ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 58, 2021-10-06 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, היום ל' בתשרי התשפ"ב, 6 באוקטובר 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת מליאת הכנסת.

מיקי לוי: על סדר-היום – שאילתות דחופות.

מיקי לוי: שרת התחבורה נמצאת?

מיקי לוי: הינה, השרה הגיעה.

מיקי לוי: ברוכה הבאה.

מיקי לוי: מזל טוב.

מיקי לוי: בבקשה, את מוזמנת לכאן.

מיקי לוי: אני מבקש משרת התחבורה לעלות על הדוכן.

מיקי לוי: נירה שפק, בבקשה להקריא את נוסח השאילתה.

נירה שפק: תודה, כבוד היושב-ראש.

נירה שפק: שאילתה דחופה בנושא פגיעה בתושבי הדרום לאור החלטת משרד התחבורה ורכבת ישראל.

נירה שפק: החלטת המשרד להפסיק את הרכבות הישירות מהנגב למרכז הארץ פוגעת קשות בתושבי הנגב, וזאת נוסף לפגיעה הקיימת כתוצאה מעבודות התשתית בתוואי הרכבת, וכל זאת – ללא מענה.

נירה שפק: ברצוני לשאול: 1.

נירה שפק: מדוע בוטלו הרכבות הישירות?

נירה שפק: 2.

נירה שפק: מדוע בוטלו רכבות הלילה?

נירה שפק: 3.

נירה שפק: מדוע בוטלו כלל הרכבות בסופי שבוע?

נירה שפק: 4.

נירה שפק: מהו הפתרון לתושבי הדרום?

נירה שפק: תודה.

מרב מיכאלי: תודה רבה לך, חברת הכנסת.

מרב מיכאלי: אני חושבת שאת מכולם מאלה שיודעות עד כמה הדרום, הנגב והנגב המערבי חשובים לי.

מרב מיכאלי: למעשה אני חושבת שהמקומות שהייתי בהם עד היום כשרה הכי הרבה, פי כמה וכמה, הם בדיוק היישובים האלה.

מרב מיכאלי: הייתי כבר בנתיבות, באופקים, הייתי בשער הנגב, הייתי כמובן בבאר שבע, הייתי בשדרות, ראיתי מקרוב את עבודות הפיתוח המרשימות, וגם התחלנו לקדם עוד תחבורה ציבורית ועוד מענים עבורכם שהם לא רק התחבורה הציבורית, שהיא באמת הדגל של משרד התחבורה בתקופתי, אלא גם בצמתים מסוכנים – בראש ובראשונה טיפול בצמתים מסוכנים בכבישים – בפיתוח השכונות החדשות ועוד.

מרב מיכאלי: קודם כול אני רוצה להודות לראשי הרשויות, ובהם אופיר ליבשטיין, ניר זמיר, איציק דנינו ויחיאל זוהר, שפגשתי אותם והם דיברו איתי והפנו את תשומת ליבי למחאה ולמאבק של התושבות והתושבים בעניין הרכבת.

מרב מיכאלי: אני מאוד מאוד מאושרת שיש לי בשורה בעניין הזה שנוגעת לכל תושבות ותושבי הנגב המערבי.

מרב מיכאלי: לצערי, המידע שהתפרסם היה פשוט לא נכון, אבל הבשורה היא שממש בתוך כמה שבועות הרכבות חוזרות בגדול, בכל השעות, לכל היעדים, גם בשישי וגם במוצאי שבת, גם בלילה.

מרב מיכאלי: יהיה קו חשמלי חדש.

מרב מיכאלי: כל הסיבה להפסקות בנסיעות של הרכבת, ולא רק בשער הנגב אלא במקומות נוספים בארץ – הסיבה להפסקה בחלק מהשירות של הרכבת היא החשמול של הקווים.

מרב מיכאלי: חשמול הקווים הוא פרויקט לאומי חשוב ממדרגה ראשונה לשירות של הנוסעות והנוסעים ברכבת, ליכולת שלה לנסוע בצורה יותר טובה, יותר שקטה, ובעיקר – יותר נקייה, לא לזהם.

מרב מיכאלי: המעבר מדיזל לחשמל הוא מעבר שברמת איכות החיים של כולנו יש לו משמעות אדירה.

מרב מיכאלי: לכן, לשמחתי, יתחיל לפעול קו חשמלי חדש בין תחנות אשקלון, תל אביב והרצליה.

מרב מיכאלי: בקו הזה כל הרכבות כאמור תהיינה חשמליות, ומ-13 בנובמבר יחודש השירות הרכבתי באזור הדרום, ובכלל זה באופקים, בשדרות ובנתיבות, באופן מלא, כמו שאמרתי, בכל השעות, בכל הימים, לכל היעדים.

מרב מיכאלי: במהלך שלב ההפעלה החדש התחנות בקו אשקלון–באר שבע ימשיכו לקבל שירות דיזל, כיוון שעדיין לא חושמל החלק הזה.

מרב מיכאלי: אנחנו פנינו לוות"ל – ועדת התשתיות הלאומית, כדי להאיץ ולקדם מאוד מאוד את האישור לחשמול כל הקווים מאשקלון דרומה, וברגע שנקבל את האישור הזה – הכנו את התקציב במסגרת תוכנית החומש של הרכבת; הכנו תקציב מיועד, ייעודי, להאצה מאוד משמעותית של חשמול הקווים האלה.

מרב מיכאלי: בינתיים, בזמן שהרכבת חוזרת, המשמעות היא שנעבור באשקלון מחשמל לדיזל, וזה אומר תוספת של סדר גודל של חמש דקות נסיעה בממוצע.

מרב מיכאלי: למעשה זה יהיה ככה: משדרות לתל אביב זה שלוש דקות, מנתיבות – חמש דקות, ומאופקים זה 11 דקות.

מרב מיכאלי: זה המחיר של המעבר ההדרגתי מדיזל לחשמל, אבל הוא מעבר הכרחי, הוא מעבר רצוי, הוא מעבר נחוץ בצורה בלתי רגילה.

מרב מיכאלי: לאור בקשת התושבות והתושבים, הרכבת בוחנת עכשיו גם הפעלת קווים ישירים בחלק משעות היום ובעיקר בלילה – – –

נירה שפק: סליחה, השרה, אני לא שומעת אותך בגלל הרעש פה.

נירה שפק: אני ממש לא שומעת אותה, והיא עונה לי.

מיקי לוי: זה לא מופנה אלייך.

מיקי לוי: זו בעיה שלי.

מיקי לוי: בבקשה.

נירה שפק: אני רוצה לענות.

מיקי לוי: יש לך שאלה נוספת, חברת הכנסת שפק?

מיקי לוי: בסדר.

מרב מיכאלי: כמו שאמרתי, גברתי חברת הכנסת, הרכבת בוחנת עכשיו גם הפעלה של קווים ישירים בחלק משעות היום והלילה, מה שיוסיף אומנם רכבות דיזל אבל יסייע כמובן לשירות.

מרב מיכאלי: אנחנו, גם משרד התחבורה וגם רכבת ישראל, עושות ועושים מאמצים מאוד מאוד גדולים לשיפור השירות הרכבתי בכל הארץ, אבל בפרט בדרום.

מרב מיכאלי: בעשור האחרון נפתחו הרבה מאוד תחנות, נוספו קווי נסיעה ונחנכו מרכזיים תפעוליים רבים, שמחזקים את האזור כולו ואת התושבות והתושבים שלו.

מרב מיכאלי: לשמחתי, אכן אנחנו רואות ורואים עלייה מתמדת במספר המשתמשות והמשתמשים ברכבת מהדרום, ואני מבינה שכשיש הפסקה לצורך החשמול ועבודות פיתוח הרכבת, זה אכן מאוד מתסכל, ולכן אני שמחה שעכשיו נוכל להחזיר את התנועה במלואה.

מרב מיכאלי: אני רוצה להתייחס להבטחה שלי שניתנה בעניין השאטלים.

מרב מיכאלי: כשנכנסתי לתפקיד דרשתי מהרכבת לספק בכל מקום שבו אין שירות רכבתי בגלל פרויקט החשמול – בכל מקום כזה להוסיף שאטלים.

מרב מיכאלי: ואכן, נוספו שאטלים; ביולי נוספו עד תחנת אשדוד.

מרב מיכאלי: כשפנית אליי בקיץ, הרכבת מייד הוסיפה שאטלים אחת לשעה בשעות הערב מאשדוד לאופקים, לנתיבות ולשדרות.

מרב מיכאלי: ברור לי שהשאטלים לא מחליפים את הרכבת באופן מלא.

מרב מיכאלי: עכשיו, לשמחתי, הרכבת חוזרת.

מרב מיכאלי: כאמור, ברגע שיהיה לנו אישור ות"ל נוכל לצאת לפרויקט חשמול קווי ההמשך מאשקלון.

מרב מיכאלי: אני מצפה לזה בכיליון עיניים, אפשר להגיד.

מרב מיכאלי: אני מאוד מאוד מצפה לזה.

מרב מיכאלי: בכל מקרה, אני רוצה להגיד עוד משהו לתושבות ולתושבי שער הנגב:

מרב מיכאלי: בגלל הקושי שעבר עליכם בתקופה הזאת, ובגלל שהשאטלים לא הסתדרו באמת כמו שהיה צריך, אנחנו פנינו לרכבת ישראל ועשינו יחד איתם עבודה כדי שהדבר הזה לא יקרה שוב.

מרב מיכאלי: עכשיו יש פרוטוקול מאוד ברור שבכל מקום שבו יש עבודות חשמול ויש הפסקה או ירידה מסוימת בשעות השירות של הרכבת, יהיה יידוע ראוי, תהיה הכוונה ראויה, ובעיקר – שאטלים מספיקים.

מרב מיכאלי: אבל לשער הנגב, כאמור, ב-13 בנובמבר הרכבת חוזרת במלואה.

נירה שפק: תודה רבה, גברתי השרה.

נירה שפק: אני רוצה רק לחדד משהו לאור מה שאמרת.

נירה שפק: אני לא מייצגת את שער הנגב, אני מייצגת את תושבי הדרום, אני מייצגת את הנגב המערבי.

נירה שפק: את כל התשובות שלך נתת לכיוון שער הנגב.

מרב מיכאלי: לא, סליחה.

נירה שפק: אלא אם כן התכוונת להגיד "נגב מערבי".

נירה שפק: בגלל זה אני רוצה לתקן.

מרב מיכאלי: לא, לא, רק על מנת – – –

נירה שפק: רק תני לי להשלים את השאלה.

מרב מיכאלי: אני רק אתקן, ברשותך.

מרב מיכאלי: אני אמרתי מפורשות: דרום, נגב, נגב מערבי ושער הנגב.

מרב מיכאלי: את כל אלה אמרתי וציינתי את כולם, משום שלכל החלקים האלה אני מתכוונת.

נירה שפק: אוקיי.

נירה שפק: אני רוצה להשלים את שאלתי.

מיקי לוי: חברת הכנסת שפק, קצר וקולע, בבקשה, כי זה לא דיון.

נירה שפק: זה לא דיון, כבוד היושב-ראש, אבל יש סעיפים שלא נענו, וקיבלתי את הבמה הזאת בגלל הדחיפות של הדבר.

מיקי לוי: אבל אני רוצה להבהיר לך שיש דברים – חברת הכנסת שפק, עם כל הכבוד, יש נושאים שהשרה רשאית להגיד לך: אני בודקת.

מיקי לוי: אני רק יכול להביא את זה לתשומת ליבך.

מיקי לוי: בבקשה.

נירה שפק: תודה רבה.

נירה שפק: קודם כול, אני רוצה באמת לברך – וזה לא מובן מאליו – שלמרות שהייתה החלטה מקורית לעשות את חשמול הרכבת רק עד אשקלון, בחרת לתת משאבים נרחבים ולהמשיך להרחיב את זה, ועל כך תודתי ותודת כל תושבי הדרום, לדעתי.

נירה שפק: הערך של זה לא יסולא בפז.

נירה שפק: אני לא מתייחסת לזה.

נירה שפק: אני רוצה להתייחס לשלוש שאלות משלימות שלא קיבלתי תשובה עליהן, לחדד אותן: 1.

נירה שפק: קו הרכבת – ניקח את נתיבות, לדוגמה.

נירה שפק: הובטח שייקח שעה ושש דקות.

נירה שפק: במהלכים שלפני, ותוספת תחנות, הגענו לשעה ו-32, בלי עיכובים שקיימים כבר היום.

נירה שפק: הקווים בדרום הם הקווים הכי מעוכבים בתחום.

נירה שפק: בפתרון שניתן, לא ניתנה נקודה מאזנת.

מיקי לוי: חברת הכנסת שפק, עם כל הכבוד, שאלה צריכה להיות קצרה וקולעת.

מיקי לוי: אני לא יכול להפוך את זה לדיון מרכזי.

מיקי לוי: תודה.

נירה שפק: אוקיי, אני אקצר.

נירה שפק: האם באמת הכרח לעשות החלפה באשקלון, כשהנושא נבחן בצפון ולא בוצעה החלפה – מה שיקל על תושבי הדרום, כי זה לא 11 דקות אלא 25 דקות?

נירה שפק: האם באמת ניתן להתחיל את זה ב-13 בנובמבר, כשבעצם, כפי שתיארת, המהלך התכנוני לא יסתיים, ולכן מקשים על התושבים לפני שיודעים מה יהיה אורך העבודות שיהיו במשך השנים?

נירה שפק: תודה.

נירה שפק: ואבקש לקיים דיון בנושא – אז זה יפטור אותנו מהשאילתות.

מיקי לוי: לא, לא, זה לא למקום הזה.

מיקי לוי: בבקשה, תגישי אותו בצורה מסודרת.

מרב מיכאלי: א.

מרב מיכאלי: לגברתי יש כלים פרלמנטריים לקיים דיון.

מרב מיכאלי: היא יכולה להגיש הצעה לדיון בוועדת הכלכלה או בוועדות אחרות, והיא מוזמנת להשתמש בכלים נוספים אם ברצונה לקיים דיון.

מרב מיכאלי: אנחנו, כמובן, נשמח בכל עת.

מרב מיכאלי: לעניין הזמן הנוסף, את הזמנים שציינתי לעניין תוספת הנסיעה אני אומרת באחריות, משום שנעשתה עבודה ברכבת של התאמת הזמנים.

מרב מיכאלי: ברור שאין דרך לעבור לרכבת חשמלית מרכבת דיזל כל זמן שהחשמול עוד לא קיים לאורך כל המסלול, ויש צורך בהחלפה.

מרב מיכאלי: אבל ציינתי את הזמנים המסוימים והמאוד-ספציפיים האלה משום שנעשתה עבודה בדיוק בשביל שלא לעשות הארכה מיותרת של 25 דקות אלא לצמצם ככל הניתן.

מרב מיכאלי: נעשתה התאמה מחודשת, וברגע שהקו הזה ייפתח ובאמת אפשר יהיה להגיע בחשמל לאשקלון, ומאשקלון הלאה – אלה יהיו הזמנים ולא יותר מזה.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד, אגב, שאני מודה לך על המחמאות, אבל חבר הכנסת סמוטריץ', שהיה שר התחבורה, הוא שהתחיל ופתח את המשך החשמול קדימה להמשך הדרום.

מרב מיכאלי: אנחנו מאיצות את זה בכל הכוח, וכמו שאמרתי, פנינו לוות"ל, ואנחנו עושות כל מאמץ כדי שזה יקרה כמה שיותר מהר, אבל קרדיט צריך לתת למי שמגיע.

מרב מיכאלי: לגבי כל דבר אחר, כאמור, חברת הכנסת שפק, אנחנו נשמח לסייע בכל דבר ועניין.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שאלה נוספת – בבקשה, חבר הכנסת מקלב.

מיקי לוי: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: שרת התחבורה, ראשית, יש אמירה שאומרת: כל אומן שונא את בני אומנותו.

אורי מקלב: במקרה הזה, כאחד שהיה סגן שר התחבורה לשעבר, אני אומר את ההפך.

אורי מקלב: אני יודע, ורק לוקח את המשוואה – אני מכיר את העבודה המורכבת, הקשה והמאתגרת שיש לך.

אורי מקלב: אני באופוזיציה, ואני חושב שאת עושה את זה לא רק בהצלחה – בהצלחה רבה.

אורי מקלב: דיברנו עכשיו על תחבורה ציבורית, ואני חושב שהתחבורה הציבורית השתפרה אפילו בתקופות שלך, במשמרת שלך.

אורי מקלב: היא עובדת מצוין, וודאי וודאי נראה את זה הרבה יותר כשיהיה התקציב של 2022.

אורי מקלב: לחלק הזה אני מקווה שאני לא אצטרך להתנגד.

מרב מיכאלי: זה יום רביעי בבוקר.

מרב מיכאלי: ביום רביעי בבוקר הפרשנים של הטורים הפוליטיים כותבים את הטורים שלהם.

מרב מיכאלי: מעניין מה הם יחשבו על הדברים האלה.

מרב מיכאלי: תודה רבה לך, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: זה בסדר, לקחתי את הסיכון.

אורי מקלב: לקחתי את הסיכון בעניין הזה, ואני עושה את זה באומץ.

מיקי לוי: יפה מאוד.

אורי מקלב: אני גם מאמין בדרך הזאת.

אופיר כץ: יתחילו עם מה שאמרת על סמוטריץ'.

אורי מקלב: ברשותך, אני רוצה להעלות את הנושא של הטסטים.

אורי מקלב: המצב היום הוא שטסטים שנקבעים – נדחים, ויש זמן ארוך עד קביעת הטסט, דהיינו, אדם שכבר מוכן למבחן המעשי, מחכה הרבה זמן.

אורי מקלב: המצב לא בידיים של משרד התחבורה באופן ישיר, ואנחנו מכירים את אגף הרישוי בראשותו של אפי רוזן ואחרים שנמצאים שם.

אורי מקלב: הם עושים עבודה נהדרת, אבל כפי שידוע, המבחן המעשי הוא על ידי זכיין חיצוני שעושה את זה.

אורי מקלב: התופעה שיש – אנחנו לא צריכים להגיד.

אורי מקלב: כולנו עברנו טסט ויודעים שיש הכנה למבחן, יש מתח, הצעירים מחכים לזה והזמן נמשך.

אורי מקלב: זה גם הוצאות כספיות וגם עוגמת נפש והגבלה מאוד גדולה.

אורי מקלב: מה שקורה הוא שהחברה נותנת תאריכים.

אורי מקלב: נניח נותנים ל-1 בנובמבר, ב-26 באוקטובר מקבלים הודעה שהטסט נדחה, וזה חוזר שוב.

אורי מקלב: אנשים מחכים חודשים רבים לטסטים.

אורי מקלב: מה בדעת המשרד – איך את יכולה להתגבר?

אורי מקלב: מה דעתכם לעשות את זה מול החברה הזכיינית, שגורמת לאנשים סבל רב וגם פגיעה כלכלית וכל הנלווה לכך מדחיית הטסטים?

אורי מקלב: תודה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב, ואתה באמת נוגע בנקודה כואבת ומתסכלת בצורה בלתי רגילה.

מרב מיכאלי: אני, כמי שמתנגדת בכלל להפרטה, כידוע, וחושבת ששירותים מסוג זה, כמו מבחנים של רישיון נהיגה למשל, לא צריכים בכלל להיות בידי זכיין פרטי אלא צריכים להיות בידי המדינה, אני חושבת שמה שתיארת, התפקוד הלקוי של חלק מהזכיינים, מוכיח שהפרטה היא לא מילת קסם והיא לא פותרת את כל הבעיות, גם אם היו קודם בעיות.

מרב מיכאלי: בדרך כלל, אגב, אנחנו נוכחות שוב ושוב שכשיש גופים ממשלתיים שמתפקדים בצורה לא טובה, זה בדרך כלל משום שייבשו אותם, פגעו בהם ולא נתנו להם את הכלים לעשות את העבודה בצורה מספיק טובה.

מרב מיכאלי: כשהם כבר מיובשים ופועלים בצורה לא אפקטיבית – אז מפריטים.

מרב מיכאלי: והינה, אנחנו רואות שההפרטה, לא זו בלבד שלא פתרה את הבעיה, אלא לדעתי אפילו החמירה אותה בחלק מהמקרים מאוד מאוד.

מרב מיכאלי: אנחנו מודעות מאוד לבעיה הזאת.

מרב מיכאלי: פנינו לזכיינים ועשינו את כל מה שאנחנו – אתה יודע, יש הליך במסגרת ההתקשרות של המדינה עם גוף פרטי.

מרב מיכאלי: פנינו אליהם, התרענו, ואם הדבר הזה יימשך אנחנו נשתמש גם בסמכותנו וביכולתנו להפקיע מהם את הסמכות ואת המכרז.

מרב מיכאלי: אין ספק שהפגיעה הזאת בנבחנות ובנבחנים היא בלתי נסבלת, והיא לא יכולה להיות.

מרב מיכאלי: משרד התחבורה פועל בעניין הזה מול החברות.

מרב מיכאלי: אני אעשה כוכבית ואגיד שיש עוד עניין, וזה שיש טסטים שנדחים בגלל שיש בוחנים שחוששים לבחון נבחנות ונבחנים בלי תו ירוק.

מרב מיכאלי: אני יכולה להבין את זה.

מרב מיכאלי: אנשים יושבים באוטו במרחק קרוב מאוד מאוד, וחלק מהם לא צעירות וצעירים.

מרב מיכאלי: משרד התחבורה דורש הרבה מאוד זמן להחיל תו ירוק רק במבחני נהיגה, משום ששם אנשים נמצאים במצב בלתי אפשרי, וזה, איך להגיד, במטחנות.

מרב מיכאלי: אני מקווה שגם זה ייפתר בקרוב מאוד, וגם התורים האלה יפסיקו להיות מבוטלים.

מרב מיכאלי: אני רק יכולה להבטיח לך שאנחנו לגמרי לגמרי על זה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שאלה נוספת – חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, גברתי השרה, בהמשך לשאלה של חברי חבר הכנסת מקלב על טסטים וזכיינים, אני רוצה לשאול על העניין של לימודי נהיגה באזור כרמיאל.

אוסאמה סעדי: יש שם בעיה קשה מבחינת העירייה, שסוגרת כבישים ועוד כבישים ועוד כבישים.

אוסאמה סעדי: מורי הנהיגה לא יכולים – אין להם אפשרויות לימוד שם.

אוסאמה סעדי: אני פניתי למשרד שלך בבקשה לבדוק את הנושא הזה ואפילו לקיים דיון עם עיריית כרמיאל בנושא הזה, כי אנחנו מקבלים המון המון פניות ותלונות מצד מורי נהיגה מהאזור שם, ערבים ויהודים.

אוסאמה סעדי: אני פניתי בנושא הזה לאפי רוזן אצלך במשרד, אז אני מבקש ממך לבדוק את העניין הזה ולתת תשובה, אפילו במועד מאוחר יותר.

מרב מיכאלי: ככה אני אעשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אוסאמה.

מרב מיכאלי: אני רושמת לפניי.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה.

מיקי לוי: השאילתה הבאה היא שאילתה מטעם חבר הכנסת מלכיאלי, שאינו כאן.

מיקי לוי: אני אישרתי לפנים משורת הדין שאת השאילתה יציג חבר הכנסת חיים ביטון.

מיקי לוי: בבקשה.

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, על פי נתוני הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, מתחילת השנה נהרגו 270 בני אדם בתאונות דרכים, כולל התאונה הנוראה שקרתה בשבוע שעבר בכביש 89.

חיים ביטון: בתקופה המקבילה בשנה שעברה נהרגו 233 בני אדם.

חיים ביטון: עוד נמסר כי עלה מספרם של רוכבי אופנוע הרוגים בכבישים.

חיים ביטון: שאלתי: מה עושה משרדך בנושא?

מרב מיכאלי: תודה רבה לך, אדוני, ותודה לחבר הכנסת מלכיאלי, ששאל את השאלה במקור.

מרב מיכאלי: הנתונים שאדוני נתן הם הנתונים הקשים שכולנו מכירות ומכירים, והם לא מפסיקים לזעזע בכל פעם מחדש.

מרב מיכאלי: אתה ציינת את רוכבי האופנוע, שאנחנו יודעות ויודעים שהם מהיותר-נפגעים, אבל צריך להגיד שגם הולכות והולכי רגל, לצערי, הם קבוצה פגיעה, וגם תאונות שמעורבים בהם כלי רכב כבדים הם בעיה מאוד גדולה.

מרב מיכאלי: בהמשך לשאלתו של חבר הכנסת סעדי, אנחנו גם יודעות שביישובים ערביים יש יותר תאונות דרכים, למרבה הצער.

מרב מיכאלי: חד-משמעית.

מרב מיכאלי: כל הדברים האלה הם דברים שמשרד התחבורה – – –

אוסאמה סעדי: – – –

מרב מיכאלי: כל הדברים האלה הם דברים שמשרד התחבורה בראשותי בוודאי מאוד מודע להם.

מרב מיכאלי: אני חייבת להגיד לך שהדבר הראשון שעשיתי כשנכנסתי למשרד – אמרתי שככל שאנחנו מעבירות ומעבירים את כובד המשקל של המשרד מסלילת כבישים לתחבורה ציבורית, עדיין אנחנו משאירות ומשאירים בראש התיעדוף את כל מוקדי הסיכון בכבישים.

מרב מיכאלי: כל הכבישים האדומים, הצמתים המסוכנים וכו' – הם יטופלו ראשונים.

מרב מיכאלי: זה דבר אחד.

מרב מיכאלי: מעבר לזה, אני חייבת להגיד לך שההשקעה בתחבורה הציבורית, מעבר לזה שהיא הופכת את התחבורה ליותר שוויונית, יותר נגישה ומאפשרת לכל אחד ואחת יותר אפשרויות להגיע לאן שהן רוצות ורוצים בחיים – בסופו של דבר היא גם תפחית תאונות, כי יהיו פחות כלי רכב על הכביש, ויהיו פחות תאונות, לכן ההשקעה האדירה בתקציב חסר התקדים שהבאנו, בפעם הראשונה אי פעם, לתוכנית חומש לתחבורה הציבורית.

מרב מיכאלי: ספציפית לעניין הבטיחות, אנחנו עובדות ועובדים עכשיו קודם כול על איוש המועצה של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

מרב מיכאלי: מצאתי שם מועצה כמעט ריקה.

מרב מיכאלי: כמו הרבה מאוד דברים שמצאנו מממשלות קודמות בתחום ההזנחה של המערכת הציבורית, מצאנו רשות שיש בה מינויים זמניים, שהמועצה שלה ריקה, ואנחנו פועלות איתם במקביל גם על האיוש הזה וגם על מציאת האלמנטים מתוך התוכניות שלהם שהם לתפיסתנו הכי אפקטיביים ושנוכל להוציא אותם לפועל בתוך התקציב.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד לך מה כבר כן נעשה.

מרב מיכאלי: קודם כול, ספציפית לאופנועים – אנחנו יודעות שיש עלייה בתאונות של אופנועים.

מרב מיכאלי: תן לי לתת לך את הצעדים הקונקרטיים שנעשו: בנייה מחדש של תוכניות לימוד הנהיגה הבסיסיות לרוכבי האופנוע והטמעת תפיסת הסיכון בנהיגה, כי, צריך להגיד, באופנועים יש סיכון גדול הרבה יותר בנהיגה, וזה דבר שאי-אפשר להתעלם ממנו; פעילות הסברתית לרוכבים – אני הייתי אומרת "לרוכבות ורוכבים", אבל אני חושבת שהאחוזים שם הם מאוד מובהקים מגדרית.

מרב מיכאלי: היית מסכים איתי, חבר הכנסת טופורובסקי, שיש יותר רוכבים מאשר רוכבות, בוודאי באופנועים הגדולים?

בועז טופורובסקי: כן, אבל יש הרוגים שהם נוסעים.

מרב מיכאלי: הרוגות והרוגים, כן, אבל הרוכבים עצמם.

מרב מיכאלי: פעילות הסברתית לרוכבים בכלי תקשורת דיגיטליים וברדיו עם שימת דגש גדול על הסברה בשפה הערבית; שיתוף פעולה עם אגף התנועה שבמשטרת ישראל.

מרב מיכאלי: זה דבר מאוד מאוד מרכזי וחשוב.

מרב מיכאלי: חברי השר עמר בר לב ואני דיברנו על זה פעמים רבות, ואנחנו משתפים פעולה בכל אחד מתחומי הבטיחות, כי זה בראש מעיינינו – גם הסברה, גם אכיפה במרחב העירוני וגם תמריצים לכמה מערכות בטיחות לאופנועים, כדי לעודד הבאה של כלים יותר בטוחים לארץ.

מרב מיכאלי: לגבי הציבור הערבי, הרלב"ד שותפה לתקציב של 75 מיליון ש"ח לחמש שנים על ידי הרשות לפיתוח כלכלי.

מרב מיכאלי: הרי הרבה דברים אנחנו עושות ועושים בשיתוף פעולה עם הרשות לפיתוח כלכלי של החברה הערבית במשרד לשוויון חברתי.

מרב מיכאלי: במסגרת התוכנית הזאת יש בין השאר השלמת תוכניות תמרור ביישובים, שזה דבר חשוב מאוד; קידום מיזמים להורדה והעלאה בטוחה בסביבת בתי ספר יסודיים; הרחבת מיזם מרכזי ההדרכה, הדרכת צעירות וצעירים; מסעות הסברה מתואמים וממוקדים; הקמה, הכשרה ושיפור של גופי מתנדבים שיפעלו בחברה הערבית, כמו שפועלים בחלקים אחרים של מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד לך שבמאבק בתאונות הדרכים – בהרבה דברים בחיים אין בורג מרכזי.

מרב מיכאלי: נגיד שוויון כללי – אין משהו אחד שאם תעשה אותו יבוא שוויון לעולם.

מרב מיכאלי: גם המאבק בתאונות הדרכים הוא מאבק מאוד מורכב, וצריך לגשת אליו מהרבה מאוד כיוונים בהרבה מאוד חזיתות, ולהביא בחשבון שזה מאבק ארוך מאוד, אבל אנחנו מושקעות ומושקעים בו בכל הכוח.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שאלת המשך, בבקשה.

חיים ביטון: תודה לך על המענה, גברתי השרה.

חיים ביטון: ראשית, אני מבקש, במסגרת הנושא של תאונות דרכים – יש הרבה מאוד סיפורים עצובים ותאונות קשות, ובאחת התאונות העצובות שקרו קורקינט פגע ברב אברהם אדרת, והוא נפטר השבוע.

חיים ביטון: אני מבקש מכאן להביע תנחומים למשפחתו.

חיים ביטון: הדבר השני – אני רוצה להציג את זה בלשון שאלה, גברתי השרה, ובלא הקנטה.

חיים ביטון: אני חושב שזו שאלה של רבים מאוד מעם ישראל, המדינה היהודית והדמוקרטית.

חיים ביטון: לא דווקא ברמה האישית, דווקא כאחת שיושבת בתפקיד של סמל שלטון, האם את לא חושבת שכפי שהיה בהיסטוריה לאורך כל השנים – ההקפדה היתרה שעשו השרים לאורך השנים, וראשי ממשלות, שלא לפגוע בציפור הנפש של השבת ולטוס דווקא בשבת; וזה לא ברמה האישית, אני לא שואל את השאלה בהקנטה.

חיים ביטון: בלשון שאלה: האם את לא חושבת שבמדינה שלנו יש סיבה מספקת לכך שאפשר להתעכב עוד יום ולהגיע?

מרב מיכאלי: א.

מרב מיכאלי: תודה על השאלה; ב.

מרב מיכאלי: כמו שמעיר בצדק היושב-ראש, אני לא סמל שלטון – אתה יודע, לטובה ולרעה – אני לא סמל שלטון; אני שרה בממשלת ישראל.

חיים ביטון: – – –

מרב מיכאלי: סמל שלטון – נדמה לי שיושב-ראש הכנסת הוא סמל שלטון, ראש האופוזיציה הוא סמל שלטון, נשיא המדינה הוא סמל שלטון.

מרב מיכאלי: מי עוד?

מרב מיכאלי: יש כמה.

מיקי לוי: ראש הממשלה.

מרב מיכאלי: ראש הממשלה, כמובן, וגם?

קריאות: – – –

מיקי לוי: שופטת בית המשפט העליון.

מרב מיכאלי: נשיאת בית המשפט העליון, ולדעתי כיסינו את כולם.

משה אבוטבול: אבל עדיין, את שרה במדינה יהודית, במדינת ישראל.

קריאות: – – –

מרב מיכאלי: אז ברוך השם, אני לפחות – – –

משה אבוטבול: את עדיין שרה – – –

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת אבוטבול.

מרב מיכאלי: העול של סמל שלטון – אני פטורה ממנו כרגע.

מרב מיכאלי: יכול להיות שצריך לחשוב על השאלה הזאת שלך.

מרב מיכאלי: אילו היה מדובר בנסיעה רשמית מטעם מדינת ישראל, יכול להיות שהיה מקום לשאול אם באמת ראוי לא לעשות אותה בשבת.

מרב מיכאלי: זאת שאלה, שאלה שיש לתת עליה את הדעת.

מרב מיכאלי: אבל משום שלא היה מדובר בנסיעה רשמית כלל ועיקר, אני חושבת שזה פשוט לא רלוונטי.

מרב מיכאלי: אבל כאמור, תודה על השאלה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אל תרדי, בבקשה.

מיקי לוי: מכובדיי, זה שבוע ראשון, ואני מבקש להגיע בזמן לשאלות המשך.

מיקי לוי: לפנים משורת הדין אישרתי עוד חמישה לשאלות המשך, ברשותך.

מיקי לוי: מה שתדעי להשיב, תדעי; מה שלא – יבקשו אחר כך.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד רק שכחברת כנסת הרבה שנים אני משבחת אותך על הדבר זה – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: – – כי אני יודעת שאין דבר מתסכל כמו זה שרצת רצת רצת, באת, וכבר אי-אפשר לשאול שאלת המשך.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה על כך שאת מגלה הבנה לעניין.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, ואחריו – חבר הכנסת אופיר כץ, חבר הכנסת בועז טופורובסקי, חבר הכנסת מרגי וחבר הכנסת יצחק הלוי.

מיקי לוי: קצר, בבקשה, וקולע, כולם יחד, אחד אחרי השני.

מיקי לוי: השרה תרשום את השאלות כדי לחסוך בזמן.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, גם בתאונות הדרכים, לצערנו, אחוז האוכלוסייה הערבית, כמו שכולם יודעים, הרבה יותר גבוה מהאחוז שלנו באוכלוסייה, וחוסר השוויון בכל מה שנוגע לתחבורה פוגע בכל רמות החיים.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לשאול אם לא הגיע הזמן – אני יודע שייקח המון זמן לבנות כבישים ותשתיות וכו', אבל האם לא הגיע הזמן לבנות תוכנית לאומית ארצית כדי לסגור את הפערים, הפערים בתוך כל ענייני התחבורה ותאונות הדרכים שקיימים בכלל בארץ בין החברה היהודית לערבית?

סמי אבו שחאדה: אנחנו כל הזמן שומעים על כבישי הדמים, ואנחנו יודעים שהם יותר קרובים למקום שבהם חיה האוכלוסייה הערבית.

סמי אבו שחאדה: המספרים תמיד מזעזעים וכל הזמן מדברים על זה, לפחות עכשיו יש מודעות.

סמי אבו שחאדה: האם לא הגיע הזמן שתהיה תוכנית-על ברורה, שאמורה לסגור את הפערים האלה?

סמי אבו שחאדה: כי זה עולה לנו בהמון דם וסבל.

סמי אבו שחאדה: תודה.

מיקי לוי: עוד שנייה.

מיקי לוי: השואל הבא – נעשה את זה ברצף, בבקשה, ברשותך – חבר הכנסת אופיר כץ.

אופיר כץ: תודה רבה.

אופיר כץ: ראשית, נאחל לך מזל טוב, גברתי השרה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

אופיר כץ: כביש 65, הכביש בין עפולה לצומת גולני, נחשב כביש דמים.

אופיר כץ: בעשר השנים האחרונות נהרגו על הכביש הזה כמעט 100 בני אדם.

אופיר כץ: זה כביש מאוד מאוד קשה לנסיעה, מסלול אחד לכל כיוון, חשוך מאוד בלילה, ללא תאורה, ולכן יש גם הרבה תאונות דרכים עם הרבה הרוגים, כמו שאמרתי.

אופיר כץ: אני יודע שהכביש הזה כן היה בתוכניות וכן הייתם אמורים לתקצב אותו על מנת להרחיב את המסלולים וגם לשים בו תאורה.

אופיר כץ: משום מה, ממש יומיים לפני שהעברתם את התקציב, התוכנית הזאת של הרחבת הכביש ירדה מהפרק, והשאלה שלי היא למה זה ירד.

אופיר כץ: כביש דמים בצורה כל כך מובהקת – למה לא להשקיע בו ולמנוע את התאונות הבאות?

אופיר כץ: ואם אפשר שאלה נוספת – עד עכשיו לא שמענו אמירה מצידך לגבי מס הגודש, המס נגד תושבי הפריפריה, שהולך באמת להעלות להם את יוקר המחיה ואפילו להגביל אותם מלהגיע למרכז, אם כל תושב פריפריה שצריך לבוא לבדיקה רפואית או כל דבר אחר ישלם 37.5 שקלים.

אופיר כץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי, בבקשה.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת מרגי.

בועז טופורובסקי: גברתי השרה, שלום ותודה רבה על שאת באה לענות בנושא הזה.

בועז טופורובסקי: תקשיבי, בתור מי שנמצא ומתעסק הרבה בתאונות הדרכים וכמי שעמד בראש ועדת המשנה לתאונות הדרכים, ובוועדת הכלכלה גם נעשה תהליך מאוד גדול עוד כשהיה יושב-ראש ועדה ממפלגתך – לא מיושמות כמעט כל המסקנות שמתקבלות, לא של ועדת הכלכלה, לא של הרלב"ד, לא של ועדת שיינין ולא של שום ועדה.

בועז טופורובסקי: אני רואה את התקציב, אני רואה את תוכנית העבודה.

בועז טופורובסקי: לצערי, אין כרגע בשורה כך שנוכל להגיד להרבה אנשים שעולים על הכביש שעושים מה שאפשר בשביל להציל את החיים – לא בתחום הטכנולוגי, לא בתיקון תשתיות, לא לרוכבי אופנועים.

בועז טופורובסקי: אני חושב שכשרת התחבורה והבטיחות בדרכים – אפשר וראוי שנעשה יותר.

בועז טופורובסקי: יש יותר הרוגים בתאונות הדרכים מבכל מלחמות ישראל, והגיע הזמן שגם משרד התחבורה יתייחס לזה כאל מלחמה.

בועז טופורובסקי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: השואל הבא.

יעקב מרגי: תודה על המחווה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: גברתי השרה, א.

יעקב מרגי: ברוכה הבאה, שוב.

מרב מיכאלי: תודה.

יעקב מרגי: הייתי רוצה להעלות בפנייך רעיון.

יעקב מרגי: כולנו מדברים על הפקקים וכולנו חווים את הפקקים.

יעקב מרגי: היום מיעד ליעד בתוך ירושלים, מרחק אווירי של 700 מטר מכאן – 40 דקות.

יעקב מרגי: כולנו רוצים שהציבור ישתמש בתחבורה ציבורית ושהיא תהיה נגישה לו.

יעקב מרגי: סוגיית הרב-קו: זה פתרון ישן, ארכאי.

יעקב מרגי: אני מודה לחבר הכנסת מקלב, שהעלה בדיונים בחוק ההסדרים את סוגיית האכיפה והקנסות.

יעקב מרגי: היום עברנו לטכנולוגיות של כרטיס נטען, שמחייב כל חודש – כמו כרטיס של חברות האשראי.

יעקב מרגי: אפשר לעשות את זה.

יעקב מרגי: אדם שהרב-קו שלו לא מתוקף, יחשוב פעמיים.

יעקב מרגי: אם יש לו רכב זמין ואין לו זמן, הוא ייקח את הרכב שלו.

יעקב מרגי: וגם נחסוך את סוגיית הקנסות, נחסוך את הסוגיה הזו של תופעות כאלה ואחרות.

יעקב מרגי: אני חושב שהגיע הזמן לבטל את הרב-קו המתוקף והנטען, לקחת כרטיס כמו כרטיס אשראי נטען לשימוש, בסכום מסוים, שמחויב בכל 1 בחודש, כמו שעושים בפנגו, כמו שעושים בהרבה דברים אחרים כאלה, ידידותיים וקלים, ועולים פחות.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת מרגי.

מיקי לוי: חבר הכנסת הלוי, בבקשה.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב-ראש, בראש וראשונה תודה רבה על המחווה.

מאיר יצחק הלוי: גברתי השרה, ראשית לכול, אני מדבר כאיש דרומי, בקצה הדרומי של מדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: אני מזדהה לחלוטין עם המאבק של נירה שפק, ואני רוצה להגיד שצריך להבין את המשמעות של עוד 20 דקות נסיעה למרכז.

מאיר יצחק הלוי: מבחינת חלק גדול מתושבי הפריפריה זה אירוע שאי-אפשר לעבור עליו לסדר-היום.

מאיר יצחק הלוי: בואו נשער בעיני רוחנו שמבקשים מתושב רעננה להגיע לתל אביב בעיכוב של 30 דקות; אני מניח שמדינת ישראל הייתה נעצרת.

מאיר יצחק הלוי: אז כל דקה היא חשובה גם בחייו של איש דרומי, ולכן אני מזדהה עם המאבק.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה, ברשותך, שאלה והערה.

מאיר יצחק הלוי: שאלה אחת: משום נחיתת המטוסים הפנים-ארציים עכשיו בטרמינל 1, החשיבות של אותו אוטובוס אדום, שמתוקצב בנזיד עדשים, בנזיד עדשים – חשוב שהוא יחזור.

מאיר יצחק הלוי: הוא פונה בעיקר לאוכלוסיות חולות, גברתי השרה, ולכן אם יש קושי לאתר משאבים, הינה, אני מפנה אותך לתקבולים משדה דב, שכבר הביאו 4.5 מיליארד שקל לקופת המדינה, לא מתוכננים, ואנחנו מדברים, על פי מה שאת דיווחת לי, על פחות ממיליון שקל לשנה.

מאיר יצחק הלוי: תחשבו כמה פשוט להקל על הרבה מאוד אנשים שסובלים רק משום שהאוטובוס – שהובטח להם, יש לומר – יצא מהתוכניות, וחבל שכך.

מאיר יצחק הלוי: אני מבקש ממך להתערב, ונדמה לי שגם אמרת לי שתנסי לעשות את כל אשר לאל ידך.

מאיר יצחק הלוי: וכמובן – להגיד לך ולשר האוצר תודה על ההתקדמות המרשימה בנושא כביש הדמים, הלוא הוא כביש 90, כביש הערבה.

מאיר יצחק הלוי: אני בטוח שכבר בשנה הבאה עלינו לטובה נוכל לראות את – – –

בועז טופורובסקי: מה עושים?

מאיר יצחק הלוי: משדרגים – –

בועז טופורובסקי: – – –

מאיר יצחק הלוי: – – עד צומת הערבה.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו מדברים על זה עם השרה ועם שר האוצר, וכבר בוועדת הכספים, לשמחתי, שמענו, והרבה תודה רבה על העניין.

מרב מיכאלי: ובכן, כן, חבר הכנסת טופורובסקי, לשמחתי – ואני רוצה לציין באמת את שר האוצר על ההתגייסות לעניין הזה, כביש 90 – אמרתי לכם, כשנכנסתי למשרד אמרתי: להשאיר את הכבישים האדומים, את מוקדי הסיכון – לא להשאיר אותם, להעלות אותם, להשאיר אותם, את הכבישים – למרות שבאופן כללי המעבר היה לשים לב לתוספות שירות בתחבורה הציבורית ולתוספות של אמצעי תחבורה ציבורית וכו'.

מרב מיכאלי: כבישים אדומים, מוקדי סיכון, צמתים, נשארו, וכביש 90, אנחנו במאמץ מאוד מאוד גדול עליו.

מרב מיכאלי: בהקשר הזה צריך להגיד גם על כביש 65.

מרב מיכאלי: כביש 65, אני מסכימה שהוא אכן כביש בעייתי, אבל פשוט הוא פרויקט עצום – הוא פרויקט עצום גם כלכלית וגם תפעולית, ולכן – – –

אופיר כץ: – – –

מרב מיכאלי: חבר הכנסת כץ, הקשבתי בקשב רב, וכמו שאתה מבין, אני יודעת במה מדובר, ולכן הוא כן נכנס לחלק השני של תוכנית החומש, משום שהוא דורש מאיתנו גם היערכות וגם, בסופו של דבר, בזמן הזה אנחנו יכולות ויכולים להספיק הרבה יותר מוקדים שהם פחות עצומים.

מרב מיכאלי: אז הוא יטופל, הוא יטופל בהמשך.

מרב מיכאלי: הדברים כולם נמצאים על סדר-היום שלנו.

מרב מיכאלי: בהקשר הזה, להגיד גם לחבר הכנסת טופורובסקי שאני קודם כול יודעת.

מרב מיכאלי: אתה, חבר הכנסת גינזבורג ואחרות ואחרים כאן, שכל כך מושקעים במאבק בתאונות הדרכים, ובצדק – אתה יודע שהממדים הם עצומים, ההיקפים הם אדירים.

מרב מיכאלי: אני חושבת רק על – יושב פה שר הבריאות, שתכף יעלה לענות על שאילתות – אני חושבת כמה זיהומים גורמים למקרי מוות בבתי החולים שלנו, אלפי אנשים בשנה, ואיזו היערכות צריך בשדרוג המערכת שלנו בשביל לטפל בדברים האלה.

מרב מיכאלי: זה לגמרי לגמרי בראש מעיינינו, אנחנו לגמרי על זה.

מרב מיכאלי: לצערי – לי לפחות, הייתי מאוד שמחה לקבל את כל התקציב בשביל לפתור את כל הבעיות שיש לנו.

מרב מיכאלי: אנחנו, אתה יודע, חיות וחיים בשמיכה, ותקציב התחבורה לתקציב הקרוב, שנצביע עליו ונעביר אותו בתוך – כמה יש לנו, חודש לזה, אדוני היושב-ראש?

מרב מיכאלי: הוא גדול באופן שבדיוק מתרכז בדברים שאמורים לצמצם את תאונות הדרכים: גם טיפול במוקדי סיכון, גם תחבורה ציבורית, גם לאופנוענים ואופנועניות – אינשאללה, אני מקווה שתהיה לי בשורה בימים הקרובים לעניין הבטיחות שלהם – ככה שהדברים לגמרי לגמרי מטופלים.

מרב מיכאלי: אני רוצה לדבר על הכרטיס הנטען.

מרב מיכאלי: הנחיתי את הצוות המקצועי לפתח רפורמת שירות מקיפה, חבר הכנסת מרגי.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת מרגי, אני רוצה להגיד לך שהנחיתי את הצוות המקצועי וביקשתי מהם, ואנחנו מפתחים היום ומפתחות רפורמת שירות מקיפה שתכלול, בין השאר, גם שדרוג של היכולות לשלם בכל כלי התחבורה בצורה הרבה יותר נוחה, הרבה יותר יעילה ובאמת תפשט גם את האופן – אני לא רוצה עוד להיכנס לפרטים, כי הדברים הם בעבודה, אבל אדוני מתפרץ לדלת נכונה ופתוחה, ואני מודה לך על שאתה מציף את הדברים.

מרב מיכאלי: זה מאוד נכון.

מרב מיכאלי: אנחנו מתכננות ומתכננים רפורמת שירות מהממת.

מרב מיכאלי: אותי באופן אישי זה מאוד מרגש.

מרב מיכאלי: כשהם הראו לי את הדברים שכבר בעבודה – זה ממש היה אחד הרגעים בעבודה שאת נמלאת שמחה, שלשם שינוי זה לא משהו שאתה אומר "אי-אפשר", אלא להפך: וואו, דבר חדש ומגניב.

מרב מיכאלי: יש למה לצפות.

מרב מיכאלי: אגב, הפקקים בירושלים – אני רוצה להגיד לך שכבר מתחיל לזוז הקו הנוסף של הרכבת הקלה בירושלים, שגם זה, אני בטוחה שמאוד יקל על הפקקים.

מרב מיכאלי: זה אומנם ייקח את הזמן שזה ייקח, אבל לפחות כבר התחלנו את המסלול הזה.

מרב מיכאלי: לגבי שאלתך הנוספת, חבר הכנסת כץ – לא, אתה יודע מה, לפני כן אני רוצה להגיד על היחס לדרום בהקשר הזה של כביש 90.

מרב מיכאלי: אני חושבת, אדוני, מימיך הרבים והמצוינים כראש עיר ומביקוריי הלא-מבוטלים אצלך, אתה יודע היטב שלחשוד בי שיש לי העדפה לאנשים בצפון על פני אנשים בדרום – לא האדם הנכון להאשים אותו בזה.

מאיר יצחק הלוי: לא אמרתי את זה.

מרב מיכאלי: אלוהים יודעת שגם כשיש חשמול צפונה אז אין שירות ברכבת צפונה, אין שירות לחיפה ברכבת כי אנחנו מחשמלים את הקווים, ואין מנוס מפרויקט החשמול, כי אנחנו לא יכולות ויכולים להישאר עם תשתיות ישנות ותשתיות מזהמות.

מרב מיכאלי: אין מה לעשות, אין דרך אחרת.

מרב מיכאלי: זה לא שאני יכולה לסלול במקביל קווים מקבילים.

מרב מיכאלי: לכן ממש אין פה איזו קלות דעת ואין פה איזו גבהות לב, חלילה.

מרב מיכאלי: יש מאמץ עצום.

מרב מיכאלי: לכן אני עומדת על כך שבזמנים לא יהיו עיכוב של 20 דקות אלא של דקות ספורות, משום שנעשה מאמץ ברכבת לתזמן את הרכבות.

מרב מיכאלי: זה לא החישוב של עכשיו, זה מה שיהיה ב-13 בנובמבר, כשיתחיל לפעול הקו החשמלי, והפגיעה תהיה מינימלית וההאצה של החשמול של הדרום תהיה מקסימלית.

מרב מיכאלי: אופיר, אתה שאלת אותי, חבר הכנסת כץ, לגבי הגודש.

מרב מיכאלי: כל קונספט אגרת הגודש איננו של משרד התחבורה, הוא של משרד האוצר.

מרב מיכאלי: זה לא סוד.

מרב מיכאלי: מה שמעניין אותי הוא לתת מענים של תחבורה ציבורית, ולכן תוכנית החומש.

מרב מיכאלי: האוצר העמיד את זה: תוכנית חומש מול הגודש.

מרב מיכאלי: הדרך היחידה שלי לקבל תוכנית חומש מקיפה, משמעותית, מסיבית, שבאמת משדרגת את התחבורה הציבורית באופן שהופך אותה לאלטרנטיבה אמיתית, שתעביר אזרחיות ואזרחים מלהיות נוסעות ברכב פרטי להיות נוסעות בתחבורה ציבורית, הולכות רגל, נוסעות באופניים וכל מיני קישוריות אחרות שרלוונטיות, הייתה להסכים.

מרב מיכאלי: אני חייבת להגיד שדחינו את הכניסה של זה לתוקף כי אמרתי כל הזמן: אי-אפשר בכלל לדבר על זה, ואני אומרת את זה גם היום.

מרב מיכאלי: ויכול להיות שצריך – ואשמח לעזרתך, אתה יודע – – –

אופיר כץ: אנחנו כבר כמה דיונים מנסים להיאבק.

מרב מיכאלי: המאמץ של משרד התחבורה הוא בפיתוח תשתית של תחבורה ציבורית.

אופיר כץ: אבל אין כרגע חלופה, זה בדיוק העניין.

מרב מיכאלי: לכן זה גם לא נכנס לתוקף כרגע, זה חזון למועד.

מרב מיכאלי: כרגע המאמץ של משרד התחבורה ממוקד בפיתוח תחבורה ציבורית בכל הכוח.

אופיר כץ: אז ברגע שזה יהיה, אפשר לדבר על מס גודש.

מרב מיכאלי: Last but not least, כמו שאומרות – תוכנית אב לתחבורה בחברה הערבית.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת אבו שחאדה היקר, במשרד התחבורה יש בעבודה תוכנית אב לתחבורה בחברה הערבית.

מרב מיכאלי: לשמחתי, בתקציב החדש, שבו יופנו משאבים ותקציבים גדולים ורבים לחברה הערבית, ואנחנו משתפות ומשתפים בזה, כמובן, את הרשות לפיתוח כלכלי של החברה הערבית, וייעשו עבודות רבות ביותר.

מרב מיכאלי: קודם כול, חברת נתיבי איילון כבר עובדת בתאוצה רבה על הרבה מאוד פרויקטים בהמון יישובים ערביים לשדרוג מסיבי של התשתיות, אבל יהיה הרבה יותר מזה.

מרב מיכאלי: אני מבטיחה לך, בדיוק נעשית תוכנית אב.

מרב מיכאלי: זה שקוראים לה "תוכנית אב" זו בעיה שאנחנו צריכות לדבר עליה באופן כללי, אבל בסדר – כאילו למה – – –

סמי אבו שחאדה: זה מצוין, השאלה היא אם היא תכלול היבטים של בטיחות.

מרב מיכאלי: היא תכלול בוודאי גם היבטים של בטיחות.

מרב מיכאלי: חלק מההיבטים של הבטיחות פירטתי בתשובתי הראשונה, שאומנם הייתה לגבי אופנועים, אבל פירטתי.

מרב מיכאלי: לא אחזור על זה כדי לא לשעמם ולא להטריח, אבל פירטתי גם לגבי החברה הערבית מה נעשה בענייני הבטיחות.

מרב מיכאלי: תודה לכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: גברתי השרה, ברשותך, לפנים פנים פנים משורת הדין אישרתי שאלה נוספת לחברת הכנסת ברק.

מיקי לוי: אם את יכולה לשמוע אז אני אודה לך.

מרב מיכאלי: בוודאי.

מיקי לוי: אני משבח אותך על זה שאת הגעת וענית על כל כך הרבה דברים בהרחבה.

מיקי לוי: תודה לך.

מאיר יצחק הלוי: גברתי, לא ענית לי על האוטובוס האדום.

מרב מיכאלי: בסדר, אחזור לבדוק את זה שוב.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת ברק.

קרן ברק: השאלה שלי היא לגבי אל על.

קרן ברק: מה קורה עכשיו באל על?

קרן ברק: בעוד שלושה ימים נגמרים תשלומי החל"ת, ב-9 בחודש – היום אנחנו ב-6 – מפסיקים תשלומי החל"ת.

קרן ברק: זה מתקשר לזה שאין פתרון לתיירות ולתעופה במדינת ישראל.

קרן ברק: נוסף לכל זה, החברה הלאומית שלנו מצמצמת יעדים, וחברת-הבת שלה, סאן דור, הפסיקה את הפעילות שלה בשבתות וחגים בחודשים האחרונים, וזה גם מוביל לפיטורי עובדים.

קרן ברק: זאת אומרת, החל"ת מופסק, סאן דור מצמצמת יעדים ולא טסה בלי להגיד, וזו החברה הלאומית שלנו.

קרן ברק: כל זה מביא לעוד פיטורי עובדים.

קרן ברק: אשמח לתשובתך.

מרב מיכאלי: משרד התחבורה דרש – אני דרשתי גם ממשרד האוצר, וגם עירבתי בזה את ראש הממשלה כדי למצוא פתרון לחברות התעופה שלנו, שספגו פגיעה קשה ביותר בתקופת הקורונה, ובאמת הן היו מאלה שלא קיבלו מענה.

מרב מיכאלי: יושבים עם חברות התעופה, אנחנו, משרד האוצר ומשרד ראש הממשלה, ואני חייבת להגיד שנעשה מאמץ אמיתי כדי לסייע להן.

מרב מיכאלי: הדברים שציינת, חלקם שיקולים מסחריים שמדינת ישראל לא יכולה להתערב בהם בחברה פרטית, אבל צריך להגיד שיש רצון טוב ונכונות מבחינת – – –

קרן ברק: זו החברה הלאומית שלנו, אי-אפשר לצמצם אותה לחברה קטנה.

מרב מיכאלי: שוב אני אומרת: מדינת ישראל לא יכולה להתערב בשיקולים מסחריים של חברות, אבל בפירוש נעשה מאמץ רצוף – אני מדברת בכוונה בצורה לא מפורשת, לא מפורטת.

מרב מיכאלי: יש משא ומתן כל הזמן עם החברות.

מרב מיכאלי: עכשיו, אני יודעת שהמנכ"לית שלי נפגשה אתמול, למעשה – אתמול, ועוד לא התעדכנתי בפרטים, אבל ממש אמש הייתה לה עוד פגישה אחת עם אל על, ואנחנו על זה כל הזמן.

קרן ברק: – – – לא רק עם ההנהלה – – –

מרב מיכאלי: צריך להגיד שגם החברות וגם הבעלים של החברות, צריך להגיד את זה, גם הם צריכים לעשות מאמץ.

קרן ברק: זה, אין בעיה, אבל מה עם העובדים?

קרן ברק: יש בסוף – – –

מרב מיכאלי: אז זה לא שאין בעיה – יש בעיה.

מרב מיכאלי: אנחנו עושות כמיטב יכולתנו.

מרב מיכאלי: אין ספק שהעובדות והעובדים הם בראשי מעייניי, זה מובן מאליו.

מרב מיכאלי: יותר מזה, אני באמת מאמינה שחברות התעופה הישראליות הן אינטרס אסטרטגי של מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: זה סופר-חשוב שתהיה לנו עצמאות תעופתית.

מרב מיכאלי: עם כל הכבוד לשמיים הפתוחים, זה לא מספיק שיש חברות אחרות שטסות לכאן.

מרב מיכאלי: אנחנו צריכות את האפשרות שלנו לטוס, חברות ישראליות.

מרב מיכאלי: גם החברות הישראליות פעמים רבות הוכיחו שברגעי משבר הן היו אלה שנשארו לטוס, ויש לנו הערכה ובאמת רואות חשיבות מאוד גדולה בדבר הזה.

מרב מיכאלי: המאמץ נמשך כל הזמן.

מרב מיכאלי: שני הצדדים צריכים לעשות מאמץ.

קרן ברק: – – – העובדים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: כן, על העובדות והעובדים.

קרן ברק: גם – – –

מרב מיכאלי: גם הם.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מבקש – כדי לחסוך זמן, צירפנו לך את השאילתות הרגילות, כדי שלא תצטרכי לרדת ולעלות, אז בבקשה תמתיני על הדוכן.

מרב מיכאלי: נכון, עד עכשיו היו רק שאילתות דחופות.

מיקי לוי: השאילתה הראשונה – חבר הכנסת איתן גינזבורג.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת פינדרוס פעמיים, שתי שאילתות.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גינזבורג, בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: לדעתי אנחנו נמצאים בשעת שאלות, לא בשעת שאילתות.

מרב מיכאלי: אולי כדאי להחזיר אותה.

איתן גינזבורג: יכול להיות.

איתן גינזבורג: אנחנו חושבים על זה ברצינות, על היוזמה שעשית יחד עם חבר הכנסת ביטן.

מרב מיכאלי: הנגבי, חבר הכנסת צחי הנגבי היה אז יו"ר הקואליציה, ועשינו אז שעת שאלות.

מרב מיכאלי: הינה, מזכירת הכנסת ירדנה מלר זוכרת בשמחה את האירוע הזה, שהיה באמת שמח.

איתן גינזבורג: אז יכול להיות שנחזיר את החגיגה.

איתן גינזבורג: גברתי השרה, בכביש 1, בקילומטר ה-26, המהירות המותרת משתנה מ-110 קמ"ש ל-90 קמ"ש.

איתן גינזבורג: השינוי יוצר בלבול בקרב הנהגים, שכן מבנה הכביש נותר זהה ואין הצדקה הנראית לעין להפחתת המהירות באמצע מקטע נסיעה.

איתן גינזבורג: רצוני לשאול: 1.

איתן גינזבורג: מדוע קיים שוני במהירות הנסיעה באמצע הכביש בהיעדר שוני תשתיתי?

איתן גינזבורג: 2.

איתן גינזבורג: האם בכוונת המשרד לפעול לשינוי המצב ולהעלות את המהירות המותרת בכביש זה?

מרב מיכאלי: אוקיי, אז שים לב, אנחנו בדקנו מול גורמי המקצוע בחברת נתיבי ישראל.

מרב מיכאלי: מה שקרה זה שבקטע הדרך המתואר נוסף נתיב שלישי על חשבון מה שהיה שוליים, וזה יוצר חתך מאולץ מבחינת הזרימה שלא עומד בהנחיות לדרך מהירה.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, בשביל שאפשר יהיה לנסוע בכביש 110 קמ"ש, מבחינה בטיחותית צריך להיות לו תוואי מסוים.

מרב מיכאלי: ההוספה של הנתיב השלישי על חשבון השוליים גרמה לזה שהכביש לא עומד בדרישות שמאפשרות לנסוע בו 110 קמ"ש.

מרב מיכאלי: נעשתה בדיקה נוספת על ידי פרופ' שלום הקרט מהטכניון – אני מקווה שאני אומרת את השם שלו נכון – זה היה יחד עם הרלב"ד – לבדוק אם אפשר להעלות את המהירות בקטע הזה למרות החתך המאולץ, ומסקנות הבדיקה הייתה שזה מאוד לא מומלץ להעלות שם את המהירות, למרות שברוך השם אין שם מי יודע מה תאונות.

מרב מיכאלי: לכן המסקנה של המפקח על התעבורה במשרד התחבורה הייתה – באמת, אנחנו כל כך הרבה מדברות ומדברים פה על תאונות דרכים – שהדבר האחראי הוא להשאיר בקטע הזה את המהירות על 90 קמ"ש ולקוות – לא לקוות, לעשות כל מאמץ להפנות את תשומת לב הנהגות והנהגים שבקטע הזה באמת המהירות המותרת היא 90 קמ"ש.

מיקי לוי: בבקשה.

איתן גינזבורג: גברתי, כל מי שנוסע בכביש 1, ואת ודאי נוסעת בו יום-יום – אף אחד לא מבחין בשינוי התשתיתי כפי שמתואר בספרים.

איתן גינזבורג: הדבר יוצר מצב שכמובן המשטרה מציגה את השינוי הזה, מעבר לתמרור היחיד שמופיע שם, על ידי זה שפשוט עוצרים את הנהגים שמרגישים שממשיכים לנסוע באותו כביש ונותנים דוחות – בצדק, שם מותר לנסוע רק 90 ולא 100 – כשאין שום הבחנה באמת.

איתן גינזבורג: הייתי מציע למשרד התחבורה לבחון זאת שוב.

איתן גינזבורג: אני יודע שהיו חילוקי דעות בין גורמים בתוך המשרד וגם עם הממונה על התעבורה וגורמי המשטרה.

איתן גינזבורג: מעבר לכך, אם תחליטו להישאר בהחלטתכם, שלדעתי היא לא סבירה – לחזק את הנראות שקטע הנסיעה שם משתנה, כי זה לא ניכר, זה פשוט לא נראה לעין בצורה בולטת, זה מאוד מאוד מבלבל הרבה אנשים וגורם לעוגמת נפש רבה.

איתן גינזבורג: תודה.

מרב מיכאלי: בסדר גמור, חבר הכנסת גינזבורג.

מרב מיכאלי: אני חייבת לומר כזה דבר: אעשה עוד סיבוב על הבדיקה הזאת, אבל בהנחה שאכן יחליטו להשאיר את המהירות שם 90, אני מבטיחה לך שנטפל בעניין התמרור באופן חד-משמעי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: גברתי השרה, אני אגש לשאילתה, אבל בעשר שניות אני רוצה לומר שיש לי תחושה שבמשרד לא העבירו לך את כל המידע בנושא כביש מס' 1, כי מהמידע שיש בידי היו קצת אי-דיוקים במידע שהעבירו אלייך, בסיבות וגם במציאות.

יצחק פינדרוס: כמו שאמרת, אין שם תאונות, במציאות נוסעים שם מעל 110 קילומטר, והשוטרים חוגגים שם.

יצחק פינדרוס: זאת המציאות בשטח בסופו של דבר, ולכן מישהו היה צריך לחשוב מחוץ לקופסה ומישהו לא העביר לך את כל המידע, לפי מה שאני יודע.

מרב מיכאלי: האשמה חמורה מאוד, אבל בסדר גמור.

יצחק פינדרוס: אני חושב כך.

יצחק פינדרוס: אני אגש לשאילתה שלי: מדי שנה רבבות אלמנות, אלמנים ויתומים נאלצים להגיע למשרד הרישוי ולבזבז שעות כדי להעביר בעלות על רכב בירושה.

יצחק פינדרוס: הממשלה החליטה לפני עשור ששירותים ותשלומים ממשלתיים יבוצעו באופן מקוון.

יצחק פינדרוס: ברצוני לשאול: מדוע לא ניתן לבצע העברת בעלות רכב ליורשים באופן מקוון, או לכל הפחות באמצעות משלוח בקשה ומסמכים במייל?

יצחק פינדרוס: בעצם השאילתה השנייה היא די חופפת לשאילתה הזאת.

יצחק פינדרוס: היא נוגעת לשני שותפים, שעל פי רוב זה גם כן – מכיוון שהם יורשים.

יצחק פינדרוס: שני שותפים שרשום על שמם רכב, בדרך כלל יורשים, אינם יכולים לבצע העברת בעלות מקוונת לרוכש באמצעות האזור האישי בממשלתי.

יצחק פינדרוס: ברצוני לשאול: מדוע לא ניתן, באמצעות האזור האישי, למחוק בעלות של שותף אחד כך שאחרי מחיקת שותף אחד השותף השני יוכל להעביר בעלות באופן מקוון באמצעות אזור האישי?

מרב מיכאלי: כן, תודה רבה לך, חבר הכנסת פינדרוס.

מרב מיכאלי: אני חייבת להבהיר שפשוט, ככל שזה חשוב למשרד להעביר כמה שיותר פעולות, באמת, לאפשרויות נוספות, ודאי דיגיטליות, שתי הפעולות שציינת ספציפית – גם ירושה וגם שותפים – הן פעולות יותר מורכבות.

מרב מיכאלי: פשוט הן הרבה הרבה יותר מורכבות, ולכן מבחינת התאמת המערכת כדי שתהיה יכולה לבצע את הדברים – עדיין לא הגיעו לזה, כי בסופו של דבר אלה דברים שיחסית מעט ציבור משתמש בהם, וזה היה מבחינת סדר העדיפויות במקום יותר נמוך.

מרב מיכאלי: יגיעו אליהם, מן הסתם, אבל צריך להגיד פשוט שזה דרש משאבים כי זה יותר מורכב.

מרב מיכאלי: יגיעו לזה; ייקח זמן.

יצחק פינדרוס: אבל כמו שהצעתי גם בשאילתה, לכל הפחות – ויש את זה בביטוח לאומי – –

מרב מיכאלי: שישלחו מסמכים במייל?

יצחק פינדרוס: – – בנושאים שאי-אפשר מקוון, שייתנו אפשרות לשלוח את המסמכים במייל ופקיד יטפל בזה.

מרב מיכאלי: את זה אני מבטיחה לבדוק.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תישאר, השאילתה הבאה שלך גם כן?

יצחק פינדרוס: איחדתי את שתיהן.

מיקי לוי: אה, איחדת את שתיהן.

מיקי לוי: יופי, אני מודה לך על העניין הזה.

מרב מיכאלי: הוא פשוט חסך מילים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לשרת התחבורה.

מיקי לוי: אין לי אלא לשבח אותך על זה שהגעת ובצורה כזאת רחבה – זה בהחלט מרענן – השבת לחברי הכנסת.

מרב מיכאלי: העונג, והכבוד, צריך להגיד, הם שלי.

מיקי לוי: ממש תודה רבה.

מיקי לוי: שר הבריאות, ניצן, בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת וולדיגר, בבקשה.

מיקי לוי: שאלת המשך?

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: אני מוסיף עוד אחד, את חבר הכנסת אזולאי, ואני סוגר, כי זה בלתי אפשרי להמשיך כך, למרות שיש כבר שני שואלים.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד השרים, כבוד יושב-ראש הכנסת, החשוד ברצח ליטל מלניק עבד במוסד הפסיכיאטרי שבו היא התאשפזה.

מיכל מרים וולדיגר: רצוני לשאול: 1.

מיכל מרים וולדיגר: מהי ההכשרה וההשכלה של העובדים?

מיכל מרים וולדיגר: 2.

מיכל מרים וולדיגר: האם המשרד עורך בדיקות רישום פלילי לעובדים או דורש זאת מהמפעילים?

מיכל מרים וולדיגר: 3.

מיכל מרים וולדיגר: איך המשרד שומר על המוגנות של המטופלים שאינם יכולים להגן על עצמם?

ניצן הורוביץ: תודה על השאלה.

ניצן הורוביץ: הרצח של ליטל יעל מלניק הוא מזעזע.

ניצן הורוביץ: זה דבר טרגי, ואסור לתת למקרים כאלה לקרות.

ניצן הורוביץ: חובתה של מערכת הבריאות – אגב, ושל כל מערכת אחרת, אם זה מערכת רווחה ואם מערכת חינוך, ששם נמצאים אנשים תחת חסות – להפיק לקחים ולפעול בעניין כדי להבטיח שהמקרים האלה לא יחזרו על עצמם.

ניצן הורוביץ: המקרה הספציפי נמצא בחקירת רצח של המשטרה, לכן אני לא יכול למסור פרטים ספציפיים על האנשים, אבל אני יכול להגיד לך שכבר היום אני מכנס את בכירי משרד הבריאות – בצוהריים, עוד כמה שעות – כדי לבדוק בדיוק מה הנהלים ומה האפשרויות לתת הגנה, ועם מיצוי מסקנות החקירה של המשטרה אנחנו נעשה בדיקה מעמיקה של האירוע במסגרת מה שנמצא בסמכותנו במשרד הבריאות.

ניצן הורוביץ: עכשיו, אני רוצה לומר שמערכת הבריאות צריכה להיות מקום בטוח עבור אנשים שנמצאים במצבים הפגיעים ביותר, בוודאי במערך בריאות הנפש.

ניצן הורוביץ: בכלל חולה מטופל הוא פגיע, הוא חלש, הוא חשוף, הוא נתון לחסדי המערכת, הוא חסר ישע בהרבה מאוד – – –

מיכל מרים וולדיגר: שלא לומר היא, אז בכלל.

ניצן הורוביץ: כן.

ניצן הורוביץ: ושם צריך הקפדה יתרה.

ניצן הורוביץ: איפה הבעיה?

ניצן הורוביץ: ואגב, את בקיאה, כי את מעלה את העניין, וטוב שכך.

ניצן הורוביץ: שהמערכת בכלל מצויה בחוסר גדול ובמשאבים חסרים, והכול במצוקה, ואין מספיק אנשים, ואין מספיק כוח אדם, ואין מספיק תשומת לב, ואז גם נוצרות פגיעות.

ניצן הורוביץ: עכשיו ספציפית לגבי מה ששאלת – הכשרה והשכלה של העובדים.

ניצן הורוביץ: טוב, אז בבית חולים יש עובדים מכל מיני סוגים, לרוב במקצועות הרפואה.

ניצן הורוביץ: כוח אדם מקצועי שמוסדר בחקיקה – רופאים, אחים, אחיות, קרימינולוגים, פסיכולוגים, עובדים סוציאליים – מחזיקים ברישוי ממשרד הבריאות, והם עומדים בדרישות החוק לעיסוק במקצוע שלהם.

ניצן הורוביץ: הסדרת הרישוי נותנת בידי משרד הבריאות לא רק סמכות לתת את הרישיון אלא גם לפעול במישור משמעתי בכל מקום שאיש מקצוע כזה כשל מקצועית או מוסרית בתפקיד שלו ולנקוט אמצעי משמעת שונים כנגדו, ובכללם התליה או שלילה של רישיון לעסוק במקצוע.

ניצן הורוביץ: במהלך ההכשרה המקצועית והאקדמית יש מקום משמעותי להכשרה גם בתחום האתיקה.

ניצן הורוביץ: בבריאות הנפש יש דגש מיוחד – וגם מלמדים את זה – על שמירת הגבולות בין מטפל למטופל, כי לפעמים במצבים האלה הגבולות מטבע הדברים מיטשטשים, ורע מאוד שזה יקרה.

ניצן הורוביץ: שאלת אם המשרד עורך בדיקות רישום פלילי לעובדים או דורש זאת מהמפעילים, אז ככה: בבתי חולים ממשלתיים – זאת אומרת, כל בתי החולים לבריאות הנפש בישראל הם בתי חולים ממשלתיים חוץ משניים, של קופת חולים כללית – המשרד מבצע לכל המועסקים בדיקת רישום פלילי טרם קבלתם לעבודה לתפקיד.

ניצן הורוביץ: אגב, נבדקים גם עובדי קבלן, שלא מועסקים כעובדי מדינה; מתנדבים, מדריכים, מורים, גם לגביהם בודקים רישום פלילי.

ניצן הורוביץ: חוץ מזה, כחלק מתהליך הרישוי המקצועי במקצועות האלה נעשית גם בדיקת רישום פלילי למועמדים לקבלת רישוי, וזה, אגב, בלי קשר לשאלה אם הם עוסקים או פונים לעבודה בבית חולים.

ניצן הורוביץ: כל בית חולים פסיכיאטרי נדרש טרם קבלת עובד חדש לעבודה לקבל אישור משטרה לפי החוק למניעת העסקת עברייני מין.

ניצן הורוביץ: בתי החולים נכללים בחוק הזה.

ניצן הורוביץ: שאלת איך המשרד שומר על המוגנות של המטופלים שאינם יכולים להגן על עצמם, אז ככה: קודם כול, לגבי מוגנות ילדים ונוער במערכת, יש שלושה רבדים.

ניצן הורוביץ: הרובד הראשון: סינון.

ניצן הורוביץ: הבסיס העיקרי לשמירת מוגנות הוא סינון המועסקים ובדיקת התנהלות עבר, זאת אומרת, רישום פלילי.

ניצן הורוביץ: העובדים עוברים אוריינטציה ופיקוח מעצם מבנה המערכת.

ניצן הורוביץ: אח או אחות או מטפל לא עובדים בחלל ריק של מחלקה, הם עובדים תחת אחראי משמרת, אחראי מחלקה, אחראי חטיבה, והגבולות מובהרים כל הזמן בהדרכות ובישיבות צוות.

ניצן הורוביץ: גם בכניסה לעיסוק במקצוע וגם בכניסה לעיסוק במערכת יש יישור קו ביחס למועסקים עם בדיקת רישום פלילי.

ניצן הורוביץ: הרובד השני במעטפת זה הדרכות והכשרות שוטפות לכוח האדם שמועסק במחלקות, ורובד שלישי זה ביטחון פיזי – מצלמות ומאבטחים.

ניצן הורוביץ: עכשיו, אני יכול להגיד לך, מיכל, ואני אומר לך, האם יש מספיק מאבטחים בבתי חולים?

ניצן הורוביץ: ואגב, לפעמים יש תקיפות של אנשי צוות על ידי מטופלים.

ניצן הורוביץ: לא, אין מספיק מאבטחים בבתי חולים.

ניצן הורוביץ: זאת גם אחת הסיבות שקשה לגייס כוח אדם לעבודה במקומות האלה, כי הרבה פעמים יש שם אלימות, וזאת מציאות קשה.

ניצן הורוביץ: אני חושב שהקטנת הסיכון היא תוצאה ישירה של יחס טוב או יחס גבוה של מטפל–מטופל.

ניצן הורוביץ: במחלקות הנוער היחס מטפל–מטופל גבוה ביחס למחלקות המבוגרים.

ניצן הורוביץ: בנוסף, המחלקות כוללות אנשי צוות אחרים: מדריכים, מתנדבים, אנשי חינוך מיוחד.

ניצן הורוביץ: יש במחלקות טיפול אינטנסיבי פרטני וקבוצתי שמפגיש את הילד עם הרבה גורמים שמאפשרים להציף מצוקות וצרכים, ובכלל זה גם מצבים, חס וחלילה, שילד או ילדה, נער או נערה, נפגעים על ידי גורם כלשהו במחלקה.

ניצן הורוביץ: אני אומר, כחלק מהאמצעים קיימות באזורים הציבוריים גם מצלמות.

ניצן הורוביץ: ברור לך שאי-אפשר לשים את המצלמות גם בתוך החדרים, יש גם עניין של פרטיות.

ניצן הורוביץ: כל הנושא הוא נושא קשה במציאות קשה, טעונה.

ניצן הורוביץ: והייתי אומר עוד דבר; זאת לא השאלה שלך אבל אני יודע שאת בקיאה.

ניצן הורוביץ: תראי, ברגע שיש צפיפות כזאת בבית חולים וכזה לחץ, ובמקום שניים בחדר יש חמישה בחדר ואין אפילו רווח בין המיטות, והכול צפוף ובתנאים קשים, אז זה פתח לדברים, זה פתח לדברים, לדברים לא טובים.

ניצן הורוביץ: לכן אני חושב שצריך גישה יותר – זה לא רק להביא עוד מאבטח, שזה חשוב, או לתת תיבת תלונות או באמת לנקוט צעדים, זה פשוט לשפר את התנאים במקומות האלה, ואז אני מאמין שהרבה דברים גם ישתנו לטובה מעבר לזה.

ניצן הורוביץ: כאמור, אני עושה עוד מעט פגישה עם בכירי המשרד כדי לבדוק בדיוק מה אנחנו יכולים לשפר, ואגב, את מוזמנת לבוא אלינו.

ניצן הורוביץ: אולי נעשה פגישה איתך, אם יש לך רעיונות ספציפיים, כדי שנשפר עוד יותר.

ניצן הורוביץ: אני כל הזמן שומע ממטופלים, ממשפחות, על כל מיני דברים, סיטואציות לא פשוטות.

ניצן הורוביץ: אני עושה הכול כדי לנסות לתקן את זה.

ניצן הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: שאלת המשך, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: קודם כול תודה, השר, ותודה על ההזמנה.

מיכל מרים וולדיגר: אני בהחלט אבוא כשיזמינו אותי, אני ארוץ, בשמחה.

מיכל מרים וולדיגר: לחלק מהדברים בוודאי הסכמתי.

מיכל מרים וולדיגר: הנושא של מערכת מורעבת מלכתחילה – בהחלט בעיה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל אני כן רוצה להתרכז.

מיכל מרים וולדיגר: ענה כבוד השר לגבי העובדים, שיש אחים ואחיות ורופאים שהם בהחלט עם הכשרה ולימוד, אבל כבוד השר בדיוק דיבר על מאבטחים.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו מכירים, מן הסתם, גם כבוד השר וגם אני, את המכתב שנשלח לראשת בריאות הנפש במרץ 2021 על אותו מאבטח בבית החולים – אותו בית חולים שאושפזה שם ליטל, זכרה לברכה – שהייתה בעיה דומה.

מיכל מרים וולדיגר: לשמחתי הרבה זה לא נגמר ברצח, אבל זה נגמר בתקיפה מינית.

מיכל מרים וולדיגר: אני כן רוצה לשאול את כבוד השר.

מיכל מרים וולדיגר: כתוב שם: מה נעשה בעקבות המכתב ההוא שנשלח במרץ?

מיכל מרים וולדיגר: האם חודדו הנהלים, הופקו לקחים בכל הנוגע למנגנוני הפיקוח והגנה על ילדים ובני נוער השוהים באשפוז במרכזים הרפואיים?

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לצטט את מה שכתוב במכתב ממרץ: כדי שמקרים חמורים וקשים מעין אלה לא יישנו.

מיכל מרים וולדיגר: לצערי הרב, המקרים האלה נשנו, והינה הראיה.

מיכל מרים וולדיגר: לכן, שוב, ההכשרות שדיברתי עליהן ורציתי לשאול עליהן את כבוד השר הן לגבי כל הרצף, מראשון המנקים ועד מנהלי המחלקות – –

מיקי לוי: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: – – איזה הכשרות מעבירים להם ביחס לחסויים, לבני נוער בסיכון, לילדים שהם נטולי כל יכולת לעזור לעצמם?

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברים, שאלת המשך היא בת משפט ורבע.

ניצן הורוביץ: לגבי המכתב הזה אני אברר, זה היה לפני תקופתי.

ניצן הורוביץ: גם התקופה שהיא הייתה מאושפזת הייתה לפני תקופתי, אבל אנחנו כמובן נבדוק את זה; קודם כול המשטרה בודקת את זה, ואנחנו נבדוק את זה אחר כך.

ניצן הורוביץ: לגבי מנגנונים לבירור תלונות, קודם כול, יש אחראי או אחראית פניות ציבור בתפקיד.

ניצן הורוביץ: הכול גם מפורסם באתר.

ניצן הורוביץ: יש פניות יזומות של אנשי צוות למטופלים באופן רציף – שואלים אותם אם יש משהו לא בסדר.

ניצן הורוביץ: יש תמיד אפשרות לפנות למנהלים במחלקה בבית החולים ולמנהל בית החולים במכתב במייל.

ניצן הורוביץ: כמובן, אפשר גם להגיש תלונה לנציבות התלונות למקצועות רפואיים במשרד הבריאות, ואפשר גם להגיש את זה באופן אנונימי.

ניצן הורוביץ: עכשיו, כן, אני יודע, אדם שהוא חסר ישע, שמאושפז, יש לו בעיה אינהרנטית, כי הוא, מה שנקרא, חסר כול.

ניצן הורוביץ: קשה לו.

ניצן הורוביץ: אין לו מייל.

ניצן הורוביץ: אז יש קושי לבטא את המצוקה, ויש גם לפעמים אנשים שקשה להם לבטא את זה מכל מיני סיבות, וקשה גם להעביר את התלונה החוצה.

ניצן הורוביץ: כשמבררים תלונה כזאת צריך רגישות ומקצועיות, כי יש גם תלונות שהן לא בדיוק לעניין – את בוודאי יודעת.

ניצן הורוביץ: לפעמים בנפגעי נפש, מתמודדי נפש, צריך להפריד בין התלונה כשלעצמה למה שקורה בעקבות המחלה.

ניצן הורוביץ: פה צריך איש מקצועי שיוכל לדבר עם הבן אדם ולהבין.

ניצן הורוביץ: אין ספק, צריך פה מערך בדיקה ייחודי לחסרי ישע, וזה צריך להיות פרואקטיבי, כי לפעמים בגלל המצבים אנשים לא מתלוננים ומפחדים.

ניצן הורוביץ: זה סיפור מסובך.

ניצן הורוביץ: אני חושב שגם לגבי עובדים אחרים שהם לא עובדים מקצועיים ברישיון צריך לעשות את ההכשרה הזאת, בין הם עובדי משק, עובדי ביטחון, קבלנים, מנקים.

ניצן הורוביץ: אבל צריך גם להבין עוד דבר: האנשים האלה עובדים קשה, בשכר מאוד נמוך, ומלכתחילה קשה גם להביא עובדים למקומות האלה, ומלכתחילה יש שם לחץ גדול, אז אני אומר, יש כאן מערכת שהיא לחוצה מכל הכיוונים.

ניצן הורוביץ: גם כאן צריך להבין את העובדים.

ניצן הורוביץ: לא פשוט לפעמים לעבוד במקום כזה.

ניצן הורוביץ: אנחנו משתדלים.

ניצן הורוביץ: אני חושב שהפתרון יבוא קודם כול על ידי משאבים למקום – ייראה טוב יותר, יהיה פחות צפוף, יהיו יותר אנשי צוות, יותר אחים ואחיות, יהיה מאבטח, תהיה עוד עובדת סוציאלית, אז פשוט יהיו יותר אנשים, יותר תשומת לב.

ניצן הורוביץ: היום, כשזה בן אדם אחד על הרבה חולים, מטבע הדברים קשה לו לקבל את כל התלונות.

ניצן הורוביץ: אבל כאמור, אני אשמח לשתף אותך בהמשך הדרך, כי ברור שיש פה בעיה שצריך לפתור.

ניצן הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שאלות נוספות, כבוד השר: חברת הכנסת רוזין, אחריה – חברת הכנסת לוי, ואחריהן – חבר הכנסת אזולאי.

מיקי לוי: בבקשה, ברצף, והשר יענה על כל שאלות ההמשך ברצף.

מיכל רוזין: כבוד השר, אני חושבת שזאת פעם ראשונה שאני עומדת פה ושואלת פה את כבוד השר שלי שאלה, שאלת המשך בשאילתה.

מיכל רוזין: אני יודעת עד כמה אתה מחויב לנושא בריאות הנפש וכמה גם תקציבית וגם עניינית יש כוונה מלאה לשפר את המצב בכל המוסדות הפסיכיאטריים.

מיכל רוזין: לצערנו, נחשפנו למה שקרה בבית החולים הפסיכיאטרי מעלה הכרמל, גם לרצח המזעזע של ליטל יעל מלניק, אבל גם הבוקר עובד בית החולים מתראיין ומספר על תרבות של השתקה – הטרדות מיניות ומנסים להשתיק תלונות.

מיכל רוזין: בסוף, אתה יודע, פגיעות מיניות יהיו בכל מקום, בכל מוסד, בכל ארגון, לצערי גם בבית הזה, אבל השאלה או המבחן הם אם יש יכולת להגיש תלונות, אם מגישים תלונות.

מיכל רוזין: אנחנו יודעים שככל שיש תלונות זה מעיד דווקא על כך שהמוסד מטפל והמוסד נגיש להגשת התלונות, וכשיש פחות תלונות זה רק מעיד עד כמה העובדים והעובדות או השוהים והשוהות מפחדים להגיש תלונות.

מיכל רוזין: לכן זה מאוד חשוב, וענית על כך בהרחבה.

מיכל רוזין: אני רוצה בכל זאת לשאול – יש לי הצעת חוק בנושא וגם בעבר עסקנו בכך:

מיכל רוזין: לאפשר או לשקול לאפשר בחלק מהדיונים שתקיים במשרדך היום, כפי שציינת, לתת אלטרנטיבה או בחירה לאותם שוהים ושוהות, ילדים וילדות, וגם מבוגרים, אם להיות במחלקה מעורבת של נשים וגברים ואם להיות מטופלת על ידי נשים וגברים.

מיכל רוזין: ראינו שזה מאוד משמעותי גם ביכולת הטיפול וגם בשיקום.

מיכל רוזין: אני חושבת שזה נושא חשוב מאוד, כי אותן נשים – ונערות בוודאי – שנמצאות במקום הכי מוחלש והכי קשה שלהן, להתמודד גם עם הנושא המגדרי וההטרדות, וגם אם הן הטרדות וגם אם זה לכאורה בהסכמה – ובוודאי, אין פה הסכמה חופשית – אני חושבת שראוי לשקול את הדבר הזה כחלק מההתמודדות הנכונה, נתינת אלטרנטיבה.

מיכל רוזין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת לוי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: כבוד השר, ביחס לדברים שאמרה חברת הכנסת מיכל רוזין אני רק אזכיר שכבר בשנת 2010 סגן שר הבריאות ושר הבריאות בפועל יעקב ליצמן הציע לעשות הפרדה במחלקות הפסיכיאטריות בטיפול הנפשי בין גברים לנשים.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב היה ויכוח מאוד גדול בוועדת הבריאות בין חברי הכנסת ממפלגת העבודה לחבר הכנסת ליצמן, וטענו שם שהוא רוצה לעשות משטר אייתולות.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת פינס – יש לי פה, דרך אגב, אם אתם רוצים, גם כלכליסט וגם הארץ שמדווחים על אותו אירוע שבו האשימו את השר שבגלל שהוא חרדי הוא רוצה לעשות הפרדות.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שיש טעם מהותי, אמיתי, להפרדה בין גברים לנשים בטיפול הפסיכיאטרי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, לגבי דבר שציינת כבר קודם – דיברת על עניין של מניעת העסקתם של עברייני מין בכל מוסד שיש בו נגיעה לקטינים.

אורלי לוי אבקסיס: זה חוק שאני העברתי, ושם לא דיברנו רק על מערכת החינוך; דיברתי על כל גוף, מוסד, גם אם זה בהפרטה, כי זה היה בעקבות אירוע שעמותה העסיקה מתנדבים בבית החולים והסתבר שאחד המתנדבים, הדוד המבוגר והטוב, היה מטריד סדרתי וניצל את העניין.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת מה עושה המשרד כדי למנוע הישנות של מקרים כאלה.

אורלי לוי אבקסיס: האם יש בדיקות תקופתיות?

אורלי לוי אבקסיס: מדוע המשרד לא יערוך עכשיו את הבדיקה אם כל העובדים שנמצאים בתוך המסגרות הפסיכיאטריות של טיפול נפשי בכלל הגישו את אותו מסמך שמחויב לפי החוק?

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, אני מגלה שבנושאים של הפסיכיאטריה החוק הזה לא מתקיים, לפחות לפי התשובה שלך.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לדעת אם יש לנו פדופילים ואם בכלל יש לנו עברייני מין בתוך המוסדות הללו.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו לעניין שאנחנו מדברים פה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה צודק, המערכת הורעבה יותר מדי זמן.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר הייתי שרה בממשלה הקודמת הגשתי תוכנית יחד עם ארגוני הפסיכיאטריה הארצית, יחד עם רופאים וכל אותם גורמים שאמונים בקהילה, וישבנו על חלק מהמרכיבים שלה עם מנכ"ל משרד הבריאות דאז חזי לוי; מאז התחלף הצוות.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת אותך: האם אתה מודע לתוכנית שהוגשה, שמדברת על החיזוק של הטיפול הנפשי בקהילה לכל אותם נערים ונערות שאין להם מקום?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מגלים את זה גם מתוך ועדה שהייתה, בין שזאת ועדה לזכויות הילד, שנאמר בה על ידי ד"ר טל ברגמן, ראש האגף לבריאות הנפש במשרד הבריאות, כי המשרד לא תמיד מודע לאישומים או להרשעות של עובדים במערכת; קיים היעדר פיקוח במוסדות סגורים, שרובם מופרטים; יש היעדר שיתוף פעולה ושיתוף מידע בין הגופים.

אורלי לוי אבקסיס: יתרה מזו, לפי דוח מבקר המדינה משנת 2019, 195 נערים ונערות בסיכון מחכים להיכנס למסגרות חוץ-ביתיות, ואין להם מקום בגלל תורי ענק.

אורלי לוי אבקסיס: במקביל, חוסר המענים בקהילה גורם לכך שהם מגיעים למוסדות שלא מתאימים להם.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תראה, ההידרדרות בתקופת הקורונה היא מאוד מאוד מהירה.

אורלי לוי אבקסיס: לא סתם הגשנו הצעה מאוד גדולה לקבוע שזה מקצוע במצוקה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על תקנים, 200 תקנים במיידי, שצריך להכניס, אנחנו מדברים על חיזוק הרפואה הנפשית בקהילה, ואולי גם מניעת אשפוזים מיותרים.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל המחסור באותם רופאים בקהילה, אנחנו נאלצים לשלוח אותם לבתי חולים שלא תמיד מתאימים להם.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו שאלה נוספת ואחרונה, אדוני השר, בנוגע לכל אותו רצף טיפולי.

אורלי לוי אבקסיס: גם כאשר הם משתחררים מהאשפוז הפסיכיאטרי, הם מגיעים לקהילה ואין להם רצף טיפולי, אין מי שילווה אותם.

אורלי לוי אבקסיס: הקהילה לא יודעת מהן הבעיות שלהם, אין מי שמחכה להם, לכן כל ההישגים, אם היו הישגים באשפוז, לא יכולים להישאר לאורך זמן, ואנחנו לא יכולים לעקוב אחרי הטיפול באותם ילדים והם נזרקים בין הכיסאות.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, הרבה פעמים זה נגמר בטרגדיה אחת גדולה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: יש בקשה נוספת שנעתרתי לה, בגלל שאנחנו בשבוע הראשון, אבל אני ממש מבקש, תקצרו את השאלות.

מיקי לוי: זה לא נאום בן שלוש דקות; גם יותר מדי נתונים.

קטי קטרין שטרית: תודה, אדוני היושב-ראש.

קטי קטרין שטרית: אני ממש מעריכה.

קטי קטרין שטרית: זה לא מובן מאליו, אבל אני כל כך בטוחה שהנושא הזה קרוב לליבך, לכן גם אישרת לי משפט וחצי.

קטי קטרין שטרית: כיושבת-ראש השדולה למניעת אובדנות ובריאות הנפש, אדוני השר, היה פרויקט אדיר בקופות החולים: נתנו שלושה טיפולים חינם לאנשים שמגיעים עם מצוקות נפשיות.

קטי קטרין שטרית: הם פוגשים בפעם הראשונה את האדם שיכול לאבחן ויכול לדעת אם אכן האדם הזה זקוק לטיפול הרבה יותר מקצועי.

קטי קטרין שטרית: אדוני השר, אנחנו בגל הרביעי, וכתוצאה מהגל הרביעי יש תופעה של חרדות, דיכאונות וכו'.

קטי קטרין שטרית: אנא, תחזירו את זה, ואם אפשר יהיה לתגבר את זה – האמן לי, אני חסידת המניעה.

קטי קטרין שטרית: אם אנחנו ננגיש שוב את הטיפולים האלה לציבור הרחב, נוכל למנוע בעתיד מצבים הרבה יותר גרועים.

קטי קטרין שטרית: למערכת זה אפילו יעלה זול יותר.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: רק עוד רגע, בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סילמן, לפנים משורת הדין – איננה.

מיקי לוי: היא ביקשה כל כך הרבה.

מיקי לוי: בבקשה להשיב.

מיקי לוי: תודה.

ניצן הורוביץ: טוב.

ניצן הורוביץ: קודם כול בעניין השאלה של חברת הכנסת מיכל רוזין – קשה, קשה.

ניצן הורוביץ: אנחנו יודעים כמה קשה להגיש תלונה על הטרדה מינית או פגיעה מינית, לא רק בבית חולים או בבית חולים פסיכיאטרי; במקום עבודה.

ניצן הורוביץ: כשאתה נפגש עם הממונֶה או הממונָה עלייך כל יום, קשה לעשות את זה.

ניצן הורוביץ: אז תחשבו שאתה מטופל, אתה חסר ישע, אתה סגור ואתה באמת נתון באופן מוחלט למרות בית החולים, המטפל הוא שולט בחייך, אז קשה לעשות את זה, ולכן גם צריך כאן, כמו שאמרתי, גישה פרואקטיבית.

ניצן הורוביץ: לגבי מחלקות מעורבות או הפרדה מגדרית – נשים, גברים – צריך לבדוק את זה.

ניצן הורוביץ: זה דבר שהוא משליך על כל המערכת.

ניצן הורוביץ: הוא גם משליך על ענייני כוח אדם.

ניצן הורוביץ: לא תמיד יש רופאות או רופאים מספיקים.

ניצן הורוביץ: אני גם לא חושב שצריך תמיד לעשות את ההבחנה הזאת בין אנשי הצוות.

ניצן הורוביץ: זו סוגיה אתית לא פשוטה, לא פשוטה.

ניצן הורוביץ: אחר כך זה זולג גם לתחומים אחרים.

ניצן הורוביץ: יש כללי אתיקה ברורים מאוד למטפלים, לרופאים, לאחיות, לגבי גבולות שצריך לשים עם המטופל או המטופלת.

ניצן הורוביץ: הטיפול בזה לא יכול להסתיים רק בזה שנפריד בין גברים לנשים ובין רופאות לרופאים, אלא המטפלים עצמם צריכים להפנים את זה.

ניצן הורוביץ: עכשיו, רובם הגדול כמובן עושים זאת, והם אנשים וכו', אבל בבעיות הקשות צריך לטפל.

ניצן הורוביץ: עכשיו לגבי השאלה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אני מסכים לגבי העסקת אנשים עם עבר של תקיפות מיניות, מורשעי מין, במסגרות אחרות.

ניצן הורוביץ: צריך לוודא שזה מתקיים.

ניצן הורוביץ: אנחנו עושים את הבדיקות האלה במוסדות הממשלתיים.

ניצן הורוביץ: אני אבדוק לגבי מוסדות אחרים.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזה נעשה, אבל השאלה היא עד כמה זה נעשה בקפדנות.

ניצן הורוביץ: לגבי הטיפול הנפשי בקהילה, אני מאוד מסכים.

ניצן הורוביץ: בית החולים הוא מוצא האחרון, וצריך שיהיו בקהילה מספיק כלים כדי למנוע הגעה לבית החולים.

ניצן הורוביץ: היום, במצב הקיים, תור לטיפול פסיכותרפי בקהילה יכול גם לקחת חצי שנה ושמונה חודשים, ועד שבן אדם מקבל תור בקהילה בקופת חולים, הוא כבר עלול לפגוע בעצמו או חלילה להידרדר ואז גם להגיע לאשפוז.

ניצן הורוביץ: לכן צריך לחזק את זה.

ניצן הורוביץ: בתקציב הזה – שיאושר בעוד חודש, אני מקווה, שלושה שבועות – בתקציב המדינה יש 400 מיליון שקלים תוספת לבריאות הנפש.

ניצן הורוביץ: אחת התוכניות המרכזיות שם היא קיצור תורים בפסיכיאטריה בקהילה, תורים בפסיכיאטריה בקהילה, אוקיי?

קטי קטרין שטרית: אדוני השר, לתגבר כוח אדם.

ניצן הורוביץ: כן, אבל זה בדיוק – כדי לקצר תורים צריך עוד כוח אדם, אז אנחנו מביאים לזה כסף.

ניצן הורוביץ: יש בעיה נוספת, שיש מחסור בפסיכיאטרים במדינה, כחלק ממחסור – – –

קטי קטרין שטרית: אתה יודע למה – – – רבע משרה פה, רבע משרה שם.

ניצן הורוביץ: רגע, רגע.

ניצן הורוביץ: לא, כי פסיכיאטריה היא מקצוע מאוד מבוקש וזה בחוסר.

ניצן הורוביץ: יש לנו למשל תקנים פנויים בבתי חולים לבריאות הנפש, פנויים, ואנחנו לא מצליחים לאייש אותם בפסיכיאטרים.

קטי קטרין שטרית: הם מעדיפים להיות בשוק הפרטי.

ניצן הורוביץ: נכון, נכון.

קטי קטרין שטרית: – – – כי אין להם חלקיות משרה.

ניצן הורוביץ: נכון.

ניצן הורוביץ: הם מעדיפים, כי שם משלמים יותר, נכון, יפה מאוד.

ניצן הורוביץ: צריך פה להבין שהטיפול צריך להיות טיפול רחב, אוקיי?

ניצן הורוביץ: אני גם לא יכול להכריח אנשים לעבוד במוסד מסוים.

ניצן הורוביץ: יש זכות לאדם לעבוד איפה שהוא רוצה.

ניצן הורוביץ: לכן אנחנו צריכים לתת את – – –

מיכל מרים וולדיגר: – – – יעלו את השכר – – –

ניצן הורוביץ: כן, אז אנחנו – תראי, זה לא רק עניין של שכר, זה לא רק עניין של שכר, כי רופאים מקבלים שכר יפה.

ניצן הורוביץ: זה לא רק העניין הזה.

ניצן הורוביץ: זה עניין של סטיגמה, זה עניין של בטיחות, זה עניין של ביקוש וזה עניין של תחרות.

ניצן הורוביץ: עכשיו, לפעמים למערכת הציבורית הממשלתית קשה מאוד להתחרות במערכות פרטיות.

ניצן הורוביץ: את יודעת את זה היטב.

ניצן הורוביץ: לכן, צר לי, למשל, אדוני היושב-ראש, שנפלה כאן הצעת החוק הממשלתית להטיל היטל על ביטוחים פרטיים כדי לתמוך במערכת הבריאות הציבורית, אבל זה סיפור אחר.

ניצן הורוביץ: אבל פשוט חושבים שכל דבר אפשר – הדברים תלויים זה בזה.

ניצן הורוביץ: לכן, בתקציב הזה יש לנו תקציב להוצאת מאות חולים כרוניים מבתי החולים לבריאות הנפש.

ניצן הורוביץ: בבתי חולים לבריאות הנפש יש מצב שבגלל שאין לאן להעביר את האנשים, אז אנשים נשארים בבית חולים לפעמים עשרות בשנים.

ניצן הורוביץ: הייתי באיזשהו בית חולים – בבאר יעקב, נדמה לי – שבן אדם היה שם 30 שנה.

ניצן הורוביץ: עכשיו, בית חולים זה לא בית; הוא לא אמור לגור שם, הוא לא אמור להיות שם 30 שנה, אבל פשוט אין לאן להעביר אותו.

ניצן הורוביץ: מה יעשו?

ניצן הורוביץ: אין משפחה שתיקח אותו, לא נזרוק אותו לרחוב, אז הוא נשאר בבית חולים.

מיכל מרים וולדיגר: – – –

ניצן הורוביץ: עכשיו, במסגרת התקציב הזה – ולכן אני מקווה שגם את תתמכי בו ולא תתנגדי לו – – –

מיכל מרים וולדיגר: – – – של שנת 2022 – – –

ניצן הורוביץ: כן, נו, אבל 2021 נגמרת, הכוונה לשנת 2022.

ניצן הורוביץ: כבר יוצאים מכרזים.

ניצן הורוביץ: זה כמובן כפוף לאישור התקציב בחודש הבא.

ניצן הורוביץ: רק שתבינו מה התקציב הזה ייתן, כי שלוש שנים לא היה תקציב ולא היה אפשר לעשות כלום – לא היה אפשר לעשות שום פיתוח, שום התקשרות, שום דבר.

ניצן הורוביץ: אז עכשיו התקציב סוף-סוף יאפשר לפתוח את זה.

ניצן הורוביץ: אז אנחנו רוצים להוציא מאות חולים כרוניים, שגם תופסים מקום וזה גם לא מתאים להם להיות בבית חולים שנים על שנים, למסגרות אחרות כמו קהילות משקמות – – –

מיכל מרים וולדיגר: – – –

ניצן הורוביץ: אבל אני מסביר.

ניצן הורוביץ: הכול מאה אחוז, נכון, אבל בהשוואה למה שהיה עד עכשיו, זה בערך פי כמה וכמה וכמה.

ניצן הורוביץ: אז כמובן שזה לא כל מה שצריך – אני רציתי כפול – אבל גם זה תקציב יפה מאוד שעד עכשיו בכלל לא היה.

ניצן הורוביץ: אז אנחנו נעשה את זה, וזה העניין של מסגרות, מה שנקרא, חוץ-ביתיות, כי להרבה מהם אין כל כך בית לחזור אליו, את זה צריך להגיד בצער.

ניצן הורוביץ: עכשיו אני רוצה להגיד, קטי, לגבי האובדנות.

ניצן הורוביץ: ראינו בעקבות הקורונה, שנה וחצי של קורונה, תכף שנתיים, שיש עלייה מאוד גדולה בפניות, כולל צעירים, בני נוער, אפילו ילדים – דיכאונות, הפרעות אכילה, כולל מצבים של ניסיונות אובדנות.

ניצן הורוביץ: בבתי החולים, מחלקות הנוער עמוסות.

ניצן הורוביץ: עכשיו, אי-אפשר גם לקבל את כולם, כי יש עלייה.

ניצן הורוביץ: אתמול בדיוק ישבתי אצל שר האוצר ודיברתי איתו על הצורך להוסיף מקומות, להוסיף מיטות, במיוחד, בדגש על בני נוער – הפרעות אכילה, אבל זה לא רק הפרעות אכילה, אלה כל מיני דברים של דיכאונות וחרדות במצבים קשים, ואני רוצה גם לשבח אותו בעניין הזה.

ניצן הורוביץ: פה יידרש מהלך נוסף.

ניצן הורוביץ: אנחנו מגבשים את זה עם האוצר, אנחנו מודעים לזה.

ניצן הורוביץ: אני מקווה שניתן מענה.

ניצן הורוביץ: כל המערכת ממילא מתוחה, אבל פה באמת מדובר בהצלת חיים, חד-משמעית, ובילדים שאתה ממש רואה, אם מטפלים טוב, איך האשפוז מחזיר להם את הרצון לחיות, כן?

קטי קטרין שטרית: אבל אתה יודע, קצת לפני, בתוך הקופות אתה מתחיל לאתר אותם.

ניצן הורוביץ: בתוך הקופות התורים ארוכים מאוד היום ומאוד קשה להגיע, במיוחד – לא רק בפריפריה, אבל בכל הארץ.

אורלי לוי אבקסיס: בפריפריה זה שנה פלוס.

ניצן הורוביץ: זה חודשים אם אתה רוצה תור, אבל שוב, יש לנו גם לזה תקציב מסוים.

ניצן הורוביץ: אנחנו רוצים לקצר תורנויות, יש לנו מבחני תמיכה שאנחנו נפרסם לקופות לצורך קיצור תורנויות בטיפול פסיכותרפי, וצריך לדחוף את זה כל הזמן.

אורלי לוי אבקסיס: מה לגבי השאלה שלי?

ניצן הורוביץ: אמרתי לך לגבי חרדות, דיכאונות.

ניצן הורוביץ: לגבי התוכנית לחיזוק הטיפול הנפשי בקהילה – זה מה שאנחנו עושים.

ניצן הורוביץ: אני לא קיבלתי את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מודע לתוכנית שאני הגשתי?

ניצן הורוביץ: אני לא יודע ספציפית לגבי התוכנית שלך.

אורלי לוי אבקסיס: ישבתי עם הגורמים המקצועיים, פסיכיאטריה, זה הכול לפי נתונים, וגם כמי שעוסקת תמיד בנושאים הללו, זה באמת משהו מובנה, מסודר.

אורלי לוי אבקסיס: יש שם גם הדרגתיות בביצוע, כדי שיהיה יותר קל מבחינת יכולת – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה, אדוני.

ניצן הורוביץ: בסדר, אני אבקש את זה מטל ברגמן.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי הרצף הטיפולי – זה לא תמיד עניין של כספים, זה עניין של היערכות בקהילה לקבל את המשוחררים האלה.

ניצן הורוביץ: זה נמצא בדיון עם הקופות.

ניצן הורוביץ: כן, יש לזה משמעות תקציבית, וגם יש לזה משמעות בכוח אדם, כמו שאמרה קטי.

ניצן הורוביץ: לא תמיד קל לגייס את אנשי המקצוע, אבל אנחנו עושים מאמץ.

ניצן הורוביץ: זה בראש סדר העדיפויות שלי.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – השר.

מיקי לוי: הוא ענה לה.

מיקי לוי: אם לא שמתם לב, הוא ענה לה.

מיקי לוי: אם לא, אני מניח שקפה בתוך הסיעה עצמה יפתור הרבה יותר – – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: לא היית פה, מה לעשות?

מיקי לוי: תודה רבה לשר הבריאות על התשובה הרחבה מאוד.

מיקי לוי: תודה לכם.

מיקי לוי: אני באמת מעריך ששרים מגיעים הנה ומשיבים בעצמם ולא דרך תיווך.

מיקי לוי: תם זמן השאילתות.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/2049/24; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו נעבור להמשך סדר-היום, לחקיקה – הצעת חוק האנטומיה והפתולוגיה (תיקון – רצף פעילות בגוף שנותן שירות לנתיחת גווייה).

מיקי לוי: החוק הזה הוא בתמיכת הממשלה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ווליד טאהא, וחברי הכנסת מנסור עבאס וגנאים מצטרפים לחוק הזה.

מיקי לוי: ינמק את החוק הזה חבר הכנסת ווליד טאהא.

וליד טאהא: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, כבוד שר הבריאות, אני מביא היום הצעת חוק להסדרת עבודת המכון לפתולוגיה באבו כביר בצורה שתבטיח את הזכות האחרונה של האדם לפני שטומנים אותו באדמה.

וליד טאהא: על פי כל ההלכות ועל פי כל הדתות, כבוד נותנים לאדם מת בהבאתו לקבורה מהירה.

וליד טאהא: מה שקורה בפועל הוא שכ-20% מתושבי המדינה שאינם יהודים לא הצליחו להביא את יקיריהם המתים שמסיבה כלשהי הגיעו למכון הפתולוגי – זה יכול להיות מוות כתוצאה מתאונת דרכים, זה יכול להיות מוות כתוצאה מתאונת עבודה, זה יכול להיות מוות שנגרם מרצח, זה יכול להיות מוות שהסיבות שלו מחייבות בדיקה משפטית של הגופה לפני שמביאים אותה לקבורה.

וליד טאהא: על כן, 20% מאזרחי המדינה היו תלויים בסדר-היום של המכון הזה, שאיננו הולם את ההלכה שמבקשת מאיתנו לתת את הכבוד האחרון לאדם מת בהבאתו לקבורה מהירה.

וליד טאהא: אני חבר כנסת מזה שנתיים, לא יותר, אבל מהרגע הראשון שנכנסתי לכנסת, אני מקבל פניות בצורה מתמדת על כך שצריך להסדיר את עבודת המכון הזה בצורה שתבטיח את הכבוד של המתים הלא-יהודים.

וליד טאהא: ברור שאנחנו מדברים על סוגיה שהיא על-מפלגתית, א-פוליטית.

וליד טאהא: אני לא מתכוון להתנגח על זה עם אף אחד.

וליד טאהא: אני מתכוון לעשות דבר אחד פשוט: לכבד את המת בהבאתו לקבורה מהירה, בצורה שלא תשאיר אותו לעיתים יומיים ושלושה במקררים של המכון הפתולוגי אך ורק בגלל שהוא לא יהודי.

וליד טאהא: בעניין הזה אני רוצה להבהיר שאין לי שום כוונה לפגוע בדת היהודית, ואני לא קורא מכאן להפר את הכללים שמקובלים על החברה היהודית ועל הדת היהודית.

וליד טאהא: מצד אחר, אני מבקש להבהיר ש-20% מתושבי המדינה צריכים לקבל את הזכות הבסיסית הזו שלהם במכון משפטי רפואי.

וליד טאהא: רבותיי, אנחנו לא מדברים על בית עסק שצריך לסגור בסוף שבוע.

וליד טאהא: זה לא בית עסק, זה מכון משפטי רפואי; זה מכון רשמי שצריך לתת שירות לכל אזרחי המדינה, והכללים שצריכים לחול עליו הם כללים שחלים על מוסד רפואי.

וליד טאהא: מוסדות רפואיים, אדוני היושב-ראש, לא סוגרים את הדלתות שלהם בסופי שבוע.

וליד טאהא: הם חייבים לעבוד, הם חייבים לתת שירות לאוכלוסייה.

וליד טאהא: מכאן אני אומר שהנושא הזה והסדרת הנושא הזה הם כל כך חשובים לחברה הערבית, שסובלת קשות מהסוגיה הזאת.

וליד טאהא: משפחה שמאבדת את אחד מבניה גם ככה נכנסת לטראומה, אז אם מוסיפים על הקושי, על הכאב ועל האובדן שלהם שהם צריכים לחכות יומיים-שלושה עד שהם מקבלים את הגופה של היקיר שלהם, אנחנו עושים פה עוול בלתי יתואר למשפחות האלה.

וליד טאהא: שוב, אינני מתכוון להתנגח עם אף אחד.

וליד טאהא: התחלתי את המגעים שלי עם שר הבריאות הקודם, מר יולי אדלשטיין, כאשר הצפתי בפניו את הבעיה.

וליד טאהא: מר יולי אדלשטיין ציין אז שיש פה בעיה תקציבית.

וליד טאהא: נכון, מעבר לפעילות שתאפשר שחרור גופות, כולל שחרור גופות אחרי נתיחה, מחייב עבודת צוות של המכון ולא עבודת תורן אחד במכון, כי תורן אחד איננו יכול לנתח, איננו יכול לעשות CT לגופה, איננו יכול לעסוק ברנטגן ובכל הדברים האחרים שהוא חייב לעשות.

וליד טאהא: על כן, צריכים את הצוות הזה שעושה את כל העבודה, כולל כתיבת הדוח על סיבת המוות, ועל כן היה ברור שצריך להוסיף כסף וגם להתארגן מבחינת כוח אדם למשימה הזו.

וליד טאהא: שר הבריאות הנוכחי – אני רוצה להודות לו.

וליד טאהא: אני דיברתי איתו על הנושא הזה לפני חודשים רבים, והוא הביע הסכמה שצריך להגיע לפתרון בסוגיה הזו ואמר שאכן מדובר בסוגיה כואבת הגורמת סבל לאוכלוסייה רחבה.

וליד טאהא: צריך לפתור אותה.

וליד טאהא: הוא גם הוציא הנחיה לפני יומיים-שלושה שהוא מנחה את צוות המכון להתארגן לעבודה שבעה ימים.

וליד טאהא: אדוני שר הבריאות, אדוני שר הבריאות, אני מבין שאנחנו צריכים להמשיך מכאן בוועדת הבריאות.

וליד טאהא: אנחנו נגיע לכל ההסכמות הנדרשות כדי לעשות את זה בצורה שמצד אחד מבטיחה את הכבוד של המת הלא-יהודי, ומצד אחר אנחנו לא רוצים לפגוע בשום דת אחרת ולא חס ושלום להתגרות בשום גורם אחר.

וליד טאהא: אנחנו מתייחסים לנושא הזה בצורה ספציפית, אנושית ומכבדת.

וליד טאהא: כל אזרח שמגיע לסיטואציה הזאת חייב להרגיש שהוא לא עבר עינויים נוספים, נוסף לזה שיש לו מת מהמשפחה שלו,.

וליד טאהא: ומכאן גם לעשות צדק עם החברה הערבית.

וליד טאהא: אמרתי, זה לא נושא פוליטי, ואין לי כוונה להפוך אותו לכזה.

וליד טאהא: כל מי שירצה להרגיש שהוא היה חלק, מוזמן להצטרף לתמיכה בהצעת החוק – והוא כבר חלק.

וליד טאהא: אנחנו לא באים לחלק קרדיטים לאף אחד, אנחנו ביחד הולכים להירתם כדי לפתור סוגיה שעושה טוב לצדק במדינה, לחתך גדול מאוד של החברה.

וליד טאהא: ברשות היושב-ראש, אני רוצה לעבור לכמה משפטים בערבית, יש לי עוד שתי דקות.

וליד טאהא: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אני פונה לאנשינו ולחברה הערבית ואומר: אנחנו יודעים טוב מאוד שהנושא הזה, העבודה במכון הרפואי באבו כביר, הוא נושא כואב מאוד לכל המשפחות אשר מאבדות את האהובים שלהן, בין שזה נגרם מתאונת דרכים תאונת עבודה או תאונה קטלנית מצערת מאוד.

וליד טאהא: בעקבות זאת אני כרגע מקדם הנחה על שולחן הכנסת של הצעת חוק לפעילות של המכון הרפואי באבו כביר במשך שבעה ימים באופן שייתן את הזכות לכל משפחה שאיבדה את היקר לה לנקוט את הפעולות הנחוצות כדי לשחרר את הגופה לאחר קיום כל הפעולות הנחוצות מהצד החוקי והרפואי, והבאה של הנפטר למנוחתו האחרונה בדרך שראויה לבן אדם, דרך שתואמת את אמונותינו הדתיות, אשר מצוות להביא את המת למנוחתו האחרונה מהר ככל האפשר.

וליד טאהא: זה לא הגיוני שהבן אדם יישאר יומיים או שלושה ימים במכון הרפואי ויחכה לסיומו של החופש כדי שהעבודה ההכרחית על הגופה תסתיים כדי לשחרר אותה.

וליד טאהא: לכן החוק הזה הוא חוק אנושי מהדרגה הראשונה, הוא חוק שנותן לנו את הזכות לקבור את המתים שלנו בהתאם לאמונות שלנו ולהלכה שלנו, בהתאם לדת שלנו בחברה הערבית.

וליד טאהא: לכן זהו חוק שהוא א-פוליטי, מעל לכל ויכוח.

וליד טאהא: אנחנו רוצים באמצעותו לתת פתרונות לאזרח כדי שירגיש שהוא ממלא את חובתו כלפי מי שהוא איבד ברגעיו האחרונים לפני הקבורה שלו.

וליד טאהא: ) אני קורא לכל חברי הכנסת לתמוך בהצעה, כי היא הצעה שעושה סדר ועושה הוגנות כלפי החברה הערבית.

וליד טאהא: תודה רבה לכולם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שר הבריאות, בבקשה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – –

מיקי לוי: אני מבקש שקט במליאה, בבקשה.

ניצן הורוביץ: – – עם כניסתי לתפקיד לפני שלושה חודשים נדהמתי לגלות שהמכון לרפואה משפטית באבו כביר, שהוא המכון היחיד בארץ שנותן שירותים – איזה רעש, כמו בשוק.

מיקי לוי: אני מבקש מהסדרנים לעבור ולהושיב את חברי הכנסת.

מיקי לוי: יש רעש במליאה, לא ניתן לשמוע את השר.

מיקי לוי: בבקשה שקט.

מיקי לוי: מי שרוצה לדבר – בבקשה לצאת החוצה.

מיקי לוי: אני מבקש, בתאים של הסיעות, להיות בשקט.

מיקי לוי: אני אוציא אתכם החוצה.

ניצן הורוביץ: טוב, ננסה.

ניצן הורוביץ: כשנכנסתי לתפקיד נדהמתי לגלות שהמכון לרפואה משפטית באבו כביר, שהוא המכון היחיד בארץ שנותן שירותים של נתיחות פורנזיות לקורבנות שנפטרו ברצח, בתאונות דרכים, בהתאבדות או שיש חשד לפלילים במותם, אינו פועל שבעה ימים בשבוע.

ניצן הורוביץ: כך למשל באסון מירון, המכון עבד בלחץ גדול עד כניסת השבת כדי לזהות את הגופות של 32 מקורבנות האסון, ועם כניסת השבת פסק התהליך, כאשר 13 גופות לא זוהו.

ניצן הורוביץ: בצאת השבת עובדי המכון הוקפצו לתורנות כדי לסייע בהמשך מלאכת זיהוי הגופות.

ניצן הורוביץ: מדי סוף שבוע אנשי משרד הבריאות – הצוות שלי וגם אני באופן אישי – מקבלים שיחות של משפחות המתחננות לקבור את יקיריהן בהתאם לערכי הדת והמסורת שלהן.

ניצן הורוביץ: אני מקבל הרבה מאוד פניות מחברי הכנסת הערבים בעניין הזה, ואני מסכים עם חבר הכנסת טאהא שנכון להרחיב את ימי הפעילות במכון לרפואה משפטית ונכון לעשות זאת בהקדם.

ניצן הורוביץ: לאור זאת, ולאחר שחברי כנסת מרע"ם, הרשימה המשותפת וכמובן ממרצ פנו אליי בבקשה להקל על משפחות שניתוח הגופות של יקיריהן התעכב בשבת בגלל סגירת המכון, הנחיתי את גורמי המקצוע במשרד למצוא מודל מאוזן להרחיב את ימי הפעילות של עובדי המכון לרפואה משפטית באבו כביר בראשות הד"ר חן קוגל – שהוא, אפשר לומר, איש מקצוע מסור – שישים סוף לעוול שנגרם למשפחות שממתינות שעות, יממה, יומיים לקבור את יקיריהן.

ניצן הורוביץ: אני שמח להגיד שכבר קיבלנו הסכמה לתוספת תקנים ותקציב לצורך העניין הזה, והשלמת המהלך צפויה להתבצע בפועל עד סוף השנה.

ניצן הורוביץ: חודשיים.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד ביחס להצעת החוק ככלל שקביעה של היקף פעילות וזמינות השירות של נתיחות בעניין המוות היא לא בהכרח עניין לעיגון בחקיקה ראשית, אלא בהסדרה בנוהלי עבודה, בשיקול דעת של מנהל המוסד – איזה רעש, מה זה?

ניצן הורוביץ: זה באמת – – –

מיקי לוי: רבותיי, בבקשה, אני מבקש מכל חברי הכנסת לשבת.

מיקי לוי: בתאים של הסיעות, אם אתם לא תהיה בשקט אני אפנה גם את הקואליציה וגם את האופוזיציה.

מיקי לוי: אני מבקש שקט במליאה.

מיקי לוי: בבקשה.

ניצן הורוביץ: זה תלוי בשיקול הדעת של מנהל המוסד, ובהתאם ליכולות כוח האדם והתשתיות שעומדים לרשותו ובהסכמי העבודה של הרופאים ושל עובדי מינהל ומשק שצריכים לתפעל את המקום.

ניצן הורוביץ: חשוב לציין שבהצעת החוק הזאת יש גם בעיות נוספות, כמו הרחבת שעות הפעילות ל-24 שעות ביממה, שזה מטיל עלינו בעיות מבחינת המבנה הארגוני וכוח האדם שנמצא היום במכון לרפואה משפטית.

ניצן הורוביץ: כמו כן, ההצעה חלה על כל מוסד שמבצע נתיחות לאחר המוות, אף כי נכון להחיל אותה רק על המכון לרפואה משפטית, שנותן שירות יחיד מסוגו לציבור.

ניצן הורוביץ: בצד ההסתייגויות האמורות, והיות שיש לבחון מענה לצרכים של אוכלוסיות שונות בחברה הישראלית, וזה נושא רגיש, אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק המוצעת, והגעתי להבנה עם חבר הכנסת טאהא שהמשך הליך החקיקה ייעשה בתיאום איתנו, עם משרד הבריאות, במסגרת הדיון בוועדת הבריאות של הכנסת.

ניצן הורוביץ: אני חושב שבכך, באמצעות הפעולה המשותפת הזו, אפשר יהיה – חברת הכנסת סילמן, חברת הכנסת סילמן.

ניצן הורוביץ: אני אומר – בהמשך אפשר יהיה להביא לסיום הסאגה הזאת ולהסדרה של פעילות המכון לרפואה משפטית 24 שעות; לא 24 שעות, אבל שבעה ימים בשבוע.

ניצן הורוביץ: עכשיו אני רוצה להגיד שהמהלך הזה הוא חלק מהרחבה של שירותים נוספים במסגרת משרד הבריאות, בעקבות התוספת התקציבית שאנחנו מקבלים בתקציב הזה.

ניצן הורוביץ: במסגרת הזאת הובאו התקנים הזמניים של הקורונה – תקני הקורונה הזמניים, שנתנה הממשלה הקודמת – והופכים לתקני קבע במערכת הבריאות.

ניצן הורוביץ: נוספו תקנים נוספים, מאות תקנים, במסגרת מה שנקרא הפעימה הראשונה לגל הדלתא הנוכחי, וגם אלה בהסכמה עם האוצר.

ניצן הורוביץ: הם יהיו תקני קבע במערכת הבריאות, ויישארו הרבה אחרי הקורונה.

ניצן הורוביץ: הדבר הזה יאפשר לנו לחזק את מערכת הבריאות גם בעידן שלאחר הקורונה, ומי כמונו יודע עד כמה מערכת הבריאות בישראל צריכה חיזוק וצריכה תמיכה.

ניצן הורוביץ: ובהזדמנות הזו, במליאת הכנסת, אני רוצה להביע את הערכתי לצוותי הרפואה, לעובדי הניקיון, לעובדי המשק, לעובדי התחזוקה, לכוח העזר, לאחיות, לאחים, לרופאים, למנהלי המחלקות וגם לכל העובדים בארגונים, ארגוני ההצלה, ובראשם עובדי מגן דוד אדום, שבאמת נותנים את הלב ואת הנשמה בטיפול בחולי הקורונה ובכלל.

ניצן הורוביץ: לשמחתי, בשבועות האחרונים יש ירידה ברורה במספר הנבדקים, בשיעור החיוביים ובמספר החולים קשה שמאושפזים במחלקות בתי החולים.

ניצן הורוביץ: אנחנו מתחילים לראות ירידה גם במספר המונשמים כתוצאה מהקורונה.

ניצן הורוביץ: אנחנו עכשיו עומדים כבר על פחות מ-500 חולים קשה בבתי החולים, ואני מקווה שהירידה הזאת תימשך ושנוכל לצאת מהגל הזה.

ניצן הורוביץ: יחד עם זאת, אני רוצה להגיד שאנחנו לא מתכננים שום מסיבות לסיום הקורונה.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזאת הייתה שגיאה בעבר לפרק מנגנונים שעסקו במאבק בקורונה, ונאלצנו להקים אותם מחדש.

ניצן הורוביץ: אנחנו מתכוונים להשאיר את כל המסגרות בתוקף, פועלות – מגן ישראל, מגן אבות, שיתוף הפעולה עם פיקוד העורף וצה"ל ומערכת הביטחון – כדי שנהיה ערוכים אם חלילה יהיה גל נוסף ואם נעמוד בפני צרכים אחרים של חירום במערכת הבריאות.

ניצן הורוביץ: איש מאיתנו, לצערי, לא יודע מה יהיה בעתיד וכיצד ניאלץ להגיב מול איומים.

ניצן הורוביץ: אני רוצה לסיים – חברת הכנסת סילמן, אני מסיים את דבריי, מודה לכם על הקשב וקורא לכם לתמוך בהצעת החוק הזו, כפי שהחליטה ועדת השרים לחקיקה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר הבריאות.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני מתנגד.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, 33 שנים אני בכנסת.

משה גפני: אני לא זוכר מקרה אחד שבו הלכתי נגד ההלכה המוסלמית.

משה גפני: לא היה דבר כזה.

משה גפני: להפך, אני יכול להצביע על הרבה מאוד דברים שתמכתי.

משה גפני: זו גם חובתי, גם כחבר כנסת, אפילו כאדם דתי, לשמור על הדת של המוסלמים.

משה גפני: אני מציע לא להביא את זה לשם, מכיוון – – –

קריאה: – – –

משה גפני: מה?

מיקי לוי: אני מבקש.

מיקי לוי: אני אוציא אתכם החוצה.

מיקי לוי: בתאים של הסיעות, אתם מפריעים לחבר הכנסת גפני.

מיקי לוי: הפרעתם קודם לשר הבריאות.

מיקי לוי: אני מבקש שקט במליאה, לתת כבוד לחבר כנסת שעומד על הדוכן.

מיקי לוי: אני מבקש שקט.

משה גפני: יש חובה הלכתית, על פי הדת המוסלמית, לקבור מת בלי להלין אותו זמן רב מדי ולעשות את זה באופן מיידי.

משה גפני: זאת, אגב, גם ההלכה היהודית.

משה גפני: אסור להלין את המת, אלא אם כן יש שבת באמצע.

משה גפני: ואז אנחנו נכנסים לבעיה שהמכון המשפטי, המכון לרפואה משפטית, פועל לא רק שישה ימים בשבוע – הוא גם פועל חצי יום; הוא לא פועל בלילה, הוא לא פועל בערב.

משה גפני: הוא פועל רק במקום אחד.

משה גפני: מדינה מתוקנת ונורמלית – כשחבר כנסת כמו ווליד טאהא מציע הצעה כדי לפתור בעיה של המוסלמים, כמו שעשו בעבר – יש חוק שעות עבודה ומנוחה; ליהודים זה שבת, למוסלמים זה יום שישי.

משה גפני: מדינה מתוקנת מחפשת פתרון, לא להביא חקיקה.

משה גפני: מה החקיקה הזאת תעשה?

משה גפני: אני אגיד לכם בדיוק.

משה גפני: הוא אמר את זה, השר, אתם לא שמתם לב.

משה גפני: הוא יבוא למכון לרפואה משפטית והוא יגיד שצריך לעבוד 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע, ויגידו לו: תביא תקציב.

משה גפני: מאיפה הוא יביא תקציב?

משה גפני: משרד האוצר ייתן לו?

משה גפני: וזה מה שיהיה עכשיו – שיפתחו את המקום בשבת, כשחלק גדול, 80% מהאוכלוסייה, לא קובר בשבת.

משה גפני: הצעת החוק, הכוונה שלה נכונה.

משה גפני: היישום של החוק הוא טעות ממדרגה ראשונה, מכיוון שלא יהיה מזה שום דבר, חבר הכנסת ווליד טאהא.

משה גפני: זה מס שפתיים ששר הבריאות משלם לך כדי להגיד לך: אני תומך בזה.

משה גפני: אבל כשאתה תבוא מול האזרחים הערבים, המוסלמים, וישאלו אותך: אבל למה אי-אפשר לטפל בבעיה הזאת בפועל?

משה גפני: הרי העברת חוק מה תגיד, תגיד שבינתיים זה לא מתקדם?

משה גפני: מה שהיה צריך לעשות הוא לשבת עכשיו, לשבת – מה שאמר השר לשעבר יולי אדלשטיין – לשבת על פתרון שהוא פתרון יצירתי, ואחד מהם – אני רוצה להגיד לכם אותו.

מיקי לוי: משפט לסיכום.

משה גפני: כן.

משה גפני: זה רגיש מאוד.

משה גפני: אני מבקש רק עוד דקה, שתיים.

מיקי לוי: בבקשה.

משה גפני: אני, למשל, מציע כמובן לדחות את ההצבעה על החוק הזה.

משה גפני: אל תכריחו אותנו להצביע.

משה גפני: אנחנו לא נגד, אל תכריחו אותנו לעשות את זה, אבל למה אי-אפשר לקחת למשל את בית החולים בנצרת, בית החולים הערבי שפועל, ויש שם רופאים מוסלמים והכול?

משה גפני: למה שלא תהיה שם שלוחה, ששם ינתחו את הגופות, כשצריך לעשות את זה בשבת?

משה גפני: למה?

משה גפני: למה לא בא לפה שר הבריאות עם רעיון יצירתי, אמיתי, עם פתרון?

משה גפני: בינתיים, על הדרך, גם נעזור לבית החולים הזה, וכשיהיה נפטר מוסלמי – אפילו לא, אפילו מרון.

משה גפני: למה הם היו צריכים לנסוע בכלל לתל אביב?

משה גפני: למה הם היו צריכים לנסוע לאבו כביר?

משה גפני: למה לא היה אפשר בצפון לזהות אותם?

משה גפני: למה אי-אפשר בנצרת?

משה גפני: יש שם רופאים ברמה גבוהה מאוד – אני מכיר את הרופאים – עם פתרון מהיום למחר.

משה גפני: רק רצון טוב.

משה גפני: מה שהם עושים לך, חבר הכנסת ווליד טאהא, אני אומר לך מניסיון – הם אומרים לך: אנחנו בעד, אנחנו תומכים בחוק, ולך אין פתרון.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: אני מציע לך, תעלה לכאן ותגיד: בואו נדחה את ההצבעה בשבוע.

משה גפני: תבחנו את ההצעות.

משה גפני: הרי הרופאים לא יסכימו להיות שם 24 שעות – השר אמר את זה.

משה גפני: למצוא פתרון, והפתרון הוא בהישג יד, ואנחנו תומכים בך ומתנגדים לחוק.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

מיקי לוי: חבר הכנסת טאהא, אתה רוצה להשיב?

מיקי לוי: בבקשה.

וליד טאהא: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני סומך את ידיי על הדברים שאמר שר הבריאות.

חיים כץ: לא שומעים.

וליד טאהא: חברי הכנסת, אני רוצה לסמוך את ידי על כל מה שאמר שר הבריאות.

וליד טאהא: העניין של 24 שעות הוא לא העיקרון – העיקרון הוא לנתח גופות שבעה ימים.

וליד טאהא: זו יכולה להיות עבודה של עשר שעות, שמונה שעות, תשע שעות, 11 שעות – זה לא העניין.

וליד טאהא: אני לא מתעקש על כך שעבודת המכון תהיה 24 שעות, אבל כן מבקש את העיקרון של להביא מת לקבורה, כפי שההלכה מבקשת, בזמן הנכון וביום הנכון.

וליד טאהא: אמרתי, הרב גפני, החוק עובר מפה לוועדת הבריאות.

וליד טאהא: אנחנו נמצא את כל הניסוחים שיעשו כבוד לכולם.

וליד טאהא: לא באנו לרמוס אף אחד ולא לפגוע באף אחד, ואנחנו מבקשים שכל האחרים לא יפגעו בנו.

וליד טאהא: אז עקרון ה-24 שעות, אדוני שר הבריאות, זה לא עקרון ברזל.

וליד טאהא: אנחנו נדבר על זה.

וליד טאהא: הכוונה היא להביא לעבודה של שבעה ימים.

וליד טאהא: למה זה לא נעשה?

וליד טאהא: אמרת: השר לשעבר יולי אדלשטיין – אני התחלתי מולו לפני שנה ומשהו.

וליד טאהא: למה לא נעשתה חלופה?

וליד טאהא: אפשר לשאול הרבה מאוד שאלות.

וליד טאהא: לא נעשה כלום, והגיע הזמן לעשות.

וליד טאהא: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: האופוזיציה הגישה בקשה של 20 חתימות להצבעה שמית ומשכה אותה.

מיקי לוי: בעקבות זאת הממשלה הגישה בקשה להצבעה שמית.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, נא להקריא את שמות חברי הכנסת.

מיקי לוי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

מיקי לוי: בבקשה שקט במליאה.

מיקי לוי: זה לא מכובד באמצע הצבעה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: קחו אותו לכוס קפה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – נגד ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – בעד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – בעד

אחמד טיבי: נא לקרוא בסיבוב שני את אלה שהשם שלהם נקרא והם לא היו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד אמסלם – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח מיכאל ביטון – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח איתן גינזבורג – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח פטין מולה – אינו נוכח מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח יבגני סובה – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת

אחמד טיבי: האם יש מישהו באולם שלא הצביע?

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: תמה ההצבעה.

אחמד טיבי: ובכן, לתוצאות, רבותיי: נגד – 46, בעד – 62.

אחמד טיבי: הצעת החוק עברה בטרומית ותעבור לוועדת הבריאות להמשך דיון.

אריה מכלוף דרעי: ועדת המדע.

אחמד טיבי: אוקיי, ועדת הכנסת תכריע.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ניר אורבך: ועדת הבריאות.

אחמד טיבי: אמרתי ועדת בריאות.

אחמד טיבי: יש בקשה לוועדות אחרות.

אחמד טיבי: ועדת הכנסת תכריע.

אחמד טיבי: ניר אורבך, בבקשה, הודעה בשם ועדת הכנסת.

ניר אורבך: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום כי הצעות החוק הבאות יועברו לדיון בוועדות כמפורט להלן: ועדת החוקה, חוק ומשפט תידון בהצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר (תיקון מס' 17 – הוראת שעה) (תיקון) (הארכת תוקף), התשפ"ב–2021, מ/1449; ועדת חוץ וביטחון תדון בהצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 24), התשפ"א–2021, מ/1445.

ניר אורבך: תודה רבה לך, אדוני.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת אורבך.

אחמד טיבי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק לעניין ועדות הכנסת (תיקוני חקיקה והוראת שעה), התשפ"ב–2021, שהחזירה ועדת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2126/24; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעה הבאה – הצעת חוק האקלים, של חברת הכנסת גילה גמליאל.

אחמד טיבי: בבקשה, גברתי.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מזכירת הכנסת ירדנה האהובה, חברות וחברי הכנסת, אני נרגשת לקראת ההצבעה על חוק האקלים הישראלי.

גילה גמליאל: מושב החורף עמוס בכל כך הרבה נושאים ובכל כך הרבה מחלוקות.

גילה גמליאל: אחד הדברים שצריך להיות בהסכמה כמעט גורפת של כלל סיעות הבית הוא נושא הגנת הסביבה.

גילה גמליאל: בשנה אחת בלבד כשרה להגנת הסביבה אני גאה בכך שהצלחנו להביא להבנה שהעולם כולו נמצא במצב חירום אמיתי.

גילה גמליאל: משבר האקלים כבר כאן, והוא הולך ומתעצם.

גילה גמליאל: מדינות הים התיכון, ובהן ישראל, צפויות לחוות אירועים קשים במיוחד כתוצאה ממנו.

גילה גמליאל: לצד הבשורות הרעות יש עוד תקווה.

גילה גמליאל: מדינות העולם כבר הבינו כי משבר האקלים כבר כאן, והתחילו לפעול על מנת למגר ולצמצם את הנזקים שלו.

גילה גמליאל: את חוק האקלים שהנחתי על שולחן הכנסת ועולה היום להצבעה הצגתי כבר בחודש אפריל כשרה להגנת הסביבה.

גילה גמליאל: יחד עם אנשי המקצוע של המשרד להגנת הסביבה ויחד עם עמותת אדם טבע ודין גיבשנו אותו במטרה לקחת את המאבק במשבר האקלים שלב נוסף קדימה ולהביא אסטרטגיה לחזון של עולם ירוק ודל פחמן.

גילה גמליאל: חוק האקלים הוא הפתרון למיגור משבר האקלים.

גילה גמליאל: חוק האקלים הוא ההוכחה לכך שגורלנו בידינו; למעשה, גורלנו באצבעותינו – מספיק אצבעות יצביעו בעד כאן, במליאה, ומדינת ישראל עוברת להילוך הרבה יותר גבוה במאבק במשבר ומצטרפת למדינות העולם שכבר נמצאות על המסלול הירוק.

גילה גמליאל: מדינת ישראל מהווה מגדלור בעיני מדינות העולם בתחומים רבים: בהייטק, בטכנולוגיה חקלאית, במים, בטכנולוגיה בכלל, ברפואה.

גילה גמליאל: אבל מה עם משבר האקלים?

גילה גמליאל: העוצמה שלנו מאפשרת לנו לנקוט צעדים משמעותיים ולתרגם את היוזמות והיצירתיות שלנו לטובת הפחתת פליטות והיערכות לשינויי אקלים.

גילה גמליאל: מעבר לחובה המוסרית שיש לנו כלפי כדור הארץ ולחובה הסביבתית והבריאותית שיש לנו בעבור האנושות, המאבק במשבר האקלים מהווה אינטרס כלכלי מובהק.

גילה גמליאל: הגופים הפיננסיים השמרנים ביותר כבר מדברים בשפת כלכלת אפס פליטות, בין שמדובר בפורום הכלכלי העולמי בדאבוס, שכיום אני מכהנת בהנהגה הבוגרת שלו, ובין שמדובר גופים אחרים, כמו קרן המטבע העולמית, שמתחייבים לשרשרות אספקה דלות פחמן.

גילה גמליאל: לפני כחמש שנים מדינת ישראל חתמה על הסכם פריז ונטלה על עצמה שורה של מחויבויות בנושא משבר האקלים.

גילה גמליאל: במהלך חמש השנים הללו מדינת ישראל קידמה החלטות ממשלה שונות בנושא, אבל מדינות העולם כבר חוקקו חוקי אקלים שמגדירים דרכי פעולה במאבק במשבר, ואנחנו יכולים להפסיק להיות מאחור עם מספיק אצבעות כאן, במליאה, שיעשו את הדבר הנכון והמוסרי.

גילה גמליאל: חוק האקלים ייצור מסגרת ארגונית מתכללת שתוביל את ההתמודדות של מדינת ישראל עם משבר האקלים.

גילה גמליאל: יחד נשים דגש על שני ההיבטים המרכזיים של ההתמודדות שנדרשת במישור הלאומי.

גילה גמליאל: ההיבט הראשון הוא מניעה וצמצום של פליטות גזי חממה.

גילה גמליאל: יישום ההיבט הזה יביא ליישום המחויבות שלנו לאמנת האקלים.

גילה גמליאל: הוא יסייע למניעת החרפה של תהליכי שינויי אקלים, וכרוך במעבר הדרגתי לכלכלה דלת פחמן, כלומר מעבר של המשק לתחליפים בני-קיימא בפיתוח תחום האנרגיות המתחדשות.

גילה גמליאל: ההיבט השני הוא קידום ההיערכות להשפעות הנובעות ממשבר האקלים.

גילה גמליאל: יישום ההיבט יעזור לנו להגן על הציבור ולשמור על בריאותו, ובעיקר על הדורות הבאים, שהם אלה שייאלצו להתמודד עם ההחרפה הצפויה של המשבר.

גילה גמליאל: חוק האקלים שהצגתי כשרה להגנת הסביבה ועולה היום להצבעה במליאה כולל שבעה מרכיבים שיענו על שני ההיבטים הללו.

גילה גמליאל: התחום הראשון, ולמעשה החשוב ביותר, הוא הצבת יעדים להפחתת פליטות גזי חממה.

גילה גמליאל: גזי החממה גורמים לאפקט החממה, כלומר להתחממות האטמוספרה ולעלייה הדרגתית של הטמפרטורה בארץ ישראל והטמפרטורה בכדור הארץ בכלל.

גילה גמליאל: היעדים להפחתת הפליטות שהגדרנו מחולקים לשתי תקופות – עד לשנת 2030 ועד לשנת 2050.

גילה גמליאל: חוק האקלים קובע הפחתה של לפחות 27% בפליטות גזי החממה עד שנת 2030.

גילה גמליאל: עד שנת 2050 החוק קובע הפחתה של לפחות 85%.

גילה גמליאל: נכון, לאחר שגיבשנו את היעדים הללו בממשלה הקודמת, הממשלה הנוכחית אישרה אותם, אבל רק במסגרת החלטת ממשלה.

גילה גמליאל: כל עוד היעדים הללו לא מעוגנים בחוק, אין להם ערך אמיתי.

גילה גמליאל: אין למשרדים השונים, שחלקם לא רואים את המאבק במשבר האקלים כערך עליון, מחויבות אמיתית לממש אותם.

גילה גמליאל: בעשור הקרוב צפויות לעמוד לרשותנו טכנולוגיות נוספות, הכוללות בין היתר ייצור ואגירה של אנרגיה מתחדשת.

גילה גמליאל: החוק קובע שיהיה ניתן לבצע הערכה מחודשת ולקבוע יעדים שאפתניים אפילו יותר.

אחמד טיבי: יש לך עוד דקה.

גילה גמליאל: אז אני אלך לעיקר.

גילה גמליאל: לצורך השגת היעדים שהצבנו נדרש תכנון אסטרטגי לטווח הארוך.

גילה גמליאל: לכן יצירת תוכניות לאומיות להפחתת פליטות גזי חממה היא דבר חשוב.

גילה גמליאל: עיקרון נוסף בחוק האקלים הוא הקמת ועדת מומחים עצמאית לעניין משבר האקלים.

גילה גמליאל: מרכיב נוסף באסטרטגיה ארוכת הטווח לטיפול במשבר האקלים הוא תמחור הפחמן, שמהווה כלי משמעותי להפחתת פליטות בכלכלה מודרנית.

גילה גמליאל: מהלך נוסף הוא ביצוע תזכיר לשינויי אקלים, על מנת שתוכניות ממשלתיות יובילו לכך שהן ייצרו את הפירוט המתבקש על מנת לקדם את הצרכים.

גילה גמליאל: חברותיי וחבריי חברות וחברי הכנסת, החוק שנצביע עליו ממש עוד מעט הוא לא עוד חוק שניתן לחלק לקואליציה ואופוזיציה.

גילה גמליאל: הצבעה בעד היא הצבעה בעד הילדים והנכדים שלנו ובעד כדור הארץ, הצבעה על הצטרפותה של מדינת ישאל למדינות המתקדמות בעולם, שבחרו להקשיב למומחים ולמדע ושבחרו להילחם על עולם טוב יותר, עולם דל פחמן.

גילה גמליאל: עלינו להישיר מבט אל המציאות ולהבין כי אנחנו במצב חירום.

אחמד טיבי: תודה רבה.

גילה גמליאל: זהו?

גילה גמליאל: טוב.

אחמד טיבי: משפט סיום.

גילה גמליאל: כיוון שנגמר הזמן, אומר משפט סיום.

אחמד טיבי: משפט מחץ כזה, איכותי.

אחמד טיבי: אני קוראת לכולם פה בבית הזה לזנוח שיקולים לא רלוונטיים – לא של קרדיטים, לא של מהלך קואליציה, של אופוזיציה–קואליציה – ולתכנן מדיניות סביבתית לטווח ארוך ולהצביע בעד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חברת הכנסת גילה גמליאל.

אחמד טיבי: תשובת הממשלה – חבר הכנסת, השר ניצן הורוביץ, בשם השרה להגנת הסביבה, הנמצאת היום בדובאי.

אחמד טיבי: בבקשה, כבוד השר.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני כאמור משיב על הצעת החוק הזו במקום השרה להגנת הסביבה תמר זנדברג, חברתי.

ניצן הורוביץ: מדינת ישראל והעולם כולו ניצבים בפני משבר אקלים שמאיים על בריאותנו, איכות חיינו, ובעצם על עצם קיומנו.

ניצן הורוביץ: אני חושב שההכרה בכך הולכת ומעמיקה.

ניצן הורוביץ: זאת חובתנו, למען הדורות הבאים ולמען הדורות שכבר כאן, להתגייס למאבק במשבר האקלים, לקבוע מדיניות מיידית שתסייע במיתונו ולהיערך בכל הרמות לאסונות הבלתי-נמנעים שיגיעו בעקבותיו.

ניצן הורוביץ: במסגרת הזאת נדרשת חקיקה אקלימית מתקדמת, יעילה, שמבטיחה שנוכל להתמודד עם האתגרים שעומדים בפנינו.

ניצן הורוביץ: חברת הכנסת סילמן, אני רק מתריע שהתשובה לא תהיה ארוכה, בסדר?

ניצן הורוביץ: הצעת החוק הפרטית של חברת הכנסת גילה גמליאל, לשעבר השרה להגנת הסביבה, אומנם מבוססת על תזכיר חוק ממשלתי שהפיץ המשרד להגנת הסביבה להערות הציבור בחודשים האחרונים, אך בימים אלו עמל המשרד על עדכון ושיפור ההצעה, בין השאר בעקבות הערות הציבור החשובות שהתקבלו לתזכיר החוק שהופץ כחלק מההליך התקין של חקיקה ממשלתית.

ניצן הורוביץ: אבקש להדגיש את מחויבותה של הממשלה החדשה לנושא הזה ולציין את החלטת הממשלה המשמעותית שעברה כבר בחודש הראשון להקמתה, והציבה לראשונה יעדים אבסולוטיים למעבר לכלכלה דלת פחמן.

ניצן הורוביץ: השרה להגנת הסביבה סבורה שאין זה נכון לקדם חקיקת מסגרת רחבה מעין זו כהצעה פרטית, אלא יש לקדמה כהצעת חוק ממשלתית שאליה רתומים כלל משרדי הממשלה.

ניצן הורוביץ: כאמור, חקיקה ממשלתית בנושא כבר מצויה בתהליכי עבודה מתקדמים, והיא עתידה להיות מוגשת לאישור ועדת שרים לחקיקה כבר בשבועות הקרובים.

ניצן הורוביץ: לנוכח זאת, אבקש להתנגד לקידום הצעת החוק המובאת כעת להצבעה.

ניצן הורוביץ: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

גילה גמליאל: רגע, אני רוצה לעלות.

אחמד טיבי: הצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה.

אחמד טיבי: אנחנו הולכים להצבעה.

קריאה: אמרת הצבעה, אמרת הצבעה.

אחמד טיבי: היא תקבע.

אחמד טיבי: מה שירדנה תגיד – אני אעשה.

אחמד טיבי: מיקי, המזכירה קובעת, מזכירת הכנסת.

שלמה קרעי: אתה היושב-ראש, אתה קובע.

אחמד טיבי: עידית סילמן ביקשה הצבעה שמית, והורוביץ ביקש הצבעה שמית בשם הממשלה.

אחמד טיבי: נא להתחיל בהצבעה.

שלמה קרעי: זה לא בסדר, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: שלמה, שלמה, אני תומך בחוק, אבל אני הולך לפי התקנון.

איתמר בן גביר: עבודה בעיניים.

איתמר בן גביר: עבודה בעיניים.

אחמד טיבי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אחמד טיבי: אל תתחצף.

אחמד טיבי: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אחמד טיבי: שב בשקט.

איתמר בן גביר: – – –

אחמד טיבי: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

אחמד טיבי: צא החוצה.

אחמד טיבי: אל תגיד ככה ליושב-ראש.

אחמד טיבי: יאללה, צא החוצה, צא החוצה, צא החוצה, צא החוצה.

אחמד טיבי: אתה תצביע ואתה תצא.

אחמד טיבי: אתה תצביע ואתה תצא.

אחמד טיבי: בחיים אל תפנה ככה ליושב-ראש.

איתמר בן גביר: אני אלמד אותך.

איתמר בן גביר: אני אלמד אותך.

אחמד טיבי: שב, חצוף.

אחמד טיבי: שב, חצוף.

אחמד טיבי: שב.

איתמר בן גביר: אני אלמד אותך.

אחמד טיבי: אתה לא אומר ליושב-ראש "עבודה בעיניים".

אחמד טיבי: חצוף שכמוך.

אחמד טיבי: נא להתחיל בהצבעה.

אחמד טיבי: אני לא מכופף את התקנון לפי מה שאתה רוצה.

איתמר בן גביר: זה מה שעשית עכשיו – – – למה עיכבת את ההצבעה – – –

אחמד טיבי: שב בשקט.

אחמד טיבי: אתה יוצא מייד אחרי ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – בעד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר –

אחמד טיבי: אם אתה לא מצביע, צא החוצה.

אחמד טיבי: אתה תצביע בסיבוב השני.

אחמד טיבי: נא להוציא אותו החוצה.

איתמר בן גביר: אני אצביע בסיבוב השני.

אחמד טיבי: צא החוצה.

אחמד טיבי: תוציאו אותו.

אחמד טיבי: נא להוציא אותו.

אחמד טיבי: נא להוציא אותו מייד.

אחמד טיבי: איפה הסדרנים?

איתמר בן גביר: אתה לא יכול להוציא באמצע הצבעה.

אחמד טיבי: איפה הסדרנים?

אחמד טיבי: נא להוציא אותו.

אחמד טיבי: אתה תצביע בסיבוב השני.

איתמר בן גביר: אתה לא יודע?

איתמר בן גביר: תלמד את התקנון.

אחמד טיבי: אתה רוצה להצביע עכשיו?

איתמר בן גביר: תלמד את התקנון, יש הצבעה.

איתמר בן גביר: אתה יודע מה זה הצבעה?

אחמד טיבי: נא להוציא אותו והוא יחזור בסיבוב השני, כפי שהוא ביקש.

אחמד טיבי: כפי שהוא ביקש.

אחמד טיבי: (חבר הכנסת איתמר בן גביר יוצא מאולם המליאה.

אחמד טיבי: )

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – נגד

מאיר פרוש: בעד.

מאיר פרוש: בעד.

מאיר פרוש: בעד.

מאיר פרוש: בעד.

מאיר פרוש: בעד.

מאיר פרוש: בעד.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבל היא עוד לא אמרה את הצבעתה.

קריאה: אמרה "נגד".

ירדנה מלר-הורוביץ: אמרה "נגד".

ירדנה מלר-הורוביץ: היא אמרה את הצבעתה, ואני לא יכולה לשנות.

ירדנה מלר-הורוביץ: אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

אחמד טיבי: נא לקרוא שוב בשמות אלה שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח מיכאל ביטון – אינו נוכח איתמר בן גביר – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח איתן גינזבורג – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח בנימין נתניהו – בעד יבגני סובה – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח יואב קיש – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

אחמד טיבי: יש מישהו באולם שלא הצביע?

אחמד טיבי: ההצבעה הסתיימה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת בן גביר, לא אישרתי לך לחזור.

אחמד טיבי: אני מבקש שתחכה בחוץ בינתיים.

איתמר בן גביר: העיקר שלימדתי אותך פרק בתקנון, זה מה שחשוב.

איתמר בן גביר: אני אלמד אותך.

איתמר בן גביר: אתה תלמד את זה.

איתמר בן גביר: אתה תלמד את זה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

איתמר בן גביר: אני שמח שלימדתי אותך.

אחמד טיבי: לך תשתה קפה בחוץ.

איתמר בן גביר: אחלה קפה.

קריאה: חזור שנית, מה היה פה?

איתמר בן גביר: הוא חשב שאפשר להוציא חבר כנסת באמצע הצבעה.

אחמד טיבי: לפעמים אנשים שבורים בתקנון מלמדים את אלה שמכירים אותו בעל פה.

איתמר בן גביר: יפה, אתה מודה שלמדת.

אחמד טיבי: לפעמים.

אחמד טיבי: נא לצאת.

אחמד טיבי: אני לא רוצה שהם יגררו אותך.

אחמד טיבי: תצא ברוגע החוצה ותשתה קפה.

איתמר בן גביר: אני אצא ברוגע.

איתמר בן גביר: לימדתי אותך וזה טוב.

איתמר בן גביר: בכל פעם שאני אלמד אותך אני אצא ברוגע.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: נא לצאת.

אחמד טיבי: נא לצאת.

אחמד טיבי: לא אישרתי לך, נא לצאת.

אחמד טיבי: (חבר הכנסת איתמר בן גביר יוצא מאולם המליאה.

אחמד טיבי: ) ובכן, לתוצאות: בעד – 47, נגד – 56.

אחמד טיבי: חבר הכנסת פרוש מבקש לומר שהוא התכוון לתמוך ולא להתנגד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ההצעה לא עברה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/1592/24; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעת החוק הבאה היא הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאים).

אחמד טיבי: יציג אותה חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

אחמד טיבי: יש שתי הצעות מוצמדות אחרי ההצעה של סמי.

שלמה קרעי: היושב-ראש, כתוב בתקנון שהיושב-ראש קובע את סדר ההצבעה.

שלמה קרעי: ברגע שהכרזת על הצבעה הם לא יכולים להגיד כלום.

אחמד טיבי: אני שמעתי את עידית סילמן, באוזניי, מבקשת הצבעה שמית, והשר ביקש.

אחמד טיבי: מותר בכל שלב להגיד.

שלמה קרעי: לפני שאמרת "הצבעה" או אחרי?

אחמד טיבי: כשאני אומר הצבעה, אז יש אופציה אחרי שאני מכריז על הצבעה לבקש הצבעה שמית בשם הממשלה.

שלמה קרעי: עד כמה שאני זוכר, כשבאנו לבקש שמית אחרי שהוכרזה הצבעה אמרו לנו שאי-אפשר.

אחמד טיבי: כי אתה אופוזיציה, אתה צריך להגיש רשימה של 25 חתימות.

אחמד טיבי: בניגוד אליך, יש מין פריבילגיה לממשלה שכשאני אומר הצבעה – –

שלמה קרעי: זה ברור, אבל כשאני הייתי מגיש – – –

אחמד טיבי: – – הם שוקלים לרגע, והם מבקשים הצבעה שמית או שותקים.

שלמה קרעי: זה ברור, אבל כשאנחנו באים להגיש 25 חתימות אחרי שהוכרזה הצבעה, אומרים לנו: זהו, כבר הוכרזה ההצבעה.

אחמד טיבי: לא, לא, לא.

אחמד טיבי: אם הייתי מפעיל את ההצבעה, שלמה, זה כאילו הקטר יצא, אבל פה רק אמרתי: הצבעה.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: ואני רציתי שההצעה תעבור, אגב.

שלמה קרעי: אז תגיד "הצבעה" ותלחץ.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, יש מעט מאוד נושאים שכמעט כל סיעות הבית עסקו בהם ויש עליהם הסכמה, וזה בדיוק הנושא של החוק שאני מציג עכשיו, שזה דמי אבטלה לעצמאים.

אביר קארה: זה מס, זה מס אוסאמה-אוחנה.

אביר קארה: בגלל זה אתם מצביעים על זה ביחד.

סמי אבו שחאדה: חוק הביטוח הלאומי – – –

אביר קארה: מס נוסף לעצמאים, מס אוסאמה-אוחנה.

קרן ברק: לא, אביר, אתה לוקח כסף מעצמאים, אתה לוקח להם וקורא לזה דמי אבטלה – – –

אביר קארה: – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת דרעי, אריה.

קרן ברק: אתה לוקח להם את כספי הפנסיה שלהם וקורא לזה דמי אבטלה.

קרן ברק: חוצפן – – –

אביר קארה: – – – מס אוסאמה-אוחנה – – –

קרן ברק: אתה לוקח את הכסף האישי שלהם ונותן להם את זה, שלא תהיה להם לא פנסיה ולא אבטלה.

אביר קארה: – – – לשלם עוד כסף לביטוח לאומי – – –

קרן ברק: חוצפן.

קרן ברק: חוצפן.

קרן ברק: חוצפן.

קרן ברק: אתה נכנס להם לחשבון בנק, לוקח להם את הכסף, וגם כשהם יהיו בפנסיה לא יהיה כסף.

קרן ברק: זה מה שאתה עושה.

שלמה קרעי: כל מה שהוא עשה – – –

קרן ברק: חוצפן.

קרן ברק: חרטוט החרטוטים אתה.

קרן ברק: כל מה שאתה עושה זה נגד העצמאים – – –

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: חברת הכנסת ברק, תודה רבה.

אביר קארה: – – – לדאוג לעצמאים איפה הייתם?

אביר קארה: אם הייתם דואגים לעצמאים לא הייתם – – – לפה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת קארה, תודה רבה.

קרן ברק: – – –

אחמד טיבי: סגן השר – – –

קרן ברק: – – – אתה לא – – –

אחמד טיבי: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה ואני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

אחמד טיבי: אני קורא את שניכם לסדר בפעם הראשונה.

קריאות: – – –

סמי אבו שחאדה: אוקיי.

סמי אבו שחאדה: אז אדוני היושב-ראש, חוק הביטוח הלאומי (דמי אבטלה – –

אביר קארה: – – – ארץ ישראל – – –

אחמד טיבי: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

אביר קארה: תתביישו.

סמי אבו שחאדה: – – מ-1995 יוצר מצב של אפליה – –

שלמה קרעי: העיקר – – –

קרן ברק: – – – גונב את הכסף מהחשבון האישי שלהם.

אחמד טיבי: קרן.

סמי אבו שחאדה: – – בין העובדים השונים במשק – בין השכירים לבין העצמאים – וזה פוגע בזכויות העצמאים לדמי אבטלה, למרות שההיגיון דווקא אומר שיכול להיות שאלה שסוגרים את העסק שלהם הם העצמאים שלא מסוגלים להמשיך את העבודה שלהם.

סמי אבו שחאדה: יכול להיות שהפגיעה שהביאה אותם לשם תהיה יותר כבדה דווקא משל השכירים, אבל החוק פשוט יצר את האפליה הזאת והעצמאים במדינת ישראל לא זכאים לדמי אבטלה.

סמי אבו שחאדה: כמעט כל סיעות הבית הגישו הצעות חוק דומות, גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לקרוא בשמותיהם של חברי הכנסת שהציגו הצעות חוק דומות למה שאני הצעתי.

סמי אבו שחאדה: אני אתחיל עם היושב-ראש, ד"ר אחמד טיבי – –

אחמד טיבי: תפדל.

סמי אבו שחאדה: – – וחברי במשותפת אוסאמה סעדי.

סמי אבו שחאדה: נוסף אליהם גם ראש הממשלה החליפי ושר החוץ מר יאיר לפיד, יושב-ראש הכנסת המכהן מיקי לוי, השר מאיר כהן, השר גדעון סער, השרה יפעת שאשא ביטון, השר עודד פורר, סגן יו"ר הקואליציה בועז טופורובסקי, יו"ר ועדת הכספים חבר הכנסת אלכס קושניר וחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

סמי אבו שחאדה: בנוסף, חברי הכנסת גדי יברקן, חוה אתי עטייה, השר לשעבר איציק שמולי וגם חבר הכנסת אופיר סופר.

סמי אבו שחאדה: כלומר, יש קונסנזוס בכנסת בין הקואליציה לאופוזיציה שיש פגיעה וצריך לתקן אותה.

סמי אבו שחאדה: כל מה שאנחנו מבקשים פה דרך החוק הזה זה לספק דמי אבטלה לעצמאים.

סמי אבו שחאדה: מובן לכולם למה זה חשוב.

סמי אבו שחאדה: חלק גדול מסיעות הבית הגישו את ההצעות האלה, מה שאומר שלפחות על הדבר הזה – שהוא גם לא יעלה יותר מדי לקופת המדינה, הוא גם נמצא בקווי היסוד של הממשלה, הוא גם נמצא בחלק גדול מתוכנית העבודה של סיעות האופוזיציה – ישנו איזשהו קונסנזוס.

סמי אבו שחאדה: אני אמרתי שדווקא עכשיו, בתקופה של הקורונה, שהציפה בצורה הרבה יותר חזקה, אדוני היושב-ראש, את הנושא הזה של החשיבות של דמי אבטלה לעצמאים, הייתה פגיעה קשה מאוד במשק.

סמי אבו שחאדה: אנחנו עדיין לא מכירים או לא יודעים מה יהיה גודל הפגיעה במשק, בענפים השונים במשק, אבל ללא ספק, אחד החלקים שהכי הרבה נפגעו כתוצאה מהקורונה היו העצמאים.

סמי אבו שחאדה: יש לנו הזדמנות להגיד שאנחנו רואים אותם.

סמי אבו שחאדה: יש לנו פה הזדמנות להגיד שהממשלה כן רואה את הצעקה של העצמאים במדינה ושהיא מוכנה ללכת לקראתם צעד אחד קטן, פשוט, בדמי האבטלה.

סמי אבו שחאדה: הממשלה מבינה את חשיבות הנושא הזה, זה היה על סדר-יומה, גם סיעות האופוזיציה, וזה גם על סדר-יומנו.

סמי אבו שחאדה: אנחנו רוצים שהדבר הזה יעבוד, ודווקא יעבור בקונסנזוס, וייתן איזושהי בשורה לעצמאים.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, החברה הערבית, שחלק גדול ממנה הם עצמאים, נפגעה בצורה מאוד קשה בגלל חוסר השוויון הקיים בעניין דמי האבטלה.

סמי אבו שחאדה: זו ההזדמנות לעזור לעצמאים.

סמי אבו שחאדה: זה נושא שהוא בקונסנזוס, אין איזושהי מחלוקת בנושא הזה.

סמי אבו שחאדה: אני מבקש מכל סיעות הבית לתמוך בחוק.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

איימן עודה: כל הכבוד – – – הרבה הערכה.

איימן עודה: [הצעת חוק פ/1783/24; נספחות.

איימן עודה: ]

אחמד טיבי: עכשיו, המוצמדת הראשונה היא של חבר הכנסת משה גפני.

אחמד טיבי: שלוש דקות למוצמדות.

אחמד טיבי: אוסאמה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש – –

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

משה גפני: – – חברי הכנסת, פעמים רבות הממשלה ובעיקר משרד האוצר באים בהודעות אידיאולוגיות, וכתוצאה מזה הם רוצים לחסוך כסף או להכניס כסף לאוצר המדינה – כמו שהם עושים עכשיו בתקציב עם מס גודש, עם העלאת גיל הפרישה לנשים, עם רפורמה בחקלאות, עם הנושא שמעלים פעם אחר פעם, ומסבירים, באים לוועדה ומסבירים למה זה חשוב, כשהכוונה היא ברורה.

משה גפני: שיגידו לנו, לחברי הכנסת, איזה צדק יש בעניין הזה שהעצמאים לא מקבלים דמי אבטלה.

משה גפני: השכירים מקבלים דמי אבטלה והעצמאים לא.

משה גפני: העצמאים הם חלק מרכזי בכלכלה של ישראל, הם חלק מרכזי בכל ההתפתחות של המסחר, של העסקים.

משה גפני: כולנו יודעים את זה.

משה גפני: אנחנו קיבלנו פה הרבה מאוד תזכורות בעניין הזה.

משה גפני: כולנו גם משתתפים בפנלים ובוועידות ואנחנו אומרים, אנחנו בעד דמי אבטלה לעצמאים.

משה גפני: חבל שראש הממשלה לא כאן.

משה גפני: כמה פעמים אמר בנט שימינה תביא את הנושא הזה של דמי אבטלה לעצמאים.

משה גפני: הינה, אנחנו מביאים, מביא חבר הכנסת שחאדה, אנחנו מביאים את זה, חבר הכנסת ינון אזולאי.

משה גפני: זאת הזדמנות שלך, בנט, לבוא ולהצביע בעד.

משה גפני: חסר לי אביר קארה, אני משום מה לא רואה אותו.

שלמה קרעי: הוא היה כאן ואמר שהוא מתנגד להצעת חוק הזאת.

משה גפני: מתנגד להצעת החוק?

שלמה קרעי: כן.

שלמה קרעי: אביר העצמאים, עכשיו הוא עשה עליהם סיבוב ולא מעניין אותו.

שלמה קרעי: הוא היה פה, צעק – – –

משה גפני: הוא מתנגד להצעת החוק הזאת?

משה גפני: זה מיזמים חדשים שיש בממשלה הזאת.

משה גפני: זה היה הסמל שעליו הוא דיבר כל הזמן, הנושא של העצמאים.

משה גפני: אם הוא היה בא והיה אומר: אני בקואליציה, אני נלחם על זה בתקציב המדינה, שבתקציב המדינה שמביאים עכשיו יהיה דמי אבטלה לעצמאים – בסדר, אז אני לא רוצה הצעת חוק פרטית.

משה גפני: אבל זה לא נמצא, אין את זה בתקציב.

משה גפני: אין יכולת, וגם לא תהיה.

משה גפני: אם לא נתמוך עכשיו בהצעת החוק הזאת, זה כאילו אומר שאני נגד מה שאתה אמרת עכשיו – חבר הכנסת קרעי בשמו – זה כאילו שהוא אומר בפועל: אני נגד דמי אבטלה לעצמאים.

משה גפני: זה היה הדגל שלו.

משה גפני: אני מייצג את יהדות התורה.

משה גפני: זה לא היה הדגל שלנו, אבל זה היה חלק מהמצע של יהדות התורה, צדק לעצמאים.

משה גפני: לא על זה הלכנו לבחירות, אבל אין רגע שאנחנו לא מעלים את העניין הזה שוב ושוב, האי-צדק הזה שנגרם לעצמאים.

שלמה קרעי: הינה הוא בא, גפני.

משה גפני: אני לא מאמין להם.

משה גפני: אתה נגד החוק הזה?

אביר קארה: חד-משמעית, חד-משמעית.

אביר קארה: אני יכול להשיב, אם תרצו, אבל לא נותנים לי.

משה גפני: אה, הבנתי.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אביר קארה, בלי שתייה.

אחמד טיבי: נא לצאת החוצה, בבקשה, או שתיכנס בלי השתייה.

משה גפני: אני לא מבין את הדבר הזה.

משה גפני: נשברו – – –

שלמה קרעי: זה בגלל שהוא נגד.

משה גפני: בכנסת הנוכחית נשברו שיאים בלתי נתפסים.

משה גפני: אמר ראש הממשלה שהוא לא הולך עם השמאל.

משה גפני: הוא חתם – לעיני כל ישראל הוא חתם שהוא לא הולך עם השמאל, וחתם איתם.

משה גפני: יושב פה ניר אורבך ומצביע על חילולי שבת – לפתוח את המכון הפתולוגי בשבת.

משה גפני: ניר אורבך.

משה גפני: אני לא הכרתי אותו קודם.

משה גפני: אתם אמרתם לי שהוא דווקא מאוד דתי והוא זה – ככה אמרתם לי, האמנתי לכם.

משה גפני: אז הוא מצביע נגד.

משה גפני: למה?

משה גפני: מה, מישהו מאיתנו, חס וחלילה, רוצה לפגוע בדת המוסלמית?

משה גפני: הכול כשר?

משה גפני: אביר קארה, מה אתה אומר לי, שאני בגללך עכשיו לא אישן בלילה?

משה גפני: אני שמעתי אותך, התרשמתי ממך – לא הכרתי אותך קודם – התרשמתי ממך שאתה איש רציני.

אביר קארה: זה מס.

אביר קארה: אתם מציעים להשית עוד מס על עצמאים כדי אולי לתת להם בצורה מאוד אגרסיבית דמי אבטלה.

אביר קארה: ההצעה הזאת היא הצעה גרועה.

אביר קארה: 29 הצעות גרועות, אדוני.

משה גפני: אביר קארה, אני מודיע לך, אני את הנושא של דמי אבטלה לעצמאים – אתה יכול לראות את זה – העליתי פעם אחר פעם.

משה גפני: היו לי מאבקים על העניין הזה.

משה גפני: אם זה היה הדגל כפי שהוא הדגל אצלך, בצדק – – –

אביר קארה: זה יעבור, זה יעבור.

אביר קארה: ב-11 בנובמבר זה יעבור, אל תדאגו – – –

משה גפני: אני הייתי מצפה – – –

קרן ברק: יעבור?

קרן ברק: יעבור – – –

משה גפני: אני הייתי מצפה – – –

יואב קיש: איך אתה לא מתבייש?

יואב קיש: איך אתה לא מתבייש?

יואב קיש: אין לך מילה, אתה סמרטוט.

יואב קיש: איך אתה לא מתבייש?

אחמד טיבי: חבר הכנסת קיש – – –

קרן ברק: הם חוסכים, אתה לוקח – נכנס לחשבון הבנק שלהם ולוקח להם כסף.

קרן ברק: זה לא דמי אבטלה, זה פנסיה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת קרן ברק, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

קרן ברק: זה פנסיה.

אחמד טיבי: פעם שנייה.

משה גפני: אני, אדוני היושב-ראש – – –

אביר קארה: – – –

אחמד טיבי: אתה סיימת, אבל הפריעו לך, לכן אתן לך כמעט דקה.

משה גפני: אני מסיים, תודה.

משה גפני: חבר הכנסת אביר קארה, כבר לא נשאר לי זמן.

משה גפני: היושב-ראש, באדיבותו, מאפשר לי עוד דקה.

משה גפני: השרה – אה, לא, החברה, חברת הכנסת, רק תני לי משפט איתו.

משה גפני: אנחנו ככה מדברים מפעם לפעם.

משה גפני: לא עושים דבר כזה.

משה גפני: זה היה דגל אצלך באמת.

משה גפני: אצלנו זה לא היה הדגל.

משה גפני: אנחנו תמכנו בזה תמיד, הובלנו את זה.

אביר קארה: לעשות נזק לעצמאים?

אביר קארה: אתם רוצים לעשות נזק לעצמאים.

יואב קיש: אתה לא מאמין לעצמך.

יואב קיש: לעצמך אתה לא מאמין.

יואב קיש: איזה סמרטוט אתה יכול להיות?

יואב קיש: איך אתה לא מאמין לעצמך במה שאתה אומר?

קרן ברק: – – – החוק שלך ביטחון לעצמאים.

קרן ברק: מה אתה מבלבל את המוח – – – בכסף של עצמו?

יואב קיש: איפה אתה?

יואב קיש: הבטחת, הבטחת.

יואב קיש: הינה, נראה אותך מצביע, נראה אותך נותן את הקול לעצמאים.

יואב קיש: אין לך בושה?

אביר קארה: – – – תתבייש.

אחמד טיבי: חבר הכנסת קיש, מה קראת לו?

יואב קיש: אמרתי איך הוא לא מתבייש.

אחמד טיבי: קראת לו סמרטוט.

אחמד טיבי: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יואב קיש: אמרתי איך הוא לא מתבייש להתנהג כמו סמרטוט.

אחמד טיבי: לא, אמרת לו סמרטוט.

קריאות: לא לא.

אחמד טיבי: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

אביר קארה: היית צריך לראות איך הוא התנהג – – –

משה גפני: לא להפריע לי.

משה גפני: דקה, אני מסיים.

משה גפני: חבר הכנסת אביר קארה, אני מסיים בשקט.

משה גפני: יש שתי תחנות הנראות לעין עכשיו בנושא של העצמאים: האחת – הצעות החוק הפרטיות שיש עכשיו, והשנייה זה תקציב המדינה.

משה גפני: אלו שתי תחנות שאנחנו יכולים – באמת, האי-צדק הזה כלפי ציבור כזה גדול של עצמאיים.

משה גפני: אתה יכול להצביע עכשיו בעד, שזה יעבור טרומית, ואתה יכול להודיע לנו שבתקציב המדינה זה יהיה.

קריאה: אבל 12 שנה לא העליתם את ההצעה הזאת.

קריאה: למה, אם זה כל כך חשוב?

משה גפני: כל עוד זה לא קורה, אז זה לא בסדר.

משה גפני: מה יש לדבר בכלל?

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

יואב קיש: אתה לא מאמין בעצמך לדברים האלה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: מי עונה בשם הממשלה?

שלמה קרעי: זה לא היה דגל, זה היה סיבוב.

שלמה קרעי: [הצעת חוק פ/1795/24; נספחות.

שלמה קרעי: ]

אחמד טיבי: אה, יש עוד אחד, שהוא חבר הכנסת ינון אזולאי – הצעה שהיא גם תזכה לשלוש דקות.

אחמד טיבי: הוא הצמיד.

שלמה קרעי: רק סיבוב ידעת לעשות על העצמאים, אביר.

שלמה קרעי: רק סיבוב.

אביר קארה: זה סיבוב שאתה עשית.

אביר קארה: זה מה שאתה עשית.

שלמה קרעי: הכנסת להם עז – – –

אביר קארה: רק אתה עושה סיבוב.

אביר קארה: מה עשיתם?

יואב קיש: הם יודעים שעשית סיבוב.

שלמה קרעי: הכנסת להם עז ואז הוצאת את העז.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת קרעי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

קרן ברק: – – – מה, אנחנו כמוך – – –

אחמד טיבי: קרן, את בשנייה.

– – – דיבורים.

אחמד טיבי: בבקשה, תתחיל.

ינון אזולאי: ברשות אדוני היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אתה בשנייה, אני מתאפק.

אחמד טיבי: בשנייה.

ינון אזולאי: אל תוציא לי אותו, אני צריך אותו כמה דקות.

אביר קארה: אדוני היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: אני לא רוצה להוציא אותך.

אחמד טיבי: לא רוצה להוציא אותך.

ינון אזולאי: אל תוציא את אביר קארה.

ינון אזולאי: אל תוציא.

אביר קארה: – – –

אחמד טיבי: זה נושא שחשוב לך, אז אני לא רוצה להוציא אותך.

יואב קיש: היושב-ראש, זו הצעת דגל ממש, ממצע הבחירות של ימינה, והם מצביעים נגד.

יואב קיש: הם מצביעים נגד – – –

אביר קארה: כשההצעות גרועות – – –

יואב קיש: כל השולמנים, כל הזה – מסע בחירות שלם – – –

אריה מכלוף דרעי: זו לא הייתה הצהרת בחירות שלהם שהם לא יצטרפו לשמאל?

אריה מכלוף דרעי: הם עושים מה שהם מציעים?

אחמד טיבי: הוא אמר: תתביישו לכם.

אחמד טיבי: זו לא סיבה לקריאה ראשונה.

אחמד טיבי: הוא אמר שזה חשוב לו, לכן – – –

אופיר כץ: אז איך הוא מצביע אם זה חשוב לו?

אחמד טיבי: תכף נראה.

אחמד טיבי: אני לא יודע איך הוא יצביע.

אחמד טיבי: דקה.

שלמה קרעי: יש לו שתי ידיים, אחת בעד ואחת נגד.

אופיר כץ: הם שלחו אותו.

אופיר כץ: הם שמו אותך על הכיסא.

אופיר כץ: אתה רק מאכזב אותם.

אחמד טיבי: דקה, אופיר.

אחמד טיבי: תן למיקי.

יואב קיש: זרקת אותם שוב לזבל.

אביר קארה: – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת אביר קארה, סגן השר.

אחמד טיבי: יא זלמה, אתה בשנייה.

אופיר כץ: זרקת את השולמנים לזבל.

אופיר כץ: הכיסא שאתה יושב עליו זה בזכותם, ואתה – – – אותם.

אופיר כץ: תתבייש.

אחמד טיבי: בבקשה, חבר הכנסת מיקי זוהר.

מכלוף מיקי זוהר: אתה מנצל את מושבך כיושב-ראש הישיבה כדי לסכסך בין הקואליציה לאופוזיציה.

– – –

אחמד טיבי: הדבר הזה לא מוכר לי.

אחמד טיבי: אני לא יודע מאיפה זה בא, וכשהאשמה הזאת באה ממך, זה מרענן.

אחמד טיבי: אה, זה מיקי זוהר החדש.

אחמד טיבי: סליחה.

קרן ברק: הוא משכנע אתכם להצביע נגד החוק שהוא בגללו נכנס לכנסת.

קרן ברק: הוא הראיה – – –

אחמד טיבי: קרן, אני קורא אותך קריאה שנייה לסדר, פעם שלישית קריאה שנייה.

אחמד טיבי: זו עדיין לא שלישית.

קרן ברק: הוא, הוא נבחר עליו לכנסת.

קרן ברק: היום אתה לוקח – – –

אביר קארה: – – –

קרן ברק: אנחנו עשינו – – –

אחמד טיבי: אנחנו לפני הצבעה, רבותיי.

קרן ברק: – – – ואנחנו לא בוגדים בקהל שבחר בנו, לא כמוך, שאתה בוגד במה שאתה עושה פה בכל מי שבחר בך, ורוצה עוד לקחת להם את כספי הפנסיה.

קרן ברק: לא דמי אבטלה – את כספי הפנסיה אתה רוצה לקחת.

אחמד טיבי: קרן ברק.

קרן ברק: לא דמי אבטלה – את כספי הפנסיה אתה רוצה – – –

אביר קארה: 12 שנים – – – אתם – – – הצבעתם נגד.

קרן ברק: את כספי הפנסיה אתה רוצה לקחת להם, לא – – – גם את הפנסיה אתה רוצה לקחת.

אחמד טיבי: שניכם בשנייה, אגב.

אחמד טיבי: אני לא רוצה להוציא אתכם.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת.

אחמד טיבי: נא להקשיב לחבר הכנסת אזולאי.

אחמד טיבי: בדרך כלל הוא אומר דברים חשובים מאוד.

קרן ברק: הוא לא ידע שהוא כזה בכלל.

אחמד טיבי: הוא ידע.

ינון אזולאי: בתחילת יולי השנה הודיע השר אביגדור ליברמן, שר האוצר, כי חוק דמי אבטלה לעצמאים לא ייכנס לתקציב הקרוב.

ינון אזולאי: למה?

ינון אזולאי: סיבה חשובה מאוד: לא נספיק בתקציב הנוכחי להעביר את זה, אבל נעשה את זה בזה שיבוא אחריו.

ינון אזולאי: אתה שומע, כבוד היושב-ראש?

ינון אזולאי: אנחנו נמצאים בוועדת הכספים, רואים איזה רפורמות בחוק ההסדרים, דברים שלא היו ראויים בכלל להגיע מגיעים, אבל לזה אין זמן.

ינון אזולאי: יושב פה סגן השר אביר קארה, שהוא כביכול היה אביר השולמנים – נהפכת לשונא הגדול של השולמנים.

אביר קארה: אם לא היה חוק כזה גרוע, הייתי מצביע – – –

ינון אזולאי: השולמנים היום מסתכלים וצוחקים עליך, מתביישים בך.

יואב קיש: אתה מאמין לעצמך?

קרן ברק: אתה לא מתבייש?

קרן ברק: אתה לא מתבייש?

ינון אזולאי: אני אומר לך, אביר, אביר קארה – – –

יואב קיש: אתה לא מאמין לעצמך כשאתה אומר את זה.

יואב קיש: אם יש בעיות – נתקן בוועדה, אבל אתה לא עושה כלום, אתה רק דיבורים, כלאם פאדי.

יואב קיש: אתה מכרת אותם, אתה זרקת אותם לזבל.

ינון אזולאי: אתה שכחת.

ינון אזולאי: אתה הגעת למקום הזה – שכחת מה זה עצמאים.

יואב קיש: כלאם פאדי, אתה לא שווה כלום.

אביר קארה: אתה רוצה רשת ביטחון לעצמאים?

אביר קארה: תוריד את הרגולציה – – – לממשלה.

יואב קיש: רק דיבורים.

יואב קיש: רק דיבורים.

יואב קיש: תעשה.

ינון אזולאי: אביר קארה, אתה יודע מה?

ינון אזולאי: אני לא כועס עליך.

ינון אזולאי: אביר קארה, אני מרחם עליך, כי אתה נמצא במפלגה שהונתה את הציבור, ואתה ממשיך להונות את ציבור העצמאים ששלחו אותך.

ינון אזולאי: אמרת שהמקום שלך על העצמאים, וכל ששת המנדטים – אולי ארבעה מהם הבאת, אני לא יודע כמה.

ינון אזולאי: אבל אתה צחקת על הציבור.

ינון אזולאי: אתה זורה חול בעיניים של העצמאים.

ינון אזולאי: ישבת אצלי בחדר וכמעט אצל כל אחד מחברי הכנסת שפה, והיית מבכה את מצבם של העצמאים.

ינון אזולאי: יש לך את ההזדמנות לעזור ולסייע להם.

ינון אזולאי: מה אתה עושה?

יואב קיש: הוא עושה מה שראש הממשלה שלו עושה.

ינון אזולאי: אתה בסך הכול עושה הפוך.

ינון אזולאי: יאיר לפיד הגיש הצעת חוק, וגם הוא נעלם מפה; גדעון סער הגיש הצעת חוק, וגם הוא נעלם מפה.

ינון אזולאי: כל חברי הכנסת שהיום בקואליציה, חברי הממשלה, הגישו הצעת חוק כזאת ונעלמו.

ינון אזולאי: מה קרה?

ינון אזולאי: נעלמת.

ינון אזולאי: אביר, הם מתביישים בך, העצמאים מתביישים בך.

ינון אזולאי: תתבייש לך.

ינון אזולאי: אתה היום – הם מסתכלים עליך ואומרים: חבל ששלחנו אותו.

ינון אזולאי: עוד הונאה של הציבור מבית היוצר של ימינה.

אביר קארה: – – – לא שלח אותי.

אביר קארה: מתי שלחת אותי?

ינון אזולאי: אתם, אני אומר לך – – –

אביר קארה: – – – החלטה גרועה.

ינון אזולאי: אני אומר לך: הם מתביישים בך.

ינון אזולאי: אביר, זו ההזדמנות שלך לחזור ולהגיד: אני מצביע איתכם.

אביר קארה: – – –

ינון אזולאי: זה יבוא, זה יכבד אותך.

אופיר כץ: היחיד – – –

ינון אזולאי: מאיפה?

ינון אזולאי: אתה שכחת מה זה עצמאים.

אופיר כץ: – – – בעולם לא סבל כמו – – –

ינון אזולאי: אביר, אתה הגעת, אביר – – –

אופיר כץ: – – –

ינון אזולאי: אביר, סגן השר.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת כץ.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אופיר כץ: – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת כץ, תודה רבה.

אביר קארה: – – – הטיפול – – –

ינון אזולאי: אביר קארה, אתה הגעת ממקום – – –

אחמד טיבי: רבותיי, אתם מתמקדים בהתקפות עליו, ואני לא יכול להוציא אותו.

קרן ברק: למה אתה לא יכול להוציא אותו?

אחמד טיבי: כי אתם תוקפים אותו כל הזמן.

קרן ברק: אבל הוא מתחיל, אתה לא שם לב?

קרן ברק: אנחנו – – –

אחמד טיבי: אה, הוא התחיל.

קרן ברק: הוא התחיל, אנחנו מגיבים.

קרן ברק: הוא עשה את הונאת הבחירות הגדולה ביותר שהייתה, אפילו גדולה יותר משל ראש המפלגה שלו.

קרן ברק: הונאת הבחירות הגדולה ביותר – – –

שלמה קרעי: אם הוא ירים שתי ידיים, ההצעה תעבור.

קרן ברק: – – – הוא עוד עונה לנו.

אחמד טיבי: לא שמעתי את קרעי.

יואב קיש: אחמד, אם הוא מצביע עם שתי ידיים ההצעה עוברת.

שלמה קרעי: אם הוא מצביע עם שתי ידיים ההצעה עוברת.

אחמד טיבי: בבקשה תמשיך.

אחמד טיבי: אני מוסיף לך חצי דקה.

ינון אזולאי: תודה.

ינון אזולאי: אביר קארה, אביר, תקשיב, זו ההזדמנות שלך עכשיו להראות לעצמאים שאתה באמת איתם.

ינון אזולאי: הרי אתה, בסופו של דבר, אמרת שאתה רוצה לדאוג להם.

ינון אזולאי: אתה רומס אותם.

אביר קארה: 12 שנים לא עשיתם כלום.

ינון אזולאי: תסתכל איך אתה רומס אותם.

ינון אזולאי: אתה צוחק עליהם.

ינון אזולאי: אבל את האמת, שים את המסכה, שלא יכירו אותך.

ינון אזולאי: חבל.

ינון אזולאי: אם אתה עושה שתי הצבעות בהצבעות שלך, אז עכשיו שים את המסכה.

ינון אזולאי: לא מכירים אותך.

ינון אזולאי: אני מקווה שתתחרט ותצביע בעד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: השר מאיר כהן משיב, בשם הממשלה, על שלוש ההצעות יחד.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: אגב, הממשלה ביקשה הצבעה שמית על כל הצעה, על כל ההצעות – דבר חסר תקדים.

קרן ברק: ולדימיר, איך אתה מצביע?

קרן ברק: אנחנו יושבי-ראש השדולה.

קרן ברק: גם אתה מצביע נגד העצמאים?

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אכן – – –

ולדימיר בליאק: איך הצבעת בכנסת הקודמת?

מאיר כהן: אכן, חברת הכנסת ברק – – –

קרן ברק: אתה תצביע אותו דבר?

קרן ברק: אוקיי.

קרן ברק: אתה מצביע נגד.

אחמד טיבי: קרן, נא להקשיב לשר כהן.

מאיר כהן: שוב, אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אני יודע שהנושא הזה מעורר הרבה מאוד תחושות והרבה מאוד יצרים, ואנחנו כן שלמים ולא שלמים, והלוואי שבתוך שלושה חודשים, כמו שהתחייבנו, אנחנו נצליח לעשות סינתזה בין שני החוקים ולהגיש חוק בשם הממשלה.

מאיר כהן: כיום קובע חוק הביטוח הלאומי כי עובדים שכירים ועובדים עצמאים יהיו זכאים באופן שווה לרוב הזכויות בחוק – למעט לעניין ביטוח אבטלה וביטוח בגין פשיטת רגל של המעסיק, שאינם חלים לעניין עובדים עצמאים.

מאיר כהן: הבדל חשוב נוסף נוגע לשאלת החיוב בדמי הביטוח.

מאיר כהן: לגבי העובד השכיר, חלה חובה על מעסיקו, ולכן אי-תשלום דמי ביטוח אינו פוגע בעובד.

מאיר כהן: אם עובד לא משלם את דמי הביטוח שלו, חלה על המעסיק חובה – הוא יקבל את התנאים שלו בכל מקרה.

מאיר כהן: מי שהוא עובד עצמאי חייב בדמי ביטוח, וכאן זה הוויכוח הגדול מאוד שיש: האם העצמאים ייקחו חלק בהקמת הקרן הזאת וישלמו.

מאיר כהן: חלק מארגוני העצמאים אומרים: אנחנו רואים בזה מס נוסף ואנחנו מסרבים, או כלשון החוק שאני הגשתי – –

קרן ברק: אבל – – – זה לא נכון, מה שאתה אומר.

מאיר כהן: שנייה, ברק.

קרן ברק: זה לא נכון.

מאיר כהן: את בוודאי שומעת את קארה, שמייצג – – –

קרן ברק: קארה רוצה לקחת את הכסף מכספי הפנסיה שהאדם חסך לעצמו.

קרן ברק: הוא רוצה שיבזבז את זה, במקום בפנסיה – – –

אביר קארה: – – –

קרן ברק: אתה לא תיתן לזה לקרות.

קרן ברק: הוא רוצה שיבזבז את זה תוך כדי החיים – הכי גרוע.

קרן ברק: זה מה שקארה רוצה.

מאיר כהן: לכן, ברק, כשהיה אצלי שלשום חבר הכנסת אבו שחאדה וישבנו, אמרתי לו – אני, אגב, תומך במה שאת אומרת.

קרן ברק: במה שאני אומרת?

מאיר כהן: כן.

קרן ברק: נכון.

מאיר כהן: אז אמרתי לו: תן לנו שלושה חודשים לשבת ולהביא הצעה שכולנו חתומים עליה.

מאיר כהן: גם שמך הוזכר שם.

יואב קיש: אז תעביר את זה בטרומית.

מאיר כהן: שנייה.

יואב קיש: תעביר בטרומית ונעשה את זה.

מאיר כהן: חברים, יש מחויבויות – – –

קרן ברק: תעביר את החוק – – –

מאיר כהן: יש מחויבות, אז חבל להגיד את זה, כי אתה יודע שזה לא יקרה.

מאיר כהן: בסדר, שמעתי – – –

יואב קיש: – – – לחוקק שלושה חודשים.

מאיר כהן: שמעתי, אבל אני אומר – – –

קרן ברק: אבל אתה הבנת – – –

מאיר כהן: אני אומר באומץ גדול, אני לא מפחד.

מאיר כהן: אני עולה ואומר – – –

קרן ברק: – – – הוא אומר – – – זה הכי גרוע.

מאיר כהן: אני עולה ואומר את זה.

מאיר כהן: מה שניסחנו הוא מצוין, את יודעת את זה, ברק.

קרן ברק: מה שהוא אומר זה הכי גרוע לעצמאים.

מאיר כהן: לא משנה להגיד את זה, עזבי.

קרן ברק: בסדר, אבל – – – תהיו מסונכרנים.

מאיר כהן: כמו כן, מטבע הדברים, אופן חישוב הכנסתם של עובדים עצמאים שונה מזה של עובדים שכירים.

מאיר כהן: לפיכך, הצעת החוק שבנדון מבקשת להשוות – חבר הכנסת אבו שחאדה, אני מתייחס להצעת החוק שלך, אז אתה רוצה שאני אגיד את זה במרוקאית ותבין?

מאיר כהן: תקשיב.

מאיר כהן: מדובר בנקודות שאנחנו דיברנו עליהן.

מאיר כהן: הצעת החוק שבנדון מבקשת להשוות את מעמדם של עובדים עצמאים לזה של עובדים שכירים לעניין הזכאות דמי האבטלה.

מאיר כהן: זאת הצעת החוק שלך.

מאיר כהן: אני רוצה להדגיש כי הוגשו הרבה מאוד הצעות חוק דומות, בניואנסים כאלה ואחרים, ובעיקרן הונחו על שולחן הכנסת הרבה מאוד פעמים, ועל חלק מהן אפילו אני הייתי חתום – אפילו על ידי, ואני אומר את זה כאן.

מאיר כהן: יתרה מזו, גם חברים שלי – וקראו בשמו של ולדימיר – קרן ברק, אנשים שייאמר לזכותם שמהיום שאני מכיר אותם בכנסת הזאת הם מתעסקים רק עם זה.

מאיר כהן: מתעסקים רק עם זה.

מאיר כהן: אציין שנושא זה חשוב לי באופן אישי.

מאיר כהן: לפני חודשיים הייתי בכנס של העצמאים והתחייבתי שאנחנו נעשה סינתזה של ההצעות.

מאיר כהן: היו שם שתי הצעות על השולחן – אחת שהרוב תמך בה ואחת שהרוב לא תמך בה.

מאיר כהן: אני אומר לכם שהכנסת הזאת והממשלה הזאת יצטרכו לתת תשובה על זה, כי התחייבנו.

יואב קיש: אבל אתם דוחים את זה, מאיר.

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: אז אנחנו – ראה, מטבעה של קואליציה, שיש א' ויש ב' ורוצים להגיע יחד עם המציעים למשהו מסודר.

מאיר כהן: לא ביקשנו לדחות בשישה חודשים, לא עשינו קונצים.

יואב קיש: אתם לא מכניסים את זה – – –

מאיר כהן: אמרנו למציע העיקרי: בוא נשב, ואחרי הישיבה הזו נלך לשר האוצר ונשב עם קארה, כי הוא חלק מהקואליציה, ונראה איך אנחנו מייצרים משהו טוב שנוכל להעביר אותו.

יואב קיש: לא הכנסתם את זה לתקציב וזו הבעיה המרכזית.

מאיר כהן: תאמין לי, אתה יודע שיש המון דברים שלא – – –

יואב קיש: אתם מתחמקים מזה.

מאיר כהן: לא, לא, אתה טועה.

יואב קיש: בוודאי.

מאיר כהן: הרחבת ביטוח האבטלה לדמי העצמאים, לרבות אוכלוסיית המשתתפים החופשיים, הפרילנסרים, שגם בהם נצטרך לטפל, היא צעד ראוי שאני תומך בו.

מאיר כהן: צעד זה עשוי לשפר את – כן, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: אני רואה שיש הרבה – – – לחוק – – – יש הצעה פשוטה – – –

מאיר כהן: יואב אמר את זה בשמך, יואב אמר את זה בשמך, ואני מתנגד, כי אני אמרתי – – –

יואב קיש: אני לא אמרתי את זה בשמו.

יואב קיש: אין לי שום סמכות לדבר בשמו על שום דבר.

מאיר כהן: בשמם של התומכים ברעיון.

יואב קיש: אני הצעתי לך את הדבר הזה.

מאיר כהן: שמענו את ההצעה.

מאיר כהן: זה לא הסיכום של הקואליציה – ואני עומד בסיכום של הקואליציה, אני חלק ממנה, למרות שאני חייב להגיד שזה קשה, כי אני הייתי בין אלה שתומכים, ואני אהיה כאן, בעזרת השם, עד שזה יעבור.

יואב קיש: השר, אתה חבר כנסת או שאתה רק שר?

מאיר כהן: אני חבר כנסת.

יואב קיש: אז אתה מצביע נגד עכשיו.

מאיר כהן: כן, אני חבר כנסת.

מאיר כהן: אני פה איתך ביום ובלילה.

יואב קיש: לא, כי אתה אומר "קשה", אבל יש שרים שזה אולי קשה להם והם לא נמצאים פה.

מאיר כהן: עכשיו, צריך לבחון בזהירות את התנאים של הרחבת ענף ביטוח האבטלה כך שיוכל להיות מותאם למאפייני התעסוקה הייחודיים של העצמאים.

מאיר כהן: זה מה שאומר קארה, וצריך להקשיב לזה, כי חלק מהעצמאים באים ואומרים – ואני רוצה עוד פעם להסביר: הצעתנו אומרת שאנחנו נקים קופה שהמדינה תשים בה כסף, שהעצמאים ישימו בה כסף – –

קרן ברק: – – –

מאיר כהן: שנייה, אני רוצה להסביר לאלה שלא מבינים, שזה לא ייראה כאיזה דו-שיח.

מאיר כהן: – – ונכתוב כללים מתי עצמאי יוכל לגעת בקופה הזאת.

מאיר כהן: זאת אומרת, עצמאי שם כסף והמדינה שמה כסף, ואחרי שנה – רק אז, אחרי שבקופה יהיו – אני הצעתי שהמדינה תשים 350 מיליון ונגייס עוד 350 מיליון.

מאיר כהן: יהיה הסדר מתי עצמאי יוכל לקחת כסף ובאילו תנאים.

מאיר כהן: חלק מהעצמאים אומרים: לא, אנחנו רוצים שתהיה קופה וולונטרית – צודק קארה – ואם אנחנו רוצים למשוך את הכסף, נמשוך את הכסף.

מאיר כהן: אני מתווכח על זה עם קארה, אבל עד שלא נגיע להסכם – – –

קרן ברק: בסדר, אנחנו נתווכח איתו.

מאיר כהן: קארה – כמו שאת מתווכחת עם חלקים מהקואליציה – – –

קרן ברק: אבל הוא כבר לא מייצג את העצמאים, זה מה שאני מנסה להסביר לך.

קרן ברק: הוא כבר לא מייצג אותם.

קרן ברק: אני לא צוחקת איתך.

קרן ברק: הוא לא מייצג את העצמאים ובטח לא את הדעות שלהם.

קרן ברק: כדאי שתבדוק בכל ארגוני העצמאים – – –

אחמד טיבי: קרן, תוכלי לשבת, בבקשה?

אחמד טיבי: תודה רבה.

קרן ברק: – – – אתה כזה שקרן וחצוף.

קרן ברק: הוא לא מייצג אותם בכלל.

מאיר כהן: תראו, קרן, יש איזה משהו צודק בטענה של העצמאים שבאים ואומרים: אם אתה רוצה שאני אשים כסף, אני העצמאי, אז אל תשית עליי כללים.

קרן ברק: ומה עשו עם הפנסיה?

קרן ברק: עובדה שעשו עם הפנסיה משהו מאוד דומה.

קרן ברק: הייתה פנסיה חובה, נכון?

קרן ברק: גם הכרחתם אותם.

קרן ברק: זה לא נכון, מה שאתה אומר.

קרן ברק: פה אתה כופה עליהם.

מאיר כהן: לגבי הפנסיה, אני מסכים איתך לגמרי.

קרן ברק: בעיתות משבר כאלה זה בדיוק אותו הדבר.

מאיר כהן: בכל אופן, זה אחד הטיעונים.

מאיר כהן: הטיעון השני שהם אומרים: אנחנו אחרי קורונה ואנחנו נמצאים במשבר גדול – – –

קרן ברק: הם לא אומרים את זה.

מאיר כהן: הם אומרים את זה.

קרן ברק: זה אביר אומר.

קרן ברק: הם לא אומרים את זה.

מאיר כהן: זה לא נכון.

קרן ברק: אני יושבת-ראש השדולה לעצמאים.

קרן ברק: נפגשתי עם כל הארגונים.

קרן ברק: הם לא אומרים את זה, רק אביר אומר את זה.

מאיר כהן: יכול להיות שאת פוגשת את העצמאים שבאים לשדולות, אבל יש הרבה מאוד עצמאים עם עסקים מאוד קטנים שאומרים: אתם לא יכולים להשית עלינו היום.

מאיר כהן: אנחנו רוצים שתיתנו לנו דמי אבטלה בלי שאנחנו נשלם.

קרן ברק: הם לא אומרים את זה.

מאיר כהן: יש בינינו ויכוח.

שלמה קרעי: גם את זה אתם לא נותנים להם.

מאיר כהן: כיום פטורים העובדים העצמאים מתשלום דמי ביטוח בעד רכיב ביטוח אבטלה ופשיטות רגל, ולפיכך הרחבת הביטוח תחייב מציאת מקור מימון חלופי.

מאיר כהן: אני מציע שביטוח אבטלה לעובד עצמאי ינוהל כענף ביטוח נפרד על ידי קרן שמיועדת לכך.

מאיר כהן: זאת הקרן שאני הסברתי – – –

קרן ברק: אני רק רוצה לומר עוד מילה.

מאיר כהן: בבקשה.

קרן ברק: כל הארגונים, כל הענפים – אתה יכול לבדוק שבזמן הקורונה ישבתי עם כולם – חוץ מאביר קארה, כולם בעד המנגנון הזה, כולם, כולם.

קרן ברק: רק הוא לא.

קרן ברק: אני גם לא מבינה את מי הוא מייצג.

קרן ברק: הוא לא מייצג את העצמאים.

קרן ברק: השדולה שלנו, יחד עם עודד פורר, לאורך שנה ישבנו עם כולם.

קרן ברק: זה בדיוק מה שרצינו.

קרן ברק: אתה גם לא יודע כל כמה זמן הם יוכלו למשוך את הכסף.

קרן ברק: אם אתה שם כסף, לא כל חצי שנה אתה יכול למשוך אותו.

קרן ברק: יש באמת כללים.

מאיר כהן: מנגנון.

קרן ברק: אבל עצמאי חייב לשים בקופה.

קרן ברק: גם המדינה צריכה לשים.

קרן ברק: הפתרון של קארה הוא לשבור את כספי הפנסיה, לשבור את קופות הפנסיה, ותוך כדי החיים לבזבז אותם.

קרן ברק: זה גם גרוע לעת הזאת וזה גם גרוע לזמן הפנסיה.

קרן ברק: המנגנון שאתה אומר מקובל על כל הארגונים.

קרן ברק: אני אגיד לך יותר מזה: היושב-ראש פה לא נתן לי להצמיד את החוק.

קרן ברק: החוק הראשון בנושא הזה הוא שלי, פשוט היושב-ראש לא נתן לי להצמיד בגלל עניינים פרוצדורליים.

קרן ברק: אז יש לנו על מה לדבר, ואני אומרת לך שהמנגנון שאתה אומר עכשיו הוא המנגנון הנכון.

קרן ברק: ואתה לא יכול להתייחס אליו כמייצג העצמאים, כי הוא לא, הוא פשוט לא.

שלמה קרעי: תעבירו בטרומית.

יואב קיש: תעבירו בטרומית את כל ההצעות.

מאיר כהן: אמרתי – וקרן חיזקה את החשיבות של העניין: עלות החל"ת, ביטוח אבטלה בלבד על אוכלוסיית העובדים העצמאים, היא 600 מיליון שקלים להתנעת התהליך, ומכאן העלויות ימומנו באמצעות הפרשת דמי ביטוח על ידי העובדים העצמאים.

מאיר כהן: לכן, אני מציע – אבו שחאדה והחבר'ה שמגישים – שלא נעשה על זה הצבעה, ונשב ביחד איתכם ועם כולם, עם הביטוח הלאומי, עם האוצר, ותוך שלושה חודשים – גם עם קארה.

מאיר כהן: למרות מה שנאמר, הוא חלק מהקואליציה והוא בהחלט מייצג – – –

אביר קארה: הנושא הזה כבר סגור.

מאיר כהן: אומר קארה: הנושא הזה כבר סגור.

מאיר כהן: אני חושב שבסופו של דבר כולנו נהנה מזה שדווקא בנקודה הזאת תהיינה הסכמות של כולם.

קרן ברק: אז מה אם הוא אומר?

קרן ברק: הוא הורס את העצמאים.

מאיר כהן: בתוך שלושה חודשים זה יגיע לכאן, זאת התחייבות שלי.

שלמה קרעי: מאיר, מה הבעיה להעביר בטרומית ולדון בוועדה כמו בני אדם?

מאיר כהן: אתה יודע שיש בעיה עם הדבר הזה.

מאיר כהן: יש החלטות קואליציוניות.

מאיר כהן: בוועדת השרים לא סוכם שזה יעבור בטרומית, ואנחנו מכבדים את זה.

מאיר כהן: תודה רבה לכם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, מה עמדתך לגבי הצעת השר?

אחמד טיבי: תפדל, סמי.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

סמי אבו שחאדה: כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, שמעתי את השר, ואני רואה כמה הוא אמין וכמה שהנושא חשוב לו, וגם לנו.

סמי אבו שחאדה: אני גם רוצה לחשוב על איזושהי פשרה שתעזור לשני הצדדים.

סמי אבו שחאדה: אני מבין.

סמי אבו שחאדה: קראתי פה בשמותיהם של 15 חברי כנסת שהציעו את ההצעה הזאת.

סמי אבו שחאדה: הם חלק גדול מאוד מסיעות הבית, גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה, ואני לא רוצה לפגוע בהצעה החשובה הזאת בגלל איזושהי ציניות פוליטית וחישובים ושיקולים קטנים של פוליטיקה צרה.

סמי אבו שחאדה: לכן, אני רוצה להציע לשר, להציע לממשלה, פשרה: אנחנו יכולים לקבל את – – –

אחמד טיבי: השר מאיר כהן, יש תשובה, הוא רוצה להציע לך משהו.

אחמד טיבי: תפדל, סמי, תציע.

סמי אבו שחאדה: ההצעה מאוד פשוטה.

סמי אבו שחאדה: אנחנו יכולים, כל המציעים, להעביר את זה עכשיו בטרומית ולהביא את זה בעוד שלושה חודשים רק בהסכמה, אחרי שכל הדברים שהצעת פה יעברו דיון רציני ועמוק, גם באוצר, גם במשרד, עם כל הגורמים הרלוונטיים.

סמי אבו שחאדה: אנחנו נשמח להיות חלק מהדיונים האלה.

סמי אבו שחאדה: נעשה את העבודה כמו שצריך.

סמי אבו שחאדה: שמעתי את ההצעה שלך.

סמי אבו שחאדה: יש לי גם מה להגיד בעניין הקרן הזאת.

סמי אבו שחאדה: אני לא רוצה להגיע למצב שהעצמאי משלם 100 שקלים ומחזירים לו 20.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לדעת שדברים כאלה לא יקרו, יש לנו מה להגיד בנושא הזה.

סמי אבו שחאדה: אפשר לשבת, להקים צוות שיעשה עבודה רצינית ולהביא את זה לפה בעוד שלושה חודשים רק בהסכמה בינינו לבין הקואליציה.

סמי אבו שחאדה: אז אני מציע להעביר את זה עכשיו בטרומית.

סמי אבו שחאדה: השלב הבא: נעבוד ביחד, ונעבוד רק בהסכמות.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה, אדוני השר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות לחבר הכנסת גפני, זכות התשובה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותיי השרים, חברי הכנסת, השר מאיר כהן – – –

אחמד טיבי: אני מבקש לפזר את ההפגנות באגף הקואליציה.

משה גפני: השר מאיר כהן, אנחנו התייעצנו, שלושתנו, חבר הכנסת שחאדה, חבר הכנסת ינון אזולאי ואנוכי – – –

סמי אבו שחאדה: לא שומעים.

אחמד טיבי: נא לשבת, רבותיי.

משה גפני: אנחנו התייעצנו, שלושת המציעים, ואנחנו לוקחים אותך מאוד ברצינות.

משה גפני: מאיר כהן, אני מדבר אליך.

אחמד טיבי: הסדרנים, תעברו אחד-אחד, ומי שעומד, תעירו לו.

משה גפני: מאיר כהן, אתה הצעת לנו הצעה, ואנחנו לוקחים אותך מאוד ברצינות.

משה גפני: אתה אדם הגון.

משה גפני: השם שלך הולך כאן די הרבה שנים בעניין הזה של דמי אבטלה לעצמאים.

משה גפני: אתה הגשת הצעות חוק.

משה גפני: אתה עלית כאן במליאת הכנסת ודיברת.

משה גפני: אני מאמין לך, אנחנו מאמינים לך שבעוד שלושה חודשים תביא איזשהו פתרון לעניין הזה.

משה גפני: אנחנו מאמינים לך בעניין הזה, אבל אתה יושב עם כאלה שלא כל כך אפשר להאמין להם, מה אפשר לעשות?

משה גפני: ואז אנחנו באים ואומרים, אנחנו הסכמנו שלושתנו שאנחנו לא נביא את זה בלי הסכמה, ולכן אנחנו מקדמים את העניין שלך.

משה גפני: זה יעבור בטרומית ולא ממשיכים הלאה בלי הסכמה, ואז אתם לא מובכים, בגלל שחלק גדול אצלכם דיברו על דמי אבטלה לעצמאים.

משה גפני: הרי מה שייצא עכשיו – אם יהיה לכם רוב ואנחנו נצביע גם על הטרומית וניפול בטרומית, אנחנו מייד נניח את הצעת החוק מחדש, ואם כנים דבריכם ותביאו בעוד שלושה חודשים, אנחנו ניצמד אליכם ואנחנו נביא גם את החוקים האלה.

משה גפני: אבל למה, למה צריך על כל דבר מחלוקת?

משה גפני: אדוני השר, אמרת את הדבר הכי נורא מבחינתי – אמרת שלא היה זמן ועשו את הדברים.

משה גפני: תגיד לי, היה לכם זמן להביא את החוק המטורף הזה של הכשרות?

משה גפני: לזה היה זמן?

משה גפני: לא היה אפשר להביא את הדבר המובן מאליו של דמי אבטלה לעצמאים אם הכוונה בסופו של דבר להביא את זה?

משה גפני: אי-אפשר להביא את זה בטרומית?

משה גפני: יש דברים בחוק ההסדרים שאתם הבאתם שאנחנו פשוט מתפלצים מזה.

משה גפני: למה, סתם לפגוע בציבור?

משה גפני: אני מציע מה שהציע חבר הכנסת אבו שחאדה.

משה גפני: אני מציע: תתמכו בחוקים הללו בקריאה טרומית.

משה גפני: אנחנו לא נמשיך את החקיקה אלא בהסכמה איתכם, ואז המציאות תהיה כזאת שאנחנו וגם אתם יכולים לחיות עם האמירה הזאת.

משה גפני: אני מסתכל על חבר הכנסת אביר קארה.

משה גפני: הוא יוצא מהדיון הזה נורא, נורא.

משה גפני: הוא ילך אחרי זה לבחירות – אם הוא ילך לבד, הוא לא יקבל קול אחד.

משה גפני: הוא דיבר כל הזמן על עצמאים ופה הוא מצביע נגד?

משה גפני: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ינון אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: הרב גפני, ברשות היושב-ראש, השרים, אני רוצה להגיד דבר אחד: אני מצטרף לכל מילה ומילה שאמרת.

ינון אזולאי: אבו שחאדה, אנחנו רוצים להגיד לשר – הוא חתום על ההצעה הזאת.

ינון אזולאי: הוא חתום עליה, ואני אומר: בוא, תעביר את זה טרומית.

ינון אזולאי: אבל אביר קארה, תדע לך, עכשיו קיבלתי טלפון מכמה עצמאים, והם אמרו שהם מתביישים בך, שאתה לא מייצג אותם.

ינון אזולאי: בושה וחרפה – –

אביר קארה: – – –

ינון אזולאי: – – ואני קורא לך להצביע בעד – –

אביר קארה: – – –

ינון אזולאי: – – בעד, בעד.

אביר קארה: 12 שנה – – –

ינון אזולאי: אני אומר לך, כלפון, אין לכם – – – על השבת, רמסת – – – לפחות העצמאים, תדאג להם.

ינון אזולאי: תודה רבה.

אביר קארה: – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה שמית.

אחמד טיבי: נא להתחיל.

אחמד טיבי: ההצעות המוצמדות – אלקטרוניות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – בעד משה אבוטבול – בעד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד

יואב קיש: איך אתה נגד העצמאים – – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: ירדנה, דקה.

שלמה קרעי: – – – רמאי, נוכל – – – לא יפה – – –

קריאות: – – –

יואב קיש: – – – מכרת את העצמאים.

יואב קיש: מכרת את העצמאים – – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: המחאה נשמעה.

אחמד טיבי: אנחנו באמצע הצבעה.

אחמד טיבי: אני חושב שהבנתי מה הכוונה.

אחמד טיבי: תנו להמשיך.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: קטי, קטי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) אלכס קושניר – נגד

אחמד טיבי: אנחנו באמצע.

אחמד טיבי: אני אתן לך, אני אתן לך אחרי סיום ההצבעה לשאול אותי מה שאתה רוצה.

קטי קטרין שטרית: – – –

אחמד טיבי: קטי – – –

קטי קטרין שטרית: – – – דע מאין באת ולאן אתה הולך – – –

אחמד טיבי: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה, קטי.

אחמד טיבי: מזמן לא היה דבר כזה.

קטי קטרין שטרית: עוד לא הצבעתי – – –

פטין מולא: – – –

אחמד טיבי: אבו מוחמד, (אומר בערבית: אבו מחמד, תירגע, גבר.

אחמד טיבי: גבר, תירגע.

אחמד טיבי: גבר, תירגע קצת.

אחמד טיבי: יאללה.

אחמד טיבי: אנחנו באמצע ההצבעה, גבר.

אחמד טיבי: )

קריאות: – – –

אחמד טיבי: יאללה, אוקיי.

אחמד טיבי: אנחנו באמצע הצבעה, יא זלמה.

אחמד טיבי: יואב?

יואב קיש: בעד העצמאים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

אחמד טיבי: נא לקרוא בשמות אלה שלא ענו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח איתמר בן גביר – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח איתן גינזבורג – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח חיים כץ – בעד מיקי לוי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח יבגני סובה – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת

אחמד טיבי: יש מישהו באולם שלא הצביע ורוצה להצביע?

אחמד טיבי: בני בגין.

קריאה: הוא הצביע, אני חושבת.

קריאה: רגע.

אחמד טיבי: הצבעת?

אחמד טיבי: מולא, מולא.

ירדנה מלר-הורוביץ: אתה הצבעת.

אחמד טיבי: פטין מולא.

קריאה: הוא הצביע, לא? אתה הצבעת.

קריאה: מה לא?

פטין מולא: – – –

אחמד טיבי: פטין, פטין, אתה לא אביר קארה, תירגע.

אחמד טיבי: תמה ההצבעה.

אחמד טיבי: אגב, אני רוצה להודיע שהממשלה שינתה את דעתה, וגם שתי ההצבעות הבאות יהיו שמיות.

אחמד טיבי: ובכן, לתוצאות: בעד – 54, נגד – 55.

קריאות: יש, יש.

גלית דיסטל אטבריאן: בושה, בושה – – –

אחמד טיבי: ההצעה של חבר הכנסת סמי אבו שחאדה על דמי אבטלה לעצמאים לא התקבלה בהפרש של קול אחד בלבד.

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק של משה גפני בהצבעה שמית.

אחמד טיבי: אם מישהו רוצה לשנות הצבעה – מותר לפי החוק.

אחמד טיבי: מותר.

אחמד טיבי: הכול מותר.

אחמד טיבי: קרעי, שאלת אם מותר.

אחמד טיבי: בין הצבעה אחת לשנייה – מותר, בתשובה על השאלה שלך.

קרן ברק: הוא יכול בשתי ההצבעות הבאות להצביע בעד.

אחמד טיבי: תוך כדי הצבעה לא.

אחמד טיבי: שתי הצבעות – מותר, בהצבעות שונות.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: יואב, יואב, יואב, מה רצית?

יואב קיש: הסברתי – – – שעל הקול שלו החוק יעבור.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: שמענו אותך.

אחמד טיבי: אנחנו מתחילים בהצבעה.

אחמד טיבי: גפני, אנחנו מתחילים עכשיו בהצבעה על ההצעה שלך, שמית.

אחמד טיבי: בבקשה, תפדלו.

אחמד טיבי: כמה חבל, סמי.

אחמד טיבי: הצעה טובה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – בעד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – בעד יואב –

אחמד טיבי: אפשר שקט?

אחמד טיבי: אנחנו באמצע הליך הצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד

גלית דיסטל אטבריאן: את נגד?

גלית דיסטל אטבריאן: איך את נגד?

גלית דיסטל אטבריאן: איך את נגד – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: מיכל וולדיגר –

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

אביר קארה: – – – הלוואי שהיית מבינה בעד מה את מצביעה.

אביר קארה: הלוואי שהיית מבינה משהו.

אביר קארה: איך הגעת לפה בכלל?

אחמד טיבי: חברת הכנסת דיסטל, אנחנו באמצע ההצבעה.

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

אחמד טיבי: אנחנו באמצע הצבעה.

אחמד טיבי: גלית, אנחנו באמצע ההצבעה.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אנחנו באמצע ההצבעה, רבותיי.

אחמד טיבי: אני אתחיל לקרוא לסדר.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

אחמד טיבי: נא לקרוא שוב את אלה שלא היו, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד אמסלם – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד רם בן ברק – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח איתן גינזבורג – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח עופר כסיף – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד יבגני סובה – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עלי סלאלחה – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת

יעקב מרגי: האם יש מישהו באולם שלא הצביע?

יעקב מרגי: אורבך, ניר אורבך?

יצחק פינדרוס: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: אתה הצבעת.

שלמה קרעי: – – – את הפיקניק – – – יאיר לפיד – – – יש עתיד.

שלמה קרעי: תמשיכו לעשות צחוק מהציבור שבחר בכם.

שלמה קרעי: תתביישו.

נירה שפק: – – – איפה היית 12 שנה?

שלמה קרעי: אני לא עשיתי פיקניק עם העצמאים והבטחתי.

אחמד טיבי: ובכן רבותיי, יש תוצאות: נגד – 55, אבל בעד – 54.

אחמד טיבי: לא התקבלה.

אחמד טיבי: גפני, צר לי.

אחמד טיבי: הצעה חשובה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעה הבאה, של חבר הכנסת ינון אזולאי.

אחמד טיבי: גם היא תהיה שמית, ינון.

אחמד טיבי: הזדמנות אחרונה.

אחמד טיבי: נא להתחיל.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – בעד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד

יעקב מרגי: נא לפזר את ההפגנה סביב דוד ביטן.

קטי קטרין שטרית: אי-אפשר, יש לו סוכריות.

יעקב מרגי: רבותיי, להוציא את זה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

יעקב מרגי: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח איתמר בן גביר – בעד קרן ברק – בעד איתן גינז

ירדנה מלר-הורוביץ: בורג – לא משתתף בנימין גנץ – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד חיים כץ – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח בנימין נתניהו – בעד יבגני סובה – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת מנסור עבאס – נגד יצחק פינדרוס – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – בעד

יעקב מרגי: יש חברי כנסת שלא הצביעו, שלא הקריאו את שמם?

יעקב מרגי: תמה ההצבעה.

יעקב מרגי: נא להביא לי את התוצאות, בבקשה.

אחמד טיבי: יש שינוי בתוצאות, יש שינוי: בעד – 54, נגד – 56.

ינון אזולאי: – – –

אחמד טיבי: ההצעה לא התקבלה, גם לא של ינון.

ינון אזולאי: מזל שיש – – – בקואליציה.

אחמד טיבי: אז אני קובע שההצעה שלך – בעצם הכנסת קבעה, לא אני – לא עוברת.

חיים כץ: אתה מודיע.

אחמד טיבי: אני מודיע.

אחמד טיבי: רציתי להודיע הודעה אחרת, אבל קצרה ידי.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים – – –

קריאות: – – –

גלעד קריב: מה אתם עשיתם?

גלעד קריב: מה אתם עשיתם?

מאי גולן: מה אתם עשיתם?

משה אבוטבול: תתביישו לכם.

משה אבוטבול: בושה וחרפה.

משה אבוטבול: אין לכם כבוד גם לעצמאים.

משה אבוטבול: תתביישו.

משה אבוטבול: אין לכם כבוד אפילו לעצמאים.

משה אבוטבול: איבדתם את הבושה.

משה אבוטבול: אתם איבדתם את הבושה.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: מרגי, מרגי.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מרגי.

אחמד טיבי: קיש, אני מבקש ממך להירגע.

קטי קטרין שטרית: – – – שמקבל את הכסף, לא יהיה לך למי לתת.

קטי קטרין שטרית: הם יסגרו את העסקים.

קטי קטרין שטרית: החברים שלך יסגרו את העסקים.

גלעד קריב: לא עשיתם כלום, קטי.

קטי קטרין שטרית: – – – אביר קארה.

גלעד קריב: קטי – – –

מאי גולן: אבל אתם בחרתם נציג.

מאי גולן: אתם בחרתם נציג, לא בנימין נתניהו.

מאי גולן: למה אתה – – – בנימין נתניהו?

גלעד קריב: לא – – –

מאי גולן: אתם הבאתם נציג, אבל הבאתם נציג, נציג למען העצמאים.

גלעד קריב: – – – מאי – – –

גלעד קריב: [הצעת חוק פ/1650/24; נספחות.

גלעד קריב: ]

אחמד טיבי: ובכן, חבר הכנסת מרגי, הנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק מיגון עוטף עזה, של חברי הכנסת יעקב מרגי ואוריאל בוסו.

אחמד טיבי: יעלה ויבוא.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: בבקשה.

מאי גולן: נציג העצמאים – מה הוא עושה למענם?

מאי גולן: אנחנו לא הבאנו נציג שבחרו אותו ולא עושה כלום.

אחמד טיבי: מה קורה, מאי?

אחמד טיבי: מה קורה?

אביר קארה: – – –

מאי גולן: תצביע פעמיים.

מאי גולן: תצביע פעמיים, יא צבוע.

מאי גולן: אין מי שיבחר בך עכשיו – – – איך אתה יכול להסתכל להם בעיניים?

אביר קארה: – – –

מאי גולן: – – – זהו.

מאי גולן: אולי יש עוד מישהו שיפגין לך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אביר קארה וחברת הכנסת מאי גולן.

מאי גולן: תצביע עוד כמה פעמים, אולי יהיה לך.

מאי גולן: צבוע ושקרן.

מאי גולן: אין גבול לצביעות שלכם.

מאי גולן: אתם חיים בבועה של אטימות.

קטי קטרין שטרית: – – – הוא יעשה – – – יעשה לו – – –

אחמד טיבי: תודה, מאי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מאי גולן: חצוף.

מאי גולן: לא, אין דברים כאלה.

מאי גולן: יש גבול לטמטום ולאטימות.

מאי גולן: הוא נבחר על ידי העצמאים.

מאי גולן: הוא יושב פה, מצביע פעמיים וגם הולך נגדם.

מאי גולן: איזה דבר זה?

קטי קטרין שטרית: – – – ולא קיבלת כסף לציבור שלך.

קטי קטרין שטרית: אבל מנסור עבאס קיבל לציבור שלו – – –

מאי גולן: לא יהיה לו למי לתת.

מאי גולן: אחמד, לא יהיה לו למי לתת.

קטי קטרין שטרית: לא יהיה לו למי לתת.

אחמד טיבי: תודה רבה לך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מביא בפניכם להצבעה – –

אחמד טיבי: עשר דקות, מרגי.

יעקב מרגי: – – הצעת חוק פרטית, הצעת חוק מיגון עוטף עזה.

יעקב מרגי: הצעת החוק מדברת על הצורך במיגון עוטף עזה במובן הרחב, שמעבר ל-7 ק"מ.

יעקב מרגי: הרי ידוע שכל יזם הבונה דירות בישראל – מאי גולן, תודה – הרי ידוע שכל יזם שבונה דירות בישראל מחויב, לפי תקנות ההתגוננות האזרחית, להתקין בדירה מרחב מוגן.

יעקב מרגי: תקנות אלו, אשר הותקנו לנוכח לקחי מלחמת המפרץ, מבטאות שינוי בתפיסת העולם בהתגוננות המבוססת על מקלוט.

יעקב מרגי: בעת האחרונה, טווח הטילים של אויבינו גדל והשתפר, וחלקים נרחבים מתושבי היישובים הסמוכים לרצועת עזה מטווחים בתדירות גבוהה.

יעקב מרגי: כמו כן העיר אשקלון, מעצם היותה עיר גדולה ויעד אסטרטגי מבחינת אויבי ישראל, הפכה ליעד מועדף לשיגור רקטות וטילים על ידי החמאס – מה שגורם להרוגים ולפגיעה בתחושת הביטחון של תושבי העיר.

יעקב מרגי: בידוע שטווח הזמן הקצר בין ההתרעה על מתקפת הטילים לבין פגיעתה מחייב הקמתם של מרחבים מוגנים גם בבתים אשר הוקמו טרם תוקנו התקנות, ויש למגן וליצור מרחבים מוגנים בכל היישובים השוכנים בטווח של עד 10 ק"מ מגדר המערכת, כמובן, המקיפה את רצועת עזה, כפי שנעשה בעבר, וכפי שעשינו בעבר כאן בבית הזה, עד קו 7 ק"מ.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, יש לכלול את העיר אשקלון אף היא, למרות שהיא מחוץ לטווח של 10 ק"מ, מתוקף הנימוקים שנימקתי.

יעקב מרגי: מתוקף מציאות ביטחונית זו, על המדינה לממן מתקציבה מרחבים מוגנים בדירות מגורים אשר הוקמו לפני שנת 1992, במטרה להבטיח את שלום תושביה, החיים בגבורה ובתושייה באזור העימות.

יעקב מרגי: לאחרונה אף יצאה קריאה בכתב של פיקוד העורף לממשלה שיש למגן 10,000 בתי אב באשקלון.

יעקב מרגי: הצעת החוק נתמכת גם על בקשתם ופנייתם של גורמי מקצוע בפיקוד העורף.

יעקב מרגי: בפיקוד כתבו מכתב לראש הממשלה לשעבר חבר הכנסת בנימין נתניהו ולשר הביטחון בנימין גנץ, וזו לשון המכתב:

יעקב מרגי: עיריית אשקלון מממשת את אחריותה ומשקיעה כספים רבים לטובת החזקת המקלטים הציבוריים, ויש צורך לא רק במיגון ובשיפוץ של מקלטים ציבוריים ומוסדות חינוך.

יעקב מרגי: אך בשל המגמות שהשתנו ונוצר צורך למגן בתי אב שנבנו לפני 1992.

יעקב מרגי: כולנו זוכרים – אני מקווה שאלכס קושניר, חבר הכנסת אלכס קושניר ויושב-ראש ועדת הכספים, שומע אותי.

יעקב מרגי: אני מקווה שהוא נמצא פה, הוא הרי תושב אשקלון.

יעקב מרגי: והשר – שלום לך, אדוני, ברוך הבא.

יעקב מרגי: אני זוכר שראש עיריית אשקלון ישב כאן ביציע מתמוגג מנחת.

יעקב מרגי: כולנו זוכרים את ההנאה הצרופה והחיוך המלבב של יושב-ראש ועדת הכספים הנוכחי, חבר הכנסת אלכס קושניר, כשקרא בלהט ובהנאה לחברי הכנסת לתמוך בעד הצעת החוק שמעניקה הטבת מס לאשקלון, והבטיח פעם אחר פעם לעשות הכול למען תושבי אשקלון.

יעקב מרגי: וככה הוא אמר: חברים אשקלונים זכאים להטבה הזאת בזכות ולא בחסד.

יעקב מרגי: הם, יחד עם תושבי העוטף, מהווים חומת מגן אמיתית של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: זה ציטוט מילה במילה ממה שאמר חבר הכנסת אלכס קושניר.

יעקב מרגי: הוא גם טרח להזמין את השר ליברמן שיהיה נוכח בזמן הדיונים, ואת ראש עיריית אשקלון.

יעקב מרגי: אז הגיע הזמן לעשות, לא רק לשבח את העורף, ולהעניק להם את ההטבות המגיעות להם ואת הביטחון המגיע להם.

יעקב מרגי: אז כאן אנו מביאים לא הטבה, לא הטבת מס, אלא מעגנים בחוק את הזכות של תושבי אשקלון ועוטף עזה עד טווח 10 ק"מ לחיות בביטחון, אשקלון יחד עם היישובים בתחום 10 ק"מ.

יעקב מרגי: כתב ערוץ 13 אלמוג בוקר, תושב הנגב, לאחרונה תושב נתיב העשרה, זועק את סוגיית המיגון.

יעקב מרגי: גם אז, כשהעברנו את ההחלטה על מיגון עוטף עזה עד טווח 7 ק"מ, זעקו, וכל חבריי שישבו בוועדות הכספים למיניהן, לדורותיהן – אני חושב שחלק גדול, הארי, של חברי הכנסת לא היו נוכחים, חלקם הגדול כאן חדשים, אבל גם אז הייתה זעקה: תקציב המדינה, זה ימוטט את הכלכלה, ימוטט את תקציב המדינה.

יעקב מרגי: אז מיגנו את עוטף עזה, ותראו מה זה עשה ליישובים, תראו מה זה עשה לשדרות – אין היום דירה אחת פנויה בעיר שדרות.

יעקב מרגי: ביישובי העוטף, בטווח 7 ק"מ יש הגירה חיובית.

יעקב מרגי: אנחנו לא רוצים שבגל הבא – שלא יקרה, אני מקווה – נמצא את תושבי העוטף ותושבי אשקלון בתחושת ביטחון מעורערת, לכן הצעת החוק הזאת מחייבת.

יעקב מרגי: אני, ברשותכם, רוצה לצטט את מה שאמר ראש העיר תומר גלאם באותו דיון: "החלטתי לדבר מדם ליבי.

יעקב מרגי: אני כראש עיר רוצה להיות ציוני ולהמשיך את הבנייה, ובאותה נשימה אשקלון לא נספרת.

יעקב מרגי: העוטף ממוגן; אשקלון לא ממוגנת.

יעקב מרגי: אין לנו את הכלים הבסיסיים כדי לתת לאנשים להתמגן.

יעקב מרגי: אני מכתת רגליים בין משרדי הממשלה" – את כל זה אומר ראש עיריית אשקלון מר תומר גלאם.

יעקב מרגי: "שלא נתבלבל, אף אחד לא עושה טובות לתושבים.

יעקב מרגי: התושבים שלנו נותנים את החוסן הלאומי לשרים, למדינה.

יעקב מרגי: תפסיקו פוליטיקה", זועק תומר גלאם, "מדובר בדיני נפשות.

יעקב מרגי: רקטות של 350 גרם יודעות להגיע רק לעיר אשקלון, ואם הרקטה הייתה נופלת ליד התושבים כולם היו קופצים.

יעקב מרגי: מה יעשו כשיה

יעקב מרגי: רגו שם 200, 300 ו-500 אנשים?

יעקב מרגי: " את זה אומר ראש העיר.

יעקב מרגי: אז, בזמנו, הוא אמר: לא מעניקים לא אזור "פיתוח א', לא עדיפות לאומית.

יעקב מרגי: זה ביזיון.

יעקב מרגי: הפכו את אשקלון לחצר האחורית של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: קצ"א עושה הסכמים עם האמירויות ואני צריך להתחנן?

יעקב מרגי: על 400 דונם משלמים לי כמו על 15 דונם.

יעקב מרגי: המדינה מקבלת דיבידנד של 700 מיליון שקל.

יעקב מרגי: מי יפנה את הזבל?

יעקב מרגי: מי ייתן שירות?

יעקב מרגי: חבר'ה, די.

יעקב מרגי: אני אמשיך להילחם".

יעקב מרגי: זה ציטוט מראש עיריית אשקלון.

יעקב מרגי: בזמן הנותר אני אמשיך בציטוט שאמר בזמנו אלכס קושניר, אלכס קושניר מישראל ביתנו, יושב-ראש ועדת הכספים הנוכחי: "אני לא אתחיל מההתחלה, אני רק אגיד למי שפספס שמספרים לנו שבין צוק איתן לשומר החומות היו שבע שנים של שקט, ואולי בתל אביב יאמינו לזה, אבל אנחנו באשקלון יודעים שאלה לא היו שנים של שקט אלא אולי שנים של שקר" – ככה הוא מגדיר.

יעקב מרגי: "ילדי אשקלון חיים בפחד ובחרדה.

יעקב מרגי: התושבים חסרי אונים בפני האיום הרקטי המתמיד על הבתים שלנו, על בתי הספר שלנו, על העסקים שלנו ועל הרחובות שלנו.

יעקב מרגי: במהלך השנים הללו הממשלה הצטיינה בלהבטיח.

יעקב מרגי: פעם אחר פעם חברי הממשלה השונים ובראשם ראש הממשלה" – ככה הוא מלין אז – "הגיעו לעיר ו'הופתעו' לגלות שאשקלון היא העיר המטווחת ביותר בישראל.

יעקב מרגי: הופתעו, הבטיחו פתרונות ונעלמו.

יעקב מרגי: כך גם באוגוסט שנה שעברה", הוא אומר, "כאשר העליתי את החוק הזה להצבעה כאן, במליאת הכנסת, היו הרבה חברים בקואליציה שהצביעו נגד או שפשוט נעלמו מההצבעה.

יעקב מרגי: אני מאוד שמח שהתפקחתם".

יעקב מרגי: רבותיי, אלה ציטוטים של חבר הכנסת אלכס קושניר, שהיום הוא והבוס שלו, יו"ר מפלגתו, יושבים על הקופה – להשתמש בטיעונים שלו כדי להציל ולשפר את המצב הביטחוני באשקלון ובעוטף עזה, אבל עד טווח 10 ק"מ.

יעקב מרגי: רבותיי, אם מישהו התלבט אם כדור הארץ עגול או מרובע, אלכס קושניר היום הוכיח לנו שהוא עגול.

יעקב מרגי: איך שגלגל מתגלגל ואיך שמסתובב לו.

יעקב מרגי: אני הייתי מציע לו לבוא ולהיכנס עכשיו לכאן – לא רק בהצבעה – ושיסתכל לי בעיניים: למה הוא לא נלחם על כך שוועדת השרים תתמוך בחוק הזה?

יעקב מרגי: לא לחינם, בפחדנות של השרים בוועדת השרים הם ביקשו לדחות את זה בשלושה חודשים.

יעקב מרגי: רבותיי, תספרו את זה לנורבגים, מה זה דחייה בוועדת השרים, לא לי.

יעקב מרגי: כחבר ועדת השרים אני יודע איך גלגלנו חוקים.

יעקב מרגי: זה חוק נדרש, ואני קורא לכל חברי הכנסת, הן בקואליציה, הן באופוזיציה – אלון שוסטר, אתה יודע שגם במאבקים שניהלנו כאן בוועדות, יחד עם שי חרמש, על ה-7 ק"מ, איימו ואמרו: תקציב מדינה.

יעקב מרגי: תאמינו לי, זה תרם לכלכלה לא פחות מההשקעה שעשינו, לכן אני קורא לחברי הכנסת להצביע בעד החוק.

יעקב מרגי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת מרגי.

איתן גינזבורג: ישיב מטעם הממשלה סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלון שוסטר.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני יעלה ויבוא.

אלון שוסטר: אדוני יושב-ראש הישיבה, חברי הכנסת, חבריי, הצעת החוק שמובאת היום על ידי ידידי הטוב – – איפה מרגי?

אלון שוסטר: נמצא?

איתן גינזבורג: הוא נמצא פה.

איתן גינזבורג: הוא נמצא פה ליד הרב דרעי.

אלון שוסטר: בסדר גמור.

אלון שוסטר: – – יש בה כוונות טובות וראויות.

אלון שוסטר: אין מי שמבין יותר ממני את החשיבות בעניין המיגון, כתושב עוטף עזה כל חיי וכמי שכיהן כראש המועצה האזורית שער הנגב 16 שנה, בתקופות המסיביות, מחוסרות המיגון, מחוסרות ההגנה האקטיבית, ללא הגנה על הגדר.

אלון שוסטר: הממשלה פועלת כיום לפי שתי תוכניות מרכזיות, רב-שנתיות, למיגון: מיגון הצפון ומיגון בעוטף עזה ובאשקלון, בהתאם למקורות תקציביים שהועמדו לטובת נושאים אלו בהחלטות ממשלה בשנים האחרונות, וכך נמשיך לעשות גם בשנים הבאות, על בסיס הערכה מקצועית של האיומים ובהתחשב בתקציב הקיים.

אלון שוסטר: בנוסף, משרד הביטחון ומשרדי הממשלה מקדמים מגוון רחב של פרויקטים.

אלון שוסטר: אנחנו נמצאים לקראת השלמה של פרויקט הקיר הסלארי המגן על עוטף עזה, הגדר, החומה לעיתים, והקיר התת-קרקעי, עם האמצעים, והוא נמצא לקראת השלמה.

אלון שוסטר: זה פרויקט שהושקעו בו מיליארדי שקלים בשנים האחרונות ומביא לשיפור משמעותי בביטחון ובתחושת הביטחון, שהיא קריטית באזור צמוד הגדר.

אלון שוסטר: כמו כן אנחנו שוקדים, על פי סדר עדיפויות, על שיפור המיגון בעוטף בגני ילדים ובחלונות של ממ"דים, חלונות מאוימים.

אלון שוסטר: כמו כן, בהמשך לדברים עם חבר הכנסת מרגי, נשפר את המיגון בעיר אשקלון על פי ההחלטות הקיימות.

אלון שוסטר: אנו ערוכים לקיום מערך של הפגות לתושבי העוטף ביישובים סמוכי גדר בעת לחימה.

אלון שוסטר: בימים האלה ממש – והתקציב שיעבור, אני מקווה, בחודש הבא יאפשר את זה – יוקצה תקציב של מאות מיליוני שקלים, כמעט מיליארד שקלים, כולל שנת 2023-2022, לתחילת מימון פרויקט מגן הצפון.

אלון שוסטר: אנו עובדים גם על שיפורים במרחב התפר בגבול המזרחי ובאיו"ש.

אלון שוסטר: כל התוכניות מבוצעות בהתאם להערכת מצב מקצועית של הפיקודים המרחביים של פיקוד העורף ושל אגפי משרד הביטחון.

אלון שוסטר: אדוני יושב-ראש הישיבה וחבריי חברות וחברי הכנסת, אני לא רואה מקום לפרוץ את התוכניות הרב-שנתיות הללו באמצעות הצעת חוק פרטית.

אלון שוסטר: בכל מקרה, הנושא לא מתאים לקביעה בחקיקה אלא בהחלטות ביצועיות של הממשלה, בהתאם למקורות התקציביים ובהתאם להחלטות שתתקבלנה מעת לעת.

אלון שוסטר: אני מציע כי מליאת הכנסת תדחה את הצעת החוק ותוריד אותה מסדר-היום.

אלון שוסטר: מכיוון שאנחנו נמצאים בעידן שבו רצוי להרחיב ולהבהיר – – –

איתן גינזבורג: – – –

אלון שוסטר: כן, בוודאי.

אלון שוסטר: אני רוצה, ברשותכם – מתוך ההיכרות האישית, מתוך הידע שלי בתחום הזה, אני מבקש להביא לתשומת ליבכם, חבריי חברות וחברי הכנסת, מהן הנקודות או מהם האמצעים שבהם חשוב וראוי להשקיע השקעות תקציביות משמעותיות.

אלון שוסטר: ובכן, אני אספר לכם שלפני 14-13 שנה, אולי כבר 15 שנה, היה ראש ממשלה ששמו אהוד אולמרט, והוא שאל שאלה: עד מתי נמגן את עצמנו לדעת?

אלון שוסטר: הוא שאל את השאלה הזאת – באמת, זה בא ממקום אמיתי, לא כהתרסה.

אלון שוסטר: אני זוכר היטב ביקור שלו באישון לילה בקיבוץ גבים.

אלון שוסטר: נפגשנו בבית ילדים, שהיה המקום היחיד שהיה ממוגן, והוא נפגש עם הורים בני המקום בזמן שלא היה עדיין מיגון.

אלון שוסטר: הוא שמע את אחת מחברות הקיבוץ מספרת לו – אדוני היושב-ראש, אני אדבר אליך; אני חושב שאתה המאזין העיקרי – ובכן, היא סיפרה – – –

יואב קיש: גם אנחנו.

אלון שוסטר: כן?

אלון שוסטר: היא סיפרה שיש לה ארבעה ילדים, יש לה ארבעה ילדים ושני חדרי שינה ללא מיגון, ללא כיפת ברזל, והיא אמרה לו: כשיש צבע אדום – כבר הייתה התראה בתקופה הזאת, היו גם שנים ללא התראה – אני צריכה לבחור, בחירתה של שרה מגבים, לאיזה חדר לגשת במהירות, בשניות שיש לי, ועל איזו מיטה לשכב כדי להגן על הילד שלי או הילדה.

אלון שוסטר: זה בלתי אפשרי.

יואב קיש: – – – הצעת חוק.

אלון שוסטר: זה כדי להסביר.

אלון שוסטר: מייד אני אגיע לפואנטה.

אלון שוסטר: אנחנו הגענו למסקנה שכך אי-אפשר.

אלון שוסטר: כך אי-אפשר.

אלון שוסטר: לכן התשובה שלי לאהוד אולמרט, ראש הממשלה בזמנו – ששאל שאלה נכונה: עד מתי נמגן את עצמנו לדעת?

אלון שוסטר: כל עוד קבוצה קטנה, קבוצה מצומצמת, לאורך זמן, תיפגע פגיעה משמעותית גם בתחושת הביטחון שלה וגם בביטחון עצמו, כל עוד זה קורה – קבוצה קטנה לאורך זמן, פגיעה משמעותית – כל עוד זה קורה, המדינה צריכה להתגייס.

אלון שוסטר: אני רוצה לומר לשבחה של מדינת ישראל, לשבחן של ממשלות ישראל במהלך 15, 16 השנים האחרונות, שכשהיה צורך לעסוק בסוגיה הזאת, ברגעים הקריטיים ידעו כל הממשלות למצוא את הנקודה הקריטית ואת הייעוד הנכון שבלעדיו לא היה אפשרי לקבוצת האוכלוסייה הזאת לעמוד במשא.

אלון שוסטר: אני אתן לכם את הצמתים העיקריים.

אלון שוסטר: צומת אחד הוא הצומת של מיגון הגנים.

אלון שוסטר: אמרה השרה מגבים – סיפרה את הסיפור על הילדים.

אלון שוסטר: יש הבדל גדול בין מיגון של המרחב הציבורי לבין מיגון של מוסדות החינוך.

אלון שוסטר: במוסדות החינוך ישנם בני אדם צעירים, חלקם גם לא יכולים ללכת או לרוץ, אבל מגיל שלוש הם מחויבים בחוק חינוך חובה להגיע למוסדות החינוך.

אלון שוסטר: לכן, השילוב הזה של ילדים שלא יכולים להגיע לבד למיגון והעובדה שהם מחויבים להגיע לבית הספר – או לגן, במקרה הזה – חייב את הממשלה במחצית העשור הראשון למאה ה-21 לעסוק במיגון גני הילדים.

אלון שוסטר: נדמה לי שזה היה בתקופה שעמיר פרץ היה שר ביטחון.

אלון שוסטר: הוא קיבל החלטה להתחיל לעסוק בנושא של מיגון בתי הספר.

אלון שוסטר: זו הייתה החלטה חשובה, החלטה מכוננת.

אלון שוסטר: בהתחלה היה ניסיון למצוא דרך של מיגון לא על ידי בנייה חדשה אלא על ידי מיגון חלק מהכיתות, על ידי פתיחת דלתות.

אלון שוסטר: פיקוד העורף עשה תרגילים ובדק אם באמת ב-15 שניות ילדים בגילים שונים יכולים לפרוץ מהדלתות מהכיתות הלא-ממוגנות לכיתות הממוגנות.

אלון שוסטר: הנושא הזה הוכרע בסופו של דבר, כנסת נכבדה, לא להאמין, בבית המשפט העליון, בעתירה שהוגשה על ידי תושבי עוטף עזה, אם אני זוכר נכון, בהובלת עו"ד אדי ווסר, ידידי מכפר עזה.

אלון שוסטר: הוא העלה את הנושא, ובדיונים מאוד לא פשוטים ובהכרעה מאוד ייחודית, בית המשפט העליון, שבדרך כלל אין לו מקום להתערב בהחלטות פרקטיות של מיגון, החליט שהוא אכן מורה למדינה למגן באופן מלא – לא כיתה פה כיתה שם – למגן באופן מלא את בתי הספר.

אלון שוסטר: והינה, הצומת הזה של מיגון מוסדות חינוך היה קריטי.

אלון שוסטר: בלתי אפשרי היה לייצר חיים נורמליים בעיר שדרות, בקיבוצים, במושבים לאורך רצועת עזה, ללא הפתרון, המהלך הזה.

אלון שוסטר: המהלך הזה בוצע, ואנחנו הרווחנו מערכת חינוך מחודשת, חדשנית וממוגנת.

אלון שוסטר: אני חושב שכ-20 בתי ספר חדשים נבנו כך ומאות גני ילדים ומעונות.

אלון שוסטר: זה היה במחצית העשור הראשון.

אלון שוסטר: לאחר מכן, כאשר ברבות השנים האיום נמשך, השאלה הגדולה הייתה באיזה אופן, אדוני היושב-ראש, אנחנו נקיים מה שקוראים "הגנה אקטיבית", כלומר, לא נחכה לרקטה, לחומר הנפץ, אצלנו בבית אלא אנחנו נפגוש את האיום הזה, האיום האקטיבי הזה, בשמיים, בשחקים.

אלון שוסטר: אם אתם זוכרים, התחולל ויכוח גדול בשאלה הטכנית, מקצועית, כלכלית, כספית, אם ההגנה האקטיבית תהיה הגנה באמצעות טיל נגד רקטות או באמצעות תותח לייזר; דיון מאוד מעניין.

אלון שוסטר: אני יכול לספר לכם על מפקדי חיל האוויר שהיו בעד הקונספט הזה ומפקדים שהיו בעד הקונספט האחר והתווכחו ביניהם.

אלון שוסטר: היו פרופסורים לפיזיקה גרעינית שחשבו ככה ואחרת.

אלון שוסטר: כך או כך, חברים יקרים, על ההמשך נעשה אולי פודקאסט על הנושא הזה; מאוד מעניין.

אלון שוסטר: אם כן, אנחנו מתנגדים לקונספט של קביעת המיגון באמצעות חקיקה, בוודאי חקיקה פרטית, ואני מבקש להסיר את ההצעה מסדר-היום.

איתן גינזבורג: תודה רבה לסגן שר הביטחון.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: בוודאי, בוודאי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

איתן גינזבורג: עד שלוש דקות לרשותך להשיב, אדוני, ומייד לאחר מכן נעבור להצבעה.

יעקב מרגי: אלון, ידידי אלון שוסטר, סגן השר, ראש מועצת שער הנגב לשעבר, תביט לי בעיניים, אלון.

יעקב מרגי: אלון, מותר לך להביט בי.

איתן גינזבורג: סגן השר שוסטר.

יעקב מרגי: רחמיי, ליבי עליך.

יעקב מרגי: שלחו אותך.

יעקב מרגי: לא הגשתי שאילתה בסוגיית מה משרד הביטחון עושה בעוטף עזה.

יעקב מרגי: שלחו לך סקירה מה במשרד הביטחון.

יעקב מרגי: לעניין לא ענית.

יעקב מרגי: לעניין לא ענית.

יעקב מרגי: אני לא הייתי רוצה שיישמע מכאן שראש מועצת שער הנגב לשעבר נגד מיגון יישובים עד 10 ק"מ, ומנמק את זה – אני אומר לך, אני לא מאמין שהקראת את זה, שאתה מסתפק במה שעושים במכשול וזה מבורך, ואתה, בפעולות פסיכולוגיות תיתן תחושת ביטחון.

יעקב מרגי: אלכס קושניר – אני מקווה שהוא לא יתקזז – גם הוא היום יופיע כתושב אשקלון.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, רבותיי, איך שגלגל מסתובב לו.

יעקב מרגי: אתם מכירים את זה, עם הלחן?

יעקב מרגי: איך שגלגל מסתובב לו.

יעקב מרגי: הדברים שאתם אמרתם ונלחמתם בעדם – היום אתם נגדם.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, זאת פחדנות של אותם שרים בוועדות שרים.

יעקב מרגי: למה לא התנגדתם?

יעקב מרגי: אם התשובה כפי שהגשת אותה – למה ועדת שרים לא התנגדה?

יעקב מרגי: למה היא דחתה את זה בשלושה חודשים אם אין כוונה בכלל?

יעקב מרגי: אתה בא ומציג שהמכשול מספק והכול מספק, ושומר החומות היה איזה תסריט שחלמנו עליו, ולא היה, ואשקלון לא סבלה, אז למה לא התנגדתם בוועדת שרים?

יעקב מרגי: למה שלושה חודשים?

יעקב מרגי: מילא, שיקרתם, הקמתם ממשלה – לשקר גם בשוטף בכל יום ראשון בוועדת שרים?

יעקב מרגי: בושה וחרפה.

יעקב מרגי: גם ההצגה שהייתה פה – הצגה מבישה, וחבל לי שזה אתה.

יעקב מרגי: יש לנו שני חברי כנסת משער הנגב.

יעקב מרגי: תושבי אשקלון – באמצעות אבי דיכטר.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דיכטר, באמצעותך יועבר המסר: יו"ר ועדת הכספים, שהבוס שלו הוא שר האוצר, כל ההבטחות שהבטיח, ועשה על זה קמפיין בבחירות, היום הוא מתנגד למיגון אותם בתים שאין בהם מרחב מוגן, שנבנו לפני 1992.

יעקב מרגי: הוא בעצמו מתנגד להם, יחד עם שר האוצר שלהם, ובפחדנות הם לא הפילו את זה בוועדת שרים; דחו את זה בשלושה חודשים.

יעקב מרגי: עכשיו מספרים לנו סיפורי מעשיות מה עושים במכשול.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני קורא לחברי הכנסת לקחת את היושרה והאומץ הציבורי שלהם ולהצביע בעד מיגון עוטף עזה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת, בבקשה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה היא אלקטרונית, ולכן נעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: חברים, מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 45

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: אם כך, חברים, בעד – 45, נגד – 52, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/2182/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא שעל סדר-היום – הצעת חוק שכר לחיילים בשירות סדיר, של חבר הכנסת אלי כהן.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני – הצעת חוק שמספרה 2182.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כל אחד מאיתנו יודע מה החשיבות של חיילי צה"ל, מה הם עושים עבורנו 24/7, בכל עונה, בכל זמן ובכל מקום.

אלי כהן: בשנת 2017 הייתי שותף להעלאת שכרם ב-50%, יחד עם ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר האוצר משה כחלון.

אלי כהן: הגיע הזמן להעלות זאת שוב.

אלי כהן: אבל אני רוצה להתחיל בסיפור.

אלי כהן: השר לפיד, השר לפיד, השר לפיד.

איתן גינזבורג: השר יאיר לפיד.

אלי כהן: השר יאיר לפיד שיוצא החוצה.

קטי קטרין שטרית: הוא נסע לחו"ל.

אלי כהן: אני, אגב, רוצה לספר לכם סיפור שקשור אליו, והסיפור הזה נועד לטובת חברי הקואליציה.

אלי כהן: כשהייתי שר הכלכלה והתעשייה היינו בקואליציה.

אלי כהן: הביא בזמנו חבר הכנסת לפיד מהאופוזיציה הצעה להוסיף תקציב למשפחות עם ילדים אוטיסטים; יש לו קשר לנושא.

אלי כהן: אני מכיר לא מעט משפחות שיש להן ילדים אוטיסטים, ואני יודע עד כמה החיים שלהם קשים, עד כמה זה לא פשוט, עד כמה התוספת שהמדינה נותנת לא מספיקה.

אלי כהן: באתי אז לשר הבריאות ליצמן, שנמצא עכשיו בארצות הברית, ואמרתי לו: השר ליצמן, אני לא אוכל להסתכל לאנשים האלה בעיניים.

אלי כהן: אני מכיר אותם, אני רואה את הילדים.

אלי כהן: חייבים לתת להם את הסכום הזה.

אלי כהן: חשב ליצמן – ואתם יודעים שליצמן ולפיד, צמד-חמד זה לא – ואמר לי: אתה יודע מה, בוא נראה איך אנחנו נפתור את זה.

אלי כהן: ודאגנו להעביר את זה לטובת הילדים האוטיסטים, כי אמרנו שזה חשוב, כי זה לא קואליציה ואופוזיציה.

אלי כהן: עשיתי את זה על מנת שאני אוכל להסתכל לאותם הורים בעיניים, לדעת שעשינו את השליחות שלנו.

אלי כהן: ואני אומר לכם, חברי הקואליציה, תסתכלו בעיניים, היום כשאתם יורדים כאן מהכנסת עם הנהגים והעוזרים, לחיילים שעומדים בטרמפיאדה, לחיילי גולני שנמצאים עכשיו ברובאי, לתצפיתניות שנמצאות עכשיו בסוריה, ללוחמים שלנו בצנחנים, בנח"ל, בגבעתי, בכיפת ברזל, בקרק"ל, בחטיבות, ביחידות; תסתכלו על הילדים האלה, שנותנים את הנשמה שלהם 24/7, ותגידו להם שלא מגיע להם.

אלי כהן: תחשבו עליהם כשאתם עושים את זה.

קריאה: – – –

אלי כהן: אני מציע לך לא להרים יותר מדי.

אלי כהן: אם תתנגדו, זה בגלל שאין לכם אומץ.

אלי כהן: אין לכם אומץ להגיד להם שלא מגיע להם.

אלי כהן: אני רק אומר לכם מה אמר לפני זמן קצר בנט – שאגב, לא נמצא כאן; מעניין למה הוא לא נמצא:

אלי כהן: לחיילים שלנו מגיע שכר נורמלי.

קריאות: – – –

אלי כהן: לא יכול להיות, אומר בנט – – –

מיכל רוזין: – – –

אלי כהן: לכי, לכי, לכי לאבו מאזן, שרוצה להעמיד את חיילי צה"ל לדין.

קטי קטרין שטרית: לכי לאבו מאזן.

אלי כהן: לכי, סעי לאבו מאזן.

אלי כהן: סעי אליו, סעי אליו.

קריאות: – – –

אלי כהן: זו הקואליציה שלכם.

אלי כהן: אתם רוצים ללכת נגד חיילי צה"ל.

מיכל רוזין: – – –

אלי כהן: תתביישי לך, מיכל רוזין.

אלי כהן: תתביישי שהלכת למי שרוצה להעמיד את חיילי צה"ל לדין.

אלי כהן: תתביישי.

קריאות: – – –

אלי כהן: וגם ראש הממשלה שלך, הבובה, שלא נמצא כאן.

קריאות: – – –

אלי כהן: ומה אומר אותו בובה, ראש הממשלה בנט?

אלי כהן: הוא אומר: לא יכול להיות שהחיילים נשענים על הכיס של ההורים.

אלי כהן: נעלה את השכר של החיילים.

קריאות: – – –

אלי כהן: הוא אומר – בוא נשמע – גברת רוזין, ב-2017 אנחנו העלינו ב-50%.

אלי כהן: אומר, אגב, שר האוצר ליברמן: נגדיל משמעותית את השכר של חיילי הסדיר.

אלי כהן: אומר, נוסף לכך: אנחנו נעלה את חיילי הסדיר לא רק על ראש שמחתנו, גם על ראש תקציבנו.

אלינה ברדץ' יאלוב: – – –

אלי כהן: לכי לאבו מאזן.

אלי כהן: זה המקום שלך.

אלי כהן: יש לך כרטיס חד-כיווני, את יכולה ללכת.

פטין מולא: – – –

אלי כהן: אומר ליברמן: נעלה אותם לא רק על ראש שמחתנו – נעלה אותם על ראש תקציבנו.

פטין מולא: – – – נורבגי – – – נגד חיילים.

פטין מולא: תתביישי לך.

אלי כהן: בתקציב של 452 מיליארד שקל, 452 מיליארד שקל, לא מצאו סכום להעלות – אפילו בתקציב כזה רק ללוחמים לא מצאו סכום.

פטין מולא: תתביישי לך.

פטין מולא: את הולכת נגד חיילים.

מיכל רוזין: – – –

אלי כהן: אגב, אני רוצה לומר לכם, בתקציב של 452 מיליארד שקל, מה כן מצאתם שאפשר לתת: מצאתם את מספר השרים הכי גדול ביחס לח"כים, שר בלי תיק, סגני שרים מיותרים, שני שרים במשרד האוצר; חוק נורבגי שלא היה כדוגמתו; 53 מיליארד שקלים למנסור עבאס; קרקעות הקיבוצים – מה שביקשו במפלגת העבודה; הולך גנץ, 500 מיליון לרשות הפלסטינית – את זה יש, על זה הוא נלחם; 1.1 מיליארד שקל פנסיות לפורשי צה"ל.

קטי קטרין שטרית: לזה יש.

אלי כהן: לחיילי החובה אין?

אלי כהן: תתביישו לכם, אתם, היום כשתצביעו נגד.

אלי כהן: תתביישו.

אלינה ברדץ' יאלוב: – – –

אלי כהן: בנט, בנט – אני עכשיו רוצה לומר לכם – – –

קריאות: – – –

אלי כהן: מוזר, מוזר, מוזר – – –

קריאה: אנחנו העלינו לכם.

קריאה: אנחנו העלינו לכם.

קריאה: אנחנו העלינו – – –

אלי כהן: תתביישו לכם שאלה השותפים שלכם.

קריאות: – – –

אלי כהן: תתביישו שאלה השותפים שלכם, נגד חיילי צה"ל.

אלי כהן: תתביישו.

אלי כהן: שכולם יראו איזו ממשלה אתם.

אלינה ברדץ' יאלוב: – – –

קטי קטרין שטרית: אלי, אלי, אלי, תסביר שהעלינו ב-50%.

קטי קטרין שטרית: היא פשוט – – –

אלי כהן: חברת הכנסת שטרית, שיתביישו שזאת השותפה שלהם.

אלי כהן: שיתביישו.

אלי כהן: ואני רוצה לשאול אתכם: איפה בדיוק נמצא עכשיו גנץ?

אלי כהן: אותו גנץ שנלחם עבור הפנסיה, אותו גנץ שהלך ודאג להדליף שהוא נתן 500 מיליון שקלים למנסור עבאס – על גנץ אני יכול לומר: הרצחת וגם ירשת?

אלי כהן: רק ביום שני האחרון הוא הביא חוק להאריך את השירות של חיילי החובה בחודשיים, ביום שני האחרון; להעלות – הוא לא מצא את הזמן.

אלי כהן: ואני רוצה לספר לכם, ראיתי את גנץ השבוע.

אלי כהן: אמרתי לו: המטרה שלי היא לא להביך אותך, המטרה שלי היא להעביר את החוק.

אלי כהן: בוא נקדם את זה בטרומית, נתחיל עם הלוחמים.

אלי כהן: ומה אתם חושבים?

אלי כהן: הינה, כרגיל, כאן הוא ברח.

אלי כהן: אגב, לא רק הוא ברח.

אלי כהן: כל הפנסיונרים המדושנים של צה"ל לא נמצאים כאן, כל אלו שמקבלים פנסיות של עשרות אלפי שקלים.

אלי כהן: איפה אורנה ברביבאי?

אלי כהן: איפה יאיר גולן, שמקבל פנסיות כפולות?

אלי כהן: איפה הם נמצאים כאן בדיוק, כל אלה שמקבלים את הפנסיות?

קריאות: – – –

אלי כהן: אגב, להבטיח לעצמם רוב – אל תדאגו, הרשימה המשותפת נותנת להם כרית ביטחון.

אלי כהן: הם לא יצביעו איתם.

אלי כהן: בזכות זה – – –

רם בן ברק: – – –

אלי כהן: גם אתה פנסיונר וגם אתה צריך להצביע לחיילי החובה.

רם בן ברק: – – –

אלי כהן: גם אתה צריך להצביע.

אלי כהן: אנחנו העלינו ב-50%.

אלי כהן: אנחנו לא מתביישים.

קריאות: – – –

אלי כהן: אגב, ללכת עם חיילים ולהצטלם – את זה אתם יודעים.

אלי כהן: אבל אני רק אגיד לכם, את אותה בושה, הפנסיונרים כאן שרוצים להרים את הקול – חיילי צה"ל מרוויחים בממוצע שלושה שקלים לשעה.

אלי כהן: שלושה שקלים לשעה.

נירה שפק: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שפק, תודה.

קטי קטרין שטרית: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, תודה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, את רוצה לדבר עם חברת הכנסת שפק?

איתן גינזבורג: את יכולה ללכת לדבר איתה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, חברת הכנסת שטרית, אני מדבר אלייך.

איתן גינזבורג: את רוצה לדבר אליה?

איתן גינזבורג: תיגשי אליה.

קטי קטרין שטרית: – – –

איתן גינזבורג: כבר קראתי לה, גברתי.

איתן גינזבורג: מרוב שאת צועקת, את לא שומעת.

איתן גינזבורג: אני מבין.

איתן גינזבורג: מרוב שאת צועקת, את לא שומעת.

איתן גינזבורג: את מפריעה לו לדבר.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כץ, תודה רבה.

איתן גינזבורג: זה בזמן שלו.

אלי כהן: רק שתדעו, זה לא על הזמן שלי.

איתן גינזבורג: לא, אני עצרתי לך, אדוני, אם לא שמת לב.

קטי קטרין שטרית: – – –

איתן גינזבורג: אני מודה לך, גברתי.

איתן גינזבורג: אני מודה לך, גברתי.

איתן גינזבורג: אני מודה לך.

קטי קטרין שטרית: – – –

איתן גינזבורג: אני מודה לך.

אלי כהן: חברת הכנסת שפק, רק שתדעי, השכר הממוצע של חיילי החובה הוא שלושה שקלים לשעה.

אלי כהן: לזה הם מתנגדים; לזה אתם לא מוצאים בכל התקציב של 452 מיליארד שקל.

אלי כהן: אגב, גנץ, אם הוא היה גיבור, לפני שהוא נותן כסף לפנסיונרים – תן לחיילים.

אלי כהן: אל תברח מכאן היום.

אלי כהן: הייתם צריכים לראות, כשהייתה ישיבת הממשלה על הפנסיונרים, הגיעו כולם, עשו מאמרים, נלחמו.

אלי כהן: אצלנו, בשכונה שאני גדלתי בה, קודם כול אתה דואג לחלש, לפני שאתה דואג לזה שמרוויח עשרות אלפי שקלים.

אלי כהן: זה מה שאתה עושה.

אלי כהן: לכן אתם צריכים להתבייש לכם אם אתם תלכו נגד החוק הזה.

אלי כהן: אגב, בנט הוא ראש הממשלה החלש ביותר שהיה מקום המדינה – אומר לכולם כן; תראו אחד שהוא אמר לו לא.

אלי כהן: אגב, אם היום יקומו ביניכם שני צדיקים – אגב, היה מספיק אחד, אבל הרשימה המשותפת.

אלי כהן: ברור, אגב, שמנסור עבאס איתכם, שהרשימה המשותפת מתנגדת.

אלי כהן: שני צדיקים שיגידו לא – ב-452 מיליארד נמצא את התקציב, ונוכל להעביר את החוק הזה.

אלי כהן: אבל אתם לא תוכלו לבוא ולהסתכל לחיילים שלנו בעיניים.

אלי כהן: חברים יקרים, לסיכום, ממשלת בנט, לפיד, סער וליברמן, איבדתם את הדרך, או כמו שהחיילים הטובים שלנו אומרים, התברברתם בניווט.

אלי כהן: השרים שלכם מחזרים אחרי אבו מאזן, שרוצה להעמיד לדין את חיילי צה"ל.

אלי כהן: במקום עשר מעלות ימינה, לקחתם עשר מעלות שמאלה ממרצ.

אלי כהן: חברתם לאחים המוסלמים.

אלי כהן: כסף לחיילי צה"ל לא מצאתם; כסף לחיילים של האחים המוסלמים מצאתם גם מצאתם.

אלי כהן: תתביישו.

אלי כהן: אני מציע לכם היום להצביע בעד החוק החשוב הזה, אחרת לא תוכלו להסתכל לחיילי צה"ל בעיניים.

אלי כהן: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אלי כהן.

איתן גינזבורג: ישיב מטעם הממשלה סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלון שוסטר.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

אלון שוסטר: אדוני יושב-ראש הישיבה, חברי הכנסת, מערכת הביטחון והממשלה כולה רואות ערך רב בשירות הסדיר, בשיפור התנאים של המשרתים ובשיפור זכויותיהם במהלך השירות וגם אחרי שחרורם.

אלון שוסטר: ביוזמת שר הביטחון ושר האוצר מתקיימת בימים אלה עבודה מקצועית בין משרד האוצר למשרד הביטחון מתוך כוונה להעלות את שכר החיילים, כפי שאמר גם שר האוצר וכפי שביקש או הציע בהצעת החוק חבר הכנסת כהן.

יואב קיש: אתם שכחתם את החיילים.

יואב קיש: זה לא בתקציב.

אלון שוסטר: הינה, אני בא להרחיב.

אלון שוסטר: במסגרת השיח השוטף עם משרד האוצר הבאנו לתקציב פרויקטים חברתיים.

אלון שוסטר: הרי פה מדובר על "עם הפנים לחברה", ואם צריך להתבייש, חס וחלילה – לא.

אלון שוסטר: הממשלה הזו ניצבת בגאווה מול הציבור כולו, מול המשפחות, וכמובן שמול הבנים שלנו, החיילים המשרתים.

פטין מולא: – – –

אלון שוסטר: אני השתבחתי בשלושה חיילים קרביים – אחד בבה"ד 1 היום, השני השתחרר לא מזמן – ואני מודיע לכם, חברים יקרים, שאין לנו שום נקיפות מצפון.

אלון שוסטר: להפך, אנחנו גאים במורשת של הגב של ממשלות ישראל כולן, ובפרט בשיתוף הפעולה המדהים שהולך לקרות כאן בשנים הקרובות.

אלון שוסטר: אם כן, מה רציתי לספר לכם?

אלון שוסטר: בשבועות הקרובים יובא על ידי הממשלה לאישור הכנסת תיקון חקיקה שיעגן בחוק ובתקציב המדינה – מה שלא היה בעבר – את תוכנית ממדים ללימודים, אותה תוכנית שמיועדת לחיילים משוחררים מאוכלוסיות ספציפיות וללוחמים – –

יואב קיש: אבל מה עם ההבטחה?

אלון שוסטר: רגע, תשמע.

אלון שוסטר: – – המסדירה מימון שכר לימוד במוסדות להשכלה גבוהה – מהלך שהיה צריך לעשות.

אלון שוסטר: אגב, מהלך שכמו רבות מההחלטות החשובות, רבים מהפרקים שיבואו לידי ביטוי בתקציב הקרוב, נמנעו ממנו, משום שלא הצלחנו לייצר תקציב בממשלה או בממשלות האחרונות.

אלון שוסטר: הבאנו לתקצוב ולקידום מלא של רפורמת נפש אחת למען נכי צה"ל ששילמו בנפשם ובגופם למען המדינה, ואנחנו גאים בכך.

אלון שוסטר: עשינו את הדבר הנכון, עושים את הדבר הנכון, ואני מקווה שלו בשביל הפרויקט החשוב הזה כל כך, שלא צריך להסביר אותו, כל סיעות הבית יתייצבו סביב התקציב ויתמכו בתוכנית האנושית הזאת.

אלון שוסטר: אנחנו, בעזרת התקציב – שאני מקווה שנצליח להעביר אותו, ושגם חבריי מהאופוזיציה יתמכו בו בשמחה – נאפשר את תוכנית מגן בצפון למיגון היישובים סמוכי הגדר, כפי שאמרתי, כמעט במיליארד שקלים.

אלון שוסטר: אגב, זו החלטה ותיקה של הממשלה, משנת 2018, שבעקבות העובדה שלא הצלחנו – ניקח אחריות קולקטיבית; מדינת ישראל, רשויות השלטון של הרפובליקה הישראלית הראשונה – לייצר תקציב.

אלון שוסטר: לא הצלחנו לבצע גם את אותה החלטה של 5 מיליארד שקלים למיגון הצפון.

יואב קיש: אבל עכשיו אתם מביאים תקציב.

יואב קיש: אתה מביא תקציב.

יואב קיש: לכולם אתה נותן ולחיילי צה"ל לא נותן.

אלון שוסטר: אני מעריך שמשהו כמו 800 מיליון שקל נוכל להשקיע בשנתיים הקרובות – מייד ייגמר התקציב – לשנת 2023-2022.

יואב קיש: אבל אתה לא מסביר – למה נתת לכל העולם ורק לחיילי צה"ל לא?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש.

אלון שוסטר: כמובן, התקציב, שנצליח סוף-סוף – רצינו שזה יקרה לפני שנה; זה יהיה כנראה באיחור אלגנטי של שנה.

שלמה קרעי: חברים שלך יצאו מהקניון.

אלון שוסטר: התקציב יאפשר התעצמות ובניין הכוח של צה"ל ושל סוכנויות הביטחון האחרות.

אופיר כץ: מה היה יותר חשוב מחיילי צה"ל?

אלון שוסטר: כשאתה מדבר, אתה לא יכול להקשיב למה שאני אומר.

אלון שוסטר: תראה כמה חשוב.

אלון שוסטר: אני באתי לפה כדי לדבר איתך.

אופיר כץ: מה היה יותר חשוב מחיילי צה"ל?

איתן גינזבורג: תודה.

אלון שוסטר: כל העת מתקיים שיח עם משרד האוצר, כל הזמן, בנושאים – – –

אופיר כץ: מה היה יותר חשוב מחיילי צה"ל?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כץ.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מולא, שב, בבקשה.

אלון שוסטר: – – – מתוך הבנה שדווקא החוסן החברתי הוא חלק מהביטחון הלאומי.

אלון שוסטר: ואני שב ואומר שאני מקבל את האמירה העקרונית שהחוסן הלאומי שלנו, היכולת שלנו לעמוד בפני אתגרים, הוא לא רק פונקציה של מיגון פיזי; הוא בהחלט פונקציה של תחושת מעורבות, תחושת אחריות ושל הרגשה של שותפות.

יואב קיש: אבל הם הכי חלשים.

יואב קיש: אותם אתם שוכחים?

אלון שוסטר: ולכן מה שצריך לעשות זה לגלות אחריות ולהעביר בקרוב ממש תקציב שיאפשר למדינה שלנו לפעול.

יואב קיש: אבל אין כסף.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש.

פטין מולא: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מולא, תודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מולא, אתה גם עומד וגם צועק.

איתן גינזבורג: שב, בבקשה, ועכשיו אל תדבר.

איתן גינזבורג: מספיק עם הפרעות.

פטין מולא: – – –

איתן גינזבורג: הפרעת גם לדובר הקודם וגם לדובר הנוכחי.

איתן גינזבורג: מספיק.

איתן גינזבורג: מספיק עם זה.

אלון שוסטר: אם כן, חבריי הלהוטים, יוקם צוות ממשלתי שיעסוק במתווה שירות חדש, והוא יעסוק בדיוק בסוגיה או המסר – אם תרצו סיסמה יפה שאני נותן לכם חינם: לא מוותרים לאף אחד ולא מוותרים על אף אחד.

קטי קטרין שטרית: על הפנסיות שלהם היה צוות?

אלון שוסטר: קטי, את לא שומעת.

אלון שוסטר: תראי איזו הצעה יפה: לא מוותרים לאף אחד ולא מוותרים על אף אחד.

פטין מולא: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מולא, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מולא, אתה בקריאה ראשונה.

אלון שוסטר: מתווה השירות החדש, חברותיי וחבריי, יאפשר – –

יואב קיש: – – –

אלון שוסטר: רגע, תן לי לגמור את הרעיון.

אלון שוסטר: – – מסלולי שירות נוספים, ובמסגרתו יועלה השכר למי שמשרתים בשירות משמעותי וארוך.

אלון שוסטר: זאת אומרת, אנחנו רואים את כל המהלכים שנעשים גם להכנסת אוכלוסיות נוספות לשירות אזרחי וגם צבאי כמכלול אחד.

אלון שוסטר: במסגרת הזו אנחנו כמובן נעסוק בדיוק באותה הצעה שחבר הכנסת כהן מציע שנעסוק בה – גם בהגדלת המשכורת, השכר של החיילים, של הבנות והבנים שלנו.

יואב קיש: איך אתם עושים את זה?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש.

אלון שוסטר: אנחנו מניחים שזה הפתרון ארוך הטווח היחיד להמשך קיומו של צבא העם ולשמירה על ביטחון המדינה, לאור הצרכים הביטחוניים.

אלון שוסטר: וצריך להגיד, לנוכח מגבלות תקציב, שום ארגון כלכלי חברתי-מדיני לא יכול לקחת על עצמו להיכנס לגירעונות בלתי הגיוניים – –

יואב קיש: אין תקציב?

אלון שוסטר: – – אלא הוא יוצר דירוג, הייתי אומר, במשימות שלו.

אלון שוסטר: ועל כן – אמר גם שר האוצר, ותומך שר הביטחון – המהלך הזה יקרה, והוא יקרה בקצב הנכון שהממשלה האחראית שאנחנו מובילים, לשמחתי, תחליט עליו.

יואב קיש: לא מאמינים לכם.

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת קיש.

איתן גינזבורג: די.

אלון שוסטר: ואנחנו, כמובן, נוכל לשמוע, להתייעץ, לשמוע את ההערות על המהלך הכל-כך חשוב הזה של השירות המשותף.

אלון שוסטר: התהליכים האלה, כפי שאמרתי, מובלים על ידי משרד הביטחון ביחד עם משרד האוצר ומשרדי ממשלה נוספים, וזוהי בדיוק הדרך הנכונה לקדם אותם.

אלון שוסטר: בכל מקרה, התשלום לחיילים בשירות סדיר שאנחנו עוסקים בו לא מתאים לחקיקה.

אלון שוסטר: התשלום היום נקבע בפקודות ובהתאם למקורות התקציביים, וראוי שיימשך כך.

קטי קטרין שטרית: הבאנו בחקיקה.

אלון שוסטר: לכן אני מציע, חברותיי וחבריי, שמליאת הכנסת תדחה את הצעת החוק ותוריד אותה מסדר-היום, ותאפשר למשרדי האוצר והביטחון לבצע את עבודתם בדרך המלך.

אלון שוסטר: למה להפריע לאנשים שצריכים לעבוד לעשות את עבודתם?

יואב קיש: את הפנסיות התקציביות כן הבאתם בחקיקה?

אלון שוסטר: אלו המשרדים.

אלון שוסטר: אנחנו יכולים להיעזר כמובן בחוות הדעת, במקצוענות, במעקב של ועדות הכנסת, אבל ההחלטות תתקדמנה בעזרת הממשלה, ולא בדרך שמבקשת, הייתי אומר, להביך את הממלכה, את הממשלה – –

יואב קיש: אבל למה לא הבאתם בתקציב?

אלון שוסטר: – – בידי מי שמנעו מאזרחי המדינה את התקציב עד עכשיו.

יואב קיש: למה אתה לא הבאת את זה בתקציב?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש.

אלון שוסטר: הרי זה דבר מגוחך, שמי שמנע – –

איתן גינזבורג: הרי אנחנו כבר שמענו את זה.

איתן גינזבורג: שלוש פעמים אמרת את זה, לא יכולנו לפספס.

אלון שוסטר: – – את האפשרות להתקדם ולתקצב, ואולי כבר בעבר להעלות את שכר הבנים והבנות שלנו, בא בטענות שאנחנו מנסים עכשיו לגבש, על פי סדר עדיפויות נכון, את התקציב המשותף שלנו.

אלון שוסטר: שמעתי קודם הערה לגבי אומץ הלב של הממשלה או של השרים.

אלון שוסטר: אני מניח שזה נאמר מתוך ניסיון ללקט, למצוא איזשהן אמירות שקצת יסעירו או יעוררו את הדיון הרדום.

אלון שוסטר: אני מוכרח לומר לכם שאני מלא גאווה, חבריי וחברותיי, על היותי שותף לממשלה שאומרת את האמת; ממשלה שמייצבת סוף-סוף את השלטון במדינת ישראל, סוף-סוף ממשלה שמביאה תקציב.

אלון שוסטר: כל כך רצינו שזה יקרה בשנה הקודמת.

אלון שוסטר: לצערי, היה מי שסבר שלא מגיע למדינת ישראל שיהיה לה תקציב.

אלון שוסטר: הקמנו ממשלה אחרת, ממשלה משותפת, ואני מוכרח לומר לכם שאני מלא גאווה על השותפות הזאת, מקיר לקיר, של יהודים וערבים, דתיים ומאמינים בדברים אחרים.

איתן גינזבורג: תודה.

חיים כץ: הוא לא אומר כלום.

חיים כץ: עבר הזמן.

אמיר אוחנה: – – – שהעלה את שכר החיילים ב-50%.

אלון שוסטר: חבריי וחברותיי, אם לא היה ברור, אני מציע באמת להוריד את ההצעה הראויה הזאת מסדר-היום, ואנחנו נקדם את המהלך הזה בתקופה הקרובה.

אלון שוסטר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלי כהן, בבקשה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלי כהן, בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

שלמה קרעי: 1.5 מיליארד שקל לפנסיות התקציביות – לא הייתם צריכים שום ועדה מיוחדת.

אלי כהן: תסתכלו על שולחן הממשלה כאן.

אלי כהן: כשתראו את שולחן הממשלה כאן, אתם תראו את הממשלה המושחתת והמנותקת.

חיים כץ: אלי, תוריד את המיקרופון, כדי שישמעו אותך.

אלי כהן: תסתכלו כאן מסביב לשולחן הממשלה, ותראו את הממשלה המושחתת והמנותקת ביותר מקום המדינה.

אלי כהן: כל אחד שלא יושב כאן בכיסא – זה 9 מיליון שקל לקדנציה.

אלי כהן: לזה, אגב, הם לא הקימו ועדות; את זה הם אישרו באופן מיידי.

אלי כהן: שר בלי תיק שהוא גם נורבגי – זה מה שנקרא חטא על פשע, גם עשו.

אלי כהן: כל הפנסיונרים של צה"ל, שמרוויחים עשרות אלפי שקלים, נעלמו.

אלי כהן: אגב, עוד מעט נראה כאן את האלוף אלעזר שטרן.

אלי כהן: מה רשמו בבית הספר לקצינים?

אלי כהן: ממני תראו וכן תעשו.

אלי כהן: תתבייש לך.

אלי כהן: ממני תראו וכן תעשו?

אלי כהן: דאגתם לפנסיות שלכם, להעלות אותן, אבל בחיילי צה"ל, שמרוויחים 3 שקלים בשעה, לא טיפלתם?

אלי כהן: לא הייתם?

אלי כהן: חבר הכנסת לפיד, שיושב – אגב, הוא ראש הממשלה בפועל; כל האחרים נעלמו.

אלי כהן: גנץ נעלם, אמר שיעלה, ליברמן נעלם.

אלי כהן: אגב, שם את חמד עמאר כשר בלי תיק, שנמצא איתו.

אלי כהן: אגב, לפיד, לפני שיצאת, הזכרתי סיפור מלפני שלוש שנים.

אלי כהן: כשאתה הבאת את החוק של האוטיסטים, אני הייתי בקואליציה, אתה היית באופוזיציה.

אלי כהן: הלכתי לליצמן, שאתה והוא לא בדיוק חברים, ואמרתי לו: תעביר את זה.

אלי כהן: אתה יודע למה אמרתי לו?

אלי כהן: כי יש לי חברים עם ילדים אוטיסטים.

אלי כהן: רציתי להסתכל להם בעיניים.

אלי כהן: אבל היום, לפיד, כשאתה תיסע הביתה עם הנהג שלך, כשתראה את החיילים, אתה לא יכול להסתכל להם בעיניים, לא אתה ולא אף אחד מהחברים שלכם.

אלי כהן: 452 מיליארד שקל מצאתם לכל דבר.

אלי כהן: 200 מיליון שקל – אמרתי לגנץ: תתחיל בלוחמים – את זה הוא לא מצא.

אורלי לוי אבקסיס: הנורבגים עולים יותר מ-200 מיליון – – –

אלי כהן: אבל דבר אחד: כל היום מחזרים אחרי מנסור עבאס.

אלי כהן: תפתחו את רשימת הדרישות של ה-53 מיליארד שקל.

אלי כהן: הולכים השרים בממשלה הזאת לאבו מאזן, להיפגש איתו, זה שרוצה להעמיד לדין את חיילי צה"ל.

אלי כהן: תתביישו לכם, אתם לא ראויים.

אלי כהן: רואים כמה שאתם מושחתים.

אלי כהן: תסתכל סביב שולחן הממשלה, תראה כמה אתם מושחתים.

קריאה: למה לא העברתם את זה עד עכשיו?

אלי כהן: תראה, 25.

אלי כהן: אני אגיד לך, אנחנו אמרנו ועשינו.

אלי כהן: אנחנו העלינו ב-50% בזמן שאתה הצבעת, ולדימיר בליאק, בעד חוק נורבגי, בעד שר בלי תיק, בעד סגני שרים מיותרים, בעד 1.1 מיליון, בעד אותו בני גנץ, שלא נמצא כאן עכשיו.

קטי קטרין שטרית: הוא בעצמו נורבגי.

אלי כהן: 500 מיליון שקל היו לאבו מאזן.

אלי כהן: אדון שוסטר, אדון שוסטר, אתה החזרת אותנו לימי מפא"י, למלמולים.

אלי כהן: אי-אפשר להבין ממך שום דבר.

אלי כהן: ממדים ללימודים, ממדים למדים.

אלי כהן: יכולת להגיד בצורה ברורה: נעביר את ההצעה הזאת, לא כמו הבוס שלך גנץ, שברח, לא רצה להיות כאן.

איתן גינזבורג: תודה.

אלי כהן: כשגם אתה וגם גנץ תלכו לבסיסי צה"ל, אל תסתכלו לחיילים בעיניים.

אלי כהן: תתביישו לכם.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אלי כהן.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה, על פי בקשת האופוזיציה.

איתן גינזבורג: על פי דרישת 29 חברי כנסת, ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: על כן, אני מבקש מחברי הכנסת לשמור על השקט ולאפשר לסגנית מזכירת הכנסת לקרוא את השמות.

איתן גינזבורג: סגנית מזכירת הכנסת, בבקשה, נא להתחיל בהצבעה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: לא להפריע באמצע ההצבעה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, אנחנו באמצע ההצבעה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כץ, אנחנו באמצע ההצבעה, תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כץ, חבר הכנסת כץ.

איתן גינזבורג: כן, בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – אינו משתתף בהצבעה יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

אלינור ימין: אם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: נא לקרוא בבקשה בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח מיכאל ביטון – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – בעד מיכל וולדיגר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת אחמד טיבי – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – נגד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח שמחה רוטמן – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלעזר שטרן – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אביר קארה.

אלינור ימין: (קוראת בשם חבר הכנסת) אביר קארה – נגד

איתן גינזבורג: יש עוד חבר כנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אם כך, ההצבעה הסתיימה.

איתן גינזבורג: נא למנות את הקולות, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: נגד החיילים.

אביר קארה: – – – הקואליציה.

אלי כהן: – – –

קטי קטרין שטרית: – – – נגד החיילים, בעד הכיסא, בעד הכיסא שלך.

קטי קטרין שטרית: מושחתים.

קטי קטרין שטרית: בעד הכיסא שלך.

מאי גולן: – – –

קטי קטרין שטרית: נגד כל דבר, בעד הכיסא.

קטי קטרין שטרית: נגד העצמאים, נגד החיילים.

קטי קטרין שטרית: ווי ווי על הכיסא.

אופיר כץ: ממשלה נגד חיילי צה"ל, תתביישו לכם.

אופיר כץ: איזה – – – נגד חיילי צה"ל, בושה.

אופיר כץ: איזה ביזיון.

פטין מולא: – – – נגד החיילים.

מאי גולן: בעד מי אתם?

מאי גולן: בעד הרפורמים.

מאי גולן: בעד הרפורמים – הו, בזה אתם תומכים, בעד הרפורמים.

מאי גולן: נגד האזרחים, נגד החיילים, נגד העצמאים ובעד הרפורמים.

מאי גולן: אחלה ממשלה.

משה אבוטבול: הרפורמים נגד צה"ל.

משה אבוטבול: הרפורמים נגד צה"ל.

משה אבוטבול: הרפורמים נגד צה"ל.

משה אבוטבול: הרפורמים נגד צה"ל.

משה אבוטבול: הרפורמים נגד צה"ל.

משה אבוטבול: הרפורמים נגד צה"ל.

משה אבוטבול: הרפורמים נגד חיילי צה"ל.

משה אבוטבול: הרפורמים נגד צה"ל.

משה אבוטבול: הרפורמים נגד צה"ל.

משה אבוטבול: בושה וחרפה, הרפורמים נגד צה"ל.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, מספיק.

משה אבוטבול: – – – הרפורמים נגד צה"ל.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, מספיק.

משה אבוטבול: הרפורמים נגד צה"ל.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

מיקי לוי: די.

מאי גולן: – – – שלך, לשאול איפה הוא שירת?

מאי גולן: אתה יודע מה הוא עשה למען מדינת ישראל ואתה לא?

מאי גולן: אין לך זכות לשאול את זה.

מאי גולן: אין לך זכות לשאול את זה.

מאי גולן: אין לך זכות.

גלעד קריב: – – –

מאי גולן: אין לך זכות לייצג את – – –

גלעד קריב: מי שמייצג את חיילי צה"ל – – – אזרחי ישראל – – –

מאי גולן: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, חברת הכנסת גולן.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, חברת הכנסת גולן, אני מבקש להקריא את תוצאות ההצבעה: 48 בעד, 53 נגד.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת החוק לא עברה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אני מבקש להמשיך בסדר-היום – סעיף 4.

מיקי לוי: אני מבקש שקט.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, אני עובר להמשך סדר-היום.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: תודה לכם.

מיקי לוי: המשך סדר-היום – ישיבה לזכרו של חבר הכנסת לשעבר והשר לשעבר רחבעם זאבי גנדי, זכרו לברכה.

מיקי לוי: אני מבקש שקט במליאה.

מיקי לוי: מכבדים אותנו בנוכחותם בני המשפחה.

מיקי לוי: משפחת זאבי היקרה, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, הכנסת מציינת היום 20 שנה להירצחו של האלוף, השר וחבר הכנסת לשעבר רחבעם זאבי, זכרו לברכה.

מיקי לוי: הרצח המזוויע ההוא היה ללא ספק אחד מאירועי השיא של האינתיפאדה השנייה.

מיקי לוי: בבוקרו של 17 באוקטובר 2001 ארבו מחבלים של החזית העממית וירו בשר התיירות של מדינת ישראל מטווח אפס.

מיקי לוי: ההתנקשות בשר זאבי תוכננה ואורגנה במשך זמן רב; עקבו אחריו ואספו מידע מודיעיני על אודות סדר-יומו.

מיקי לוי: ההחלטה קרת הרוח לרצוח שר בישראל הייתה ועודנה חצייה של כל הקווים האדומים.

מיקי לוי: זו התקפה נפשעת על מדינת ישראל, על סמליה, ופגיעה בלתי נסבלת בריבונותה, בשלטון שלה ובשר בישראל.

מיקי לוי: ברמה האישית אני זוכר את הבוקר הנורא ההוא כמפקד מחוז ירושלים.

מיקי לוי: הגעתי במהירות למלון היאט, שנמצא דקות ספורות מבניין המטה הכללי של משטרת ישראל.

מיקי לוי: כשהגעתי למקום נחרדתי לגלות ששר בישראל נרצח.

מיקי לוי: זה היה יום טראומתי בעבורי ונורא מאוד במסגרת תפקידי.

מיקי לוי: לאחר מכן ארגנתי את כוחות המרדף, יחד עם שירות הביטחון הכללי, כדי לתפוס את המחבלים השפלים.

מיקי לוי: במהלך השנים מדינת ישראל רדפה אחרי מבצעיו ומתכנניו של פיגוע ההתנקשות, ובשנת 2006, במסגרת המבצע "הבאת ביכורים", סוף-סוף שמה ידיה על המרצחים הנתעבים, שעמדו להשתחרר מהכלא ביריחו.

מיקי לוי: יש לכך חשיבות עליונה במאבק בטרור ובמשמעויות הקשות של האירוע החמור הזה.

מיקי לוי: יהי זכרו של השר רחבעם זאבי ברוך.

מיקי לוי: אני מתכבד להזמין את ראש הממשלה חבר הכנסת נפתלי בנט, בבקשה.

נפתלי בנט: כבוד יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת מיקי לוי, שרים, חברי כנסת, משפחת זאבי היקרה ומוקירי זכרו של רחבעם זאבי, זכרו לברכה, מכובדיי כולם.

נפתלי בנט: לפני 50 שנה בדיוק פנה האלוף רחבעם זאבי למשורר חיים חפר בבקשה: כתוב שיר אשר ייטיב לשקף את סיפורה של ארץ המרדפים.

נפתלי בנט: "ארץ המרדפים" היה כידוע הכינוי שליווה באותן שנים את בקעת הירדן, בעת שמחבלים חדרו מירדן לתוך ישראל בניסיון לפגוע באזרחי ישראל.

נפתלי בנט: אז חיים חפר כתב את השיר "האיש מן הבקעה", ובעבור רבים האיש הזה היה גנדי – האיש מן הבקעה, אלוף פיקוד המרכז הבלתי-נשכח, מי שהוביל את המרדפים אחרי חוליות המחבלים לפני יובל שנים, וכך שמר על ביטחון אזרחי מדינת ישראל וחייהם.

נפתלי בנט: "האגדות יפות הן", כתב חיים חפר, "עד שפתאום עפות הן, רק אלוהים ידע לאן".

נפתלי בנט: ואומנם, גם גנדי היה במידה רבה אגדה – אגדה בחייו, אגדה במותו; לא אגדה נוטפת דבש, גם לא אגדה שמחפשת להיות בלב הקונסנזוס החם והנעים, ובכל זאת, אגדת גנדי ליוותה את המעשה הביטחוני וההתיישבותי בארץ ישראל במשך עשרות שנים, מיום שעמד על דעתו ועוד כנער צעיר בחר להתגייס לשורות הפלמ"ח ועד שנפל בידי מחבלים בני עוולה והוא שר בממשלת ישראל.

נפתלי בנט: גנדי לא רק חי על משמרתו, הוא גם נפל על משמרתו.

נפתלי בנט: האיש, אשר מרבית חייו הבוגרים הוקדשו לביטחונה של ישראל ולתקומתה, נפל בבירתה, ירושלים.

נפתלי בנט: רבותיי, "מולדת", אמר פעם גנדי, "היא אותו נוף, אותו תא שטח, שאני ועמי גדלנו בו וקיימנו חיים חומריים, ממלכתיים ורוחניים.

נפתלי בנט: וכשאני אומר עמי," המשיך גנדי, "אני מתכוון לאבותינו ואבות אבותינו, כפי שממחישים זאת לנו ספרי התנ"ך והתפילה".

נפתלי בנט: ואומנם, את חייו הוא הקדיש כדי לצקת תוכן ממשי למילים אלה – להידוק הזיקה שבין עם ישראל לארץ ישראל.

נפתלי בנט: הוא ידע היטב שמה שמחבר בין עם ישראל לארץ ישראל הוא לא רק הצורך הפיזי, הפרקטי, במדינת מקלט, אלא שורשים של העם שלנו, שנטועים כאן כמעט ארבעת אלפים שנה, מאז צוּוה אברהם אבינו לקום ולהתהלך בארץ לאורכה ולרוחבה.

נפתלי בנט: הוא ידע שכל צעד שאנחנו דורכים בארץ קושר אותנו לארץ; הוא ידע שכל פסוק שאנחנו קוראים מהתנ"ך מעמיק את אותו הקשר; הוא גם ידע היטב לשזור את גבורתם של השופט גדעון ולוחמיו עם גבורת לוחמי הפלמ"ח, שעימם נמנה גנדי.

נפתלי בנט: יש היום משקפיים כאלה, שאפשר להסתכל דרכם במציאות רבודה, שמלבישים על המציאות תמונות, אז גנדי כאילו הסתובב עם משקפיים כאלה ברחבי הארץ והוא ראה את ההיסטוריה שלנו שכבות-שכבות על מציאות חיינו בהווה.

נפתלי בנט: הוא היה יריב חד למול החולקים על דעתו, בר-פלוגתא משובח ועתיר ידע.

נפתלי בנט: לשונו הייתה חדה, שנונה ומושחזת, מיטיבה לשקף את תפיסת עולמו.

נפתלי בנט: בעולם של מעט שחור, מעט לבן והרבה מאוד אפור, גנדי היה איש של שחור ולבן.

נפתלי בנט: הוא לא חשש להילחם על תפיסותיו, גם אם הן הוציאו אותו מלב הקונסנזוס.

נפתלי בנט: בצמתים שבהם רבים ניצבו וחיפשו כיוון, לגנדי לא היה ספק לאן הדרך צריכה להוביל.

נפתלי בנט: הדסקית, שלא משה מצווארו, זאת אשר סימלה את דאגתו לשבויי צה"ל ולנעדריו, המחישה גם דבר נוסף:

נפתלי בנט: גנדי היה חייל של ארץ ישראל עד יומו האחרון – חייל עיקש, אדוק ולא מתפשר.

נפתלי בנט: גם כאשר פשט את מדיו, שירותו כחייל לא באמת הסתיים.

נפתלי בנט: שליחותו של גנדי כאן, בין כותליה של כנסת ישראל, ארכה כ-13 שנים, וגם מעל הדוכן הזה ממש המשיך גנדי להילחם על דעותיו, על אמונותיו, על דאגתו לארץ ישראל ועל עתידה.

נפתלי בנט: משפחת זאבי היקרה, 20 השנים שחלפו בלי אבא, בלי סבא שהכרתם ואהבתם, הן ודאי רצופות בגעגוע ובכמיהה למי שהוא היה בעבורכם.

נפתלי בנט: אומרים שאדם חי כל עוד הוא קיים בזיכרון אחרים, לכן אני בטוח שכפי שהיה נוכח בחייכם, כך הוא נצור גם בליבכם ובליבם של רבים בעם הזה.

נפתלי בנט: נזכור את רחבעם זאבי כאוהב מושבע של ארץ ישראל, נזכור אותו כיהודי הגאה במורשת שלנו, נזכור אותו כלוחם מושבע על תקומתה ועל הבטחת עתידה של מדינת ישראל.

נפתלי בנט: יהי זכרו של רחבעם זאבי ברוך.

מיקי לוי: תודה רבה לראש הממשלה.

מיקי לוי: אני מתכבד להזמין את ראש האופוזיציה חבר הכנסת בנימין נתניהו, בבקשה.

בנימין נתניהו: מכובדי יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת מיקי לוי, בני משפחת זאבי היקרים, חברי הכנסת, לפני כמה חודשים, בזמן מבצע שומר החומות, תקפו פורעים ערבים בירושלים אדם בעל חזות חרדית בשער שכם.

בנימין נתניהו: הם גידפו אותו, הם הפילו אותו ארצה, פניו שתתו דם.

בנימין נתניהו: האיש הצעיר הזה הוא נתן זאבי, נכדו של גנדי.

בנימין נתניהו: התוקפים נמלטו, אבל המשטרה פעלה במהירות לאתר את החשודים באירוע הנפשע הזה, והכי חשוב – נתן זאבי קם ושב לאיתנו.

בנימין נתניהו: כששמעתי על כך בזמן המבצע חשבתי על גנדי ועל משמעות המבצע שאליו יצאנו.

בנימין נתניהו: לפורעים בירושלים ובערים האחרות, למי שתקף אותנו בירי טילים מרצועת עזה ולכל אויבינו, המבצע הראה את נחת זרוענו.

בנימין נתניהו: באותם ימים גורמי הטרור הרגישו את עוצמת פעולתנו.

בנימין נתניהו: מי שביקש לפגוע בנו נשא בתוצאות.

בנימין נתניהו: כמו במקרה של נתן זאבי, אין מתאימים יותר מדברי הנביא מיכה: "אל תשמחי אֹיַבְתי לי כי נפלתי קמתי.

בנימין נתניהו: " מבצע שומר החומות לא היה המערכה הראשונה שעברנו בדורות התקומה, והוא גם לא יהיה המערכה האחרונה.

בנימין נתניהו: זהו צו חיינו, כי רק מי שנכון להגן על המולדת במסירות, בהתמדה ובהקרבה זוכה לראות בבניינה.

בנימין נתניהו: זה בדיוק גנדי: חייל ומפקד, אוהב הארץ, בונה הארץ, מגן הארץ.

בנימין נתניהו: הוא התחיל בפלמ"ח, בברית השיבולים והחרב, ש-80 שנה מלאו עכשיו להקמתה.

בנימין נתניהו: איך אמר גנדי?

בנימין נתניהו: עשינו זאת בלי ציוד, אבל עם אמונה; בלי נשק, אבל עם הכרה; בלי מדים, אבל עם מורל.

בנימין נתניהו: זה היה בדיוק באותן שנים שגנדי ספג את אהבת ארץ ישראל שלו – אהבה עזה, נלהבת, אמיתית, לכל רגב אדמה של ארצנו.

בנימין נתניהו: הצעידה והמסעות בנגב ובגליל, מסעות מים אל ים, לימדו אותו, לדבריו, שלא ניתן להסתפק בשאלה איפה אפשר להציב מרגמות.

בנימין נתניהו: בד בבד חייבים להכיר את המשמעות ההיסטורית של המקומות הללו בתולדות עמנו.

בנימין נתניהו: אני יכול לומר לכם – הרי כל אחד חייב לספר על קשריו האישיים, אז אני אומר את הקשרים האישיים שלי, החזקים ביותר, עם גנדי.

בנימין נתניהו: אני יכול לומר לכם מניסיון אישי שגנדי צדק: צעידה בנתיבי המולדת היא הדרך הטובה ביותר להקנות את אהבת המולדת.

בנימין נתניהו: כשצעדתי עם חבריי וחייליי בסיירת מטכ"ל מאות קילומטרים – יכול להיות שדיכטר יכול לספור יותר טוב – מאות קילומטרים, אני חושב אלפי קילומטרים, בגיאיות ובהרים, בוואדיות ובג'בלאות, כמו שהיינו אומרים, בנחלים ובמדבריות, פגשתי אין-ספור אתרים היסטוריים מימי התנ"ך, המשנה, התלמוד וגם מתקופות מאוחרות יותר.

בנימין נתניהו: הידיעה שאני דורך ברגליי על אותה קרקע שעליה התהלכו קדמונינו, הידיעה הזאת העלתה אותי לגבהים.

בנימין נתניהו: החוויה הזאת הייתה טבועה בגנדי.

בנימין נתניהו: הוא דיבר איתי עליה כל הזמן.

בנימין נתניהו: כשהוא היה פוגש גל אבנים קדום, הוא רצה להבין אם מדובר בנוטרה, בשומרה, במלונה, בסוכה או במגדל.

בנימין נתניהו: הרי בכרם, כך מלמד התנ"ך, יש לפחות חמישה-שישה מבנים שתפקידם לשמור על פרי הגפן, וחשוב לדעת את ההבדל ביניהם.

בנימין נתניהו: איך כתוב בישעיהו?

בנימין נתניהו: "כרם היה לידידי – – – ויבן מגדל בתוכו" – שם זה המגדל.

בנימין נתניהו: להכרות הקרובה הזאת עם משעולי המולדת דרך הרגליים הצטרפה תאוות הקריאה של גנדי.

בנימין נתניהו: אני ראיתי במו עיניי את הספרייה הכבירה שלו.

בנימין נתניהו: זה אוסף מרשים ביותר של ספרים, כתבי יד נדירים, שהוא טיפח במשך שנים.

בנימין נתניהו: אני חושב שהעושר העצום הזה נתן המחשה לאימרה המחויכת: ביתי הוא ספרייה וסביבה חדרי מגורים.

בנימין נתניהו: זה פשוט היה כך.

בנימין נתניהו: הוא חי סביב הספרים הללו, וזה היה עוד חיבור אמיתי בין גנדי לביני.

בנימין נתניהו: כשדיברנו על ספרים שעוסקים בחקר ארץ ישראל או בספרים שעוסקים באבות אבותינו העיניים שלו זרחו, וגם שלי.

בנימין נתניהו: למען הסדר הטוב אני חייב להבהיר לכם, חברי הכנסת, שבמונח "אבות אבותינו" אני מתכוון ל-our forefathers, לא לארבעת האבות, כפי שאמר מי שאמר.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, גנדי היה לוחם ומפקד במלחמות ישראל בעשורים הראשונים של המדינה.

בנימין נתניהו: כאלוף פיקוד המרכז בסוף שנות השישים הוא עיצב ושכלל את תורת המרדף אחר המחבלים בבקעת הירדן, ובזה הוא יצק נדבך עיקרי במאמץ לחסום את גבולנו המזרחי מפני איומי הטרור, שהיו אז מירדן.

בנימין נתניהו: אני זוכר היטב את המרדפים הללו; בחלקם השתתפתי, לפעמים מצידו האחד של הנהר, לפעמים מצידו השני.

בנימין נתניהו: הפעילות הזאת הייתה כרוכה בסכנות, והיא הייתה כרוכה גם בקורבנות.

בנימין נתניהו: טובי חברינו נפלו, והם הונצחו באנדרטת הבקעה, שגנדי יזם את הקמתה.

בנימין נתניהו: לכן, לא פלא שלגנדי היה יחס מיוחד לבקעת הירדן.

בנימין נתניהו: הוא אף קרא לכמה וכמה יישובים שם – נתן להם את שמם, בבקעה.

בנימין נתניהו: באותה מידה היה לו יחס מיוחד למרחבי השומרון, שבהם נאחזו שבטי ישראל לפני אלפי שנים.

בנימין נתניהו: השומרון זה שורשים, השומרון זה ביטחון, השומרון זה חלוציות, לכן אני שמח מאוד על הזכות שניתנה לי, יחד עם חבריי, לקדם את הקמתו של מרכז ההנצחה והמורשת לגנדי ולרעייתו היקרה יעל בברקן בשומרון.

בנימין נתניהו: בשעה טובה, בימים אלה, אחרי מאמצים שעשינו במשך שנים לקבל את האישורים, לתכנן, לתקצב – ואני מודה לכל החברים שעזרו בזה – בשעה טובה הדחפורים עלו על הקרקע ועבודות הפיתוח במקום החלו.

בנימין נתניהו: זה יהיה מרכז חדיש ומרהיב שיחנך להכרת הארץ בכלל ולהכרת השומרון בפרט, בהתאם לפועלו של גנדי.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, לפני 20 גנדי נלקח מאיתנו בפיגוע טרור נפשע בירושלים.

בנימין נתניהו: המאמר האחרון שהוא כתב, שהוא הספיק לכתוב לפני הירצחו, היה על הטרור, על המתקפה הנפשעת ב-11 בספטמבר בארצות הברית.

בנימין נתניהו: לדאבון הלב גנדי עצמו נפל קורבן לטרור הנתעב.

בנימין נתניהו: מחבלים צמאי דם גדעו את חייו כשהוא בעיצומה של עשייה נמרצת.

בנימין נתניהו: אבל הטרור לא ניצח אז והוא לא ינצח היום.

בנימין נתניהו: כשאני אומר את זה יש תנאי: התנאי הוא שנילחם בו במלוא עוצמתנו ללא מורא וללא סייג.

בנימין נתניהו: לצערי, הממשלה הנוכחית לא עושה זאת.

בנימין נתניהו: היא מגלה חולשה תהומית בתחום זה, כמו גם בתחומים אחרים.

בנימין נתניהו: מול ירי רקטות על קריית שמונה – אין תגובה; מול אש מקלעים על מרפסות בשדרות – אין תגובה.

בנימין נתניהו: פשוט לא עושים כלום.

בנימין נתניהו: גנדי היה מזדעק למראה הריצה הבהולה של שרים אל אבו מאזן, שהסומק חזר ללחייו; גנדי היה מוחה על קיפוח לוחמי צה"ל, שלא קיבלו כל תוספת לשכרם בשעה ש-53 מיליארד ש"ח הובטחו לרע"מ; גנדי היה תוקף בשצף-קצף את מחדלי הקורונה, את הפגיעה בחקלאים, את ההשלמה עם הסכם הגרעין המתגבש עם איראן; גנדי לא היה משלים עם ממשלה שהעומד בראשה בקושי עובר את אחוז החסימה והיא מתקיימת רק בזכות קולות התנועה האסלאמית; גנדי בטוח לא היה משלים עם דיבורי סרק על ממשלה שהיא 10 מעלות ימינה בעוד שהיא בפועל 180 מעלות שמאלה.

בנימין נתניהו: קולו האישי של גנדי חסר, אבל זעקתו מושמעת על ידי המוני אזרחי ישראל.

בנימין נתניהו: צאו לרחובות, תשמעו אותם.

בנימין נתניהו: זכרו חי, חי מאוד בתודעת העם.

בנימין נתניהו: נכיר כולם את תרומתו לעמנו ולארצנו.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת בנימין נתניהו.

מיקי לוי: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

מיקי לוי: בלי קריאות ביניים, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חברי הכנסת, בני המשפחה – בנות, בנים, נכדים – חברים ומוקירי זכרו, לפני 20 שנה, באותו יום מר ונמהר, חשבתי שאותו מחבל, בן החזית העממית, שלף אקדח ורצח את רחבעם זאבי גנדי האיש.

בצלאל סמוטריץ': היום אני מבין שהוא למעשה נטל פטיש וניתץ במכוון מראה.

בצלאל סמוטריץ': גנדי לא נרצח כאדם פרטי – הוא נרצח כי הוא היה גנדי; הוא נרצח בגלל מי ובעיקר מה שהוא.

בצלאל סמוטריץ': גנדי היה מראה – מראה לכל כך הרבה תהליכים שעוברים היום על החברה הישראלית, על המערכת הפוליטית שלה, מראה שכל כך כל כך חסרה לנו היום; מראה של נאמנות ערכית, אידיאולוגית, רעיונית, לדרך מול מי שמעדיפים כיסאות ומנעמי שלטון.

בצלאל סמוטריץ': פעם אחר פעם אחר פעם היה לגנדי משפט מפתח: "המולדת קודמת למולדת" – כן, קודמת למפלגה ולאינטרסים הפוליטיים שלה.

בצלאל סמוטריץ': גנדי ויתר על כיסאו והתפטר בשל חוסר תגובה על ירי של טרוריסטים לעבר חברון, כי זאת הייתה המחויבות, השליחות, האחריות והנאמנות שלו.

בצלאל סמוטריץ': גנדי היה מראה של מבט מפוקח על המציאות הדמוגרפית והגיאו-פוליטית, מראה שידעה להסתכל נכוחה אל התהליכים, תהליכי העומק המסוכנים שעוברים על החברה הערבית בישראל.

בצלאל סמוטריץ': הוא יודע, אגב, להבחין בין התקופה שקדמה למלחמת ששת הימים, שאז עברה החברה הערבית תהליכי ישראליזציה – היה שם סוג של השלמה עם הניצחון היהודי בתש"ח – ועד למלחמת ששת הימים והמפגש של המכונים "ערביי ישראל" עם ערביי יהודה ושומרון והתקווה שהחלה מפעפעת בהם שהינה, אם הם יכולים לקבל, לדרוש, לנהל משא ומתן, אז גם אנחנו יכולים.

בצלאל סמוטריץ': גנדי, במבט מאוד חד, מפוקח וקורא עתידות – והיום אנחנו יודעים עד כמה הוא צדק – ידע לקרוא לילד הזה בשמו בלי לגמגם, בלי לטשטש, בלי לעצום עיניים; להבין את הסכנה ובעיקר להבין את דרישת הנאמנות חסרת הפשרות שאנחנו צריכים להציב לערבי הארץ הזו כתנאי להישארותם כאן כאזרחים שווי זכויות.

בצלאל סמוטריץ': גנדי היה מראה של יושרה אל מול גל של צביעות ששוטף את מי שדוגלים וחותרים לטרנספר של יהודים ומזדעזעים מהמילה הזו כל אימת שהיא מוזכרת ביחס לאויבים.

בצלאל סמוטריץ': גנדי היה מראה לשורשיות שנטועה עמוק בתנ"ך, במסורת, במורשת, בהיסטוריה המפוארת של העם היהודי, ויציאה אל מרחבי העשייה מתוך אותה שורשיות עמוקה וחזקה, שכל הרוחות שבעולם באות ונושבות בה ואינן מזיזות אותה ממקומה מול גלים של ניתוק פרוגרסיבי שאיבד את הדרך.

בצלאל סמוטריץ': כמה חסרה לנו בימים האלה המראה הזו.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו תראו, חברים, אל מול מראה ברורה כל כך, עם דמות ברורה כל כך, יש שתי תגובות אפשריות.

בצלאל סמוטריץ': רובנו, כשנתבונן במראה, נמצא פערים גדולים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא מגיעים אל הסטנדרטים האלה – כל אחד וחולשותיו, כל אחד ומעידותיו.

בצלאל סמוטריץ': אבל יש מי שרואה את הפער בינו ובין המראה ומקבל על עצמו להידמות לה, מקבל על עצמו להידמות ולהיות כמה שרק אפשר קרוב – כדי שהבבואה שאני רואה במראה תהיה גם הבבואה שלי, של מה שאני מאמין, חותר, מקדם וחי.

בצלאל סמוטריץ': יש מי שלא מסוגל לחיות עם הפער הזה ושובר את המראה – שובר את המראה כדי לא לראות את עמוד השדרה ואת קריאת הכיוון שהיא נותנת לו.

בצלאל סמוטריץ': אז היה מי ששבר את המראה אז, כי הוא הבין שגנדי עם אמונותיו ומורשתו מאיים עליו.

בצלאל סמוטריץ': יש מי שמנסה לשבור את המראה היום, וזו כנראה הסיבה שמי שמתהדרים בנוצות של ממלכתיות בימים כתיקונם מרשים לעצמם להחרים – כן, להחרים – את טקס האזכרה הממלכתי לשר וקצין, אלוף ומפקד, ציוני, לוחם שנפל על משמרתו בשל היותו שר בממשלת ישראל במדינת ישראל היהודית המתחדשת.

בצלאל סמוטריץ': אבל – אני מסיים, אדוני היושב-ראש – רק לכם, בני המשפחה, ולרבבות רבבות אוהדיו ומוקיריו, ובעיקר ממשיכי דרכו – יש לנו המון סיבות לאופטימיות.

בצלאל סמוטריץ': המונים המונים המונים בעם ישראל, בחברה הישראלית, מתבוננים אל המראה שהציב לנו גנדי במרכזו של הסלון בהערצה, ועובדים קשה ועושים את כל יכולתם כדי להיות דומים עד כמה שרק ניתן אל המראה, והמראה הזו תנצח ותהיה מודל לכולנו.

בצלאל סמוטריץ': יהי זכרו של רחבעם זאבי גנדי, השם ייקום דמו, ברוך.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

מיקי לוי: חבר הכנסת ניר אורבך, בבקשה.

ניר אורבך: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי וחברות הכנסת, משפחת זאבי היקרה, שלוש נקודות.

ניר אורבך: על גנדי אפשר לומר ולכתוב הרבה, אבל אני רוצה להתייחס לשלוש נקודות.

ניר אורבך: נקודה ראשונה – רחבעם זאבי, שכונה גנדי, למה הוא כונה גנדי?

ניר אורבך: יש על זה כמה גרסאות.

ניר אורבך: אחת הגרסאות אומרת שבקיבוץ, כשהיה נהוג לגלח את ראש הבנים, הוא נכנס לחדר האוכל קירח, רזה ויחף והזכיר לחברים את מהטמה גנדי, ומאז דבק בו הכינוי.

ניר אורבך: לא סתם פתחתי בסיפור על שמו.

ניר אורבך: השם הוא המהות.

ניר אורבך: שמות ילדיו של גנדי מעידים על הדמות שהוא היה, על אהבת ארץ ישראל ועם ישראל שבערה בעצמותיו.

ניר אורבך: לבנו הבכור קרא יפתח פלמ"ח ולקטנים יותר סייר בנימין, מצדה, צאלה וערבה.

ניר אורבך: אהבת הארץ והעם הייתה חלק ממנו, מאופיו וממהלך חייו.

ניר אורבך: היא החלה מהחינוך שקיבל בביתו, כשנולד בימין משה, המשיכה בקיבוץ גבעת השלושה, שם למד והתחנך, ולאחר מכן בתיכון, בגימנסיה העברית רחביה, שם הושפע מאוד ממוריו בכל הנוגע לאהבת הארץ.

ניר אורבך: גם כשהמשיך ללימודים גבוהים, הם היו לימודי ארץ ישראל.

ניר אורבך: בהיותו בתפקידים בכירים בצבא, ארץ ישראל ועם ישראל עמדו תמיד לנגד עיניו.

ניר אורבך: נקודה שנייה – היכולת לחלוק אך גם לכבד; היכולת לעבוד עם אנשים גם עם האידיאולוגיה שלהם שונה לחלוטין, להצליח לקדם דברים בשותפות, לנצח מלחמות, לעבוד למען עם ישראל גם כשהוא לא מסכים עם השותף שלו, כי הוא עדיין שותף – הוא שותף כי בסוף הבסיס משותף והמטרה היא משותפת.

ניר אורבך: אנחנו אולי נחלוק על הדרך, אולי נחלוק על הטקטיקה, אבל מה שצריך לעמוד לנגד עינינו הוא טובת עם ישראל, תמיד ומעל הכול.

ניר אורבך: נקודה שלישית – על כרטיס החבר של תנועת מולדת, התנועה שגנדי הקים, היה כתוב: ארץ ישראל לעם ישראל על פי תורת ישראל.

ניר אורבך: גנדי, כידוע, לא היה אדם דתי במובן המקובל, אבל הוא היה אדם שאוהב את המסורת.

ניר אורבך: הוא הבין שעם ישראל קיבל את ארץ ישראל על פי המסורת ומכוח המסורת זכותנו על ארצנו.

ניר אורבך: מכוח המסורת זכותנו על ארצנו, מכוח המסורת אנחנו עם.

ניר אורבך: שלוש נקודות פשוטות, אבל הן עולם ומלואו.

ניר אורבך: אלה שלוש נקודות שיכולות לשנות סדרי עולם.

ניר אורבך: שלושה מחבלים רצחו את גנדי, שלושה מחבלים שקיבלו מאסרי עולם.

ניר אורבך: ברגע אחד ומטווח קצר הם רצחו את הגבורה הצבאית, את הגאווה הלאומית, את האהבה ואת הנתינה.

ניר אורבך: לפעמים כל מה שיש לנו זה רק שלוש – שלוש שניות, דקות, שעות, ימים, שבועות ואפילו שנים.

ניר אורבך: אפשר לשנות בהם סדרי עולם.

ניר אורבך: השאלה היא תמיד: באיזה צד אנחנו בוחרים להיות?

ניר אורבך: שלוש הנקודות הללו הן מורשתו הלאומית והציבורית של שר וגדול בישראל, רחבעם בן מינה ושלמה זאבי, השם ייקום דמו.

ניר אורבך: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת ניר אורבך.

מיקי לוי: תמה הישיבה לזכרו של חבר הכנסת לשעבר והשר לשעבר רחבעם זאבי גנדי, זכרו לברכה.

מיקי לוי: תודה רבה למשפחה על השתתפות

מיקי לוי: כם באירוע זה.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/2179/24; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: נמשיך בסדר-היום.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק הכנסת (תיקון – ייצוג האופוזיציה בוועדות הכנסת), התשפ"א–2021, של חבר הכנסת צחי הנגבי.

מיקי לוי: בבקשה.

צחי הנגבי: תודה רבה, אדוני.

צחי הנגבי: רבותיי חברי הכנסת, יש חוקים שלא אמורים להגיע לחקיקה ויש נושאים שלא אמורים להיות מוסדרים בחקיקה.

צחי הנגבי: כשהם מגיעים לחקיקה, אדוני היושב-ראש, זה אומר שמשהו תמוה, בלתי נסבל, קרה, משהו שאף אחד לא האמין שיקרה, ולכן גם אף אחד לא חשב ליזום את העיגון של הדבר הזה בחקיקה.

צחי הנגבי: באמת, למעלה משבעה עשורים הכנסת לא נדרשה להגן בחוק על הזכויות הבסיסיות של האופוזיציה.

צחי הנגבי: היה ברור לכל ממשלה כי העובדה שהיא נהנית מרוב בכנסת אין פירושה שמותר לה לעשות שימוש ברוב הזה כדי לנהוג בדורסנות כלפי המיעוט.

צחי הנגבי: בדיוק ההפך – בגלל שהכנסת העניקה לה את האמון, הממשלה מחויבת לשמור על מעמדה של הכנסת.

צחי הנגבי: מעמדה של הכנסת, בשונה ממעמד הממשלה, הרשות המבצעת, מעמד הכנסת הוא גם מעמדה של האופוזיציה.

צחי הנגבי: מעמדה של הכנסת הוא גם הכבוד שרוחשים כלפי אלה שאינם מיוצגים ברשות המבצעת.

צחי הנגבי: זה הבסיס למשטר הדמוקרטי הפרלמנטרי שלנו, ולפי המסורת הזו אכן ניתנים לאופוזיציה כדבר שבשגרה, שאיננו מעוגן ומעולם לא היה מעוגן בחקיקה, כלים יעילים לתת ביטוי ראוי להשקפות שלה, לבטא את הקול שלה, שהוא למעשה קול של רבים רבים בציבור.

צחי הנגבי: בין שהאופוזיציה גדולה מאוד, כמו שהיא היום, או כמו בעבר – האופוזיציות שנהנו מפחות משקל פרלמנטרי – תמיד הקול של האופוזיציה היה קול בעל חשיבות.

צחי הנגבי: לכן, מאז ומעולם נתנו לאופוזיציה לנהל ועדות קבועות משמעותיות וגם ייצוג הולם בכל הוועדות, כשהמושג "ייצוג הולם" תמיד היה תרגום מדויק של התפלגות הקולות כפי שהריבון, כפי שהעם הכתיב.

צחי הנגבי: כך נהגנו אנחנו בכל הממשלות שהובלנו.

צחי הנגבי: נדמה לי שמכל יושבי האולם הזה השר דרעי זכה להיות השר הראשון מכל 120 חברי הכנסת.

צחי הנגבי: באיזו שנה כיהנת לראשונה בממשלה?

אריה מכלוף דרעי: – – –

צחי הנגבי: 1989.

צחי הנגבי: זאת הוכחה לכך שהיו ממשלות – גם אלה שאתה כיהנת בהן וגם אלה שאני זכיתי לכהן בהן, החל בשנת 1996 – שפעלו על פי המסורת הזאת.

צחי הנגבי: היה לממשלה רוב, אבל הרוב הזה לא נהג בדורסנות כלפי האופוזיציה.

צחי הנגבי: דרך אגב, כך נהגו גם ממשלות השמאל.

צחי הנגבי: כאשר השמאל זכה בבחירות ובראשו עמדו שמעון פרס, יצחק רבין, אהוד ברק, תמיד השמאל נתן כבוד למסורת שהבית הזה נהג בה של כיבוד האופוזיציה.

צחי הנגבי: אבל משהו קרה.

צחי הנגבי: כמו שאמרתי בתחילת הדברים, נפל דבר.

צחי הנגבי: זאת כבר לא ממשלת ימין, זאת כבר לא ממשלת שמאל; ממשלת "אחדות", ממשלת "הריפוי", ממשלת "הנמכת הלהבות", "איחוי הקרעים", "הפחתת השסעים".

צחי הנגבי: אני שם את כל הדברים האלה במירכאות כפולות ומכופלות.

צחי הנגבי: אבל לפחות, אם באתם לאחד, איך זה, אדוני היושב-ראש, שדווקא הממשלה הזאת, עם כל ההתיימרות הזאת, המופרכת, קורעת לגזרים את כל כללי המשחק שהיו נהוגים פה בבית הזה עשרות בשנים?

צחי הנגבי: מאיפה השחצנות הזאת כלפי האופוזיציה?

צחי הנגבי: כאילו זכו ב-90% מן הקולות.

צחי הנגבי: זאת דווקא ממשלה שיש בה, מה שנקרא "על הקשקש".

צחי הנגבי: רוב דחוק שבדחוקים, חיים על זמן שאול מהצבעה להצבעה.

צחי הנגבי: ראינו היום בהצבעה חשובה – 55 ו-54 בקושי, על קול אחד, תלויים על בלימה של כל רסיס של כל מפלגה, בכל נורבגי.

צחי הנגבי: אנחנו לא שוכחים, אדוני היושב-ראש, שדווקא במעמד המכובד ביותר והחגיגי ביותר שהקואליציה הזאת תזכה לחוות בקדנציה הזאת, מעמד השבעת הממשלה – אפילו במעמד השבעת הממשלה בקושי הצליחו לקושש 60 חברי כנסת, מחצית מן הבית הזה.

צחי הנגבי: אפילו לא רוב מספרי.

צחי הנגבי: והינה, דווקא הממשלה הזאת, שהייתה צריכה מכוח העובדות האלה שפירטתי, אדוני היושב-ראש, לנהוג מנהג של צניעות, לכבד את יחסי הכוחות האמיתיים בכנסת, להבין שאומנם זה יהיה מאוד קשה ובכל ועדה אנחנו לא נעשה להם חיים קלים, אבל לפחות הם לא מתבזים בניסיון חסר תקדים לקעקע מסורות של 73 שנים.

צחי הנגבי: אז עדיין לא מאוחר מדי.

צחי הנגבי: עדיין יש לממשלה הזאת, לפחות בתחום הזה – אני לא מצפה שבתחומים המדיניים, בתחומי הביטחון, בתחום הקורונה, בכל היעדר התפקוד היסודי הכואב בנושאים מהותיים – יהיה שינוי.

צחי הנגבי: כי אי-אפשר שיהיה שינוי כשמדובר בממשלה שהיא חסרת ניסיון, חובבנית, מקבעת כללי משחק שך לא להגיע לשום מקום, לא לבצע שום מדיניות, לא לגבש שום מדיניות.

צחי הנגבי: גם אדם אופטימי כמוני לא מעריך שיחול שינוי.

צחי הנגבי: תהיה פה תקופה לא קלה לעם ישראל, ואנחנו נתמודד איתה.

צחי הנגבי: אבל לפחות בנושא הבסיסי הזה, של איך אנחנו חיים אחד עם השני בתוך הכנסת, בתוך הוועדות, אנחנו מצפים לחישוב מסלול מחדש, לנטישה של הדרך הרעה הזאת, המוזרה הזאת, שאין בה באמת רווח, כי הרי אנחנו לא מוכנים להשלים עם הסיטואציה הזאת.

קטי קטרין שטרית: – – –

יעקב מרגי: חברת הכנסת שטרית.

קטי קטרין שטרית: אמרתי כמה שהוא צודק.

צחי הנגבי: אנחנו לא מוכנים ולא נשלים, וילווה אתכם הצל הזה של הפגיעה במסורת של הכנסת מבוקר עד ערב בכל יום כנסת.

אריה מכלוף דרעי: אתה מדבר לאנשים שעשו מבצע חד-פעמי.

אריה מכלוף דרעי: לא מעניין אותם מה יהיה מחר.

אריה מכלוף דרעי: הם יודעים שזה חד-פעמי.

אריה מכלוף דרעי: אין חזון, לכן לא מעניין אותם.

יועז הנדל: למה לדבר ככה?

יועז הנדל: למה להגיד ככה?

אריה מכלוף דרעי: לא ידעתי – – –

יועז הנדל: – – – בקול רם.

צחי הנגבי: אז אני חוזר לשר שאמור להשיב.

צחי הנגבי: אני לא מציע שנעשה את הדברים האלה באמצעות הוראה של בית המשפט או בלחצים של דעת הקהל או אפילו בתקשורת.

צחי הנגבי: אני כבר שמעתי קולות בתקשורת, שבדרך כלל איננה מזדהה עם הזעקה שלנו בשום נושא.

צחי הנגבי: אפילו בנושא הזה שמעתי כמה וכמה דברי ביקורת חריפים לא נעימים של התקשורת.

צחי הנגבי: לכן אני מציע שלא להתחפר בעמדות האלה, לכבד את האופוזיציה, לכבד את הזכות שלנו להיות שותפים מלאים בוועדות על פי המשקל של ההתפלגות של יחסי הכוחות בכנסת, להמשיך את הקו האידיאולוגי, הענייני, המהותי על סוגיות, על נושאים, על תוכניות, על מדיניות, על חזון, על השקפות עולם, ולהפסיק כבר עם העימות הזה על הדרך הראויה לנהל את הבית הזה.

צחי הנגבי: זה יהיה לכבוד לממשלה ובראש ובראשונה לכנסת.

צחי הנגבי: תודה, אדוני.

יעקב מרגי: תודה לחבר הכנסת צחי הנגבי.

יעקב מרגי: ישיב על הצעת החוק השר יועז הנדל.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

קטי קטרין שטרית: – – –

יועז הנדל: את הממשלה, את הממשלה.

קטי קטרין שטרית: – – –

יועז הנדל: לא, אני מסכים.

יועז הנדל: אם לא הייתי מסכים הייתי מדבר אחרת.

קטי קטרין שטרית: – – –

יועז הנדל: קודם כול, אני רוצה להודות לחבר הכנסת צחי הנגבי.

יועז הנדל: אני חושב שזה השיח שצריך להתנהל כאן, שיח ענייני, ולהתווכח אידיאולוגית.

יועז הנדל: אני פחות מתחבר לצעקות שרצות פה מדי כמה ימים.

יועז הנדל: אנחנו יכולים להתווכח על המון נושאים ולהסכים על המון נושאים, והבית הזה צריך לקיים את הפולמוס היהודי הידוע.

יועז הנדל: דיבר קודם ראש האופוזיציה על אבות אבותינו, אז לא רק אבות אבותינו הציונים אלא גם אבות אבותינו בסנהדרין ובמקומות אחרים בתולדות העם שלנו.

יועז הנדל: הממשלה מתנגדת להצעת החוק, מכיוון שהרכבת הוועדות של הכנסת זה לא נושא שמתאים לחקיקה, כך אנחנו סבורים.

יועז הנדל: מאז ומעולם הרכבת ועדות הכנסת נעשתה בהתאם ליחסי הכוחות הפוליטיים.

יועז הנדל: הם משתנים מכנסת לכנסת ומקדנציה לקדנציה.

יועז הנדל: גם מציע הצעת החוק הזאת יודע זאת היטב.

יועז הנדל: אתה נבחרת לראשונה ב-1988, אם אני לא טועה, וב-33 השנים שחלפו מאז לא הוגשה הצעת חוק מהסוג הזה, וגם אתה לא הגשת.

יועז הנדל: יתרה מזו, אני חושב שיש משהו מעניין – ושוב, ויכוח אידיאולוגי שהוא חשוב ומעניין: אלה שמתנגדים למוסדות מסוימים – קח לדוגמה את בג"ץ.

יועז הנדל: אלה שהשכם והערב אומרים שאי-אפשר לעתור לבג"ץ, ומה פתאום שבג"ץ יעסוק בעבודת הכנסת, ואיך זה ניתן ואיך זה אפשרי, וחס וחלילה, ובית המשפט שלהם וזה שלנו – דווקא אלה, כשהם צריכים הם עותרים לבג"ץ.

יועז הנדל: יש כאן – 1.

יועז הנדל: צביעות גדולה; 2.

יועז הנדל: סימני שאלה אידיאולוגיים גדולים על התהליכים – –

קטי קטרין שטרית: אנחנו עתרנו באופן אישי.

יועז הנדל: עזבי, לא באופן אישי.

יועז הנדל: אף אחד מאיתנו הוא לא אדם פרטי.

יועז הנדל: אנחנו שליחי ציבור.

קטי קטרין שטרית: – – – בניגוד להחלטה סיעתית – – –

יועז הנדל: אנחנו שליחי ציבור.

יועז הנדל: לעתור – –

קטי קטרין שטרית: – – – אתה משקר.

קטי קטרין שטרית: הלכנו באופן פרטי, אישי – – –

יועז הנדל: קטי, את לא אדם פרטי.

יועז הנדל: את עותרת על עניין פוליטי-ציבורי.

יועז הנדל: אם התפיסה שלך היא שאסור לעתור לבג"ץ בגלל – – –

קטי קטרין שטרית: לא – – – אתה רואה?

קטי קטרין שטרית: אנחנו, יש לנו מגוון של רעיונות – – – אנחנו לא הולכים אחרי אדם אחד – – –

יועז הנדל: אנחנו יכולים לחלוק על זה, אם את הולכת אחרי אדם אחד או לא.

קריאה: – – – ברמה האישית.

יעקב מרגי: תודה, חברת הכנסת קטי.

יועז הנדל: אני חייב להגיד, אני מבין את מה שאמרת.

יועז הנדל: אדוני היושב-ראש, אני מקבל את דבריה וגם עליהם אני חולק.

יועז הנדל: אני חושב שכאשר יש מפלגה שבה יום אחד מצביעים בעד ההתנתקות כי יושב-ראש המפלגה הוא בעד ההתנתקות, ויום אחרי הם נגד ההתנתקות כי היושב-ראש נגד – –

שלמה קרעי: תפסיק עם השקרים.

שלמה קרעי: תתבייש לך – – –

יועז הנדל: – – ויום אחד הם בעד שחרור מחבלים כי היושב-ראש בעד – –

יעקב מרגי: תודה, קרעי.

שלמה קרעי: אתה יושב עם תומכי טרור בממשלה.

יועז הנדל: – – ויום שני הם נגד שחרור מחבלים כי היושב-ראש נגד – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת קרעי, תודה.

יועז הנדל: – – ויום אחד כולם מצייצים כמה חשוב לעשות שיתוף פעולה עם מפלגת רע"מ ולנהל איתם משא ומתן, ויום אחר, כשעושים הקבוצה האחרת עם רע"מ, הם נגד, אז אני קורא לזה הליכה אחר אדם אחד.

יועז הנדל: זה פולחן אישיות – כך אני תופס את הדברים.

יועז הנדל: יכול להיות שאחרים יתפסו את זה אחרת.

אריה מכלוף דרעי: אז תענה עניינית – – –

יועז הנדל: גם על זה בתולדות העם היהודי ידענו משברים – אחרי קבוצות שהלכו אחרי אדם אחד.

קטי קטרין שטרית: – – –

יועז הנדל: אני רוצה לחזור לעניינו, להצעת החוק הזאת: מרכז האופוזיציה הנוכחי הוכיח, כאשר קיים – – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

יועז הנדל: אבל אריה דרעי, ביהדות שלנו – ביהדות שלי, אני לא זוכר שכתבו במסכת בבבלי שסופרים מנדטים ולפי זה הולכים אחרי אדם כלשהו.

יועז הנדל: אולי בנצרות הולכים אחרי האפיפיור.

יועז הנדל: אצלנו, בעם היהודי, הולכים אחרי הרעיון, וגם כשיש אדמו"ר ורב חשוב, שואלים את עצתו ולא הולכים אחרי אדם אחד.

אריה מכלוף דרעי: יועז, לא, לא – – –

יועז הנדל: אתה יודע מתי הלכנו אחרי אדם אחד?

יועז הנדל: עם שבתאי צבי.

יועז הנדל: ולאן הגענו בסוף?

יועז הנדל: חלק מהעם התאסלם ונמצא עד היום בטורקיה עם השבתאים.

קריאות: – – – שלך – – –

יועז הנדל: אנחנו לא הולכים אחר אדם אחד, לא משנה מה הוא אומר.

יועז הנדל: הולכים אחר רעיון, ומפלגה שהולכת אחר רעיון, הולכת אחר תפיסת עולם, ולכן כשיש התנתקות – הם נגד, ולכן כשמשחררים מחבלים – הם נגד, והם לא משנים את דעתם בהתאם למה שאותו אדם אומר – –

יואב קיש: אין אף אחד מאחוריך, אבל.

יואב קיש: על מה אתה מדבר?

יואב קיש: אתה מחוק.

יועז הנדל: – – ולכן, כשיואב קיש מנהל משא ומתן עם רע"מ ומסביר שזה בסדר, וכולם אומרים שזה בסדר – –

יואב קיש: – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת קיש, תודה.

אריה מכלוף דרעי: יועז, בשם מי אתה מדבר?

יועז הנדל: – – ויום אחרי זה אנחנו הולכים ואומרים שזה לא בסדר – זו הליכה אחר אדם אחד.

אריה מכלוף דרעי: יועז, בשם מי אתה מדבר?

יועז הנדל: אני הולך – – –

אריה מכלוף דרעי: – – – לא עברת את אחוז החסימה.

יועז הנדל: אני הולך – מה זה משנה?

יועז הנדל: אריה, אתה עבד של סקרים?

יועז הנדל: אנחנו עבדים של רעיונות.

יועז הנדל: העם היהודי הוא עבד של רעיונות, לא של סקרים.

אריה מכלוף דרעי: לא לא לא, סליחה, אתה משרת ציבור – –

יועז הנדל: הסקר הכי חשוב הוא הקלפי.

יועז הנדל: אתה הרי יודע – מי יודע יותר ממך שבכל סקר הליכוד לוקח את כל המנדטים של ש"ס, ובקלפי ש"ס מקבלת את המנדטים של הליכוד.

יועז הנדל: מה זה משנה?

אריה מכלוף דרעי: כל מי שיושב פה הוא שליח ציבור.

קטי קטרין שטרית: לך אין בכלל מנדטים.

יועז הנדל: מה זה משנה?

יועז הנדל: חברים, אני נבחרתי לכנסת בבחירות חוקיות.

יועז הנדל: כך זה במדינת ישראל, לא על פי סקרים, והמבחן הכי חשוב הוא מבחן הקלפי, ובקלפי העם קבע שיש ממשלה, ממשלת אחדות.

יועז הנדל: גם כשהעם אמר לכם בקלפי לא ללכת להתנתקות אז הלכתם, מפלגת הליכוד, וגם כשהעם אמר שהוא לא רוצה לשחרר מחבלים אז שחררתם 1,027 מחבלים, ועכשיו מלאו עשר שנים לשחרור גלעד שליט.

יועז הנדל: וגם כשה

יועז הנדל: עם אמר נגד הקפאה, אתם הקפאתם בנייה, וכולכם אמרתם אמן – –

קטי קטרין שטרית: יועז, בכמה מפלגות היית?

קטי קטרין שטרית: תענה לציבור.

יעקב מרגי: חברת הכנסת שטרית, קטי.

יועז הנדל: – – כאילו המלך המשיח אמר לכם.

יועז הנדל: גם כאשר אמרו לכם: תכריעו את החמאס בעזה, הבטחתם ולא עשיתם את זה.

קטי קטרין שטרית: בכמה מפלגות היית?

קטי קטרין שטרית: תענה לציבור.

יועז הנדל: וגם כאשר העם זעק כי איבדתם את המשילות בנגב ובגליל, לא עשיתם כלום.

יועז הנדל: מתי נזכרתם?

יועז הנדל: כשאתם באופוזיציה.

יועז הנדל: באופוזיציה פתאום אתם נזכרים בכול.

יועז הנדל: הכול צריך לעשות.

יועז הנדל: פתאום גיליתם שיש נגב וגליל, לא רק קיסריה ורחביה.

יועז הנדל: פתאום גיליתם שיש ערים מעורבות.

יואב קיש: – – –

יועז הנדל: פתאום גיליתם שיש ערים מעורבות.

יועז הנדל: פתאום גיליתם שיש ציבור.

יועז הנדל: פתאום יואב קיש, שניהל משא ומתן עם רע"מ, גילה שהוא בעצם לא רוצה לנהל משא ומתן עם רע"מ, כי עכשיו הוא באופוזיציה.

יואב קיש: כשאנחנו היינו בשלטון שמענו את – – – אתם, אפילו את זה לא עושים.

יועז הנדל: פתאום גיליתם שאתם רוצים חוק על ועדות הכנסת.

יועז הנדל: למה?

יועז הנדל: כי עכשיו אתם באופוזיציה.

מאי גולן: לא, כי באתם – – – למשול?

מאי גולן: באתם להראות שיש חוק אחר – –

יועז הנדל: פתאום גיליתם שבג"ץ חשוב, מלכי השלטון, מלכי המשפטים.

יועז הנדל: תכף תספרו עד כמה שלטון החוק משמעותי והשופטים חשובים, כי אתם עותרים לבג"ץ, נורא חשוב לכם עכשיו בית המשפט.

יועז הנדל: ותכף תגלו שאתם רוצים אקטיביזם שיפוטי שישפיע על מה שקורה בכנסת, זה הפך להיות חשוב.

שלמה קרעי: יועז, אתה לא תצליח לשכנע עם השקרים שלך את אזרחי ישראל.

יועז הנדל: אז אתם, העמדות שלכם נקבעות אך ורק על פי דבר אחד: המלך המשיח.

יעקב מרגי: תודה, קרעי.

יועז הנדל: ואם המלך המשיח אומר לפנות יישובים – מפנים יישובים; אם הוא אומר לשחרר 1,000 מחבלים, אז אתם בעד שחרור 1,000 מחבלים – –

שלמה קרעי: אתה אפס בסקרים.

שלמה קרעי: אתם גנבתם את המנדט והקמתם ממשלה פוסט-ציונית – –

יועז הנדל: – – ואם הוא אומר שאין בעיה בנגב ובגליל, אז אתם אומרים: הכול בסדר.

יועז הנדל: יש אירועי דמים בערים המעורבות ואתם בשקט, הכול בסדר.

יועז הנדל: ציפורים מצייצות.

יעקב מרגי: חבר הכנסת קרעי.

יועז הנדל: ואז, מתי אתם נזכרים בכל הבעיות של מדינת היהודים?

שלמה קרעי: – – –

יועז הנדל: מתי גיליתם שיש בעיות?

יועז הנדל: מתי?

יועז הנדל: כשאתם באופוזיציה.

שלמה קרעי: אתם אפילו לא עוברים בסקרים – – –

יועז הנדל: פתאום מעניין אותך, שלמה, שכר החיילים.

יועז הנדל: איזה מזל שאתם יושבים באופוזיציה.

שלמה קרעי: אין לך משהו אחר להגיד.

שלמה קרעי: פתאום – – – פתאום – – – אנחנו העלינו את שכר החיילים – – –

יועז הנדל: פתאום מעניין אתכם בג"ץ, פתאום מעניינת אתכם המשילות בנגב ובגליל – –

שלמה קרעי: נגד בג"ץ – – –

יועז הנדל: – – פתאום אתם נגד שחרור מחבלים, פתאום אתם נגד הקפאת בנייה – –

מאי גולן: זה לא אמין, יועז, מה שאתה אומר.

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

יועז הנדל: – – פתאום גיליתם עד כמה זה חשוב.

יועז הנדל: מה הדבר הבא?

יעקב מרגי: תודה, לא בעמידה.

יעקב מרגי: קריאות ביניים לא בעמידה.

יעקב מרגי: גלית, לא בעמידה.

יועז הנדל: ולכן, צעקות השבר של האופוזיציה, צעקות השבר של האופוזיציה – –

שלמה קרעי: – – –

גלית דיסטל אטבריאן: מה הפתרון שאתה מציע?

גלית דיסטל אטבריאן: מה הפתרון?

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: גלית, בישיבה.

אופיר כץ: – – –

יועז הנדל: – – הן צביעות גדולה.

יועז הנדל: הן צביעות גדולה.

יועז הנדל: ואני כל כך שמח שגיליתם את המשפט האלמותי של בגין: לא לשלטון בחרתנו.

יועז הנדל: לא לשלטון.

יועז הנדל: תחזרו למקורות – –

קריאות: – – –

יועז הנדל: – – רבותיי, לחזור למקורות, תקראו את מה שאמרו ז'בוטינסקי ובגין – – –

קריאות: – – –

יועז הנדל: תגלו עד כמה חשובה המשילות בנגב והגליל.

גלית דיסטל אטבריאן: – – – עכשיו אתה שר.

גלית דיסטל אטבריאן: מה אתה עושה?

גלית דיסטל אטבריאן: אתה בממשלה עכשיו – – –

מאי גולן: יועז, מה אתה תעשה?

יועז הנדל: – – – אולי תגלו – – – לא להיות עבדים – – – תהיו עבדים של עם ישראל, של ארץ ישראל, של מדינת ישראל – –

קריאות: – – –

יועז הנדל: – – של הציונות, ואז אולי, אולי, לשם שינוי, תצביעו בהתאם לעמדות האידיאולוגיות שלכם – –

גלית דיסטל אטבריאן: יועז, מה אתה עושה?

יועז הנדל: – – ולא נראה פה תופעות – –

יעקב מרגי: חברת הכנסת דיסטל, לאפשר לו לנאום.

יועז הנדל: – – נגד חוק ציוני של איחוד משפחות רק כי המולך אמר להם להצביע, ולא תגלו תופעות של אנשים שמשחררים מחבלים – –

קריאות: – – –

יועז הנדל: – – רק כי ראש האופוזיציה אמר להם – –

שלמה קרעי: לא מאמינים לכם.

שלמה קרעי: אתם אפס בסקרים.

גלית דיסטל אטבריאן: חוץ מלהביא את עבאס לממשלה, מה אתה עושה?

שלמה קרעי: אף אחד לא מאמין לכם.

יועז הנדל: – – ולא נראה את התופעות – – – והאידיאולוגיה היחידה שחלחלה בליכוד ב-12 השנים האחרונות זה מה אומר היושב-ראש.

יועז הנדל: ובשקט בשקט, בחדרים הסגורים, הרי אנחנו מדברים – –

גלית דיסטל אטבריאן: זה מביך, יועז.

גלית דיסטל אטבריאן: זה מביך.

יועז הנדל: – – ואנחנו יודעים למה אתם מחכים.

יעקב מרגי: חברת הכנסת דיסטל.

יועז הנדל: אני יודע שאתם מחכים לדור שאחרי.

יועז הנדל: אני יודע שאתם מחכים שוב לשחרר את העצמות – חזון העצמות היבשות – לשחרר את הגוף, להגיד מה אתם חושבים באמת – – –

שלמה קרעי: – – – רואים שהתיקים נגד נתניהו מתפוררים – – –

גלית דיסטל אטבריאן: אתה לא עובר את אחוז החסימה.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה לא עובר את אחוז החסימה.

יעקב מרגי: תודה.

יועז הנדל: – – – לגלות אידיאולוגיה, תפיסה לאומית, ציונית, אהבת הארץ – –

קריאות: – – –

יועז הנדל: – – אהבת העם, עם ישראל וארץ ישראל, כן, ולא כל הזמן – – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסכם.

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

יועז הנדל: – – – אלא לשאול את עצמכם מי אתם, לא כל הזמן נגד מי.

יועז הנדל: אנחנו יודעים נגד מי אתם – אתם נגד השמאלנים ונגד הקיבוצניקים ונגד הערבים ונגד כל מי שהוא לא ביבי ונגד מי שהוא בעד ביבי.

יועז הנדל: תתעסקו במי שאתם.

יועז הנדל: זמן האופוזיציה לכהן – – –

יעקב מרגי: נא לשבת, חבר הכנסת קרעי.

יעקב מרגי: חברת הכנסת – – –

גלית דיסטל אטבריאן: יועז הנדל, מי אתה ואת מי אתה מייצג?

גלית דיסטל אטבריאן: מי מצביע עבור יועז הנדל?

יועז הנדל: – – – תודה רבה לכם.

יועז הנדל: אה, לא לרדת?

יעקב מרגי: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: סליחה, לפי התקנון – עשר דקות.

יעקב מרגי: אני מאפשר, אם המציע רוצה – – –

יואב קיש: סיימת את דבריך.

יואב קיש: סיימת.

יעקב מרגי: לפי התקנון, השר משיב עשר דקות אחרי המציע.

יעקב מרגי: בבקשה.

יועז הנדל: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: חבר הכנסת הנגבי, רוצה להשיב?

קריאות: לא, לא.

קטי קטרין שטרית: – – –

יעקב מרגי: יש נוהל.

יעקב מרגי: הממשלה הגישה בקשה להצבעות שמיות על כל החוקים, ולכן – הצבעה שמית.

יעקב מרגי: מזכירת הכנסת, נא להקריא את שמות חברי הכנסת.

יעקב מרגי: אנחנו מתחילים בהצבעה.

יעקב מרגי: נא לשמור על השקט בזמן ההצבעה.

שלמה קרעי: – – –

יעקב מרגי: קרעי, זה מפריע בזמן ההצבעה.

יעקב מרגי: לא קוראים קריאות ביניים בזמן ההצבעה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי – – – זה מפריע.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

יעקב מרגי: חבר הכנסת רומן, רומן, מנהל סיעת ישראל ביתנו.

יעקב מרגי: סדרנים, נא לפזר שם את – – – בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד

יעקב מרגי: חברת הכנסת סילמן, חברת הכנסת בן ארי.

יעקב מרגי: סדרנים, נא להושיב גם את מי שנותן גב לנואם.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – בעד אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יעקב מרגי: נא לקרוא שוב בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח איתמר בן גביר – בעד נפתלי בנט – נגד איתן גינזבורג – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אורי מקלב – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יבגני סובה – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח שמחה רוטמן – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יעקב מרגי: יש חברי כנסת במליאה שלא קראו בשמם ורוצים להצביע, או שקראו בשמם?

גילה גמליאל: בעד.

אלינור ימין: (קוראת בשם חברת הכנסת) גילה גמליאל – בעד

יעקב מרגי: רק תוודאו לפני הספירה אם תיקנתם את הספירה של בועז טופורובסקי, כי הוא תיקן לפני התשובה.

יעקב מרגי: נודיע לפרוטוקול.

יעקב מרגי: תמה ההצבעה.

יעקב מרגי: נא להגיש לי את התוצאות.

יעקב מרגי: להלן תוצאות ההצבעה: 46 חברי כנסת בעד, נגד הצביעו 50.

יעקב מרגי: אי לכך, הצעת החוק לא עברה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להודעה אישית של חבר הכנסת קיש בעקבות הזכרת שמו על ידי השר יועז הנדל.

יעקב מרגי: בבקשה, הודעה אישית.

יעקב מרגי: עד חמש דקות לרשותך, אדוני.

יואב קיש: אני חושב שאני לא אזדקק לחמש דקות.

יואב קיש: השר הנדל, היה לנו פה ויכוח.

יואב קיש: הרי החוק הזה עוסק בהגנה על זכויות האופוזיציה.

יואב קיש: באת ודיברת על דרך, על אידיאולוגיה, דיברנו על הציבור שנמצא מאחוריך.

יואב קיש: אני הייתי צריך להסתכל בוויקיפדיה כדי להיזכר, השר הנדל, בדרכך הפרלמנטרית.

יואב קיש: לפני שהיית בפרלמנט, הכרתי אותך, הערכתי אותך.

יואב קיש: אני חושב שהפרלמנט גרם לך לתזזיתיות יתר.

יואב קיש: אני מזכיר לחברים פה: התחלת במפלגת תל"ם עם בוגי, נדמה לי ב-2019, לפני כשנתיים.

יואב קיש: אחרי זה הם הפכו להיות כחול לבן, והיית חבר כנסת מטעם כחול לבן, ואחרי זה פרשת מכחול לבן והקמתם את דרך ארץ.

יואב קיש: לדעתי, הייתה תקופה שלא נכנסתם לאיזושהי כנסת, ובסוף הצטרפתם לתקווה חדשה.

יואב קיש: אז אתה כל הזמן מחפש שמות – פעם זאת דרך ארץ, פעם זו תקווה חדשה.

יואב קיש: בסוף, אני אומר לך את האמת בפרצוף, רואים את זה בסקרים.

יואב קיש: אין מאחוריכם ציבור, לא מאמינים בכם, אתם אופורטוניסטים, אין לכם דרך, וכל מה שיש לכם לעשות זה ללמוד מהליכוד איך אנחנו עובדים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום.

יועז הנדל: – – –

יעקב מרגי: לא, זה לא ייגמר, זה לא ייגמר.

יעקב מרגי: זה פינג פונג.

יעקב מרגי: אין בתקנון, אי-אפשר.

יעקב מרגי: מכובדי, אי-אפשר.

יעקב מרגי: יש תקנון.

יעקב מרגי: סמוך עליי שאם היה מתאפשר, לא הייתי מקפח את זכותך.

יעקב מרגי: [הצעת חוק פ/1690/24; נספחות.

יעקב מרגי: ]

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חובת לימוד עברית וערבית במוסדות חינוך תיכוניים), של יריב לוין.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות עומדות לרשותך.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, למען האמת, עצוב מאוד שבכלל צריך להביא הצעת חוק כזאת לדיון, משום שנדמה שכל מי שחי באזור הזה – –

יעקב מרגי: אפשר להרגיע את האזור השמאלי?

יעקב מרגי: חברת הכנסת סילמן, רם שפע.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: – – וכל מי שחי במדינת ישראל אמור לתהות, נדמה לי, איך ייתכן שלמרות שחיים בתוכנו כ-20% מאזרחי ישראל שהם דוברי השפה הערבית, ושבאזור סביבנו רוב מוחלט של המדינות דוברות ערבית – אפילו באזור המרוחק, לא רק מסביב לגבולותינו – במציאות הזו יש בקושי אלפים בודדים של תלמידים בבתי הספר הממלכתיים שלומדים ערבית.

יריב לוין: הדבר הזה לא היה כך בעבר, אלא שכתוצאה משורת החלטות שערורייתיות של שרי חינוך לאורך השנים, מספרם של לומדי הערבית הלך וירד, הלך וירד, הלך וירד, והגיע בעצם למצב שמעטים מאוד הם אזרחי ישראל היהודים שדוברים את השפה.

יריב לוין: יתרה מזו, אדוני היושב-ראש, אם בעבר לפחות התברכנו בלא מעט יהודים שהגיעו ועלו מארצות דוברות ערבית והייתה להם את השפה, או כשפת אם או לפחות כשפה שהייתה להם בקיאות מסוימת בה, הרי שגם הדבר הזה, מטבע הדברים, הולך ונעלם, והדור החדש איננו בקי ואיננו יודע ואיננו מכיר.

יריב לוין: אני חושב שזה מצב בלתי נסבל, זה מצב נורא ואיום.

יריב לוין: הוא תולדה של הזנחה מתמשכת של משרד החינוך, של שרי החינוך.

יריב לוין: הוא גם תולדה – וצריך לומר את זה בגילוי לב – של רתיעה של לא מעט אנשים בחברה היהודית מכך שמטבע הדברים הערבית היא שפתם של אלה שלא פעם נמצאו בצד שנלחם בנו.

יריב לוין: הדבר הזה מרתיע אנשים ויצר איזושהי תדמית שלילית לעניין הזה.

יריב לוין: אבל אני חושב שהיום, דווקא היום, כאשר אנחנו נמצאים שנה לאחר חתימת הסכמי אברהם, עם שינוי מאוד גדול שהצלחנו לייצר במזרח התיכון, עם רוחות של שלום ועם פוטנציאל מאוד מאוד גדול לעתיד ולהמשך – הדבר הזה, הצורך הזה בלימודי הערבית הופך לחיוני יותר ויותר, ומולו חוסר מעש, והייתי אומר אפילו ההפך – הליכה אחורה ורגרסיה.

יריב לוין: אגב, אני רוצה לומר דבר נוסף בעניין הזה: יש כאלה שמתפארים בכך שישנם מקומות שבהם כבר מלמדים משהו, מלמדים קצת ערבית מדוברת.

יריב לוין: אני חושב שאין טעות גדולה מזו.

יריב לוין: אין שום דרך אמיתית ללמוד ערבית בלי לימוד יסודי של ערבית ספרותית.

יריב לוין: אגב, אדוני היושב-ראש, קיבלנו עכשיו דוגמה עד כמה הנושא הזה מעניין את שרת החינוך ואת משרד החינוך.

יריב לוין: אפילו להשיב להצעה שלי, לשמוע את הדברים מתחילת הדרך – שרת החינוך לא חשבה שהנושא מספיק חשוב, והגיעה רק עכשיו.

יריב לוין: לא פלא, האמת, לא מפתיע.

יריב לוין: לא ציפיתי למשהו אחר.

יריב לוין: אני רוצה לפנות לחברי הכנסת רוזין, לסקי, לחברות הכנסת רוזין ולסקי, שנמצאות כאן.

יריב לוין: אני רוצה – – –

יעקב מרגי: גם מוסי רז.

יריב לוין: וחבר הכנסת רז, שנמצא כאן.

יריב לוין: אני רוצה לשאול אתכם באמת שאלה אמיתית.

יריב לוין: הרי אתם יודעים היטב שהצעת החוק הזאת, הצעת החוק הזה, חברת הכנסת לסקי, אתם הרי יודעים היטב שהצעת החוק הזו היא לא איזו – –

מיכל רוזין: – – – את זה פה?

יריב לוין: תקשיבי עד הסוף.

יריב לוין: – – פרובוקציה שעשיתי עכשיו מספסלי האופוזיציה.

יריב לוין: כי את הצעת החוק הזו אני הגשתי ביחד עם חברכם לסיעה, השר דהיום, עיסאווי פריג', עוד בכנסת התשע-עשרה, כאשר הייתי חבר כנסת, והינה, ההצעה הזו סוף-סוף מובאת לכאן לדיון.

מוסי רז: היא עברה בכנסת התשע-עשרה?

יריב לוין: לצערי הרב, זה לא הגיע למליאה.

מיכל רוזין: היא עברה?

יריב לוין: זה לא הגיע למליאה, ואני אסביר לכם גם למה.

יעקב מרגי: הוא עונה לכם, הוא עונה לכם.

יריב לוין: אני אענה לכם.

יריב לוין: אני אענה לכם.

יריב לוין: האמינו לי, אתם מכירים אותי שאני לא רק אומר דברים, אז תקשיב, חבר הכנסת מוסי רז.

יריב לוין: חבר הכנסת רז, אי-אפשר לשאול ואז – תקשיב.

יריב לוין: אני אספר לך מה היה.

יריב לוין: אני ידעתי ששר החינוך – חבר הכנסת רז, אני עונה לך.

מיכל רוזין: הוא משיב לו כבר.

יריב לוין: אני ידעתי ששר החינוך דאז מתנגד להצעת החוק, ידעתי, אבל למרות זאת אני עשיתי את המקסימום שיכולתי והבאתי אותה לדיון בוועדת שרים לחקיקה על חשבון המכסה שהגיעה לי, ונאבקתי וניסיתי לשכנע.

יריב לוין: לצערי הרב, כפי שאתה יודע, הסיעה שלי משכה את ההצעה מהשולחן ולא יכולתי להביא אותה להצבעה.

מוסי רז: יש לי הצעה – – –

יריב לוין: תשמע אותי עד הסוף.

יריב לוין: ביקשתי אז, ואמרתי לחבר הכנסת פריג': בוא נגיש את זה עוד פעם.

יריב לוין: הפעם אתה תגיש, ונגיש את זה על המכסה הסיעתית שלך.

יריב לוין: לצערי הרב, לא הספקנו.

יריב לוין: עכשיו אני אומר לך בצורה הברורה ביותר: אתם בסיעה, הדבר הזה – אי-אפשר לחשוב על איזה פסיק במה שאתם מאמינים בו שהדבר הזה סותר אותו.

יריב לוין: ההפך הוא הנכון.

יריב לוין: אתם הייתם יכולים לעשות מה שעושות פה סיעות אחרות כשמגיע משהו שחשוב להן.

יריב לוין: הינה, לדוגמה, בא חבר הכנסת ווליד טאהא – אל תרוצי כל כך מהר ותתרגזי, חברת הכנסת רוזין, כי זה דווקא משקף את האבסורד ואת הצביעות שלכם.

יריב לוין: בא חבר הכנסת טאהא, וכשהוא רצה לפתוח את המכון הפתולוגי בשבת הוא אמר: רבותיי, אם אני לא אקבל א', ב' וג', לא תהיה ממשלה.

יריב לוין: אבל אתם כבר הצבעתם בעד חוק הכניסה לישראל, ועכשיו אתם הולכים להצביע נגד הצעת החוק הזו, ואתם הולכים להצביע נגד הדבר הכי בסיסי ביכולת לייצר חיבור וקשר בין כלל אזרחי ישראל ובינינו לבין העולם הערבי.

יריב לוין: הרי איך נתקשר עם אנשים אם אנחנו לא מבינים את שפתם, אם אנחנו לא מסוגלים לקרוא ולהכיר את תרבותם, אם אנחנו לא מסוגלים להבין את המצוקות שלהם או את מה שחשוב להם?

יריב לוין: איך נעשה את זה, מכלי שני?

יריב לוין: מכלי שלישי?

יריב לוין: מתיווך של מישהו כזה אחר?

יריב לוין: איך אתם מעיזים להתנגד להצעה הזו?

אמילי חיה מואטי: למה אנחנו נתנגד להצעה?

יריב לוין: איזו צביעות.

יריב לוין: בושה וחרפה.

יריב לוין: עכשיו, אני אומר לכם, זה עוד לא מאוחר.

יריב לוין: זה עוד לא מאוחר.

יריב לוין: חברת הכנסת אמילי מואטי, את נבחרת לכנסת בשביל להפיל את החוק הזה?

אמילי חיה מואטי: לא.

יריב לוין: אה, לא?

יריב לוין: אז איפה אתם?

יריב לוין: תשמיעו קול זעקה.

אריה מכלוף דרעי: למה אתה לא מדבר אל רע"מ?

יריב לוין: איפה אתם כשהממשלה מחליטה אפילו, אגב, לא לדחות את הדיון?

יריב לוין: מחליטה במכה, מתנגדים על הסף.

יריב לוין: אני קורא לכל חברות וחברי הכנסת – –

אריה מכלוף דרעי: למה אתה מזלזל במנסור?

יריב לוין: – – שיש להם דרך, שיש להם יושרה, שבאמת מאמינים ביכולת לייצר שיח אמיתי, שבאמת מבינים את החשיבות שכל ילד וילדה בחינוך הממלכתי – והדגשתי שהצעת החוק הזו נועדה לטפל בחינוך הממלכתי, במה שמדינת ישראל נותנת לתלמידים שהולכים לזרם החינוך הממלכתי שלה.

יריב לוין: כל הילדים האלה – אתם עצמכם היום, כל מי שירים יד נגד החוק הזה, אתם פוגעים בהם, אתם שוללים מהם את הזכות, את הדבר הבסיסי הזה של ידיעת השפה הערבית, הכל-כך חשובה כאן.

יריב לוין: אני קורא לכם לא ללכת כעיוורים אחרי ההחלטה השערורייתית הזאת של הממשלה ולתמוך בהצעת החוק.

יריב לוין: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת לוין.

יעקב מרגי: מה את קופצת?

יעקב מרגי: את ותיקה ואת יודעת שזה רק אחרי ההצבעה, וזה תלוי בשיקול דעתו של יושב-ראש הישיבה, אז אנא, נא לא ללחוץ במקומות – תשיב על הצעת החוק שרת – –

מוסי רז: בינתיים, עד – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת מוסי רז, זה מפריע למהלך הדיון.

יעקב מרגי: – – שרת החינוך חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

יעקב מרגי: בבקשה, עד עשר דקות לרשותך.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: חבריי חברי הכנסת, ראשית אתחיל בדברים כלפיך, חבר הכנסת יריב לוין, על כך שלא הייתי מראשית דבריך.

יפעת שאשא ביטון: מחילה.

יפעת שאשא ביטון: זה עניין טכני, אבל הפך למהותי, אז באמת אני מבקשת מחילה.

יפעת שאשא ביטון: אני אתייחס לנושא של לימוד ערבית בבתי הספר.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לפתוח ולומר שהנושא של לימודי ערבית, ובכלל השפה הדבורה, ערבית אצל היהודים ועברית אצל הערבים, כחלק מניסיון לחבר ולגשר ולייצר פה מרקם חיים משותף, זה משהו שהוא מהותי וחשוב.

יפעת שאשא ביטון: יחד עם זאת – אני מכירה את זה גם מהכנסת העשרים, כשאני בעצמי הגשתי הצעת חוק ללימודי ערבית כבר מכיתה א', כי אני חושבת אפילו שלא צריך להתחיל את זה בתיכון או בחטיבת הביניים, צריך להתחיל את זה עוד הרבה קודם, כדי לייצר תשתית טובה יותר, מיטבית יותר, גם של החיבור והקשר וגם של השפה, ולכן, כמה שנתחיל מוקדם יותר אנחנו נרוויח יותר.

יפעת שאשא ביטון: ובכל זאת, לא נהוג במשרד החינוך שתוכניות לימודים מבוססות על חקיקה או מקודמות באמצעות חקיקה.

יפעת שאשא ביטון: אני בהחלט מזמינה אותך להיות שותף בשיח לקידום השפה הדבורה, כי זה נושא שנמצא על סדר-היום של משרד החינוך – אגב, גם לגבי הערבית, אבל גם לגבי האנגלית כשפה בין-לאומית, שאני חושבת שזה אחד הכלים החשובים והמשמעותיים עבור כולם, וגם השפה העברית בבתי הספר הערביים, ששם אנחנו גם משקיעים תקציבים ושעות כדי לקדם את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לתת, בכל זאת, איזושהי סקירה לגבי לימודי ערבית היום במערכת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: שוב, אנחנו ממש לא במנוחה והנחלה – יש הרבה מה לעשות, אבל גם היום נעשה.

יפעת שאשא ביטון: יש לימודי ערבית חובה בכיתות ז'–ט' בבתי הספר העבריים בהיקף של שלוש שעות שבועיות לכל כיתה.

יפעת שאשא ביטון: כ-95% מהתלמידים בחטיבות הביניים לומדים את השפה הערבית.

יפעת שאשא ביטון: מדובר בכ-125,000 תלמידים.

יפעת שאשא ביטון: בכיתות י', י"א, י"ב, אנחנו מדברים על שיעורי בחירה במקצוע הערבית או עולם הערבים והאסלאם או לימודי המזרח התיכון.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים שם על כ-12,000 תלמידים הלומדים את תחומי הדעת האלה.

יפעת שאשא ביטון: שוב, זה לא מספיק.

יפעת שאשא ביטון: צריך לקדם את זה עוד, אבל זה בהחלט קיים.

יפעת שאשא ביטון: בדרך כלל בחטיבות העליונות אנחנו גם מעניקים – – –

סמי אבו שחאדה: – – – לא יודעים.

יפעת שאשא ביטון: אז אני אתייחס לזה, הערה מצוינת.

יפעת שאשא ביטון: אני אתייחס לזה, הערה מצוינת.

סמי אבו שחאדה: – – – 95% לומדים – – –

יפעת שאשא ביטון: 95% מקרב 12,000 התלמידים שעושים בגרות חמש יחידות או בלימודי הערבית או בלימודי עולם הערבים והאסלאם.

יפעת שאשא ביטון: פשוט פילחתי את 12,000 התלמידים.

יפעת שאשא ביטון: 95% מהם זה – – –

עאידה תומא סלימאן: לצערנו הרב, חמש יחידות – כל הזמן בתי הספר מונעים מהתלמידים לגשת לחמש יחידות בערבית, כי זה מוריד את – – – הממוצע – – –

יפעת שאשא ביטון: לפי דעתי, זה ספקולציה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא אתייחס לזה – – –

עאידה תומא סלימאן: זה לא ספקולציה.

יפעת שאשא ביטון: רגע, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, אני אתן את הנתונים.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך אני אתייחס גם במהות למה שאתם מציינים, אבל לפחות שתהיה לנו איזושהי תמונת מצב לגבי מה שקורה היום – ומכאן יש רק לאן לצמוח.

יפעת שאשא ביטון: התחלתי לומר שבחטיבות העליונות גם מדי שנה מוענקות שעות סיוע, שעות תגבור, כדי לעודד יותר ויותר תלמידים להשתלב בלימודי הערבית, בלימודי התחומים הללו, והשנה אנחנו נעניק לחטיבות העליונות כ-1,800 שעות לטובת עידוד לימודי הערבית.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לציין שבבתי הספר היסודיים מדובר אומנם במקצוע בחירה, זאת אומרת, בית הספר יכול לבחור אם ללמד או לא, למעט באזור הצפון ובחיפה – במחוז צפון ובחיפה, משום מרקם החיים שם, שם לימודי הערבית הם לימודי חובה.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו אני רוצה לומר לכם שכל מה שאמרתי הוא יפה, ובאמת נעשים מאמצים מאוד מאוד גדולים לקדם את הנושא של לימודי השפה הערבית, ועדיין אנחנו רואים שילדים, גם כאלה שעושים חמש יחידות ערבית, יוצאים והם לא יודעים לדבר, כי אין דגש על השפה הדבורה.

יפעת שאשא ביטון: ולכן התחלתי בראשית דבריי – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

יפעת שאשא ביטון: לא, אתה צודק.

סמי אבו שחאדה: אני מאוד בעד הרעיון – – – האחריות – – – שמה שקורה עכשיו הוא ברמה מאוד בעייתית, גם לגבי – – – צעד בכיוון הנכון – – –

יפעת שאשא ביטון: אז חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, אני רוצה לומר לך משהו:

יפעת שאשא ביטון: שום הצעת חוק – גם בהנחה שאפשר היה לקבע תוכניות לימודים באמצעות הצעת חוק, שום הצעת חוק לא באמת תהפוך את זה למשהו משמעותי אם אנחנו לא נשנה את דרכי הלמידה וההוראה של השפה, כי הדגש צריך להיות בסוף על השפה הדבורה.

יפעת שאשא ביטון: זה נכון לערבית, זה נכון לעברית שלומדים בבתי הספר הערביים – אולי הם לומדים את הספרות, אולי הם לומדים קצת לכתוב, אבל הם לא באמת יודעים לדבר ולתקשר בסוף ברמה שאנחנו רוצים – וזה נכון גם לשפה האנגלית.

יפעת שאשא ביטון: אז אם אסכם את דבריי, חברים, הנושא הוא חשוב.

יפעת שאשא ביטון: אני כן חושבת שצריך לקדם ולחזק את הנושא של לימודי השפה הערבית במערכת החינוך במדינת ישראל, בדגש על הערבית הדבורה, אבל לא נהוג במשרד החינוך שתוכניות לימודים יהיו מעוגנות בחקיקה, ולכן אני מבקשת מחברי הכנסת להתנגד להצעה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לשרה, שרת החינוך יפעת שאשא ביטון.

יעקב מרגי: המציע רוצה?

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עד חמש דקות לרשותך; שלוש, סליחה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, השרים, חברות וחברי הכנסת (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: חבר הכנסת ווליד טאהא, אין שום מפלגה אסלאמית בכל רחבי העולם אשר מצביעה נגד השפה הערבית, נגד שפת הקוראן המכובד.

יריב לוין: אתם מפלגה אסלאמית?

יריב לוין: )

יעקב מרגי: לא מוחאים כפיים, חברי הכנסת.

יריב לוין: (חבר הכנסת טאהא, הכיסא – –)

יעקב מרגי: נא לשבת.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת.

יעקב מרגי: פטין מולא, לשבת.

יריב לוין: (– – הכיסא חשוב מהשפה.

יריב לוין: הכיסא חשוב מהשפה.

יריב לוין: אתם מפלגה אסלאמית או מפלגה של כיסאות?

יריב לוין: )

יעקב מרגי: נא לשבת.

יריב לוין: (חברת הכנסת מראענה, את הולכת להצביע נגד השפה הערבית?

יריב לוין: הולכת להצביע נגד השפה הערבית?

יריב לוין: ) תראו איך היא מתביישת.

יריב לוין: תראו איך היא מתביישת.

יריב לוין: תראו איך הם מתביישים – יושבים, מדברים אחד עם השני כאילו הם לא שומעים.

קריאה: אני שומע – – –

אבתיסאם מראענה: מי מקשיב בכלל?

אבתיסאם מראענה: מי מתבייש?

יריב לוין: (אומר בערבית: את הולכת להצביע נגד השפה הערבית.

יריב לוין: )

יעקב מרגי: לא, חברי הכנסת.

יריב לוין: (המוסלמים במדינה צריכים לדעת: חברת הכנסת מראענה נגד לימודי השפה הערבית, נגד לימודי הערבית.

יריב לוין: )

אבתיסאם מראענה: צריך תרגום, תרגום.

אבתיסאם מראענה: לא מבינות.

אבתיסאם מראענה: לא מבינות.

יריב לוין: (נגד השפה הערבית.

יריב לוין: מה, ווליד טאהא, המפלגה האסלאמית.

יריב לוין: )

וליד טאהא: יריב, יריב, אבל היית 15 שנה בשלטון.

וליד טאהא: למה לא העברת את חוק השפה הערבית?

יעקב מרגי: לא מוחאים כפיים במליאה, חברי הכנסת.

יריב לוין: (בושה עליכם.

יריב לוין: בושה.

יריב לוין: בושה.

יריב לוין: )

וליד טאהא: אבל למה לא העברת אותו?

וליד טאהא: הייתה בשלטון.

אבתיסאם מראענה: אנחנו צריכות תרגום.

אבתיסאם מראענה: נא לתרגם.

יעקב מרגי: די, די.

יעקב מרגי: באמת.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה, חברי הכנסת.

יעקב מרגי: גם הממשלה ביקשה שמית וגם חבר הכנסת קרעי, בשם אופוזיציה, לכן אנחנו עוברים להצבעה שמית.

יעקב מרגי: מזכירת הכנסת, נא להקריא שמות, אבל לפני כן, סדרנים, נא להושיב את חברי הכנסת.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קטי שטרית, קטי שטרית, את השתלט גם על המיקרופון.

יעקב מרגי: אי-אפשר לשמוע.

יעקב מרגי: נא לשבת.

יעקב מרגי: בבקשה, מזכירת הכנסת.

יעקב מרגי: נא להושיב את חברי הכנסת.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – בעד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – בעד אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר –

אלינור ימין: נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

יעקב מרגי: נא לקרוא בשמות חברי כנסת שלא הצביעו, שלא נכחו באולם.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד איתן גינזבורג – אינו נוכח גילה גמליאל – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת אחמד טיבי – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח מיקי לוי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אורי מקלב – בעד יבגני סובה – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח מיכל רוזין – אינה נוכחת אפרת רייטן מרום – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

יעקב מרגי: יש מי מחברי הכנסת שלא הצביע ורוצה להצביע?

אלינור ימין: (קוראת בשם חבר הכנסת) איתמר בן גביר – בעד

יעקב מרגי: תמה ההצבעה.

יעקב מרגי: בעד הצעת החוק הצביעו 47 חברי כנסת, נגדה הצביעו 51 חברי כנסת.

יעקב מרגי: אי לכך אני מודיע שהצעת החוק לא עברה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת מיכל רוזין ומוסי רז הגישו בקשה להודעה אישית בעקבות אזכור של חבר הכנסת יריב לוין.

יעקב מרגי: אני מאשר לאחד מכם לדבר, אם אתם חפצים בכך.

יעקב מרגי: בבקשה, עד חמש דקות לרשותך, אדוני.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הצעתו של חבר הכנסת לוין היא הצעה טובה.

מוסי רז: אני תומך בה, למרות שהצבעתי נגדה, בדיוק – –

חיים כץ: – – – אתה עושה צחוק – – –

מוסי רז: – – בדיוק כפי שעשה חבר הכנסת לוין בפעמים הקודמות.

מוסי רז: אני ביקשתי לדבר קודם לכן, כשהזכרת אותנו, חבר הכנסת לוין, משום שגם לנו יש – בדיוק כפי שאמרת – הצעות חוק דומות, אולי אפילו זהות; יש הצעה של סיעת מרצ, יש כאן הצעות של סיעות אחרות.

מוסי רז: השפה הערבית במדינת ישראל צריכה להיות משודרגת, צריכה להיות במעמד של שפה רשמית.

מוסי רז: בשביל זה יש לבטל גם את חוק הלאום – אני מקווה שגם בזה תהיה איתנו.

מוסי רז: היא צריכה להיות בחובת לימודים בדיוק כפי שהצעת.

אלי כהן: אז למה לא הצבעת בעד?

מוסי רז: בדיוק בגלל זה עליתי לכאן – להסביר את הדבר הזה.

מוסי רז: בדיוק כמו שאתה אמרת, חבר הכנסת לוין, שאתה נאבקת, גם אנחנו ניאבק.

מוסי רז: הצבעת נגד – גם אנחנו נאלצנו להצביע נגד.

יריב לוין: לא הצבעתי נגד אף פעם.

יריב לוין: לא נכון.

מוסי רז: אנחנו צריכים – – –

יריב לוין: אני לא הצבעתי נגד אף פעם, אתה הצבעת נגד.

מוסי רז: אנחנו צריכים לשדרג מהותית את מצבה של השפה הערבית על ידי זה שיהפכו אותה לשפה רשמית – –

יריב לוין: אבל חבר הכנסת רז, אתה מדבר ומצביע הפוך.

מוסי רז: – – ועל ידי זה שנבטיח את זכויותיו של המיעוט הפלסטיני – –

יריב לוין: זה הכול דיבורים.

מוסי רז: – – במדינת ישראל ועל ידי זה שנבטיח שלא תהיה הדרה ועל ידי זה שנבטיח שלא תהיה אפליה, כי זה לא מספיק רק לדעת את השפה.

מוסי רז: אני מסכים שזה תנאי, תנאי שבהחלט יכול להועיל.

מוסי רז: אם כבר עליתי לכאן, אני לא יכול לרדת מפה בלי שאזכיר – –

יריב לוין: אתה יודע איך קוראים למה שאמרת?

יריב לוין: כלאם פאדי, זה מה שקוראים לזה.

מוסי רז: – – בלי שאזכיר את מה שקרה לפני שבוע – – –

יריב לוין: – – –

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, מפריע לי חבר הכנסת.

יעקב מרגי: חבר הכנסת לוין.

יעקב מרגי: בבקשה.

מוסי רז: אני לא יכול לרדת מפה בלי שאזכיר את מה שקרה לפני שבוע, בעיצומו של חג שמחת התורה, במופאקרה שבדרום הר חברון – פוגרום שבו באו עשרות רעולי פנים, פגעו באנשים, פגעו בכלי רכב, פגעו בבתים, יידו אבן ופגעו בראשו של ילד בן שלוש ועשרה חודשים – –

חיים כץ: מוסי, זאת לא הודעה אישית.

חיים כץ: זאת לא הודעה אישית.

מוסי רז: – – ולא הסתפקו בזה – –

יעקב מרגי: מותר לו.

מוסי רז: – – וניסו לפגוע בו גם כשהיה ברכב – –

יעקב מרגי: להבא לא להזכיר שמות כשאתה לא רוצה שיעלו.

מוסי רז: – – גם כשהיה באמבולנס, ברכב הפינוי בדרכו לבית החולים.

מוסי רז: לסדום היינו, לעמורה דמינו.

מוסי רז: כך היה.

מוסי רז: ביקרתי את הילד בן השלוש ועשרה חודשים, מוחמד חממדה.

מוסי רז: ההורים שלו לא היו איתו.

מוסי רז: תבינו עד לאן מגיע הכיבוש שצריך לשנות – הם אפילו לא חשבו שמישהו ייתן להם אישור כניסה לישראל כשהם גרים מחוץ לישראל, בשטחים הכבושים.

מוסי רז: הם לא חשבו אפילו שיסכימו לתת להם אישור כניסה לישראל, אפילו שילדם בן השלוש שוכב פצוע בבית החולים.

מוסי רז: תבינו עד כמה הדברים האלה נוראיים.

מוסי רז: אני מודה לאלוף שמייד סידר את הדבר הזה, אבל תראו איך חיים תחת כיבוש – אותו כיבוש שחייבים לסיים.

מוסי רז: אני קורא גם מכאן לשר הביטחון בני גנץ: השמע את קולך המוסרי.

מוסי רז: נמאסה עלינו השתיקה שלך.

שלמה קרעי: הוא הלך לאבו מאזן.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: [הצעת חוק פ/2015/24; נספחות.

יעקב מרגי: ]

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעת חוק יישוב תחת איום מיידי, התשפ"א–2021, של חבר הכנסת ישראל כץ ואחרים.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עד עשר דקות לרשותך, אדוני.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לפני 21 שנה, כחבר כנסת באופוזיציה, בהיות ברק ראש ממשלה ובייגה שוחט שר האוצר, הגשתי את הצעת חוק הנגב המקורית, והצלחתי להשיג רוב בשלוש קריאות להעביר את חוק באר שבע והנגב דאז, שבא לתת הטבות מס, הנחות במס, ביישובי הנגב מקו קריית גת ואשקלון ודרומה בשש קטגוריות והנחות במס מ-7% עד 25%.

ישראל כץ: החוק עבר, ויישובי הנגב חוו בפעם הראשונה סיוע שאפשר להם לצמצם במידה מסוימת את הפערים שנפערו בינם לבין שאר חלקי המדינה.

ישראל כץ: אמר לי ראש עיריית באר שבע דאז, טרנר:

ישראל כץ: זאת השנה הראשונה שבה הייתה הגירה חיובית למגורים לתוך הנגב במקום עזיבת הנגב.

ישראל כץ: לימים החוק שונה – הבסיס שלו נשאר, אבל חלק מהיישובים הוצאו.

ישראל כץ: כרגע אנחנו נמצאים במצב דומה – חלה הרעה וחל גידול בפער בין יישובי הנגב לבין מקומות מרכזיים במדינת ישראל.

ישראל כץ: מאחר שרציתי להצמיד את הצעתי ליוזמה של הממשלה, שנקבעה לפי טווח ההתראה של מספר השניות בכל התראה – שר האוצר דהיום נלחם כארי עבור הטבת מס לאשקלון, טווח התראה של 30 שניות, יו"ר ועדת הכספים דהיום, תושב אשקלון – – –

יעקב מרגי: היום הוא התנגד לזה.

יעקב מרגי: היום הוא התנגד לזה.

ישראל כץ: חכה, אנחנו בונים את המתח.

ישראל כץ: – – נלחם להגיש ממש בחירוק שיניים, ועכשיו הם כל פעם דוחים בשלושה חודשים.

ישראל כץ: אז רציתי להצמיד ואמרתי: נעביר את זה בטרומית ואז נתייעץ עם חברינו הוותיקים, המנוסים, והחדשים ונתאים את זה.

ישראל כץ: מאחר שזה הולך על בסיס של התראה – למרות שאין כאן עניין ביטחוני – גם חלק מיישובי הצפון הרחוק יוכלו להיכנס ולקבל סיוע.

ישראל כץ: לכן טבעי – אני יכול להגיד לכם מי היו חברי הכנסת שהיו חתומים על החוק הזה ותמכו בו, מהם שהיו גם בקואליציה, אגב.

ישראל כץ: טוב, הייתי אני, היה טלב אלסאנע – אגב, כל היישובים הבדואיים נכללו בדבר הזה וגם עכשיו ייכללו, בחוק החדש.

ישראל כץ: הטיעון היה שצריך שוויון, לכן קבענו קטגוריות, והוא כלל גם יישובים בדואיים באזור באר שבע, וגם בתיקון הזה הם ייכנסו לתוך החוק.

ישראל כץ: אגב, אני לא רואה כאן את חבר הכנסת מאזן גנאים, שחתם לי על הצעת החוק.

ישראל כץ: נדמה לי שהוא גר בסח'נין.

ישראל כץ: אז קודם התנגדו לשפה הערבית?

ישראל כץ: טוב, זה עניין סמנטי.

ישראל כץ: אבל אם הוא יצביע נגד או לא יתמוך בחוק, זאת תהיה פעם ראשונה שאני מכיר שחבר כנסת מצביע נגד העיר שלו, שעד כמה שדיווחו לנו גם רוצה לחזור להיות שם ראש עיר.

ישראל כץ: אריה, אתה היית שר פנים.

ישראל כץ: הגיוני שיבחרו באדם שמצביע נגד הטבה לעיר שלו, שהיא כלולה?

ישראל כץ: עכשיו, זה גם נוף הגליל, זה גם נצרת, זה גם באר שבע וגם אשקלון, זה גם מועצות אזוריות וגם יישובים שנכללו ונכללים בהצעת החוק החדשה.

ישראל כץ: מדובר על יישובים כמו קריית גת, וגם כאלה שלא נכללים היום, כמו המועצות האזוריות מרחבים, יישובים כמו רהט, לקיה, חורה, שגב שלום, תל שבע, כסייפה, וכמובן כל היישובים שבכוונתי לשדרג את הטבת מס: דימונה, ירוחם, אילת, מצפה רמון, נתיבות, אופקים ושדרות.

ישראל כץ: אני בונה כאן מבנה שאושר על ידי בג"ץ בזמנו, הוא שוויוני, מקו קריית גת, שגם תיכלל, מאשקלון ודרומה, וגם יישובים בצפון.

ישראל כץ: אנחנו נמצאים בתקופה שהממשלה הזאת מביאה גזרות קשות מאוד על כלל הציבור, אבל הגזרות שלה, באופן לא מפתיע, פוגעות בעיקר בפריפריה.

ישראל כץ: אגרת גודש על כניסות לתל אביב וגוש דן היא לא – אני אומר את זה כשר תחבורה לשעבר שעשה הרבה מיזמי תחבורה – היא בכל השנים האלה לא תפחית פקק אחד ולא תמנע צפיפות של רכב אחד, אבל תהיה מקור הכנסה גבוה של 1.3 מיליארד שקלים בכל שנה.

ישראל כץ: מי ישלם את הרוב?

ישראל כץ: אלה שחייבים לבוא לתל אביב לטיפול רופא מומחה, למשהו עסקי; כל הפריפריה שאנחנו עמלנו לחבר אותה בכבישים ורכבות, ועשינו את זה – אתה גר בדרום, בנגב: רכבות בנתיבות, בשדרות, באופקים, בעפולה, במגדל העמק, בעמק יזרעאל – בכל המדינה – כרמיאל – בכל מקום.

ישראל כץ: עכשיו אומרים להם: תבואו לגוש דן ותשלמו כסף.

ישראל כץ: 1.3 מיליארד שקלים בשנה על חשבון הפריפריה, על חשבון שכבות מוחלשות?

ישראל כץ: כל הדברים האלה יחלישו אותם, ולכן חייבים לחזק אותם.

ישראל כץ: זה הזמן היום באמת להוביל את החוק הזה, שיש לו בסיס אמיתי, בסיס כלכלי אמיתי, בסיס חברתי אמיתי, ולחזק את אותם יישובים בדרום, בנגב, וגם חלק מיישובי הצפון, שגם הם חשופים.

ישראל כץ: מי שחושב שטילים מעזה יצרו את האיום העיקרי על מדינת ישראל – אנחנו לא שוכחים לרגע את החזית הצפונית ואת הפוטנציאל שלה ואת כל מה שקורה שם, ולכן, אנחנו באים ומציעים באופן שוויוני.

ישראל כץ: הממשלה, לכאורה – יעלה כאן

ישראל כץ: השר במשרד האוצר ויגיד: אנחנו בעד הדברים, אנחנו יזמנו.

ישראל כץ: אבל זה אף פעם לא קורה.

ישראל כץ: כבר פעם שנייה אתם דוחים.

ישראל כץ: הרי הייתם ממש להוטים להעביר את ההצעה על אשקלון, ואתם דוחים אותה פעם שנייה.

ישראל כץ: אז אני מציע לכם, תתמכו כאן בקריאה הטרומית בהצעת החוק הזאת, בואו נראה אתכם משיגים אותה, ונגבש ביחד דבר מדויק ונכון שבאמת ייתן את ההטבה הראויה לכל אחד באופן שוויוני.

ישראל כץ: ואני חוזר ואומר: עת צרה לישראל, עת צרה למדינת ישראל, עת פגיעות קשות.

ישראל כץ: אנחנו הכנו עשרות חוקי הסדרים ותחרות, והממשלה החדשה אימצה את רובם, וזה לגיטימי, ואני מברך על זה.

ישראל כץ: אבל כאן לקחו את מה שהשלכתי למגירה האדומה – את כל הגזרות והעלאות המיסים, ואני מכיר אותן, ואני הייתי בדיונים שניסו למכור לי אותן, ואמרו לי: זה לא מיסים.

ישראל כץ: אמרתי: באמת, תפסיקו.

ישראל כץ: אתם קוראים לזה אגרה להפחתת השימוש בכלים חד-פעמיים – אז למה אתם רושמים סעיף הכנסה של 800 מיליון שקל בסעיף הזה?

ישראל כץ: כי אתם יודעים שהשימוש לא יפחת, אבל המחיר יעלה.

ישראל כץ: 300 מיליון שקלים על משקאות קלים – אם הייתם חושבים שזה יבלום שימוש במשקאות, לא הייתם רושמים 300 מיליון שקלים בסעיף הזה כמקור ההכנסה, כי השימוש לא יפחת.

ישראל כץ: אתם גם הכנסתם אגרה, ייקור של הליכה לרופא.

ישראל כץ: אתם גם הכנסתם העלאת ארנונה על משקי הבית.

ישראל כץ: אבל מה?

ישראל כץ: כשאתם רואים את ההתנגדות, אתם שולפים רגע החוצה, ותנסו להכניס את זה אחרי זה פנימה.

ישראל כץ: כל הדברים האלה הם בתוכנית שלכם, שפרסמתם.

ישראל כץ: מעל מיליארד שקל לקחת ממי שקופות החולים מפנות אותו לביקור אצל רופא מומחה?

ישראל כץ: גם זה כבר אסור לאנשים?

ישראל כץ: ואז, כשהוא יגיע לאזור תל אביב, הוא ישלם גם את אגרת הגודש.

ישראל כץ: משום מה הפגיעה הכוללת בציבור תמיד הולכת לאותן פינות.

ישראל כץ: ואדוני השר, אני מכיר את החומר, אני מכיר היטב את החומר.

ישראל כץ: כמו שעמד כאן ראש הממשלה נפתלי בנט ואמר: האבטלה ירדה, אני מברך את שר האוצר – אבל האבטלה ירדה באמצע יולי, ומאז היא כבר עולה, כי התוכנית ליציאה מהחל"ת שעשיתם הייתה לא נכונה חברתית ולא נכונה כלכלית.

ישראל כץ: אנחנו הכנו מענק לתת למובטלים ותיקים לחזור – המענק הזה קיים; אבל גם לתת למעסיקים שיקלטו מובטלים ותיקים, לתת להם תמריץ – ביטלתם את הכסף, אני לא יודע לאן הוא הולך.

ישראל כץ: ביטלתם דברים – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת חיים כץ.

ישראל כץ: – – ולא רק שביטלתם – בני 67 פלוס – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

יעקב מרגי: נא לסיים, אדוני.

ישראל כץ: – – שאנחנו נתנו להם רשת ביטחון – אתם הולכים ומבטלים.

ישראל כץ: נתנו ל-50,000 אנשים.

ישראל כץ: 30,000 חזרו לעבודה, בני 67 פלוס, 20,000 לא חזרו, ואתם שולחים אותם לרחוב בלי כסף לתרופות ולמזון.

יעקב מרגי: נא לסכם.

יעקב מרגי: תהיה לך הזדמנות לתגובה.

ישראל כץ: אותו דבר עם עשרות אלפי משפחות שלא זכאיות אפילו להבטחת הכנסה – אתם שולחים.

ישראל כץ: אז לפחות תאפשרו להעביר כאן חוק שיקל על מי שיכול להשתכר, שההכנסה הפנויה שלו תהיה יותר גבוהה, כדי שיוכל להתקיים ולקיים את האחרים.

ישראל כץ: ואני קורא לכולם, כמו שהיה לפני 21 שנה, לתמוך בחוק הזה, כי הוא חוק ראוי ונחוץ.

יעקב מרגי: ישיב על הצעת החוק השר חמד עמאר.

קריאה: – – –

קריאה: [הצעת חוק פ/1877/24; נספחות.

קריאה: ]

יעקב מרגי: אה, יש עוד?

יעקב מרגי: סליחה, סליחה.

יעקב מרגי: הוצמדה להצעת החוק הצעתו של חבר הכנסת שלמה קרעי.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: כנסת נכבדה, זו ממשלת שקר והונאה.

שלמה קרעי: ישראל ביתנו הרימו את אשקלון על ראש שמחתם, עשו קמפיין על חשבון התושבים שיושבים שם פוחדים, הילדים שרועדים מאימת הטילים, והבטיחו בכל פה, מעל כל במה, החתימו על עצומות, תקפו אותנו.

שלמה קרעי: והינה, בואו תראו מה הם כתבו – אני מקריא לכם ציוצים שלהם, רק שתבינו את האבסורד, את ממשלת ההונאה הזו.

שלמה קרעי: ציוץ של ישראל ביתנו:

שלמה קרעי: החוק של ישראל ביתנו להעניק הטבות מס לתושבי אשקלון עבר אתמול בוועדה המסדרת.

שלמה קרעי: אז למה הוא לא מקודם?

שלמה קרעי: כי נשיאות הכנסת בראשות הליכוד החליטה להקפיא לשבועיים.

שלמה קרעי: לא נעבור על כך בשתיקה.

שלמה קרעי: חתמו על העצומה של יוזם החוק, חבר הכנסת אלכס קושניר.

שלמה קרעי: הינה עוד ציטוט: חוק הטבות המס יעלה לדיון הכנה לקריאה ראשונה בוועדת הכספים בשבוע הבא.

שלמה קרעי: זו הצעת חוק פרטית של קושניר, והיא מוערכת במאות מיליוני שקלים.

שלמה קרעי: העוזר ליאור שפירא כותב:

שלמה קרעי: הצעת החוק של קושניר למתן הטבות מס עברה בקריאה טרומית בכנסת – מלפני ארבעה חודשים, ב-2 ביוני.

שלמה קרעי: גאה על העבודה של כל צוות הלשכה, ושאפו ענק לאלכס קושניר על העברת חוק סופר-חשוב בקריאה טרומית.

שלמה קרעי: אין ספק שאחרי התקופה המזעזעת, מגיע להם הטבות מס ומגיע להם לחיות טוב יותר.

שלמה קרעי: אלכס, 30 שנה ישראל ביתנו בפוליטיקה – שום הישג, כלום, חוץ מקומבינות ושחיתות.

שלמה קרעי: והינה, יש לכם הזדמנות, אבל הכול כלום, הכול כלאם פאדי, שום כלום.

שלמה קרעי: תושבי אשקלון חשובים בעיניכם לא יותר מקליפת השום.

שלמה קרעי: מה שהיה טוב לקמפיין כבר לא טוב למציאות.

שלמה קרעי: יבוא אלכס ויעלה ויגיב, ויבוא חמד עמאר השר ויגיב: כן, אנחנו בתקופה של תקציב, זאת הייתה ועדה זמנית – –

חמד עמאר: – – –

שלמה קרעי: – – אבל פנסיות תקציביות – אין שום בעיה, מיליארד וחצי ברגע, ככה אישרתם, בלי ועדות ובלי סיפורים.

שלמה קרעי: כל מה שאמרתם על תושבי אשקלון – –

יעקב מרגי: נא לסיים, אדוני.

שלמה קרעי: – – היה שווה אפס מאופס.

שלמה קרעי: הם לא שווים בעיני

שלמה קרעי: כם כלום, הם רק לעשות סיבוב עליהם – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

יעקב מרגי: אתה הרבה זמן אחרי – – –

שלמה קרעי: – – לצורך קמפיין בחירות, זה הכול.

שלמה קרעי: זה מה שאתם שווים.

שלמה קרעי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ישיב על הצעות החוק כבוד השר חמד עמאר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אגיד לכם, אני מתפעל מכם – למדתם כל כך מהר להיות אופוזיציה.

יעקב מרגי: גילה גמליאל, אתי חוה עטייה.

יעקב מרגי: הם לא שומעים אותי.

יעקב מרגי: חברת הכנסת אתי חוה עטייה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: הם מפריעים לי.

יעקב מרגי: עכשיו כבר לא.

חמד עמאר: הם לא מפריעים ככה?

חמד עמאר: אתה שומע אותם – – –

יעקב מרגי: אתי.

חמד עמאר: אתי, אני שומע את הדיון שאתם מקיימים שם ואני נהנה.

חמד עמאר: אתם יכולים להמשיך.

חמד עמאר: אתם יכולים להמשיך, אם אתם רוצים.

חיים כץ: – – – תגיד, על מה אנחנו מדברים?

חמד עמאר: תשמעו, חבר'ה, אני אומר לכם, אני מתפעל מכם כל פעם מחדש כשאני יושב כאן ומקשיב לכם.

חמד עמאר: למדתם כל כך מהר להיות אופוזיציה – משהו בלתי רגיל.

חמד עמאר: חברי – והוא חברי – חבר הכנסת יריב לוין עולה ומדבר בערבית כאן, ואתה מסתכל על חוק הלאום ורואה שם מה מעמדה של השפה הערבית ומי הוביל את זה ומי הביא את זה לחוק במדינת ישראל, ואתה בא – ורואים את החבר'ה נלחמים בשביל השפה הערבית.

חמד עמאר: לפחות תעשו דברים שאתם מאמינים בהם.

שלמה קרעי: מה עם תושבי אשקלון?

חמד עמאר: אני אענה לך על אשקלון, אל תדאג.

חמד עמאר: יש לי עשר דקות, אני אנצל אותן עד הסוף.

שלמה קרעי: – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת קרעי.

חמד עמאר: חבר הכנסת קרעי, תשאל את שר האוצר לשעבר מה הוא הצביע בחוק אשקלון באוגוסט בשנה שעברה בוועדת השרים וכאן בכנסת.

חמד עמאר: תשאל אותו.

חמד עמאר: הוא יגיד לך שהצביע נגד.

שלמה קרעי: תמיד הולכים אחורה – אבל ביבי, אבל אתם.

חמד עמאר: באוגוסט שנה שעברה.

חמד עמאר: מה, השתנה משהו?

חמד עמאר: אם השתנה משהו, תגיד לי.

חמד עמאר: לא השתנה שום דבר.

שלמה קרעי: קברתם את זה בוועדת הכספים עכשיו.

חמד עמאר: פשוט הוא אופוזיציה עכשיו, אז הוא הולך בשביל הצעות חוק כאלה, ואני בא ושומע.

חמד עמאר: אני מנסה להיזכר מי ישב מסביב לשולחן הזה 12 שנים.

שלמה קרעי: לפחות ישבו.

חמד עמאר: כל החוקים שאתם מביאים עכשיו – למה לא העברתם?

חמד עמאר: למה לא העברתם?

חמד עמאר: למה?

חמד עמאר: אני שואל אותך למה.

חמד עמאר: היית קואליציה.

חמד עמאר: למה לא עשית את זה?

חמד עמאר: למה לא עשית את זה בשביל אשקלון?

שלמה קרעי: עשיתי.

שלמה קרעי: אלי אבידר.

יעקב מרגי: השר עמר, אתה פונה אליו אישית.

חמד עמאר: למה?

חמד עמאר: למה?

חמד עמאר: לא עשית את זה כי לא רצית לעשות את זה.

שלמה קרעי: זה היה הדגל שלכם.

שלמה קרעי: עשיתם עליהם סיבוב.

חמד עמאר: לא עשית את זה כי לא רצית לעשות את זה.

חמד עמאר: לפחות אנחנו עושים מה שאנחנו מאמינים בו, ואני מבטיח לך דבר אחד: כל מה שישראל ביתנו הבטיחה – תקיים.

יואב קיש: אתה לא עושה.

יואב קיש: אתם משקרים לחיילים.

יואב קיש: אין לך בושה.

יואב קיש: אל תגיד שכל דבר.

יואב קיש: אתה משקר.

יעקב מרגי: תודה רבה, חבר הכנסת קיש.

יעקב מרגי: בישיבה.

יואב קיש: אני לא אוותר לכם.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: נא לשבת.

קריאות: – – –

חמד עמאר: בוא תעלה לכאן.

חמד עמאר: בוא תעלה לכאן.

חמד עמאר: פטין מולא, שב.

חמד עמאר: שב.

חמד עמאר: תירגעו.

שלמה קרעי: הבטחת חוק לאום.

שלמה קרעי: אתה מקיים?

קריאות: – – –

חמד עמאר: חברת כנסת מוכשרת, תשבי, תירגעי.

חמד עמאר: תיקחי אוויר.

יעקב מרגי: קריאות ביניים – בישיבה.

יעקב מרגי: בישיבה.

חמד עמאר: אמרתי עלייך שאת מוכשרת, אז תירגעי.

חמד עמאר: תראי איך אני רגוע.

חמד עמאר: אתם רואים כמה אני רגוע.

חמד עמאר: אני מאוד רגוע.

קריאות: אתה לא רגוע.

חמד עמאר: אתם יודעים למה אני רגוע?

חמד עמאר: כי אני יודע שמה שהבטחתי אני אקיים, וכל מה שאמרתי לפני הבחירות, אני אעשה אחרי הבחירות.

חמד עמאר: לא כמוכם.

חמד עמאר: כל מה שהבטחתם – לא עשיתם.

חמד עמאר: 12 שנה ישבתם כאן – לא עשיתם כלום.

שלמה קרעי: אתם רק דיבורים.

שלמה קרעי: דיבורים.

חמד עמאר: לא דאגתם לפריפריה.

חמד עמאר: אני שמעתי עכשיו את שר האוצר לשעבר – ואני מקווה שיישאר לשעבר ארבע וחצי שנים ועוד עשר שנים – שמעתי אותו אומר שמהפריפריה באים לתל אביב לקבל שירותי רפואה.

חמד עמאר: למה?

קריאות: – – –

חמד עמאר: למה?

חמד עמאר: למה אין לנו רפואה בפריפריה?

חמד עמאר: למה אין לנו בתי חולים בפריפריה?

חמד עמאר: למה אני צריך לנסוע למרכז?

חמד עמאר: כי אתם לא עשיתם כלום.

חמד עמאר: כלום לא עשיתם.

שלמה קרעי: אנחנו הצבענו בעד.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אתם לא עשיתם כלום.

חמד עמאר: תתביישו לכם.

חמד עמאר: תתביישו.

חמד עמאר: הייתם 12 שנה – לפחות תראו לי דברים שעשיתם בפריפריה.

חמד עמאר: רק דיברתם.

חמד עמאר: כלום לא עשיתם.

חמד עמאר: כלום לא עשיתם.

חמד עמאר: כלום.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: השר עמאר.

חמד עמאר: טוב שליברמן מעצבן אתכם, מוציא לכם את העצבים, כי הוא עושה עבודה נכונה.

חמד עמאר: הוא הצליח לעשות מה שאתם לא הצלחתם לעשות.

קריאות: – – –

שלמה קרעי: אפס מאופס.

חמד עמאר: גררתם את מדינת ישראל שלוש שנים וחצי בלי תקציב.

חמד עמאר: אישרתם תקציב אחרון במרץ 2018, שעבדתם עליו ב-2017.

חמד עמאר: בושה.

חמד עמאר: גררתם את מדינת ישראל – לאיפה?

קריאות: – – –

שלמה קרעי: אפס מאופס.

חמד עמאר: אני מציע לכם שתירגעו.

חמד עמאר: איתי לא כדאי.

חמד עמאר: כולכם תצעקו ביחד – אני אצעק כאן.

חמד עמאר: אני יותר חזק מכם, ואני לא מציע לכם לצעוק.

שלמה קרעי: מה עם "בלי נאמנות אין אזרחות"?

חיים כץ: חמד, אמרת שאתה רגוע.

חמד עמאר: אני מאוד רגוע.

חמד עמאר: אני צוחק.

חמד עמאר: אתה רואה שאני מתעצבן?

חמד עמאר: אני צוחק.

חמד עמאר: אני צוחק עליכם.

חיים כץ: איך אתה רגוע?

חיים כץ: עכשיו תן שואו של עצבני.

חמד עמאר: אני מאוד רגוע.

יעקב מרגי: השר עמאר, אבל ב-12 שנה, לפחות בחלקן, ישראל ביתנו הייתה בקואליציה.

חמד עמאר: תשמע, אני אתן לך דוגמה הכי פשוטה.

חמד עמאר: אני עשיתי חישוב: 12 שנה הליכוד היה בשלטון, והעביר למגזר הדרוזי 3.2 מיליארד שקל, וחלק גדול עדיין לא הגיע לשם.

חמד עמאר: אנחנו רק שלושה חודשים – אישרנו תוכנית של 3 מיליארד שקל למגזר הדרוזי.

יעקב מרגי: נחכה, נראה מה תעביר.

חמד עמאר: אישרנו תוכנית, ואנחנו נעביר את הכסף.

חמד עמאר: זו דוגמה הכי קטנה שיש.

חמד עמאר: זו דוגמה.

חמד עמאר: 12 שנים, 12 שנים, אני אומר לכם, חברים.

שלמה קרעי: אפס מעשה.

חמד עמאר: טוב מאוד שליברמן עושה לך ככה.

חמד עמאר: אתה כל כך מתעצבן.

חמד עמאר: אני נהנה מזה, נהנה מזה.

חמד עמאר: עד שתגיע למה שהשר ליברמן, אתה צריך עוד כמה וכמה אלפי קילומטרים.

שלמה קרעי: מה הוא עשה?

שלמה קרעי: תן הישג אחד.

שלמה קרעי: אחד.

חמד עמאר: אלפי קילומטרים עד שתגיע למה שהוא עשה.

חמד עמאר: המים שאתה שותה, אם הוא לא היה מתחיל ברעיון של התפלת המים – אני נותן לך רק דבר אחד – אם הוא לא היה מתחיל בהתפלת המים, מדינת ישראל לא הייתה עם מים עכשיו.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אני דיברתי על זה – אני מציע לדחות את זה בשישה חודשים.

חמד עמאר: אם אתם לא רוצים, אני אצביע עכשיו, כי אנחנו, ישראל ביתנו, כל מה שהבטחנו – נקיים.

חמד עמאר: הממשלה הזאת היא ממשלה חדשה, ממשלה של עשייה, ממשלה שבאה לעבוד למען האזרח, לא באה לדבר ולעבוד למען איש אחד.

שלמה קרעי: בגלל זה הצבעתם נגד העצמאים.

פטין מולא: – – –

חמד עמאר: פטין מולא, בישיבה.

יעקב מרגי: המציעים מעוניינים להשיב.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ישראל כץ ראשון, בבקשה.

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

ישראל כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ישראל כץ: ז'בוטינסקי אמר פעם: כשאין לך טיעונים, תדבר הרבה ותרים את קולך.

ישראל כץ: אפשר לעשות את זה בשקט ולהגיד: כל ההבטחות של ישראל ביתנו על הקרח.

ישראל כץ: שר האוצר לא עומד בהתחייבות שהוא דחף אליה, לתת הטבת מס לעיר אשקלון, ולא רק שהוא לא עושה את זה – הוא פוגע היום בפריפריות בסדרת גזרות ומחליש אותן.

ישראל כץ: אנחנו היום באים לחזק אותן.

ישראל כץ: אני יכול לומר שאנחנו דאגנו לעצמאים ודאגנו לבעלי עסקים ודאגנו למובטלים בחל"ת, ובא ליברמן ואמר: אני גיבור.

ישראל כץ: במקום לצאת בהדרגה מהחל"ת, הוא ביטל לבני 67 פלוס, לנשים בהיריון, לעשרות עשרות אלפי מובטלים שאין להם עבודה, והוא זרק אותם לרחובות.

ישראל כץ: הוא לא נותן פיצוי, אדוני היושב-ראש, לעסקים שנפגעו.

ישראל כץ: לא.

ישראל כץ: אני נגד סגר, זה טוב מאוד שלא יהיה סגר.

ישראל כץ: גם הבאנו חיסונים, החיסונים קיימים.

ישראל כץ: אבל איך אתה יכול לא לפצות עסקים שנפגעים?

ישראל כץ: אנחנו פיצינו, נתנו סיוע לעצמאים, לבעלי עסקים, למובטלים, לנכים, למקבלי מס הכנסה שלילי.

ישראל כץ: אני גאה בזה.

ישראל כץ: עומד כאן ראש ממשלה כמו בנט, גם לא יודע שהאבטלה עלתה, ותוקף אותי על זה שנתתי סיוע לעם הזה, למדינה הזאת.

ישראל כץ: אני גאה בזה, אני גאה בסיוע שנתנו לכל אזרחי המדינה כדי לעבור את התקופה הכי קשה בהיסטוריה, ודאי ב-100 השנים האחרונות.

ישראל כץ: מה הוא רצה, שמאות אלפי מובטלים ירוצו רעבים ברחובות?

ישראל כץ: שמאות אלפי עסקים יקרסו?

ישראל כץ: הם מפסיקים את הסיוע, ולכן חייבים היום לחזק את הפריפריה.

ישראל כץ: ואני אומר לכם שיישובים כמו נוף הגליל, יישובים כמו עפולה ומגדל העמק, יישובים כמו אשקלון ובאר שבע ומרחבים, וגם יישובי הבדואים בנגב, רהט ויישובים אחרים, ועוד יישוב אחד – חבר הכנסת מאזן גנאים, אמרו לנו שאתה שואף לחזור ולהיות ראש העיר סח'נין.

ישראל כץ: איך אתה הולך להצביע היום נגד הטבת מס ישירה לכל תושבי סח'נין?

ישראל כץ: הם נמצאים במפה של החוק.

ישראל כץ: איך אתה יכול לעשות דבר כזה?

ישראל כץ: איך תסביר להם את הדבר הזה לאחר מכן?

ישראל כץ: כמו שעשיתי לפני 21 שנה, באופן שוויוני, שעמד בבג"ץ ובכל המקומות – אני אתן סיוע למרוחקים, לפריפריות, לחלשים, כמו שעשינו בשנה הקודמת.

ישראל כץ: היה כאן שר הפנים אריה דרעי, שאני, ביחד איתו – הוא פעל, הביא והעניק סיוע של 700 מיליון שקלים למשפחות נזקקות במדינת ישראל במהלך תקופת הקורונה הזאת.

ישראל כץ: אנחנו סייענו לכל מי שצריך לעבור, מתוך ערבות הדדית, מתוך ראייה של הצורך לתת כתף בתקופה הקשה הזאת.

יעקב מרגי: מכובדי, נא לסיים.

יעקב מרגי: עברת את זה בכמה דקות.

ישראל כץ: אני כבר מסיים, אדוני היושב-ראש, ואני פונה לחברי הכנסת – –

יעקב מרגי: משפט סיום, בבקשה.

ישראל כץ: – – לא להתכחש לאמונתם, לתת כתף.

ישראל כץ: אני קורא לאנשי ישראל ביתנו לא לדחות בשלושה חודשים ולבוא להצביע היום בעד מה שהם הבטיחו שלשום.

ישראל כץ: תודה רבה.

יעקב מרגי: השר כץ, תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה, אדוני.

שלמה קרעי: השר עמאר, אין לכם שום הישגים.

שלמה קרעי: לא עשיתם כלום.

שלמה קרעי: לא עשיתם כלום 30 שנה, או שבעצם כן עשיתם – שחיתות ושחיתות.

שלמה קרעי: אתם המפלגה המושחתת ביותר בתולדות ישראל.

שלמה קרעי: אני, ב-200 שנה – אתה צודק – לא אצליח לעשות את מה שליברמן עשה.

שלמה קרעי: המפלגה שלי לא הייתה קשורה בפרשת השחיתות החמורה והגדולה ביותר בתולדות ישראל, והכי חשוב – אני לא עברתי לשמאל הפוסט-ציוני.

שלמה קרעי: יש לכם קושניר, יושב-ראש ועדת הכספים; יש לכם שר אוצר; יש לכם שר במשרד האוצר; יש לכם יושבת-ראש ועדת רפורמות.

שלמה קרעי: חילקתם לאחים המוסלמים, חילקתם לפנסיות התקציביות, חילקתם לכולם, ורק לתושבי אשקלון לא נשאר לכם כלום.

שלמה קרעי: אפשר לעלות ולספר סיפורים, אבל אם הייתם כמו אריה דרעי כשהיה שר הפנים, הייתם יודעים להוציא דברים לפועל.

שלמה קרעי: אבל אתם אפס במעשים – נותנים הכול לשמאל הפוסט-ציוני.

שלמה קרעי: זאת ממשלת שקר והונאה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: ראינו כאן היום מצג של ביזיון, מצג של רמיסת כל ההבטחות שהבטיחו לכל החלשים.

שלמה קרעי: התחלנו עכשיו עם החוק הזה.

שלמה קרעי: לפני כן אני רוצה להקריא לכם ציטוט של יאיר לפיד: "ביקשנו להעלות מחר בכנסת את חוק דמי אבטלה לעצמאים.

שלמה קרעי: חוק פשוט: העצמאים יהיו זכאים לדמי אבטלה כמו השכירים.

שלמה קרעי: כי מגיע להם.

שלמה קרעי: כי כל החיים הם שילמו – – – שמנו את ההצעה על השולחן.

שלמה קרעי: הממשלה החליטה שיש להם משהו חשוב יותר.

שלמה קרעי: החוק הנורבגי.

שלמה קרעי: הצעת חוק שמסדרת להם עוד חברי כנסת, עוד ג'ובים ועוד תקציבים – – – חבורה של מנותקים יהירים.

שלמה קרעי: לא יודעים, לא אכפת להם ולא מעניין אותם החיים האמיתיים".

שלמה קרעי: זאת החבורה שיושבת כאן, חבורת יש עתיד – יודעים לשבת בפיקניק, פיקניק יש עתיד.

שלמה קרעי: "עצמאים עושים שינוי", "זום לעתיד".

שלמה קרעי: אביר קארה, ענבר בזק, ולדימיר בליאק, רוממות העצמאים בגרונכם וחרב פיפיות בידיכם.

שלמה קרעי: אתם דוקרים אותם ומסובבים את הסכין.

שלמה קרעי: ראינו אתכם גם מצביעים כאן היום נגד החיילים.

שלמה קרעי: נגד החיילים.

שלמה קרעי: פנסיות תקציביות שמנות לחבר'ה יש לכם, ולא היה צריך ועדה מיוחדת, השר שוסטר, אבל לחיילי החובה אין לכם שקל.

שלמה קרעי: שוסטר, שפק וקושניר, הצבעתם נגד מיגון תושבי העוטף.

שלמה קרעי: אתם תושבי העוטף, ובגדתם בתושבים שלכם.

שלמה קרעי: הם ימשיכו לשבת בחדרי מדרגות ולא ימגנו אותם.

שלמה קרעי: תתביישו לכם.

שלמה קרעי: ממשלה מנותקת, ממשלה של יהירים.

שלמה קרעי: לא מכירים בטעם של הרעב, לא מכירים בפחד של תושבי העוטף.

שלמה קרעי: מושחתים, נמאסתם.

שלמה קרעי: היום שלכם יגיע בקרוב, והממשלה הזאת תבוא אל קיצה.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה.

יעקב מרגי: להזכיר: ההצבעה הראשונה תהיה שמית – חבר הכנסת קרעי, תהיה מרוכז.

יעקב מרגי: ההצבעה הראשונה תהיה שמית והשנייה – אלקטרונית.

יעקב מרגי: אם אתם חפצים גם בשנייה שמית, נא להגיש בקשה, כי הממשלה לא ביקשה שמית.

שלמה קרעי: אנחנו ביקשנו.

יעקב מרגי: אחת.

שלמה קרעי: נגיש עוד אחת.

יעקב מרגי: אז תגיש.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה שמית על הצעתו של חבר הכנסת ישראל כץ.

יעקב מרגי: מזכירת הכנסת, נא להקריא את השמות.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

אלינור ימין: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד שרון רופא אופיר – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

יעקב מרגי: נא להקריא את שמות חברי הכנסת שנית – אלה שלא היו נוכחים או לא השתתפו בהצבעה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח מיכאל ביטון – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד איתן גינזבורג – אינו נוכח

שלמה קרעי: אתם נגד תושבי אשקלון.

שלמה קרעי: בנט, אתם נגד תושבי אשקלון.

יעקב מרגי: קרעי, בזמן ההצבעה לא קוראים קריאות ביניים.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) בנימין גנץ – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת אחמד טיבי – אינו נוכח אלי כהן – בעד מאיר כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח בנימין נתניהו – בעד יבגני סובה – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח שמחה רוטמן – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת

יעקב מרגי: יש מי מחברי הכנסת שלא קראו בשמו או שלא השתתף בהצבעה ורוצה להצביע?

יעקב מרגי: אין.

יעקב מרגי: תמה ההצבעה.

יעקב מרגי: נא להגיש לי את תוצאות ההצבעה.

יעקב מרגי: להלן תוצאות ההצבעה על הצעת החוק של חבר הכנסת ישראל כץ: בעד הצביעו 47 חברי כנסת, נגדה – 51 חברי כנסת.

יעקב מרגי: אי לכך אני מודיע שהצעת החוק לא עברה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה שנייה – הצבעה שמית על הצעתו של חבר הכנסת שלמה קרעי.

יעקב מרגי: בבקשה, מזכירת הכנסת – – –

קריאה: למה אתם עושים את זה?

יעקב מרגי: הוגשה בקשה לשמית.

אופיר אקוניס: למה?

אופיר אקוניס: עידית – – –

עידית סילמן: יש הסכם.

עידית סילמן: יש הסכם – – –

יעקב מרגי: אז תסדרו את זה ביניכם.

יעקב מרגי: אני לא כפוף לשום הסכם.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית על הצעת החוק של חבר הכנסת שלמה קרעי.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: נא לשבת.

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: בעד הצעת החוק הצביעו 38, נגדה – 49.

יעקב מרגי: אני מוסיף את קולו של יושב-ראש הכנסת, שלא נקלטה לו ההצבעה.

יעקב מרגי: אי לכך אני מעדכן את התוצאות: נגד – 50, בעד – 38.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, יש לי שתי בקשות להודעה אישית משני חברי כנסת, הראשונה של חבר הכנסת אלכס קושניר, ואחריו – חבר הכנסת אריה דרעי.

יעקב מרגי: בבקשה, אלכס קושניר.

יעקב מרגי: עד חמש דקות לרשותך, אדוני.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני אחלק את הנאום שלי לשני חלקים, ברשותך.

אלכס קושניר: בחלק הראשון אני רוצה לפנות לחיילי צבא ההגנה לבנימין נתניהו.

אלכס קושניר: אתם כנראה עברתם טירונות מאוד קשה.

אלכס קושניר: זה כלל קורס שקר, קורס הטרלה, והכי חשוב – קורס כישורי משחק.

אלכס קושניר: יכולות המשחק שאתם מביאים פה לבמה הזאת – באמת, זה פשוט מדהים.

אלכס קושניר: כל אחד מכם יכול להתקבל להוליווד מה זה בקלות.

שלמה קרעי: אלכס, אתה לא צריך להתאמץ – – –

אלכס קושניר: אבל הבעיה היא – –

שלמה קרעי: – – – לכישורי השקר שלכם – – –

אלכס קושניר: – – שבגלל הטירונות המפרכת שעברתם כדי להתקבל לצבא ההגנה לבנימין נתניהו, היו לכם גם תופעות לוואי.

שלמה קרעי: אנחנו מגינים על אשקלון – – –

נירה שפק: – – – אשקלון – – –

אלכס קושניר: מהן תופעות הלוואי?

שלמה קרעי: מה עם אשקלון?

אלכס קושניר: איבדתם את הזיכרון.

שלמה קרעי: מספיק עם הסיפורים.

אלכס קושניר: איבדתם את הזיכרון.

קריאות: – – –

אלכס קושניר: אתם לא זוכרים שרק לפני ארבעה חודשים יכולתם לעשות – –

שלמה קרעי: אתם המפלגה הכי מושחתת בישראל.

אלכס קושניר: – – את כל הדברים האלה שפתאום כל כך חשובים לכם.

שלמה קרעי: אתם המפלגה הכי מושחתת בישראל.

אלכס קושניר: כל כך אכפת לכם – –

שלמה קרעי: אתם מאותרגים.

אלכס קושניר: – – מהפריפריה והחיילים ותושבי אשקלון – – –

קטי קטרין שטרית: אז מה, אתם עושים דווקא?

קטי קטרין שטרית: אתם עושים דווקא?

קטי קטרין שטרית: אז דווקא אתם עושים?

אלכס קושניר: לפני שנה בדיוק, באוגוסט – –

קטי קטרין שטרית: אבל אלכס – – –

אלכס קושניר: – – העליתי את החוק בפעם הראשונה – – –

שלמה קרעי: אנחנו הצבענו בעד הצעת החוק.

יעקב מרגי: קטי שטרית, קריאת ביניים מותר.

אלכס קושניר: ועדת השרים לחקיקה, שלכם, התנגדה לחוק – –

שלמה קרעי: אבל אתם רק – – –

אלכס קושניר: – – כולכם פה, כולם – –

שלמה קרעי: שרים בלי תיק.

אלכס קושניר: – – הצביעה נגד, וצעקתם שמדובר – –

קטי קטרין שטרית: אלכס, זה בהסכם הקואליציוני שלכם.

אלכס קושניר: – – בהצעת חוק פופוליסטית – – –

קטי קטרין שטרית: זה בהסכם הקואליציוני.

יעקב מרגי: תודה, קטי.

אלכס קושניר: אז אנחנו המשכנו להילחם – –

קטי קטרין שטרית: זה בהסכם הקואליציוני שלכם.

אלכס קושניר: – – והעברנו את החוק הזה בקריאה טרומית.

קטי קטרין שטרית: אנחנו עשינו לכם טובה.

יעקב מרגי: קטי, תודה.

אלכס קושניר: חשבתי שאני אגיע לוועדת הכספים, ועם חברי חמד עמאר וראש המפלגה שלי אביגדור ליברמן, נגיע למשרד האוצר, נפתח את המסמכים ונראה המון עבודות מטה בנושא, כי זה היה כל כך חשוב לכם – –

שלמה קרעי: איזה סיפורים – – –

אלכס קושניר: – – ויש כבר את כל הנתונים והכול.

שלמה קרעי: איזה סיפורים – – –

אלכס קושניר: אבל מה?

אלכס קושניר: חברים, אני אגלה לכם סוד, חבריי לקואליציה – –

קריאות: – – –

אלכס קושניר: – – אין כלום.

אלכס קושניר: אפס נתונים – –

שלמה קרעי: על איזה עבודת מטה אתה מדבר?

אלכס קושניר: – – אפס עבודה, אפס תוכניות – – –

שלמה קרעי: לך לממ"מ, הם יביאו לך את מה שאתה רוצה.

אלכס קושניר: אז מה לעשות, צריך להתחיל הכול מהתחלה, וזה מה שאנחנו עושים.

אלכס קושניר: זה החלק הראשון, אדוני.

אלכס קושניר: עכשיו החלק השני.

שלמה קרעי: אתם גם מושחתים וגם שקרנים.

אלכס קושניר: תושבי אשקלון והסביבה, אנחנו הבטחנו לכם שנדאג לכם ונעביר חוק שידאג לכם להטבות, ואנחנו עושים את זה.

קטי קטרין שטרית: אבל הינה, הבאתם את זה.

אלכס קושניר: נכון שהחוק הזה עבר בקריאה טרומית וכבר היה דיון בוועדה שלי.

שלמה קרעי: ארבעה חודשים.

אלכס קושניר: ונכון – – –

שלמה קרעי: ארבעה חודשים.

אלכס קושניר: ונכון שאנחנו נמשיך ונקדם את זה, כי אנחנו מחויבים.

שלמה קרעי: איפה זה נמצא בתקציב?

אלכס קושניר: ואני בטוח שאתם תבחנו אותנו – –

שלמה קרעי: איפה זה בתקציב?

אלכס קושניר: – – במעשים ולא בדיבורים.

שלמה קרעי: איפה זה בתקציב?

אלכס קושניר: כי אתם, החברים בצבא ההגנה לבנימין נתניהו – –

שלמה קרעי: איפה זה בתקציב?

אלכס קושניר: – – לא הבאתם כסף לאשקלון.

אלכס קושניר: אתם יודעים מה הבאתם לאשקלון?

אלכס קושניר: הבאתם טילים.

שלמה קרעי: – – – בסיפורים – – –

אלכס קושניר: זה מה שהבאתם – 12 שנה של טילים.

קטי קטרין שטרית: אלכס – – –

אלכס קושניר: אז אני מציע לכם – –

קטי קטרין שטרית: אלכס, תן תאריך, תאריך.

אלכס קושניר: – – חבריי – –

קטי קטרין שטרית: אנחנו נצביע בעד, תן תאריך.

אלכס קושניר: – – חבריי היקרים למפלגת הליכוד – –

קריאות: – – –

אלכס קושניר: – – צוות ההטרלה וצוות הציוצים וצוות השקרים – –

שלמה קרעי: מי היה שר הביטחון?

קריאות: – – –

אלכס קושניר: – – אני מציע לכם קצת ענווה – –

שלמה קרעי: מה שלום איסמעיל הנייה?

יעקב מרגי: העובדות לא מבלבלות, כנראה.

יעקב מרגי: העובדות לא מבלבלות.

אלכס קושניר: – – וקצת בושה, ולא ללכת על דברים כל כך ציניים וכל כך נמוכים.

קטי קטרין שטרית: אלכס – – –

אלכס קושניר: להשתמש בחיילי צה"ל – –

אלכס – – –

אלכס קושניר: – – להשתמש בתושבי הדרום – –

קריאות: – – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

אלכס קושניר: – – כמו שעשיתם כשהייתם בממשלה – השתמשתם בהם רק כשהייתם צריכים, לצרכים אלקטורליים, ואתם ממשיכים לעשות את זה.

אלכס קושניר: אבל עזבו – –

קטי קטרין שטרית: יאללה – – –

אלכס קושניר: – – כנראה שאנחנו לא נסכים, אבל הציבור, הציבור לא מטומטם.

אלכס קושניר: הציבור ישפוט – –

קריאות: – – –

אלכס קושניר: – – אותנו על מעשים.

אלכס קושניר: וכן, חבריי בצבא ההגנה לבנימין נתניהו – –

שלמה קרעי: מתי אשקלון יקבלו הטבות?

אלכס קושניר: – – חובת ההוכחה עלינו.

שלמה קרעי: מתי אשקלון יקבלו הטבות?

אלכס קושניר: עלינו.

אלכס קושניר: ואנחנו נביא את התוצאות – לעומתכם.

אלכס קושניר: לעומתכם.

שלמה קרעי: ליברמן ושבעת הגמדים.

אלכס קושניר: ולכן, אני בטוח שיום אחד תתפכחו – –

קטי קטרין שטרית: אלכס, אני מדברת בנועם.

קטי קטרין שטרית: תן לנו תאריך.

אלכס קושניר: – – ותבינו שטובתו – –

קטי קטרין שטרית: אלכס, אני – – –

אלכס קושניר: – – של ראש האופוזיציה וטובתה של המפלגה זה מה זה דברים שונים – –

שלמה קרעי: רגע – – –

אלכס קושניר: – – זה מה זה לא אותו דבר – –

קטי קטרין שטרית: אלכס, אלכס – – –

אלכס קושניר: – – וטובתה של המפלגה וטובתה של המדינה זה גם לא אותו דבר.

אלכס קושניר: וכשתתפכחו, תבינו שאנחנו – –

– – –

אלכס קושניר: – – בממשלת השינוי עושים את הדבר הנכון – מעבירים תקציב הכי חברתי שהיה כאן – –

גלית דיסטל אטבריאן: קושניר.

אלכס קושניר: – – מעבירים רפורמות לקשישים – –

גלית דיסטל אטבריאן: בצבא ההגנה לליברמן מצדיעים, קושניר?

יעקב מרגי: לא בעמידה.

יעקב מרגי: לא בעמידה, בבקשה.

יעקב מרגי: נא לשבת.

אלכס קושניר: – – לנכי צה"ל; מביאים תוכנית ממדים ללימודים בבסיס התקציב – –

גלית דיסטל אטבריאן: קושניר, בצבא ההגנה לליברמן, מצדיעים אצלכם?

אלכס קושניר: – – מגדילים תקציבים בפריפריה, מגדילים תקציבים במשרד הבריאות ובמשרד הרווחה ובמשרד החינוך – – –

יעקב מרגי: נא לסיים, אדוני.

אלכס קושניר: וכשהתקציב יעבור – –

גלית דיסטל אטבריאן: אבל בצבא ההגנה לליברמן מצדיעים או לא?

אלכס קושניר: – – האזרחים יתחילו להרגיש שהוקל להם – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לאפשר לו לסיים.

אלכס קושניר: – – ויבינו – –

גלית דיסטל אטבריאן: אתה מצדיע כשליברמן נכנס לחדר?

אלכס קושניר: – – עד כמה עבדתם עליהם 12 שנה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת קושניר, תודה.

אלכס קושניר: אבל אני אומר לכם שיום אחד תתפכחו.

אלכס קושניר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת הרב אריה דרעי.

שלמה קרעי: תתביישו לכם.

שלמה קרעי: אתם הפכתם להיות צבא ההגנה של האחים המוסלמים – –

גלית דיסטל אטבריאן: צבא ההגנה של ליברמן.

שלמה קרעי: – – איסמעיל הנייה – – –

אלכס קושניר: גם בזה אין לכם יצירתיות.

גלית דיסטל אטבריאן: צבא ההגנה של ליברמן.

אלכס קושניר: לקחתם את מה שאני אמרתי – – –

גלית דיסטל אטבריאן: אתה מצדיע כשליברמן נכנס?

יעקב מרגי: אלכס קושניר.

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: דיברתי בנימוס, ביקשתי תאריך, אלכס.

גלית דיסטל אטבריאן: מה הדרגה שלך בצבא ההגנה של ליברמן, אלכס?

גלית דיסטל אטבריאן: אתה טוראי בצבא ההגנה של ליברמן?

גלית דיסטל אטבריאן: מה אתה, אתה סרן בצבא ההגנה של ליברמן?

קריאות: – – –

יעקב מרגי: עד חמש דקות לרשותך, אדוני.

יעקב מרגי: בבקשה.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: נא לא להפריע, חברי הכנסת.

יעקב מרגי: בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש – –

יעקב מרגי: התגעגענו לשקט הזה.

אריה מכלוף דרעי: – – שרים, חברי כנסת, חברות כנסת, אני מבקש, ברשותכם, דקה, לא יותר מזה, ותבינו למה אני מבקש דקה של הקשבה.

אריה מכלוף דרעי: בשבת הקרובה יחול יום הפטירה השמיני של מרן רבנו עובדיה יוסף, זכר צדיק לברכה.

אריה מכלוף דרעי: שמונה שנים עברו.

אריה מכלוף דרעי: מי שהכיר אותו, מי שגדל עליו, מי שהיה איתו, תחתיו, מרגיש את החוסר הגדול, אבל גם כל עם ישראל יודע שאיבדו מנהיג גדול, מנהיג רוחני גדול, מנהיג שחולל מהפכה גדולה ושהרים את קרנה של יהדות ספרד.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו פונים – אני פונה מכאן לכל מי ששומע אותנו, כמובן גם לחברי הכנסת, חברות הכנסת, לכל מי ששומע אותנו: אנחנו רוצים ביום שישי, בהדלקת נרות, להוסיף נר, נוסף לנרות שמדליקים לפני שבת, נר לעילוי נשמתו של רבנו עובדיה יוסף בן גורג'יה, לכבוד עילוי נשמת המנהיג הגדול הזה.

אריה מכלוף דרעי: יהי זכרו ברוך.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה.

קריאות: אמן.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: [הצעת חוק פ/2169/24; נספחות.

יעקב מרגי: ]

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הלוואי שנצליח לשמור על המכובדות הזו גם בהמשך – הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – זכות למגורים בדירה ציבורית לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות), של חברת הכנסת מירי מרים רגב.

מירי רגב: כל הכבוד לך.

מירי רגב: מירי מרים – אימא שלי תשמח שאתה אומר את זה.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: למזכירות כל הכבוד, כי כך רשמו.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

יעקב מרגי: אם אני לא טועה, בעבר הגשתי חוק כזה.

מירי רגב: כן?

מירי רגב: היום הורשע אלירן מלול ברצח מיכל סלה, זכרה לברכה – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עד עשר דקות לרשותך.

מירי רגב: – – וצפוי לקבל מאסר עולם.

מירי רגב: דיאנה רז, לטרישיה לני פוינטר, וופא עבאהרה, אירנה גריבנב, נג'אח מנסור, אוקסנה סימנוביץ', נורה אל-כעביה, וופא ג'והר, רואן אל-כתנאני, מאיה וישניאק, טטיאנה חייקין, מאסטוול אלאזה, ילנה יצחקבייב, סובחיה טאטור, חנין אלעביד, ניבין אל-עמרני, שאדיה אבו סריחאן – כולן אינן עוד.

מירי רגב: כולן נרצחו בשנה שעברה על ידי בני הזוג וקרובי משפחתן – נשים יהודיות וערביות כאחת.

מירי רגב: כולן ככולן סבלו במשך שנים מאלימות מתמשכת, לרוב מצד בני הזוג האלימים, ובחברה הערבית אנו עדים לעלייה מתמשכת וכואבת במקרי רצח.

מירי רגב: הקורונה הציבה בפתחנו אתגרים רבים, לצד תמונת מראה של תחלואות בחברה הישראלית הדורשות טיפול מיידי.

מירי רגב: בתקופת הקורונה עלו הפניות על מקרי אלימות במשפחה בעשרות, אם לא במאות אחוזים.

מירי רגב: בשנה האחרונה פנו אליי עשרות נשים שבעקבות הקורונה האלימות בבית גברה, הילדים מפוחדים.

מירי רגב: הם מפחדים מאבא שבא הביתה; הם מחכים ומפחדים מהרגע שתגיע המכה הבאה – הסטירה לאימא, השרפה במגהץ, הסכין שהוא הוציא, העצבים שמוציא האבא על הילדים ועל האישה.

מירי רגב: הנשים הללו מוצאות את עצמן במקלט לנשים מוכות, ואין להן לאן לחזור, כי פעמים רבות האלימות מלווה לא רק במכות אלא בניתוק מהמשפחה, ניתוק מהחברים, ניתוק מהסביבה.

מירי רגב: אז הן חוזרות אל הבית הקודם – כי אין להן ברירה – אל הבעל המכה, אל הגיהינום, אל הפחד, אל ההשתנה של הילדים במיטות; חוזרות ומוצאות שם את מותן.

מירי רגב: מדוח מבקר המדינה עולה כי 7.5% מתוך כלל הנשים ששהו במקלטים הועברו לתוכנית שיקום בדיור ציבורי.

מירי רגב: היתר, כ-50%, חזרו למקלטים או חזרו אל מותן או אל המוות – אולי לא הפיזי – המוות הרגשי, המכות הרגשיות והפיזיות שהן מקבלות, כשהן עושות הכול כדי לשמור על הילדים שלהן שלא יהיו ברחובות.

מירי רגב: אותן אימהות שלא הצליחו לצאת ממעגל האלימות, אילו הן היו מקבלות דיור מוגן שאליו הן היו יכולות לברוח ולהתחיל התחלה חדשה ללא כל חשש כלכלי, הן היו יכולות לשרוד עם הילדים שלהן, כי אימהות הן חזקות, כי נשים הן חזקות, כי יש להן סביבה תומכת באותם מקומות שאליהם הן הולכות.

מירי רגב: אבל לא, ועדת שרים לחקיקה, קואליציית השינוי והריפוי, שטובה בדיבורים – הן גם מדברות בנקבה, כולן.

מירי רגב: אתה שומע, אופיר?

מירי רגב: אתה אופירה, אתה כולן.

אופיר כץ: לא, תודה.

מירי רגב: כן, אתה אופירה, אתה כולן, כי הן מדברות.

מירי רגב: הן טובות בלדבר בנקבה, אבל כשמגיעות לזמן אמת, איפה הן?

מירי רגב: הן לא פה.

מירי רגב: איפה כל הנשים שבעד הנשים?

מירי רגב: איפה כל הנשים שבעד נשים?

מירי רגב: הן לא פה.

מירי רגב: למה?

מירי רגב: כי הן טובות בכתיבת פוסטים של ניחומים, הן טובות בלצייץ, הן טובות בלדבר בלשון נקבה – נכון, אפרת?

מירי רגב: כולל חברה שלך מרב מיכאלי – אבל מה, הן לא טובות בלקום ולהגיד: רגע, איך נציל חיים של נשים?

מירי רגב: איך נציל חיים של נשים?

מירי רגב: ציפיתי שלפחות אחרי הצעת החוק שהובילה תמר זנדברג, לפחות מרצ ישבו פה; לפחות מרצ יגידו: לא, אנחנו נצביע בעד החוק, כי אנחנו בעד נשים, כי אנחנו בעד להציל חיים.

מירי רגב: אבל גם הם לא פה.

מירי רגב: אז מה הן עושות?

מירי רגב: רק מדברות ומדברות ומדברות.

מירי רגב: לוחמות צדק, עלק לוחמות צדק.

מירי רגב: איזה לוחמות צדק?

מירי רגב: לוחמות צדק בטוויטר, בטיקטוק?

מירי רגב: במה אתן לוחמות צדק?

מירי רגב: ואתן, שפעם אחר פעם מצהירות, מסבירות, נואמות ומטיפות לנו איך לשמור על זכויות של נשים, כמה חשוב להיאבק באלימות נגד נשים, אתן לא פה היום כדי להצביע בעד הנשים, כדי להצביע בעד החיים.

מירי רגב: למה?

מירי רגב: כי אתן צריכות לשרוד.

מירי רגב: הכיסא הזה – מה שווה הכיסא הזה אם איבדתן את כל האג'נדות שלכן, אם איבדתן את כל הערכים שלכן?

מירי רגב: מה שווה הכיסא הזה?

מירי רגב: איפה מנסור עבאס, שאמור לייצג, עם הסיעה שלו, את הנשים שרוצחים בחברה הערבית?

מירי רגב: איפה הוא, שהיה צריך להיות פה ולהגיד: לא, אני אמנע את זה.

מירי רגב: כולם נעלמים, כולם הולכים, כי מה חשוב?

מירי רגב: חשוב הכיסא.

מירי רגב: אבל הציבור רואה לכם, הציבור רואה לכם.

מירי רגב: ואתם יודעים עוד משהו?

מירי רגב: אני מאמינה גדולה, אני מאמינה בקדוש ברוך הוא.

מירי רגב: כל מה שנעשה בדרך של נוכלות, בדרך של שקר, חוזר ויחזור אליכם.

מירי רגב: על מי שהיום לא יצביע בעד החוק הזה – כל אחת ואחת מכן, בנות ונשות הקואליציה – תהיה רשומה האישה הבאה שתירצח על ידי בן זוגה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: ישיב על הצעת החוק השר יועז הנדל, בשמו של שר הבינוי והשיכון.

אופיר כץ: יעשו להם כמו שעשו לנו, עם החוק?

מירי רגב: – – –

יעקב מרגי: חברת הכנסת רגב, השארת ארבע דקות; יכולת לדבר עוד.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

מירי רגב: זה נושא אמיתי שאנחנו צריכים להיות רציניים בו.

יועז הנדל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יועז הנדל: חבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת מירי רגב, ממשלת ישראל עומלת בימים אלה על תוכנית לטיפול בזכות למגורים לנשים – –

מירי רגב: כל חוק שעולה – אתם עמלים עליו.

יועז הנדל: – – ששהו במקלט לנשים מוכות, ולכן ועדת השרים לחקיקה לא קבעה עמדה לגבי הצעת חוק זו, אלא קבעה המשך דיון בו בעוד כמה חודשים.

יועז הנדל: אני ממליץ לחברת הכנסת שלא להעלות את ההצעה להצבעה – –

מירי רגב: זה מסמוס.

מירי רגב: אתה מכיר את זה, לא?

יועז הנדל: – – כך שהממשלה תוכל לגבש תוכנית הולמת לנושא כל כך חשוב.

יועז הנדל: אם המציעה איננה מוכנה לחכות עד שהממשלה תגבש תוכנית לטיפול הולם בנושא ובוחרת להעלות את זה ללא עמדת הממשלה, הקואליציה תיאלץ להצביע נגד הצעת החוק ולהמשיך בגיבוש הטיפול בעניין ברמה הממשלתית.

יועז הנדל: עכשיו, מכיוון שנותרו לי תשע דקות ו-17 שניות – – –

יעקב מרגי: עומדות לרשותך.

יעקב מרגי: אתה לא חייב.

יועז הנדל: נותרו לי, עד שחבריי יופיעו פה במליאה ונוכל להצביע בעניין.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו הוא יתווכח איתנו על ההישגים – – –

יועז הנדל: הינה, יפה, הרב דרעי קלע לדעת הדובר, כן.

יועז הנדל: אני חייב להגיד שאני מופתע.

יועז הנדל: אני מאוד מופתע, חברת הכנסת רגב.

יועז הנדל: אני זוכר שאת היית דוברת צה"ל ושרה בממשלה לא מעט שנים.

יועז הנדל: היית בעמדת מפתח, ידעת להשפיע על התרבות, על חיי הספורט שלנו, הופעת על פודיומים, באולימפיאדות, בכל כך הרבה אירועים חשובים בתולדות מדינת ישראל.

אופיר כץ: זה היה תחום אחריותה, בגלל זה היא הצליחה.

יועז הנדל: נשאת נאומים, באמת – חלק מרשימים יותר, חלק מרשימים פחות – ואני תמה: האם בכל התקופה הזאת, שדיברת בה כל כך הרבה פעמים, האם שכחת את מה שעכשיו עמדת כאן והטפת עליו?

יועז הנדל: איך קרה שכל כך הרבה שנים את בעמדות מפתח כאישה מובילה, פורצת דרך, ורק עכשיו שמת לב שנשים סובלות?

יועז הנדל: פתאום, רק עכשיו.

אופיר כץ: יועז, תגיד ביושר – – –

יועז הנדל: לפני רגע עמד כאן – אופירה, איך קראה לך חברת הכנסת רגב?

יעקב מרגי: אופיר.

יועז הנדל: אופיר, סליחה.

יעקב מרגי: נא לאפשר לשר.

אופיר כץ: אתה מקדם דברים שלא קשורים למשרד התקשורת?

יועז הנדל: אני לא מצליח להבין – כן, כן, כן, אני מרגיש שיש לי אחריות – –

אופיר כץ: לא, משרד התקשורת מקדם דברים בתחום התקשורת.

יועז הנדל: – – בממשלה על נושא המשילות בנגב ועל נושא הסיבים ותחום התקשורת.

יועז הנדל: חשוב שיהיו סיבים בעפולה – אצלך, אופיר – וחשוב שיהיו סיבים אופטיים במקומות אחרים.

אופיר כץ: יפה, זה התחום שלך.

אופיר כץ: הוא חשוב ואתה מטפל בו, אבל אתה לא מטפל בדברים אחרים.

אופיר כץ: זו דמגוגיה.

יועז הנדל: אבל אני לא מצליח להבין מאיפה עזות המצח לעמוד כאן, מעל הבמה הזאת, ולתת נאומים מלאי פתוס על מה שבמשך שנים – – –

יעקב מרגי: השר, שאלה.

יעקב מרגי: שאלה.

יועז הנדל: כן, ברשותך.

יעקב מרגי: בתפיסת עולם, לפי התפיסה הזו, האופוזיציה לא תגיש שום הצעת חוק כי לא עומדת הזכות, כי היא הייתה בשלטון.

יעקב מרגי: על כל חוק אתה יכול לומר את זה.

יועז הנדל: אתה נותן טיעון טוב, אדוני היושב-ראש, אבל אני חייב להגיד שאחרי שנתת את הטיעון הזה, על התשובה שלי, שאני אחראי היום – ולכן כשחברת הכנסת רגב באה אליי בטענות, היא צודקת צדק מוחלט, כי אני אחראי היום ולא היא.

יועז הנדל: אבל עדיין נשאלת השאלה: מה קרה עד עכשיו?

יועז הנדל: ואם לא נתחקר את זה – אתה יודע, בצבא אנחנו מתחקרים איך קרה, למה קרה ומה נעשה טוב יותר – לא נדע להיות מדויקים.

יועז הנדל: אני לא מצליח להבין איך יושבים כאן אנשים מכובדים – – –

יעקב מרגי: גם יש לי תשובה, ברשותך.

יועז הנדל: כן.

יועז הנדל: ברשותך, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: מאחר שהיום אתם גוזרים סרטים, מוציאים תוכניות מגירה וניירות עבודה של הממשלה הקודמת – עומדת לכם הזכות, אבל גם לחברי הקואליציה עומדת הזכות היום להגיש הצעות מספסלי האופוזיציה.

יועז הנדל: אני לא מבטל את זכותה של האופוזיציה.

יעקב מרגי: לא, כי אני שומע – זה לא דווקא אליך.

יעקב מרגי: אני שומע כל היום: מה עשיתם?

יעקב מרגי: מה עשיתם?

יעקב מרגי: מה עשיתם?

יעקב מרגי: לפחות באותה נשימה, כששרת התחבורה מתפארת בהישג של משרד התחבורה, שתזכיר את השרה הקודמת שהייתה, וכן את משרד הבינוי וכן את משרד האוצר.

יועז הנדל: אדוני היושב-ראש, אתה צודק.

יועז הנדל: אני רוצה לחלק פה שבחים – – –

יעקב מרגי: זה בשביל היושרה, בשביל היושרה, אני אומר.

מאי גולן: לא עשינו כלום.

מאי גולן: המדינה לא פעלה, לא נשמה.

יעקב מרגי: אל תפריעי לי.

יועז הנדל: אני רוצה לחלק שבחים פה לשר התקשורת הקודם על נושא הסיבים, וגם ליושב-ראש ועדת הכלכלה הקודם, שעזר מאוד בנושא העברת מתווה הסיבים.

יועז הנדל: ללא שיתוף הפעולה הזה עם מפלגת ש"ס ועם יושב-ראש ועדת הכלכלה הקודם זה לא היה בא לעולם.

יועז הנדל: אבל אחרי שאמרנו שבחו של אדם – של יושב-ראש – –

יעקב מרגי: לא – – –

יועז הנדל: – – אני חייב להגיד – – –

מאי גולן: יועז, היית בחומה ומגדל?

יועז הנדל: אחרי שאמרתי את זה, אני חייב להגיד שעדיין, עדיין, יש כאן טעם לפגם.

יועז הנדל: ואני רוצה להציע לכם הצעה מהפכנית, הצעה מהפכנית בבית הזה, שלא תעלו על דעתכם: אולי נפתח ענייניות, ואם גיליתם במקרה שחוסר המשילות בנגב, בגליל, בערים המעורבות, פתאום זה נושא שמטריד אתכם, אז בואו נשתף פעולה ביחד כדי שתהיה משילות, כי 12 שנה נכשלנו.

יועז הנדל: ואם גיליתם שהנשים – –

מאי גולן: יועז, תגיד – – –

יועז הנדל: – – מהמעמד הסוציו-אקונומי הנמוך סובלות – –

יעקב מרגי: מאי גולן, בישיבה.

יעקב מרגי: קריאת ביניים בישיבה.

יועז הנדל: – – אז בואו ביחד נטפל בזה, ולא נגיש הצעות כדי לקנטר אחד את השני.

מאי גולן: אני חייבת להגיד לו.

מאי גולן: יועז, תגיד שהמדינה הוקמה כשהמפלגה שלך הוקמה.

מאי גולן: אתה מצחיק, סטנדאפיסט.

יועז הנדל: ואם גיליתם במקרה, במקרה גיליתם שנושא ההתיישבות הוא דגל שלכם – פתאום גיליתם אחרי 12 שנה – אז בואו ביחד נבנה יישובים.

יועז הנדל: אתם יודעים מה קרה היום בשנת 1946 – היום?

יועז הנדל: עלו ליישובים בנגב, הנקודות בנגב, הקימו יישובים, ציונות.

יועז הנדל: אם זה מעניין אתכם, אז בואו ביחד נעשה את זה.

יועז הנדל: אפשר להיות ענייניים.

יועז הנדל: אז חברת הכנסת רגב, אם מעניין אותה נשים ודיור ציבורי – אני מקבל את זה, ואני מציע כאן, בשם הממשלה, לעשות את זה ביחד ולדחות את ההצבעה.

יועז הנדל: ואם מחליטים שלא לדחות כדי לקנטר את הקואליציה אז בסוף אנחנו מנהלים דיון לא ענייני, ואז, אדוני היושב-ראש, אני לא יכול שלא לתהות על כך שהחברים שיושבים כאן במשך שנים כל כך ארוכות לא עשו דבר בעניין, ועכשיו, כשיש להם הזדמנות לעשות, הם לא עושים.

יועז הנדל: כאשר מדברים על ציונות ועולה חוק איחוד משפחות, אני לא יכול שלא לתהות איך אותם אנשים מצביעים עם הרשימה המשותפת נגד והקואליציה מצביעה בעד; ואני לא יכול שלא לתהות איך בנושא הדיור הציבורי, שכל כך הרבה שנים מפלגת השלטון ישבה ויכלה להשפיע, היא לא עשתה את זה; ואני לא יכול שלא לתהות מה קרה לשב"ס ולמשטרה בתקופה שאותה המפלגה שיושבת כאן וזועקת מספסלי האופוזיציה הייתה בשלטון.

יועז הנדל: לאן הם נעלמו?

יועז הנדל: זו הייתה שנת חורף?

יועז הנדל: זו הייתה שנת 12 השנים?

יועז הנדל: מה קרה?

יועז הנדל: ואני שואל שוב מה קרה בכל אותם תחומים שהאנשים שיושבים כאן וזועקים היו מופקדים עליהם.

יועז הנדל: איך קרה שאיבדנו את הנגב והגליל?

יועז הנדל: איך קרה שהפכנו את רצועת עזה לאיום על מדינת ישראל כל כך הרבה שנים?

מאי גולן: עכשיו – – –

יועז הנדל: איפה ההבטחות על הכרעת החמאס?

יועז הנדל: איפה ההבטחות על כך שאנחנו נתיישב בכל מקום?

יועז הנדל: איפה ההבטחות על החלת הריבונות על בקעת הירדן?

יועז הנדל: ואני יודע שיש לי חברים בממשלה שלא מסכימים איתי, אבל אני הייתי בממשלה הקודמת, הייתי האצבע העודפת שיכלה להצביע על החלת החוק בבקעת הירדן – אירוע היסטורי.

יועז הנדל: אני זוכר תמונות של חברים רוקדים ברחובות וושינגטון.

יועז הנדל: ריקודים כאלה לא היו מאז ריקודי ההורה בהקמת המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יועז הנדל: וכל הרוקדים והעולצים, ברגע שזה התפוגג, התפוגגו גם כן; שכחו מזה, הפסיקו לבקר, הפסיקו לשאול שאלות – –

קטי קטרין שטרית: יועז, תשמע בדיחה.

יועז הנדל: – – הפסיקו לברר למה וכמה ואיך זה קורה.

מאי גולן: יועז, תנשום, תנשום רגע.

יועז הנדל: בבקשה.

יועז הנדל: סליחה.

קטי קטרין שטרית: יש לי בדיחה ממש מקסימה.

יועז הנדל: אדוני היושב-ראש, אתה מרשה להם?

יעקב מרגי: רגע, רגע, רגע, שלא יהיו אי-הבנות – זה על זמנך, אם אתה מרשה להם – – –

מאי גולן: – – – בדיחה.

יועז הנדל: היושב-ראש קובע, חברת הכנסת שטרית.

קטי קטרין שטרית: זוכר את המערכון של אריק איינשטיין, שהוא מגיע ואומר: יש פה חול וחול וחול.

קטי קטרין שטרית: הוא אומר לו: איזה חול?

קטי קטרין שטרית: זה חול מאתמול.

קטי קטרין שטרית: זה אותו דבר – אתה חול וחול ולא עשיתם כלום.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יועז הנדל: חברת הכנסת שטרית, אני מסתכל על המדינה יפה שלנו, ואני מאוהב בארץ הזאת ובאנשים שלה.

יועז הנדל: אני מעולם לא חטאתי בחטא המרגלים, לא כשנתניהו היה ראש ממשלה ולא כשנפתלי בנט ראש ממשלה ולא כשהיו ראשי ממשלה אחרים.

יועז הנדל: אני לא חמוץ אז ולא חמוץ היום.

יועז הנדל: אני מסתכל מה טוב למדינה, מה ראוי למדינת ישראל.

יעקב מרגי: כל פעם שאתה עולה להגיב אתה מעורר עניין פה, אני רואה.

יועז הנדל: בעיניי, אנשים שאוהבים את המדינה הזאת לא יכולים להחמיץ עליה לפי הפוזיציה.

קטי קטרין שטרית: עוד בדיחה.

יועז הנדל: אדוני היושב-ראש, אתה מאפשר?

יעקב מרגי: לא.

יועז הנדל: הוא לא מאפשר, אני מצטער.

יועז הנדל: אני הייתי שמח.

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

יעקב מרגי: לא מאשר, זה לא זמן מערכונים.

יעקב מרגי: זה לא זמן מערכונים.

יועז הנדל: כשאני מסתכל על הצעות החוק שעולות כאן יש לי תחושה בבטן – אתם יודעים, יש לנו בקואליציה תחושות – –

קטי קטרין שטרית: יועז – – –

יועז הנדל: – – יש לי תחושה שאתם לא מביאים את הצעות החוק האלה ברצינות, שאתם לא מתכוונים למה שאתם מעלים לשולחן הזה, שאתם לא לוקחים את הכנסת הזאת ברצינות ומצביעים על מה שראוי ונכון, ויש לי תחושה ויותר מתחושה שההצבעות שלכם לא נובעות משיקולים אידיאולוגיים.

יועז הנדל: כי כשאני הסתכלתי בחוק איחוד משפחות על ההצבעה שלכם, קשה לי להגיד שזה היה ממניעים אידיאולוגיים.

יועז הנדל: וכשאני מסתכל על התמיכה שלכם בשנים האחרונות – ואני חוזר על זה שוב – בשחרור מחבלים ובהקפאת בנייה ובהתנתקות – –

שלמה קרעי: – – –

יועז הנדל: – – ובעוד אלף ואחת נקודות שבהן אתם לא פעלתם – –

יעקב מרגי: תודה, כבוד השר.

יועז הנדל: – – אני חושב שזה לא נבע משיקולים אידיאולוגיים, ולכן אני מציע לכם ולנו ענייניות.

יועז הנדל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: המציעה רוצה להשיב?

שלמה קרעי: יש לי תחושה שאת הממשלה שלכם לא הקמתם ממניעים אידיאולוגיים, השר הנדל.

שלמה קרעי: השר הנדל, יש לי תחושה שאת הממשלה שלכם לא הקמתם ממניעים אידיאולוגיים.

יועז הנדל: נגמר לי הגרון.

יועז הנדל: שלמה, עשר דקות, נגמר לי הגרון.

יעקב מרגי: חבר הכנסת קרעי, תודה.

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: תודה.

מירי רגב: אני רוצה להגיב על התשובה הלא-עניינית של ועדת השרים לחקיקה.

מירי רגב: הם אמרו: עוד חצי שנה – אמר יועז הנדל.

מירי רגב: אתה יודע מה זה אומר עוד חצי שנה?

מירי רגב: עוד חצי שנה זה אומר שאני יכולה להעלות את החוק שוב, עוד חצי שנה.

מירי רגב: בחצי שנה הזאת נשים יכולות להירצח על ידי הבעלים שלהן והכול בסדר.

מירי רגב: לא, זה חוק שאתם צריכים להוכיח שאתם עומדים במה שאתם אומרים.

מירי רגב: ריפוי ושינוי – איזה ריפוי ואיזה שינוי?

מירי רגב: אתם חולי, אתם יודעים מה?

מירי רגב: אין שקל אחד במדינה לדיור ציבורי.

מירי רגב: אנחנו העברנו הצעת מחליטים על מלאי תכנון של דיור ציבורי, ואתם מחר הולכים לדון בפינויים של אנשים מדיור ציבורי – ילדים שלא יהיה להם לאן ללכת, שיישנו ברחובות, שיישנו על ספסלים, שיבקשו אוכל כשאנשים עוברים שם.

מירי רגב: תתביישו לכן, כל הנשים שיושבות כאן ומדברות בלשון נקבה, שבאות ומחבקות את שירה איסקוב, כן?

מירי רגב: אבל לא יודעות למנוע את שירה איסקוב הבאה – שתודה לאל שהיא בריאה וחיה.

מירי רגב: אז אתם צבועים.

מירי רגב: על מה אתם מדברים?

מירי רגב: אתם ממשלה מנותקת ושבעה שמשקרת פעם אחר פעם לציבור שלה.

מירי רגב: אתם, כל חברי הכנסת הערבים, ואת, שהיית יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה – אתם צריכים להצביע, כולל רע"מ, בעד ההצעה – –

גבי לסקי: – – – יש בישראל – – – גברת.

מירי רגב: – – הזאת, כי כל יום נרצחות עוד ועוד נשים ערביות.

מירי רגב: אז כל הנשים שיושבות כאן, בצד שמאל – – –

קריאה: – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

קריאות: – – –

מירי רגב: את תומכת, אני יודעת.

מירי רגב: דיברתי על מנסור עבאס וכל החבורה שלו.

מירי רגב: ואת, כאן – מפלגת העבודה מדברות על נשים, נשים, כן, מרב מיכאלי, כל היום: אתן ואתן, והמזגנים והרכבות ואתן ואתן.

מירי רגב: למה אתן לא מצביעות בעד החוק הזה?

גלעד קריב: – – –

מירי רגב: למה אתן לא מצביעות בעד החוק הזה?

מירי רגב: אתן בעד נשים, נכון?

גלעד קריב: – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת קריב.

מירי רגב: אתה בכלל בעד נשים, אתה?

מירי רגב: בעד מה אתה?

מירי רגב: אתה רק בעד הרפורמים.

מירי רגב: בעד מה אתה?

מירי רגב: אתה נגד תורת ישראל ונגד נשים.

מירי רגב: תתביישו לכם.

יסמין פרידמן: – – –

מירי רגב: תתביישו לכן, כל הנשים שיושבות כאן.

יסמין פרידמן: מה עשית בכנסת, גברת?

גלעד קריב: השלטון שלך חיסל את הדיור הציבור במדינת ישראל.

רם שפע: בוקר טוב לחברת הכנסת מירי רגב.

רם שפע: בוקר טוב.

גלעד קריב: בושה.

מירי רגב: כל הנשים שיושבות כאן, שם, שם, אנחנו נעשה לכן שיימינג בתקשורת.

מירי רגב: כל אישה שתירצח – –

גבי לסקי: איפה היית – – – בדיור הציבורי?

יעקב מרגי: חבר הכנסת קריב, תודה.

מירי רגב: – – היא תירצח בגלל שאתן לא מתעניינות באמת בנושא נשים.

מירי רגב: אם נושא הנשים כל כך חשוב לכן, שימו בצד ימין ושמאל, קואליציה–אופוזיציה – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

מירי רגב: – – ותצביעו בעד החוק הזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה.

יעקב מרגי: ההצבעה היא אלקטרונית.

יעקב מרגי: הצבעה, חברי הכנסת.

יעקב מרגי: עברנו להצבעה.

יעקב מרגי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: בעד – 39, נגד הצעת החוק הצביעו 44.

יעקב מרגי: אי לכך אני מודיע שהצעת החוק לא עברה בקריאה טרומית.

יעקב מרגי: [הצעת חוק פ/1944/24; נספחות.

יעקב מרגי: ]

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – ביצוע מעצר וחקירת אדם בעל מוגבלות שכלית או נפשית), התשפ"א–2021 – להבא נא לכתוב "עם מוגבלות" ולא "בעל מוגבלות" – של חבר הכנסת משה אבוטבול וקבוצת חברי הכנסת.

יעקב מרגי: ישיב על הצעת החוק סגן השר לביטחון פנים, סגן השר יואב סגלוביץ'.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה, עד עשר דקות לרשותך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה, בעזרת השם, להציג את אותה בקשה, ואני פונה אליכם לתמוך כאיש אחד בלב אחד – בסך הכול בקשה: בביצוע מעצר וחקירת אדם בעל מוגבלות שכלית או נפשית – שהצטרפו אליה חברי כנסת מכל סיעות הבית, מהרבה סיעות בבית, שתמכו בנושא הזה – מוצע לחייב את משטרת ישראל להכשיר חלק מעובדיה, מהשוטרים, להתנהלות עם אנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית ולדאוג לכך שבכל משמרת עבודה יהיו שוטרים שיש להם הכשרה להתנהלות עם אוכלוסייה כזאת, בעלת מוגבלות.

משה אבוטבול: כמו כן, מוצע ליצור מאגר שיכלול את פרטיהם של אותם אנשים עם מוגבלות נפשית או שכלית שאינה מאפשרת תקשורת סדירה ולחייב את המשטרה להפנות שוטרים מוכשרים בלבד לביצוע פעולות חקירה או מעצר מול אדם הנכלל במאגר.

משה אבוטבול: אני רוצה לציין, חברים יקרים: אנחנו לא סתם הגשנו את הצעת החוק הזאת, וזה קרה דווקא בגלל שקרו מקרים מאוד מזעזעים שפורסמו גם בתקשורת, על בעלי מוגבלות שהשוטרים התנהגו אליהם באגרסיביות, בצורה מאוד מאוד קשה, ורק לאחר שהם התנהגו אליהם כך והיכו אותם או פנו אליהם בצורה מאוד מאוד קשה, לאחר מכן רק גילו שמדובר באדם עם בעיה שכלית או בעיה של מוגבלות כזאת או אחרת.

משה אבוטבול: אז הדבר הטוב ביותר שנוכל לעשות הוא למנוע מעצמנו מבוכות מהסוג הזה, שיכולות גם להגיע לפגיעה בחיי אדם.

משה אבוטבול: אני מבקש מהחברים גם בקואליציה וגם באופוזיציה, ללא יוצא מן הכלל, להצטרף להצעת החוק הזאת.

משה אבוטבול: למדינה זה לא עולה כסף.

משה אבוטבול: זאת הכשרה די פשוטה, לעשות את זה לשוטרים, שיהיו מיומנים בנושא הזה, כך שעניין של עלות – דחייה עד בחינה תקציבית לא קשורה לנושא הזה.

משה אבוטבול: בסך הכול צריך להיות פה רצון טוב של היושבים בבית הזה, לבוא ולחבר את עצמם לאותם ילדים בעלי מוגבלות.

משה אבוטבול: לאחר מכן, כאשר אנחנו מגלים שאין להם את היכולת, וכשראינו שהם בעלי מוגבלות, אז מתחילים כל התירוצים של משטרת ישראל ושל רשויות החוק שאומרות: לא ידענו, אילו ידענו.

משה אבוטבול: אז בואו נגרום לאותם שוטרים לדעת מראש מיהו אותו ילד מוגבל, מיהו אותו מבוגר מוגבל, ולא להגיע לטעויות.

משה אבוטבול: אני מצפה ומקווה מאוד שהממשלה תכיר בנושא הזה ותדאג לחופש הצבעה ולתמיכה בחוק החשוב הזה, לתועלת הציבור שנמצא גם ככה בקשיים עם עצמו, ציבור של חינוך מיוחד, של בעלי מוגבלויות.

משה אבוטבול: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אבוטבול.

יעקב מרגי: ישיב על הצעת החוק סגן השר לביטחון פנים חבר הכנסת יואב סגלוביץ'.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, קודם אני אומר לחברי חבר הכנסת אבוטבול – – –

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: חברי הכנסת והיועצים.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יואב סגלוביץ': קודם כול אני אומר לחבר הכנסת אבוטבול שהנושא הוא נושא חשוב, ועכשיו אני איכנס לפרטים.

יואב סגלוביץ': כמובן שקראתי, כמובן שבדקתי, ואני אתייחס לדברים החשובים שאמרת ולנושא החשוב.

יואב סגלוביץ': הדבר הראשון הוא שלמעשה הצעת החוק – – –

יעקב מרגי: יועצים, יועצי הקואליציה.

יואב סגלוביץ': הנושא של חקירת אדם בעל מוגבלות שכלית או נפשית מוסדר כבר היום בחוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית), ששם הוא קובע הסדרים ביחס לזימון אנשים עם מוגבלות שכלית לחקירה.

יואב סגלוביץ': בנוסף, כבר היום המשטרה – – –

יעקב מרגי: סדרנים, נא להושיב את כל מי שעומד ולהשתיק את כל האזור השמאלי.

יואב סגלוביץ': כבר היום המשטרה מכשירה את כלל שוטריה העוסקים בתחומים האלה שיש להם מפגש עם אזרחים בהכשרה בתחום המוגבלות השכלית או הנפשית.

קריאה: – – –

יואב סגלוביץ': אתם מספיק מכירים אותי כדי לדעת שקראתי – תקשיבו ואחר כך ננהל על זה דיון.

יואב סגלוביץ': אני לא שולף מהמותן, והאמינו לי, אני לא רק מקריא, אני גם בדקתי.

יואב סגלוביץ': השוטרים, הסיירים, סיירי התנועה, מגזר האג"ם, חוקרים ובלשים עוברים הכשרות, קורסים והשתלמויות בתחום המוגבלות השכלית והנפשית ואף מונו רפרנטים בכל תחנת משטרה, והיא צפויה למנות רפרנטים נוספים בנושא.

יואב סגלוביץ': המשטרה גיבשה מתווה לפי נוהל מהשנה הזאת לטיפול באירוע שבו מעורב אדם עם מוגבלות נפשית.

יואב סגלוביץ': הנוהל קובע את העקרונות הכלליים לטיפול באירועים שבהם מעורבים אנשים עם מוגבלות נפשית, גם את פעולות המשל"ט באירוע שבו דווח על אדם עם מוגבלות נפשית החשוד בביצוע העבירה, וכן את פעולות השוטר באירוע שבו מעורב אדם עם מוגבלות נפשית.

יואב סגלוביץ': כך, לפי הנוהל שגובש באירוע שבו דווח על מעורב שהוא אדם עם מוגבלות נפשית, המוקדן יבצע בדיקה במערכת המשטרתית, וכן יבצע תחקור מעמיק של המודיע בנוגע לאותו אדם.

יואב סגלוביץ': כמו כן, הנוהל קובע את סדר הפעולות של השוטר באירוע, לרבות האופן שבו ייגש שוטר לאותו אדם, בדיקת האדם במערכות המשטרתיות, זיהוי רמת האיום, התנגדות מצד אותו האדם ופעולות השוטר במקרים שבהם יש להפעיל סמכות כפייה – ויש מקרים כאלה – וכן במקרים שבהם, להתרשמות השוטרים, לא נעברה עבירה פלילית, או שנעברה עבירה פלילית אך יש אפשרות לטיפול רפואי.

יואב סגלוביץ': אני רוצה לציין, אני לא מתעלם – אני מניח שהצעת החוק נולדה גם בעקבות אירועים שכולנו מכירים אותם, ולכן אני מתייחס לזה, כי היו שינויים בעקבות אותם אירועים, ואני שם אותם, חבר הכנסת אבוטבול, גם בפניך.

יואב סגלוביץ': בעקבות האירועים הקודמים של מפגש שוטרים עם אזרחים בעלי מוגבלויות מינה מנכ"ל בית הנשיא בחודש יוני 2020 ועדה בין-משרדית לטיפול בהכשרות בהתמודדות כוחות האכיפה והביטחון מול אנשים עם מוגבלויות.

יואב סגלוביץ': זה לא רק נהלים משטרתיים – יש גם ועדה בין-משרדית בראשות מנכ"ל משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים אשר בחנה את הנושא, ובעקבות המלצות הוועדה, קידמה המשטרה הכשרות נוספות לשוטרים, מעבר להכשרות הקודמות שתיארתי לכם.

יואב סגלוביץ': המלצות נוספות של הוועדה טרם יושמו במלואן, והעבודה ממשלתית לפעול ליישומן נמשכת, לדוגמה, הקמה של צוותי התערבות במשבר וצוותים רב-מקצועיים אשר יתערבו בקריאה או בתלונה הנוגעת לאנשים עם מוגבלויות ויציעו סיוע מיידי, נקודתי, להם ולבני משפחותיהם, לרבות הערכת מצבם הנפשי ותיווך בינם לבין גורמי האכיפה במידת הצורך.

יואב סגלוביץ': ועדת השרים לענייני חקיקה, בישיבתה ב-3 באוקטובר 2021, החליטה לדחות את הדיון בהצעה בשלושה חודשים, על רקע הפעילות הממשלתית המתקיימת כבר היום בנושא, כמפורט לעיל, וכן על מנת לבחון את המשך יישום המלצות הוועדה הבין-משרדית שקמה בעקבות התערבות מנכ"ל בית הנשיא ולבחון את הצורך בעיגון הדבר הזה, הנושא הזה בכלל, בהצעת חוק במסגרת חקיקה ראשית.

יואב סגלוביץ': אני כן אומר שיש פה שני ראשים להצעת החוק.

יואב סגלוביץ': הראש הראשון הוא כיצד בפועל, כאשר מתקבלת קריאת 100, נניח ממישהו שאומר, איך להגיע ואיך לטפל.

יואב סגלוביץ': זה סיפור של הכשרת האנשים במשטרת ישראל ובכוחות האכיפה, זה פן אחד.

יואב סגלוביץ': יש צד שני להצעה, שאני אומר אותו פה וצריך לשים עליו סימן שאלה; אני לא שם סימן קריאה, אני שם סימן שאלה: האם נכון שיהיה מאגר של אנשים עם מוגבלויות?

יואב סגלוביץ': איפה שאלת הפרטיות של האנשים?

אוריאל בוסו: לפני המאגר – – –

יואב סגלוביץ': חברים, הרי אתם רואים שאני לא שולף מהמותן.

יואב סגלוביץ': אני מנסה לנהל איתכם הבנה ולהסביר לכם שהעניין הזה של להעביר מידע – הרי מה אתם אומרים פה?

יואב סגלוביץ': שאותו איש, אישה, מישהו, שיש לו קושי – יהיה עליו סימון אצלנו.

יואב סגלוביץ': זה מה שאומרת ההצעה.

יואב סגלוביץ': אני לא אומר כן, אני לא אומר לא, אני אומר שיש פה קושי משפטי חוקתי אמיתי שצריך ללבן אותו.

יואב סגלוביץ': ההצעה שלי אליכם – אני אומר לכם מה ההצעה.

יואב סגלוביץ': אני לא בא מהמקום של לא רוצה.

יואב סגלוביץ': יש באמת עבודה, יש עבודה ממשלתית שהתחילה קודם – התחילה ביוני 2020.

יואב סגלוביץ': בשל הרצינות, גם של הצעת החוק וגם של הנושא שמתייחס אליה, בדקתי מעבר לעניין: האם בשנים האחרונות השוטרים כולם עוברים הכשרות במערכים השונים – אני לא יכול להגיד לכם שבדקתי 20 שנה אחורה, אבל כן בדקתי מה קרה בחמש השנים האחרונות, וההתקדמות שיש שם בהקשר הזה, בכל הקורסים – זה בלשים, אנשי שטח, נקרא לזה, זה לא משרדי החקירות – הם עוברים את ההכשרות האלה.

יואב סגלוביץ': הצעה שלי לחבר הכנסת אבוטבול: תדחה את זה בשלושה חודשים, בהידברות עם המשרדים.

יואב סגלוביץ': אני ערב לך על ההצעה הזאת שלמרות כל העיסוקים האחרים, אני אתערב גם בזה שההידברות תהיה הידברות אפקטיבית, ונעשה דבר טוב, משותף לכולם.

יואב סגלוביץ': כרגע זה איננו בשל להצבעה, לפחות מבחינתי.

יואב סגלוביץ': אני אצביע נגד אם תתעקשו להעלות את זה, למרות שהנושא הוא נושא חשוב.

יואב סגלוביץ': זאת הצעתי אליך.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: המציע רוצה להשיב?

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

דסטה גדי יברקן: סגן השר, יש מערך שעובד, שהתחיל כבר ביוני 2020.

יואב סגלוביץ': אבל אדוני, זה מה שאני מסביר פה.

דסטה גדי יברקן: נכון.

יואב סגלוביץ': אז תסביר את זה לחבר הכנסת אבוטבול, ושימתין שלושה חודשים.

יעקב מרגי: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

משה אבוטבול: גם לפני כמה שבועות היה חוק שביקשו להעביר אותו, לגבי נושא של ילדים שנשכחים ברכב, ובאמת, לא רציתם להעביר את החוק הזה בגלל שזה קידם את מירי רגב, שביקשה את זה.

משה אבוטבול: לאחר מכן, כשלא העברנו את זה ועברו עוד כמה חודשים, בינתיים קרה אסון עם ילד שנשכח ברכב.

משה אבוטבול: יואב, לא ניתן לשחק עם חיי אדם.

משה אבוטבול: זה יכול להגיע לילד מפגר, לא עלינו, או חינוך מיוחד או מוגבל שיקרה לו משהו, ואני לא יכול להמתין עם זה שלושה חודשים.

משה אבוטבול: אני מציע, אם אדוני באמת רוצה לקדם את הנושא – אדרבה, תתמכו בזה ותביאו את זה לוועדה.

משה אבוטבול: נשב בוועדה, נדסקס, נשמע מה הרעיונות שלכם.

משה אבוטבול: תעשו את זה.

משה אבוטבול: זה חינוך מיוחד, דחילק.

משה אבוטבול: גם בדברים כאלה מהסוג הזה שלא עולים כסף, סך הכול הבנה – גם את זה לא?

משה אבוטבול: אז אוקיי, אני רק רוצה לומר לך, אם זה הכיוון שלכם – לא לתמוך בנושא הזה – אז אני רוצה לומר לך, כתבתי משהו קטן – מי שיש לו ומי שאין לו: כסף למפלגת רע"מ, 53 מיליארד – יש ויש; פנסיות לאנשי גנץ ולגנרלים – יש ויש.

משה אבוטבול: כמו בשיר – איווט עשתה עוגה: נתנה לנושאים הערביים; נתנה לגנרלים; נתנה לרפורמים.

משה אבוטבול: למי לא נשאר?

משה אבוטבול: לחיילים לא נשאר; לעצמאים לא נשאר; לחרדים לא נשאר; לעוטף עזה לא נשאר; ליישובים תחת איום לא נשאר; לזכויות מגורים לנשים מוכות לא נשאר; הגדלת הבטחת הכנסה לקשישים – דוחים את זה בינתיים, כי לא נשאר; וגם להדרכת שוטרים על חינוך מיוחד, שזה לא עולה כסף – גם לזה לא נשאר.

משה אבוטבול: רק לערביי ישראל, לרפורמים, לגנרלים, לכל נושאי השמאל, נשאר ונשאר.

משה אבוטבול: איך מסיים השיר?

משה אבוטבול: הלך, בכה, הלך, בכה, הלך, בכה – איבכי עליכום, ממשלה אכזרית.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אבוטבול.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: אי-אפשר להשיב.

יעקב מרגי: אין בתקנון דבר כזה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, לשבת.

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: בעד הצעת החוק הצביעו 27 חברי כנסת, נגדה – 32 חברי כנסת.

יעקב מרגי: אי לכך ההצעה לא עברה.

יעקב מרגי: לפרוטוקול אני מודיע – –

קריאה: – – –

יעקב מרגי: רגע, הוא לא הספיק – אז הוא לא הספיק.

יעקב מרגי: לא משנה תוצאות.

יעקב מרגי: [הצעת חוק פ/2165/24; נספחות.

יעקב מרגי: ]

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעת חוק להפחתת השימוש ברכב פרטי ולעידוד שימוש בתחבורה הציבורית, התשפ"א–2021.

יעקב מרגי: אני מודיע מראש שתשובה והצבעה במועד אחר.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה, עד עשר דקות לרשותך.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, כפי שאמר היושב-ראש, אנחנו דנים בהצעת חוק להפחתת השימוש ברכב פרטי ולעידוד שימוש בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: זה דבר שכולם מסכימים לו, רק חסר בכותרת איך עושים אותו – איך אנחנו מפחיתים את השימוש ברכב הפרטי ומעודדים עוד ועוברים לשימוש בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: והינה, ראו זה פלא, יש דבר אחד שקל מאוד לעשות אותו:

אורי מקלב: ברגע שאנחנו לא מחייבים את כל העובדים שמקבלים אחזקת רכב – ואני אתמקד בעיקר במגזר הציבורי ובשלטון המקומי, נשאיר רגע את המגזר הפרטי.

אורי מקלב: כפי שכולנו יודעים, כל מי שמקבל אחזקת רכב צריך גם להחזיק רכב בפועל.

אורי מקלב: אי-אפשר לקבל אחזקת רכב בלי שיש לך רכב.

אורי מקלב: לכן, מה עושים אנשים שרוצים ומעוניינים – ומי לא מעוניין לקבל אחזקת רכב או לא מעוניין לקבל תוספת במשכורת?

אורי מקלב: אין מי שמוכן לוותר על התוספת הזאת.

אורי מקלב: מה עושים אנשים?

אורי מקלב: קונים רכב.

אורי מקלב: כשקונים רכב מה עושים עם הרכב?

אורי מקלב: נוסעים ברכב.

אורי מקלב: הפיתוי נמצא, קל יותר, זמין יותר – למה שייסעו ברכב ציבורי?

אורי מקלב: מה אנחנו עושים בזה שאנחנו מתנים אחד בשני?

אורי מקלב: אנחנו גורמים לכך שאנחנו מעודדים אנשים לקנות רכב פרטי, ויש לנו תמריץ שלילי לנסוע בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להפוך את הקערה על פיה בצורה הכי פשוטה והכי הגיונית – שדרך אגב, כולם מסכימים לה – והיא לא להתנות את אחזקת הרכב בזה שאדם צריך לקנות את הרכב.

אורי מקלב: תקבל אחזקת רכב.

אורי מקלב: אבל איפה הבעיה?

אורי מקלב: למה בכל אופן אנחנו קוראים לזה אחזקת רכב?

אורי מקלב: אז הסיפור הוא כזה – הסיפור הוא ידוע.

אורי מקלב: במסגרת משאים ומתנים שהיו בין ועדי העובדים לבין הממשלה היה פתרון.

אורי מקלב: זה רצה תוספת במשכורת, ולחלק מהתוספת היו גם סיבות: אנחנו נוסעים לעבודה, יש לנו נסיעות ודברים כאלה.

אורי מקלב: מצד שני הממשלה והאוצר מאוד לא רצו להעלות את המשכורת, מכיוון שזה עלויות גדולות מאוד, אז אמרו: נעשה משהו אחר, מה שנקרא בונוסים, שלא נמצאים בגוף המשכורת.

אורי מקלב: זה לא תחשיב, זה לא מרכיב שהוא חלק מהפנסיה.

אורי מקלב: ניתן אחזקת רכב.

אורי מקלב: אחזקת רכב אתה מקבל כל זמן שאתה עובד.

אורי מקלב: כשאתה לא עובד אתה לא מקבל אותה, והיא גם לא בתחשיב.

אורי מקלב: אז אם אדם מרוויח 10,000 שקל ועוד 3,500 שקל על אחזקת רכב – ביחד 13,500 שקל, על 10,000 הוא מקבל פנסיה ועל 3,500 הוא לא מקבל.

אורי מקלב: אנחנו אומרים את הדבר הכי פשוט: אל תתנה אחד בשני.

אורי מקלב: תיתן להם.

אורי מקלב: עכשיו אני אוסיף לך עוד דרגה – החוק מדבר על עוד משהו:

אורי מקלב: המצב היום הוא שאנשים שיש להם פחות מ-100% נכות וזכאים לגמלת ניידות, אנחנו מחייבים גם אותם להחזיק רכב.

אורי מקלב: אותו אחד שיש לו נכות חייב להחזיק רכב, הוא לא יקבל את הניידות בלי זה.

אורי מקלב: אם הוא אומר שהוא גר במרכז העיר וקשה לו לנהוג והוא רוצה להמיר את גמלת הניידות בנסיעה במוניות, בתחבורה הציבורית, הוא לא יקבל את זה, אנחנו אומרים לו לא.

חיים כץ: הוא יקבל את זה עם קבלות?

אורי מקלב: לא את הכול.

אורי מקלב: זה – למי שיש לו מעל 100%.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על כאלה שיש להם פחות מ-100%.

אורי מקלב: שם ההתניה היא דווקא ברכב פרטי.

אורי מקלב: מעבר לזה, נחזור רגע לעובדים.

אורי מקלב: מה קורה לעובדים שאין להם היכולת לקנות רכב?

אורי מקלב: גם אם יש לו אחזקת רכב אבל אחזקת עולה לו יותר מהאחזקה שהוא מקבל – הוא מקבל 2,000 שקל אחזקת רכב, ואחזקת רכב עולה לו 3,000 שקל והוא לא יכול לעמוד בזה – אנחנו אומרים לו: אתה לא מקבל את זה.

אורי מקלב: אנחנו מפלים את העובדים החלשים.

אורי מקלב: לא זו אף זו, מעבר לכך, אנשים שיש להם מגבלות ראייה ומגבלות אחרות שלא יכולים לנהוג ברכב או הם אנשים עם מוגבלויות והם לא יכולים לקנות את הרכב – הם לא יקבלו את אחזקת הרכב.

אורי מקלב: סדרה שלמה של אפליה ודברים מעוותים שאנחנו עושים.

אורי מקלב: דרך אגב, כשדיברנו על גמלת ניידות – יש כאלה שאם יש להם נניח בעיית ראייה, הם לא יכולים לנהוג ולא יכולים לקבל את אחזקת הרכב.

אורי מקלב: זאת ועוד, אנחנו גורמים כך לעוול ולתמריץ ומצב שלילי שאנשים נוסעים ברכבים פרטיים וגורמים לזיהום אוויר, להוצאות דלק, לעומסים בכבישים – שזה החלק העיקרי.

אורי מקלב: כולנו יודעים, ופורסם גם בעיתון, שידוע שבירושלים בימי חמישי יש פחות לחץ בכניסה לירושלים.

אורי מקלב: מדוע יש פחות לחץ בכניסה לירושלים?

אורי מקלב: עובדי הממשלה לא באים, נמצאים בתל אביב.

אורי מקלב: עד לפני תקופה לא ארוכה הייתי במשרד התחבורה.

אורי מקלב: במשרד התחבורה, באיזה מנהג קודם, בימי שלישי עובדים בתל אביב.

אורי מקלב: יש משרד גדול של משרד התחבורה בתל אביב, אז עובדים בתל אביב.

אורי מקלב: זה תענוג לאלה שנשארים פה – החניון ריק, אפשר להשיג חניה, אתה לא צריך להסתובב עשר פעמים עד שאתה מוצא חנייה.

אורי מקלב: אנחנו רואים כמה אחזקת הרכב הזאת היא משמעותית לזיהום האוויר, להוצאות על דלק ולפקקים.

אורי מקלב: אין על זה חולק.

אורי מקלב: זה עבר כמה ורסיות, ואני רוצה לספר לכם שהממשלה החליטה ב-2007 שהיא מתמרצת.

אורי מקלב: היא עשתה ועדה ירוקה בין-משרדית, ואחת ההחלטות – לעבור ולהוביל שימוש ברכב ציבורי – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת מקלב, ברשותך.

אורי מקלב: – – בלי שאנחנו מתנים תשלום אחזקת רכב בהחזקת רכב.

יעקב מרגי: אבל הממשלה פועלת בכיוון הפוך בדיוק מהרציונל – וזה מבורך, מה שאתה עושה – בסוגיה של הצמדת רכב שירות, רכב ליסינג.

יעקב מרגי: יש לה אינטרס והיא מפיצה.

יעקב מרגי: העומסים בכבישים – זה לא פחות באשמת הממשלה.

אורי מקלב: אבל זה הכול כלול באחזקת רכב.

אורי מקלב: עכשיו יש לך שתי אפשרויות: או שאתה רוצה לקנות רכב או רכב ליסינג.

אורי מקלב: זה לא משנה כאן בעניין הזה, הוא חייב לקנות רכב או לקבל ליסינג.

אורי מקלב: הוא לא יכול להגיד: אל תיתנו לי לא ליסינג, לא רכב שלי, תן לי את הכסף הזה במשכורת.

אורי מקלב: לא נותנים לו את זה.

אורי מקלב: וזה נסחב איתנו אחרי החלטת הוועדות כבר 13 שנה של החלטות ממשלה, דוח של בנק ישראל שמדבר על כך, החלטת ממשלה נוספת לפני שמונה שנים, לאחר הדוח ולאחר ההסכם עם ה-OECD – שגם את זה צריך לעשות – והממשלה לא מתקדמת עם העניין הזה.

אורי מקלב: כולם מסתירים את זה.

אורי מקלב: במקום שהממשלה תציג את החוק הזה ותביא את ההסכם הזה – לא, האוצר לא עומד.

אורי מקלב: כל זה מהפחד שזה יהיה בתור מרכיב, והאקטואריות של הרבה שנים נמדדת בסכום גדול, ואם אנחנו נצטרך להפוך את כולם למשכורת בסיסית, ועל זה לשלם לכל הפנסיונרים ובכל הפנסיה התקציבית, לשלם לכולם על זה פנסיה, ודאי שלא.

אורי מקלב: אבל היה עוד משהו, עוד ציון דרך באמצע: הייתה תקופה שלא ביקשו את זה, ובעקבות זאת הייתה תביעה לבית המשפט להכיר, ובית המשפט הכיר בזה כחלק – אם זה לא ישולם בצורה של אחזקת רכב אלא כמרכיב בתוך המשכורת, זה יחויב בתוך הפנסיה.

אורי מקלב: לכן, אנחנו מציעים בהצעת החוק הזאת שהחוק יגיד בפירוש: אומנם אתה לא מקבל את זה – אתה מקבל אחזקת רכב ואין לך רכב, אבל אנחנו מכירים בזה בגלל עידוד התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: אנחנו גם מאפשרים לאנשים – המעביד יכול לדרוש מ-10% מהעובדים שלו שהוא רוצה דווקא שיהיו ברכב – –

חיים כץ: שמה?

אורי מקלב: – – שדווקא כן יחזיק רכב.

אורי מקלב: יש זכות למעביד ל-10% מהעובדים שלו – באמת יש הלימה בין אחזקת הרכב לבין השימוש ברכב – – –

חיים כץ: אחזקת רכב מחייבת שיהיה לי אוטו.

אורי מקלב: היום היא מחייבת ואנחנו רוצים שלא תחייב, אבל אנחנו רוצים שלמעביד תהיה הזכות, בכל משרד ממשלתי ל-10% מהעובדים, שאנחנו יודעים שיש סוג של הלימה – – –

חיים כץ: הוא יכול לבחור, ואז מי שהוא לא אוהב – – –

אורי מקלב: יכול להיות, על זה לא חשבתי, ואתה, כיושב-ראש ועד עובדים, יודע את זה, אבל החוכמה שיש בך היא לבוא לוועדה ולחשוב איך אנחנו מתגברים על זה, ואם זה לא נכון וזה לא טוב, אז נוריד את הדבר הזה.

אורי מקלב: אנחנו עשינו כמה וכמה דברים שייתנו מענה גם למעביד, ומצד שני – – –

יעקב מרגי: סגן השר יאיר גולן, סגן השר יאיר גולן – –

אורי מקלב: כשיש אוזנייה לא שומעים.

יעקב מרגי: – – אתה לא שומע אותנו.

יעקב מרגי: אנחנו שומעים אותך בשיחת הטלפון שלך.

יעקב מרגי: בבקשה.

אורי מקלב: חבריי חברי הכנסת, בדיונים האחרונים שהיו בהסתדרות – אני עצמי הייתי אצל ניסנקורן כשהיה יושב-ראש ההסתדרות החדשה – – –

חיים כץ: אצל מי?

אורי מקלב: אצל ניסנקורן.

חיים כץ: מי זה?

אורי מקלב: אני לא יודע, היה אחד, יושב-ראש ההסתדרות החדשה, אבי ניסנקורן – – –

חיים כץ: היה איפה?

אורי מקלב: בהסתדרות החדשה.

חיים כץ: ואללה.

אורי מקלב: לא היה?

אורי מקלב: בהסתדרות הוא היה.

חיים כץ: עזוב אותך – – –

אורי מקלב: לא היה?

אורי מקלב: היה.

אורי מקלב: ישבנו והועלו כמה נושאים – עזוב, במקרה הזה הוא עבד נכון.

אורי מקלב: הועלו כמה דברים.

אורי מקלב: לכול יש פתרונות, לכול יש פתרונות.

אורי מקלב: הבאנו חוות דעת משפטית בעניין הזה.

אורי מקלב: כשהייתי יושב-ראש ועדת המדע בכנסת ניהלתי וקיימתי כמה דיונים בנושא הזה, מכיוון שזה קשור למדע, להפחתת – אין מי שלא חושב ככה.

אורי מקלב: בסוף, יוצא כאן שאנחנו נמצאים באותו מצב כמו של סוף שנה, ולכן אני מביא זאת כהצעת חוק פרטית.

אורי מקלב: אבל הממשלה ביקשה בכל אופן שלושה חודשים לבדיקה, למשא ומתן בין-משרדי שמשרד המשפטים יוביל אותו, משרד התחבורה יוביל אותו ומשרד האוצר, כדי שנוכל להביא את הצעת החוק הזאת בצורה מוסכמת.

אורי מקלב: בהזדמנות הזאת, אני רוצה להודות על שיתוף הפעולה, וראשית – לסגנית ראש עיריית תל אביב הגב' מיטל להבי, שהיא דרבנה הרבה.

אורי מקלב: אנחנו עובדים ביחד הרבה שנים.

אורי מקלב: היא פנתה אליי כשהייתי יושב-ראש ועדת המדע, ואנחנו ממשיכים בעניין הזה; לחבר הכנסת רם שפע, שהיה שותף בעניין הזה; לשר המשפטים גדעון סער ולשרת התחבורה מרב מיכאלי; אריאל יעקובי, יושב-ראש הסתדרות עובדי המדינה, שאנחנו בקשר איתו ואנחנו רוצים להמשיך את הקשר הזה בעניין הזה – – ואני מבין שאתה מכיר אותו כבר, נכון?

אורי מקלב: ואתה גם מוקיר.

חיים כץ: – – – הוא בן אדם קשה.

אורי מקלב: – – ולקובי בר נתן, הממונה על השכר באוצר, וגם לשר במשרד האוצר חמד עמאר, שדיבר איתי היום והוא מוכן להיכנס ולשבת עם כל מי שקשור לעניין הזה באוצר.

אורי מקלב: אני מקווה מאוד שב-90 היום האלה נצליח להגיע להסכמה כדי שהדבר הזה, השינוי הזה – כדי שאנשים יוכלו לקבל את החזר הכסף בתוך המשכורת במזומנים והם גם לא יצטרכו לקנות רכב אלא ייסעו הרבה בתחבורה הציבורית – –

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני.

אורי מקלב: – – ואנחנו נראה באופן מעשי את ההפחתה של – – –

יעקב מרגי: הייתי בטוח שאתה תמצה את עשר הדקות.

אורי מקלב: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: [הצעת חוק פ/1544/24; נספחות.

יעקב מרגי: ]

יעקב מרגי: מאחר שלהצעת החוק הזאת התשובה וההצבעה במועד אחר, אנחנו נעבור לסעיף הבא על סדר-היום – הצעת החוק של חבר הכנסת חיים כץ, נכון?

יעקב מרגי: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הצמדת קצבת הבטחת הכנסה בגיל זקנה לגובה של 80 אחוזים משכר המינימום), התשפ"א–2021.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, תשובה והצבעה במועד אחר.

יעקב מרגי: הצעת החוק של חבר הכנסת חיים כץ וחוה אתי עטייה, שהיום הייתה בפעילות יתר והפריעה הרבה ליושב-ראש.

חיים כץ: ואללה?

חיים כץ: חברי אדוני היושב-ראש, וזה חברי על אמת, זה לא כמו אצל עורכי הדין – חברי המלומד, ואחר כך הוא אומר: איך אני אתפור אותו?

עיסאווי פריג': – – – העלות התקציבית של הצעת החוק?

יעקב מרגי: מה אתה מוטרד, השר עיסאווי פריג'?

עיסאווי פריג': יש הרבה הצעות חוק שאני מסכים איתן אבל עלות תקציבית – – –

יעקב מרגי: אתה מבלבל בינו לבין ישראל כץ.

חיים כץ: תשמע, עיסאווי, כשאני הגעתי לכנסת – קודם כול, לפני שאני מדבר על הצעת החוק, אני רוצה להודות לחברתי חברת הכנסת אתי חוה עטייה, שהייתה שותפה בגיבוש, נכנסה לנושא כשהייתה ממונה על הביטוח הלאומי והייתה פעילה והביאה נתונים ועשתה את העבודה שלה, ובהצעת החוק היא ביוזמים יחד איתי בזכות; לא כמו שמחתימים פה כאילו, בכאילו, אז היא בזכות.

חיים כץ: אני מודה לה על שהיא אמרה לי: לך תציג את הצעת החוק.

חיים כץ: כשאני נכנסתי בזמנו לכנסת, לפני 22 שנה – –

שלמה קרעי: תציג אותה לפחות טוב כמו שהיא הייתה מציגה אותך.

חיים כץ: – – אמרתי שאני הולך לטפל בנושא של עובדים וגמלאים, לא הולך לדבר לא על חוץ, לא על ביטחון, לא על גבולות, לא כלום.

חיים כץ: נכון שזה נותן יותר תקשורת ויותר מעניין מחברה וכלכלה, חוץ וביטחון הרבה יותר מעניין.

חיים כץ: אמרתי שאלה הנושאים שאני בא לטפל בהם בכנסת.

חיים כץ: הייתי יו"ר ועדת העבודה והרווחה הרבה מאוד שנים, וב-2015 מוניתי להיות שר העבודה והרווחה.

חיים כץ: כשהגיע דוח העוני, הסתכלתי וראיתי ש-20% מהעניים בישראל הם אזרחים ותיקים.

חיים כץ: 20% מתוך 1,198,800, לפי הנתונים שביקשתי מהביטוח הלאומי – נגיד 198,396 אנשים מתחת לקו העוני הם מעבר לגיל עבודה, 67 לגברים ו-62 לנשים.

חיים כץ: ואמרתי, כשאני מסתכל על דוח העוני כל שנה, איזה תיקון דרמטי יכול להתבצע בדוח העוני – מרצ, שיושבים פה, שהיו באופוזיציה וצעקו: הילדים עניים, הזקנים עניים, אתם לא נותנים, אתם כן לוקחים – אמרתי:

חיים כץ: איזה תיקון אנחנו יכולים לעשות לאוכלוסיות האלה ולדוח העוני?

חיים כץ: אני לא סחורה בשבילך?

חיים כץ: הבאת לי חדש?

עיסאווי פריג': חיים, שדרג אותך, שדרג אותך.

חיים כץ: לא, תעצור רגע את השעון, תן לי את שלוש הדקות.

מנסור עבאס: אני אתן לך – – –

חיים כץ: טוב.

חיים כץ: אני לא עולה לפה הרבה.

חיים כץ: טוב, בוא נדבר לעניין.

חיים כץ: אמרתי: זאת הזדמנות עצומה, הזדמנות עצומה לתקן את דוח העוני גם כלפי ה-OECD, גם כלפי העולם.

חיים כץ: אם אנחנו נשנה את ההצמדה, אז נוכל להגיד שלא יהיו אזרחים ותיקים עניים במדינת ישראל בכלל.

חיים כץ: פניתי ליחידת המחקר שלך, הביטוח הלאומי, ואמרו לי: 800 מיליון.

חיים כץ: אז יכול להיות שעכשיו – כשאני מסתכל על ה-198,396, 52,900 מהם ניצולי שואה, שהם 30% מניצולי השואה שחיים בישראל.

חיים כץ: זה דור הולך ונעלם, כי לפני ארבע שנים, בנתונים שלי, היו 220,000, והיום יש 160,000.

חיים כץ: רק בחלק המצומצם, לפני שכחלון הוסיף, נפטרו 66,800, ואלה צריכים למות בעוני?

חיים כץ: באתי והנחתי את הצעת החוק.

חיים כץ: אמרתי שבשביל להיות on the safe side, ניתן להם 80% משכר המינימום ונשנה את ההצמדה לחציוני, כי המדד יחזיר אותם מתחת לקו העוני.

חיים כץ: מתחת לקו העוני זה לא אומר שהם לא יהיו עניים; כי אם הוא יעבור בשני שקלים את קו העוני, אני לא נכנס לעומק העוני.

חיים כץ: אני לא נכנס לעומק העוני.

חיים כץ: אני מדבר סטטיסטית כלפי העולם, כלפי ה-OECD, כלפיי – כלפיי, שהצלחתי להביא חקיקה שמוציאה את האזרחים הוותיקים מעל קו העוני.

חיים כץ: שמע, בשבילי, אם זה יעבור – וזה יעבור תוך שבועיים, תכף אני אגיד למה – זה יום חג, כי בשביל זה באתי לכנסת.

חיים כץ: שתבין: אני הנחתי על שולחן הכנסת – כשכל ח"כ יכול להניח 100,000 הצעות ליום, לא לעלות לדיון, אבל להניח במזכירות – אני הנחתי הצעה אחת.

חיים כץ: זהו.

חיים כץ: אני לא משחק במשחקי כלום.

חיים כץ: וראיתי את חוק הסדרים, ולהפתעתי, איווט העלה את זה בחוק ההסדרים.

חיים כץ: פניתי אליו לפני חודש בנושא הגמלאים, שהיו צריכים להוריד להם בינואר, והוא הלך לקראתי.

חיים כץ: הוא אמר לי: חיים, לא מפריע לי ללכת איתך, אבל אני רוצה שתצמיד את הצעת החוק שלך להצעת החוק בחוק ההסדרים.

חיים כץ: היום בבוקר פתחתי את העיתון – והיום רק ידעתי שאני מעלה את ההצעה – וראיתי הישג: כ-6,500 ניצולי שואה יקבלו פנסיה חודשית.

חיים כץ: אמרתי: ואללה, תראו, אנחנו יכולים לעלות את זה פי עשרה.

חיים כץ: להוריד ממעגל העניים עוד 60,000 או 59,800 ניצולי שואה – אני אגיד לך בדיוק כמה: 52,900 ניצולי שואה – ולהוציא אותם ממעגל העניים.

חיים כץ: ופניתי לאיווט היום בבוקר, והוא אמר לי: חיים, אבל אצלך זה 80%.

חיים כץ: אמרתי: אצלי זה 70%.

חיים כץ: נכון שבחוק כתוב 80% – אני יורד ל-70%, אני מתיישר עם הוועדה.

חיים כץ: ואני חייב להגיד שהוא אמר לי: דחה את ההצבעה בשבוע.

חיים כץ: אנחנו נעביר את ההצבעה בשבוע הבא, נצרף אותה לחוק ההסדרים, ואתה – אני מגשים לך חלום.

חיים כץ: כשבאת לכנסת וסימנת – סימנתי את העניים במדינת ישראל.

עיסאווי פריג': אתה רואה מה זה ממשלת שינוי?

עיסאווי פריג': תבין.

חיים כץ: אתה מבין מה זה שחבר כנסת עומד פה ולא מחרטט, ומבין על מה הוא מדבר, ויודע את המספרים, והוא מתייצב מול האוצר?

חיים כץ: ומה לעשות שלפעמים הם לא יכולים להתמודד מולו כי הוא יודע יותר מהם, כי הוא מתמקצע בנושא?

חיים כץ: אתה מבין את זה שעומד חבר כנסת ולא מחרטט ומדבר באוויר, בעננים ובזה.

חיים כץ: ואללה, אני יכול לדבר, לספר לך סיפורים שעות, אבל על הנושאים של אנשים, של איגוד מקצועי, של פנסיה, של מה שאני עוסק בו – אז אלוהים נמצא בפרטים הקטנים, ואני יורד לפרטים הקטנים, ואני עוזר לאנשים באשר הם האנשים, כי אני חושב שבשביל זה אני פה.

מיכל מרים וולדיגר: יש לך רגישות חברתית.

חיים כץ: בשביל זה באתי לכנסת.

חיים כץ: והיום איווט הושיט לי יד, וואללה, ואני מודה לו.

חיים כץ: אני מודה לו, למרות שגם בלעדיי החוק הזה היה עובר.

חיים כץ: יכול להיות שעוד אני אעשה בוועדה שפצורים קטנים.

חיים כץ: אני אתיישר, אני אמרתי שאני אתיישר.

חיים כץ: אבל יכול להיות שישמעו את דעתי ונעשה שפצורים קטנים.

חיים כץ: ואללה, אבל אני יודע להגיד תודה.

חיים כץ: לא מעניין אותי לא פוליטיקה, לא אללה, לא כלום.

חיים כץ: אני לא בודק מי האנשים האלה, מי האנשים האלה שיעלו מעל קו העוני.

חיים כץ: לא בודק, כי אני יודע שאף אחד מהיושבים פה, נכון לעכשיו, לא שם.

חיים כץ: יכול להיות שיהיו בעתיד כאלה שהבאתם – הסודנים שהבאתם בחוק הנורבגי, שהבאתם אותם ככה בעוונטה, ואחר כך הם יהיו בדוח הזה.

חיים כץ: יכול להיות.

חיים כץ: אבל אני כבר בטח לא אהיה שם, סביר להניח, או בטוח שלא אהיה שם.

חיים כץ: אבל אנחנו פה, אנחנו נהיה שותפים למהלך, ואני מקווה שבהצמדה תהיה לנו הזכות שיבוא עבאס בעוד 20 שנה ויגיד: אני חלק ממהלך שקבע שאין אזרחים ותיקים מתחת לקו העוני במדינת ישראל.

חיים כץ: זה מהלך דרמטי.

חיים כץ: הייתי פה בכמה הצעות חוק דרמטיות: אלמנות צה"ל, אכיפת דיני עבודה, שיוך של עובדי קבלן למעסיק אחרי תשעה חודשים.

חיים כץ: הייתי בטעות גם בפנסיית חובה, שזה היה רע למשק – רע למשק כי זה דופק את האנשים.

חיים כץ: הצבעתי נגד, אבל מה לעשות – לא הצבעתי כי זה היה צו הרחבה של פואד, אללה ירחמו, ועופר עיני; כי הם שיחקו פוליטיקה ופגעו באנשים.

חיים כץ: ואני פה עכשיו כשותף למהלך שימנע מאזרחים ותיקים להיות מתחת לקו העוני.

חיים כץ: אני חושב שזה הישג מדהים, ואני מודה לשני אנשים: לחווה עטייה, שכתבה איתי את החוק, ולאביגדור ליברמן, שהושיט לי את היד ואמר לי: אתה תהיה חלק מההצלחה הזאת.

חיים כץ: תודה רבה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה לך, חבר הכנסת חיים כץ.

מנסור עבאס: מי אמור להשיב?

מנסור עבאס: סיכום?

מנסור עבאס: אין הצבעה.

מנסור עבאס: << הלסי >> מאבק המטפלות והחינוך לגיל הרך << הלסי >>

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: מאבק המטפלות והחינוך לגיל הרך, מס' 324, 345, 354, 359 ו-369.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קטי קטרין שטרית.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

קטי קטרין שטרית: כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, הצעה דחופה לסדר-היום זו לא הייתה בכלל מתקיימת היום במליאה, אך כנראה שישנם גורמים בממשלה הזאת שלא רוצים להגיע לפשרות מול מעונות היום.

קטי קטרין שטרית: במשך ארבעה ימים, אדוני השר, במשך ארבעת הימים האחרונים יושבים להם 70,000 פעוטות בבית.

קטי קטרין שטרית: ולמה הם יושבים בבית?

קטי קטרין שטרית: כי לצערנו, שר האוצר ליברמן אינו מצליח לגבש פתרונות על מנת לפתור את המשבר הזה.

קטי קטרין שטרית: השביתה במעונות היום פוגעת בעיקר באוכלוסייה החלשה ביותר בישראל.

קטי קטרין שטרית: יום עבודה שהורה במעמד סוציו-אקונומי נמוך מחסיר בעקבות אותה שביתה משפיע הרבה יותר על חיי המשפחה ועל המשכורת החודשית שלו, ובעיקר על הפעוטות שלא חזרו לשגרה ונותרו בבית.

קטי קטרין שטרית: נועם ואפרת הם בני זוג בשנות ה-30 לחייהם שמתגוררים בשכונת הקטמונים בירושלים.

קטי קטרין שטרית: אחרי למעלה משנה וחצי של מציאות קורונה, כשסוף-סוף חזרנו לסוג של שגרה, נועם ואפרת מוצאים את עצמם שוב במצב שבו הם נאלצים להיעדר מהעבודה או להוציא סכומי כסף עבור בייביסיטר בעקבות אותה שביתה, ובעיקר בעקבות אטימות הלב של האוצר.

קטי קטרין שטרית: שכר המטפלות במעונות היום המפוקחים עומד על 5,700 שקלים – נמוך ב-40% משכר הסייעת בגן בעירייה, גן עירייה.

קטי קטרין שטרית: בנוסף, מעונות היום המפוקחים סובלים ממחסור של מאות עובדות ועובדים, וזאת, בין היתר, עקב השכר הנמוך – מי בא לעבוד?

קטי קטרין שטרית: נוכח התנאים המורכבים ביחס לאלטרנטיבות, המביאות אותם לידי נטישה.

קטי קטרין שטרית: האחריות לגיל הרך התפצלה לשלושה משרדים.

קטי קטרין שטרית: אם רק היו לוקחים את השכר של הפקידים באותם שלושה משרדים ומחלקים אותו למטפלות, דיינו.

קטי קטרין שטרית: זה מחולק ככה: משרד העבודה והביטחון החברתי, משרד הכלכלה ומשרד החינוך – וכך המטפלות נופלות בין הכיסאות.

קטי קטרין שטרית: בתקופה של התמודדות עם משבר הקורונה זה עוד יותר מגביר את חוסר הוודאות שלהן.

קטי קטרין שטרית: ב-19 ביולי 2021 התקבלה החלטת ממשלה על העברת מעונות היום ממשרד הכלכלה למשרד החינוך.

קטי קטרין שטרית: הבעיה היא לא המעבר – אני מברכת על השינוי בתפיסה שהטיפול בגיל הרך צריך להיות חינוכי ולא רק טיפולי.

קטי קטרין שטרית: הבעיה במעבר היא הדרך שבה הוא נעשה.

קטי קטרין שטרית: ארגונים שונים עוברים בין המשרדים השונים ולא מקבלים פתרון לבעיותיהם.

קטי קטרין שטרית: בנוסף, לא קם צוות מתכלל בין-משרדי של המשרדים הללו שמטפלים כדי לטפל ולתת מענה לאותם מעונות יום ולהקל על הקליטה שלהם במשרד החינוך.

קטי קטרין שטרית: לכן אני קוראת מכאן לשר האוצר מר ליברמן וגם לשרת הכלכלה אורנה ברביבאי לפתוח במשא ומתן מיידי וקצוב בזמן עם הארגונים השונים ומעונות היום עוד היום כדי לפתור את המשבר, אשר פוגע ב-70,000 הפעוטות.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר לתת לזה יום אחד נוסף.

קטי קטרין שטרית: הילדים האלה נפגעים, ההורים נפגעים, ואתה יודע, אני מסתובבת בארץ ורואה עסקים נסגרים.

קטי קטרין שטרית: הם לא נסגרים בגלל שסוגרים את השערים שלהם אלא בגלל שאנשים לא מגיעים לא למסעדות – מה אנחנו רוצים, שיסגרו את המעונות האלה?

קטי קטרין שטרית: זה הפתרון?

קטי קטרין שטרית: צריך לעזור למעונות, צריך לעזור למטפלות, להשאיר אותן עם שכר נורמלי ומכובד.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת קטי שטרית.

מנסור עבאס: חברת הכנסת נעמה לזימי – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איתמר בן גביר.

קטי קטרין שטרית: אתה מבין, אדוני היושב-ראש, כשעשינו זום כולם היו.

קטי קטרין שטרית: דיבורים, דיבורים, ולא מעשים.

איתמר בן גביר: יושב-ראש הישיבה, כנסת נכבדה, בעוד 20 דקות, חצי שעה, נצא כולנו מכאן ונחזור איש-איש לביתו, וכאשר אני אלך לביתי, כמו רובנו, אמצא בו ילדים – במקרה שלנו, ברוך השם, שישה ילדים מתוקים, חמודים; אחד מהם פעוט של ממש.

איתמר בן גביר: יש משהו שהוא מעבר לכל מחלוקת ושסע בבית הזה והוא הילדים שלנו, המלאכים המתוקים שאנחנו כל כך אוהבים ושניתן הכול, הכול, למענם.

איתמר בן גביר: אנו נמצאים היום ביומה הרביעי של שביתת המטפלות במעונות היום המפוקחים, במחאה על התנאים הכל-כך קשים.

איתמר בן גביר: לפיכך, עשרות אלפים של פעוטות נמצאים בבית מאז תחילת השבוע.

איתמר בן גביר: השביתה הזאת באה לעולם לאחר שהארגונים שמפעילים את המעונות הללו מתריעים כבר חודשים רבים, מנסים ליצור דיאלוג עם ממשלת ישראל – השר עיסאווי, לדבר איתכם, לפנות אליכם, לבקש מכם, אבל אתם לא הייתם מוכנים לשמוע אותם.

איתמר בן גביר: המטפלות הללו מחזיקות באוצר הכי חשוב של כולנו.

איתמר בן גביר: לפיכך היינו צריכים לפרגן להן, להעניק להן, לצ'פר אותן, לתת להן, אך במקום זאת, צריך להודות שהן עובדות בתנאי עבדות – שעות ארוכות, ימים ארוכים, בשכר נמוך מאוד מאוד.

איתמר בן גביר: יום העבודה של המטפלות הללו מתחיל מוקדם בבוקר, יום אינטנסיבי, רווי בפעילות שעוסקת בדבר הכי חשוב – בילדים רכים, צעירים, שזקוקים לעיניים שמשגיחות עליהם, לאוזניים ששומעות אותם ולאהבה כה רבה.

איתמר בן גביר: אבל אתם, ממשלת מנותקים, אתם ממשלה שמרשה לעצמה להפר את כל הבטחות הבחירות שלכם.

איתמר בן גביר: אתם ממשלה שרק ביממה האחרונה ראינו איך אתם פוגעים בחיילים משוחררים, מפירים הבטחות על דמי אבטלה לבעלי העסקים, ובעצם פוגעים בחברה הישראלית.

איתמר בן גביר: במקום שממשלת ישראל תתייחס בכובד ראש, באהבה, בחמלה, למי שמחזיקות באוצר הכי חשוב שלנו, אתם מתנכרים להן, אתם פוגעים בהן.

איתמר בן גביר: בואו נראה אתכם מרוויחים 5,700 שקלים בחודש ומסתדרים.

איתמר בן גביר: יכול להיות שממשלת ישראל צריכה מטפלת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי.

ינון אזולאי: ברשות אדוני היושב בראש, כבוד השר, סגן השר, סגני השר, חבריי חברי הכנסת, אלה שעדיין נשארו אחרי יום כזה, השבוע ביקר אצלנו שר האוצר בוועדת הכספים והציג.

ינון אזולאי: שאלתי אותו על המטפלות, על המאבק.

ינון אזולאי: תשובתו הייתה: הנושא בטיפול, כבר היום פגישה.

ינון אזולאי: התעדכנתי על הפגישה – התעדכנתי דרך התקשורת, גם באופן אישי.

ינון אזולאי: בפגישה דיברו על הכול, אפילו על האקלים, על כל מה שרק אפשר, אבל בתכלס לא על שכר המטפלות.

ינון אזולאי: עם זה – תמתינו לעוד שלושה, ארבעה חודשים.

ינון אזולאי: מה תמתינו?

ינון אזולאי: אין להן ילדים בבית?

ינון אזולאי: הן לא צריכות להאכיל אותם?

ינון אזולאי: מה אתם רוצים, שהן יפגעו בילדים מבחינת העבודה שלהן?

ינון אזולאי: הרי הן נותנות את הנשמה כל השנה, כל רגע.

ינון אזולאי: הן מטפלות בילדים שלנו.

ינון אזולאי: גם לי יש ילד במעון.

ינון אזולאי: אשתי מנהלת מעון – אני יודע את זה מהמקום הזה, אני תמיד אומר.

ינון אזולאי: אז מה אתם רוצים?

ינון אזולאי: לדרוך עליהן?

ינון אזולאי: לפגוע בילדים האלה זה התעללות בחסרי ישע.

ינון אזולאי: אתם לא פוגעים רק במטפלות.

ינון אזולאי: שרת הכלכלה הייתה, והיא לא ידעה לענות על זה.

ינון אזולאי: כן, כן, זה בטיפול.

ינון אזולאי: מה בטיפול?

ינון אזולאי: גם עוד שלושה חודשים לא תיפתר הבעיה.

ינון אזולאי: ואני כבר מבקש מסגן השר לא להגיד לנו: הייתם פה, לא טיפלתם.

ינון אזולאי: אתם אומרים שאתם ממשלת שינוי – תטפלו.

ינון אזולאי: לא טיפלנו?

ינון אזולאי: תטפלו.

ינון אזולאי: היו עוד הרבה דברים שטיפלנו בהם ועשינו, ויש דברים שלא טיפלו בהם.

ינון אזולאי: וכשלא טיפלו – תעיד על זה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, שהיינו ביחד, וגם אני הרמתי קול שם ועשיתי מאבק, היא תעיד על זה, כי אני חושב שמגיע למטפלות האלה בזכות ולא בחסד.

ינון אזולאי: ילדים הם שמחה.

ינון אזולאי: ילדים הם שמחה זה לא סיסמה, זאת מציאות.

ינון אזולאי: אנא מכם, תשמרו על החיוך שלהם, אל תהרסו להם אותו.

ינון אזולאי: החיוך הזה שלהם בריא לנו, הוא קודם כול בשבילנו.

ינון אזולאי: המטפלות האלה שבאות ונותנות את הנשמה לילדים האלה – תבינו אותן.

ינון אזולאי: הן מגיעות בערב הביתה, אחרי יום עבודה קשה ומפרך – אני יודע מה זה מהמקום האישי – הן מגיעות הביתה ויש להן לטפל בעוד ילדים, לפעמים באותם גילים.

ינון אזולאי: הן רוצות להגיע ולחייך גם אליהם ולהיות מראה ולקבל את החיוך בחזרה.

ינון אזולאי: הן לא איזה שפחות, הן לא עובדות סתם.

ינון אזולאי: אתה יודע, פעם הייתה שפחה.

ינון אזולאי: זה לא שאומרים: טוב, יש פה שפחה – שהיא תעשה את הכול.

ינון אזולאי: אין, נגמרו הימים האלה.

ינון אזולאי: זה מגיע להן.

ינון אזולאי: תנו להן.

ינון אזולאי: תנו לילדים לחייך.

ינון אזולאי: אתם יודעים שאם משביתים את המעונות, מושבת המשק.

ינון אזולאי: ולקראת סיום אני רק רוצה להגיד מילה אחת למטפלות: תודה.

ינון אזולאי: תודה רבה לכן.

ינון אזולאי: מטפלות יקרות, אתן עושות עבודה טובה, עבודת קודש.

ינון אזולאי: לאחרונה יצא על כל מיני מטפלות שזאת מתעללת, זאתי מתעללת, אבל תדעו לכם שרוב-רובן, הרוב המוחלט, לא מתעללות.

ינון אזולאי: הן משפרות ומייפות את התינוקות; הן משפרות ומטפלות בילדים שלנו בצורה הכי טובה.

ינון אזולאי: כל אחת מהן היא כמו אימא.

ינון אזולאי: תעזרו להן.

ינון אזולאי: אני לא תוקף, לא כלום.

ינון אזולאי: אני רוצה שתעזרו להן, אני רוצה שבאמת יצאו לקראתן.

ינון אזולאי: אני רוצה שבאמת תהיה להן עבודה מכובדת עם משכורת מכובדת, שהן ירגישו שבאמת כיף להן לבוא לעבודה.

ינון אזולאי: בואו נתאר לעצמנו שאם היינו באים פה לעבודה בשביל כמה שקלים – האמת, במצב של היום אנחנו באים על פחות משכר מינימום, עם ה-24 שעות שאנחנו עובדים פה, אבל בואו נגיד שכל אחד מאיתנו היה בא ועובד ואומר: תשמע, יש לי סיפוק בעבודה, אבל הכסף – הכסף נשחק.

ינון אזולאי: אני מגיע הביתה ואין לי במה לקנות לחם לילדים שלי.

ינון אזולאי: זה המצב שלהן.

ינון אזולאי: תעשו למען תינוקות של בית רבן שלא חטאו.

ינון אזולאי: ושוב, תודה רבה למטפלות – –

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

ינון אזולאי: – – תודה רבה לכן.

ינון אזולאי: תמשיכו לעשות את העבודה שלכן.

ינון אזולאי: אנחנו איתכן במאבק שלכן.

ינון אזולאי: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, סגן השר, חברי וחברות הכנסת, השר וסגן השר, אני יודעת שהשביתה היא שביתה של המטפלות המחנכות עצמן, אבל זה לא כל הסיפור.

עאידה תומא סלימאן: השביתה הזו צריכה להיות בעיני הממשלה שביתה למען חינוך יותר טוב לילדים.

עאידה תומא סלימאן: זה לא רק מאבק עובדות, זה מאבק על איך ייראה החינוך במדינת ישראל ואם באמת הממשלה, לפי ההחלטה שקיבלה להעביר את האחריות למעונות היום למשרד החינוך – זה אומר שאתם מבינים שמיום לידה עד גיל שלוש אלה שלוש השנים הכי חשובות בחינוך הילדים ובפיתוח וטיפוח הילדים האלה, הפעוטות האלה.

עאידה תומא סלימאן: כיום, כאשר עוברים כמה ימים של השביתה הזו בהתעלמות מוחלטת מהארגונים – ואני מלווה אותם צעד אחרי צעד, נכחתי בישיבות שיזמנו, בפגישות עבודה שיזמנו, אני ויושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד חברת הכנסת מיכל שיר, בין האוצר לבין הארגונים, ואני חייבת להגיד דבר אחד: לא יכול להיות שימשיכו לזלזל במה שנקרא "המקצועות הוורודים".

עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר, בגלל שהרוב המוחץ של העובדות הן נשים, להגיד בהיסח הדעת: תחכו ארבעה חודשים.

עאידה תומא סלימאן: נגמרו הימים שבהם עבודת נשים הייתה סוג של תרפיה לנשים.

עאידה תומא סלימאן: היום במדינת ישראל הנשים עובדות כדי לעזור בקיום היום-יומי של המשפחות שלהן.

עאידה תומא סלימאן: שני בני הזוג עובדים, ולמרות זאת עולה מספר המשפחות שיורדות מתחת לקו העוני כאשר שני בני הזוג עובדים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין איך יכול להיות שמקבלים החלטה על העברת סמכות למשרד החינוך ודחייה לעוד כמה חודשים של ההתחלה לחשוב איך פותרים את הבעיות ומה התוכניות.

עאידה תומא סלימאן: השארתם אותן באזור דמדומים שאף אחד לא לוקח אחריות עליו.

עאידה תומא סלימאן: משרד הכלכלה הוא האחראי לסל המחירים, סל המחירים שלא עודכן מ-2012.

עאידה תומא סלימאן: מ-2012.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים יש רגולציה שמכבידה יותר ויותר ונוגסת מהחלק שאמור להיות של העובדות האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני גם סבתא לנכדים שהולכים למעונות יום, ואני לא רוצה שתטפל בהן מטפלת מתוסכלת שחושבת איך להביא את פת הלחם לבית.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שתטפל בהם מטפלת שמרגישה שהיא עושה את זה גם בגלל שהיא אוהבת את המקצוע ובגלל שמתגמלים אותה יפה.

עאידה תומא סלימאן: ב-2017 יזם חבר הכנסת השר לשעבר כץ תוספת של 400 שקל, תוספת שניתנה, וקראו לה "תוספת כץ".

עאידה תומא סלימאן: אני פונה לשר האוצר: תעשה "תוספת אביגדור" הפעם.

עאידה תומא סלימאן: אל תחכה ארבעה חודשים.

עאידה תומא סלימאן: תן תוספת עכשיו, תפתח את סל המחירים לדיונים.

עאידה תומא סלימאן: אל תתעלמו מהמלצות הוועדה הבין-משרדית, ששלוש שנים עבדה על ההמלצות, וביניהן – שצריך לשנות שני דברים: המשכורת וההכנה של המטפלות; התקינה.

מנסור עבאס: כן.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שעניין התקינה נמשך עד שמשרד החינוך יקבל על עצמו, אבל עכשיו מה שנחוץ זה לסיים את השביתה.

עאידה תומא סלימאן: מסיימים את השביתה על ידי תמיכה במטפלות, אפילו בתוספת שהולכת ישר אליהן עכשיו, ומתחילים משא ומתן ישיר עם הארגונים.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: ישיב סגן השרה יאיר גולן, בבקשה.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נאמרו פה דברים של טעם ודברים מרגשים על ידי חברי הכנסת, ואני מודה לכם על הדברים היפים.

יאיר גולן: אבל לפני שאני אתייחס עניינית – עניינית; אני לא מתכוון לסגור חשבונות עם העבר, למרות שאפשר – אני רוצה דווקא לשבח את חבר הכנסת אורי מקלב, שבהתייחסותו לנושא התחבורה הציבורית, התחבורה הפרטית, להוריד כלי רכב מהכביש, שיבח את חברת מועצת העיר תל אביב וסגנית ראש העיר מיטל להבי ואת חבר הכנסת רם שפע – לא שותפיו הפוליטיים, אבל ידע להחמיא גם כשמישהו נמצא בצד השני.

יאיר גולן: אני חושב שזו דוגמה ומופת לתרבות פוליטית ראויה.

יאיר גולן: אם כולנו מצד אחד נדע להתווכח ומן הצד השני גם לשתף פעולה סביב נושאים ראויים וטובים – יש לנו המון סביב מה לשתף פעולה – הרי מדינת ישראל רק תרוויח, ואמון האזרח הישראלי במוסדות השלטון אך ילך ויצמח.

יאיר גולן: ועכשיו עניינית לנושא שמועלה פה לסדר-היום.

יאיר גולן: חבריי חברי הכנסת, אנחנו נחושים לתת מענה, והוא יהיה מענה קבוע.

יאיר גולן: המענה הקבוע הזה יגדיל את התגמול הכספי של המטפלות והסייעות במעונות הציבוריים המפוקחים על ידי המשרד והעתידים לעבור לאחריותו של משרד החינוך ב-1 בינואר 2022.

יאיר גולן: אנחנו נחושים לעשות את זה.

יאיר גולן: שרת הכלכלה דהיום היא שרה חברתית מובהקת, והנושאים האלה בראש מעייניה, ואנחנו ניתן בעניין הזה טיפול הולם.

יאיר גולן: אני מנצל את הדוכן הזה על מנת לפנות אל המטפלות והסייעות: קודם כול, חזרו לעבודה.

יאיר גולן: דבר שני – נשב יחדיו ונמצא את הפתרון ההולם.

יאיר גולן: אכן אתן זכאיות וצריכות לקבל תגמול כספי ראוי וגבוה יותר, חד-משמעית, חד-משמעית, ולשם אנחנו חותרים.

יאיר גולן: אנחנו מסוכמים בנושא הזה עם האוצר, ונמצא את הדרך לעשות את זה בצורה הראויה והנכונה ביותר.

יאיר גולן: רק בואו נשב עכשיו למשא ומתן ובואו נסיים את השביתה לאלתר, כי חבל – מי שמשלם את המחיר זה הילדים היקרים של כולנו.

יאיר גולן: של כולנו.

יאיר גולן: אני רוצה לומר – – –

קטי קטרין שטרית: אבל למה לא לשבת איתן עכשיו?

יאיר גולן: אני רוצה לומר – – –

קטי קטרין שטרית: אדוני סגן השר, למה לא לקרוא להן עכשיו?

יאיר גולן: עכשיו אני קורא להן.

קטי קטרין שטרית: אבל לא מנהלים איתן משא ומתן.

יאיר גולן: עכשיו, עכשיו.

יאיר גולן: אני רוצה להגיד שהיו שיחות של השרה עם הנציגות של המטפלות והסייעות.

יאיר גולן: לצערי, זה לא התחבר לכדי ישיבה משותפת, ואני מקווה מאוד שאחרי הערב הזה הן יגידו: כן, אנחנו רוצות לשבת.

יאיר גולן: אני אומר לכם, השרה מוכנה בכל מקום ובכל שעה לשבת עם הסייעות ועם המטפלות ולתת פתרון הולם.

יאיר גולן: ואני אומר שוב: בקצה יהיה להן תגמול כספי גדול יותר, כי מגיע להן.

יאיר גולן: אין בינינו ויכוח על הנושא הזה.

קטי קטרין שטרית: אני יכולה לתת לך הצעה?

יאיר גולן: אין ויכוח.

קטי קטרין שטרית: היה מסלול מ-2015, זה נקרא מסלול תעסוקה.

יאיר גולן: הלאה, הלאה.

יאיר גולן: אנחנו לא רוצים.

עאידה תומא סלימאן: אין ישיבה ביום ראשון – אין בוועדת הכלכלה ואין בוועדת העבודה.

יאיר גולן: חברת הכנסת תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: ישבו ולא נתנו להם מענה; אמרו להם: תחכו לאחר התקציב.

יאיר גולן: אנחנו לא נמתין לאחר התקציב, אנחנו ניתן פתרון עכשיו.

יאיר גולן: אנחנו רוצים לתת פתרון עכשיו.

יאיר גולן: אני אומר לך, יש לנו סיכום עם משרד האוצר לתת פתרון עכשיו.

ינון אזולאי: סגן השר – – –

יאיר גולן: רק אני קורא להן: בואו, שבו.

קטי קטרין שטרית: תגיד מה.

ינון אזולאי: סגן השר, רק בקשה קטנה.

יאיר גולן: יש, כרגיל – אני לא צריך לספר לחברי הכנסת הנכבדים שיש, כרגיל, עמדות פתיחה למשא ומתן.

יאיר גולן: אני קורא לכל השותפים לעניין לשים את העמדות האלה עכשיו בצד.

יאיר גולן: בואו נישב יחדיו, ניתן פתרון, אבל בינתיים בואו נחזור לעבודה, ולא נהפוך את הילדים האלה לקורבנות של סכסוכי העבודה וסכסוכי שכר.

ינון אזולאי: סגן השר, אבל יש לי בעיה.

קטי קטרין שטרית: סגן השר, יש פתרון.

קטי קטרין שטרית: יש פתרון.

יאיר גולן: עכשיו.

ינון אזולאי: יש בעיה קטנה.

יאיר גולן: עכשיו, קודם כול, רבותיי, חבריי חברי הכנסת, מי שיש לו – – –

ינון אזולאי: יש בעיה קטנה – – – שבסופו של דבר, יפילו על ההורים.

ינון אזולאי: תדאגו רק – – –

יאיר גולן: לא.

יאיר גולן: בדיוק זה.

יאיר גולן: חבר הכנסת אזולאי, אתה כל כך צודק.

יאיר גולן: אני מסכים איתך.

יאיר גולן: אנחנו רוצים להביא פתרון שלא ייפול על ההורים, חד-משמעית.

קטי קטרין שטרית: אז אני אגיד לך, יש פתרון.

יאיר גולן: היום ההורים משלמים בין 2,100 ל-2,800 שקל לילד.

קטי קטרין שטרית: נכון.

יאיר גולן: עכשיו, זה כמובן מחיר נמוך משמעותית ממה שנלקח במעונות אחרים, והפער הזה בתשלום הוא לפי המצב הסוציו-אקונומי של כל משפחה ומשפחה.

קטי קטרין שטרית: נכון, לפי מדרגות.

יאיר גולן: ואנחנו לא רוצים, חד-משמעית, לא רוצים שהתשלום יעלה למשפחות.

ינון אזולאי: לאף מגזר.

ינון אזולאי: לאף מגזר.

יאיר גולן: הכי קל זה לגלגל את זה על המשפחות; לא רוצים שזה יקרה.

ינון אזולאי: לאף אחד, לאף מגזר.

יאיר גולן: לכן אני אומר:

יאיר גולן: בואו שבו איתנו, בואו שבו איתנו, נמצא את הדרך להעלות לכן את התגמול הכספי, ומצד שני לא להשית – –

אבי מעוז: גם הם רוצים, אבל – – –

יאיר גולן: – – לא להשית את הנטל הנוסף על ההורים, כי הרי מדובר פה בחלק מהמקרים במשפחות קשות יום באמת, ואנחנו לא רוצים לעשות אותן לקשות יום יותר, חס וחלילה.

קטי קטרין שטרית: אבל יש מסלול שאפשר לתת להן ישירות מהמשרד, לתת להן תוספת על מה שנותנים להן באופן קבוע.

קטי קטרין שטרית: זה העידוד – –

עאידה תומא סלימאן: אמרנו.

עאידה תומא סלימאן: תוספת – – –

קטי קטרין שטרית: – – מסלול תעסוקה, כמו מסלולי תעסוקה – ישר לחשבונות.

יאיר גולן: חברת הכנסת קטי שטרית, הרי אני מכיר את הרגישות שלך לענייני חינוך – חלקנו כאן פעם יחד את ועדת החינוך – ואני לא צריך להסביר בפורום הזה כמה הנושא קרוב לליבך.

יאיר גולן: לכן אני מבקש ממך להפעיל את כל השפעתך ולומר לנציגות הבכירה של המטפלות והסייעות: בואו מחר בבוקר, מחר בבוקר מוכנה השרה – לא סגן השרה, אלא היא עצמה, בכבודה ובעצמה – לשבת עם הנציגות – –

עאידה תומא סלימאן: אבל – – –

יאיר גולן: – – לשבת עם הנציגות, למצוא את הפתרון ההולם ולהפסיק לאלתר את השביתה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יאיר גולן: ואני אומר בקצה, חד-משמעית, שנמצא את הדרך – –

קטי קטרין שטרית: אני מוכנה להתחייב, אבל אני צריכה – – –

יאיר גולן: – – נמצא את הדרך המהירה.

עאידה תומא סלימאן: הבעיה היא לא עם השרה.

קטי קטרין שטרית: הבעיה היא לא אצלכם, הבעיה היא באוצר, שהוא מתעלם.

יאיר גולן: אז אני מסביר.

קטי קטרין שטרית: אני בטוחה שאתם באים לקראתן ומבינים את החשיבות.

יאיר גולן: עשינו עם האוצר כברת דרך.

ינון אזולאי: – – –

יאיר גולן: אני אומר לך, אנחנו דנים בזה, מטפלים בזה.

יאיר גולן: עשינו עם האוצר כברת דרך ארוכה.

יאיר גולן: ככל שידי משגת, אנחנו קרובים לסיכום עם האוצר.

יאיר גולן: לכן אני אומר, במצב הזה, כשיש כבר כמעט סיכום עם האוצר ויש נכונות עצומה של השרה לטפל בזה מהר ולאלתר – לכן אני אומר:

יאיר גולן: בואו נפסיק את השביתה, נישב יחדיו, ניתן את הפתרון ההולם ביותר, המהיר ביותר.

יאיר גולן: ואני אומר, הפתרון הזה ישמור על שני עקרונות שמבחינתי הם חיוניים לפתרון המשבר: שכר גבוה יותר למטפלות או תגמול כספי גבוה יותר למטפלות ולסייעות, ולא לגלגל את התגמול הגבוה יותר הזה למשפחות עצמן, להורים.

מנסור עבאס: כן.

יאיר גולן: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: – – – היום, ויגיד להן את זה.

מנסור עבאס: מה עמדתכם בקשר להצעה?

מנסור עבאס: אתם מקבלים – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

יאיר גולן: אנחנו מבקשים להעביר את הנושא לוועדת העבודה והרווחה.

יאיר גולן: אני חושב שכך יהיה נכון וראוי.

מנסור עבאס: אתם מסכימים?

מנסור עבאס: ועדת העבודה והרווחה.

ינון אזולאי: היושב-ראש, בערוץ 20 עכשיו פרסמו שהנהלת ויצ"ו, משאבי אנוש, שלחה לעובדים הנחיה לקבל עובדים זרים למעונות.

ינון אזולאי: תשמע, זה דבר הזוי, שרוצים לקבל למעונות עובדים זרים בגלל המצב של השכר.

ינון אזולאי: אז צריך להביא את זה בחשבון.

ינון אזולאי: עכשיו, אם חסר להם עובדים זרים – – – נורבגי – – –

יאיר גולן: זה ייבדק.

יאיר גולן: אני לא מכיר דבר כזה.

עאידה תומא סלימאן: אני במקומם הייתי – – – שהמדינה תטפל בילדים.

יאיר גולן: חבר הכנסת אזולאי, אני לא מכיר דבר כזה.

יאיר גולן: אני אבדוק את זה.

יאיר גולן: אני אבדוק את זה.

עאידה תומא סלימאן: שהממשלה תיקח את המעונות ותטפל בילדים.

עאידה תומא סלימאן: אני במקומם הייתי סוגרת.

יאיר גולן: תודה רבה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אתם מסכימים להעביר לוועדת העבודה והרווחה?

ינון אזולאי: לכלכלה.

קטי קטרין שטרית: לא העבודה והרווחה.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, האם אני – – –

מנסור עבאס: אז אנחנו מעבירים לוועדת הכנסת.

קטי קטרין שטרית: אני מכירה את הפעילות של סגן השר.

קטי קטרין שטרית: אני יודעת שסגן השר – – – יושבים איתם היום.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על ההצעה.

קטי קטרין שטרית: אני יכולה לבוא אליהם בפנייה אם יגידו להם שעכשיו יושבים איתם, אבל אם לא ישבו איתם, על מה הם יסגרו?

עאידה תומא סלימאן: קטי, הם ישבו.

עאידה תומא סלימאן: אני נכחתי בישיבה.

עאידה תומא סלימאן: הם לא רוצים להגיע איתם לכלום עד שלא יגמרו את עניין התקציב, וזאת עמדת האוצר.

עאידה תומא סלימאן: עד שהאוצר לא יכריז על עמדה אחרת, הכול סתם.

ינון אזולאי: אני לא חושב – – –

עאידה תומא סלימאן: ולא, לא ועדת העבודה והרווחה.

קטי קטרין שטרית: לא, לא.

קטי קטרין שטרית: ועדת הכלכלה.

ינון אזולאי: – – – את זה עושים בכלכלה – – –

מנסור עבאס: אוקיי.

קטי קטרין שטרית: ועדת הכלכלה.

מנסור עבאס: אז אנחנו מצביעים לכלול את זה בסדר-היום.

קטי קטרין שטרית: עאידה, ועדת הכלכלה?

עאידה תומא סלימאן: כן.

קטי קטרין שטרית: ועדת הכלכלה.

ישראל אייכלר: אם המציעים מסכימים, אפשר להעביר לוועדת הכלכלה.

קטי קטרין שטרית: כן.

קטי קטרין שטרית: כל מי שהגיש את ההצעה לסדר-היום רוצה ועדת כלכלה.

אוריאל בוסו: מה הדיון?

אוריאל בוסו: למה לא מצביעים?

קטי קטרין שטרית: לא, אין צורך.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מציעים.

קטי קטרין שטרית: מה – – – מה שאנחנו רוצים.

אוריאל בוסו: אפשר גם דיון במליאה, אגב.

מנסור עבאס: יאיר, סגן השרה.

ישראל אייכלר: אפשר להצביע, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: הייתי פעם סגן היושב-ראש.

מנסור עבאס: כן.

ישראל אייכלר: אפשר להצביע, אם המציעים מסכימים.

ינון אזולאי: המציעים מבקשים להעביר לוועדת הכלכלה.

מנסור עבאס: הוא הציע ועדת העבודה והרווחה.

מנסור עבאס: אתם רוצים כלכלה.

קטי קטרין שטרית: לא, לא.

קטי קטרין שטרית: ועדת הכלכלה.

עאידה תומא סלימאן: ועדת הכלכלה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אז אנחנו מצביעים להעביר לוועדת העבודה והרווחה.

קטי קטרין שטרית: לא, אנחנו לא רוצים.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אז אתם יכולים – – –

קטי קטרין שטרית: אנחנו מצביעים נגד.

מנסור עבאס: יאיר, אתם מסכימים להעביר לוועדת הכלכלה?

יאיר גולן: אין לי שום בעיה.

יאיר גולן: אין לי שום בעיה להעביר את זה לוועדת הכלכלה.

יאיר גולן: בסדר גמור.

יאיר גולן: אני חושב שיותר נכון – אבל אם, מה שנקרא – – –

מנסור עבאס: אוקיי, אז אנחנו – – –

כותרת: דרמה במליאה – – – דרמה במליאה.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על העברה לוועדת הכלכלה.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: שישה חברי כנסת בעד.

מנסור עבאס: אני קובע שההצעה לסדר-היום בנושא: מאבק המטפלות והחינוך לגיל הרך עוברת להמשך דיון בוועדת הכלכלה.

רמקול, רמקול.

מנסור עבאס: סליחה.

מנסור עבאס: שישה חברי כנסת בעד.

מנסור עבאס: אני קובע שההצעה לסדר-היום בנושא: מאבק המטפלות והחינוך לגיל הרך עוברת להמשך דיון בוועדת הכלכלה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: << הלסי >> התנהלות המשטרה מול קבוצות אלימות ואלימות משטרתית מול קבוצות שומרות חוק << הלסי >>

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: התנהלות המשטרה מול קבוצות אלימות ואלימות משטרתית מול קבוצות שומרות חוק, מס' 327, 328, 329 ו-332.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

אבי מעוז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: כנסת נכבדה, סגן השר, השר – נמצא פה?

עיסאווי פריג': אני כאן, אני כאן.

עיסאווי פריג': אמרו לי גם שאתה מתכונן טוב – ככה אמר חבר הכנסת יעקב אשר.

אבי מעוז: הפעם זה לא על מזגנים.

אבי מעוז: בשבת האחרונה הותקפו שני שוטרים בכפר קאסם על ידי בריונים מהמיליציה אלחיראסה – אני מקווה שאני מבטא את זה נכון – שהיא סוג של משטרה פרטית שפועלת בחסות התנועה האסלמית ובמימונה, זו שמפלגת רע"ם היא נציגתה בכנסת ובממשלה.

אבי מעוז: ראשית, אני רוצה לחזק את השוטרים שהותקפו ואת כלל שוטרי המשטרה.

אבי מעוז: אבל בניגוד למקרים אחרים, שבהם כשמותקפים שוטרים על ידי אזרחים ישנה תגובה נחרצת מאוד של המשטרה – כמו למשל האירוע שאירע בשנה שעברה בבני ברק, כאשר בלשים שלא הזדהו הותקפו, ובעקבות זאת המשטרה פשטה על העיר באלימות קשה, שכללה זריקת רימוני הלם ליד אזרחים חפים מפשע – במקרה הנוכחי, במה שראינו עד עתה, המשטרה ניסתה להכיל את האירוע, כדרכה בהכלה בשאר התחומים, ואף לגמד את משמעותו, ולא נצפתה עד לרגע זה שום תגובה משמעותית בשטח.

אבי מעוז: מדובר בהתנהלות רופסת אל מול קבוצות אוכלוסייה אלימות שהיא המשך ישיר להתנהלות שכולנו צפינו בה במהלך אירועי הפרעות לפני כמה חודשים בערים המעורבות, אירועים שבראשיתם הופקרו מוקדי האלימות החמורה, והמשטרה התמקדה בגבולות האזורים הללו והותירה את התושבים לנפשם.

אבי מעוז: כזכור, באירועים הללו נרצחו שלושה יהודים ונפצעו עשרות.

אבי מעוז: גם לאחר ההפתעה של ערב האלימות הראשון המשטרה לא נערכה ללילות הבאים ולא אכפה את העוצר שהוטל.

אבי מעוז: גם במצבי קיצון, שבהם הייתה סכנת חיים ממשית, כמו ירי חי על אזרחים ושוטרים, זיקוקים בכינון ישיר והשלכת בקבוקי תבערה על בתי מגורים ובתי כנסיות, לא נעשה שימוש בנשק חם.

אבי מעוז: בחלק מהפעמים מי שזכו להיות היעד של פעילות המשטרה היו דווקא היהודים שניסו להגן על משפחותיהם ועל שכניהם.

אבי מעוז: אני רוצה לפנות אל השר בר לב, השר לביטחון פנים: תפקידך לא לאפשר שדברים מעין אלו יקרו.

אבי מעוז: תפקידך, תפקידכם במשרד לביטחון פנים, לתת לשוטרים את כל הגיבוי להגיב בעוצמה ובנחישות כנגד כל אותם פורעים ומחבלים.

אבי מעוז: תפקידכם לדאוג שהשב"כ יהיה מעורב במאבק הזה בטרור שבתוככי מדינת ישראל, ובוודאי שתפקידכם לוודא שבמדינת ישראל מליציות כאלה ואחרות לא יוכלו להתנהל כגופים עצמאיים וכמשטרה פרטית, גם אם הם בני חסותם של חבריכם לקואליציה.

אבי מעוז: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אבי מעוז.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר.

מנסור עבאס: כמובן, חבר הכנסת אבי מעוז, לעירייה, ראש העיירה, וגם לנו כרע"מ, הייתה עמדה ברורה: גינינו את האירוע.

מנסור עבאס: הוא אירוע נקודתי.

מנסור עבאס: מי שהיום מקדם את העבודה מול המשטרה, את מערכת היחסים, ומנסה ליצור ממשק עבודה סדיר עם המשטרה ולקיים שותפות ושהמשטרה תפעל בתוך היישובים, תחת עיקרון של שמירה על שלטון החוק, זה אנחנו.

אבי מעוז: אני מאוד מקווה.

אבי מעוז: אני קצת חולק על זה שזה אירוע חד-פעמי.

אבי מעוז: אנחנו כולנו יודעים שזה מתחולל כמעט כל ערב.

מנסור עבאס: מתח בין משטרה לאזרחים קיים בכל העולם.

מנסור עבאס: מתח בין משטרה לאזרחים קיים, ולפעמים המשטרה תוקפת, מבקרים אותה, ולפעמים היא נתקפת.

אבי מעוז: האם אדוני אומר שהארגון הזה, בתור משטרה פרטית, זה ארגון מקומי – –

מנסור עבאס: לא, זה לא ארגון, זה חברת משטרה.

אבי מעוז: – – זה אירוע חד-פעמי או שזה קיים בכל עיר ועיר שמתארגנים – – –

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: זו חברת שמירה ששייכת לעירייה, ויש כמובן שמתנדבים ועושים עבודה בשיתוף פעולה עם המשטרה.

עיסאווי פריג': כבן כפר קאסם אני חייב לציין – – – ויתרונותיהם הם הרבה יותר מחסרונותיהם, אם בכלל.

של מי?

עיסאווי פריג': של החבר'ה, המתנדבים.

עיסאווי פריג': האירוע הנקודתי זה סיפור אחר.

אנחנו בעד התנדבות.

מנסור עבאס: כן, יעקב.

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

מנסור עבאס: שלום לך.

מנסור עבאס: אני סומך על ההגינות שלך, יעקב.

אדוני השר, ידידי – ידידי זה השר – וידידי סגן השר, אני מאחל לכולם שתהיה להם הצלחה גדולה.

גם כשהייתי ראש עיר אני מאוד דאגתי שיהיה קשר, במיוחד בערים שבהן יש סוגי אוכלוסייה שלא תמיד יש להם אמון במשטרה – דאגתי מאוד שיהיה קשר בין המשטרה לבינם.

אני אגיד לך למה אני עומד פה על הבמה עכשיו – כי כשל יכול לקרות, דבר כזה יכול לקרות, למרות שאסור שהוא יקרה, ואני חושב שגם אתה גינית, וזה בסדר גמור.

אתה יודע למה אני עומד כאן?

כי אני אצטט לך משהו, ותגיד לי מה היית עושה כשהיית שומע את זה היום, כשאתה בממשלה, ככה, חצי כזה: יש לסגור את העיר אום אל-פחם – – אום אל-פחם?

לא.

מנסור עבאס: כפר קאסם.

כפר קאסם, סליחה.

יש לסגור את העיר כפר קאסם לנכנסים ויוצאים עד שכל פראי האדם שהיו שותפים לו ייתפסו וייענשו בחומרה.

לא נקבל מצב של מדינה בתוך מדינה.

תחשוב שאבי מעוז היה עולה כאן והיה אומר את זה כך: נסגור את העיר בגלל פראי האדם.

מה הייתם עושים?

ישראל אייכלר: אין יוצא ואין בא.

אין יוצא ואין בא.

ואם זה היה עוד שר שאיתך בתוך ממשלה, מה היית עושה?

מנסור עבאס: האירוע הזה בבני ברק?

רגע, אל תהרוס לי את הפאנץ'.

בואו נהיה רגע גלויים, אנחנו כמעט בארבע עיניים.

אם ליברמן, שרק עד לפני שלוש-ארבע שנים לא היה מוכן להסתכל לכם בעיניים ולשבת לידכם – הוא הפך פה את מזכירות הכנסת כי כשהוא עבר לאופוזיציה הושיבו אותו ליד איימן עודה – אם ליברמן היה אומר את זה היום – פיניטו ממשלה, נכון?

וליברמן הוא איש אמיץ, הוא חיסל את ההוא ב-24 שעות והכול – –

אבי מעוז: מה פתאום.

אבי מעוז: מה פתאום.

– – אבל את המילים החמורות הללו, שיש לסגור את העיר לנכנסים ויוצאים עד שכל פראי האדם שהיו שותפים לו ייענשו בחומרה, הוא אמר על בני ברק.

כשהיה אירוע – ובתחילת האירוע אנחנו הראשונים שגינו את אותם נערים שעשו את מה שעשו – לא הספקנו לסיים להוציא את ההודעות שלנו החוצה, המשטרה – בטעות גדולה, לדעתי; אני בטוח שהם גם מצטערים עליה עד היום – נכנסה למסע נקם בעיר, עם רימוני עשן, כשאנשים קשישים לא יכלו לישון בלילה, כדי לבוא ולהראות שלטון.

וליברמן, כשהרימונים עוד מתפוצצים שם בבני ברק, אמר שכל פראי האדם האלה – נסגור את העיר עד שנחנך אותם.

האמיץ הגדול הזה, היום הוא לא מעז להגיד את זה אם הוא לא היה בממשלה.

אם הוא היה חבר של נתניהו ולא היה ביניהם איזה סכסוך אישי, הוא היה אומר את זה גם עליכם, ודאי.

אבי מעוז היה מחוויר לעומת מה שהוא היה אומר פה.

הוא היה עולה לפה והוא היה אומר: צריך לסגור את העיר שלך, ידידי השר.

והתקשורת, שנתנה כל כך הרבה להבות על בני ברק אז, על הדבר הזה שקרה אז, כשרוב-רובם של תושבי העיר, של עסקני היהדות החרדית, גינו את הדבר הזה, ושם זה עוד היה בלשים, שיכולת להגיד שהנערים גם לא ידעו אם זה שוטרים או לא, מה שאתה רוצה – אם היה מקרה כזה של מיליציה חרדית שממומנת אולי על ידי יהדות התורה, או אולי מועצת גדולי התורה, מה היו עושים מאיתנו?

קציצות היו עושים מאיתנו.

קציצות היו עושים מאיתנו.

זה האבסורד.

זה הצביעות.

ואתה יודע, אנחנו תמיד מסיימים באיזה דבר תורה.

אני כל פעם אומר לך איזו גמרא, איזה תלמוד, איזה משהו.

יואב ידידי, הכי הרבה צריך להיזהר לא מאלה שאומרים ככה ולא מאלה שאומרים ככה, הכי הרבה צריך להיזהר מהצבועים.

הצבועים.

אני חושב שאנחנו צריכים להגן על שוטרים, אנחנו צריכים לתמוך בהם – הם באים לעזור לאוכלוסייה.

הם גם עושים טעויות לפעמים, וכולם משלמים על זה.

אבל פראי אדם – אין לו אומץ להגיד את זה ואני לא רוצה שיגיד את זה על האזרחים שלך, אבל אני רוצה שאתה תמחה כשהוא אומר את זה על האזרחים שלי.

תודה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב אשר.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת אוריאל בוסו.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, סגן השר, חבריי חברי הכנסת, למעשה, מי שהיה ראש עיריית בני ברק, חבר הכנסת יעקב אשר, ביטא באופן מאוד מאוד ברור ומובהק את ההבדלים בתגובות, קודם כול בזמן האירוע.

אוריאל בוסו: הוא ציין פה את יושב-ראש ישראל ביתנו אביגדור ליברמן, בהתקפות חסרות רסן, ובהתקפה שקרתה עכשיו באירוע בכפר קאסם עד עכשיו, לדעתי, הוא לא הגיב.

אוריאל בוסו: שום דבר.

אוריאל בוסו: להחליש את המשטרה.

אוריאל בוסו: אנחנו רואים גם מה קורה בדרום, באזור המשולב שם, גם עם הבדואים, ובבאר שבע אתה שומע על אנשים שמפחדים לצאת.

אוריאל בוסו: אבל אם לא ניתן את הכוח במקרה הזה למשטרה, אז איש את רעהו בלעו.

אוריאל בוסו: אבל התמונות עדיין עומדות למול עינינו.

אוריאל בוסו: מה שקרה בשנה שעברה בבני ברק – שהיו שם בלשים.

אוריאל בוסו: האנשים שהגיעו בהתחלה לתקוף אותם לא ידעו שמדובר פה באנשי ביטחון או בשוטרים, אלא הבינו שמישהו בא פה לעשות בהם פוגרום, וזאת הייתה התגוננות גרידא.

אוריאל בוסו: הגיעו מליציות שלמות.

ישראל אייכלר: לפני זה השוטרים שם לא נפצעו בכלל.

ישראל אייכלר: זה לא כמו – אין דמיון.

אוריאל בוסו: לא ירד דם לאף אחד, זאת לא הייתה סכנת חיים.

כי המיליציה של בני ברק היא לא כמו המיליציה – – –

אוריאל בוסו: הגיעו מליציות, ב-24:00 זרקו רימוני עשן, ובאמת הרעידו שם את הילדים, הכניסו שם לטראומה.

אוריאל בוסו: היה גיבוי קולקטיבי, לפחות מהצד שבא לגנות, שבאו לקחת קורבן ולהראות: אנחנו כאן במעשה של שופוני, בהתרסה אמיתית.

אוריאל בוסו: אנחנו תמיד מדברים – קודם דיברו פה על הסיפור של להכשיר את השוטרים מול בעלי מוגבלויות, לבנות אמון תמיד עם הגוף שאתה נמצא בו עכשיו, המשטרה, שאתה מגיע ממנו.

אוריאל בוסו: בצורה כזאת בטח לא בונים אמון.

אוריאל בוסו: אבל כרגע, כשראינו את המקרה שקרה בכפר קאסם וקורה בעוד מקומות, ואת התגובות – כמה זמן, כמה שעות לקח – אפילו לאחראים במשרדים הללו ולראש הממשלה, לקח להם זמן להגיב לעומת המקומות האחרים.

אוריאל בוסו: אנחנו לא מבקשים להתקיף את האזרחים האלה יותר.

אוריאל בוסו: קודם כול, כמו שאמר חבר הכנסת מעוז, צריך לחזק את כוחות הביטחון, במקרים האלה בוודאי.

אוריאל בוסו: צריך לתת להם גיבוי אמיתי.

אוריאל בוסו: עכשיו, אני חושב שהיום חתמתי על הצעת חוק של להתחיל לתת חסינות לחיילים ולשוטרים, כדי שלא יפחדו להפעיל כוח, כמו שעד היום מפחדים להוציא נשק או לפחות להזהיר.

אוריאל בוסו: אבל מצד שני, צריך לדעת גם: הפוליטיקאים שמנסים להשתמש גם בכוחות הביטחון במקרים הללו בשביל לנגח ציבור שלם – תסתכלו ותלמדו ממקרים אחרים.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי – לא נוכח.

מנסור עבאס: ישיב סגן השר לביטחון פנים יואב סגלוביץ'.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קראתי כמובן את ההצעות לסדר-היום, וזה התפתח והלך למקומות אחרים.

אבי מעוז: זה הכול לאותו מקום.

יואב סגלוביץ': לא, לא.

יואב סגלוביץ': אז יש שתי אפשרויות: אחת – שאתן את התשובה היבשה, וחבר הכנסת אשר יודע שאני יבשוש מאוד; השנייה – שאני אתן סיפור.

אבי מעוז: סיפור, סיפור.

אוריאל בוסו: זאת כבר שעת סיפור.

יואב סגלוביץ': תראו, בואו נסכים על הדבר הראשון, ואני חושב שזה הכי חשוב מהכול כרגע אל מול מה שנאמר – שהמשטרה מחוץ למשחק הפוליטי.

יואב סגלוביץ': פשוט מחוץ למשחק הפוליטי.

יואב סגלוביץ': המשטרה מחוץ למשחק הפוליטי והפוליטיקאים בפעילות הציבורית, פוליטית, עמדות, דעות.

יואב סגלוביץ': והמשטרה צריכה לעשות את עבודתה על פי חוק, על פי דין, בצורה מקצועית, עניינית, נוקשה כשצריך, רכה שצריך.

יואב סגלוביץ': והיא צריכה גיבוי ציבורי לעבודה שלה, ואם היא עושה עבודה טובה – היא תקבל אותו.

יואב סגלוביץ': אבל כשאנחנו מסתובבים, כל אחד – ואין מה לעשות, אני שומע – פה מתחיל הסיפור:

יואב סגלוביץ': כל אחד מאיתנו מסתובב ובכיסו יש לו את סרגל המדידה שלו.

יואב סגלוביץ': אנחנו כל היום מסתובבים ומודדים את הזולת.

יואב סגלוביץ': אבל דווקא לי קל לענות מפה, מהדוכן, ממש קל לי, כי לא על זה דיברתי ולא על זה דיברתי, ולא על זה אמרתי ולא על זה אמרתי, ולא אמרתי לא לסגור פה ולא לסגור שם.

יואב סגלוביץ': אני חוזר על מה שאמרתי לפני שהייתי בתפקיד שלי היום: המשטרה במשטר דמוקרטי מחוץ למשחק הפוליטי.

יואב סגלוביץ': זה התפקיד שלנו לדאוג שהיא תהיה מחוץ למשחק הפוליטי.

יואב סגלוביץ': זה אומר שאנחנו לא יכולים להסתובב כל היום ולמדוד אותה בסרגלים שמתאימים לנו באותו רגע ועושים השוואה: המקרה הזה, המקרה ההוא.

יואב סגלוביץ': עכשיו אני בתפקיד אחר, אבל אם היה נמצא מישהו מעמדה פוליטית אחרת, היינו שומעים על פעילות כוחנית של משטרת ישראל במקומות אחרים – ביהודה שומרון או במקום אחר, תלוי בזווית הפוליטית.

אבי מעוז: למה זה נקרא "משחק פוליטי"?

יואב סגלוביץ': כי מה שבשאילתה זה הרי משחק פוליטי.

יואב סגלוביץ': הרי שאלתם אותי שאלה פשוטה, ואני אחזור לתשובה היבשה.

יואב סגלוביץ': רציתם סיפור ואתם חוזרים לתשובה היבשה.

יואב סגלוביץ': היבשה היא נורא פשוטה: היו עבריינים בכפר קאסם.

יואב סגלוביץ': כשהגיעו לשם שוטרים הם תקפו את השוטרים.

יואב סגלוביץ': היו שם שוטר ומתנדב.

יואב סגלוביץ': עשו פעילות, ביצעו מעצר.

יואב סגלוביץ': הוארך המעצר.

יואב סגלוביץ': מחר יוגש כתב אישום לבקשת מעצר עד תום ההליכים על תקיפת שוטר בנסיבות מחמירות.

מצוין.

עכשיו אתה אומר לי יבש.

עכשיו תגיד לי: למה לא היה אפשר לעשות את זה יבש לפני שנה?

בתור איש משטרה, איש מקצוע, תענה.

יואב סגלוביץ': יעקב, הרי סיכמנו שאתה לא רוצה רק יבש.

יואב סגלוביץ': יבש קיבלת – עכשיו תקבל רטוב.

יואב סגלוביץ': הרטוב שאני מבקש – אתה יודע מה?

יואב סגלוביץ': אני מבקש.

אבי מעוז: סגן השר, ההשוואה בין בני ברק לבין כפר קאסם היא השוואה פוליטית?

אבי מעוז: היא לא פוליטית.

יואב סגלוביץ': אני לא עשיתי השוואה בכלל.

מנסור עבאס: הוא לא עשה השוואה, אתם עשיתם.

אבי מעוז: לא, אני אומר שאני עשיתי השוואה.

– – – זה פוליטי?

זה פוליטי?

מה שאני השוויתי זה פוליטי?

מה פתאום.

יואב סגלוביץ': שנייה.

יואב סגלוביץ': אתם יודעים מה?

יואב סגלוביץ': אני אגיד הפוך – טעיתי ואני חוזר בי: אני הייתי פוליטי ואתם לא.

יואב סגלוביץ': אני הייתי פוליטי.

יואב סגלוביץ': מתנצל.

יואב סגלוביץ': מחילה, מחילה.

יואב סגלוביץ': תמחל.

יואב סגלוביץ': אבל אני כן רוצה לנצל – – –

אם לא הייתה היום שותפות כזאת או אחרת, המשטרה הייתה יוצאת במסע – –

יואב סגלוביץ': מה אתה רוצה לומר?

– – מסע נקם, למען ישמעו וייראו.

נקודה.

יואב סגלוביץ': יעקב, מה שאתה אומר עכשיו – סליחה, חבר הכנסת אשר.

יואב סגלוביץ': מה שאתה אומר עכשיו, יעקב, זו האמירה שעליה אני מתריע, ממנה.

יואב סגלוביץ': אני אקח את דבריך כמו שהם.

אני לא רוצה להגיע לשם.

יואב סגלוביץ': הרי מה אתה אומר?

יואב סגלוביץ': אתה אומר שהפעילות של המשטרה מותנית בממשלה – זה מה שאתה אומר.

יואב סגלוביץ': על זה אני אומר לך: לא נכון.

יואב סגלוביץ': על זה אני אומר לך שאתה, באמירה הזאת – אני אומר מתוך כבוד גדול אליך, ואתה יודע את זה – היא אמירה מסוכנת, כי ביום שאזרח שרואה אותנו או לא רואה אותנו, מקשיב לנו, מאמין לנו או לא מאמין לנו, יחשוב שכך אנחנו פועלים בשגרה: לא משנה, הכול זה משחק.

יואב סגלוביץ': ואני אומר: לא הכול משחק.

יואב סגלוביץ': משטרה בחברה דמוקרטית יש לה אג'נדה, והאג'נדה הלוא היא שמירת החוק.

יואב סגלוביץ': משטרה – אני אומר לכם מניסיון של אחד שטעה, לא אחד שתמיד צדק, שהמשטרה גם טועה והיא גם תטעה.

יואב סגלוביץ': אבל הטעות שהיא עשתה או תעשה היא כאין וכאפס לעומת הטעות שאתה מגלם במה שאתה אמרת, כי מה שאתה אומר הוא שאם מחר תהיה ממשלה אחרת, אני אבוא ואגיד שהמשטרה היא פוליטית.

יואב סגלוביץ': ואתה יודע שכשבממשלה הקודמת אני ישבתי כחבר כנסת מהאופוזיציה, וכל פעם שנאמר הדבר הזה, למרות שהייתי באופוזיציה, לא הסכמתי לשמוע את הדבר הזה; לא אמרתי את המילים האלה בוועדה שאתה ניהלת מעולם.

יואב סגלוביץ': אז אני לא אומר לך, למרות שאתה צעיר ממני – לא אומר לך, למרות שאתה צעיר ממני: תלמד ממני.

יואב סגלוביץ': לא.

יואב סגלוביץ': אני אומר לך רק דבר אחד: תקשיב למה שאני אומר, כי יש לנו תפקיד משותף, לכל מי שיושב כאן:

יואב סגלוביץ': לגרום לכך שאזרחים לא יחשבו – לא רק שלא יחשבו; שלא תהיה מחשבה מן הסוג הזה.

יואב סגלוביץ': זה הדבר הכי מסוכן שיכול להיות.

יואב סגלוביץ': הכי מסוכן.

יואב סגלוביץ': ולכן אני אומר לכם עכשיו, בכובע שלי כסגן השר לביטחון הפנים – –

אבל מה לעשות שהם חושבים ככה?

יואב סגלוביץ': – – שגילויי אלימות כנגד שוטרים, ללא הבדל מי האלים – חרדי, ערבי, חילוני, נוצרי – יטופלו ביד קשה, בכל חומר הדין, וזה האחריות שלי לדאוג שזה יקרה; וזה יקרה.

יואב סגלוביץ': בכובע השני שלי – ואתם יודעים שקיבלתי כובע נוסף, ובכובע הנוסף אני גאה.

יואב סגלוביץ': אני שותף של היושב-ראש שיושב כאן עכשיו, מנסור עבאס, וגאה; אני שותף כי יש לנו אותה ראייה כמו שיש לך, יעקב, שצריך לעשות שינוי.

יואב סגלוביץ': כי יש היום אזרחים ערבים שסובלים ממכה קשה של אלימות, ונשתמש שם בכל האמצעים ובכל הכוח להחזיר שקט ושלווה על פי חוק ועל פי דין.

יואב סגלוביץ': לזה אני אחראי.

יואב סגלוביץ': לזה אני אחראי.

יואב סגלוביץ': ואם ירימו יד על שוטרים, לא משנה היכן, זה דבר שלא יהיה מתקבל על הדעת.

יואב סגלוביץ': ופה אני קורא לכל חברי הבית הזה להבין שמרגע שמרימים יד על שוטר, ללא הבדל – –

את זה אתה לא צריך להגיד – – –

יואב סגלוביץ': אני לא אומר לך, אני אומר עכשיו לחלל.

יואב סגלוביץ': – – אין סלחנות – לא בשל הסיבה, ולא בשל העובדה, ולא בשל התירוץ, ולא בשל המוצא.

יואב סגלוביץ': זה חובה על כולנו ביחד.

יואב סגלוביץ': ולכן אני חוזר ומסכם ביבשושיות: מחר כנראה יוגש כתב אישום כנגד האנשים החשודים, ואולי מחר, אם יהיו מספיק ראיות – וכנראה יש – הם יעמדו לדין, וזה צריך להיות הסמל והדוגמה לא רק שם – בכל מקום.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

מנסור עבאס: דעה נוספת – – –

ישראל אייכלר: אני ארצה דעה נוספת.

אבי מעוז: אתה אמרת – ואני הולך איתך – שהמשטרה בנויה על אמון הציבור, והציבור צריך לתת גיבוי למשטרה.

אבי מעוז: אנחנו העלינו פה שאלה אחת, ואתה טוען שהיא באה מהצד הפוליטי, ואני אומר לך שהיא לא באה מהצד הפוליטי.

אבי מעוז: בתור אזרח פשוט, אני מסתכל איך המשטרה הגיבה בבני ברק ואיך המשטרה הגיבה בכפר קאסם.

אבי מעוז: הסבר איך יכול להיות שוני כזה בין התגובות – – –

– – –

יואב סגלוביץ': אז שאלת ואני אנסה לענות לך.

יואב סגלוביץ': אני אנסה לענות לך.

יואב סגלוביץ': שאלת הסרגלים היא שאלה טובה.

יואב סגלוביץ': אני תמיד – – –

אבי מעוז: לא, בתור אזרח.

יואב סגלוביץ': תן לי.

יואב סגלוביץ': בתור אזרח, אזרח עם סרגל, בתור אזרח עם סרגל אני אומר לך שהיה פה אירוע אחר.

יואב סגלוביץ': אני הייתי באירועים – לא הייתי בתפקיד הזה, אבל שמעתי פה על אירועים שבאו בתלונות על התנהלות של המשטרה – כוחנית, נכונה או לא נכונה – בצומת אום אל-פחם.

יואב סגלוביץ': לא שמעתי התרעמות פה.

יואב סגלוביץ': למה?

יואב סגלוביץ': כי כל אחד הולך עם סרגל.

יואב סגלוביץ': עכשיו אני לא אומר נכון, לא נכון, צודק, לא צודק.

יואב סגלוביץ': אני לא שופט.

יואב סגלוביץ': אני לא.

יואב סגלוביץ': אני רק אומר: כשמדברים על משטרה, קחו את הסרגלים, זרקו אותם לפח ותהיו ענייניים.

יואב סגלוביץ': זה הכול.

מנסור עבאס: תודה, אדוני סגן השר.

מנסור עבאס: דעה נוספת – לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: דעה נוספת.

קריאה: אפשר לקבל רמקול?

מנסור עבאס: לפתוח לו את הרמקול, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, כבוד חברי הכנסת, כבוד השר, אתה הצגת שתי אפשרויות: או שמאשימים שהמשטרה היא פוליטית לפי הממשלה והיא פועלת כאן ככה ובמקום אחר ככה לפי סרגל מסוים, או שהמשטרה היא אובייקטיבית לחלוטין.

ישראל אייכלר: יש לי בשבילך אפשרות אחרת, והאפשרות הזאת זועקת בהבדל בין היחס של המשטרה בבני ברק לבין מה שהיה בכפר קאסם, והיא הרוח התקשורתית שהיא מפעילה – לא רק המשטרה; היא מפעילה את כל מערכות השלטון באופן טבעי, כי דבר שנותנים לו פוקוס ציבורי, תקשורתי – בעניין בני ברק התקשורת הישראלית, לצערי הגדול, עוינת מאוד לבני ברק, עד כדי כך שאדם כמו ליברמן היה יכול להגיד שצריך לסגור את העיר הזאת, אין יוצא ואין בא.

ישראל אייכלר: וליברמן הוא לא בן אדם שזורק מילים לא פופולריות בחוגים שהוא רוצה להיות בהם פופולרי.

ישראל אייכלר: הוא הבין שיש רוח שאת בני ברק עכשיו צריך לכבוש, והמשטרה הגיעה כאילו במצעד כיבוש בידיעה שמדובר בסך הכול בכמה אנשים – שאותם צריך לגנות – שעשו את הדברים נגד האוטו, אבל מי שנפגע זה כל האזרחים.

ישראל אייכלר: לעומת זאת, בכפר קאסם הרוח התקשורתית היום, ברוח התקופה, היא להכיל.

ישראל אייכלר: וזה יכול להיות.

ישראל אייכלר: ולמה אני קם ואומר את זה?

ישראל אייכלר: גם בעתיד אני לא רוצה, אני רוצה שיהיה כמו שאתה אמרת – שהמשטרה תהיה אובייקטיבית לחלוטין, ולא יהיה שום הבדל בין הקבוצה החרדית שמתנהגת ככה לבין קבוצה חילונית או קבוצה ערבית – אותו יחס, אותה תגובה.

ישראל אייכלר: והיא משטרה, תפקידה להגיב, היא לא יכולה לא להגיב.

ישראל אייכלר: ואם המשטרה תדע את זה – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר, זה כבר נאום.

ישראל אייכלר: אני מסיים את המשפט.

מנסור עבאס: הנקודה מאוד ברורה.

ישראל אייכלר: ואם המשטרה תהיה מקצועית לחלוטין – כפי שפעם התפאר בפניי מפכ"ל המשטרה לשעבר שברוך השם, רואים שפה בארץ אין יריות על שוטרים ואין את כל מה שקורה באמריקה, כי פה בארץ הציבור מאמין בבסיס שהמשטרה פועלת בלי שייכות פוליטית או חברתית.

ישראל אייכלר: צריך לשמור מאוד שכל אזרח ידע שהשוטר לא פוגע בגלל שהוא חרדי, בגלל שהוא ערבי, בגלל שהוא ימני או בגלל שהוא שמאלני, אלא שיש פה הפרת חוק וככה המשטרה פועלת, והרוח התקשורתית היא סכנה גדולה מאוד לאמון הציבור במשטרה.

ישראל אייכלר: תודה.

מנסור עבאס: תודה לך.

יואב סגלוביץ': אני חושב שבזה אנחנו מסכימים.

יואב סגלוביץ': המשטרה צריכה להיות חסרת פניות, אין לי ויכוח איתך.

יואב סגלוביץ': לגבי התקשורת, אני לא רואה את עצמי מומחה.

יואב סגלוביץ': אני יודע דבר אחד: אני שירתי הרבה מאוד שנים במשטרה, ואני אומר שהמשטרה היא אחד הגופים – לא אחד הגופים.

יואב סגלוביץ': מדברים פה הרבה על ביטחון לאומי.

יואב סגלוביץ': הרבה פה מדובר בכנסת, אנחנו שומעים פה – על הכול מגיע מכל מיני מקומות חיצוניים.

יואב סגלוביץ': מי שמדבר – וזו דעתי, אני אומר את דעתי בשעה המאוחרת הזאת: מדובר על ביטחון לאומי.

יואב סגלוביץ': צריך להתחיל יותר להתייחס, ואמרתי את זה מעל דוכן הכנסת יותר מפעם אחת: ביטחון לאומי הוא קודם כול ולפני הכול פנימה, כי כשהפנים חזק, הוא מקרין החוצה חוזק.

יואב סגלוביץ': אם על זה נסכים, אז לדעתי – ואני לא אסכם את הישיבה במקום היושב-ראש, ולדעתי, אני אחרון האנשים, אז באמת, תודה לכולם.

יואב סגלוביץ': תודה, אדוני.

מנסור עבאס: תודה, סגן השר.

מנסור עבאס: מבחינת עמדה, לאן אתם מבקשים להעביר את ההצעה?

אבי מעוז: ביטחון פנים.

מנסור עבאס: ביטחון הפנים.

מנסור עבאס: אתה מסכים, אדוני השר?

קריאה: – – –

מנסור עבאס: אז אנחנו מצביעים על העברת ההצעה לסדר-היום בנושא: התנהלות המשטרה מול קבוצות אלימות ואלימות משטרתית מול קבוצות שומרות חוק לוועדה לביטחון הפנים.

מנסור עבאס: הצבעה, בבקשה.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: שלושה חברי כנסת בעד, אפס מתנגדים ואפס נמנעים.

מנסור עבאס: אני קובע שההצעה לסדר-היום עוברת להמשך דיון בוועדה לביטחון הפנים.

מנסור עבאס: << הלסי >> סכנת חיים ממשית ואובדן רכוש ללא פיצויים לדיירי מבנים המצויים בסכנת קריסה << הלסי >>

מנסור עבאס: הצעה לסדר-היום בנושא: סכנת חיים ממשית ואובדן רכוש ללא פיצויים לדיירי מבנים המצויים בסכנת קריסה, מס' 352, 361, 368, 379.

מנסור עבאס: המציע, חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר עיסאווי פריג', הנושא שאני הולך לדבר עליו הוא לא פוליטי בעליל, ויכול להיות שלכן יש רגיעה כזאת במליאה, למרות שהוא הדבר הכי חשוב לכולם, אבל זו שעה מאוחרת, אני לא דן אף אחד.

ישראל אייכלר: בתאריך 12 בספטמבר למניינם, לפני שבוע-שבועיים, קרס בניין שלם בעיר חולון על כל תכולתו.

ישראל אייכלר: מי שראה בחודשים האחרונים את הנפילה הנוראה, האסון הנורא שהיה במיאמי, כשבניין קרס ואנשים ישנו שם במיטותיהם, יכול להבין את הנס הגדול ולהודות לקדוש ברוך הוא, איך אנשים ניצלו על ידי יוזמה של שוטר שהוציא את האנשים.

ישראל אייכלר: אנשים לא רוצים לעזוב את הבית עד שהוא לא נופל על הראש שלהם, וברוך השם שהבניין קרס בלי אנשים, אבל בניין קרס, ובנס נמנע אסון נוראי בנפש.

ישראל אייכלר: כך היה גם ברעננה, בקריית גת, ברחובות, בירושלים ובחולון, שבעקבות הקריסה החלו אזרחים רבים לשים לב למצב הדירות שלהם.

ישראל אייכלר: נבנו פה הרבה דירות בשנות החמישים.

ישראל אייכלר: אנחנו בירושלים – אני לא אומר שבירושלים אין סכנה, אבל בכל זאת בונים באבן, בונים מסיבי יותר.

ישראל אייכלר: כל הבניינים שבנו לעולים החדשים בשנות החמישים והשישים, כל שכונות עמידר ועמיגור, רובם ככולם יכולים להתפורר אחרי יובל שנים, זאת אומרת, יש פה סכנה גדולה מאוד.

ישראל אייכלר: רבים התלוננו על סדקים רחבים שהתגלו בחדרי המדרגות ואפילו ביסודות.

ישראל אייכלר: יש כאלה שבאו לדווח מתוך חרדה, וגם זה טבעי, אבל לא מעט מקרים התגלו על ידי אנשי המקצוע כמסוכנים, גם בבני ברק, גם בבית שמש – בכל מיני מקומות.

ישראל אייכלר: בכל יום יש דיווחים אל הרשויות על מבנים מסוכנים.

ישראל אייכלר: ועכשיו הדיירים נכנסים לסחרחורת נפשית, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: מה הוא יעשה?

ישראל אייכלר: אם יש לי בניין כזה, אני אלך לעירייה להגיד שהבית שלי סדוק – יוציאו אותי החוצה.

ישראל אייכלר: לאיפה אני אלך?

ישראל אייכלר: לגלות.

ישראל אייכלר: לכן הוא לא רוצה להגיד.

ישראל אייכלר: מצד שני, הוא פוחד לגור בבית, כי זה פיקוח נפש.

ישראל אייכלר: לכן המדינה והעיריות צריכות להתחיל לפעול, לבדוק בעצמן ולא לחכות שיבואו להגיד להם; כשבא האזרח להגיד, זה כבר לפני הנפילה.

ישראל אייכלר: והשאלה המרכזית, אדוני היושב-ראש:

ישראל אייכלר: מה אחריותה של המדינה באופן ישיר או עקיף דרך הרשות המקומיות לחייו ולראשו של אזרח שנקלע לחורבן כזה שלא באשמתו?

ישראל אייכלר: אני טוען: יש דירות שיש עליהן משכנתאות, והבנקים הבטיחו את עצמם בביטוח מבנה כדי שהמשכנתה שלהם לא תיפגע, אבל יש אלפי דירות שאין עליהן משכנתה גדולה.

ישראל אייכלר: האם לא מדובר במפגע שעל המדינה להקצות עבורו ביטוח מיוחד?

ישראל אייכלר: זה לא צריך לעלות הרבה כסף למדינה.

ישראל אייכלר: חברות הביטוח ישמחו, במחיר מוזל, לבטח מבנים בכל הארץ, אבל ברור לכולם שהמבנים שנמצאים בסכנת קריסה לא נמצאים בסביון או בצפון תל אביב.

ישראל אייכלר: ברוב השכונות המבוססות האזרחים משלמים ביטוח מבנה בגלל שהם רוצים לשמור על המבנה, ובעיקר בגלל שאין שם משכנתאות, אבל דווקא בשכונות מצוקה או בפריפריה חברתית, שאין להם כסף לביטוח – אלה אנשים שקורת הגג שלהם היא הרכוש היחיד שלהם, והאובדן הוא אובדן כל עולמם, אין להם תחליף ראוי אחר, והם עלולים להעדיף להישאר בבית המסוכן מאשר ללכת לנדוד.

ישראל אייכלר: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מציע קודם כול, אדוני השר, שהמדינה תיקח ביטוח מבנים – על חשבונה, לדעתי; זה לא הרבה כסף – לכל המבנים הרעועים בכל הארץ, שאם חלילה יקרה משהו, יהיה לאנשים ביטוח על המבנה, שתהיה להם קורת גג.

ישראל אייכלר: הדבר השני – הגיע הזמן להחזיר מחדש את פרויקט תמ"א 38, אשר ראשי עיריות רבים עשו כל ביורוקרטיה אפשרית כדי להתחמק ממנו, ובמבצע שומר החומות נחשף שעשרות אלפי דירות בישראל נמצאות ללא חדרי מיגון – דבר שתמ"א 38 מבטיחה, כי צריך לבנות ממ"ד על כל דירה.

ישראל אייכלר: גם כשהייתי בוועדה להגנת העורף, כחבר ועדת חוץ וביטחון, הבאתי בפני מליאת הכנסת בקשה לדרוש לחייב את ראשי הערים שלא לבלום מיזמי תמ"א 38 לבניית ממ"דים, ושיעשה את זה פיקוד העורף, כי תוכנית תמ"א 38 נועדה – אני מסיים, אדוני היושב-ראש – לחיזוק מבנים ישנים ולהוספת ממ"דים להגנת העורף, וזה הצלת חיים.

ישראל אייכלר: הגשתי אפילו שאילתה בעניין לשר הביטחון, ושאלתי מה תוכנית משרד הביטחון מול הרשויות שלא מאפשרות בנית ממ"דים על ידי ביורוקרטיה.

ישראל אייכלר: משרד הביטחון השיב אז שראשי הרשויות רשאים לאפשר בניית ממ"דים, אבל הם לא עושים את זה.

ישראל אייכלר: הם מיגנו עד 7 ק"מ – לא רוצה להאריך, אדוני – ושם יודעים שיש איזה מיגון, אבל טווח הטילים כבר התרחב לכל המדינה, ומי לוקח אחריות לזה שלא בונים את ההתחדשות העירונית ותמ"א 38 ואין ממ"דים?

ישראל אייכלר: כשיבנו את תמ"א 38, יהיו גם ממ"דים וגם תהיה הרחבה וגם ירדו מחירי הדיור.

ישראל אייכלר: לכן, אדוני היושב-ראש, על הכנסת לדון בנושא בדחיפות, בטרם יתגולל עלינו אסון נוראי שימצא אותנו ללא כל מוכנות.

ישראל אייכלר: ביצוע תמ"א 38 והתחדשות עירונית הוא פתרון מהיר, זול ויעיל ביותר, לפני שיקרסו הבניינים.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה רבה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דסטה גדי יברקן.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת ישראל אייכלר, אתה ציינת בנאומך לפני כמה שניות שרוב הבתים הם בפריפריה.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה להגיד לך שגם בפריפריה יש פריפריה, תלוי לאיזו קהילה אתה שייך.

דסטה גדי יברקן: בהיותי סגן השר לביטחון פנים קיבלתי פניות מתושבי בית שמש.

דסטה גדי יברקן: שם נאמר לי כי מבנה מגורים ברח' הנרקיס 135 נמצא בסכנת קריסה, וחיי אדם בסכנה ממשית.

דסטה גדי יברקן: בתאריך 24 בפברואר 2020 פנו דיירי הבניין ברח' הנרקיס, אדוני השר, לראש העיר בית שמש והסבירו לה כי הבניין נמצא בסכנת קריסה בכל רגע ואינו ראוי למגורי אדם.

דסטה גדי יברקן: הדיירים ביקשו תשובה מיידית, אך לא קיבלו כל מענה.

דסטה גדי יברקן: כמו כן, הם הדגישו כי הצד של הבניין עומד באוויר ללא כל אחיזה, והדבר מגביר את החשש לנפילתו, וציינו כי יש בעיות תשתיות רבות.

דסטה גדי יברקן: חמישה ימים קודם לכן הגיע לבניין המגורים המהנדס אייל כהן מטעם עמידר ואישר שהבניין אינו ראוי למגורי אדם בשום אופן.

דסטה גדי יברקן: בתאריך 1 במרץ 2020 פורסמה חוות דעת מקצועית של המהנדס ביחס לתקינות בניין המגורים, ושם נכתב כי בבניין ישנו תפר המחלק את הבניין לשני חלקים, ותפר זה נפתח, ככל הנראה כתוצאה מתזוזה של חלק אחד או שני חלקים של הבניין.

דסטה גדי יברקן: מכיוון שהבנייה היא סוג בנייה טרומית, יש חשש שתהיה קריסה מיידית בלא התרעה מוקדמת.

דסטה גדי יברקן: לעניות דעתו של המהנדס, הבניין אינו ראוי לאכלוס כלל, ויש בו סכנה ממשית, וצריך לפנות את הדיירים במיידי, כותב המהנדס.

דסטה גדי יברקן: לאחר פניות רבות שקיבלתי בלשכתי, בתאריך 3 ביוני 2021, כסגן שר לביטחון פנים, ערכתי ביקור בבניין, ונדהמתי לראות מבנה מדאיג המהווה סכנה אמיתית לדיירים המתגוררים בו, ונוכחתי לראות כי הוא בהחלט אינו ראוי למגורי אדם.

דסטה גדי יברקן: בתאריך 6 ביוני 2021 פניתי בכתב לראש העיר עליזה ברוך, ועד היום אני מחכה לתשובה.

דסטה גדי יברקן: ועדיין גרים שם הדיירים.

דסטה גדי יברקן: שום קבלן לא היה מוכן לקחת אחריות ולבצע שיפוץ במבנה הנ"ל, מאחר שמבחינתם המבנה עלול לקרוס בכל רגע, ולא רצו לקחת אחריות, ובצדק.

דסטה גדי יברקן: העירייה מתעלמת מהתושבים לחלוטין ולא לוקחת שום אחריות.

דסטה גדי יברקן: במקום שהעירייה תמצא להם מקום חלופי ללינה, לפני כמה ימים, לאחר הקריסה של בניין בחולון, כשלוחם כבאות והצלה הציל את תושביו, נזכרו בעירייה בפנייה של אותם תושבים.

דסטה גדי יברקן: במקום להוציא את הדיירים עכשיו, למצוא להם מקום חלופי ללינה, העירייה תובעת אותם.

דסטה גדי יברקן: מדובר באנשים קשי יום, קשישים; 99% מהדיירים הם דיירים שקנו את הדירה מדיור ציבורי.

דסטה גדי יברקן: לכן אמרתי שיש פריפריה בתוך הפריפריה.

דסטה גדי יברקן: במקרה הזה מדובר ב-99% מהדיירים שהם עולים חדשים יוצאי אתיופיה.

דסטה גדי יברקן: האם יש קשר למצב החברתי של האנשים הללו?

דסטה גדי יברקן: אינני רוצה ללכת למחוזות אפלים, אבל לא יכול להיות שבניין יקרוס בחולון והעירייה תפנה אותם; בניין עלול לקרוס ברעננה – לפני שבוע קראתי פרסום – העירייה פינתה אותם.

דסטה גדי יברקן: אני לא חושב שהדיירים הם מאותה קהילה ברעננה או בחולון, אבל האם יש כאן דפוס פעולה, התנהגות פושעת כלפי ציבור מסוים, בגלל שהוא הגיע לא יודע מאיזה מוצא, ומסמנים את האנשים האלה?

דסטה גדי יברקן: אתה יודע מה עצוב?

דסטה גדי יברקן: אפילו העיתונאים לא היו מוכנים לסקר את האירוע הזה, ועד עכשיו – יכלו היום אנשים להיהרג.

דסטה גדי יברקן: ולמה אני כועס?

דסטה גדי יברקן: כי אני לא רוצה לעלות על בימת הכנסת ולדבר פה על דברים – אני לא רוצה להתבטא בביטויים כאלה ואחרים, אבל המעשים הללו, כנראה – אני מפנה את השאלה לראש העיר.

דסטה גדי יברקן: מה מביא אותי, אדוני – וכאן אני מסיים: שרשרת של אירועים שכנראה היד קלה על ההדק, ובמקרה הזה: לא להתייחס לאוכלוסייה מסוימת.

דסטה גדי יברקן: נרצח יהודי בשם דסטאו ביסטאי ברמלה לפני ארבעה חודשים על ידי ערבים, והמשטרה יודעת את זה, כחלק, בזמן המלחמה, שומר החומות.

דסטה גדי יברקן: בדיוק היו חילופי שלטון.

דסטה גדי יברקן: בזמן שאני הייתי סגן שר לביטחון פנים, השב"כ היה מעורב בחקירה; הממשלה נכנסה – השב"כ יצא מהתמונה.

דסטה גדי יברקן: ארבעה חודשים לא יודעים להביא את הטרוריסטים הללו לדין.

דסטה גדי יברקן: האם זה בגלל מוצאו?

דסטה גדי יברקן: אין לי מושג, אבל זה בהחלט סימן שאלה.

דסטה גדי יברקן: לא יכול להיות שבניין שכל מי שגרים בו יוצאי אתיופיה – המדינה מתעלמת מזה שהבניין עלול לקרוס עליהם.

דסטה גדי יברקן: אני אומר לכם עכשיו, ארבעה חודשים אחרי הרצח של יהודי שנרצח רק בגלל שהוא יהודי – הוא לא נרצח בגלל שהוא אתיופי; הוא נרצח בגלל שהוא יהודי – והמדינה עדיין לא מצאה פתרון איך להביא את האנשים האלה לחקירה?

מנסור עבאס: תודה.

דסטה גדי יברקן: אינני רוצה לקחת גם את זה לשיח פוליטי, משום שמדובר בחיי אדם.

מנסור עבאס: תודה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה על הזמן.

דסטה גדי יברקן: זה באמת מדם ליבי, ואתה יודע שבדרך כלל אני לא מעלה דברים כאלה, אבל כשאני מחבר את התמונות האלה, את הפאזל הזה, אז בלתי נמנע להוביל את הדבר הזה לשיח – אני לא רוצה לקרוא לו שיח – אני באמת משתדל, אבל אני מאמין שהציבור מבין לאן הדבר הזה יכול להוביל.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח.

מנסור עבאס: ישיב השר עיסאווי פריג', בשם שרת הפנים.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת אייכלר ויברקן, שמעתי את הדברים.

עיסאווי פריג': זה לא נעים לשמוע אותם.

עיסאווי פריג': זה כואב, זה קשה.

עיסאווי פריג': אתה העלית שתי סוגיות: סוגיית ביטוח המבנים ותמ"א 38; חבר הכנסת יברקן העלה את השתלשלות העניינים, מקרה שהוא עבר אישית בבית שמש כסגן שר.

עיסאווי פריג': אני קראתי את התשובה של השרה, ואני חושב שהיא נותנת מענה לשתי הסוגיות שהעליתם.

עיסאווי פריג': אני אקריא אותה.

עיסאווי פריג': כיום, אופן ההתמודדות עם מבנים מסוכנים ברשויות המקומיות הוא באמצעות פקודת העיריות, המסמיכה את הרשות המקומית לחוקק חוקי עזר מקומיים שמטרתם לחייב בעלי נכסים לשמור על מבנים בשטח הרשות במצב תקין ושאינו מסכן את הציבור.

עיסאווי פריג': בהתאם לכך, ככל שהרשות המקומית חוקקה חוק עזר בנושא הריסת מבנים מסוכנים, חוק העזר העירוני כולל סעיף המחייב את תושבי הרשות לטפל במבנים המסוכנים.

עיסאווי פריג': שר הפנים עשה שימוש בסמכותו לפי סעיף 262 לפקודת העיריות.

עיסאווי פריג': החוק קובע כי על בעלי בניין להחזיקו במצב המבטיח את שלום הבעלים, הציבור והמבנים הסמוכים.

עיסאווי פריג': במקרה של מבנה הנחשד כמסוכן, תבצע העירייה בדיקות במבנה, ואם תוצאות הבדיקה יגדירו את המצב כמבנה מסוכן, יוצא צו מבנים מסוכנים על ידי מחלקת ההנדסה האזרחית של העירייה המקומית.

עיסאווי פריג': מרגע שיוצא צו מסוג זה, האחריות על כל הפעולות מוטלת על בעלי הדירות בבניין.

ישראל אייכלר: למה לא העירייה?

עיסאווי פריג': שנייה, תשמע את התשובה עד הסוף.

עיסאווי פריג': עליהם לאתר את הסיבות להגדרת המבנה כמסוכן ולהגיש לעירייה הצעת תוכנית שיפוץ מפורטת.

עיסאווי פריג': ככל שבעלי הדירות אינם מטפלים בכשלים ההנדסיים ההופכים את המבנה למסוכן, יכולה הרשות המקומית, באמצעות התובע העירוני, להגיש תביעה פלילית כנגד בעלי הדירות בבניין ולהביא לטיפול בליקויים בידי בעלי הדירות באמצעות ההליך המשפטי.

דסטה גדי יברקן: כבוד השר.

עיסאווי פריג': אני אשלים ואני אתייחס לזה.

דסטה גדי יברקן: – – –

עיסאווי פריג': שנייה, חבר הכנסת יברקן, אני אתייחס לזה.

עיסאווי פריג': מאות תביעות פליליות מוגשות בשנה על ידי התובעים העירוניים עקב אי-טיפול של בעלי הדירות במבנים מסוכנים, אולם הליכים פליליים רבים מסתיימים ללא הכרעת בית משפט, לאחר שבעלי הדירות מטפלים בליקויים שעליהם הצביעו מהנדסי הרשויות המקומיות.

עיסאווי פריג': אם כך, שלב א' זה פקודת העיריות.

עיסאווי פריג': בא חוק עזר – שר הפנים עשה חוק עזר – והשתלשלות הדברים.

עיסאווי פריג': נוסף לכל אלה, ישנם כלים ממשלתיים – וזה חשוב – להתמודדות עם הסכנות הטמונות במבני מגורים.

עיסאווי פריג': אני אפרט אותם.

דסטה גדי יברקן: אני מבין את הנקודה, אבל חוק העזר הזה בא להפוך את האנשים האלה לעבריינים – – – במקום לדאוג להם למקום חלופי.

עיסאווי פריג': לא, לא.

עיסאווי פריג': יש את הסוגיה של אחריות העירייה.

עיסאווי פריג': הכלים הממשלתיים שאני אפרט עכשיו באו לתת מענה לסוגיה שהעלית וגם לתמ"א 38, והם: 1.

עיסאווי פריג': קידום תוכניות להתחדשות עירונית או קידום של תמ"א 38 החדשה ומימון תכנונן – רשות מקרקעי ישראל, מינהל התכנון והרשות הממשלתית להתחדשות עירונית מממנות באמצעות תקציב המדינה תוכניות נרחבות להתחדשות עירונית.

עיסאווי פריג': בנוסף, חלופת תמ"א 38 החדשה, שבאה ביוזמתה של שרת הפנים אילת שקד, תובא לחקיקה בתקופה הקרובה, ואמורה לתת מענה לקשיים שהועלו בידי ראשי הרשויות המקומיות, כמו מענה לצורכי ציבור, לדוגמה כדי להמשיך ולקדם בעיקר פינוי-בינוי או חיזוק של בניינים שנבנו לפני 1980.

עיסאווי פריג': בתוך כך, מקדמת שרת הפנים מסלול מיוחד, שיתייחס למבנים שנמצאו כמסוכנים, ובמסגרתו יקוצר מאוד משך הזמן שייקבע לדיון.

דסטה גדי יברקן: כבוד השר.

עיסאווי פריג': תן לי, אני אשלים ואני אתייחס, אדוני.

עיסאווי פריג': 2.

עיסאווי פריג': הרי יש דירות שכדי לפנות להתחדשות עירונית, אתה צריך חתימה של אחוז מבעלי הדירות בעניין.

דסטה גדי יברקן: אבל זה לא העניין.

דסטה גדי יברקן: לא מדברים על אלה.

עיסאווי פריג': זה כן העניין.

עיסאווי פריג': תשמע אותי עד הסוף.

עיסאווי פריג': זה העניין.

עיסאווי פריג': סעיף שני בהתחדשות – הפחתת אחוז הסכמת בעלי הדירות הנדרש לקידום תוכנית להתחדשות עירונית בחוק ההסדרים הקיים, הצפוי להיות מאושר בכנסת הזו, הקרובה.

עיסאווי פריג': מובא שינוי חקיקה להורדת אחוז הדיירים המסכימים לקידום התחדשות עירונית ל-66% במתחם, ואף ישנה יוזמה להפחתה נוספת, ל-51% מהדיירים.

עיסאווי פריג': זאת, כדי להביא להתחדשות עירונית בהיקף רחב יותר באופן משמעותי.

עיסאווי פריג': 3.

עיסאווי פריג': עבודת מטה ממשלתית בנושא תחזוקת מבנים, להקל על תחזוקת מבנים – משרדי הממשלה ביצעו עבודת מטה בשנים האחרונות בנושא תחזוקת מבנים גבוהים שתוכל להוות בסיס לחקיקה עתידית שתקדם ותיתן מענה משמעותי לכלים עבור בעלי דירות בבתים משותפים בסוגיית התחזוקה והשמירה על מבנה המגורים לאורך שנים.

עיסאווי פריג': 4.

עיסאווי פריג': תקציבים ייעודיים במסגרת החלטות ממשלה למבנים בסיכון באזור קו השבר הסורי אפריקני.

עיסאווי פריג': 5.

עיסאווי פריג': תקציבים ייעודיים לשיפוץ מבני מגורים במסגרת תוכנית שיקום שכונות של משרד הבינוי והשיכון שהוקצו לכך.

עיסאווי פריג': אם כך, חמשת הדברים האלה, שאמורים להיות חלק מחוק ההסדרים, לפי דעתי ייתנו גם מענה רציני למה שהועלה כאן.

עיסאווי פריג': עקב האירועים האחרונים בחולון ובערים נוספות, שבהם פונו בנייני מגורים עקב חשש לחיי אדם, החלה עבודה ממשלתית בין-משרדית בנושא מבנים מסוכנים, והיא צפויה לשלב גם את השלטון המקומי וגופים מקצועיים נוספים שיהיו שותפים להצעת כלים שונים להתמודדות עם סוגיה חשובה זו.

עיסאווי פריג': זו תשובת השרה, שהיא מפורטת בעיניי.

עיסאווי פריג': לגבי מה שאמרת, חבר הכנסת יברקן – – –

ישראל אייכלר: כבוד השר, רק הערה אחת:

ישראל אייכלר: אני ישבתי בוועדת הפנים של ווליד טאהא השבוע.

ישראל אייכלר: אמר שם היועץ המשפטי של הוועדה שאין פרוטה אחת בתקציב לצורך התחדשות עירונית, למרות שנציג האוצר אמר שיהיה חצי מיליארד שקל.

ישראל אייכלר: בספר התקציב זה לא מופיע.

ישראל אייכלר: פרוטה.

עיסאווי פריג': אני הזכרתי את חמשת הכלים הממשלתיים שאמורים להיות חלק מחוק ההסדרים על פי התשובה המקצועית של השרה.

עיסאווי פריג': תעקוב אחרי זה, וגם אני אעקוב אחרי זה.

עיסאווי פריג': לגבי מה שאמרת, זו סוגיה נקודתית.

עיסאווי פריג': אני מבין את הכאב שאתה מדבר עליו.

עיסאווי פריג': נכון, יש בעיה, ויש הליכים משפטיים של עיריות, אבל סוגיה ספציפית כזאת – אני מוכן להעביר את זה לשרה ולקחת מעקב וטיפול אחרי זה.

דסטה גדי יברקן: אני – – –

עיסאווי פריג': תודה לכם.

עיסאווי פריג': זאת התשובה.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

דסטה גדי יברקן: כבוד השר, מה הבאתי – הבאתי את זה לדוגמה, אבל יש מאות ואולי אפילו אלפי בתים שנוגעים בדיוק בדוגמה שהבאתי.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים להעביר את זה – לאיזו ועדה?

ישראל אייכלר: לוועדת הפנים.

מנסור עבאס: לוועדת הפנים?

מנסור עבאס: אדוני השר, אתה מסכים?

עיסאווי פריג': כן, אני מסכים.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הצעה לסדר-היום בנושא סכנת חיים ממשית ואובדן רכוש ללא פיצויים לדיירי מבנים המצויים בסכנת קריסה.

מנסור עבאס: נא להצביע.

דסטה גדי יברקן: זו אולי הזדמנות להגיד ליושב-ראש הכנסת שאולי בפעמים הבאות שרים שהשאילתות נוגעות למשרד שלהם – שהם בעצמם יבואו לענות.

דסטה גדי יברקן: כי אם אנחנו רוצים עכשיו – – –

עיסאווי פריג': אני מעביר את – – –

עיסאווי פריג': בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4

עיסאווי פריג': נמנעים – אין

מנסור עבאס: ארבעה חברי כנסת בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מנסור עבאס: אני קובע שההצעה לסדר-היום עוברת להמשך דיון בוועדת הפנים.

מנסור עבאס: תודה לכם.

מנסור עבאס: תם סדר-היום.

מנסור עבאס: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ה' בחשוון התשפ"ב, 11 באוקטובר 2021, בשעה 16:00.

מנסור עבאס: ישיבה זו נעולה.