אדוני, כל ניסיון להטיל על האופוזיציה את האחריות לשיח האלים ולהתנהגויות שמקומן לא יכירן בכנסת הוא לא רק עיוות וסילוף מוחלט של המציאות אלא הוא גם לא יצליח.

יריב לוין: אדוני, ועדת האתיקה לא לא קמה סתם כך כי מישהו לא רוצה להקים ועדת אתיקה.

יריב לוין: ועדת אתיקה לא קמה מאותה הסיבה שגם ועדות אחרות בכנסת, חשובות לא פחות, לא קמות, והיא: עיוות חסר תקדים שלא היה כמוהו מקום המדינה ומאז כינון הכנסת לכל אורך עשרות השנים שהיא פועלת, והוא שבאה קואליציה ומחליטה שלא מעניינות אותה תוצאות הבחירות ולא אכפת לה מה ההרכב הסיעתי של הכנסת – היא מחליטה שכדי לייצר לעצמה תנאי עבודה יותר נוחים להעביר באופן דורסני את מה שהיא מעוניינת בו, היא תיקח מהאופוזיציה את הנציגות שמגיעה לה כדין, על פי תוצאות הבחירות הדמוקרטיות.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, זה דבר שאף אחד מאיתנו, בין שהוא יושב על כס יושב-ראש הכנסת, על כס יושב-ראש הקואליציה, ובין שהוא בכל תפקיד אחר כאן בבניין, לא יכול להסכים לו ולא יכול לקבל אותו.

יריב לוין: אני אומר את זה משום שאדוני יודע שכשניסו לעשות כל מיני תרגילים כאלה בעבר, כשהייתי בצד השני, לא נתתי אף פעם שדברים כאלה יקרו.

יריב לוין: כאשר זה קורה, וזה נמשך כך – ואני שוב אתן רק דוגמה אחת קטנה: באים לסיעת הליכוד רבע מחברי הבניין ואומרים לה: מגיע לך לקבל רבע מחברי ועדת הכספים.

יריב לוין: לא, ניתן לך פחות.

יריב לוין: למה?

יריב לוין: ככה.

יריב לוין: כי לא נוח לנו שיהיה לך את הייצוג המלא.

יריב לוין: אני מציע, אדוני: בוא נפתור את הבעיות בכלל.

יריב לוין: בוא נחליט שזה גם לא נוח שבמליאה יש פער של אחד וגם זה מפריע, כי האופוזיציה, חס וחלילה, תאמר את דברה פה, אז אנחנו נקבע, כמו שקבעתם בוועדת הכספים ובמקומות אחרים, שלסיעה שיש לה רבע חברים – יהיו רק שמינית החברים.

יריב לוין: למה?

יריב לוין: ככה.

יריב לוין: ונוציא מכאן את חצי סיעת הליכוד, נגדיל את הרוב הקואליציוני ונתנהל בנוחיות.

יריב לוין: הרי זו שערורייה שאין כדוגמתה.

יריב לוין: ולכן אני אומר, אדוני, שהמחשבה הזאת שביד אחת הדבר הזה יתרחש וביד השנייה אנחנו נשב ונשתתף בהצגה הזאת ונראה כאילו הכול בסדר – אני אומר לאדוני: זה לא יהיה, לא רק בגלל שאנחנו לא יכולים לקבל את זה אלא מכיוון שאנחנו נאבקים על מעמדו של המוסד הזה ועל יכולתו לתפקד ולמלא את תפקידו.

יריב לוין: אני כן שותף לאמירה אחת, והיא ברורה: הוויכוחים האלה – ואני חושב שאני אומר את הדברים בצורה מאוד חדה ומאוד ברורה – צריכים להישאר באופן הזה: באמירות נוקבות אבל מכבדות ומכובדות, לגופו של עניין ולא לגופם של אנשים, וכמובן שאלימות בכלל מחוץ לתחום.

יריב לוין: אבל גם הדבר הזה, אדוני היושב-ראש – ובזה אני אסיים – מתחיל בזה שלא יעמדו כאן ראש ממשלה חלופי, ואחריו גם שר הבריאות, מעל לדוכן ויסיתו בהסתה פרועה כנגד ציבור שלם וכנגד חברי כנסת שיושבים כאן בבניין, ואפילו כנגד חבר כנסת אחד ספציפי באופן מפורש, והדבר הזה יעבור כאילו כלום, בשתיקה רועמת, ללא שום תגובה וללא שום הגנה על כבוד הכנסת על ידי מי שמופקדים על הדבר הזה ועל מעמדם של אותם חברי כנסת.

יריב לוין: אני חושב ששם זה מתחיל.

יריב לוין: ולכן, הניסיון הזה ליצור דיכוטומיה שבה יש קואליציה ממלכתית המתנהלת באופן שמתנגד לאלימות אל מול אופוזיציה לא ממלכתית ואלימה שלא רוצה לשתף פעולה בהקמת ועדת האתיקה – המציאות היא בדיוק בדיוק בדיוק הפוכה.

יריב לוין: משם מתחילה הבעיה, ואת הבעיה הזאת, אדוני, אנחנו צריכים לפתור ויפה שעה אחת קודם.

יריב לוין: אבל היא תיפתר רק בכך שהקואליציה הנוכחית תחזיר את הבניין הזה לסדרי עבודה שהיו נהוגים בו לאורך כל השנים.

יריב לוין: בלי זה, בכל הכבוד, אני חושב שאנחנו רק מחריפים את המצב ולא משפרים אותו.

יריב לוין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת לוין.

מיקי לוי: אני רק אגיד שכשאני דיברתי על אלימות בתוך האולם הזה התכוונתי לכל סיעות הבית ולא לקבוצה כזאת או אחרת.

מיקי לוי: לא הזכרתי בדבריי קבוצה כזאת או אחרת.

מיקי לוי: על שאר הדברים – אני מכבד אותך, חבר הכנסת לוין.

מיקי לוי: אפשר להגיד, כפי שנהוג בבית הזה, שהבהרתי את דבריי.

מיקי לוי: הדברים שלי כוונו לכולנו, לכולנו, חד-משמעית.

מיקי לוי: גם לא הזכרתי קבוצות כאלה או אחרות, גם לא שמות.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור, בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, זה כמה ימים שחברת אגד בירושלים, שיש לה מונופול על הנסיעות לכותל המערבי, מורידה את הנוסעים בממילא.

יואב בן צור: אנחנו מדברים על קשישים ועל נכים שרוצים להגיע לכותל המערבי לשפוך שיח ולא מתאפשר להם להגיע עקב כך שחברת אגד, עקב זריקות אבנים – הם אומרים ש-25 זרקו אבנים על אוטובוסים במשך שבועיים – החליטה על דעת עצמה להפסיק את ההגעה לכותל המערבי דרך שער האשפות או דרך שער שכם, והיא מורידה את הנוסעים בממילא ולא ממשיכה.

יואב בן צור: המשטרה מאוד כועסת על אגד, שהיא מונופול בקו הזה, ובטח גם הציבור.

יואב בן צור: אני חושב שאי-אפשר היום להשאיר את הנוסעים הללו, שרוצים להגיע לכותל המערבי לתפילה ושאין להם יכולת פיזית להגיע לאותו מקום – אני חושב שאין מקום לתת להם כך, וצריך למצוא פתרון מיידי כדי שאגד תמשיך להסיע את הנוסעים לכותל המערבי.

יואב בן צור: וישנם פתרונות.

יואב בן צור: גם המשטרה וגם אגד יכולות למצוא פתרונות, ואם יש שם בעיה של ביטחון או בטיחות – ידעו גם לעשות, להכניס אוטובוסים בניגוד, דרך שער ציון, אבל לא למנוע מאלפי אנשים שרוצים להגיע לתפילה להגיע לאותם מקומות.

יואב בן צור: כמו כן, אני רוצה להזכיר נקודה נוספת.

יואב בן צור: מפגינים בחוץ פה – אדוני שר הרווחה, אדוני שר הרווחה, אדוני שר הרווחה – מפגינים פה בחוץ הורים לילדים אוטיסטים שאני חושב שיש להם בעיות שצריכות לבוא על פתרונן, בראשות ידידנו אבי מימרן, שחווה את החוויה האמיצה הזאת כל יום.

יואב בן צור: אני מבקש, אדוני שר הרווחה, שאולי תיתן את הדעת ואולי תצא יותר מאוחר לאותם הורים שמפגינים בחוץ ותמצא להם פתרונות, כמו שמצאת ואתה מוצא פתרונות כל יום כשר הרווחה בהעלאת קצבאות הנכים, ועל כך מגיע לך שאפו גדול.

מאיר כהן: אם יותר לי רק להגיב, מצאתי פתרון.

מאיר כהן: הקצבתי 22 מיליון שקלים – יותר ממה שהגישו.

מאיר כהן: הוויכוח עכשיו במיידי, כי כשאנחנו מדברים על אותם 22 – – – מדובר על x ילדים.

מאיר כהן: אין – – – אני לא יכול לתת שלזה יהיה ושלזה לא יחסר.

מאיר כהן: אז הגדלתי ל-22 מיליון שקלים, 22.5.

מאיר כהן: עכשיו, חצי מיליארד לשיפור השכר ולהוספת מיומנויות לכל – – – ואני לא יודע למה הם רוצים את הכול כאן ועכשיו.

מאיר כהן: אתה צריך לכבד קצת משרד ממשלתי ואת הכנסת הזאת כשמישהו בא ואומר: חצי עכשיו וחצי בקרוב.

מאיר כהן: בינואר יעבור התקציב – והבעיה נפתרה.

מאיר כהן: היו אצלי הארגונים והאיגודים ואמרו: פתרנו את הבעיה.

מאיר כהן: הוא מתעקש.

מאיר כהן: אני עדיין מזמין אותו שיבוא אליי מחר בבוקר, שיבוא אליי היום ושיראה שאנחנו סיימנו, ואם צריך לעשות fine tuning, נעשה.

מאיר כהן: אבל ההתעקשות, ובכל פעם לבוא ולהגיד שהמשרד אומר פייק ניוז והמנכ"לית לא בסדר – אני חושב שגם מי שמנהל איתנו שיח צריך קצת לכבד – – –

יואב בן צור: אני אנסה לתווך ביניכם.

מאיר כהן: בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

אחמד טיבי: דקה.

אבי מעוז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: אני מצטרף לדברי חבר הכנסת מרגי וחבר הכנסת לוין לפניי.

אבי מעוז: ועכשיו לנאום הנדסת תודעה מס' 28, והפעם – על חיבור תמים לחשמל.

אבי מעוז: חברת הכנסת רינאוי זועבי הגישה הצעת חוק תמימה שעל פיה חברת החשמל תחבר לרשת החשמל מבנים ברשויות מסוימות שמופיעות בחוק.

אבי מעוז: תמים, לא?

אחמד טיבי: חבר הכנסת אבי מעוז, זה לא על חשבונך – לפרוטוקול ייכתב שזאת הצעת חוק שלי במקור, יחד עם חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ויש כאלה שהעתיקו אותה.

אחמד טיבי: ברור?

אחמד טיבי: אני מכס היושב-ראש אומר לך: זאת הצעת חוק שלנו, ויש כאלה שהעתיקו אותה.

אחמד טיבי: עכשיו תמשיך.

ינון אזולאי: – – –

אבי מעוז: תודה על ההבהרה.

ינון אזולאי: יש לציין שמי שהעתיק זה ווליד טאהא.

ינון אזולאי: הוא העתיק את זה.

אבי מעוז: באופן לא מפתיע בכל רשימת היישובים שמופיעה בהצעת החוק אין אף יישוב יהודי, ובוודאי שלא מופיעים שם יישובים מההתיישבות הצעירה ביהודה ושומרון.

אבי מעוז: זו היא, כמובן, הנדסת תודעה, ומדובר בהכשרת עבריינות של בנייה בלתי חוקית שהממשלה הנוכחית, בהמשך לכל התנהלותה הצינית, מתכוונת להעביר כדי לרצות את שותפיה מרשימת רע"ם.

אבי מעוז: זה בסך הכול עוד שלב במכירת האינטרסים הציבוריים לטובת השרידות הפוליטית האישית של חברי הממשלה והעומד בראשה.

אבי מעוז: אני ממליץ לאזרחי ישראל לא לאכול את השקרים וכאבי הבטן שחברי הממשלה מנסים למכור.

אבי מעוז: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אגב, למרות שההצעה הועתקה, אם מישהו יגיש אותה, את אותה הצעה שלי, אני אתמוך בה.

אחמד טיבי: אנחנו ברשימה המשותפת נתמוך בה מתוך אחריות ציבורית של הטוב הכללי לציבור.

יואב בן צור: תצמידו את שתי ההצעות, ואז – מה הבעיה?

אחמד טיבי: יש כאלה שלא רוצים שאני אצמיד או שאני אעביר אותה.

אחמד טיבי: יש כאלה.

ינון אזולאי: אז כנראה שהרצון שלהם לפעול למען האזרח לא באמת אמיתי.

אחמד טיבי: אנחנו מוכנים לפרגן גם למי שמעתיק מאיתנו הצעות ולעזור להעביר באמצעות הצבעת תמיכה.

אחמד טיבי: אנחנו לא עושים חשבונות.

ינון אזולאי: הבעיה היא שהוא לא יודע איך לקדם את זה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת סימון דוידסון, ואחר כך – חברת הכנסת מגן תלם.

אחמד טיבי: מה שלומך?

אחמד טיבי: תודה.

סימון דוידסון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כהרגלי בקודש אעלה לשיח נושא ספורטיבי, בהמשך לדבריו של יושב-ראש הכנסת מיקי לוי לגבי האלימות, דבר שאנחנו שומעים ורואים יום-יום.

סימון דוידסון: ביום זה אני רוצה להעלות את הסוגיה של מוֹאַנָס דַּבּוּר, החלוץ האדיר של נבחרת ישראל – –

אחמד טיבי: מוֹאַנֶּס דַּבּוּר.

סימון דוידסון: מוֹאַנֶּס דַּבּוּר.

סימון דוידסון: – – ושריקות הבוז והקללות שהוא זוכה להן.

סימון דוידסון: מואנס, חלוץ נבחרת ישראל, זוכה לקריאות בוז וקללות מצד הקהל של נבחרת ישראל, הקהל שאמור לתמוך בו.

סימון דוידסון: במשחק האחרון נגד מולדובה זה כבר עבר כל גבול ומואנס נאלץ לאטום את אוזניו ואיים לרדת מהמגרש, וכל זאת בגלל קריאות בוז וקללות של הקהל הישראלי, ולאחר שהוא כבש למען הנבחרת במדים התכולים.

סימון דוידסון: נכון שלמואנס הייתה אמירה שקוממה ישראלים רבים, אך הוא הבהיר שדבריו עוותו לגמרי ואף הוסיף שהוא שמח להיות חלק מנבחרת ישראל ושהוא ימשיך לפעול למען סובלנות, דו-קיום וכבוד הדדי – מה שאמור להיות בספורט.

סימון דוידסון: בנוסף, אף על פי כן ולמרות הכול, מואנס כבר עם חמישה שערים בקמפיין הנבחרת הנוכחי, במקום השביעי בטבלת הכובשים.

סימון דוידסון: אנו צריכים לחבק את המודל שמואנס מציג ולא להרחיק אותו.

סימון דוידסון: אוהדי הכדורגל מכירים את השמות הגדולים של שחקנים רבים בעולם – איבר

סימון דוידסון: הימוביץ', זידאן, הנרי – הרבה מאוד שחקנים שלא היו מהלאום של הנבחרות, וכולם התקבלו באהבה גדולה על ידי הקהל.

סימון דוידסון: אני קורא לקהל לגלות בגרות ולחבק את הסקורר המבריק של הנבחרת.

סימון דוידסון: יש לנו מספיק בעיות בכדורגל ובעם שלנו, ואת כל זאת אפשר לפתור באופן מיידי, במיוחד על ידי הספורט.

סימון דוידסון: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת מגן תלם.

לימור מגן תלם: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום מציינים בכנסת את יום המלחמה באלימות מינית.

לימור מגן תלם: שמענו בוועדות על מאבקן של נפגעות תקיפה מינית לחזור לחיים אחרי הטראומה, להתמודד עם הקושי של הגשת תלונה, עם תחושת חוסר האונים והפחד התמידי.

לימור מגן תלם: בחודשים האחרונים אני עוסקת בנושא של הפרעות אכילה.

לימור מגן תלם: ושיעור הסובלים מהפרעות אכילה עולה באופן עקבי בכ-1,500 חולים בכל שנה.

לימור מגן תלם: 1,500 חולים בכל שנה.

לימור מגן תלם: לצערי, בין שני הנושאים יש חיבור.

לימור מגן תלם: הרבה לא יודעים שאחד הגורמים העיקריים להתפתחות הפרעות אכילה קשור לטראומה כתוצאה מתקיפה מינית.

לימור מגן תלם: הטיפול הלקוי בתקיפה מינית מחלחל לכל תחומי החיים של הנפגעים והנפגעות וגורם בתורו לבעיות נוספות שנסתרות מן העין.

לימור מגן תלם: יותר נשים מאי פעם נחשפות ומספרות באומץ רב על התקיפה המינית שהן עברו, אבל לא מספיק לשים את האחריות לבוא ולספר על הנפגעות.

לימור מגן תלם: האחריות היא עלינו – להקשיב להן, לאפשר מרחב שירגישו בנוח להתלונן, לבחון את המקומות שבהם אנו יכולים להשתפר.

לימור מגן תלם: אם נישאר בשאננות, שיעור התקיפות המיניות והפרעות האכילה ילך ויעלה, מה שיקשה עוד יותר על ההתמודדות של המערכות עם הצורך הקיים.

לימור מגן תלם: נוסף לעיסוק בטיפול שלאחר הפגיעה, יש לשים את מרב מאמצינו במניעה של הטרדות ותקיפות מיניות, במיוחד באמצעות מערכת החינוך.

לימור מגן תלם: בכך נוכל לשפר ולו במעט את המצב היום ולהביא בשורה אמיתית עבור הנפגעים והנפגעות.

אחמד טיבי: תודה רבה לך.

לימור מגן תלם: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בבקשה.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, תודה רבה.

בועז טופורובסקי: לפני שאקרא את שמות ההרוגים בשבוע החולף בתאונות דרכים, אני רק רוצה להתייחס למה שאמר חבר הכנסת לוין.

בועז טופורובסקי: קודם כול, לגבי הוועדות – הצענו כמה הצעות פשרה, שהיו מקובלות גם על היועצת המשפטית, גם על יושב-ראש הכנסת, גם על בית המשפט וגם על חלק מחברי האופוזיציה; לא סתם הם הסירו את התביעה מבית המשפט.

בועז טופורובסקי: מסתבר – וכולם כבר מבינים – שפשוט אתם לא רוצים לעבוד; אתם רק רוצים לנסות להגיע לקואליציה, שאתם לא מבינים שאתם כבר לא חלק ממנה.

בועז טופורובסקי: לגבי האמירה על הנאום אתמול ועל חבר הכנסת איתמר בן גביר, אין בקואליציה הזאת, ולא יהיה אף פעם, מישהו שתלה בסלון ביתו תמונה של רוצח אנשים חפים מפשע, לכן אין סימטריה ולא תהיה סימטריה, ואל תנסו להפוך את זה למשהו שזה לא.

בועז טופורובסקי: לגבי תאונות הדרכים, בשבוע החולף אנשים המשיכו למות.

בועז טופורובסקי: ביום רביעי, 13 באוקטובר, נהרג גבר בן 50 לאחר שירד מרכב בכביש החוף.

בועז טופורובסקי: הוא נהרג מפגיעת משאית סמוך למחלף ינאי.

בועז טופורובסקי: ב-14 באוקטובר נהרג אלישע מרון, בן 60, בתאונה בכביש 4 סמוך לעתלית.

בועז טופורובסקי: עוד באותו היום נהרג רוכב אופנוע בן 40 בתאונת דרכים בכביש 4 סמוך למחלף השבעה.

בועז טופורובסקי: בהמשך יום הדמים נהרג צעיר בן 22 בתאונה בכביש 66 סמוך ליישוב גבעת עוז.

בועז טופורובסקי: ב-16 באוקטובר נהרג רוכב אופניים בן 35 בתאונה בכביש 34 סמוך לנתיבות; עוד באותו היום נהרג רוכב אופנוע בן 40 בדרך בן צבי בתל אביב.

בועז טופורובסקי: למוחרת, 17 באוקטובר, נהרג רוכב אופניים בן 30 בתאונה בכביש 2 סמוך לנתניה.

בועז טופורובסקי: בהמשך היום נהרג רוכב אופניים נוסף, בן 16, בשדרות ירושלים בקריית מוצקין.

בועז טופורובסקי: הבוקר נהרג בן 30 סמוך למחלף קיבוץ גלויות.

בועז טופורובסקי: תראו, תשעה אנשים מתו בשבוע האחרון – 22, 30, 40, אנשים בשיא חייהם.

בועז טופורובסקי: בשבוע הבא נציין ברחבי המדינה וגם כאן, בכנסת, את שבוע הבטיחות בדרכים, ואנחנו נזכיר, ולא נפסיק להזכיר, שמדינת ישראל לא עושה מספיק – והיא יכולה לעשות – בשביל להציל אנשים בדרכים.

בועז טופורובסקי: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת טופורובסקי.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אבוטבול.

אחמד טיבי: אבוטבול?

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כיושב-ראש השדולה למען שמירת השבת בכנסת, אני רוצה לקרוא משהו מעניין שראיתי בעיתון המודיע באחד הבקרים השבוע.

משה אבוטבול: שמירת השבת סייעה לקריירה הפוליטית שלי – כך אומר הסנטור האמריקני לשעבר ג'ו ליברמן, שגם התמודד לנשיאות ארצות הברית והיה גם סגן נשיא ארצות הברית, התמודד גם בזה.

משה אבוטבול: הוא הודה שהשבת סייעה לו וחיזקה אותו במהלך הקריירה הפוליטית ארוכת השנים שלו.

משה אבוטבול: עמיתיי הנוצרים כיבדו מאוד את העובדה שאני שומר שבת.

משה אבוטבול: גם להם הדת היא מרכיב חשוב, והם מאוד התעניינו בשורש של המצווה הזו וכיבדו אותי יותר דווקא בגלל הדבקות באמונה – כך הוא אומר לערוץ 7.

משה אבוטבול: את האמונה הזו ינקתי מההורים שלי והרבנים שאיתם התייעצתי לאורך כל השנים, ואני אסיר תודה על כך.

משה אבוטבול: שמירת השבת חיזקה אותי לאורך כל שנותיי במערכת הפוליטית.

משה אבוטבול: הרבה אנשים כמהים לשלווה ושמחים שיש ציווי מסוים שאומר להם: תעצרו ל-25 שעות בשבוע.

משה אבוטבול: שבת היא מתנה, אומר ליברמן.

משה אבוטבול: ניתוק ליום אחד בשבוע הוא משמעותי במיוחד.

משה אבוטבול: כך האמת הנצחית של השבת.

משה אבוטבול: ערכה ויופייה מקבלים משמעות עדכנית של התנתקות מהעולם שבחוץ והתכנסות שגורמת לנו להעריך את מה שיש לנו.

משה אבוטבול: ליברמן שיבח את היוזמה להביא את השבת לכל שכבות הציבור.

משה אבוטבול: הרעיון לנסות להשתמש בשבת כדרך להביא לאחדות במדינת ישראל, בעם היהודי כולו, מעורר השראה.

משה אבוטבול: הרי יש כבר יותר מ-50% בציבור הישראלי ששומרים שבת באופן כלשהו.

משה אבוטבול: זה בסיס גדול לאחדות, וניתן להגדיל אותו בהדרגה.

משה אבוטבול: אלה הם דבריו של הסנטור האמריקני לשעבר ג'ו ליברמן, שגם חיבר על כך ספר, "מתנת מנוחה", על כל הנושא של שמירת השבת, והוא מספר שם איך הוא ידע להתמודד בשלל התפקידים שלו – למרות שהוא שמר שבת – ידע לצלוח את זה.

משה אבוטבול: אולי זה גם המלצה לכל השרים שלנו וחברי הכנסת:

משה אבוטבול: אפשר לעבוד בצורכי ציבור וגם לשמור שבת, וגם לידיעתו של ליברמן האחר שלנו, שר האוצר.

אחמד טיבי: למה צריך לשאוף להיות סגן נשיא ארצות הברית כאשר אפשר להיות חבר כנסת נורבגי בקלות?

קריאה: – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ינון – – –

משה אבוטבול: אבל אתה תמשיך לעבוד בשבת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ינון אזולאי.

ינון אזולאי: אדוני היושב בראש, האמת, תכננתי שיושב-ראש הכנסת ישמע את מה שאני אומר, כי אני בטוח שגם אתה תזדהה איתי, אדוני היושב בראש.

ינון אזולאי: אני מסתכל על הוועדות, כשאנחנו נמצאים בוועדות, ומתפלא שב-16:30 מתחילה ועדה על חשבון המליאה, וב-17:00 מתחילה ועדה.

ינון אזולאי: הוועדות עובדות על חשבון המליאה.

אחמד טיבי: אתה מהח"כים המתמידים כמעט בכל הוועדות.

ינון אזולאי: תודה רבה.

ינון אזולאי: עכשיו אני בא ואומר: הרי מצד אחד, יש יום ציון – כל פעם משהו אחר, או סתם נאומים בני דקה, ואחר כך יש לי שאילתה שאני אמור להעלות במליאה.

ינון אזולאי: גם אם אני רוצה, לא תמיד אני יכול להתחלק לשניים.

ינון אזולאי: ולכן אני בא ואומר: הרי היום אנחנו לא מצביעים כאופוזיציה בוועדות, יורד הזמן של התייעצויות סיעתיות, אנחנו מגישים רק הסתייגויות ענייניות.

ינון אזולאי: לכן אני שואל: מה הדחיפות לבוא ולעשות ועדות בשעות-לא-שעות, לקיים ועדות בשעות מליאה?

ינון אזולאי: הייתי שמח אם יושב-ראש הכנסת, שאני מעריך אותו מאוד, היה פה בשביל לענות לי על השאלה הפשוטה הזו: למה צריך על חשבון המליאה?

ינון אזולאי: למה צריך בשעות-לא-שעות, כאשר האופוזיציה לא מצביעה, כאשר האופוזיציה לא אומרת "התייעצות סיעתית", כי אין לנו, שזה בעצם חוסך משעות הדיון 30%–40% מהזמן?

ינון אזולאי: הכול עובר להם חלק, פה אחד, וחבל שזה כך.

ינון אזולאי: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: יש מישהו באולם שרוצה לדבר ולא נרשם?

אחמד טיבי: מוסי, אתה רוצה לדבר על הכיבוש, משהו?

אחמד טיבי: תודה רבה.

משה אבוטבול: אפשר עוד פעם?

אחמד טיבי: לא, אי-אפשר עוד פעם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – ציון יום המאבק באלימות מינית, הצעות לסדר-היום מס' 323, 488, 495, 521, 548, 537, 541, 547, 550, 554, 555, 556 ו-564.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מוסי רז יפתח.

מוסי רז: אתה רואה?

מוסי רז: חשבת שתיפטר ממני.

אחמד טיבי: אתה אחד הח"כים שאני ממש לא רוצה להיפטר מהם.

אחמד טיבי: ההפך הוא הנכון.

אחמד טיבי: אגב, חמש דקות לכל נואם, כי זה דיון מיוחד.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת, חברת הכנסת, חברות הכנסת – יש כבר יותר מאחת – אני שמח שיושב-ראש הכנסת נענה ליוזמה לציין היום, כפי שמצוין בארץ ובעולם, גם בכנסת לראשונה את היום למלחמה באלימות מינית.

מוסי רז: היוזמה היא בעצם יוזמה משותפת של הלובי למלחמה באלימות מינית בראשות יעל שרר, של חברת הכנסת ויושבת-ראש הקואליציה עידית סילמן ושלי.

מוסי רז: היו היום דיונים בוועדות, היה כנס, עלו דברים חשובים שאת חלקם אנחנו מכירים ואת חלקם אנחנו מכירים פחות.

מוסי רז: בעצם האלימות המינית היא תופעה שמלווה את האנושות כמעט מתחילתה, אבל היא תופעה שאנחנו חייבים להיות מספיק נחושים כדי לשים לה סוף, והלוואי שמדינת ישראל תהיה הראשונה בעולם שמצליחה לשים לה סוף.

מוסי רז: האלימות המינית היא תופעה שעד לפני לא הרבה זמן לא דיברו עליה.

מוסי רז: הראשונות שדיברו עליה בבית הזה היו חברות כנסת כמו שולמית אלוני, יעל דיין, מרשה פרידמן ואחרות; תופעה חדשה שלא דיברו עליה בכלל.

מוסי רז: היום מדברים עליה – מדברים עליה נשים, מדברים עליה גברים, מדברים עליה יהודים, מדברים עליה ערבים, מדברים עליה חרדים, מדברים עליה חילונים, בארץ ובכל העולם.

מוסי רז: למה חשוב לדבר?

מוסי רז: כי כשמתחילים לדבר, מתחילים לשים סוף לתופעה הזו.

מוסי רז: אני מאמין, אדוני היושב-ראש, שכמו שיש תופעות אחרות בעולם שהצלחנו לשים להן סוף, נצליח לשים סוף לתופעה הזו.

מוסי רז: קודם כול חשוב לדבר כדי להעלות את המודעות.

מוסי רז: בכנס שערכנו היום – כנס מאוד מרשים, אני חייב להגיד, שהשתתפו בו מאות אנשים ולא מעטים מחברי הכנסת וחברות הכנסת.

מוסי רז: הנחתה אותו גל גברעם, שכולנו יודעים, יצאה השנה ובאמת באומץ הציגה את התלונה שלה, גם אם באיחור, ואז מה אם זה באיחור.

מוסי רז: אז מה אם זה באיחור.

מוסי רז: והיא אמרה לי: תשמע, אם אתה מדבר במליאה, יש דבר אחד שאני מבקשת שתגיד – שחייבים לבטל את תקופת ההתיישנות של שבע שנים בפשעים כאלה, משום שיש רבים שזה לוקח להם זמן ואי-אפשר להגיד להם: למה נזכרתם רק עכשיו?

מוסי רז: יכול להיות שקודם הם לא יכלו לעשות את זה – נשים, גברים, אולי היו קטינים, אולי היו מתחת לבעל סמכות, אולי סתם זה היה קשה להם.

מוסי רז: דבר ראשון, היא אמרה, זה מה שצריך, ואני מביא את זה בשמה, כי אני מזדהה עם הדרישה הזו.

מוסי רז: דיברה היום בכנס סטודנטית שנאנסה על ידי סטודנט; דיבר בחור ערבי צעיר שנאנס על ידי דודו; דיברו חרדית ודתי שנאנסו.

מוסי רז: זאת אומרת, זה מכל המגזרים.

מוסי רז: זה לא מבדיל בין יהודים לבין ערבים, בין חרדים לבין חילונים.

מוסי רז: החשיבות שבהבאת הדברים שלהם ובהבאת הדברים לכאן, לבית הזה, היא קודם כול, לפני שאנחנו עושים את הפעולות, לפני שאנחנו מאריכים את ההתיישנות, לפני שאנחנו דואגים שהמשטרה תטפל יותר טוב – והיא מטפלת היום יותר טוב מאשר לפני כמה שנים, אבל תטפל יותר טוב בעתיד – לפני שאנחנו מוודאים שבתי המשפט יטפלו יותר טוב – והם מטפלים היום יותר טוב מלפני כמה שנים, אבל הם יטפלו יותר טוב – הדבר הראשון זה המודעות, כי במקום שיש מודעות, חלק גדול מהמקרים האלה פשוט לא ייעשה.

מוסי רז: ולכן, אם הסטודנט לא יאנוס את הסטודנטית, אנחנו לא נחשוב למה השוטר לא קיבל את התלונה, או קיבל אותה באיחור, או אולי לא קיבל בצורה טובה, למה בית המשפט התעקש, או למה אין ראיות להעמדה לדין וכל השאלות הללו.

מוסי רז: ולכן חשוב מאוד שבבית הזה, כל שנה, כל שנה, נבוא ונביע את הדברים האלה גם במשך השנה, אבל שיהיה יום מיוחד לעשות את זה.

מוסי רז: ומחר גם עוברת חקיקה בקריאה הטרומית שקשורה לנושאים האלה על מנת שנוכל לבוא בעוד שנים ולהגיד: מיגרנו את התופעה הזו.

מוסי רז: אני בטוח שזה יקרה.

מוסי רז: זה עומד לקרות.

מוסי רז: כולנו צריכים להתגייס לדבר הזה.

מוסי רז: זו אלימות שחייבת לעבור מהעולם, כמו כל אלימות, אבל לאלימות הזו, שיותר קשה לטפל בה, אנחנו צריכים לתת התייחסות מיוחדת.

מוסי רז: אני שמח מאוד על היום הזה ומקווה שנתחיל גם בחקיקה וגם בהעלאת המודעות על מנת להתמודד עם הבעיה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת מיכל שיר סגמן, חמש דקות.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

מיכל שיר סגמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברות וחברי הכנסת, הייתי בת עשר כשביקשתי – יותר נכון התחננתי – מאימא שלי שתרשה לבן הדוד שלי לשמור עליי בחופש הגדול.

מיכל שיר סגמן: בראש שלי דמיינתי שנלך כל יום לקולנוע, נקנה בלון הליום ונאכל המון המון המון מקלות סוכר.

מיכל שיר סגמן: אימא שלי הסכימה, ואני הייתי מאושרת.

מיכל שיר סגמן: ביום הראשון בן הדוד החליט שלא נלך לסרט אלא נראה טלוויזיה.

מיכל שיר סגמן: הסכמתי.

מיכל שיר סגמן: בעודי יושבת וצופה בתוכנית האהובה עליי, נילס הולגרסון, הוא יצא מהחדר השני ושאל אותי אם אי-פעם ראיתי בולבול.

מיכל שיר סגמן: לא עניתי.

מיכל שיר סגמן: האמת שלא כל כך הבנתי מה הוא רוצה.

מיכל שיר סגמן: אז הוא שאל אותי שוב והתקרב אליי, ואז כבר ראיתי שהוא בלי מכנסיים.

מיכל שיר סגמן: ניסיתי לומר לו שזה לא כל כך מעניין, וחשבתי שהשיחה המוזרה הזאת תכף תסתיים, ואז הוא שאל אותי אם אני רוצה לגעת.

מיכל שיר סגמן: לא רציתי, אבל חשבתי שאם אני אגע אז הסיטואציה המוזרה הזאת תיגמר.

מיכל שיר סגמן: היא לא נגמרה, ומשם הנגיעות עברו לחזה שלי.

מיכל שיר סגמן: אני עדיין מרגישה את הידיים הקרות שלו עליי – זיכרון מקפיא ולא מרפה.

מיכל שיר סגמן: אני זוכרת איך זה הרגיש שהוא הוריד את המכנסיים החדשים שההורים שלי קנו לי בחו"ל – מאוד אהבתי אותם – ואני זוכרת את הלחץ העצום בבטן כשהוא חדר אליי.

מיכל שיר סגמן: אני זוכרת שהוא אמר לי שההורים שלי ימותו אם אני אספר למישהו, משפט חזק שליווה אותי שנים.

מיכל שיר סגמן: אני זוכרת שהפצרתי באימא שלי ביום למוחרת שאני לא רוצה שישמרו עליי והיא חשבה שמדובר בתרגיל ילדותי.

מיכל שיר סגמן: אני זוכרת שלושה ימים של גיהינום.

מיכל שיר סגמן: העדות של מ' היא אחת מאלפי עדויות של ילדים במדינת ישראל.

מיכל שיר סגמן: אחד מכל חמישה ילדים נפגע מינית; הנתון הזה זהה אצל בנים ואצל בנות עד גיל 12.

מיכל שיר סגמן: כ-44% מהפגיעות המיניות מתרחשות על ידי בן או בת משפחה הורה, דוד, אח, שכן.

מיכל שיר סגמן: צעקתי כמו שילדים צועקים אבל איש לא ראה – משפט של אחד העדים, משפט שמעביר את הסיבה המרכזית למה מדינת ישראל נמצאת במקום רע כל כך.

מיכל שיר סגמן: כשמדובר בפגיעות מיניות, כן, ישראל על המפה, ומהמפה הזו אנחנו חייבים לרדת.

מיכל שיר סגמן: חוסר בהכשרות לאנשי חינוך, רפואה, משטרה, פרקליטות, שופטים, הורים, ילדים; חוסר בתקנים לאנשי מקצוע; מחסור במרכזי לין ובחדרים אקוטיים; מחסור בהסברה ומודעות; מחסור במערכות ממשלתיות שמדברות האחת עם השנייה במקום לגלגל אחריות אחת מהשנייה – כל משרד מגלגל אחריות, ובעיקר אין שיח בין-משרדי; מחסור בגורם אחד מתכלל שיודע לחבר בין המשרדים, שרואה את התמונה הכוללת, שיודע לסנכרן, לבקר ובעיקר לייצר את החיבור, כדי שהנפגעים והנפגעות לא ייפלו בין הכיסאות.

מיכל שיר סגמן: אנחנו מציינים היום בכנסת את יום המאבק באלימות מינית.

מיכל שיר סגמן: אותה סטטיסטיקה פשוטה שלפיה אחד מכל חמישה ילדים נפגע מינית במדינת ישראל מלמד אותנו שכנראה לפחות 24 מחברות וחברי הכנסת נפגעו בעצמם.

מיכל שיר סגמן: תסתכלו סביבכם – אתם מכירים מישהו שנפגע מינית.

מיכל שיר סגמן: הם לא מדברים; הם לא יכלו לדבר, והרבה אולי גם לא ידברו.

מיכל שיר סגמן: אחד ואחת מכל חמישה ילדים, בין שהיא או הוא שומרים את הפגיעה בסוד ובין שבחרו לשתף, נושאים את הצלקות הפיזיות והנפשיות.

מיכל שיר סגמן: חלקם הצליחו להמשיך הלאה וחלקם נדרשים לסיוע רפואי, פסיכולוגי או פסיכיאטרי, אבל כולם נושאים את זה איתם ויישאו את זה איתם עד יומם האחרון.

מיכל שיר סגמן: מרבית הפגיעות החלו כשהילד או הילדה הנפגעים היו מתחת לגיל חמש, עם חיתולים.

מיכל שיר סגמן: רוב הפגיעות – על ידי אדם מוכר, קרוב משפחה, משפחה גרעינית, משפחה מורחבת.

מיכל שיר סגמן: רוב הנפגעים והנפגעות לא הגישו תלונה או קיבלו סיוע כלשהו, ואלה שכן פנו, ברוב הפעמים לא קיבלו מענה ראוי, הולם, שהלם את הצרכים שלהם.

מיכל שיר סגמן: זה, חבריי חברי הכנסת, זה באחריות שלנו.

מיכל שיר סגמן: לפני ארבע שנים בחרה מורן וורנשטיין, זיכרונה לברכה, לעבור המתת חסד בשווייץ.

מיכל שיר סגמן: מורן, בת 36 במותה, לא יכלה לסבול עוד את הכאבים הפיזיים והנפשיים שליוו את חייה לאחר הפגיעה המינית, פגיעה מינית מתמשכת ומחרידה בידי בן הזוג של אימה.

מיכל שיר סגמן: בגיל 15 החליטה מורן לשים קץ לפגיעה המינית המתמשכת והתלוננה במשטרה.

מיכל שיר סגמן: את האונס השני עברה מורן מצד חוקר המשטרה, שערער אותה כשהוא גרם לה לחוש כאילו היא הסכימה לפגיעה בכך שהיא לא שמה גבולות.

מיכל שיר סגמן: עוד נתון מצמרר – האשמה עצמית של ילדים; אולי לא אמרתי את ה"לא" מספיק חזק כשהייתי בן 3, 4, 5, 15, 20, 30, 50, 80.

מיכל שיר סגמן: מילדה שמחה הפכה מורן לצל.

מיכל שיר סגמן: היא עברה לפנימייה ולאורך השנים התמודדה עם דיכאונות וניסיונות התאבדות.

מיכל שיר סגמן: בגיל 24 קפצה מהחלון ונפצעה באורח אנוש.

מיכל שיר סגמן: היא המשיכה לסבול כאבים פיזיים ונפשיים בלתי נסבלים עד שבגיל 36 בחרה לסיים את חייה בהמתת חסד בשווייץ.

מיכל שיר סגמן: כולם רוצים להציל אותי.

מיכל שיר סגמן: אני לא צריכה שיצילו אותי.

מיכל שיר סגמן: לפעמים לעזור זה לא להציל, כך אמרה מורן לפני מותה.

מיכל שיר סגמן: מורן הלכה לבית הספר, אבל המורה שלה לא עברה הכשרה לזיהוי ולכן לא עזרה.

מיכל שיר סגמן: מורן, כמו כל הילדים, חלתה לעיתים והלכה לרופא, אבל הרופא לא עבר הכשרה, הוא לא זיהה והוא לא דיווח.

מיכל שיר סגמן: למורן היה את שלב המעבר מילדה שמחה לילדה כבויה, אבל הסביבה שלה לא ראתה את זה.

מיכל שיר סגמן: מורן התלוננה, אבל המערכות לא ידעו לטפל בה.

מיכל שיר סגמן: מורן נאלצה להתמודד בין היתר גם עם האכזבה מחברה אטומה.

מיכל שיר סגמן: חבריי חברי וחברות הכנסת, הערב יורד, השעה כמעט 17:00.

מיכל שיר סגמן: עבור ילדים רבים מדי במדינת ישראל אלו שעות הסיוט, שעות הטרור.

מיכל שיר סגמן: ברגעים אלה ממש, בזמן שאנו כאן במליאת הכנסת, ילד או ילדה עוברים פגיעה מינית.

מיכל שיר סגמן: הם לא יודעים שלחפוף ראש זה לא דבר כואב והם לא יודעים מה זה שלווה כשנכנסים למיטה.

מיכל שיר סגמן: הם קוראים לנו לעזור, הם מפצירים בנו להקשיב והם מתחננים לעזרה.

מיכל שיר סגמן: אסור לנו לאכזב אותם.

מיכל שיר סגמן: חבריי, היום ומחר יסתובב ביניכם מכתב שכתבתי לראש הממשלה ובו אני פונה בבקשה ליצור תוכנית עבודה רוחבית למשרדי הממשלה הרלוונטיים במטרה למגר את האלימות המינית בישראל, תוכנית שבראשה יעמוד גורם מתכלל עם ראייה רב-מערכתית – תוכנית חומש שתכלול טיפול במערכת אכיפת החוק, משרד החינוך, בריאות ורווחה ושוק העבודה.

מיכל שיר סגמן: אני מבקשת מכם לחתום על המכתב הזה כדי שיחד נוכל לחולל שינוי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מיכל שיר סגמן: ולנפגעים ולנפגעות, הילדים והילדות הקטנים, וגם לאלה שבגרו, אני אומרת: אתם לא לבד, אתם לא אשמים, אתם נפלאים וגיבורים.

מיכל שיר סגמן: דורות של נפגעים ונפגעות מסתכלים עלינו, מחכים לנו, חברי וחברות הכנסת, ילדים וילדות, נשים וגברים מכל שכבות האוכלוסייה.

מיכל שיר סגמן: הם זה בעצם אנחנו.

מיכל שיר סגמן: צעקתי כמו שילדים צועקים, אבל איש לא ראה.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, כמו שאתם יודעים, יש נושאים רבים שהכנסת מוצאת לנכון להקדיש להם יום מיוחד.

אורלי לוי אבקסיס: כולם מאוד חשובים, אבל פעמים רבות זה נעשה כדי לצאת ידי חובה; להגיד: לא שכחנו, הינה, ציינו את זה, ואז מרבית חברי הכנסת יוצאים מהמשכן הזה וממשיכים בחייהם כאילו כלום.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מי שחווה פגיעה מינית לא ממשיך בחייו.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא ממשיך בחייו אחרי האירוע הטראומטי של הפגיעה המינית.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר שאני מאוד מקווה שאחרי היום הזה, היום שבו אנחנו שוב מציינים בכנסת – שלא נועד להשתיק את המצפון של חלק מחברי הבית הזה, ובעיקר של אלה בקואליציה שהצביעו אך לפני כמה ימים נגד הצעת החוק שלי לסיוע ולטיפול נפשי חינמי, זמין, לאותם קטינים חסרי מזל שהפוגע הגיע אליהם וחירב באחת את שגרת חייהם ואת מסלול החיים שאליו היו אמורים להגיע.

אורלי לוי אבקסיס: אז בחרתי לפתוח את דבריי בכך, כי המחשבה על כל אותם ילדים – ואני חייבת לומר, הייתי נסערת פה מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, הייתה לך הצעת חוק דומה בכנסת התשע-עשרה – –

אחמד טיבי: שהצמדתי אלייך.

אורלי לוי אבקסיס: – – שהצמדת אליי.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק אזכיר לחבר'ה פה שטוענים על קואליציה ואופוזיציה שגם אני וגם אתה לא היינו חלק מהקואליציה.

אחמד טיבי: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: מצבי עוד היה גרוע משלך, כי אני הייתי ח"כית בודדה באופוזיציה, אין לי מפלגה מאחוריי, אין כוח פוליטי אמיתי, מה גם שהיו חברים בקואליציה שסימנו אותי ככזאת שאסור לתת לה להעביר דברים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל ההבדל הוא שבקואליציה היו אנשים עם לב, ויושב-ראש הקואליציה היה דוד ביטן, ושר הרווחה היה חיים כץ, ופנינו אליהם – אני חושבת שזה היה בכנסת העשרים – וביקשתי את הסיוע, מאחר שלצערי הרב, בוועדת שרים לחקיקה, שעמדה בראשה שרת המשפטים אילת שקד, היו דוחים לנו את החקיקה משבוע לשבוע.

אורלי לוי אבקסיס: והקואליציה הזאת, שלא היה לה אינטרס לתת לי ולך להעביר חוק – תמכו בנו.

אורלי לוי אבקסיס: העברנו את החקיקה הזאת כח"כים מהאופוזיציה בתמיכת שרים של הקואליציה, בתמיכת הקואליציה: טיפול נפשי חינמי לקטינים נפגעי תקיפה מינית.

אורלי לוי אבקסיס: מה קרה?

אורלי לוי אבקסיס: לכנסת העשרים-ואחת לא נכנסתי, לכן לא היה אפשר להחיל דין רציפות, ולא סיימנו את החקיקה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני שר הרווחה מאיר כהן, אני כל כך שמחה שהגעת, כי האירוע בשבוע שעבר על הצעת החוק הכל-כך חשובה שהגשתי – וכשאתם הייתם באופוזיציה עזרתם, ותמכתם בי – – –

מאיר כהן: אנחנו לא התנגדנו, וגם עכשיו אני – – –

אורלי לוי אבקסיס: אז הם לא הבינו?

אורלי לוי אבקסיס: כי הם הצביעו נגד.

אורלי לוי אבקסיס: מצוין, אז אנחנו נשב ונסדיר את הדבר הזה.

אורלי לוי אבקסיס: הינה, כבר יש שכר לעמלנו.

אחמד טיבי: אני רוצה לשאול: יש לי הצעת חוק דומה שהוצמדה אז ועברה.

אחמד טיבי: אתם בטוח שאתם תעבירו גם את ההצעה שלי?

מאיר כהן: אחמד.

אחמד טיבי: אל תסתבך.

מאיר כהן: תקשיב, אני לא מדבר על הצעת חוק.

מאיר כהן: העיקרון שצריך להרחיב את המעגלים הוא צודק.

מיכל מרים וולדיגר: יעתיקו את החוק שלך ויעשו אותו, אל תדאג.

אחמד טיבי: לגבי חוק החשמל – הוא אכן הועתק.

מיכל מרים וולדיגר: ככה זה עובד, כאילו, אין מה לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה חלק מהאירוע – – –

קריאה: – – –

אחמד טיבי: זה חלק מעבודת הפרלמנט.

אחמד טיבי: אל תטיפי מוסר, שרון.

אחמד טיבי: אל תטיפי מוסר.

אחמד טיבי: זה כואב לחבר כנסת שגונבים לו הצעות חוק.

אחמד טיבי: בבקשה תמשיכי, יש לך עוד דקה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בעיקר זה כואב כאשר הנושא כל כך צריך להיות בקונסנזוס – –

מאיר כהן: גנבו הצעת חוק?

מיכל מרים וולדיגר: שלי.

אחמד טיבי: – – – הצעת חוק החשמל.

אורלי לוי אבקסיס: – – הוא צריך להיות במקום שבו אנחנו משתפים פעולה.

אורלי לוי אבקסיס: נתתי לכם דוגמה של שיתוף פעולה של ח"כית יחידה באופוזיציה יחד עם חבר כנסת נוסף באופוזיציה, שלא שותף לקואליציה, והצלחנו להעביר את זה בתמיכת הקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: איך יכול להיות הדבר ששרת החינוך ושיושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד – ששמעתי אותה פה עומדת עכשיו ומדברת על הקושי של אותם ילדים, שלא יכולים לישון בלילה כי באיזה סיוטים הם קמים, וכמה חשוב שהם יקבלו טיפול נפשי – הצביעה פעמיים נגד?

מיכל שיר סגמן: – – –

אורלי לוי אבקסיס: נו, בחיאת, שיר, מיכל, עזבי.

מיכל שיר סגמן: – – –

אורלי לוי אבקסיס: מיכל, מיכל, אל תהפכי את האירוע הזה לאירוע של קואליציה ואופוזיציה.

אורלי לוי אבקסיס: זאת פשוט הייתה בושה לכנסת הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כל אישה שלישית חווה פגיעה מינית; כל ילד עשירי נחשף להטרדה מינית.

אורלי לוי אבקסיס: הנגע הזה נמצא בכל שכבות האוכלוסייה, והתמונה העגומה והמזעזעת הזאת הולכת ומחמירה מדוח לדוח ומשנה לשנה, והמערכת לא עושה די לבער את הנגע הזה, לצערי.

אורלי לוי אבקסיס: אז כשאני מדברת על המערכת, אני מדברת על תקציבים שנחסכים ונדחים, וכל שקל כזה שנחסך היום, תבינו שישולם בריבית דריבית, גם כספית, גם בטיפול לאותן נפשות שהוזנחו, וגם יכול להיות מאוד מצב – ואני אומרת את זה לצערי הרב – שאותו קטין שנפגע ולא יקבל את הטיפול יהפוך להיות פוגע בעצמו.

אורלי לוי אבקסיס: המחקרים מראים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: האם אנחנו נותנים יד לדבר הזה?

אורלי לוי אבקסיס: לא רק לא להציל את הילד עצמו – לחשוף אחרים לאותו מתעלל שלא נתפס, כי אף אחד לא שאל את הילד מה קורה איתו, אבל גם חלילה וחס, אם אותו ילד עצמו יהפוך להיות – ויש מספר לא מבוטל של אירועים כאלה.

אורלי לוי אבקסיס: אז ביום-יום, הסבל שהקורבן הזה יסחוב איתו שעה-שעה, גם כשהוא ירצה להקים בית משלו, גם כשהוא ירצה להיות בחיי חברה – לעיתים חיים שלמים הוא יסחוב את זה כירושה נוראה על הגב שלו; לעיתים אולי הוא אפילו ירצה לסיים את חייו בדרך לא טבעית.

אורלי לוי אבקסיס: אבל שורש המחלוקת בים התומכים והמתנגדים למעורבות ממשלתית בחברה – זה קורה בגלל שהם מסתכלים על החור שבגרוש, על הכאן ועכשיו, ואילו אנחנו, אם אנחנו שותפים לדבר הזה, אם אנחנו תומכים, הדבר המתבקש הוא שאנחנו צריכים להסתכל קדימה ולהסתכל על הנפש הזאת, על עתיד המדינה, על הילדים שלנו, וכן, גם על החור שבגרוש, כי הכסף הזה יחסוך למדינה בהמשך.

אחמד טיבי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני רק רוצה להגיד כמה מילים: כדי שלא תגידו: איפה היית עד היום?

אורלי לוי אבקסיס: לאורך שנותיי בכנסת חוקקתי לא מעט חוקים שבאים לטפל בנפגעי עבירה, נפגעי ונפגעות תקיפה מינית.

אורלי לוי אבקסיס: אני אתן לכם רק טעימה קטנה של שניים-שלושה חוקים.

אורלי לוי אבקסיס: אם תיתן לי זמן אני אוסיף עוד.

אחמד טיבי: אני הוספתי לך, אז נא לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אומר, אני אציין רק חלק מהחוקים החשובים: חוק שאוסר על עבריין מין לשנות את שמו ואז להתחמק מכל אותה היסטוריה שרודפת אותו, ואז גם לא יוכלו להגן על עצמם אנשים מסוימים מפני עברייני מין, כי זה לא יופיע בשם החדש.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להבין שגם חוק נוסף שהעברתי – הרחבה של הגנה על הציבור מפני עברייני מין, איסור העסקה של עברייני מין בכל מוסד שיש לו נגיעה לילדים, לקטינים, אפילו בבתי חולים, אפילו בעמותות שמופעלות לפעמים על ידי בתי החולים.

אורלי לוי אבקסיס: הרחבת המושג "עברייני מין" לשם פיקוח ובקרה על אותם עבריינים שמשתחררים; זה היה בעקבות האחים קורידו.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה לומר לכם עוד משהו: קיבעתי בהצעת החוק שהטלפון למרכזי הסיוע לא רק יהיה חינמי אלא יהיה אנונימי מכל טלפון, כי לעיתים הפגיעה המינית קורית בבית, ואותו בן אדם שמקבל את הפלט של הטלפון ולאן התקשרת יכול לראות את גורמי הסיוע, ואז יש לך גם סכנת חיים.

אחמד טיבי: תודה רבה, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: אז בואו לא נהפוך את היום הזה ליום של צ'ק-ליסט.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד להעלות שוב את הצעת החוק, ואני מקווה שהפעם תסירו את המסכות ותתמכו בילדים.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

אחמד טיבי: לא?

עופר כסיף: – – –

אחמד טיבי: אין בעיה, מה שתחליטו ביניכם.

אחמד טיבי: חברת הכנסת שרון אופיר, חמש דקות, בבקשה.

שרון רופא אופיר: תודה, אדוני היושב-ראש.

שרון רופא אופיר: כשהייתי בת 15, בן של אחד השכנים התחיל איתי.

שרון רופא אופיר: הפכתי להיות בת בית אצלו.

שרון רופא אופיר: בכל פעם שרבתי עם ההורים הייתי מגיעה לשם בלילה, אליהם הביתה, ואימא שלו, שהייתה כמו אימא שנייה בשבילי, הייתה מציעה לי את המיטה.

שרון רופא אופיר: במשך שנתיים התקרבנו.

שרון רופא אופיר: הפכנו להיות בסוג של מערכת יחסים.

שרון רופא אופיר: בדיעבד אני מבינה שאלה לא היו יחסים נורמליים.

שרון רופא אופיר: לילה אחד, כשכבר הייתי בת 17, הוא חזר הביתה שיכור.

שרון רופא אופיר: הוא העיר אותי מהשינה והתחיל לגעת בי.

שרון רופא אופיר: אמרתי לו שאני לא רוצה והתחלתי לבכות, אבל זה לא הזיז לו.

שרון רופא אופיר: הוא הוריד לי את הבגדים ובסוף אנס אותי.

שרון רופא אופיר: התחננתי שהוא יפסיק והוא המשיך.

שרון רופא אופיר: הייתי בהלם.

שרון רופא אופיר: קפאתי.

שרון רופא אופיר: הרגשתי מנותקת מעצמי.

שרון רופא אופיר: ברחתי הביתה.

שרון רופא אופיר: כל כך הרבה שנים האשמתי את עצמי במה שקרה – אולי אני לא התנגדתי מספיק; אולי לא צרחתי לעזרה; אולי הובלתי את עצמי לסיטואציה הזאת.

שרון רופא אופיר: תמיד מאשימים את הקורבן.

שרון רופא אופיר: אומרים שזה קרה בגלל מה שהיא לבשה, בגלל מה שהיא אמרה, בגלל מה שהיא רמזה, אבל אני הייתי בחורה חרדית שמתלבשת צנוע, וחשוב לי שידעו שאפילו לי זה קרה.

שרון רופא אופיר: העדות החשובה והמצמררת הזאת מצטרפת לעדויות נוספות שהתפרסמו במסגרת הפרויקט "לא תאנסו אותנו לשתוק", שהובלתי לפני חמש שנים וחצי.

שרון רופא אופיר: זה היה שנה וחצי לפני me too העולמי, תקופה שבה נפגעות ונפגעי תקיפה מינית נחשפו אז תחת טשטוש פנים ושם.

שרון רופא אופיר: בפרויקט "לא תאנסו אותנו לשתוק" העזו 22 נשים אמיצות, כמניין אותיות הא"ב, לחשוף את הסיפור שלהן חשופות פנים ושם.

שרון רופא אופיר: זה היה אולי המסע הכי מטלטל שעברתי.

שרון רופא אופיר: במשך השנים שמעתי ושמענו כולנו סיפורים רבים על אונס, על תקיפה מינית, אבל בואו נודה על האמת – היה לנו נוח כחברה שהקורבנות נותרו עמוק בבדידותן, עמוק באלמוניותן.

שרון רופא אופיר: היה לנו נוח לא לראות את העיניים הפצועות, שגם אחרי שנים ארוכות עדיין נשקף מהן כאב, כאב שכנראה לא יעזוב אותן לעולם.

שרון רופא אופיר: מאז הפרויקט חלפו חמש שנים וחצי.

שרון רופא אופיר: היה כבר מי שאמר שאור השמש מחטא, ואני מסכימה לזה.

שרון רופא אופיר: אז אמרו אותן נשים אמיצות שהשתתפו בפרויקט שלי: אני כבר לא מתביישת, שיתבייש הוא, ונדמה היום שהבושה עברה צד.

שרון רופא אופיר: נפגעות ונפגעי תקיפה מינית משתפים בסיפורים הקשים, והיום, בזכות מאבק נחוש ובלתי מתפשר של גורמים רבים, ובראשם הלובי למלחמה באלימות מינית בראשותה של יעל שרר המופלאה, אנחנו מציינים בכנסת לראשונה את היום למלחמה באלימות מינית.

שרון רופא אופיר: שמעתי בכנס שהתקיים היום, כנס שנקרא "בגוף ראשון", את העדות של עדיאל בר שאול ודנה בר צבי.

שרון רופא אופיר: הנתונים שמתפרסמים היום מלמדים כי בשנת 2020 נפתחו במשטרת ישראל 5,205 תיקים על עבירות מין, וב-62% מן המקרים הייתה היכרות מוקדמת בין התוקף לנפגעת או לנפגע.

שרון רופא אופיר: 16% מהנפגעים הם ילדים; 27% הם בני נוער.

שרון רופא אופיר: אבל מדובר בתופעה רחבה בהרבה.

שרון רופא אופיר: נפגעות ונפגעים רבים בוחרים שלא לפנות כלל למשטרה.

שרון רופא אופיר: עלינו לגרום להם לדעת שיש להם כתובת, שיש להם כתובת בטוחה; לבחון את סוגיית ההתיישנות שחלה על עבירות מין, כי אין התיישנות על הכאב; לבחון את סוגיית ההרכבים בבתי המשפט הדנים בתיקי עבירות המין; להחמיר את הענישה; לפעול לקידום תוכנית חינוך בנושא שוויון מגדרי ואלימות מינית בבתי הספר ובגני הילדים; להגדיל את התקנים כדי לאפשר לנפגעות ולנפגעים רבים נוספים לקבל טיפול נפשי, שחשוב כל כך.

שרון רופא אופיר: הגשתי היום שתי הצעות חוק, שתיים מיני רבות שאני אגיש במרוצת הימים הקרובים בדיוק בנושא הזה.

שרון רופא אופיר: האחת מדברת על הקמת מאגר פרטים של פדופילים, כדי שידעו הורים ויוכלו להשגיח על סביבת המגורים שלהם ושל ילדיהם ובכך למנוע עבירות מין נוספות.

שרון רופא אופיר: הצעת החוק השנייה, שהגשתי בשיתוף עם חברי חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, קובעת כי פוגעים מינית לא יוכלו להתגורר או לעבוד בקרבת מקום לנפגע או לנפגעת.

שרון רופא אופיר: בלשכה אצלי תלויה על הקיר תמונת השער של הפרויקט "לא תאנסו אותנו לשתוק".

שרון רופא אופיר: בכל בוקר כשאני נכנסת אל החדר אני מביטה בעיניהן ומזכירה לעצמי שהמלאכה עוד לא תמה.

שרון רופא אופיר: היה כבר מי שאמר שמעט מן האור מגרש הרבה מן החושך.

שרון רופא אופיר: אני מקווה ומתחייבת שהאור הגדול שהדלקנו כאן היום בכנסת ישראל לעולם לא יכבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

שרון רופא אופיר: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אבוטבול.

אחמד טיבי: חמש דקות.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום אנו מציינים את יום המאבק באלימות המינית.

משה אבוטבול: זה לא קל לנו לדבר על כך, אך ההכרח לא יגונה, ובפרט שלצערנו אנו נחשפים מפעם לפעם גם לידיעות קשות על סדיקת דמותם של אישים חשובים כשלעצמם, שהיו ברוכים במעשים למען המדינה והארץ, והינה כעת מגיעות עדויות על נורמות שונות וקשות בחיי הפרט.

משה אבוטבול: דברים עצובים ועדויות כואבות לא ניתנות לגריסה או לטיוח, כפי שסבר מאן דהוא לפעול בצורה זו, וכעת שילם על כך בתפקיד הנחשק שהוא הורחק מהתמודדות עליו רק לפני כמה ימים.

משה אבוטבול: הכאב הגדול, שבניגוד לגנדי – שם שמענו צווחות אימים: עדויות כאלה ואחרות, להדיר את זכרו ומורשתו של האיש.

משה אבוטבול: ולי כראש עיר לשעבר לא קל, כי גם הנצחתי אותו בכיכר בעיר לזכרו, ומדי שנה ערכנו טקס עירוני להזכיר את האיש ופועלו, ופתאום – שבר ענק, תסכול, כיצד להגיב על מידע חדש שמתקבל במערכת.

משה אבוטבול: לא קל.

משה אבוטבול: כיום, לצערנו, מתקבלות גם עדויות קשות ביותר כלפי מי ששימש נשיא, ראש ממשלה במדינת ישראל, שמעון פרס.

משה אבוטבול: ואגב, גם למענו הקמתי אולם ספורט עירוני מכובד להוקיר את זכרו.

משה אבוטבול: ואגב, כאן נעלמים, או יותר מדויק נעלמות כל אותן שוחרות הצדק שתמיד הטיפו על העניין.

משה אבוטבול: שקט הוא רפש, וכבר אמרו זאת לפניי.

משה אבוטבול: כנראה אותן נשים וארגונים פועלים רק לפי שיוך פוליטי או תלוי מי האיש, וזה חמור מאוד, ובטח לא אתי.

משה אבוטבול: חז"ל ציינו שאין אפוטרופוס לאריות.

משה אבוטבול: כל אדם עלול להגיע לשפל מסוג זה אם לא יעטוף את עצמו בבגדי יראת שמיים ומוסר תמידי, וזה יכול להיות גם אדם דתי, חילוני, מסורתי.

משה אבוטבול: אם האישיות שלו לא צמודה לערכים ומוסר, הנפילה לא תרחק ממנו, ובפרט בדור כמו שלנו, שפרוץ מול כל פגעי הטכנולוגיה, שהרבנים שלנו נלחמים בהם בגלל הסכנה של הנפילה שבהם.

משה אבוטבול: אגב, זה סתם טוב שידע שר התקשורת יועז הנדל, לפני שהוא בא להתערב ולתת סיבוב של דאווין מצולם ומתוקשר בעיר התורה בני ברק.

משה אבוטבול: יש מספיק תחומים לשר לטפל בערוגה שלו.

משה אבוטבול: חז"ל מציינים מדוע נסמכה פרשת נזיר בתורה לפרשת סוטה – שכל הרואה סוטה בקלקולה יזהיר עצמו מן היין.

משה אבוטבול: התורה הקדושה לא מתעלמת מיצרו של אדם, אך נותנת לו כלים להילחם ביצר התאווה, ואחד מהם יזכיר לו את יום המיתה.

משה אבוטבול: רק חזרה וחיזוק הערכים של מוסר ותורה בתוך מוסדות החינוך בארץ יצמצמו את הבעיה הקשה, שלצערנו פושה גם בקרב קטינים.

משה אבוטבול: רק הדרכה רוחנית מתאימה מאנשים יראים תוכל לצמצם את הנגע הכואב, כי ללא הטמעת הממד הרוחני והתורני של האיסורים שבדבר, לא נצליח להפסיק את התופעה הכואבת, כפי שכבר שנים לא מצליחים במדינה למגר את זה, לבושתנו, בהיעדר הכוונה תורנית ודתית ללימוד האיסור לנוער במדינה, בבחינת חוסך שבטו – שבט לשונו – שונא בנו, אבל אוהבו שוחרו מוסר.

משה אבוטבול: בשבוע שעבר ציינו את יום העלייה בכנסת, והסבירו לי שזה בגלל שזה סמוך לפרשת לך לך, פרשת השבוע שאברהם יצא מארצו לארץ ישראל.

משה אבוטבול: ואכן, נכונים הדברים גם בציון יום זה, שדווקא בשבוע הזה אמר אבי האומה הישראלית אברהם אבינו על חטיפת אשתו, שרה אימנו.

משה אבוטבול: ומה הוא אמר שם?

משה אבוטבול: "ויאמר אברהם כי אמרתי רק אין יראת ה' במקום הזה והרגוני על דבר אשתי".

משה אבוטבול: אז אנא, אני קורא למערכות החינוך לדבר מוסרית עם התלמידים, בשילוב הערכים החזקים שלנו מהתורה, מחז"ל, מהמקורות, כי התורה היא התרופה הטובה ביותר מול כל פגעי החברה, שהולכים ומתרבים משנה לשנה, ואין למדינה פתרונות.

משה אבוטבול: אנא, נסו רק פעם אחת לשלב את ערכי התורה במוסדות החינוך, ותראו תוצאות ברוכות.

משה אבוטבול: הרי כל השאר לא הצליח לכם עד היום, אז טעמו וראו כי טוב השם.

משה אבוטבול: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה, וגם תודה על שעמדת בדיוק בזמן.

אחמד טיבי: זה נדיר אצלך.

אחמד טיבי: חברת הכנסת ענבר בזק, חמש דקות.

ענבר בזק: תגנו עלינו, תתעוררו, המצב פשוט בלתי אפשרי – את המילים האלה שמעתי הבוקר בדיון שעסק באלימות מינית ברשת מפיה של צעירה בת 15, וזו הסיבה שאני עומדת כאן היום.

ענבר בזק: היום הוא יום היסטורי: בפעם הראשונה בתולדות המדינה הכנסת מציינת יום מיוחד שעוסק באלימות מינית.

ענבר בזק: היום הזה מצוין במידה רבה הודות לעבודתה הבלתי-נלאית של יעל שרר, שהקימה לפני שנתיים את הלובי למלחמה באלימות מינית, ושפועלת ימים ולילות למען נפגעות ונפגעי פגיעה מינית.

ענבר בזק: חשוב גם לציין כאן את חברי הכנסת עידית סילמן ומוסי רז, שהרימו את הכפפה ודאגו שיום חשוב זה יתקיים.

ענבר בזק: היום הכנסת נותנת את הבמה הבלעדית לנפגעות ולנפגעי פגיעה מינית ומעלה לסדר-היום את הבעיה שמחייבת תשומת לב בפני עצמה, ולא רק על הדרך או במסגרת שמצמצמת את הדיון לפגיעה בנשים ולא עוסקת בפגיעה מינית גם בגברים.

ענבר בזק: המלחמה באלימות מינית אינה מלחמתה של יעל שרר בלבד או של נשים בלבד; היא מלחמה של החברה כולה – נשים וגברים, ילדים וילדות, מכל הגילים ומכל המגזרים.

ענבר בזק: אלימות מינית פוגעת בקורבן ובכל הסביבה הקרובה.

ענבר בזק: היא נמצאת בכל מקום ופוגעת בנו כחברה.

ענבר בזק: גם היום, ארבע שנים אחרי פריצת מהפכת MeToo, שהפכה את השיח על אלימות מינית לשיח הרבה יותר לגיטימי, נפוץ ורחב, האלימות המינית ממשיכה להשתולל.

ענבר בזק: היא נמצאת בכל מקום.

ענבר בזק: גם היום הענישה לפוגעים עדיין איננה מרתיעה דייה, ורבות מן התלונות שמוגשות מסתיימות ללא הרשעה כלל.

ענבר בזק: גם היום נפגעות ונפגעים הבוחרים להתלונן נאלצים לעבור מסכת של ייסורים.

ענבר בזק: נכון, עשינו כברת דרך, אבל עדיין הדרך לפנינו עוד ארוכה מאוד.

ענבר בזק: עבור רבים מאיתנו המילה "אונס" מעלה בדמיון סמטה חשוכה ותוקף אלמוני, אבל מזמן כבר ידעו שתקיפה מינית מתרחשת בכל מקום: ברחוב, בגינה הציבורית, במקומות הבילוי, וגם בעבודה, בבית הספר ובבית.

ענבר בזק: תוקפים הם לעיתים זרים מוחלטים, אך לעיתים קרובות עוד יותר הם אנשים מוכרים.

ענבר בזק: בלא מעט מקרים הפוגעים הם דווקא אנשים שנפגעים נותנים בהם אמון, שמנצלים את עמדת הכוח, ובמקום לגונן – פוגעים.

ענבר בזק: היום אני רוצה לדבר על פגיעה מסוג מסוים מאוד – פגיעה שאולי קשה לעכל אותה יותר מאשר פגיעות אחרות: הפגיעה של רופא במטופלות או במטופלים; פגיעה שיש בה הפרה של אמון מהסוג העמוק ביותר ושטומנת בחובה בעיה גדולה מאוד.

ענבר בזק: רופאים שעומדות נגדם תלונות על פגיעה מינית במטופלות או במטופלים ממשיכים לעבוד כרגיל, וגם עם הרשעתם לא קיים הליך אוטומטי לשלילת רישיונם הרפואי.

ענבר בזק: למעשה, אין מה שימנע מרופאים אלה להמשיך לפגוע גם בעתיד.

ענבר בזק: ד"ר בני שכטר, רופא נשים וסקסולוג, הורשע בביצוע מעשים מגונים בשלוש מטופלות.

ענבר בזק: הוא המשיך לקבל מטופלות במשך שנים בזמן ההליכים המשפטיים.

ענבר בזק: לאחר שהורשע נדרשה התערבות מיוחדת כדי להביא להתליית רישיונו.

ענבר בזק: גם אז רישיונו הותלה לחצי שנה בלבד.

ענבר בזק: ד"ר אברהם ברקאי, רופא ילדים, הורשע בהחזקת 200,000 תכנים פורנוגרפיים ובפרסומם, לרבות סרטונים שבהם נראים ילדים מקיימים יחסי מין.

ענבר בזק: לאחר הגשת כתב האישום הוא המשיך לטפל בקטינים כרופא ילדים.

ענבר בזק: ד"ר מיקי שטטמן, גינקולוג, המשיך לקבל מטופלות גם לאחר שהצטברו נגדו תלונות בגין הטרדות מיניות מצד מטופלות, לעיתים באמצעות צעצועי מין.

ענבר בזק: אלו רק שלושה שמות, אך הרשימה ארוכה להחליא.

ענבר בזק: המציאות שבה רופא שהוגש נגדו כתב אישום על פגיעה במטופלים או במטופלות ממשיך להימצא במצב שמאפשר לו לחזור ולפגוע היא פשוט לא הגיונית.

ענבר בזק: על רקע זה הגשתי את הצעת החוק לתיקון פקודת הרופאים.

ענבר בזק: ההצעה מבקשת להשוות את הנהלים הקיימים כיום כלפי רוקחים שחשודים בפגיעה גם לרופאים, ובכך לאפשר לנקוט צעדים שיגנו על מטופלות ומטופלים מפני פגיעה אפשרית מידיו של מי שהואשם בפגיעה מינית.

ענבר בזק: כי אותם מטופלים שמוצאים את עצמם בחדר הרופא חשופים, פגיעים, תחת ידיו של בעל סמכות, שמרשה לעצמו לעשות בגופם כרצונו, זקוקים לנו, המחוקקים, שנגן עליהם במקום שבו אין מישהו אחר שיגן.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ענבר בזק: אני מייד מסיימת.

ענבר בזק: משפט אחרון.

ענבר בזק: אני קוראת כאן היום לכל חברי וחברות הכנסת הנכבדים, נשים וגברים, להצטרף אליי לתמוך בהצעת חוק חשובה זו, ולהוסיף עוד לבנה בחומת ההגנה נגד האלימות המינית בישראל.

ענבר בזק: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: מיכל וולדיגר; לא, עופר כסיף.

אחמד טיבי: בבקשה, חמש דקות.

אחמד טיבי: סליחה, מיכל.

עופר כסיף: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עופר כסיף: גברתי השרה, חברי הכנסת, אלימות מינית משתוללת במבנה חברתי ספציפי, כזה שמאפשר ואף מעודד אותה, לכן המאבק בה מצריך טיפול שורשי ועמוק לשינוי פני החברה כולה.

עופר כסיף: בספרו "מוצא המשפחה, הקניין הפרטי והמדינה" הראה פרידריך אנגלס כיצד תורם הקפיטליזם לתפיסת נשים וקטינים כרכוש של הגבר וכאובייקט.

עופר כסיף: הגבר, בעיקר בעל ההון – ואפשר להוסיף גם בעל האון, בא' – נתפס כבעליהם וכסובייקט.

עופר כסיף: אי-אפשר לנתק את האלימות המינית, שממנה סובלים בעיקר נשים וקטינים, מהתפתחות זו ומן התרבות הרכושנית השלטת.

עופר כסיף: בישראל, שבה שולטים מיליטריזם, שוביניזם ומדיניות ניאו-ליברלית אכזרית, קיים מבנה מגדרי היררכי, ברור ואלים.

עופר כסיף: נשיא אנס, זמר מוביל מסרסר בקטינות לאביו וכוכבי כדורגל מנצלים קטינות.

עופר כסיף: החשודים באונס מקפריסין זוכים ליחס של "גברים-גברים", במירכאות, והנאנסות – ליחס של "מופקרות", גם במירכאות.

עופר כסיף: והן אכן מופקרות – מופקרות על ידי המדינה והגופים שאמורים לעמוד לצידן ולסייע להן בשעתן הקשה.

עופר כסיף: וכשהמדינה סוגרת עוד ועוד דלתות בפני מתלוננות ומתלוננים במקום להאשים את האנסים והפוגעים, עוד מעיזים לבוא בטענות: מה לבשת?

עופר כסיף: למה לא התלוננת בזמן?

עופר כסיף: על פי הערכות איגוד מרכזי הסיוע, רק כ-10% מתוך כלל המגיעים לקבל עזרה במרכזי הסיוע ובתי החולים מגישים תלונה במשטרה.

עופר כסיף: הוועדה הבין-משרדית לבחינת הטיפול בנפגעי עבירות מין לאורך ההליך המשפטי – מה שנקרא ועדת ברלינר – הוציאה לפני כעשרה חודשים כמה המלצות חשובות הנגזרות מהמאפיינים הייחודיים לעבירות מין ומהקושי שחווים הנפגעות והנפגעים בהליך הפלילי.

עופר כסיף: בהמלצותיה מבקשת הוועדה להבטיח מרחבים מותאמים לחקירה ולעדות של נפגעי עבירות מין, ליווי מקצועי לכל אורך ההליך, שיפור ההסדר החוקי באשר לפיצוי הנפגע או הנפגעת כך שייתן מענה נגיש ומהיר לצרכיו או לצרכיה הייחודיים ועוד.

עופר כסיף: בנוסף המליצה הוועדה על הקמת מערך חירום לנשים בשעת משבר, על הוספת חדרים אקוטיים בבתי החולים, על מתן סיוע משפטי ושיקום לנפגעות ולנפגעי עבירות מין ואלימות ועל הקמת מרכזי הגנה ייעודיים למתלוננים בגירים.

עופר כסיף: בחיבורו "לשאלת היהודים" כתב מרקס כי בחברה הקפיטליסטית לעולם לא יהיה היחס לאדם כאל יצור שלם וכאל מטרה בפני עצמה, שכן אובססיית הרווח והרכושנות גוברת בחברה הזאת על כל שיקול אחר.

עופר כסיף: בחברה מתוקנת ודמוקרטית אמיתית יהיה תמיד האדם במרכז כמטרה או כיצור שלם שכל צרכיו נענים, ובראש ובראשונה – חופש מאלימות פיזית, כלכלית, פסיכולוגית ומינית.

עופר כסיף: חברי הכנסת, כדי לנצח במאבק באלימות המינית לא מספיק להקדיש לו יום או יומיים סמליים בשנה.

עופר כסיף: צריך מעשים של ממש.

עופר כסיף: הסוציאליזם הדמוקרטי שבו אני מאמין לא יגיע מחר, אז בואו נתחיל במשהו קטן יחסית – התקציב.

עופר כסיף: ישמו את המלצות ועדת ברלינר כבר בתקציב הנוכחי.

עופר כסיף: ממנו עיבוי של חדרים אקוטיים ושל כל הדרישות שעולות מהוועדה.

עופר כסיף: בזמן הקצר שנשאר לי תרשו לי לקרוא שיר שכתב יהודה אטלס, שכתוב בסגנונו כאילו הוא שיר ילדים – והוא אכן מדבר על ילדה – אבל לצערנו זה לא שיר ילדים.

עופר כסיף: השיר נקרא "סוד כמוס": "אם אספר מה הוא עושה לי / אף אחד לא יאמין.

עופר כסיף: / לא יכול להיות, הם יגידו / שיש לך אבא כזה מין.

עופר כסיף: // אם הוא ידע שסיפרתי / הוא יחטיף לי מכות רצח / ואולי יעיף אותי מהבית / ולא יסלח לי לנצח.

עופר כסיף: // אם אספר מה הוא עושה לי / אולי ייקחו אותו לכלא, / והאחים והאחיות יתפזרו / לאומנה, למוסדות וכאלה.

עופר כסיף: // וכל השכנים ידברו / ויגידו: הינה הוכחה / איך ילדה אחת מלשנית / יכולה להרוס משפחה.

עופר כסיף: // אם ייקחו אותו לכלא / מאיפה ניקח לאכול?

עופר כסיף: / (ואולי בגלל זה אימא שותקת, / אפילו שהיא יודעת הכול).

עופר כסיף: // אם אספר מה הוא עושה לי, / הגורל שלי ייחתך; / המשפחה התפרקה, הם יגידו,/ והכול באשמתך! // אם לא אספר מה הוא עושה לי / הכול יימשך כרגיל, / והוא שוב ושוב יעשה לי / את הדבר הזה המגעיל.

עופר כסיף: // המשפחה תישאר ביחד / ולא ידעו השכנים, / אבל אצלי לאט-לאט / הלב ימות מבפנים".

עופר כסיף: תודה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: מיכל וולדיגר, בבקשה.

אחמד טיבי: חמש דקות, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, לפני כשלושה שבועות התבשרנו כולנו על הירצחה של ליטל יעל מלניק, זכרה לברכה, צעירה יפהפייה בת 17.

מיכל מרים וולדיגר: הרצח טלטל את כולם, ולמשך פרק זמן קצר כולם דיברו עליו, גם כאן בכנסת.

מיכל מרים וולדיגר: אבל חלפה השעה, התעדכנו באתרי החדשות בכל מיני דברים אחרים, וכולם עברו להתעסק בנושא הבא, משל היה מדובר בסערת מזג אוויר שחלפה.

מיכל מרים וולדיגר: אני מזכירה: ליטל, על פי החשד, נרצחה בידי עובד במוסד הפסיכיאטרי שבו היא אושפזה.

מיכל מרים וולדיגר: אני נפגשת עם הורים רבים ועם בני משפחה של מתמודדי נפש, שמספרים על הרגעים הקשים ביותר בתהליך האשפוז שבהם הדלת נסגרה ובן המשפחה שלהם והם הופרדו.

מיכל מרים וולדיגר: הדלת הזו הפרידה לא רק ביניהם אלא גם בין העולם שבו הם חיו עד לאותו רגע לעולם שהם חיים בו מאז אותו רגע.

מיכל מרים וולדיגר: המחשבה שמעתה והלאה בן המשפחה שלהם נתון לחסדי הרופאים והרופאות, הפסיכיאטריות, הפסיכיאטרים, האחים והאחיות, היא מחשבה לא פשוטה.

מיכל מרים וולדיגר: את רוצה להיות רגועה, את סומכת עליהם, אבל בראש גם מתחילות לרוץ דאגות אין-סוף.

מיכל מרים וולדיגר: אני כאן כדי לקבוע שהרצח של ליטל יכול היה להימנע, וגם ההטרדות המיניות שעברה – כן, כך אני קוראת למעשיו של החשוד ברצח שלה, אח בבית החולים שבו היא התאשפזה.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה להאמין שאתם יכולים לשער בעצמכם: ילדה בת 17 מאושפזת בבית החולים, והיא מאושפזת שם כי מצבה אקוטי, ויש שם אח שגדול ממנה ביותר מ-30 שנה, והוא מעז לקרוא למערכת היחסים ביניהם זוגיות.

מיכל מרים וולדיגר: זו לא זוגיות, אלה הטרדות מיניות שמתרחשות בתוך בתי החולים ובתוך המסגרות הפסיכיאטריות.

מיכל מרים וולדיגר: ולצערי הרב, לעיתים קרובות מה שאומרים למשפחה זה דברים נוראיים.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא רוצה לומר שכולם כך, ממש לא.

מיכל מרים וולדיגר: בתי החולים, חלקם מצוינים, אבל לצערי הרב, צריך לבדוק מה קורה שם בצורה הרבה יותר רצינית.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה להקריא לכם עדות שקיבלתי ללשכתי לאחר הרצח: גם הבת שלי הייתה שנתיים בזוגיות עם אח שהכירה באשפוז.

מיכל מרים וולדיגר: מזל שזה לא נגמר ככה, היא סיפרה.

מיכל מרים וולדיגר: מנהל המחלקה אמר לי בתגובה – כך מספרת האם: הוא אח מצוין.

מיכל מרים וולדיגר: זה לא פלילי.

מיכל מרים וולדיגר: לא נפטר אותו.

מיכל מרים וולדיגר: אולי זה משהו לא אתי.

מיכל מרים וולדיגר: יומיים אחר כך – כך מספרת האם – הוא זרק את הבת שלי מאשפוז בטענה שהיא משתמשת בגראס, כאילו כולם לא משתמשים שם בגראס.

מיכל מרים וולדיגר: בהמשך הם כן פיטרו את אותו אח.

מיכל מרים וולדיגר: הם המשיכו בזוגיות שנה או שנתיים, ושוב, למזלה, זה נגמר.

מיכל מרים וולדיגר: הנושא הזה מושתק, לצערי, ובעיקר לא מאמינים למתלוננות ומקבלים את זה כחלק מהפסיכוזה שלהן.

מיכל מרים וולדיגר: טוענים שהן מדמיינות, שזו משאלת ליבן ועוד משפטים הזויים ומנותקים.

מיכל מרים וולדיגר: זו התפיסה, חוסר שימת לב – ואת זה אנחנו חייבים, חייבים, חייבים לשנות.

מיכל מרים וולדיגר: יש הרבה דברים שצריך לשנות במערך בריאות הנפש, ואני יחד עם חבריי וחברותי עובדים על כך.

מיכל מרים וולדיגר: אבל יש דברים שחייבים לשנות, והם צריכים להשתנות עכשיו.

מיכל מרים וולדיגר: אני חייבת להגיד לכם שלפני שעליתי לדבר פה על הדוכן – יש לי עוד דקה ועשר שניות, אז אני אנסה לקרוא לכם, כי גם אחרי שהצעירות והצעירים הללו מוטרדים מינית, גם אחר כך, אנחנו לא יודעים לטפל בהם כמו שצריך.

מיכל מרים וולדיגר: אני קוראת לכם מה שכתב לי אח שאחותו יעל כתבה לו והוא ביקש ממני לקרוא את זה: היי, אני בת 35 בקרוב, מתמודדת עם פוסט-טראומה בעקבות אונס.

מיכל מרים וולדיגר: לצערי הרב, אין הרבה מודעות למה שקורה ביום שאחרי.

מיכל מרים וולדיגר: יש מחלקה אחת בבאר יעקב, וגם שם יש המתנה של כמה חודשים, ולא בטוח שמתקבלים.

מיכל מרים וולדיגר: אין מענה באזור המרכז.

מיכל מרים וולדיגר: בשלוותה יש שלוש מחלקות סגורות – אבל הן לא ייעודיות – שבהן מלא פעמים קורה שמישהי עם פוסט-טראומה צריכה להיות ליד אנשים שמגיעים ממעצר.

מיכל מרים וולדיגר: זוועה.

מיכל מרים וולדיגר: אני ברחתי משם אחרי שהביאו אותי לקצה.

מיכל מרים וולדיגר: אני יודעת שאת הבן אדם – טוב, אני לא אקרא מה היא כותבת עליי, אבל חשוב לה שאנחנו נעלה את זה למודעות, ואת הצורך במחלקות פוסט-אשפוזיות לפוסט-טראומה, שלא לדבר על בית שיקומי לנשים עם פוסט-טראומה.

מיכל מרים וולדיגר: תורים ארוכים ברווחה גורמים לך להרגיש אשמה, כשגם ככה את מרגישה אשמה.

מיכל מרים וולדיגר: אני כל כך רוצה שהאמת תיחשף, שתהיה מודעות ושיהיה כבר שינוי.

מיכל מרים וולדיגר: תודה מראש, יעל.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני באמת קוראת לכולנו: יש לנו כוח בידיים.

מיכל מרים וולדיגר: בואו נשתמש בו ונעניק לאותן נשים ואנשים שהותקפו מינית.

מיכל מרים וולדיגר: עצם התקיפה היא נוראית, אבל בואו נטפל גם באלה שהותקפו ושאין איך לטפל בהם אחרי התקיפה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת אמילי מואטי, חמש דקות.

אמילי חיה מואטי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אחת מתוך חמש ילדות מותקפת מינית לא על ידי אדם זר, אלא על ידי אדם קרוב ומוכר, בן משפחה, ידיד של המשפחה, מכר או שכן.

אמילי חיה מואטי: תשע ילדות מתוך עשר שעוברות פגיעה מינית מעבירות את שנות הילדות שלהן בלי שהפגיעה נחשפת או קיבלה מענה.

אמילי חיה מואטי: אחת מתוך חמש נשים עוברת אונס במהלך חייה.

אמילי חיה מואטי: מחקרים שפורסמו לאחרונה מצביעים על מגמות ברורות שבהן כל אישה נפגעה או תיפגע מינית בחייה.

אמילי חיה מואטי: כמעט בכל מקום בעולם נשים ונערות חשופות, במרחב הציבורי והפרטי כאחד, לסכנה תמידית של אלימות מסוגים שונים: אונס, תקיפה מינית, הטרדה מינית והערות מיניות לא רצויות.

אמילי חיה מואטי: חשוב להזכיר כאן שלא כל הגברים תוקפים, אבל התוקפים שבהם הם רפטטיביים.

אמילי חיה מואטי: הם חוזרים על המעשה כלפי אישה אחת, ועוד אישה, ועוד אישה; בונים על הפחד ועל מעגלי השתיקה שדורות על גבי דורות של פטריארכיה הקפידו לטפח.

אמילי חיה מואטי: לאחרונה הופנה זרקור גם לאלו שמקילים ראש בפגיעות מיניות, אלו שמבחינתם מגע בלתי רצוי הוא על רצף הפלירטוט הלגיטימי: מה היא נזכרה עכשיו?

אמילי חיה מואטי: הוא תמיד היה שובב, מדובר בוומנייזר.

אמילי חיה מואטי: יש כאן עדיין דור, דור ההורים והסבים שלנו, שייקח לו זמן ללמוד את השפה ולהבין שהמציאות השתנתה.

אמילי חיה מואטי: הפתרון הוא לא ללעוג להם אלא להסביר להם ולשתף אותם.

אמילי חיה מואטי: אני קוראת למערכות הציבוריות והפרטיות להכביד ראש בתלונות, גם אנונימיות, ומקבלת את האחריות עליי, עלינו, לקדם מהלכים כמו ביטול ההתיישנות בעבירות מין במשפחה והכנסת חובת לימודי מיניות ומגדר לתוכנית הלימודים, בתקווה גדולה שיחד נוכל להקל על קורבנות פגיעות מיניות ולהביא את התופעה האיומה הזאת אל קיצה.

אמילי חיה מואטי: היד הלא-רצויה שחופנת אותך, הפחד שמשתק אותך, החשש ממה יגידו – כל אלה צריכים להישאר היסטוריה רחוקה ונידחת בתולדות האנושות.

אמילי חיה מואטי: אני מבקשת להודות לקודמותיי, הפוליטיקאיות הישראליות המנהיגות, הנשים שבראשן שלהן שברו עבורנו את תקרת הזכוכית הפוצעת כדי שאנחנו נחיה במרחב בטוח יותר; לאימהות שלנו, לסבתות שלנו.

אמילי חיה מואטי: ואני רוצה להבטיח לבנותיי ולחברותיהן לדור שיום יבוא וסיפורים מהסוג הזה יהיו היסטוריה תמוהה ומקוממת, בדיוק כמו עישון במטוס, קטיפת פרחי בר, ציד בעלי חיים והפרדה על בסיס גזע.

אמילי חיה מואטי: דבר אחרון שחשוב לי להגיד, גם אם לא כתבתי כאן:

אמילי חיה מואטי: חברות וחברים, אין דבר כזה מין בהסכמה.

אמילי חיה מואטי: אני חוזרת: אין דבר כזה מין בהסכמה.

אמילי חיה מואטי: יש מין ברצון.

אמילי חיה מואטי: ומי שלא יודע היכן עובר הגבול – שיהיה בן אדם ולא יתקרב אליו.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מנסור עבאס – איננו; חבר הכנסת פינדרוס – איננו; חבר הכנסת איתן גינזבורג – איננו.

אחמד טיבי: בבקשה, מכובדי השר.

אחמד טיבי: איתן הגיע – זה תלוי בשר.

אחמד טיבי: איתן, בבקשה.

אחמד טיבי: נפלת על שר שמגלה הבנה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: יש פער, יש עיכוב בין מה שקורה כאן לבין הטלוויזיה.

אחמד טיבי: נכון.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: כנסת נכבדה, גברתי השרה, אדוני השר, אני רוצה לדבר היום על חוויית חוסר האונים.

אחמד טיבי: אני שוב נתקל בחברת כנסת שאפתנית.

אחמד טיבי: אני שוב נתקל בחברת כנסת מאוד שאפתנית, שיושבת על כיסא של שר.

אחמד טיבי: אני מאחל לה שתגיע לזה, אבל מה לעשות, כל דבר בעיתו.

איתן גינזבורג: כל דבר בעיתו.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי השרה, אדוני השר, אני רוצה לדבר היום על חוויות חוסר האונים, חוסר אונים שנוצר בעקבות חדירה למרחב הכי אינטימי שלנו, למרחב הבטוח שלנו; למקום שבו אנחנו מאבדים את היכולת שלנו להגן על עצמנו ועל הגוף שלנו.

איתן גינזבורג: כשזה קורה, זו תחושה קשה.

איתן גינזבורג: זה חוסר אונים שמלווה בבושה, בפחד, בשנאה עצמית, בסטיגמות חברתיות, ולעיתים גם בכאב פיזי ובהרבה מאוד כאב נפשי.

איתן גינזבורג: לצערי, ידיעות על תקיפות מיניות נשמעות מכל עבר, כמעט חדשות לבקרים.

איתן גינזבורג: אלימות מינית כבר מזמן איננה נחלתה של שכבה מסוימת או מגזר מסוים.

איתן גינזבורג: היא נמצאת בינינו בכל פינה, והיא חלה על כל שכבות האוכלוסייה.

איתן גינזבורג: אנחנו חיים היום בתקופה שנדמה שאבדה בה הבושה.

איתן גינזבורג: תקיפות מיניות מתרחשות ברחוב, בפארק, בבית של השכן, בתוך המשפחה, במסיבות, בבתי כנסת, במסגדים וגם במקום עבודה.

איתן גינזבורג: הן פשוט נמצאות בכל מקום, ויש להן צורות שונות; חלקן ברוטליות יותר, חלקן כאילו מתוחכמות ופחות מובהקות, והן יכולות לבוא בצורה של הערה לא מתאימה, במגע ללא רצון או הסכמה, בהתחככות, בהפעלת כוח, באונס ואפילו בהפצת תמונות אינטימיות.

איתן גינזבורג: והיכן שאבדה מזמן הבושה, היא צמחה דווקא בצד השני – בצד של הקורבן – והשתרשה בו היטב.

איתן גינזבורג: כי למרות תפוצתם הרחבה של מקרי אלימות מינית, הם מתאפיינים בעיקר בהיעדר דיווח, ונהוג לקשר את היעדר הדיווח לתחושת הבושה.

איתן גינזבורג: מנתונים של מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית, רק 15% מהפונות והפונים אליהם בחרו גם להגיש תלונה במשטרה.

איתן גינזבורג: הקושי לתייג את האירוע כפגיעה מינית והפגיעה והחשש והבושה מכך שידעו שהיית קורבן לפגיעה מינית רק מעצימים את השבר.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני עומד פה היום, כעת, כחבר כנסת וכשליח ציבור – וזו זכות גדולה עבורי – וכשליח ציבור שמשתייך גם לקהילה הגאה, אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ולנפץ את קשר השתיקה שקיים גם בתוך הקהילה הגאה ביחס להתנהגויות מיניות שמגיעות לכדי הטרדות מיניות ותקיפות.

איתן גינזבורג: גם בקהילה שאני משתייך אליה ישנם מקרים רבים מדי של תקיפות.

איתן גינזבורג: יש הטרדות במסיבות, יחסי מין שנעשים לא מתוך רצון הדדי, של מין שנעשה תחת השפעת סמים וחומרים מסוכנים ואחרים ועוד כאלה וכאלה וכאלה.

איתן גינזבורג: אני רוצה, ברשותכם, להקריא כמה עדויות מתוך עמוד בשם "תורנו", שמנסה להעלות את נושא ההטרדות בקהילה הגאה למודעות.

איתן גינזבורג: ואני מצטט: היינו צלם ומצולם.

איתן גינזבורג: הוא הציע שנשב ביחד לערוך את התמונות אצלו בבית.

איתן גינזבורג: כשסיימנו, נכנסתי להתקלח אצלו.

איתן גינזבורג: אחרי כמה דקות הוא נכנס אחריי בלי לשאול.

איתן גינזבורג: הייתי בשוק, קפאתי.

איתן גינזבורג: הרגשתי מבוכה גדולה ולא הפסקתי להאשים את עצמי.

איתן גינזבורג: עדות נוספת מספרת: חבר סיפר לי על מקרה אונס מזעזע שהוא חווה.

איתן גינזבורג: כששאלתי אותו אם הוא עשה עם זה משהו, הוא ענה לי: מה אני אעשה?

איתן גינזבורג: אתה יודע איך זה בקהילה אצלנו – זה "ברגיל".

איתן גינזבורג: אז זה לא "ברגיל", והגיע הזמן שנסתכל פנימה ונעשה חשבון נפש גם בתוך הקהילה.

איתן גינזבורג: בעבר קשר שתיקה דומה ביחס להטרדות מיניות היה נהוג בחברות שונות – בקיבוצים, בישיבות, בקהילה החרדית – והם שברו וממשיכים לשבור אותו.

איתן גינזבורג: גם אנחנו יכולים וחייבים לשבור את קשר השתיקה הזה.

איתן גינזבורג: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ולקרוא לכל מי שנפגע לפנות לאחד ממרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית או לקו הקשב של האגודה למען הלהט"ב ולהגיש תלונה במשטרה.

איתן גינזבורג: הבושה היא לא של הקורבן אלא של התוקף, וחשוב להדגיש את זה, חשוב להפנים את זה וחשוב להנגיש את זה.

איתן גינזבורג: הגיעה העת לרסק את הסטיגמה, כי האשמה היא של התוקף.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש – אני ממש מסיים – הסטטיסטיקה מדברת בעד עצמה, והיא גם מטרידה: אחת מכל שלוש נשים ואחד מכל שישה גברים חוו הטרדות מיניות.

איתן גינזבורג: הסטטיסטיקה הזאת היא לא רק מספרים יבשים; אלו אנשים, בני משפחה, חברים, קולגות שחיים בקרבנו.

איתן גינזבורג: זו המציאות של כולנו, זו המציאות שלנו, והיא יכולה להתפוצץ לכולנו בפנים.

איתן גינזבורג: האלימות היא לא גזרת גורל, ואנחנו יכולים וחייבים לעשות יותר כדי למגר את התופעה.

איתן גינזבורג: צריך להעניק כתף תומכת למי שנפגע כדי שלא יפחד להתלונן, לחשוף את החוויה שלו.

איתן גינזבורג: צריך להחמיר עם התוקפים – בבושה ובענישה.

איתן גינזבורג: האלימות המינית היא לא דבר רגעי.

איתן גינזבורג: נפגעי ונפגעות האלימות המינית נשארים מצולקים למשך כל חייהם.

איתן גינזבורג: יש לכך השלכות שעשויות להוביל למצבים קיצוניים ברמה הנפשית, הגופנית, ההתנהגותית, עד כדי אובדן.

איתן גינזבורג: חבריי חברי הכנסת, זה לא עניין של ימין ושמאל, חילונים–דתיים, קואליציה–אופוזיציה.

איתן גינזבורג: מסתובבים בינינו כאלו שחוו הטרדות מיניות.

איתן גינזבורג: כולנו מכירים אותם, גם אם אנחנו לא יודעים זאת.

איתן גינזבורג: אנחנו חייבים להירתם ולפעול באופן נחרץ ובעוצמה נגד התופעה המכוערת הזאת, נגד הבריונות והאלימות המינית.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת גינזבורג.

אחמד טיבי: מכובדי השר, שר הרווחה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברות וחברי כנסת נכבדים, משרד הרווחה והביטחון החברתי ועוד משרדים – משרד הבריאות – מכירים היטב את ההשלכות החמורות של תופעת האלימות המינית.

מאיר כהן: חלק מהנפגעים והנפגעות אף סובלים מבעיות תפקודיות שונות; חלק – אנחנו פוגשים אותם בהתמכרות לסמים ולאלכוהול ובעיסוק בזנות.

מאיר כהן: חלק מתקשים לנהל חיים בוגרים תקינים.

מאיר כהן: הקושי הוא גדול מאוד.

מאיר כהן: כך אנחנו פוגשים אותם ברצף המענים במשרד.

מאיר כהן: רצף המענים הניתנים על ידי המשרד כוללים את הפעלתם, בשיתוף משרדי ממשלה נוספים, של שמונה מרכזי הגנה לצורך מתן סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין ואלימות, בעלות שנתית של 7.6 מיליון שקלים.

מאיר כהן: בשנת 2020, המרכזים האלה סייעו ל-5,600 קטינים.

מאיר כהן: מתוכם, כ-4,000 פנו למרכזי ההגנה בעקבות אלימות מינית ישירות.

מאיר כהן: 720 עובדים סוציאליים לפי חוק הנוער (טיפול והשגחה) נמצאים ברשויות המקומיות, ובין יתר התפקידים שלהם – לטפל ישירות בנפגעים ונפגעות התעללות מינית או תקיפות מיניות.

מאיר כהן: רק בשנת 2020 טופלו על פי חוק 5,491 ילדים ומבוגרים.

מאיר כהן: פועלים 11 מרכזי סיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית, בעלות של 8 מיליון שקלים.

מאיר כהן: אני מציין את הכסף כי בכל זאת חלק מהדוברים דיברו על זה שלא משקיעים מספיק.

מאיר כהן: אני חייב להגיד שהבעיה היא לא כסף, ותכף אפרט.

מאיר כהן: יש דסק רווחה במוקד 105 העוסק בפגיעות בילדים באינטרנט.

מאיר כהן: היו במהלך השנה האחרונה 11,000 פניות – לדעת מה קורה, שתבינו מה קורה בתוך הרשת.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, אני – – – רק על הטכנולוגיה שאפשר יהיה, וגם הוספנו כוח אדם.

מאיר כהן: אני יודע, כן.

מאיר כהן: מה ששלך שלך, מה ששלכם שלכם.

מאיר כהן: אנחנו יודעים את זה, וצריך להגיד את זה.

מאיר כהן: 25% מהפניות לכל המשרד, לכל מרכזי הסיוע, עוסקות בפגיעות מיניות בילדים.

מאיר כהן: המשרד מפעיל 21 מרכזי טיפול אזוריים בכל רחבי הארץ ו-50 שלוחות טיפוליות עבור ילדים ובני נוער נפגעי ונפגעות עבירות מיניות.

מאיר כהן: מרכזים אלה מתמחים במתן טיפול רגשי אשר מטרתו לסייע לנפגעים ולמשפחות שלהם.

מאיר כהן: מרכזים אלה טיפלו בקרוב ל-3,000 ילדים ובני נוער בשנה החולפת, חשוב להגיד, חברת הכנסת אורלי לוי, בעלות של 34 מיליון שקלים.

מאיר כהן: אלו סכומים לא מבוטלים.

מאיר כהן: ככל שאנחנו נוסיף עוד תקציבים ונפתח עוד מרכזים כאלה – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – התור של ההמתנה, ולכן החוק הזה חשוב מאוד.

מאיר כהן: כן, כן.

מאיר כהן: התור של ההמתנה הולך ומצטמצם, אבל די בזה שיש בתור אחד או אחת שמחכים, ואנחנו בבעיה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – יש כאלה שמחכים מעל חצי שנה.

מאיר כהן: המשרד מפעיל מגוון רחב של מענים גם עבור בגירים שנפגעו מינית, בעלות כוללת של 40 מיליון שקל בשנה – תשעה מרכזי טיפול רב-תחומיים, גדולים, הנותנים מענה כמעט כל שבוע לבין 150 ל-200 נפגעות ונפגעים מינית, 61 מרכזי טיפול מקומיים.

מאיר כהן: רק בשנה הזו, מהנתונים שיש לנו עד עכשיו, טופלו 2,440 נפגעות ונפגעים.

מאיר כהן: משרד הרווחה פועל להרחיב מענים אלה במטרה לצמצם את זמן ההמתנה לטיפול, שאת דיברת עליו, כפי שקיים היום, ולהקל על טיפול מיידי.

מאיר כהן: מופעל מערך יום תעסוקתי עבור נפגעות בעלות של הרבה מאוד כסף.

מאיר כהן: לאחר איתור הפגיעה ותחילת הטיפול, יש מרכזים שבהם אנחנו מתחילים לאט-לאט להחזיר אותן לעבודה.

מאיר כהן: יש שני הוסטלים לנפגעות אלימות מינית הזקוקות לשהות במסגרת קצרת מועד ועשרות דירות מעבר.

מאיר כהן: יש מערך של הכשרות והדרכות לצד כל מענה טיפולי על מנת להבטיח מתן טיפול מקצועי ומומחה בכל אחת מהמסגרות.

מאיר כהן: המשרד פועל רבות במישור של מיצוי זכויותיהם של נפגעי עבירות מין, ובין היתר – 153 תסקירים לבתי המשפט בתקופה האחרונה.

מאיר כהן: בשירות המבחן למבוגרים יש שמונה מפקחות מחוזיות שעורכות תסקירים על נפגעי עבירה ובני המשפחה שלהם.

מאיר כהן: כמו כן, התקיימו מעל 1,900 דיונים בוועדות סטטוטוריות בנושא גילוי עריות – מיצוי הזכויות של אותם נפגעי גילוי עריות.

מאיר כהן: המשרד פועל כל העת לאיתור צרכים נוספים בקרב נפגעי ונפגעות אלימות מינית, ופועל להקים מענים מותאמים שייתנו מענה מונגש בכל הארץ ולכל חלקי האוכלוסייה, הן במסגרת הקהילה והן במסגרות חוץ-ביתיות ייחודיות לאותה אוכלוסייה של נפגעים.

מאיר כהן: בין היתר, אנשי המקצוע פועלים ליישום אחת ההמלצות המרכזיות של ועדת ברלינר, והיא הצבתם של עובדים סוציאליים ייעודיים – את דיברת על זה, חברת הכנסת לוי – לליווי נפגעות ונפגעי העבירה.

מאיר כהן: זאת אומרת, מהרגע שיש גילוי ואיתור, לא מחכים שהם יבואו; פונים אליהם ומלווים אותם בכל התהליך.

מאיר כהן: אלה דברים שהתפתחו בשנים האחרונות על ידי כל יושבי הבית הזה.

מאיר כהן: אני חייב להגיד, זה לא קואליציה ולא אופוזיציה.

מאיר כהן: יש קבוצה גדולה של חברות וחברי כנסת שבאמת דאגו לכך.

מאיר כהן: חשוב לציין כי משרד הרווחה לוקח חלק במניעת מקרי אלימות בעתיד באמצעות תוכניות למניעת אלימות מינית בקרב ילדים, בני נוער, צעירים, מבוגרים ומבוגרות.

מאיר כהן: שירות המבחן מטפל בקטינים פוגעים מינית אשר נפתח להם תיק פלילי.

מאיר כהן: זה לא רק הנפגעים – גם הפוגעים.

מאיר כהן: ברגע שאנחנו מאתרים אותם, הם מקבלים מעטפת של ליווי, כי בסופו של יום דברים משתנים.

מאיר כהן: אנחנו מגלים שם שהליווי של אותם פוגעים – יש לכל המערכת הזו תיקוף מחקרי.

מאיר כהן: ככל שאנחנו מלווים אותם, יש ביטחון כמעט מוחלט שרובם הגדול לא יעשה עוד פעם את העבירה.

אורלי לוי אבקסיס: וכמה מהם היו קורבן בעצמם שלא טופל בזמן?

מאיר כהן: רובם הגדול.

מאיר כהן: אין לי את הנתון הזה, אבל כשאני מדבר עם אנשי המקצוע הם מדברים על רובם הגדול.

מאיר כהן: קבוצות המגזר הערבי – מתנהלות קבוצת תמיכה, איתור, טיפול, בשפה הערבית; קבוצות למגזר החרדי; קבוצה לנערים ונערות מונמכים קוגניטיבית.

מאיר כהן: קטינים המופנים בגין עבירות מין מהווים כ-5% מכלל המופנים לשירותי המבחן – זה הרבה.

מאיר כהן: 5% מכלל הנערים והנערות שמופנים לשירותי המבחן, מופנים בגלל עבירות של פגיעות מיניות.

מאיר כהן: קיימת השקעה מרובה בשיקומם של אותם נערים ובמניעת חזרתם על אותה עבירה.

מאיר כהן: בנוסף, חוק ההגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין מ-2006 נועד להגן על הציבור מפני ביצוע עבירות מין חוזרות על ידי עברייני מין בגירים מורשעים.

מאיר כהן: החוק מורכב משלושה חלקים עיקריים: הערכת מסוכנות בשלבים השונים של התהליך, פיקוח ומעקב ושיקום מונע.

מאיר כהן: אני חייב לציין, חבר הכנסת גינזבורג, שאכן יש בתוך הקהילה הגאה תופעות כאלה, והן מטופלות נקודתית על ידי משרד הרווחה, עם התייחסות למורכבות המיוחדת ולדבר שאנחנו צריכים ומחויבים לו בתוך הקהילה, ולכן ההערות שלך הן הערות מאוד מאוד נכונות, ואתה מוזמן – כמו שחברת הכנסת מוזמנת – להציע עוד הצעות.

מאיר כהן: אני עוד פעם אומר, אדוני היושב-ראש, זה לא שאלה של כסף, זו שאלה של סדר עדיפויות.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה שבעזרת השם, ככל שאנחנו נמשיך לפתח מענים, התופעה הזו תלך ותצטמצם.

מאיר כהן: תודה רבה לכם, ותודה רבה לכם שהעליתם.

מאיר כהן: אנחנו נמצאים כאן לשאלות, להצעות, ובאמת, בלי קואליציה ואופוזיציה, כל מי שיש לו הצעה וכל מי שחושבת שהיא יכולה להוסיף – כי החוכמה לפעמים נמצאת אצל אנשים עם ניסיון – אתם מוזמנים לפנות למשרד; גם למשרד הרווחה, וגם למשרד הבריאות.

מאיר כהן: אני חושב שגם אצל מירב במשרד לשוויון חברתי, שמטפלת גם בקהילה הלה"טבית – אני חושב שגם שם נצטרך לעשות פעולה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה, מכובדי השר.

אחמד טיבי: האם המציעים מסתפקים בדברי השר?

משה אבוטבול: לא.

משה אבוטבול: לוועדה.

קריאה: שיהיה בוועדת רווחה.

אורלי לוי אבקסיס: ועדה.

אורלי לוי אבקסיס: אם השר מתנגד – – –

מאיר כהן: בסדר גמור.

מאיר כהן: אין שום בעיה להעביר לוועדה.

אחמד טיבי: אין לשר בעיה – ועדת רווחה.

אחמד טיבי: אנחנו מצביעים.

אחמד טיבי: מי שבעד – הוא בעד להעביר לוועדה; מי שנגד – הוא בעד להסיר מסדר-היום.

אחמד טיבי: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7

אחמד טיבי: נמנעים – אין

אחמד טיבי: שבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את ההצעה להמשך דיון בוועדת הרווחה.

אחמד טיבי: << הלסי >> הפרטת מסגרות חוץ-ביתיות לילדים ונערים << הלסי >>

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לסעיף הבא – הצעות דחופות לסדר-היום בנושא: הפרטת מסגרות חוץ-ביתיות לילדים ונערים, מס' 408 ו-467.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עופר כסיף, תפדל.

אחמד טיבי: שלוש דקות, כמובן.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שרים, כולנו הזדעזענו מהרצח המזוויע של יעל מלניק, זיכרונה לברכה.

עופר כסיף: האשמה, כמובן, היא על הרוצח הארור, אך האחריות היא על מדיניות ההפרטה של ממשלות ישראל.

עופר כסיף: לכאורה, המחדל במקרה של יעל המנוחה היה בלעדי לפנימייה שבה שהתה, שלא דיווחה על היעדרותה בזמן.

עופר כסיף: האמת היא שהבעיה הרבה יותר עמוקה ורחבה, ונגזרת כאמור מהפרטת המסגרות החוץ-ביתיות.

עופר כסיף: באתר של משרד הרווחה והביטחון החברתי כתוב כך – ובדקתי שעדיין זה נמצא כדי לראות שדברים לא השתנו – זה ציטוט: "יש מצבים בהם הוצאת ילד מביתו לפרק זמן קצר או ארוך, היא בלתי נמנעת והיא האפשרות המתאימה ביותר לצרכיו.

עופר כסיף: המשרד מפעיל מסגרות חוץ-ביתיות לילדים ובני נוער בסיכון, המופעלות הן על ידי המשרד והן באמצעות ארגונים פרטניים וציבוריים.

עופר כסיף: במסגרות עובדים צוותים רב-מקצועיים, המפעילים תוכניות ייחודיות.

עופר כסיף: כלל מסגרות אלה מפוקחות על ידי המשרד".

עופר כסיף: סוף ציטוט מהאתר.

עופר כסיף: על חלק מהמסגרות החוץ-ביתיות כאמור כתוב: "מופעל באמצעות ארגונים פרטיים", קרי, מופרט.

עופר כסיף: אחת מהשלכות ההפרטה הזאת היא היעדר פיקוח על אותן מסגרות חוץ-ביתיות.

עופר כסיף: דוח מבקר המדינה הבהיר עוד במאי 2017 – ואני מצטט מתוך הדוח: "תהליכי פיקוח בסיסיים אינם מתקיימים כנדרש: שירות ילד ונוער במשרד הרווחה לא בנה כלי פיקוח לביקורים השוטפים של המפקחים המחוזיים על הפנימיות; יש מפקחים שאינם מתעדים את ביקורי הפיקוח שלהם; אין מעקב שיטתי אחר תיקון הליקויים; ואין בקרה של המפקחים על ניצול התקציב שמועבר לפנימיות או על העסקת כוח האדם בהן".

עופר כסיף: ההפרטה והיעדר הפיקוח הנלווה אליה הפקירו אלפי ילדים לחוקי הג'ונגל של השוק.

עופר כסיף: ואכן, במהלך השנים האחרונות נחשפו מקרים רבים של הזנחה, בריונות, השפלה, התעללות, לרבות מינית, ואף אונס.

עופר כסיף: כך למשל ב-2015 פורסם בערוץ הראשון על מקרים של גידופים, אלימות והאבסת ילדים בכדורים פסיכיאטריים בפנימיית רננים שבזיכרון יעקב; ב-2018 דווח בידיעות אחרונות על הזנחה, בריונות, סחר ושימוש בסמים, רעב וניצול מיני בפנימיית יובלים, שהופעלה על ידי ארגון פרטי בשם "משען".

עופר כסיף: לא מדובר רק בנחלת העבר.

עופר כסיף: לפני שבועיים סיפרה רקפת בן גיא, מנהלת האגף החוץ-ביתי במשרד הרווחה, בישיבת ועדת העבודה והרווחה, כי מתוך 6,500 ילדים שבמסגרות החוץ-ביתיות, 1,481 – זה רבע – חוו אירועים חריגים בשנה האחרונה, וכי תלונות ילדים שלא טופלו רק הולכות ומצטברות.

עופר כסיף: חברי הכנסת, ההפרטה מפקירה גם את עובדי המסגרות החוץ-ביתיות.

עופר כסיף: העובדים נאלצים להתמודד עם עבודה מפרכת, במשמרות ארוכות ובשכר מחפיר – ממוצע של 30 שקלים לשעה.

עופר כסיף: לטובת הילדים והעובדים, משרד הרווחה חייב לקחת אחריות אמיתית על המסגרות החוץ-ביתיות ולהפעילן בעצמו.

עופר כסיף: במקום הפקרה – לקיחת אחריות; במקום הפרטה – הלאמה.

עופר כסיף: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים, הפרטת המסגרות החוץ-ביתיות; הטיפול בחוסים או במטופלים, בין שעל פי צו ובין שלא בצו – אני יכול לומר באופן אישי, מכיר את הנושא הזה – השתפר בשני העשורים האחרונים לאין ערוך ממה שאנחנו זוכרים ומכירים.

יעקב מרגי: נכון שיש גם טיפול בקהילה וגם בהשמה חוץ-ביתית, ובכלל אני לא יודע אם המדינה עצמה מחזיקה היום מתקנים או מוסדות כאלה משלה.

יעקב מרגי: לרוב או ככלל – ואני אומר זאת בזהירות – כל המסגרות מוחזקות על ידי עמותות וזכיינים.

יעקב מרגי: אני הצטרפתי להצעה לסדר-היום.

יעקב מרגי: רציתי לשים דגשים על שתי נקודות: הראשונה – לדרוש את הפיקוח והמעורבת של המשרד – וזה נושק למה שאמר חברי עופר כסיף – על מנת לוודא שסל השירותים המתוקצב אכן מסופק ומספק את הצורך של המטופל על ידי הזכיין; דבר שני שהייתי רוצה – כן, באותה נשימה – אני רוצה ומבקש לאפשר לזכיינים חופש פעולה וגמישות בהתאמת הסל לאופי המטופל, מגדרו, חברתו הטבעית וסביבתו הטבעית.

יעקב מרגי: נחשפתי לפני חודשים מעטים לבית חם כאן, בשכונת רמות בירושלים, במקרה הזה של עמותת אור שלום, שיש לה בתים כאלה בכל רחבי הארץ, וכאן היה איזה פרויקט ייחודי לנערות חרדיות חסרת עורף משפחתי.

יעקב מרגי: בעמותת אור שלום, בשכונת רמות אפשרו לה – המשרד אפשר לה – בשנה שעברה להתאים את אופי הפעילות, וזה היה מודל מוצלח, כי זה היה מודל של בית חם בתוך הסביבה הטבעית – המשך של מסגרות הלימודים, המסגרות החינוכיות בתוך השכונות.

יעקב מרגי: נכון שהן מוצאות מחוץ לבית – הן לא תושבות רמות; הן תושבות אזורים חרדיים אחרים – והמודל הזה הצליח.

יעקב מרגי: דא עקא, שזו הייתה מעין מחווה של המפקחת האזורית הזו.

יעקב מרגי: אני לא יודע, יכול להיות שאפשרו להם גם השנה, כי עברו כמה חודשים; בגלל כל סוגית הבחירות לא יכולנו לבדוק זאת.

יעקב מרגי: הייתי רוצה, כבוד השר, שבאמת – בכלל, קריטריונים ונוסחאות הם טובים, תבחינים הם טובים, אבל תמיד בנוסחאות יש כאלה שנופלים, ויש יוצאים מן הכלל.

יעקב מרגי: יש התאמות של באמת לתת שיקול דעת למפקחים, למפקחות, להתאים את השירות מאותו סל.

יעקב מרגי: זה לא מייקר וזה לא מוותר.

יעקב מרגי: לעיתים המסגרות האלה, בעלות האופי הייחודי, מצליחות.

יעקב מרגי: לדוגמה, אור שלום הביאה כסף משלה, נוסף למה שהייתה מתוקצבת בסל הזה.

יעקב מרגי: ואני חושב שכדאי לתת את האפשרויות האלה, להתאים – מה לעשות, אנחנו חברה רב-תרבותית, מגוונת, כלל החברה הישראלית, וכל אחד בא עם המטענים שלו, עם הסביבה הטבעית שלו.

יעקב מרגי: ואם אפשר להקים מודל וזה קצת חורג פה ושם בתבחינים – אני חושב שזה מבורך.

יעקב מרגי: תודה רבה על הסבלנות ועל הנדיבות בזמנים.

אחמד טיבי: אני רוצה להודות לך, מכובדי השר.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש – הח"כ הכי ותיק בכנסת, נכון?

אחמד טיבי: באולם.

עופר כסיף: באולם או בעולם?

אחמד טיבי: גפני, צחי הנגבי, נתניהו.

אחמד טיבי: אני מקווה שבבחירות הבאות אני אהיה חבר הכנסת הכי ותיק; חוץ מגפני.

מאיר כהן: אדוני השר, גברתי השרה, חברות וחברי כנסת נכבדים.

יעקב מרגי: מה עם ליברמן?

אחמד טיבי: חוץ מגפני.

אחמד טיבי: ליברמן נכנס איתי, באותה שנה.

יעקב מרגי: היו לו הפסקות.

אחמד טיבי: היו לליברמן הפסקות?

יעקב מרגי: כמה שנים, כבודו?

אחמד טיבי: 99.

אחמד טיבי: בואו נחזור לנושא.

מאיר כהן: בדיוק, אני לא אמרתי את זה כדי – אדוני היושב-ראש, השרים הנכבדים, חברות וחברי הכנסת, הצפתם, חברי הכנסת עופר ומרגי, סוגיה חשובה.

מאיר כהן: אענה מה אנחנו עושים ומה אנחנו מתכוונים לעשות.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד, עופר, רק לתקן אותך: המנוחה שנרצחה, זיכרונה לברכה, הייתה בפנימייה של משרד הרווחה 24 שעות, אז היו זהירים בדברים שלכם.

מאיר כהן: היא הייתה 24 שעות בפנימייה.

מאיר כהן: היא באה מהמוסד הרפואי ל-24 שעות.

יעקב מרגי: עדיין לא התאקלמה.

מאיר כהן: בדיוק.

מאיר כהן: היא הייתה יום אחד.

מאיר כהן: שאלו אם אפשר לצאת – אמרו: כן, בוודאי, היא יכולה לצאת.

מאיר כהן: היו בקשר עם הסבתא.

מאיר כהן: האירוע הטרגי הזה הוא קשה מאוד.

מאיר כהן: אני אישית הולך להמון ביקורי פתע.

מאיר כהן: אני מרגיש מה שאתם מרגישים.

מאיר כהן: אני מגיע בבוקר, מגיע בלילה, מגיע בצוהריים, נוקש.

מאיר כהן: לעיתים אני מגיע לבד, עם עוד מלווה, נוקש, נכנס ורואה.

מאיר כהן: שתי מסגרות נסגרו – שתי מסגרות נסגרו בחודשים האחרונים, מאז שאני נמצא.

מאיר כהן: הן נסגרו כי באמת אתה מגיע לשם ואתה רואה איזה פער יש בין מה שצריך לתת לילדים האלה לבין מה הם מקבלים, אבל זה לא מעיד על הכלל.

מאיר כהן: אתה ציינת את אור שלום, ואני אציין עוד הרבה מאוד מפעילים שבאמת עושים עבודה מצוינת.

מאיר כהן: אבל צריך להיזהר מאוד כשעולים ומדברים על הפרטות.

מאיר כהן: זה נושא – נכון, אני מסכים איתך, חד וחלק.

מאיר כהן: מדינת ישראל הפריטה את שירותי הרווחה שלה בטירוף, ככה אומרים החבר'ה.

מאיר כהן: לא הייתה שום סיבה.

מאיר כהן: אני שומר מכל משמר, וקיבלתי החלטה שהמעונות הממשלתיים לא יופרטו.

מאיר כהן: אלה שישה מעונות גדולים ברחבי הארץ, והם עולים פי שניים, אבל זה לא עניין של כסף, זה עניין של מחויבות של מדינה.

מאיר כהן: ככל שאנחנו נמשיך להפריט את השירותים שלנו ולא לפקח עליהם – ככל שאתה מפריט, קשה לפקח.

מאיר כהן: לכן, כשאני מגיע כשר, ועוברת השמועה שאני הגעתי למסגרת והיא לא הייתה בסדר וסגרנו אותה, אני מקווה שזה עושה את שלו.

מאיר כהן: אתה מכיר את זה, חבר הכנסת מרגי, בתפקידך כיושב-ראש ועדת החינוך.

מאיר כהן: משרד הרווחה אחראי לטיפול בילדים ובני נוער עם צרכים ומאפיינים מגוונים, ונותן שירותים גם במסגרת קהילת המגורים, כמו שאתה אמרת.

מאיר כהן: אני מצטרף לשבחים שלך – זאת מסגרת נהדרת.

מאיר כהן: כשמשאירים את האנשים בתוך הקהילה ומטפלים בהם, זה הרבה יותר טוב מאשר שהם מוצאים את עצמם באיזה מקום בפאתי עיר מסוימת.

מאיר כהן: אני ער לזה.

מאיר כהן: הילדים ובני הנוער המופנים למסגרות החוץ-ביתיות הם ילדים שנמצאים, בחלקם, בקצה הרצף הטיפולי, לאחר שמוצו כל הדרכים הטיפוליות והחוקיות למתן שירות במסגרת קהילת המגורים ומשפחת הילד או הנער.

מאיר כהן: היום יש 6,500 ילדים שמקבלים שירות בפנימיות ילד ונוער באחריות אגף בכיר שנקרא אגף חוץ-ביתי למשפחה, נוער וילד של משרד הרווחה.

מאיר כהן: השוהים במסגרות אלה מקבלים טיפול ומענה מותאם לצרכים שלהם על פי חלוקה למסגרות טיפוליות, למסגרות פוסט-אשפוזיות ולמסגרות קצה.

מאיר כהן: אנחנו עובדים על פי חוק הפיקוח על המעונות: תהליך רישוי סדיר, מכרזים עם מדיניות סדורה בנהלים.

מאיר כהן: כמו כן, האגף החוץ-ביתי למשפחה, נוער וילד מקיים פיקוח אינטנסיבי, והמסגרות נדרשות לדיווח שוטף על התנהלותן.

מאיר כהן: כשאני אומר "אינטנסיבי", אני חייב להגיד שבעיית הבעיות – ואני חוזר על הדברים שלי – היא שככל שמפריטים וככל שפותחים עוד מסגרות, שאלת הפיקוח הופכת להיות לפיקוח קריטי.

מאיר כהן: אני חייב לציין – וסיפרתי את זה ליושב-ראש – שהגעתי לרהט, נקשתי על דלת ונכנסתי לבית שמטפל באנשים, באמצע היום.

מאיר כהן: השומר מסתכל עליי ואומר לי: לך מפה.

מאיר כהן: אני אומר לו: אני שר הרווחה.

מאיר כהן: ואז הוא קרא לאחד מסגני המנהלים, והוא אמר לו: כן, זה שר הרווחה.

מאיר כהן: נכנסתי.

מאיר כהן: בהתרגשות גדולה התקשרתי למנהלת המקום להגיד לה שהלב שלי התרחב.

מאיר כהן: מצאתי מקום שנמצא בעיר ערבית, ברהט, בתוך הקהילה, לא מחוץ לקהילה, בשכונה שהיא שכונת הפיתוח ברהט, ששם כל הבתים הגדולים.

מאיר כהן: המשרד שכר לו מקום שם, ויש שם מפעיל.

מאיר כהן: זה גרם לי התרגשות גדולה מאוד לראות איך הילדים האלה – גם מבוגרים – מטופלים, אנשים עם מוגבלויות.

מאיר כהן: סיפרתי שפניתי לשתי מטפלות דתיות ואמרתי להן שאני מודה להן מאוד על עבודה קשה בכזאת מסגרת, ואחת מהן אמרה לי: אלה, הקדוש ברוך הוא יצר אותם, ואנחנו מחויבים להם – אמירה של אישה דתייה, פשוטה.

מאיר כהן: המקום הדיף ניקיון, ריחות טובים.

מאיר כהן: האנשים נראו מטופלים.

מאיר כהן: כשנכנסתי לחדר האוכל זה היה מסודר ומבריק.

מאיר כהן: שוב, אני לא יכול להקיש מזה על הכול, אבל ככל שאנחנו מפקחים, ככל שאנחנו מגיעים ורואים את הדברים שצריכים לתקן – שם אנחנו מתקנים.

מאיר כהן: אני מוצא מפעילים שאצלם מייד אתה מקבל החלטה לסגור, כי אתה אומר: אלוהים, איזה פער בין מה שהמדינה משלמת ומה שאנחנו מבקשים לבין מה שנמצא בשטח.

מאיר כהן: אני יכול להעיד – כמוך, עופר – שיש אירועים חריגים, והם חלק בלתי נפרד משגרת החיים בפנימיות.

עופר כסיף: אדוני השר, אני התייחסתי למה שנאמר לפני שבועיים בוועדת הרווחה.

מאיר כהן: אילו אני או אנשיי היינו עומדים פה ומנסים לצייר תמונה ורודה, זה היה – אני גאה ברקפת, שבאה לוועדה ואמרה את זה – –

עופר כסיף: מאה אחוז.

מאיר כהן: – – אמרה את זה.

מאיר כהן: אם אנחנו לא נדע ונעשה את המיפוי של הקשיים ונדע שזה קיים, אנחנו לא – ולכן יש עכשיו רפורמה גדולה מאוד, ולצידה יש השקעה כספית גדולה מאוד, כדי לשנות הרבה מאוד דברים בפנימיות האלה: ההכשרה של המדריכים, העלאת שכר של המדריכים, פיקוח הרבה יותר הדוק על תוכניות העבודה.

מאיר כהן: אני חסיד גדול של להכניס כמה שיותר ילדים לתוך משפחות אומנה, לתוך בתי אומנה, אבל הפנימיות האלה שמטפלות בילדים, במיוחד בילדים הפוסט-אשפוזיים, עושות ברובן הגדול עבודה יוצאת דופן.

מאיר כהן: זאת התמודדות קשה מאוד.

מאיר כהן: לצערי הגדול, לא טיפלו במדריכים – ואתה נגעת בנקודה מאוד חשובה.

מאיר כהן: המדריכים צריכים להיות מפוקחים כמו המורים, לקבל הכשרה כמו המורים ולקבל שכר כמו מורים.

מאיר כהן: לגבי שאלת ההפרטה, מה שיש בידי – אתה יודע, הפרטה זה – – –

מיכל מרים וולדיגר: מדברים על תוכנית שיש לך במשרד הרווחה, תוכנית מצוינת להכשרת מדריכים.

יעקב מרגי: – – –

מיכל מרים וולדיגר: לא, לא, אבל אין מקום.

מיכל מרים וולדיגר: הם רוצים להירשם כדי שככה יעלה השכר שלהם, ואין מקום; יש מקום לחמישה.

מאיר כהן: תודה רבה שאת העלית את זה.

מאיר כהן: א.

מאיר כהן: אנחנו פתחנו עכשיו לעוד 40.

מאיר כהן: אני רוצה שתבינו, אילו זה היה תלוי רק במשרד הרווחה, אז כולם היו עוברים הכשרות, אבל ההכשרה הזאת מחייבת תוספת שכר, כלומר, צריך ללכת לעוד משרד ולקיים את ההתחייבות לתוספת שכר.

מיכל מרים וולדיגר: 40 שקלים לשעה – – –

מאיר כהן: אני מברך על זה, ואני חייב להגיד לך – שר האוצר לא נמצא כאן, אבל חשוב להגיד שמאז שיש שיח ביני כשר רווחה לבינו, לא הייתה פעם אחת – זכרו את ה-900 מיליון לילדים נכים, רק לפני שלושה ימים; זכרו 22 מיליון, אתמול, לשופטים – לא הייתה פעם אחת שבאתי וביקשתי והצגתי תוכנית ונאמר לי לא.

מאיר כהן: הדברים שאני מציג היום ובמשא ומתן איתם – לא צריך לשכנע הרבה.

מאיר כהן: זה הסיפור של המדריכים באותן פנימיות.

מאיר כהן: לא יכול להיות שמדריך שעובד בפנימייה שמונה ועשר שעות – שכרו יהיה לעיתים פחות משכר מינימום.

מאיר כהן: אין דבר כזה.

מאיר כהן: אין דבר כזה.

מאיר כהן: אני לא בא לספר לכם שהמדריכים מקבלים מצוין.

מאיר כהן: לא, ממש לא.

מאיר כהן: יש במשך שנים מדיניות של הסתר פנים.

מאיר כהן: גם כל ההפרטה הזאת, מקורה בחטא.

מאיר כהן: אני מכיר מדינות – ואפשר לבדוק את זה ב-OECD, בדקנו את זה ב-OECD – שבהן לא מפריטים שירותי רווחה.

מאיר כהן: לא מפריטים.

מאיר כהן: תחשבו מה קורה לילדים עם מוגבלויות, ילדים אוטיסטים, שארבע פעמים בחודש מחליפים להם מדריך.

מאיר כהן: תחשבו על זה, חשוב שהם יישארו עם המדריכים שהם מכירים, שמלווים אותם, לתקופות ארוכות מאוד – זה בשבילם שגרה, זה בשבילם ביטחון.

מאיר כהן: הם מתחילים לפתח מערכות מאוד מיוחדות של העצמה.

מאיר כהן: וכאשר כל הזמן – אז אומרים לי: הילדים לא שקטים.

מאיר כהן: איך אפשר להשאיר אותם בלי שאנחנו נעשה שינוי?

מאיר כהן: הרפורמה הזאת באה לטפל גם במדריכים ולטפל בכל ההוויה, בכל מהלך היום: מה עושים הילדים, מה הם מקבלים, מה הם לא מקבלים, מה הם צריכים לקבל וכיצד אנחנו מגבירים את הפיקוח.

מאיר כהן: להגיד לכם שממחר ההפרטה תופסק?

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: אלו חוזים, חלקם חוזים להרבה מאוד שנים.

מאיר כהן: צריך למצוא את האיזון.

מאיר כהן: צריך להחליט שיש מוסדות, כמו המוסדות של חסות הנוער והמוסדות הממשלתיים, שצריך לשמור עליהם ולא להפריט אותם בשום פנים ואופן.

מאיר כהן: ומה שכבר הופרט – צריך לפקח.

מאיר כהן: אנחנו הולכים להכפיל את הפיקוח בשעות ובאנשים, כי הפיקוח הוא העניין.

מאיר כהן: אז עוד פעם, כמו שאמרתי, עופר, המשרד הזה, כמו משרדים אחרים, פתוח להמון ביקורת, אבל לצד הביקורת תמיד צריך לבוא רעיון.

מאיר כהן: יש לכם רעיון איך לעשות את זה?

מאיר כהן: תבואו, תגידו, תשלחו, תגידו: אני מציע ככה, אני מציע אחרת.

מאיר כהן: הרבה מאוד דברים טובים – – –

עופר כסיף: אני אמרתי במשפט אחד.

מאיר כהן: הרבה מאוד דברים טובים נולדו מחברי כנסת או משיתוף ציבור.

מאיר כהן: אנחנו כותבים היום שני חוקים שיבואו לכנסת: חוק אחד שיגיע, בעזרת השם, במושב החורף, והוא חוק אנשים עם מוגבלויות.

מאיר כהן: זה חוק חשוב מאוד.

מאיר כהן: עשינו שיתוף ציבור עם אלפי אנשים; חוק הרווחה הגדול – שסוף-סוף נהיה מדינה ככל המדינות, שיש בה חוק רווחה, שכל אדם, ולא משנה איפה הוא גר ומה הרמה הסוציו-אקונומית של העיר שלו – כל אדם יקבל את מה שמגיע לו.

מאיר כהן: כשאנחנו מסתכלים על המגזר הערבי ועל עיריות עם רמה סוציו-אקונומית נמוכה, הלב נקרע, כי המענים שיכולים לפתח בעיר עמידה, ביישוב עמיד, שיש לו 25% מצ'ינג ושיכול לשלם לעובדים הסוציאליים עוד שכר, הם אחרים לגמרי מאשר מקומות שנמצאים בקרון האחורי.

מאיר כהן: 650 – השרה מירב, זה 650 מיליון במגזר הערבי לנושא רווחה?

מאיר כהן: 650 מיליון – –

מירב כהן: כן.

מירב כהן: ועובדים סוציאליים – – –

מאיר כהן: – – שמנוהלים אך ורק – אלו 650 מיליון לרווחה למגזר הערבי, כי שם צריך לעשות תיקון, חייבים לפתח מענים.

מאיר כהן: החוק הזה בא להגיד למדינת ישראל: אתם לא עושים חסד, אתם נותנים את הזכויות של האנשים האלה.

מאיר כהן: אז עופר, הלוואי שלא הייתה הפרטה, אבל היות שהיא קיימת, אנחנו צריכים לנהל אותה נכון ולעצור כל רעיון להפריט.

מאיר כהן: ששת המעונים הממשלתיים הם גדולים, בכל מעון יש בין 150 ל-200 חבר'ה שאנחנו מטפלים בהם.

מאיר כהן: הייתה החלטה וגזרה לסגור אותם ולהפריט אותם, ואני אמרתי: לא, הם לא יופרטו בשום פנים ואופן, ואנחנו נעמוד בזה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה, כבוד השר.

אחמד טיבי: מקבלים את דברי השר או מבקשים ועדה?

מאיר כהן: אפשר להעביר את זה לוועדה.

עופר כסיף: אני מציע שנדון בזה בוועדת הרווחה – – – מה שהשר אומר.

מאיר כהן: אין שום התנגדות.

מאיר כהן: ככל שדנים וככל ששומעים ואפשר עוד ועוד להשיג תקציבים – בשמחה.

אחמד טיבי: תודה רבה, מכובדי השר.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: מי שבעד הוא בעד להעביר לוועדת הרווחה; מי שנגד הוא בעד הסרה – הסרה מסדר-היום, לא בעד השרה x או y.

אחמד טיבי: בבקשה, תצביעו – לוועדה.

אחמד טיבי: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4

אחמד טיבי: נמנעים – אין

אחמד טיבי: בעד – ארבעה, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את ההצעה להמשך דיון – – –

משה אבוטבול: תוסיף אותי, בבקשה.

משה אבוטבול: תוסיף אותי, בבקשה, הייתי עם השר.

אחמד טיבי: גם חבר הכנסת אבוטבול וגם השר וגם חברת הכנסת אורית סטרוק תומכים בהצעה להעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה.

אחמד טיבי: התקבל.

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו עוברים לשאילתות רגילות לשר הרווחה והביטחון החברתי, אל-וזיר מאיר כהן.

אחמד טיבי: עוד פעם אתה עולה, לשאילתות.

אחמד טיבי: השאילתה הראשונה – איתמר בן גביר איננו, מס' 127.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עופר כסיף – מס' 211, זמני המתנה במוקד הביטוח הלאומי.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש.

עופר כסיף: אדוני השר, מאז הפרטת מוקדי השירות בביטוח הלאומי זמני ההמתנה ארוכים ביותר – מעל חצי שעה המתנה לכל שיחה.

עופר כסיף: רצוני לשאול: 1.

עופר כסיף: מדוע זה המצב וכיצד בכוונתך לתקן זאת? 2.

עופר כסיף: מדוע הופרט שירות כה קריטי למבוטח?

עופר כסיף: 3.

עופר כסיף: האם בכוונתך להלאים חזרה את מוקדי השירות כך שהמענה לאזרח יהיה מיידי ומקצועי?

עופר כסיף: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת עופר כסיף, אדוני היושב-ראש, שרים נכבדים, חברות וחברי כנסת, עופר, בראשית דבריי אני רוצה להדגיש כי אין קשר בין היות המוקד מולאם לבין זמני ההמתנה.

מאיר כהן: באמת אין קשר.

מאיר כהן: מוקדי השירות הטלפוניים בביטוח הלאומי הופרטו בשנת 2005, ועניין זה אף נדון בבג"ץ בשנת 2007 לאחר העתירה של עמותת כן לזקן.

מאיר כהן: ההפרטה נעשתה בעקבות ההבנה כי עבודה במוקדים טלפוניים היא עבודה שוחקת, ותנאי העסקה בשירות המדינה ואופן ניהול עובדי המדינה בשירות הציבורי אינם גמישים דיים להגדיל או להקטין את כוח האדם בהתאם לעומסים או להתמודדות עם עובדים שחוקים.

מאיר כהן: לא מקבל את הטיעון הזה.

מאיר כהן: זה הטיעון שנשלח אז, בשנת 2007.

מאיר כהן: אני חושב שאם היום היינו עומדים בפני זה – אני מאמין שגם עובדים לא מופרטים יכולים לעשות את העבודה הזאת מצוין, אבל אין שום קשר היום.

מאיר כהן: זאת ועוד, היקף השירותים הניתנים במוקדי השירות הטלפוניים בביטוח הלאומי הלך וגדל עם השנים.

מאיר כהן: ב-15 במרץ 2020 אנחנו עשינו מדידה.

מאיר כהן: זמני ההמתנה במוקד הביטוח הלאומי היו טובים מאוד, ולעיתים אפילו מצוינים.

מאיר כהן: לדוגמה, בחודשים פברואר ובאמצע מרץ 2020 זמני ההמתנה במוקד היו כשתי דקות.

מאיר כהן: זה נבדק על ידי גופים חיצוניים, בדקנו את זה.

מאיר כהן: היה שיפור גדול מאוד.

מאיר כהן: אני בכלל חושב שמשהו טוב קורה בביטוח הלאומי, ותסכימו איתי.

מאיר כהן: מדובר בזמני המתנה קצרים אפילו בהשוואה לשירותים פרטיים כגון חברות הסלולר או חברות התקשורת הגדולות.

מאיר כהן: הסיבה לזמני ההמתנה הגבוהים בשנה וחצי האחרונות היא פרוץ מגפת הקורונה, זה ברור מעל לכל ספק.

מאיר כהן: הביטוח הלאומי, מעצם היותו הגוף האחראי לביטחון הסוציאלי ומעצם היותו הגוף הנותן קצבאות לכל המובטלים, היה עמוס מאוד בפניות של אזרחים.

מאיר כהן: מספר השיחות שנענו במוקדים לפני פרוץ מגפת הקורונה היה כ-450,000 שיחות שנענו בחודש; לאחר פרוץ מגפת הקורונה מספר השיחות היה 800,000 בחודש.

מאיר כהן: תוגברו המוקדים, אבל האנשים עבדו שם מאוד מאוד קשה, והם אמרו: זה פרץ גדול מאוד, אבל הביטוח הלאומי עמד בזה.

מאיר כהן: על אף הכפלתו של כוח האדם ואף הגדלתו פי שלושה, העומסים עדיין גדולים, ולכך יש סיבות רבות ושונות:

מאיר כהן: הנחיות משרד הבריאות – בתחילת מגפת הקורונה צומצם כוח האדם במוקד המקצועי.

מאיר כהן: תזכרו שבמוקד שישבו בו 20 איש וענו, ועל פי הוראות משרד הבריאות שלא לשבת 20 איש, לשבת חצי מזה, אז חלק שלחנו לבתים עם אפשרות שהשיחה תעבור אליהם הביתה, כמו שהיה במשרד החינוך, והם נתנו מענה, אבל זה לקח יותר זמן, כי התקשרת למוקד, זה עבר הביתה, ואז הם ענו לך.

מאיר כהן: הביטוח הלאומי הפעיל עבודה מהבית, אך לא כל העובדים יכלו לעשות את העבודה הזאת.

מאיר כהן: לחלק מהעובדים לא היו מחשבים ניידים בבית, וקנו ונתנו להם מחשבים ניידים כדי לצמצם.

מאיר כהן: אני חייב להגיד לך, עופר, עד לקורונה באמת הגענו לזמנים מצוינים.

מאיר כהן: אני חייב לציין את הביטוח הלאומי.

מאיר כהן: באמת, הם עשו שם, ללא שום קשר אליי, ללא שום קשר לשרי הרווחה – הביטוח הלאומי לקח על עצמו והצליח לצמצם את זה משמעותית.

מאיר כהן: הגיעה המגפה הזאת, עם כל התחלואים שלה – אני מקווה שככל שאנחנו מתרחקים מהתקופה הקשה הזאת – אני מתחייב לחזור לזמני המתנה שהם הרבה יותר טובים ממוקדים אחרים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: שאלה נוספת לחבר הכנסת עופר כסיף.

עופר כסיף: אדוני השר, אני לא אתייחס לזמני ההמתנה, כי אין לי את הנתונים מולי.

עופר כסיף: מה שכן, אני רוצה לשאול, כדרך אגב, ממה שעולה מתשובתך – אתה אמרת דבר נכון, אני מסכים לגביו, שזאת עבודה שוחקת.

עופר כסיף: אני גם רוצה להדגיש שכשמדובר בעבודה שוחקת והיא עבודה שלא נעשית בשירות ציבורי אלא במערכת מופרטת, היא הופכת להיות שוחקת עוד יותר, מאחר שתנאי ההעסקה יותר גרועים.

עופר כסיף: על כן, אני מעלה את אותה שאלה שוב, רק מזווית קצת שונה.

מאיר כהן: בביטוח הלאומי ההפרטה הזאת והכפלת העובדים לא הייתה ממניעים של לחסוך כסף, היא הייתה באמת ממניעים של לתת שירות טוב יותר.

מאיר כהן: הכסף לא היה הבעיה, לא הייתה בעיה של כסף – רצינו יותר עובדים.

מאיר כהן: לעבוד במוקד זה באמת דבר שהוא מורכב, שהוא מורכב.

מאיר כהן: תנסה.

מאיר כהן: כל אחד מאיתנו שינסה לשבת שמונה שעות ולענות לאנשים, ולעיתים זה מענה מאוד מורכב, ולעיתים האנשים פחות רגועים, ובנושא הקורונה היו שאלות מאוד נוקבות ומיצוי זכויות – זה עסק מאוד מאוד מורכב, אבל אני לא מחפש אליבי לשום דבר.

מאיר כהן: אנחנו צריכים להיות הכי טובים.

מאיר כהן: המענה בביטוח הלאומי צריך להחזיק אנשים שהם לא שחוקים, ואם הם שחוקים, צריך לאתר אותם, לשלם להם טוב – והוא משלם להם בסדר גמור.

מאיר כהן: בחלק מה-call center, מה שנקרא, הם הפכו להיות לעובדים של הביטוח הלאומי, לעובדים של הביטוח הלאומי, שזה דבר יוצא מן הכלל.

מאיר כהן: הם נקלטו כעובדים של הביטוח הלאומי, מתוך ההסכמה – גם איתך – שככל שאתה עובד ומקבל שכר מצוין, אתה יכול לעשות עבודה הרבה יותר טובה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הקראתי את שמך ולא היית, חבר הכנסת בן גביר, אבל אני מאפשר לך לשאול.

אחמד טיבי: בבקשה.

איתמר בן גביר: תודה.

איתמר בן גביר: יושב-ראש הישיבה, כבוד השרים, כנסת נכבדה, כבוד השר, כמובן, כבוד השר המוערך, השאלה שלי: תושבים יהודים הגיעו לסניף נחלת שמעון שליד שכונת שמעון הצדיק ונדהמו לגלות שלא ניתן להם שירות, אלא מפנים אותם לסניף אחר במרכז העיר.

איתמר בן גביר: אומרים להם שבסניף הזה ניתן שירות לערבים בלבד.

איתמר בן גביר: ברצוני לשאול: 1.

איתמר בן גביר: האם נכון הדבר?

איתמר בן גביר: 2.

איתמר בן גביר: האם ההנחיה, ככול שזה נכון, הייתה מטעם המשרד?

איתמר בן גביר: איזה מין מדיניות זאת?

איתמר בן גביר: הרי כשם שהיינו כולנו מזדעזעים אם היו אומרים בביטוח לאומי בירושלים שלא נותנים להכניס ערבים, אז מה פתאום לא נותנים להכניס יהודים?

מאיר כהן: אני אענה לך, אדוני.

מאיר כהן: שוב, על פי הכללים הקיימים, אדוני היושב-ראש, השרים הנכבדים, חברות וחברי כנסת, חבר הכנסת איתמר בן גביר, אני בדקתי את הנושא הזה בקפדנות.

מאיר כהן: אני רוצה להדגיש: אין שום שחר לטענה הזאת ואין לה בסיס, ואני אפרט.

מאיר כהן: סניפי הביטוח הלאומי וכן משרד הרווחה נותנים שירות לכלל אזרחי מדינת ישראל ללא הבדל דת, גזע ומין.

מאיר כהן: כדאי שתבדוק את המידע שקיבלת.

מאיר כהן: יתרה מזו, אני מוכן שזה שאמר לך – לקבל אותו במשרדי, עד כדי כך.

מאיר כהן: אם מישהו בא ואמר לך שנאמרה טענה כזאת, אנא תביא אותו, ואני אביא את מנכ"ל הביטוח הלאומי.

מאיר כהן: לא מאמין.

מאיר כהן: זו לא דרכו של הביטוח הלאומי, זו לא דרכם של האנשים.

מאיר כהן: אתה יכול לבדוק, גם ברמת ההתפלגות, את האוכלוסייה שמקבלת שירות במקום.

מאיר כהן: אפליה אין, ובוודאי לא אפליה של יהודים, ולא של ערבים.

מאיר כהן: סניף נחלת שמעון הוא סניף השייך לסניף הראשי במערב העיר.

מאיר כהן: עובדי הסניף דוברים את שתי השפות – שמו שם עובדים שמדברים עברים ומדברים ערבית – על מנת לתת את השירות המקצועי והאדיב ביותר לכלל האוכלוסייה.

מאיר כהן: לפני כשנתיים הסניף שודרג והועבר למקום חדש, מרווח, מאיר פנים – אתה היית שם, אני הייתי שם – המכבד את כל הלקוחות שבאים בפתחו.

מאיר כהן: בהתאם לזאת, מספר המבוטחים בסניף העיר עומד על 362,000 נפש.

מאיר כהן: כמו כן, טרם מועד מעבר הסניף, מספר הפונים למרכז השירות בסניף עלה ל-77,000 איש באותו הסניף שאתה מדבר עליו.

מאיר כהן: הייתה שם עלייה משמעותית בתוך שנתיים, והיד עוד נטויה.

מאיר כהן: חשוב להדגיש כי הסניף הזה משרת, וימשיך לשרת, גם את תושבי מעלה אדומים, פסגת זאב, גבעת זאב, רמות ועוד.

מאיר כהן: כמו שאתה יודע, הם לא בדיוק יישובים ערביים.

מאיר כהן: לסיכום, סניף ירושלים על כל שלוחותיו, כולל מרכזי השירות הפרוסים בערי הלוויין של ירושלים, משרת את כל האוכלוסייה המעורבת, ומעולם – כך מעידים מנהלי הסניפים, כך מעידים העובדים ומנהלי המחלקות שאיתם דיברנו – מעולם לא מנעו שירות ממבוטח שהגיע בשל דתו או בשל מקום מגוריו.

מאיר כהן: עובדי הסניף, בני כל הדתות, משרתים את הציבור כולו – יש שם ערבים ויש שם יהודים – במקצועיות.

מאיר כהן: אני חייב לומר לך שדווקא המקום הזה הוא בעיניי סמל למקום שכל מי שבא אליו יוצא מרוצה.

מאיר כהן: אל תשכח: זה מקום שנותן קצבאות, זה מקום שמטפל באנשים עם מוגבלויות.

מאיר כהן: זה לא מקום שבו נכנס מישהו עם מוגבלות ואמרו לו: אתה יהודי – לא נטפל בך; אתה ערבי – נטפל בך.

מאיר כהן: אני אומר שוב – הרי לא המצאת את זה, מישהו בא ואמר את זה.

איתמר בן גביר: לא לא, זה לא רק מישהו, אדוני השר.

מאיר כהן: אז אני אומר לך, חבר הכנסת בן גביר, אלה לא ויכוחים פוליטיים, אלה ויכוחים עקרוניים.

מאיר כהן: יש לך אנשים כאלה?

מאיר כהן: דלתי פתוחה, שיבואו ויספרו את הסיפור.

מאיר כהן: אני אומר לך שאני עומד מאחורי הדברים שאמרתי.

אחמד טיבי: שאלה נוספת.

איתמר בן גביר: אדוני השר, אני מאמין בכנות לכל מה שאמרת.

איתמר בן גביר: אני מכיר אותך, אני יודע שכזה אתה, שאתה לא מבדיל בין דם לדם, בין דין לדין.

איתמר בן גביר: אני לא חושב שזו מדיניות שלך ולא של גורמים בתוך המשרד.

איתמר בן גביר: אני כן אומר לך שזה לא מידע שהגיע מאחד.

איתמר בן גביר: אחריי הייתה כתבת של גלי צה"ל שהלכה גם היא למקום וגם היא נתקלה באותה מדיניות, וגם עשתה על זה כתבה, כלומר, זה כבר לא איזה מישהו אחד שפונה.

איתמר בן גביר: יכול להיות שהייתה שם איזושהי טעות.

איתמר בן גביר: אם הטעות הזאת – זו טעות שמבחינתי היא אסון, אבל אם הטעות הזאת יושבה וטיפלו בה, מאה אחוז.

איתמר בן גביר: אבל אני אומר לך, אדוני השר, זה לא איש אחד שבא והתלונן.

איתמר בן גביר: הייתה גם כתבת של גלי צה"ל שהגיעה לשם וזכתה באותו סוג של יחס.

איתמר בן גביר: יהודים לא נמצאים כאן, נאמר לה.

מאיר כהן: שוב, אני לא מכיר את הדבר הזה.

מאיר כהן: אני לא רוצה להטיל ספק בדברים שאתה אמרת.

מאיר כהן: עדיין דלתי פתוחה לפני האנשים האלה, ואם יסתבר שאכן מישהו, על דעת עצמו, אמר דבר כזה – יטופל.

איתמר בן גביר: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה, מכובדי.

אחמד טיבי: כבוד השר חמד עמאר, תפדל.

אחמד טיבי: שאילתות לשר האוצר.

אחמד טיבי: יענה השר במשרד האוצר חמד עמאר.

אחמד טיבי: ראשון השואלים – חבר הכנסת איתן גינזבורג.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, הגישה לנתוני חיסכון לכל ילד ניתנת רק להורה אחד – זה שמקבל את קצבת הילדים, לרוב זה האם – ולכן ההורה השני לא יכול לבדוק את מצב החסכונות של ילדיו.

איתן גינזבורג: ברצוני לשאול: 1.

איתן גינזבורג: מה ההיקף התוכנית?

איתן גינזבורג: כמה ילדים נהנים ממנה?

איתן גינזבורג: 2.

איתן גינזבורג: מדוע אין גישה לשני ההורים למידע?

איתן גינזבורג: 3.

איתן גינזבורג: האם קיימת אפשרות לבחור לאיזה הורה תהיה גישה לנתונים?

איתן גינזבורג: 4.

איתן גינזבורג: מה קורה במצב של גירושין?

איתן גינזבורג: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת איתן, קודם כול, נכון ליום 31 בדצמבר היקף החסכונות המנוהלים בתוכנית חיסכון לכל ילד הוא 3,357,712 ילדים.

חמד עמאר: לשאלה מדוע לא ניתנת גישה לשני ההורים – בהתאם לחוק הביטוח הלאומי, נקבע כי הנאמן בחשבון הנאמנות לטובת הילד יהיה ההורה המקבל את קצבת הילדים בעד הילד הזכאי או מי שמקבלה לפי סעיף 69.

חמד עמאר: לאור האמור, הגישה למידע ניתנת רק לנאמן, וברוב המקרים זה האימא.

חמד עמאר: יובהר כי על פי ההסכם של המדינה עם הבנקים וקופות הגמל, הם מחויבים לפעול לעניין כל דיווח בעניין הילד.

חמד עמאר: האם יש למשפחה אפשרות לבחור לאיזה הורה תהיה גישה?

חמד עמאר: השאלה שלך.

חמד עמאר: לאור הקביעה בחוק, הגישה לנתונים ניתנת לנאמן בחשבון, ולו יש אפשרות לשתף את הנתונים באמצעות הסכמה פרטנית מול הגוף החוסה.

חמד עמאר: בנוסף, רשאי ההורה המקבל את קצבת הילדים לבקש לשלם את קצבת הילדים להורה השני.

חמד עמאר: במקרה כזה, ההורה השני יהיה הנאמן בחשבון תוכנית החיסכון של הילד, ותהיה לו גישה לנתונים.

חמד עמאר: מה יקרה במקרה של גירושין?

חמד עמאר: בהתאם לתנאי החוק, הנאמן בחשבון יהיה ההורה המקבל את קצבת הילדים בעד הילד הזכאי או מי שמקבלה לפי סעיף 69.

חמד עמאר: זה אומר שההורה שמקבל את קצבת הילדים ונכנס לחשבון של קצבת הילדים הוא הנאמן, והוא רשאי שתהיה לו גישה לחשבון ולבדיקת החשבון כל הזמן.

אחמד טיבי: עוד שאלה, שאלה נוספת.

איתן גינזבורג: אפשר מפה?

אחמד טיבי: שם.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני השר.

איתן גינזבורג: אם הבנתי נכון, זה אומר, למעשה – אנחנו יודעים שלרוב מי שמקבל את קצבאות הילדים זה האישה, ואם היא לא תיתן גישה לבן זוגה או מה שזה לא יהיה, לא תהיה לו אפשרות לראות מה מצב החיסכון של ילדיו.

איתן גינזבורג: זה מה שאמרת לי עכשיו?

חמד עמאר: כן.

חמד עמאר: החוק מדבר באופן ברור: מי שמקבל את הקצבה, מי שהוא הנאמן של הילד, הוא הזכאי לקבל.

חמד עמאר: זה החוק.

חמד עמאר: כך החוק קובע.

חמד עמאר: בדרך כלל, מי שמקבל את הקצבה של הילד זה האימא, ולכן יש לה את הגישה, אבל יש לה אפשרות, אם היא רוצה, לתת לבעל גישה לחשבון.

חמד עמאר: זה החוק.

איתן גינזבורג: אתה מבין שהאבא לא יכול לראות כמה כסף יש לילד שלו.

חמד עמאר: אם בני הזוג חיים ביחד, בטח האימא תיתן גישה לבעל, ויש לו אפשרות ללכת ולגשת ולבדוק את החשבון.

איתן גינזבורג: אדוני, נראה לי – – –

חמד עמאר: זה בתוך הבית, בתוך המשפחה.

איתן גינזבורג: לא.

חמד עמאר: אנחנו מדברים על משפחה נורמטיבית שבה חיים ביחד ומאפשרים אחד לשני גישה לחשבון ובדיקה.

איתן גינזבורג: תודה על התשובה.

איתן גינזבורג: נדמה לי, אדוני, שמעבר לתשובה המשפטית, החוק לא מדבר על גישה – החוק מדבר על איך עוברים הכספים לאותה קופה.

איתן גינזבורג: אני מציע למשרד האוצר לאפשר את הגישה, לפחות לצפייה בנתונים, לשני בני הזוג.

איתן גינזבורג: לא נראה לי סביר שהגישה לראות כמה כסף חסכנו לילד תהיה רק בידי אחד מבני הזוג.

איתן גינזבורג: זה נראה לי לא בסדר.

איתן גינזבורג: זה לא אמור לקרות ככה.

איתן גינזבורג: הילד הוא של שני ההורים.

איתן גינזבורג: זה שרק אחד מקבל את קצבת הילדים זה לא אומר שרק הוא יכול לראות את הנתונים.

איתן גינזבורג: נדמה לי שכדאי לעשות – – –

חמד עמאר: אני מקבל את ההצעה שלך.

חמד עמאר: אני אבדוק בעצמי את הנושא הזה כדי לראות אך נאפשר לשני בני הזוג שתהיה להם גישה לבדיקה של החשבון.

חמד עמאר: שאלתך במקום.

חמד עמאר: דיברתי לפי מה שאומר החוק, אבל אני אבדוק את זה במשרד האוצר – איך ניתן לאפשר את הגישה לחשבון גם לאבא וגם לאימא.

איתן גינזבורג: אחרי שקיבלת את הפנייה הזאת – נסכם בכך, אדוני היושב-ראש – ניסיתי בעצמי להיכנס לראות מה מצב החשבון של ילדיי ולא יכולתי.

איתן גינזבורג: פשוט נחסמתי, כי מי שמקבל את הקצבה אצלנו זה בן זוגי.

איתן גינזבורג: לכן זה נראה לי לא סביר.

חמד עמאר: אני אבדוק את זה, ואני אבדוק איך ניתן לעשות את זה ואם אנחנו צריכים לשנות חקיקה.

חמד עמאר: אני אבדוק את זה, אני אבדוק את זה עם משרד האוצר ואני אחזיר לך תשובה.

אחמד טיבי: כפרס על התנהגות טובה, תבוא ותחליף אותי.

איתן גינזבורג: לכבוד הוא לי – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה, שאלה לשר חמד עמאר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: עכשיו מוסי רז.

אחמד טיבי: תפדל.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת מוסי רז.

מוסי רז: בתחקיר שפורסם ב-17 באפריל, לפני חצי שנה, באתר שווים, עולה כי מתוך כרבע מיליון אנשים עם מוגבלות הזכאים למסלול מוזל, רק כ-15,000 קיבלו את ההטבה – מדובר על הבנקים – זאת, למרות האחריות שמוטלת על הבנקים להעברתם באופן יזום, מתוקף הוראת הפיקוח על הבנקים מ-1 בספטמבר 2016.

מוסי רז: ברצוני לשאול: כיצד מפקח בנק ישראל על יישום ההטבה ועל כך שמי שמגיע לו יקבל אותה?

חמד עמאר: תודה רבה על השאלה.

חמד עמאר: לפי החוק, על הלקוח להציג אישור על מנת להיות זכאי להנחה בעמלות.

חמד עמאר: זה לא כמו אזרח ותיק, שבאופן אוטומטי נכנסות לו כל ההטבות שהוא אמור לקבל.

חמד עמאר: כאן הנכה צריך להביא אישור, אם יש לו מעל 40%, או מהביטוח הלאומי או ממשרד הביטחון, להציג את זה לבנק, והבנק ייתן את ההטבות ואת ההנחות בעמלות.

חמד עמאר: אולי הלקוחות לא מקבלים את זה מכמה סיבות: חוסר מודעות של הלקוחות לזכות שניתנת להם, או העדפה שלהם לא לחשוף את המוגבלות שלהם, אם יש להם מוגבלות, או שההנחה אינה רלוונטית בשבילם כי הם מקבלים הנחות או פטור מעמלה בדברים אחרים.

חמד עמאר: אבל בעקבות העלאת הנושא על ידי עמותת שווים ובעקבות השאילתה, פנינו לבנקים בבקשה לפרסם את ההנחות באתר האינטרנט.

חמד עמאר: בנוסף, פנינו למוסד לביטוח לאומי ולמשרד הביטחון במטרה לבחון דרכים מתאימות שבהן ניתן ליידע לקוחות אלו על אודות ההנחה.

מוסי רז: אין שאלות.

אחמד טיבי: אין לך שאלה נוספת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: איזו שאילתה?

אחמד טיבי: 37 – מחאת הפסיכולוגים החינוכיים.

מיכל מרים וולדיגר: אומנם זה היה די מזמן, אבל בכל זאת, לצערי, זה עדיין רלוונטי.

אחמד טיבי: נכון.

חמד עמאר: לפי – – –

אחמד טיבי: נראה את התשובה של השר.

מיכל מרים וולדיגר: אקרא רק את השאלה.

מיכל מרים וולדיגר: בעקבות העיצומים, הפסיכולוגים החינוכיים לא לוקחים חלק בוועדות האפיון והזכאות אלא מעניקים טיפול וסיוע מוגבל במסגרת תפקידם, שחשוב במיוחד בימים מתוחים אלה.

מיכל מרים וולדיגר: רצוני לשאול: באיזה אופן מתכוון המשרד לפתור את סוגיית העומסים עליהם, וכיצד יתגמל את הפסיכולוגים בעד העומסים שנוספו בשל הוועדות כדי שיחזרו למלא את תפקידם גם שם?

חמד עמאר: קודם כול, תודה על השאלה.

חמד עמאר: בתום משא ומתן ממושך של נציג אגף הממונה על השכר במשרד האוצר ונציג ההסתדרות והפסיכולוגים, הגיעו הצדדים להסכמות בנוגע לטענות הפסיכולוגים.

חמד עמאר: בעקבות זאת השביתה הסתיימה בתחילת חודש יוני.

חמד עמאר: ועדות הזכאות והאפיון של תלמידי החינוך המיוחד חזרו לפעול כרגיל.

חמד עמאר: השביתה הסתיימה, הגיעו לסיכומים, ואנחנו ממשיכים.

איתן גינזבורג: שאלה נוספת.

מיכל מרים וולדיגר: אני מחייכת לעצמי, כי ברור לי שהיא הסתיימה, אלא שאני מדברת כמעט – אני לא רוצה להגיד כל יום, כי זה קצת יהיה מוגזם, אבל אוקיי, הם מחכים להסכמים, אז אני אשמח לשמוע אילו הסכמים.

מיכל מרים וולדיגר: הגעתם להסכמים?

מיכל מרים וולדיגר: כי ממה שאני יודעת לא הגיעו להסכמים, לא נחתם שום דבר, ובעצם, די – אתה יודע, הם הפסיקו לשבות ואומרים: אוקיי, עד המבול הבא נמשיך באותה דרך.

מיכל מרים וולדיגר: לכן, אני מבקשת מכבוד סגן השר שיגיד לי מה סוכם, מתי ייחתם ההסכם – – –

איתן גינזבורג: לא "כבוד סגן השר", "כבוד השר".

מיכל מרים וולדיגר: כבוד השר, סליחה, כבוד השר.

מיכל מרים וולדיגר: מהו ההסכם, מה בדיוק סיכמתם ומתי ייחתם ההסכם?

חמד עמאר: אני עניתי לך באופן ברור.

חמד עמאר: זו התשובה שקיבלנו מאגף השכר.

חמד עמאר: אני אבדוק את הנושא של סוג ההסכם.

חמד עמאר: אני אעדכן אותך בהסכם – לאיזה הסכם הגיעו איתם.

חמד עמאר: השביתה הסתיימה, הגיעו לסיכומים, חתמו על הסכם.

מיכל מרים וולדיגר: לא נחתם שום הסכם.

מיכל מרים וולדיגר: דיברתי אתמול – – –

חמד עמאר: אני אשמח מאוד להעביר לך את ההסכם שחתמו עליו.

חמד עמאר: אני אשמח להעביר את ההסכם שנחתם איתם.

מיכל מרים וולדיגר: אתה אומר שנחתם הסכם?

חמד עמאר: זה מה שנתנו לי כתשובה מאגף השכר.

חמד עמאר: אני אשמח מאוד – – –

מיכל מרים וולדיגר: נחתם איתם הסכם?

חמד עמאר: אני אשמח מאוד לקבל, ואני אדבר איתם, עם אגף השכר, ואם יש הסכם, אני אעביר לך אותו בשמחה.

חמד עמאר: זה מה שקיבלתי.

חמד עמאר: זו התשובה שאני יכול לתת לך.

חמד עמאר: אני אבדוק את השאלה שלך ואני אתן לך תשובה בהתאם.

מיכל מרים וולדיגר: אשמח.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

איתן גינזבורג: שאילתה נוספת של חברת הכנסת מיכל וולדיגר – שאילתה מס' 72, בנושא: תוספת תקציבית לתחום בריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: נכון.

מיכל מרים וולדיגר: גם היא ישנה, אבל עדיין רלוונטית.

מיכל מרים וולדיגר: משרדי הבריאות והאוצר סיכמו על הקצאת 150 מיליון שקלים לתגבור תחום בריאות הנפש – אני פותחת סוגריים: זה היה הנושא של קופסאות הקורונה, הקופסה השישית – אך הסכום לא הועבר עד היום.

מיכל מרים וולדיגר: כשאני אומרת עד היום, אני מתכוונת עד היום.

מיכל מרים וולדיגר: רצוני לשאול: 1.

מיכל מרים וולדיגר: מתי משרד האוצר מתכוון להעביר את התקציב?

מיכל מרים וולדיגר: 2.

מיכל מרים וולדיגר: באיזה אופן תיעשה חלוקת התקציב בתוך האגף לבריאות הנפש?

חמד עמאר: בין המענים התקציביים שניתנו עד עכשיו למערך בריאות הנפש לצורך התמודדות עם הקורונה ניתן למנות: תמיכה במסגרת בריאות הנפש לטובת עמידה בתו סגול בסך 34.5 מיליון שקל; פתיחת מיטות לחולי קורונה קלים המאושפזים במוסדות לבריאות הנפש והסבת מחלקות לטיפול בחולי קורונה במצב בינוני-קשה הסובלים מבעיות בתחום בריאות הנפש בסך 15 מיליון שקל.

חמד עמאר: כמו כן ניתנה תמיכה בקופות החולים למתן טיפולים מגוונים בבריאות הנפש לאוכלוסייה ללא השתתפות עצמית, תמיכה בעמותות המספקות עזרה ראשונה נפשית, פיתוח תוכנה לניהול מטופלים בבריאות הנפש מרחוק לצמצום חשיפה של מטופלים ומטפלים לנגיף ותמיכות נוספות לחיזוק מערך בריאות הנפש בהתמודדות עם הקורונה.

חמד עמאר: נוסף על המענים שניתנו להתמודדות מערכת בריאות הנפש עם הקורונה, משרדי הבריאות והאוצר סיכמו בדיוני התקציב האחרונים על תוכנית ארוכת טווח לשיפור מערך בריאות הנפש, הכוללת שיפור זמינות התורים לבריאות הנפש, הקמת מוסדות בריאות נפש בקהילה ושיפור תנאי האשפוז בבתי החולים הפסיכיאטריים.

חמד עמאר: אלה הדברים שנעשו.

איתן גינזבורג: שאלה נוספת.

מיכל מרים וולדיגר: אני כן אבקש מכבוד השר התייחסות ספציפית לאותם 150 מיליון.

מיכל מרים וולדיגר: לפי מה שכבוד השר אמר – מה שהועבר אני לא מכירה, אבל אם כבוד השר אמר – הוא דיבר על 45 מיליון, ולכן יש לי כאן עדיין פער של 105 מיליון שקלים.

מיכל מרים וולדיגר: אני אשמח לדעת היכן הכסף ואם ייתכן שהכסף הזה מתחבא בתוך 400 שהוקצו כעת, כלומר, אני מדברת על הקופסה השישית.

מיכל מרים וולדיגר: עכשיו דובר על תוספת התקציב הזה של 400 מיליון שקל.

מיכל מרים וולדיגר: האם אותם 100 או 150 הם בעצם חלק מאותם 400?

חמד עמאר: קודם כול, מה שהצגתי לך זה 50 מיליון שקל, כאן, שכתובים באופן ברור – 50 מיליון שקל, נוסף לכל הדברים שנעשו מול משרד הבריאות.

חמד עמאר: לידיעתך, אנחנו הוספנו לתקציב משרד הבריאות, לבסיס התקציב, 2 מיליארד שקל נוסף לתקציב שהוקצה לטיפול בכל נגיף הקורונה במערך הבריאות, לחיזוק כל מערך הבריאות.

חמד עמאר: אני אומר לך שכל הכסף שהובטח הועבר.

חמד עמאר: אנחנו ממשיכים בתוכנית מוסדרת בנושא הטיפול במערך בריאות הנפש.

חמד עמאר: זה אחד הדברים שאנחנו לוקחים ושמים על שולחנו של משרד האוצר, של שר האוצר.

חמד עמאר: זה דבר שחשוב לנו, ואנחנו עושים את זה ומטפלים בזה.

חמד עמאר: אני חושב שכל שקל שהובטח הועבר למערכת הבריאות.

מיכל מרים וולדיגר: טוב, אני מבקשת שכבוד השר יבדוק את זה, כי לא הועבר, כלומר, אם הועברו 50 מיליון, אוקיי?

מיכל מרים וולדיגר: נשארו 100 מיליון שכבר הובטחו ולא הועברו, כבוד השר.

חמד עמאר: לא.

חמד עמאר: כל הכסף שהובטח על ידי משרד האוצר הועבר למערכת הבריאות.

מיכל מרים וולדיגר: לא.

מיכל מרים וולדיגר: פשוט לא נכון.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: שאילתה של חבר הכנסת ינון אזולאי בנושא מס על משקאות ממותקים.

איתן גינזבורג: בבקשה.

ינון אזולאי: אדוני היושב בראש, כבוד השר, ראשית, תודה רבה לחברת הכנסת אורית סטרוק, שוויתרה, החליפה איתי.

ינון אזולאי: כרגע אנחנו צריכים להיות בוועדות – דבר שאני לא בדיוק מבין, בזמן המליאה, אבל בסדר.

אורית סטרוק: – – –

ינון אזולאי: אדוני השר, הצעת האוצר להטיל מס קנייה על משקאות ממותקים מלמדת על הכרת המדינה בהשמנה כמגפה מתעצמת.

ינון אזולאי: השמנה היא מחלה כרונית מורכבת, בעלת מאפיינים ביולוגיים, פסיכולוגיים, תזונתיים, התנהגותיים וסביבתיים, ונפוצה יותר בקרב האוכלוסיות המשתייכות למעמד כלכלי וחברתי נמוך, אלא שמס אינו הפתרון המרכזי לצמצום ההשמנה בארץ.

ינון אזולאי: חיוני להחליט על סדרת אמצעים אפקטיביים.

ינון אזולאי: לכן, רצוני לשאול: 1.

ינון אזולאי: האם במקביל להטלת מס על משקאות ממותקים יתקיים במקביל חינוך והסברה בנושא?

ינון אזולאי: אם כן – מה התקציב שהוקצב לשם כך? 2.

ינון אזולאי: האם המשרד מקדם הוזלת המס על משקאות בריאים ועל מזון בריא?

חמד עמאר: תודה רבה על השאלה, שאלה מאוד חשובה.

חמד עמאר: משרדי הבריאות והאוצר מקדמים תוכנית מניעה משותפת אשר תתוקצב בהתאם להסכמות ולאור הצרכים והתיעדוף של משרד הבריאות.

חמד עמאר: מה שיתעדף משרד הבריאות, לפי מה שיגיעו איתו לסיכומים – זה הכסף שיועבר ויוקצה לנושא.

חמד עמאר: הוזלת המס על משקאות בריאים ועל מזון בריא – כיום אין מס קנייה על מזון, לרבות מזון בריא.

חמד עמאר: כמו כן המס המוצע הוא מס דיפרנציאלי, ועל משקאות עם פחות סוכר ייגבה פחות מס, מס מופחת.

איתן גינזבורג: שאלת המשך, בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש – – – כי הוא מנהל ועדה.

איתן גינזבורג: כן, החלפתי בינך ובין חבר הכנסת ינון אזולאי.

איתן גינזבורג: את תהיי במקומו.

אורית סטרוק: – – –

חמד עמאר: היא נותנת גם לחבר הכנסת מקלב.

איתן גינזבורג: כשאני מחליף אני מחליף סוויץ', לא מקדים אותו – – –

אורית סטרוק: לא נורא, לא נורא.

אורית סטרוק: הולך לקראתו.

ינון אזולאי: כבוד השר, קודם כול אני שמח שיש מוצרים ללא מס, מוצרים בריאים, אבל בסופו של דבר אנחנו לא רואים את ההוזלה שלהם במרכולים, וכשם שאתם הולכים להשית מס על אותן אוכלוסיות חלשות – שאני חושב שאתה מכיר בהן ואתה בא מהמגזר שלהן, רק צר לי שנותנים לך לענות על דבר כזה, כי אנחנו באותו מעמד בעניין הזה.

ינון אזולאי: לכן שאלתי: האם לא היה נכון וראוי להביא גם הוזלה בחוק, בחוק ההסדרים?

ינון אזולאי: כמו שעכשיו אתם רוצים להביא מס על משקאות מתוקים, ככה הייתם מביאים הוזלה על המוצרים הבריאים, אלא אם כן תגיד לי: תשמע, העניין שלנו הוא דווקא לפגוע בחלשים – ואני מבין שזאת הדרך.

ינון אזולאי: תודה.

חמד עמאר: אתה יודע שאתה לא מאמין למה שאתה שואל.

חמד עמאר: אין לנו שום מטרה לפגוע בחלשים.

חמד עמאר: כל המהלכים שאנחנו עושים בחוק ההסדרים – על מנת להוריד את יוקר המחיה במדינת ישראל.

חמד עמאר: אני חושב שאנחנו מחויבים להורדת יוקר המחיה במדינת ישראל.

חמד עמאר: כל המהלכים של היבוא, כל מה שאנחנו עושים בחוק ההסדרים, הוא על מנת להוריד את יוקר המחיה.

ינון אזולאי: – – –

חמד עמאר: זו המטרה שלנו, על זה אנחנו עובדים, וזה מה שאנחנו נעשה, גם בנושא של פירות וירקות.

ינון אזולאי: – – –

חמד עמאר: אתה יודע שיש ירידה בצריכה של ירקות ופירות במדינת ישראל בגלל המחירים הגבוהים שלהם.

חמד עמאר: כל הרפורמות שאנחנו מקדמים במשרד האוצר – על מנת שתהיה גישה לכל אחד במדינת ישראל, שכל תושב במדינת ישראל תהיה לו גישה ויכולת לקנות מוצרים בריאים וזולים – –

ינון אזולאי: – – –

חמד עמאר: – – וירקות ופירות הם דברים בריאים, ואנחנו רוצים להגיע למצב שאנחנו מוזילים את המחיר.

משה אבוטבול: למה לא על המותרות?

משה אבוטבול: אתה רק מדבר.

משה אבוטבול: למה לא על המותרות – – –

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: למה לא על הוודקה?

משה אבוטבול: למה שם אתם פתאום נעלמים?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול, חבר הכנסת משה אבוטבול – – –

חמד עמאר: אני באתי – – –

משה אבוטבול: חשוב לך לדעת.

משה אבוטבול: חשוב לך לדעת.

חמד עמאר: אני נותן לך תשובה ברורה.

משה אבוטבול: זה מראה תום לב.

משה אבוטבול: אתה חושב שאנשים – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה אבוטבול, תודה רבה.

משה אבוטבול: – – – בכלים חד-פעמיים, ושתייה מתוקה, וכל מה שדופק את הדתיים – אתה עושה את זה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה אבוטבול, אתה לא מקשיב אפילו לי.

משה אבוטבול: אני עכשיו מקשיב לך.

איתן גינזבורג: אני מודה לך מאוד.

איתן גינזבורג: יש קריאת ביניים ויש נאום ביניים.

איתן גינזבורג: נאום ביניים איננו מקובל בכנסת ישראל; קריאת ביניים – מותרת.

משה אבוטבול: שיתייחס לקריאה.

איתן גינזבורג: אדוני, בטח תרצה לשמוע את השאילתה של חבר הכנסת אורי מקלב, מס' 113, בנושא תקנות מס הכנסה – פחת לעניין מכשירי סלולר.

חמד עמאר: אולי הוא יכול לשאול את שתיהן ביחד, כי שתיהם מדברות על אותו דבר, והתשובה אחת.

משה אבוטבול: ממילא תשובות לא מקבלים.

אורי מקלב: דרך שיברור לו האדם.

חמד עמאר: אתה יכול לשאול את שתי השאילתות ביחד, ואני אענה לך על שתיהן ביחד, כי זו כמעט אותה תשובה.

משה אבוטבול: ממילא אין טעם.

משה אבוטבול: איווט שולט עליו.

אורי מקלב: גם בגלל קוצר הזמן וגם בגלל ששתי השאילתות הן באותו עניין, אז אני חושב שזה נכון לעשות, אבל אני רוצה להעיר לסגן יושב-ראש הכנסת, ליושב-ראש בדיון הזה בפועל: תראה מה שקורה – הנשיאות או היושב-ראש מאשר פעילות של ועדות תוך כדי מליאה.

אורי מקלב: אם היית יודע כמה הפרעה זה, כמה אני צריך לדעת אם כבר קורים דברים, אם כבר הגיע התור, לא הגיע, הגיע הזמן שלי, מתי זה קורה, כשאנחנו דנים היום בהקראה, כשעל כל סעיף יש לך מה להגיד, ואתה בעצם מאבד את היכולת שלך לפעול בעבודתך כנבחר ציבור.

איתן גינזבורג: נער היית וגם זקנת, אדוני חבר הכנסת מקלב.

איתן גינזבורג: אתה ישבת גם במקומי כסגן יושב-ראש הכנסת לא מעט, העברת פה לא מעט תקציבים.

איתן גינזבורג: אתה יודע שבתקופת תקציב הכנסת מתפקדת בצורה קצת שונה מהרגיל.

איתן גינזבורג: אתה יודע שהחלטה אם תתכנס ועדה – בטח ועדת כספים – על חשבון מליאה היא לא החלטה של נשיאות הכנסת אלא החלטה של יושב-ראש הכנסת.

איתן גינזבורג: אבל נעביר את המסר, ואתה בטח יכול להבין שבתקופה הקצרה שעוד נותרה לנו, של שבוע וחצי, הכנסת עוד תתפקד בצורה כזאת.

איתן גינזבורג: אנחנו מבינים את המורכבות ושמחים שהצלחת להגיע לשאול את השאילתה למרות הכול.

אורי מקלב: אבל אני רוצה להגיד לך, אם זאת הייתה ועדת כספים – ידוע, אבל לא מדובר בוועדת הכספים, מדובר בוועדה לענייני שירותי דת.

אורי מקלב: שום דבר לא בוער.

אורי מקלב: יש להם בסך הכול חוק אחד לחוקק.

אורי מקלב: אנחנו יכולים בהחלט להתכנס לתוך זמנים שלא צריכים את המליאה.

אורי מקלב: זו לא פעם ראשונה – גם בדיון הקודם היה לי אותו דבר.

אורי מקלב: ואני מדבר איתך רק על ועדה אחת, שהיא לא ועדת הכספים, שהיא לא כל-כולה מלאה בהרבה חקיקה.

אורי מקלב: מכובדי השר, לפי התקנות, הפחת השנתי על מכשירי סלולר עומד על 15% לשנה, כמו כל ציוד אלקטרוני.

אורי מקלב: ממוצע השימוש הריאלי במכשיר סלולרי עומד כיום על פחות משנתיים, כלומר 50% פחת לשנה.

אורי מקלב: רצוני לשאול: מדוע לא ייקבע פחת ריאלי למכשירי סלולר?

אורי מקלב: זה בעניין הסלולר, ואני עובר מכאן לשאלה משלימה לשאלה הזאת.

אורי מקלב: אני מקווה שהניסוח הקצר היה מובן: אנחנו מדברים על כך שהפחת לשנה בסלולר הוא רק 15%, ואנחנו יודעים שבפועל – – –

חמד עמאר: הבנתי את זה, אני בעצמי הולך לבדוק את זה.

אורי מקלב: מכשיר פלאפון – הציבור גם יודע – מכשיר פלאפון, הבלאי שלו מאוד מאוד מהיר היום.

אורי מקלב: שנתיים זה כבר פלאפון שגמר את עבודתו.

אורי מקלב: השאילתה השנייה שלי היא עדכון תקנות מס הכנסה (פחת).

אורי מקלב: חלק גדול מהתקנות נקבעו לפני עשרות שנים, חלקן אף לפני קום המדינה.

אורי מקלב: אביא לך דוגמה, אדוני השר: יש בתקנות סעיפי פחת שנתיים ארכאיים, לדוגמה: סוס – 10% פחת; חמור – 8.5% פחת.

אורי מקלב: זה מופיע היום.

חמד עמאר: קרח.

אורי מקלב: בית חרושת לקרח – 9%.

אורי מקלב: מנגד, אין תקנות מפורטות למוצרים עדכניים, אלקטרוניים.

אורי מקלב: זה הכול, לא מוסיף.

אורי מקלב: רצוני לשאול: מדוע לא ייקבעו ויעודכנו תקנות מפורטות למוצרים עכשוויים לפי שוויים הריאלי?

איתן גינזבורג: תודה רבה.

חמד עמאר: קודם כול, חברי חבר הכנסת מקלב, אני אתייחס למה שאמרת בהתחלה על דיונים בזמן המליאה.

חמד עמאר: אני אומר לך מניסיוני – ואני כאן לא שנה ולא שנתיים – –

איתן גינזבורג: וגם אתה ישבת בתפקידי.

חמד עמאר: – – וגם ישבתי בתפקיד של סגן.

חמד עמאר: עשינו את זה הרבה – אישרנו להרבה ועדות לעבוד כשהמליאה עבדה.

חמד עמאר: אני חושב שאנחנו לא עושים משהו חריג.

חמד עמאר: מניסיונך, גם אתה יודע שזה לא חריג.

חמד עמאר: אני חושב שהיום יש לנו משימה לאומית – לכולנו כאן, למי שיושבים כאן, יש לנו אחריות לאומית להעביר תקציב למדינת ישראל.

איתן גינזבורג: ואם יורשה לי, אדוני השר, לומר שבחו של אדם בפניו; לא נהוג, אבל מקצת מותר: על אף החלטת האופוזיציה, חבר הכנסת מקלב עושה עבודה נאמנה, מקצועית, ברבות מוועדות הכנסת בכל הנוגע לחוק ההסדרים.

חמד עמאר: חבר הכנסת מקלב תמיד עשה עבודה טובה.

חמד עמאר: אני מכיר אותו שנים רבות – הוא איש יסודי, מגיע לכל הוועדות, מביע את דעתו, משנה דברים.

חמד עמאר: אני מכיר אותו אישית.

חמד עמאר: הוא איש – – –

איתן גינזבורג: תראה, אדוני חבר הכנסת מקלב – – –

חמד עמאר: תראה, אתה מקבל את כל התשבחות.

איתן גינזבורג: אם הדברים היו סמויים מן העין, לא הייתי אומר שום דבר.

איתן גינזבורג: מכיוון שהדבר משודר, מצולם ומתועד, אז נראה לי שהדברים צריכים להיאמר גם בדברי הכנסת.

חמד עמאר: חבר הכנסת מקלב, אני אגיד לך, השאילתה שלך מאוד חשובה לי.

חמד עמאר: קראתי את השאילתה שלך בעיון רב ואמרתי: איך אנחנו מגיעים למצב כזה?

חמד עמאר: לכן אני בעצמי איכנס לנושא הזה.

חמד עמאר: התשובה שיש לי כאן היא תשובה פורמלית שקיבלתי מהאוצר, אבל אחרי שקראתי את השאילתה שלך ראיתי שאנחנו עדיין מדברים על סוס – פחת של סוס, פחת של חמור, פחת של מפעל קרח, דברים שלא קיימים.

חמד עמאר: לכן אני רוצה להיכנס לנושא של התקנות ושל הפחת, לבדוק את זה ביסודיות ולראות מה ניתן לעשות ואיך נוכל לשפר את הנושא.

חמד עמאר: בקשר למכשירי טלפון, גם בנושא הזה אתה צודק.

חמד עמאר: אני יודע שמכשיר טלפון, אחרי שנתיים יורד הערך שלו, לכן 15% זה לא ריאלי.

חמד עמאר: אני רוצה לבדוק את זה.

חמד עמאר: גם את זה אני אבדוק ואני איכנס בעצמי לנושא הזה.

חמד עמאר: רשמתי אצלי, ואחרי שאנחנו נגמור את השאילתות – אני מקווה שבשבוע הקרוב – אני אקיים דיון בנושא ואני אבדוק איך אנחנו מקדמים את הנושא הזה.

איתן גינזבורג: שאלת המשך, בבקשה.

אורי מקלב: רק הבהרה לתשובה שלך.

אורי מקלב: קודם כול, אני מכבד את מה שאתה אומר, ואני בטוח, משוכנע ובטוח, שתיכנס לתוך העניין הזה.

חמד עמאר: לא רציתי להקריא לך את התשובה הפורמלית, כי אמרתי: לא יכול להיות שעדיין במדינת ישראל מדברים על פחת של סוס.

אורי מקלב: אבל אני רוצה להתמקד רק בנושא הסלולר – ולא רק סלולר, גם דברים אחרים.

חמד עמאר: וגם הסלולר, 15% – מהניסיון שלי ומהידע שלי 15% לשנה זה לא ריאלי, כי טלפון אחרי שנתיים – ידוע.

אורי מקלב: למה אני אומר לך את זה?

אורי מקלב: יש לזה גם דחיפות של זמן, מכיוון שמקומות עבודה, מקומות שנותנים, מחייבים אותך על הדבר הזה בזמן שזה כבר לא קיים בכלל, אתה לא יכול להחזיר את זה, לכן יש דחיפות.

אורי מקלב: אנשים היום נקנסים על כך או משלמים על דבר שלא שווה מכיוון שנניח אבד לו, ולטענת האוצר זה שווה היום 85% בזמן שזה בכלל לא היה שווה שום דבר, זה בכלל לא היה שמיש ולא היה פעיל.

אורי מקלב: לכן ממד הזמן, במיוחד בדברים הטכנולוגיים, יש לו חשיבות מאוד גדולה.

חמד עמאר: אתה צודק, הנושא דחוף.

חמד עמאר: אנחנו בזמנים של תקציב, זמנים מאוד קשים.

חמד עמאר: אשתדל תוך כדי לקיים דיון בנושא ולבדוק את הנושא באופן אישי.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב.

איתן גינזבורג: מוסרים לך הצלחה רבה בהמשך דיוניך בוועדת הכספים ובשאר הוועדות שבהן אתה משתתף.

אורי מקלב: נמצא, אבל לא יכול להצביע.

איתן גינזבורג: זו כבר בחירתך, אדוני.

חמד עמאר: זו הבחירה שלכם, זו ההחלטה שלכם, זו לא החלטה שלנו.

איתן גינזבורג: זו בחירתך, אבל אתה משפיע בדרכך, ואני עד שאתה משפיע.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

איתן גינזבורג: שאילתה מס' 111 – ייצוג לבני העדה האתיופית.

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: מכובדי השר, ייצוג לבני העדה האתיופית.

אורית סטרוק: למרות החוק להרחבת הייצוג ההולם של העדה האתיופית בשירות הציבורי, חברות ממשלתיות רבות אינן עומדות ביעדי השילוב, ובמידה שכן עומדות ביעדים, מדובר בשילוב כמותי ולא איכותי – עובדי ניקיון, עובדים בדרגים נמוכים ביותר, לא בתפקידים ובמשרות הבכירות.

אורית סטרוק: רצוני לשאול: 1.

אורית סטרוק: כמה עובדים נקלטו בדרג הניהול מאז עבר החוק ובאילו חברות?

אורית סטרוק: 2.

אורית סטרוק: מדוע לא נקלטו יותר?

אורית סטרוק: 3.

אורית סטרוק: מה בכוונת משרדך לעשות בנושא?

אורית סטרוק: תודה.

חמד עמאר: קודם כול, חברת הכנסת אורית סטרוק, תודה רבה על השאלה.

חמד עמאר: החוק חוקק בשנת 2011.

חמד עמאר: אני חוקקתי אותו חוק לעדה הדרוזית ב-2009, ואני אומר לך, אותו חוק, כי אני זוכר שהתייעצו איתי כשחוקקו את החוק וקידמנו את החוק יחד, ואני הייתי אחד מהאנשים שקידמו את החוק הזה, ואני מכיר את החוק הזה.

חמד עמאר: חובת ייצוג הולם לבני העדה האתיופית נקבעה באפריל 2011.

חמד עמאר: זה מופיע במטרות רשות החברות הממשלתיות בסעיף 54(7ב) לחוק החברות הממשלתיות, התשל"ה–1975.

חמד עמאר: החוק חל על חברות ממשלתיות המעסיקות יותר מ-50 עובדים – אני זוכר את המילים.

חמד עמאר: בשנים 2011–2019 ניכרת מגמת עלייה בשיעור העסקת בני העדה האתיופית בכלל החברות הממשלתיות.

חמד עמאר: בשנת 2011 עמד שיעור בני העדה האתיופית על 0.68%.

חמד עמאר: בשנת 2019 עמד שיעורם של עובדים בני העדה האתיופית על 2.4%, שהם 1,173 עובדים בני העדה האתיופית מתוך 48,398 עובדים בחברות הממשלתיות שחייבות בדיווח – שיש להן מעל 50 עובדים.

חמד עמאר: שיעורם באוכלוסייה של יוצאי אתיופיה נכון לשנת 2018 הוא 1.67%, על פי פרסום הלמ"ס מיום 24 בנובמבר 2019.

חמד עמאר: 1.2% עובדים בכלל החברות הממשלתיות הם עובדים בכירים – 1.2% הם עובדים בכירים בכל החברות הממשלתיות.

חמד עמאר: מאז המועד שבו עבר החוק לא נקלטו עובדים מבני העדה האתיופית בדרג בכיר, בהתאם לדיווח החברות.

חמד עמאר: במהלך 2021 התניעה רשות החברות מהלך לקידום ייצוג הולם בחברות הממשלתיות שמטרתו לחזק את החברות ואת החברה הישראלית, וזאת בהתאם לחקיקה.

חמד עמאר: בכוונת הרשות להקים ולהפעיל תשתית ורשת מקצועית על מנת לסייע לחברות להטמיע תרבות ארגונית מכלילה לשילוב וקידום אוכלוסיות מגוונות בחברות, לרבות בתפקידים בכירים.

חמד עמאר: התשתית תכלול, בין היתר, הקמה והכשרה של קבוצות; ממונה – שיהיה בכל חברה ממונה על הנושא של ייצוג הולם; גיוון בחברות; מתן ידע וכלים רלוונטיים לבעלי התפקידים בחברות על מנת שיוכלו לקלוט את אותם חבר'ה לפי החוק; למידת עמיתים בין החברות; ייעוץ פרטני; סיוע במימוש כללי המדינה בנושא ומתן כלים פרקטיים לאיתור ושילוב עובדים מגוונים.

חמד עמאר: זאת, במקביל – – –

אורית סטרוק: מתי אמרת שזה מתחיל?

חמד עמאר: זה מתחיל עכשיו.

אורית סטרוק: עכשיו?

חמד עמאר: כן, כן, זה מתחיל עכשיו.

חמד עמאר: ממנים ממונה בכל חברה.

חמד עמאר: זה יתחיל לפעול מעכשיו.

חמד עמאר: בכל חברה – – –

אורית סטרוק: לאיזה אוכלוסיות זה מתייחס?

חמד עמאר: אפילו הקימו ומינו – מתוך הכרה בחשיבותה של המשימה מונתה ברשות עובדת, צוערת, לאחראית לנושא, יש עובדת אחראית לנושא.

חמד עמאר: יש גם עכשיו – בנובמבר צריך להתכנס פורום יושבי-ראש החברות על מנת להניע את הנושא ולקלוט.

חמד עמאר: אני אומר לך, אני אישית, שמכיר את הנושא, אני רוצה שכמה שיותר ישלבו את בני העדה האתיופית, כפי רציתי שכמה שיותר ישלבו את בני העדה הדרוזית בחברות ממשלתיות.

חמד עמאר: מאוד חשוב לי שילובם.

חמד עמאר: אנחנו נעשה את זה.

חמד עמאר: אנחנו נבדוק את הנושא – אני בעצמי אבדוק את התקדמות הנושא ואיך משלבים אותם בתפקידים בכירים.

חמד עמאר: כעובדים בחברות הם אפילו מעל מספרם באוכלוסייה, וזה טוב, ושייקלטו עוד זה יהיה עוד יותר טוב, עוד עובדים ועוד עובדים, אבל חשוב לי שייקלטו בתפקידים בכירים עוד עובדים בני העדה האתיופית.

חמד עמאר: אני אבדוק את זה בעצמי ונעמוד מול החברות שיעשו את זה ויקלטו עוד עובדים בני העדה האתיופית.

איתן גינזבורג: שאלת המשך?

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

אורית סטרוק: טוב, אז קודם כול, זו בשורה טובה.

אורית סטרוק: אני שמחה לשמוע אותה ומברכת אותך על זה.

אורית סטרוק: אני אשמח לשמוע בהמשך איך זה באמת מתקדם, כי במשך שנים הנושא הזה לא טופל כמו שצריך, והגיע הזמן.

אורית סטרוק: אני רוצה לשאול אותך בהמשך – ראיתי איך דיברת, ממש, איך אומרים?

אורית סטרוק: מתוך החוויה האישית שלך, והחשיבות של הקרבה שלך לנושא של התעסוקה של האוכלוסייה הדרוזית, אז אתה יותר מבין וחש את החשיבות העצומה של הנושא הזה.

אורית סטרוק: אז אני רוצה לשאול אותך על משהו שהוא לא בעולם שלך אבל הוא בעולם שלי.

אורית סטרוק: במשך שנים רבות הייתי אשת אברך שלמד תורה בישיבה.

אורית סטרוק: אלה חיים לא קלים ולא פשוטים – זה חיים בצמצום רב, כשהאישה בעצם לוקחת על שכמה את פרנסת הבית וגם את גידול הילדים, ועשיתי את זה בשמחה, כי אנחנו מאוד מאוד מעריכים את הערך של לימוד התורה.

אורית סטרוק: עכשיו, כרגע, המשרד שאתה ניצב בראשו נתן הנחיה לשנות את הסבסוד למעונות היום באופן שפוגע בכל הנשים בנות דמותי.

אורית סטרוק: אני היום כבר לא במקום הזה, אבל כל אותן נשים, אלפי נשים, ששולחות את בעליהן ללמוד תורה מתוך הכרת החשיבות של לימוד התורה, הן בעצם לא יקבלו בכלל סבסוד.

אורית סטרוק: אם הבעל שלהן הולך ללמוד באקדמיה הן יקבלו סבסוד, אם הבעל שלהן הולך לעבוד בשוק העבודה הן יקבלו סבסוד, אבל אם הבעל שלהן לא הולך לאקדמיה אלא הולך לבית המדרש – אפס סבסוד, והמשמעות זה 5,000–6,000 למשפחה ששמה שני ילדים במעון.

אורית סטרוק: זאת אומרת, זו בעצם גזרה שאי-אפשר לעמוד בה.

אורית סטרוק: הנשים האלה יצטרכו לבחור אם הבעל שלהן ימשיך ללמוד תורה או שהן יעזבו לחלוטין את כל מה שהן עוסקות בו, בין שזה לימודים, בין שזה מחקר, בין שזה עבודה, קריירה, כל דבר אחר, ויצטרכו להישאר בבית עם הילדים.

איתן גינזבורג: גברתי, גברתי – – –

אורית סטרוק: ואני רוצה לשאול אותך – – –

איתן גינזבורג: שאלת המשך, כן.

אורית סטרוק: אני יודעת, אני מסיימת, איתן.

איתן גינזבורג: אנחנו בנאום, אנחנו לא בשאלה.

אורית סטרוק: אני יודעת, אני מסיימת, באמת אני מסיימת, אבל תאמין לי, איתן, שהדבר הזה כואב לי מאוד.

איתן גינזבורג: הכול חשוב.

אורית סטרוק: אני רוצה לשאול את השר, שהוא באמת ידיד שלי במשך שנים ואנחנו מכירים ומוקירים והכול, אם אתם מוכנים לשקול פעם נוספת את הגזרה האכזרית הזאת, משום שגם אם אתם רוצים מאוד מאוד להוציא את הגברים החרדים לשוק העבודה – למה לעשות את זה על הגב של הנשים?

אורית סטרוק: זה כואב.

אורית סטרוק: זה קשה.

אורית סטרוק: זה מפלה.

אורית סטרוק: זה מעמיד אותן בפני דילמה אכזרית מאין כמוה.

אורית סטרוק: האם אתם מוכנים לשקול מחדש את הגזרה הזו?

אורית סטרוק: תודה.

חמד עמאר: קודם כול, לפני שאני אענה על השאלה, באמת אנחנו מכירים שנים רבות.

חמד עמאר: אני זוכר שהייתי חייב לצאת למשלחת מטעם הכנסת, משלחת לחוץ לארץ, והיה יום הזיכרון לחללי צה"ל, ואני הייתי משובץ בבית הקברות בשפרעם, והתקשרתי אלייך וביקשתי ממך שתחליפי אותי בשפרעם, ועשית את זה בשמחה, והגעת לשפרעם והחלפת.

חמד עמאר: יש לי הזדמנות להגיד לך תודה רבה.

אורית סטרוק: זיכית אותי.

חמד עמאר: תשמעי, אני מכיר את הנושא, ואני בטוח, גם אני וגם שר האוצר אביגדור ליברמן – אין לו שום כוונה לפגוע בנשים, אין לו שום כוונה לפגוע באף אחד.

חמד עמאר: המטרה היא לתת לאנשים לצאת לעבוד, שאנשים יעבדו, יתפרנסו בכבוד, יביאו עוד שכר הביתה, עוד משכורת הביתה, על מנת לעזור לילדים שלהם.

חמד עמאר: אני לא איכנס לאורח החיים שלכם – – –

אורית סטרוק: – – –

חמד עמאר: אני לא איכנס לאורח החיים שלכם.

חמד עמאר: אני מאוד מצטער שאני לא יכול להיכנס.

חמד עמאר: אני מכבד כל אורח חיים של כל אחד ואחד, איך שהוא רוצה לחיות, אבל אני אומר לך מהיכרות אישית עם שר האוצר שנים רבות – לא שנה ולא עשר, מעל עשרים שנה אני מכיר אותו: אין לו שום כוונות לפגוע באף אחד.

חמד עמאר: הכוונה שלו היא לעזור, לתת לאנשים לצאת לעבוד, להתפרנס בכבוד, להביא משכורות הביתה ולהרים את רמת החיים שלהם בבתים שלהם.

איתן גינזבורג: תודה.

אורית סטרוק: תשקלו את זה שוב, כי אתם מכניסים את הנשים הביתה ופוגעים בהן אנושות.

אורית סטרוק: אנושות.

איתן גינזבורג: תודה, גברתי.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה, מס' 126, של חבר הכנסת איתמר בן גביר: מתווה מיסוי הכלכלה הדיגיטלית של ה-OECD בשיתוף ה-G20.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתמר בן גביר: יושב-ראש הישיבה, אדוני השר, בעקבות הצטרפותה של מדינת ישראל למתווה מיסוי הכלכלה הדיגיטלית של ה-OECD מתכוונת המדינה להגדיל את היקף המיסוי שיושת על תאגידי ענק מהכלכלה הדיגיטלית.

איתמר בן גביר: ברצוני לשאול: 1.

איתמר בן גביר: האם קיים לוח זמנים מסודר ליישום המתווה הזה?

איתמר בן גביר: 2.

איתמר בן גביר: מהו שיעור המס המינימלי שאתם הולכים להשית על החברות הללו?

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: קודם כול, חבר הכנסת איתמר בן גביר, תודה רבה על השאלה.

חמד עמאר: ה-IF הוא הגוף האחראי מטעם ה-OECD וה-G20 על מתווה הכלכלה הדיגיטלית.

חמד עמאר: ה-IF התכנס ב-8 באוקטובר והגיע למתווה מוסכם לטיפול באתגרי המס הנובעים מהכלכלה הדיגיטלית.

חמד עמאר: המתווה זכה להסכמה של 136 מדינות.

חמד עמאר: המתווה המוסכם מורכב משני נדבכים – נדבך אחד המטפל במיסוי החברות הרב-לאומיות הגדולות ונדבך שני שעניינו מס מינימלי.

חמד עמאר: האם יש לו"ז מוסדר?

חמד עמאר: שאלת.

חמד עמאר: הנדבך הראשון בעניין מיסוי הקבוצות הרב-לאומיות הגדולות ייושם באמצעות אמנה רב-לאומית הצפויה להיחתם במהלך 2022 והתחולה – מ-2023.

חמד עמאר: מדינות שבהן קיים מיסוי שאינו תואם את המוסכם יבטלו את המשטר בהקדם.

חמד עמאר: הנדבך השני קובע מיסוי מינימלי.

חמד עמאר: המהלך מאפשר למדינות להחיל חוקים פנימיים כפי שהוסכמו במתווה.

חמד עמאר: על מדינה הבוחרת להחיל חוקים מסוג זה לעשות זאת לפי המתווה המוסכם ולפי מודלים לדוגמה ודברי הסבר שייקבעו על ידי ה-IF.

חמד עמאר: חקיקה לפי נדבך זה צפויה להיות ב-2022, עם תחולה של חלקים מסוימים בשנת 2023 ושל חלקים אחרים ב-2024.

חמד עמאר: עד סוף 2022 צפויה להיקבע מסגרת כללית ליישום נדבך זה, אולי באמצעות אמנה רב-לאומית נוספת.

חמד עמאר: כמו כן, לפי המוסכם, במקרים מסוימים עשוי להידרש תיקון של אמנות קיימות.

חמד עמאר: ב-2022 צפויה להיחתם האמנה.

חמד עמאר: השאלה מהו השיעור המינימלי שיחול על החברות בתאגידים האלה – שיעור המס המינימלי שעליו הוסכם ב-IF הוא 15% לפחות.

איתמר בן גביר: הבנתי, תודה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

איתן גינזבורג: תודה לכל השואלים ולכל המשתתפים בישיבה הזאת של הכנסת.

חמד עמאר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני השר.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תאמינו או לא, תם סדר-היום.

איתן גינזבורג: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"ד במרחשוון התשפ"ב, 20 באוקטובר 2021, בשעה 11:00.

איתן גינזבורג: ישיבה זו נעולה.