ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 54, 2021-09-02 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, היום יום חמישי, כ"ה באלול התשפ"א, 2 בספטמבר 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

מיקי לוי: בוקר טוב.

מיקי לוי: הצעת חוק מסגרות תקציב המדינה (הוראות מיוחדות לשנים 2021 ו-2022) (תיקוני חקיקה והוראת שעה), התשפ"א–2021, לקריאה ראשונה.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק שר האוצר אביגדור ליברמן.

מיקי לוי: בבקשה, שר האוצר.

מיקי לוי: שר האוצר, ברשותך, חצי דקה לפני שאתה מתחיל.

מיקי לוי: אתה מוכן?

מיקי לוי: אני מבקש להגיד משהו.

מיקי לוי: אני מבקש להודות לך, שר האוצר, על שיתוף הפעולה.

מיקי לוי: לא היה פשוט.

מיקי לוי: נכון שחוק ההסדרים הוא חוק רחב בהיקפו, ובכל זאת מצאנו אוזן קשבת וניהלנו משא ומתן.

מיקי לוי: במשא ומתן הזה צמצמנו, טרם הגשתו בחוברת הכחולה, כ-30% מההיקף – 30% מהרפורמות יועברו להליך חקיקה רגיל, בדרך המלך, ואני מבקש להודות לך על כך.

מיקי לוי: גם אתמול ניהלנו שיחה, ניהלנו שיחה נוספת.

אביגדור ליברמן: כמה שיחות.

מיקי לוי: כמה שיחות; גם בנושא חוק המטרו, שלא הייתי שלם איתו.

מיקי לוי: בשיחה הזאת צמצמנו עוד כחמישה עמודים מחוק המטרו, בהסכמה.

מיקי לוי: יותר מכך, לפחות מבחינתי ומבחינת האזרחים, פרק המיסוי לא ייעשה תוך פגיעה בזכויות ובאזרחים, ומבחינתי זה חשוב מאוד.

מיקי לוי: המיסוי יבוצע בצורה מדורגת, תוך דירוג זמנים, עם התאמה להתקדמות הפרויקט.

מיקי לוי: יש בזה חשיבות ובשורה בלתי רגילה, שהמיסוי לא יוטל עם העברת התקציב או עם העברת החוק, אלא יוטל בהתאם להתקדמות הפרויקט עצמו.

מיקי לוי: זאת הקלה בלתי רגילה לאזרחים.

מיקי לוי: פרק נוסף במטרו שירד בהסכמה זה נושא הוועדה המאסדרת.

מיקי לוי: הוא יובא בנפרד, תוך תיאום עם מרכז השלטון המקומי.

מיקי לוי: אני רוצה להודות לך באמת על האוזן הקשבת, ועל – לא הייתי אומר – משא ומתן קשוח שניהלנו, משא ומתן שבהחלט הניב פירות.

מיקי לוי: תודה רבה לך על כך.

מיקי לוי: בבקשה.

אביגדור ליברמן: אני רוצה לציין שהמשא ומתן היה הוגן, זה מה שחשוב.

מיקי לוי: נכון.

אביגדור ליברמן: הוא היה הוגן, הוא היה רציני, הוא היה מעמיק.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, תודה על ההזדמנות.

אביגדור ליברמן: שרים, כנסת נכבדה, נציגי משרד האוצר, הנהלת המשרד, זה באמת יום חגיגי.

אביגדור ליברמן: פעם ראשונה אחרי שלוש שנים וחצי שהבית הזה מקיים דיון על התקציב, דיון על השינויים המבניים, על החקיקה הפיסקלית.

אביגדור ליברמן: שלוש שנים וחצי לא התקיים במליאה דיון אמיתי על תקציב המדינה ועל יעדי כלכלת ישראל.

אביגדור ליברמן: זה דבר חסר תקדים.

אביגדור ליברמן: אני יושב בבית הזה הרבה שנים.

אביגדור ליברמן: אני לא זוכר תקופה כזאת, הפסקה כזאת של שלוש שנים וחצי בדיון – מה זה תקציב המדינה?

אביגדור ליברמן: זה סדר העדיפויות של הממשלה – בלי שהדיון הזה התקיים.

אביגדור ליברמן: אני חושב שהדיון היום מסמל יותר מכול את תום עידן הטרלול וחזרה לנורמליות.

אביגדור ליברמן: זה שאנחנו מתכנסים ודנים בתקציב זה אולי הוכחה שהממשלה הזאת מתפקדת, הקואליציה מתפקדת ואנחנו חזרנו לחיים שגרתיים, כפי שמצופה.

אביגדור ליברמן: כמה נתונים כללים: קודם כול, הכניסה שלנו למשבר הזה התחילה מנקודה מאוד לא טובה.

אביגדור ליברמן: אנחנו הגענו לגירעון מבני של 3.5% לפני תחילת המשבר, ולכן, המשבר הזה הביא אותנו בשיא לגירעון חסר תקדים – אנחנו הגענו ל-11.6% גירעון, מן הגבוהים בעולם.

אביגדור ליברמן: ולא רק הגענו; ראינו שגם ניהול המשבר – אני מסתמך על ההערכה הכי אובייקטיבית, של מבקר המדינה, שראש הממשלה הקודם כל כך לחץ לבחור בו.

אביגדור ליברמן: כשאתה מסתכל על דוח מבקר המדינה בנושא ניהול הקורונה, זה טירוף מוחלט – זרקו, שרפו כסף, זרקו מהמסוק: מענק של 750 שקל לכל אזרח, שרפו 6.5 מיליארד שקל; בהיסטריה רצים לקנות 7,000 מכונות הנשמה, והתברר שבשיא השתמשנו בפחות מ-400, עם כל המיליארדים ואנשי המוסד שרצים בעולם וקונים את מכשירי ההנשמה.

אביגדור ליברמן: כשאתה מסתכל על ניהול משבר הקורונה, אתה מבין איך הגענו לזה.

אביגדור ליברמן: כשאנחנו מסתכלים על כל הנתונים, אי-אפשר גם להתעלם מיחס חוב–תוצר.

אביגדור ליברמן: גם בזה הגענו לשיא של 2009 – 72.4%.

אביגדור ליברמן: כנראה גם השנה אנחנו אפילו קצת נעלה; מ-2023 נבלום את המגמה הזאת ונתחיל לרדת.

אביגדור ליברמן: מעבר לזה, תקציב 2021, התקציב נטו – 432 מיליארד ו-300 מיליון שקלים, ואני לא מכניס לכאן את תשלומי הריבית על החוב, וכמובן את הוצאות הקורונה.

אביגדור ליברמן: אותו הדבר, תקציב המדינה ל-2022 – 452 מיליארד ו-500 מיליון שקל.

אביגדור ליברמן: תקרת הגירעון כפי שהיא באה לידי ביטוי בהצעת התקציב לשנת 2021 היא 6.8%.

אביגדור ליברמן: תקרת הגירעון ל-2022 יורדת ל-3.9%, בהדרגה אנחנו יורדים ל-3%, 2.4%, וב-2025 נחזור למספר נורמלי – 1.8%.

אביגדור ליברמן: גם הצמיחה המתוכננת ב-2021, התחזית – 5.1%; ב-2022 – 4.7%.

אביגדור ליברמן: אלה נתוני המקרו.

אביגדור ליברמן: התחלת בהתחלה להודות, אז אני בהחלט רוצה להודות לכל האנשים שלקחו חלק בהכנת התקציב הזה – קודם כול, לאנשי משרד האוצר ומשרד המשפטים, שעמלו קשה.

אביגדור ליברמן: במשרד האוצר זה גם האגף המשפטי ואגף התקציבים, לשכת המנכ"ל וכמובן עובדי לשכתי.

אביגדור ליברמן: עד 03:00 היינו בלשכה ועבדנו, ואני חושב שהגענו לתוצאה יפה מאוד; וכמובן לאדוני יושב-ראש הכנסת, על ההבנה.

אביגדור ליברמן: אין מה לעשות, אין חכם כבעל ניסיון.

אביגדור ליברמן: היית גם בקואליציה וגם באופוזיציה וגם במשרד האוצר, אז אתה מכיר את כל המלאכה, ולכן המאמץ המשותף הזה הביא לתוצאה טובה מאוד, לדעתי.

אביגדור ליברמן: מה עוד אפשר להגיד על תקציב המדינה 2021–2022?

אביגדור ליברמן: זה התקציב הכי חברתי בתולדות מדינת ישראל, ואני מכיר את כל התקציבים מאז 1996, הייתי מעורב בכל התקציבים משנת 1996.

אביגדור ליברמן: כשאני מדבר על הבשורה לעם ישראל, איזו בשורה בתוך התקציב – דבר ראשון, בואו נסתכל על כל המשרדים החברתיים: משרד הבריאות – תוספת של 2 מיליארד שקל לבסיס התקציב, בלי שום קשר לקורונה.

אביגדור ליברמן: תוספת תקציב של 2 מיליארד שקל.

אביגדור ליברמן: אותן החלטות שדיברו עליהן כל כך הרבה – יצרו כל כך הרבה אייטמים ויחסי ציבור ולא עשו כלום – הן כמובן ההחלטות על הקמת שני בתי חולים.

אביגדור ליברמן: ההחלטה על הקמת בית חולים בצפון, בקריית אתא, התקבלה בשנת 2000.

אביגדור ליברמן: אני רוצה שאנחנו נדע: בשנת 2000, מאז אותה סבתא באותו פרוזדור בנהריה – סוף-סוף זה מופיע.

אביגדור ליברמן: ההחלטה המפורסמת על הקמת בית חולים בבאר שבע, החלטה 2025 על הפיתוח, הבוסטר לנגב – ב-2014 התקבלה ההחלטה, ושום דבר לא קרה.

אביגדור ליברמן: הכול מופיע פה, בתקציב שאנחנו היום מביאים.

אביגדור ליברמן: תוספת של 700 מיליון שקל למשרד הרווחה, תוספת לבסיס התקציב, לא חד-פעמי.

אביגדור ליברמן: לאן זה הולך?

אביגדור ליברמן: אתה בוודאי זוכר את אותה החלטה מ-2017, הבין-משרדית, למאבק באלימות במשפחה.

אביגדור ליברמן: כלום לא קרה.

אביגדור ליברמן: פה מופיע כבר 100 מיליון שקל, ואפילו לא חיכינו לתקציב.

אביגדור ליברמן: זה מופיע בבסיס התקציב, זה רץ, וזה יגיע ל-250 מיליון שקל.

אביגדור ליברמן: ביטחון המזון – בבסיס התקציב, 50 מיליון שקל שבהם אנחנו מתחילים לתמוך בכל הגופים והמתנדבים והעמותות והארגונים שבאמת כל כך דואגים ועושים את הדבר הנפלא בעזרה לאותם נזקקים.

אביגדור ליברמן: תוספת של מיליארד שקל למשרד החינוך – 700 מיליון שקל מתוכם לבסיס התקציב ו-300 מיליון שקל לפרויקט מיוחד לסגירת הפערים בין הפריפריה למרכז.

אביגדור ליברמן: תוספת של מיליארד שקל למשרד הבט"פ, למשטרה – אדוני היושב-ראש, אתה יכול להיזכר, אתה מכיר את הארגון הזה טוב.

אביגדור ליברמן: מיליארד שקל תוספת לבסיס התקציב של המשטרה – 1,100 תקנים; אנחנו מגדילים את הסד"כ, וכרגע הם הולכים לגייס 1,100 שוטרים נוספים.

אביגדור ליברמן: אני חושב שגם זה חסר תקדים.

אביגדור ליברמן: תוספת של 1.5 מיליארד שקל לאזרחים ותיקים החיים על הבטחת הכנסה בלבד – זה מופיע בתקציב, 1.5 מיליארד שקל שיוציאו עשרות אלפים מעוני ויעלו אותם מעל קו העוני.

אביגדור ליברמן: אני מסתכל על אותם אנשים שאנחנו, כולנו, כל כך מזדהים איתם ותומכים בהם, ניצולי השואה – 300 מיליון שקל לניצולי שואה.

אביגדור ליברמן: פירוש הדבר הוא שהמענק השנתי, שעד היום היה 4,000 שקל עולה ל-6,500 שקל.

אביגדור ליברמן: תוספת של 1.8 מיליארד שקלים – אותה פעימה שלישית ורביעית שהבטיחו לנכים מופיעה בתקציב.

אביגדור ליברמן: עוד מיליארד שקל לאותה תוכנית לנכי צה"ל, וסך הכול 1.8 מיליארד לנכים כלליים ועוד מיליארד שקל לנכי צה"ל.

אביגדור ליברמן: 100 מיליון שקל הולכים לתוכנית ממדים ללימודים לטובת חיילים קרביים וחיילים בודדים, שילכו לרכוש השכלה גבוהה במוסדות להשכלה גבוהה במדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: תוכנית מיגון הצפון, אותה תוכנית שאושרה בקבינט ב-2018, ואחרי שפרשתי ממשרד הביטחון דאגו מייד להקפיא אותה – 5 מיליארד שקלים לעשר שנים.

אביגדור ליברמן: זה מופיע בבסיס התקציב.

אביגדור ליברמן: זה לא רק מופיע – מכיוון שאנחנו לא יכולים לחכות, כבר התחילו העבודות.

אביגדור ליברמן: מי שייסע לכפר יובל או ייסע לאזור יראה כבר שיש עבודות למיגון הצפון, כבר התחילו.

אביגדור ליברמן: ולכן, אדוני היושב-ראש, כשאני גם מסתכל על הדבר חסר התקדים, הדיור הציבורי – מאז חוק רן כהן כל הדיור הציבורי למעשה נמכר, לא נשאר כלום.

אביגדור ליברמן: הכסף נעלם, התאדה.

אביגדור ליברמן: אף אחד לא דאג להשקיע.

מיקי לוי: 27 מיליארד שקל מכירות.

אביגדור ליברמן: התאדה לגמרי.

אביגדור ליברמן: פעם ראשונה שהממשלה הולכת להגדיל את מלאי הדיור הציבורי.

אביגדור ליברמן: התקציב הזה מדבר על רכישת 1,700 דירות, למלא את המלאי, אותו מלאי של דיור ציבורי, וגם על בניית 3,000 יחידות דיור במקבצי דיור לאזרחים ותיקים, בהסכם עם הסוכנות.

אביגדור ליברמן: לכן אנחנו מדברים פה בהחלט על הרגישות – על התקציב, כמו שאמרתי, הכי חברתי בתולדות מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: אבל בכלל, כשאני מסתכל על המשק, איך הכול מתאפשר – קודם כול, אני רוצה להגיד את האמת: המשק עובד יפה.

אביגדור ליברמן: אנחנו חזרנו לפעילות מלאה בחודש מרץ ועד עכשיו.

אביגדור ליברמן: אם אני לוקח את הפרמטרים הכי אובייקטיביים, נניח אני לוקח דוחות של החברות הציבוריות הנסחרות בבורסה, דוח רבעוני שהתפרסם לפני שבוע – אתה רואה פשוט ביצועים יפים; אני מסתכל על הפעילות בכרטיסי אשראי – זה פשוט מדהים.

אביגדור ליברמן: דיברתי עם כמה מנהלים של הפעילות בכרטיסי אשראי – זו פעילות שלא ראו גם ב-2019, לפני הקורונה.

אביגדור ליברמן: גם גביית מס ההכנסה בחודש יולי הייתה יפה מאוד, אני מודה, מעבר לכל המצופה.

אביגדור ליברמן: ואנחנו לא לוקחים כסף סתם.

אביגדור ליברמן: למשל ההחלטה להקדים תשלום, מה שקרוי בסלנג העממי "מס הכנסה שלילי", אותו מענק שמשלמים אותו שלוש פעמים בשנה – 96,000 משפחות, 96,000 איש יקבלו את המענק הזה, 4,400 שקל בממוצע, ב-1 בספטמבר, לפני החגים.

אביגדור ליברמן: הקדמנו כמעט בחודש וחצי את התשלום של אותו מענק.

אביגדור ליברמן: 4,400 שקל לכל האנשים עם הכנסה מינימלית לפני החגים – אני חושב שזה בהחלט מענק יפה וג'סטה יפה.

אביגדור ליברמן: גם אחת ההחלטות הקשות שקיבלנו בהתחלה – ואני מודה פה לכולם על שיתוף הפעולה – היא ביטול החל"ת.

אביגדור ליברמן: צריך להבין, ביטול החל"ת, רק מבחינה תקציבית, חסך למדינת ישראל 800 מיליון שקל, בלי לדבר על התרומה של אותם עובדים שחזרו לעבוד והם תורמים לתוצר הלאומי, לתמ"ג של מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: אני חושב שכל הצעדים האלה בהחלט אפשרו לנו להתקדם לכיוון משק צומח, ואני מקווה שגם בחודשים הבאים אנחנו נראה את הצמיחה, נראה ירידה באבטלה, וכל הביצועים – כפי שאמרתי, גם בכרטיסי האשראי, גם בדוחות הרבעוניים, גם בגביית המס – יוכיחו שאנחנו הולכים בנתיב הכי נכון.

אביגדור ליברמן: אני רוצה לגעת, ברשותך, בכמה דברים נוספים.

אביגדור ליברמן: התקציב הזה כולל בתוכו גם את חוק ההסדרים וגם חקיקה פיסקלית.

אביגדור ליברמן: מופיע בספר התקציב – בנפרד, ליד ספר התקציב, יש פירוט של 27 שינויים מבניים ו-15 חקיקות פיסקליות.

אביגדור ליברמן: אומנם זה הרבה, אבל אין מה לעשות, אדוני היושב-ראש – ואני מעריך את הנכונות שלך – כי ההפסקה הזאת של שלוש וחצי שנים ומשבר קורונה לא השאירו לנו שום ברירה.

אביגדור ליברמן: אני מסכים שמבחינת ההיקף חוק ההסדרים הוא גדול, הוא חסר תקדים, מעולם לא היה ולא ראינו בהיקפים כאלה, ולכן אני מקבל בהבנה את ההערות של היועצת המשפטית, אבל אני אומר לך, לא הייתה לנו ברירה.

אביגדור ליברמן: זה אומנם חוק גדול, חוק רחב, אבל הוא היחידי שמבטיח לנו צמיחה ו-boost לשנה הבאה.

אביגדור ליברמן: זה ה-booster האמיתי לכלכלת ישראל.

אביגדור ליברמן: מה כולל בתוכו אותו חוק הסדרים, אותם שינויים מבניים ואותה חקיקה פיסקלית?

אביגדור ליברמן: אני אזכיר רק כמה מהם: העלאת גיל הפרישה לנשים – זה בנושא של שינויים מבניים; קידום פרויקט המטרו; תשתיות תקשורת מתקדמות; תשתיות חשמל בגוש דן; בנקאות פתוחה; מעבר לאנרגיה ירוקה; רפורמה בניקוז; שקיפות בתאגידים ציבוריים.

אביגדור ליברמן: גם בנושאים פיסקליים – אני חושב שהרפורמה באג"ח מיועדות היא אחת הרפורמות הכי חשובות; וכמו שכבר הזכרתי, תוספת לגמלת השלמת הכנסה לאזרחים ותיקים, העלאת קצבאות נכות – כל אלה קיבלו ביטוי יפה באותו חוק הסדרים.

אביגדור ליברמן: ברשותך, אני גם רוצה לגעת בכמה סוגיות שעלו בתקשורת בחודש האחרון, ואני קודם כול רוצה לגעת ברפורמה בחקלאות, ואני רוצה לברך.

אביגדור ליברמן: יש לנו רפורמה בכל נושא הפירות והירקות, ונושא הפירות והירקות הוא קריטי.

אביגדור ליברמן: משנת 2000 עליית המחירים של פירות וירקות – הפירות זה כ-102%, לא כ-100% אלא בדיוק 102%, ובירקות – 81%; להשוואה, למשל, דיור זה רק 67%.

אביגדור ליברמן: אם אני לוקח את כל המחירים משנת 2000, אדוני היושב-ראש, תדמיין: פירות – 102%, ירקות – 81%.

אביגדור ליברמן: איך זה מתורגם לחיי היום-יום?

אביגדור ליברמן: זה לא רק יוקר המחיה, זה אומר שהצריכה של פירות וירקות בשני העשירונים הנמוכים ירדה ב-20%.

אביגדור ליברמן: כשיש ירידה של 20% בצריכה של ירקות ופירות זה תמרור אזהרה.

אביגדור ליברמן: ולכן, אני מאוד מאוד מעריך את עמיתיי חברי הכנסת בקואליציה, ואני באמת חושב שמגיע לפרגן פה גם לשר החקלאות וגם לאותם חברי כנסת שהיו כל כך פעילים בנושא הרפורמה בחקלאות, רם בן ברק, נירה שפק, אלון שוסטר, רם שפע ויאיר גולן.

אביגדור ליברמן: נפגשנו עם כל אחד בנפרד ועם כל הקבוצה ועם ארגוני חקלאים, והבשורה הזאת של רפורמה בפירות ובירקות היא בשורה גדולה – היא בשורה לחקלאים, שמקבלים 2.6 מיליארד שקל להשקעה במו"פ החקלאי בתמיכה ישירה, וכמובן, זה מצד אחד יחזק את החקלאות הישראלית ומצד שני יוריד את יוקר המחיה.

אביגדור ליברמן: נוסף לזה אני חייב לציין – כי אנחנו באמת, כמו שאמרנו, מכבדים את חוות הדעת של היועצת המשפטית, וניסינו עד כמה שאפשר להתחשב, וגם לפי בקשת אותם חברים, אותם חברי כנסת – את נושא ההטלה.

אביגדור ליברמן: אני חושב שבנושא ההטלה אני הרבה יותר רגוע, כי מחיר הביצים זה מחיר מפוקח, אין שם חשש מקפיצה גדולה במחירים, בניגוד לפירות וירקות, וגם אלה שווקים שונים – שוק הפירות והירקות זה 22 מיליארד שקל ושוק הביצים זה 2 מיליארד שקל.

אביגדור ליברמן: אנחנו הסכמנו עם אותם חברי כנסת לדחות בשלושה חודשים את כל הנושא של ההטלה, והתחייבנו שבתוך שלושה חודשים אנחנו נגיע להסכמה.

אביגדור ליברמן: דבר נוסף שהוא קריטי – אני לא רואה איפה אפרת רייטן – – –

קריאה: – – –

אביגדור ליברמן: אז תקראי, מגיע לה פה פרגון.

אביגדור ליברמן: אנחנו ישבנו באמת לילות – –

אורי מקלב: כל הקואליציה – – –

אביגדור ליברמן: – – לילות ישבנו עם כל חברות הכנסת בבית הזה, שחלקן פעילות שנים בנושא גיל הפרישה.

אביגדור ליברמן: אפרת, בואי, אני רוצה לפרגן לך על כל העבודה הנהדרת שעשית, ואת היחידה שחזרה מדיוני הלילה.

אפרת רייטן: אני פשוט רצה לוועדה, יש לי דיון שמתחיל עוד דקה.

אביגדור ליברמן: יאללה, אז תקבלי את הברכות ורוצי לוועדה.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אביגדור ליברמן: תודה.

אביגדור ליברמן: אבל באמת, אני מבין את כל ההתלבטויות ואת כל המצוקות.

אביגדור ליברמן: ישבתי עם מיכל רוזין, שהיא שנים פעילה בארגוני נשים, ואני מבין עד כמה קשה היה להגיע פה למתווה מוסכם ומושכל, ואני חושב שהמתווה של גיל הפרישה הוא המתווה הכי נכון.

אביגדור ליברמן: הוא גם טומן בחובו רשת ביטחון צפופה לנשים מוחלשות, רשת ביטחון עבה מאוד, וגם נותן פרספקטיבה לאותן נשים שעוד מלאות אנרגיה, רוצות לעבוד ורוצות לתרום למשק הישראלי.

אביגדור ליברמן: וברור, אין מה לעשות, תוחלת החיים קפצה.

אביגדור ליברמן: כשאנחנו התחלנו במדינת היהודים כאן ב-1948, 1949, תוחלת החיים של אישה הייתה 67, והיום היא כבר 84, ועד 120, ולכן אנחנו היינו חייבים להכניס את התיקונים, והכנסנו פה גם כמו שאמרתי הרבה הרבה ביטחונות לטובת אותן נשים מוחלשות.

אביגדור ליברמן: לכן אני רוצה מאוד לברך את כל חברות הכנסת – גם אפרת רייטן, גם מיכל רוזין, גם נעמה לזימי, גם ג'ידא רינאוי זועבי – באמת עשית עבודה טובה ושקטה וסולידית – גם מירב בן ארי, שאני לא רואה אותה פה, אבל באמת, כמי שמייצגת את כל אותה קבוצת נשים, כל הכבוד.

אביגדור ליברמן: שאפו גם על הנכונות לשתף פעולה, גם להגיע לפשרות וגם בסופו של דבר להביא תוצאה טובה לאזרחי ישראל.

אביגדור ליברמן: אני חושב שזו אחת הרפורמות החשובות.

אביגדור ליברמן: גם לגבי חוק המטרו – תראה, חוק המטרו הוא מאוד לא פשוט.

אביגדור ליברמן: היום ברור לכולם שאם אנחנו לא נבנה מטרו, בעוד 20 שנה לא נוכל לזוז בגוש דן.

אביגדור ליברמן: מבחינתי, כל כניסה לתל אביב, כל יציאה מתל אביב, זה פשוט מסע ייסורים, עם כל הפקקים ועם כל התאונות בדרך.

אביגדור ליברמן: אם אנחנו רוצים להבטיח ניידות בגוש דן, אין ברירה, חייבים ללכת על פרויקט המטרו.

אביגדור ליברמן: המטרו זה הפרויקט הכי גדול מאז חורבן בית שני שעם ישראל ביצע:

אביגדור ליברמן: 150 מיליארד שקל זה רק הערכה התחלתית, וכמו ששנינו יודעים, זה ייגמר ב-250 מיליארד שקל לפחות.

אביגדור ליברמן: זה פרויקט שמשנה פה סדרי עולם, ולכן אנחנו גם טיפלנו בו בזהירות.

אביגדור ליברמן: אבל בסופו של דבר מה שאני רוצה להגיד – פרויקטים לאומיים גדולים אי-אפשר לבצע בלי חקיקה מיוחדת.

אביגדור ליברמן: אני עוד זוכר את חוק הוול"לים.

אביגדור ליברמן: הגיעה עלייה מברית המועצות, מיליון איש, ואמרנו: איך נתקדם?

אביגדור ליברמן: איך אפשר לפתור את בעיות הדיור?

אביגדור ליברמן: ואז אריק שרון ז"ל מונה ליושב-ראש קבינט הדיור, ויהושע מצא ז"ל היה יושב-ראש ועדת הפנים, והעבירו את חוק הוול"לים, שפטר מכל הביורוקרטיה ואפשר לבנות במהירות, וגם בדיעבד, כשאני מסתכל עם כל המינוסים והפלוסים, ברור שהמאזן הכולל הוא חיובי, וחוק הוול"לים אפשר לנו לקלוט, ובטח בלעדיו זה היה נראה אחרת לגמרי.

אביגדור ליברמן: גם חוק אחר – כביש חוצה ישראל, חוק חוצה ישראל.

אביגדור ליברמן: היום אנחנו נוסעים בכביש 6, ואני זוכר עוד ויכוחים.

אביגדור ליברמן: אחד מקודמיך בתפקיד, דב שילנסקי, זיכרונו לברכה, הוביל את חוק חוצה ישראל פה בכנסת ודחף.

אביגדור ליברמן: באמת, אני חושב שהיום, בדיעבד – עוד פעם, עם כל הוויכוחים, כי כביש שעובר עשרות רשויות מקומיות, לך תתחיל להתווכח עם כל רשות מקומית, עם כל ועדה מחוזית, ועדה מקומית – אי-אפשר ככה להזיז פרויקט.

אביגדור ליברמן: לכן גם חוק מטרו – אין ברירה, אנחנו חייבים לבנות אותו כמשק סגור, במעגל סגור, ולהעביר אותו כחקיקה נפרדת, כחוק נפרד, חוק המטרו.

אביגדור ליברמן: אנחנו הסכמנו פה להקים את הרשות הזאת, המטרו, ואנחנו נשייף בין קריאה ראשונה לשנייה את כל הדקויות הנוספות.

אביגדור ליברמן: עוד חוק שאני חייב לציין שעדיין יש לנו סביבו קצת ויכוחים הוא חוק הרגולציה.

אביגדור ליברמן: אני אתן לך רק דוגמה אחת למה אנחנו חייבים בכל זאת לבחון את הרגולציה שלנו במדינת ישראל, ואני לא מדבר על דוח OECD, הדוח הכי קטלני שאי פעם ראיתי בהקשר של מדינת ישראל, על כל עודף הרגולציה.

אביגדור ליברמן: אולי אזרח מן השורה לא כל כך מבין על מה אני מדבר.

אביגדור ליברמן: רק דוגמה אחת: בממוצע, לבנות יחידת דיור במדינת ישראל לוקח 32 חודשים.

אביגדור ליברמן: אותה יחידת דיור, בכמה זמן היא נבנית בארצות הברית?

אביגדור ליברמן: בדיוק חצי, 16 חודש; באנגליה – 15 חודש.

אביגדור ליברמן: לכן, אם אנחנו לא נפטור את עצמנו מכל עודפי הרגולציה האלה, אז אנחנו לא נפתור לא את משבר הדיור ולא את כל הדברים האחרים.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, ברשותך, לקראת סוף הנאום שלי – אני חושב שמעולם לא נאמתי פה, מדוכן הכנסת, חצי שעה.

אביגדור ליברמן: אני בכל זאת – – –

מיקי לוי: כמעט 50 דקות, אדוני השר.

אביגדור ליברמן: אני רוצה להזכיר כמה דברים מקודמיי בתפקיד, שני שרי אוצר מן הטובים שהיו לנו, שני שרי אוצר מהליכוד, ואני חושב שכדאי, ככה, דווקא היום, אולי לצטט ממה שהם אמרו מעל אותו דוכן, מהמקום הזה, לפני הרבה מאוד שנים.

אביגדור ליברמן: קודם כול אני רוצה להביא מדברי שר האוצר יצחק מודעי מאותה תקופה מפורסמת, ממשלת האחדות שמיר-פרס, תוכנית לייצוב המשק.

אביגדור ליברמן: פה, ב-1 ביולי 1985, הוא דיבר כאן, ואני אצטט מדברי יצחק מודעי: "נקודת המוצא של התוכנית שנתקבלה הבוקר בממשלה היא ההכרה, שהכרחי וניתן להיחלץ מן המשבר הכלכלי לפני שהוא ילך ויחריף – – – אין אבטלה בישראל, יש מחסור בידיים עובדות, ואתם ממשיכים לזעוק אבטלה.

אביגדור ליברמן: תראו לנו היכן היא – – – אני אראה לכם מפעלים לעשרות המחפשים עובדים ולא בתפקידים הכי נמוכים, ואינם מוצאים, וזוהי מגבלה בפני התפתחות, גידול וצמיחה".

אביגדור ליברמן: ואני יכול להגיד לך גם היום: ידיים עובדות זה כרגע האתגר הכי גדול של המשק הישראלי.

אביגדור ליברמן: חסרים עובדים בחקלאות ובתעשייה, במלונאות ובחברות הניקיון – בכל מקום חסרות ידיים עובדות.

אביגדור ליברמן: ואני נפגשתי עם המסעדנים, ומה שאומרים לי המסעדנים: אין לנו בעיה עם הביקוש, יש בעיה עם ידיים עובדות.

אביגדור ליברמן: אז גם ב-1985 כנראה היינו באותו מצב, ולא הצלחנו להפיק לקחים.

אורי מקלב: – – –

אביגדור ליברמן: אני ממשיך מאותם דברים של יצחק מודעי.

אורי מקלב: חסרות ידיים עובדות?

אביגדור ליברמן: "ההערה האחרונה שאני מבקש להעיר" – – –

אורי מקלב: אתה מתנכל להם.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, תודה.

אביגדור ליברמן: אין תוכנית להבראה כלכלית – – –

אורי מקלב: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, תודה.

אורי מקלב: – – – תתביישו לכם.

אביגדור ליברמן: "ההערה האחרונה שאני מבקש להעיר" – את זה אומר יצחק מודעי – "אין תוכנית להבראה כלכלית שאין עימה סיכונים.

אביגדור ליברמן: במצבו של המשק הישראלי – לא יכולה להיות תוכנית כזאת – – – התוכנית הזאת מוכרחה להתבצע ככתבה וכלשונה כדי להגדיל את סיכוייה להצליח ולהשיג את היעדים שהיא קבעה לעצמה".

אביגדור ליברמן: הדברים האלה מאוד נכונים גם היום.

אביגדור ליברמן: התוכנית הזאת חייבת להתבצע, כפי שאנחנו נאשר כאן בכנסת ישראל, כדי שנצליח, כדי שהתוכנית תצליח, ובעיקר – כדי שנוציא את המשק הישראלי מן המשבר ונוביל אותו לצמיחה, חייבים ליישם את כל התוכנית הזאת.

אביגדור ליברמן: והציטוט של שר האוצר השני המאוד-מוצלח שאני רוצה גם להביא כאן, מדוכן הכנסת, זה של שר האוצר בנימין נתניהו, שהופיע כאן ב-5 בנובמבר 2003 והציג תקציב לשנת 2004 בקריאה ראשונה, שאגב, עבר ב-60 קולות.

אביגדור ליברמן: וכך אמר נתניהו – אני מביא רק כמה ציטוטים מהדוכן הזה, תקציב 2004, ואני מקווה שמקלב יקשיב.

אורי מקלב: – – –

אביגדור ליברמן: "מספיק 60 תומכים כדי להעביר תקציב שטוב לכל אזרחי המדינה".

אורי מקלב: – – –

אביגדור ליברמן: והדבר השני שהוא מציין: "השינוי הראשון, שכבר התחלנו בו, הוא המעבר מקצבאות לעבודה.

אביגדור ליברמן: בתקציב הזה יש המשך המעבר מקצבאות לעבודה.

אביגדור ליברמן: יש ביטול של כמה וכמה מונופולים חשובים ומעבר לתחרות בסקטורים קריטיים להתפתחות המשק".

אביגדור ליברמן: בסוף הוא מוסיף: "פנו אליי סיעות הבית בכמה וכמה נושאים, וכמובן גם סיעות הקואליציה.

אביגדור ליברמן: אנחנו קבענו, בנושאים שונים ומגוונים, לכל סיעה הפניות משלה, וזה בדיוק התשובה שלי.

אביגדור ליברמן: לכל סיעה יש הבעיות שלה, אבל כנהוג מימים ימימה, אנחנו נוהגים להתייחס להתאמות ולשינויים בתקציב ולדרישות השונות של חברי הבית בין הקריאה הראשונה לקריאה שנייה ושלישית.

אביגדור ליברמן: ואכן, אין לנו הסכמים.

אביגדור ליברמן: יש לנו רק הבנה עקרונית עם כל הסיעות שאנחנו נתייחס לבקשות שלהם, לדרישות שלהם, בין הקריאה הראשונה לקריאה שנייה ושלישית".

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, א.

אביגדור ליברמן: תודה רבה על האפשרות להציג פה בצורה מכובדת ונינוחה.

אביגדור ליברמן: אני חייב להגיד שאני גם בהלם עד כמה התקציב הזה עובר פה בשקט.

אביגדור ליברמן: אני גם מופתע מכל – אתה יודע, היום הופתעתי לטובה, שמחתי בבוקר כשהקשבתי לחדשות, שזה לא נפתח בדיוני התקציב.

אביגדור ליברמן: אמרתי: אם לא פותחים בדיוני התקציב, אז סימן שגם הם יודעים שהוא עובר.

אביגדור ליברמן: אבל כשאני שומע ורואה את השקט והשלווה כרגע פה בבית הזה – בכל דיוני התקציב עוד לא ראיתי דבר כזה.

מיקי לוי: בהצלחה.

אורי מקלב: – – –

אביגדור ליברמן: אדוני, תודה רבה, ושיהיה לנו בהצלחה.

אורי מקלב: – – – כשהפסיקו לצעוק המצב היה – – – כשכולם צעקו – – – איזו צורה יש לתקציב הזה?

אורי מקלב: מה עשו לך הנשים החרדיות שאתה מעוניין – – – חסרות לך ידיים עובדות, ואתה מתנכל להן.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להמשך הדיון בהצעת חוק מסגרות התקציב.

איתן גינזבורג: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת ינון אזולאי.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: התקציב של מדינת ישראל – – –

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

ינון אזולאי: ברשות אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, עומד פה שר אוצר ומספר לנו סיפורים.

ינון אזולאי: קודם כול, אני שמח מאוד מאוד שסוף-סוף, כמה חודשים לאחר שהמשטרה הכריזה על נעדר, אנחנו רואים אותו פה.

ינון אזולאי: שר האוצר, שנעדר מהמליאה קרוב לשלושה חודשים, הגיע לפה – הגיע לפה עם גזרות שהן נגד החלשים, גזרות שהן נגד אותם אנשים מסכנים ומוחלשים, ועומד פה ומספר לנו סיפורים.

ינון אזולאי: כבוד יושב-ראש הכנסת, אני יודע שאתה אוהב לשמוע אותי.

ינון אזולאי: אבל רק חצי דקה, היושב-ראש, רק להגיד לך – מיקי, היושב-ראש, רק דקה; דבר אחד שאני לא מסכים איתו – אני מנצל את זה שאתה פה.

ינון אזולאי: אני מסתכל על זה שעכשיו מביאים לנו את הגירעון.

ינון אזולאי: מי כמוך יודע שהגירעון לא צריך להיות בהתחלה.

ינון אזולאי: כשאני מסתכל על זה, לא אמורים להתחיל בגירעון בהצבעה הראשונה, אבל פשוט משנים פה, מבזים אותנו, משפילים את הכנסת – לא אותי באופן אישי; את הכנסת, ואני יודע שאתה נלחם למען כבודה של הכנסת.

ינון אזולאי: יכול להיות שהפעם אין לנו הרבה מה לעשות, אבל אני מבקש שתמשיך להילחם על כבודה של הכנסת ככל יכולתך.

ינון אזולאי: אתה עושה את זה, ותעשה למען הכנסת הזאת, למען עם ישראל, שרואה אותנו.

ינון אזולאי: אני קודם כול מודה לך על ההקשבה.

ינון אזולאי: אבל אני רוצה להגיד לכם, בתקציב הזה – אם אפשר, רק שיכבדו.

ינון אזולאי: הם יכולים לצאת החוצה, אני לא צריך אותם פה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אדוני שר האוצר.

איתן גינזבורג: אדוני שר האוצר, חבר הכנסת סימון, חבר הכנסת דוידסון, קוראים לכם ואתם לא מקשיבים.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: אני מוסיף לך את הזמן.

ינון אזולאי: תודה רבה לך.

ינון אזולאי: אני עומד פה – אנחנו עוד נדבר בהמשך היום ונשמע על התקציב ונדבר על התקציב – על תקציב שהוא רע לשכבות החלשות, על תקציב שהוא רע לעם ישראל, לאזרחי מדינת ישראל.

ינון אזולאי: בבלפור יושבים להם מנהלי בתי החולים הציבוריים, שבעת מנהלי בתי החולים הציבוריים – לא הגעתם לפתרון, ואל תספרו סיפורים, אל תעבדו על החולים, אל תעבדו על האזרחים.

ינון אזולאי: בשבוע שעבר שר האוצר עולה לשידור ואומר: הועבר, והמשבר מאחורינו.

ינון אזולאי: איזה משבר מאחורינו?

ינון אזולאי: עומדים פה, מגיעים לפה שבעת מנהלי בתי החולים הציבוריים ואומרים שהמשבר קיים.

ינון אזולאי: החולים עדיין לא מקבלים את מה שמגיע להם.

ינון אזולאי: החולים עדיין נמצאים זרוקים במיטות בבתים שלהם במקום להגיע לבתי החולים.

ינון אזולאי: על מה, על אטימות של שר האוצר?

ינון אזולאי: על אטימות שלו כלפי החלשים?

ינון אזולאי: על מה הוא אומר לנו פה שהתקציב הזה הוא תקציב חברתי?

ינון אזולאי: זה תקציב חברתי?

ינון אזולאי: זה תקציב שהוא רע לעם ישראל, תקציב שהוא רע לאזרחי מדינת ישראל.

ינון אזולאי: השר במשרד האוצר, אדוני חמד עמאר, הבטחת לי שתטפל בזה.

ינון אזולאי: הנושא לא טופל.

ינון אזולאי: זה לא הגיע לכדי פתרון, ושבעת מנהלי בתי החולים יושבים שם כמו קבצנים.

ינון אזולאי: בשביל מי?

ינון אזולאי: בשביל סבתא שלי וסבתא שלך, אימא שלך ואימא שלך וכל אחד אחר, בשביל ההורים שלנו, בשביל המשפחות שלנו.

ינון אזולאי: איך אתם יכולים להסתכל עליהם ביום כזה רע ולהגיד להם: הינה, הבאנו לכם בשורה?

ינון אזולאי: זו בשורה?

ינון אזולאי: העיקר להביא תקציב.

ינון אזולאי: זו בשורה?

ינון אזולאי: זה רוע.

ינון אזולאי: זה רוע, זה לא בשורה.

ינון אזולאי: אני רוצה להגיד לכם, יכול להיות שעכשיו אתם חוגגים על התקציב, אבל אני אומר לכם דבר אחד: התקציב הזה הוא רע.

ינון אזולאי: זה עוד יחזור אליכם בפנים.

ינון אזולאי: עם ישראל לא יסלח לכם.

ינון אזולאי: ולך אדוני היושב-ראש, מילה אחרונה.

ינון אזולאי: היום אלעד ברזילי – אולי זה דבר שמאחד את כולנו – שנפצע בלינץ' בעכו, עובר ניתוח.

ינון אזולאי: המשפחה שלו ביקשה שכל עם ישראל יגיד פרק תהילים בשבילו, אז ב-30 השניות האלה אגיד בשם כולנו לרפואתו של אלעד ברזילי בן ג'וליה: "שיר למעלות אשא עיני אל ההרים מאין יבא עזרי.

ינון אזולאי: עזרי מעם ה' עושה שמים וארץ.

ינון אזולאי: אל יתן למוט רגלך אל ינום שמרך.

ינון אזולאי: הנה לא ינום ולא יישן שומר ישראל.

ינון אזולאי: ה' שמרך ה' צלך על יד ימינך.

ינון אזולאי: יומם השמש לא יככה וירח בלילה.

ינון אזולאי: ה' ישמרך מכל רע ישמור את נפשך.

ינון אזולאי: ה' ישמר צאתך ובואך מעתה ועד עולם".

ינון אזולאי: שתהיה לו רפואה שלמה, שיצליח הניתוח שלו.

ינון אזולאי: ולמען חולי עמך ישראל, תעשו טוב למען מדינת ישראל.

ינון אזולאי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת ינון אזולאי.

איתן גינזבורג: אנחנו מצטרפים לאיחולי ההחלמה המהירה והטובה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה ארבל, כבודו, אדוני יעלה ויבוא, ואחריו – חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר במשרד האוצר, כבוד שר האוצר הנעדר, חבריי חברי הכנסת, התבשרנו לא מזמן, ממש לפני כחודש – בכל עיתוני המגזר, מה שנקרא, ראינו מודעות ממש יפות, מאוד, עם גרפיקה מיוחדת, של רשת מרכז ישיבות בני עקיבא, נעם-צביה, אמונה, אמי"ת, מועצת החמ"ד, באותיות קידוש לבנה: ברוך שהחיינו וקיימנו והגיענו, ולוואי לא יסיר חסדו מעימנו, שלמי תודה, הוקרה וברכה למעלת ראש ממשלת ישראל מר נפתלי בנט, ה' ישמרהו ויזכהו, לאנשי צוותו, וגם לחגית משה, יושבת-ראש הבית היהודי, ולכל השותפים על הסדרת תקציבי החמ"ד – החינוך הציוני-דתי – ותקצובם של לימודי הקודש כראוי להם, בבסיס תקציב משרד החינוך.

משה ארבל: ברוך שומר הבטחתו.

משה ארבל: תהא השנה הזאת הבאה עלינו ועל ישראל לטובה שנת בריאות איתנה, חינוך ופריחה, כלכלה יציבה, שנת שלום, בניין, ביטחון ושלווה.

משה ארבל: סוף ציטוט.

משה ארבל: רבותיי, תראו איזו בושה.

משה ארבל: מימנתם, שילמתם על מודעות בכל כלי התקשורת המגזריים הדתיים-לאומיים, ובנט בנטט אתכם עוד פעם.

משה ארבל: זה לא בבסיס התקציב, זה לא בתקציב, והוא לא התכוון שזה יהיה בתקציב.

משה ארבל: ההבטחה לא הייתה הבטחה ליבתית.

משה ארבל: אם הייתם שואלים אותנו כמה דקות לפני, היינו חוסכים לכם הוצאות פרסום, חברים.

משה ארבל: והינה, עמד פה לפני כמה רגעים מר איווט ליברמן, שר האוצר, והכריז בפומפוזיות: התקציב הכי חברתי מימות עולם, מאז דוד המלך.

משה ארבל: הכי חברתי.

משה ארבל: בין הסעיפים התקציביים שמונחים לפניכם היום: העלאת גיל הפרישה לנשים, והבדיחה הזו, שסגרו כאן והשתיקו את הפה לנעמה לזימי ולעוד כמה חברות כנסת באמת טובות, וגם לך, חברת הכנסת זועבי – השתיקו לכן את ההתנגדות באיזשהו מנגנון של הכשרה מקצועית.

משה ארבל: אתם מבינים?

משה ארבל: אישה בת 63-62 שעבדה בניקיון יוצאת עכשיו לדרך ועושים לה טובה – הכשרה מקצועית.

משה ארבל: לאן היא תלך?

משה ארבל: אגרת גודש, מס על משקאות מתוקים, מס על כלים חד-פעמיים – התקציב הזה הוא תקציב שארגוני סיוע למשפחות במצוקה אומרים באופן מובהק ומפורש שהוא יביא להחרפת המשבר ולהגדלת הפערים החברתיים ולהגדלת העוני; תקציב שאילו היינו בסיטואציה שבה חבר הכנסת מיקי לוי לא היה יושב בראשות הכנסת, היינו שומעים אותו פה צועק מדם ליבו כנגד התקציב הרע הזה, הבלתי-חברתי הזה, הפוגעני הזה.

משה ארבל: לצערי הרב, הרוב הדורסני שנמצא כאן, שגם ממשיך בדורסנותו ופוגע גם בהפרדה ובאפשרות של הכנסת להיות מפקחת אפקטיבית על עבודת הממשלה גם בדיוני הוועדות, ככל הנראה עלול לאשר ויאשר גם את התקציב בקריאה ראשונה.

משה ארבל: אנחנו נהיה כאן, לכל הפחות, אזרחי ישראל, כדי להציב מראה, אם לא נוכל לעצור אותם, בפני הגורמים האנטי-חברתיים הללו.

משה ארבל: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת משה ארבל.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה אבוטבול – לא, הוא חזר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת משה אבוטבול.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היינו כחולמים.

אוריאל בוסו: שמענו כאן את שר האוצר מכריז: משנת 1996 – ואני מכיר את כל התקציבים – התקציב הכי חברתי שהיה אי פעם בתולדות מדינת ישראל.

אוריאל בוסו: ואני אומר לעצמי: האם אנחנו מדברים על אותו תקציב, או שמא הגישו תקציב אחר?

אוריאל בוסו: בואו נפתח את הסעיפים, סעיף אחר סעיף.

אוריאל בוסו: ציינו לפני כן את בתי החולים, שעומדים כעניים בפתח, את העלאת מחירי החשמל, את הפגיעה בשכבות החלשות – סעיף אחר סעיף.

אוריאל בוסו: זה תקציב של אחיזת עיניים בהתגלמותה.

אוריאל בוסו: אם נפתח את כל הסעיפים – במשרד הרווחה דובר על העלאה, אבל תיכנסו לתוך הסעיפים של תקציב משרד הרווחה.

אוריאל בוסו: ביקשו לשנות את השם של המשרד; לשנות שם זה סמנטיקה, אבל את המהות של המשרד אתה לא משנה.

אוריאל בוסו: תראו את כל המועדונים לאנשים הפגועים.

אוריאל בוסו: איפה הם יקבלו את המענה?

אוריאל בוסו: בתקציבי הבריאות אנחנו רואים שיש חיתוך אמיתי.

אוריאל בוסו: מי מדבר בכלל על נושא הדת?

אוריאל בוסו: ירידה דרמטית בשירותי הדת.

אוריאל בוסו: חלק מהקואליציה זה השר לשירותי דת, השר כהנא – נמצאים כאן, חלק מהקואליציה – אבל תראו את הירידה בתקציבים למקוואות, לבתי כנסת.

אוריאל בוסו: מי מדבר על תקציבי הישיבות, שהן חלק מהציונות הדתית?

אוריאל בוסו: הוא עמד כאן לפני יומיים ואמר:

אוריאל בוסו: 73 שנה לא עשיתם שום דבר ברבנות הראשית, כשהוא מדבר, כנראה, על כל ראשי המפד"ל לדורותיהם.

אוריאל בוסו: זה התקציב שמוצע כאן היום.

אוריאל בוסו: להגיד שקט – איזה שקט?

אוריאל בוסו: אין שום שקט.

אוריאל בוסו: אנחנו כאן הולכים להיות שעות על גבי שעות ולהילחם, ולאחר מכן בוועדות, אבל אנחנו יודעים שהרוב הדורסני שנמצא כאן בכנסת דורס את הכנסת ואת כל החלק הדמוקרטי שיש.

אוריאל בוסו: אז אזרחי מדינת ישראל, שכביכול שומעים שהיום, לאחר כמעט שלוש שנים שבהן לא היה תקציב, היום הגיע תקציב – הייתם מעדיפים להישאר עם אי-תקציב וחוסר ודאות מאשר עם תקציב שמרגע שהוא יונח אתם תשלמו לפחות 20%–30% לכל משק בית?

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, אני אתמול הלכתי לעשות קניות לחג ראש השנה.

אוריאל בוסו: אומר לך באחריות, ואתה יכול לשאול כל אחד: לפחות 20%–30% יותר, על אותו סל שאתה קונה, אתה שילמת בסופרמרקט ובכל המרכולים, ואתה הולך לחפש את הדברים הזולים.

אוריאל בוסו: ואני מסתכל על המשפחות.

אוריאל בוסו: הרי מי קונה סל כל כך גדול?

אוריאל בוסו: אלה אנשים שצריכים לא לארח אנשים אחרים אלא את המשפחה הגרעינית.

אוריאל בוסו: ואנשים הולכים לשלם, ואני עומד ליד קופה ואני רואה אנשים שמבקשים לעשות ארבעה-חמישה תשלומים – לא 2,000 או 3,000 שקל אלא על כמה מאות שקלים בודדים, שיחלקו להם את זה לתשלומים.

אוריאל בוסו: ואתה כואב, אתה אומר: ריבונו של עולם, זה רק ראש השנה, עוד מעט סוכות, כל החגים.

אוריאל בוסו: אנשים מבקשים לשלם בתשלומים על הקניות של הבוקר, של היום-יומי.

אוריאל בוסו: לכן, התקציב הזה הוא תקציב של גזרות, לא של בשורה, ובעזרת השם, את המלחמות שלנו נמשיך הלאה לעשות, גם כאן בכנסת וגם בוועדות.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת אוריאל בוסו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה, יעלה ויבוא, ואחריו – חבר הכנסת אבי מעוז.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר שנמצא איתנו, ראשית, אני רוצה באמת לנצל את הבמה הנפלאה הזאת ולאחל ברכת שנה טובה, שנה מבורכת, שנה של ברכה והצלחה לכל עם ישראל, שבעצם מחכים ומצפים שתהיה שנה אחרת מקודמתה.

משה אבוטבול: אני רוצה לאחל גם לכל חבריי חברי הכנסת מכל סיעות הבית, לא משנה קואליציה, אופוזיציה, ולשרים, שהקדוש ברוך הוא יתקן אתכם בשנה זאת בעצה טובה ונבונה, שנעשה דברים טובים למען העם היושב בציון, שאנחנו בעזרת השם גם בספר התקציב הזה נוכל לשתול הדבקת פערים במגזרים שנמצאים היום עמוק עמוק עמוק בתוך הבור.

משה אבוטבול: אני יודע שעל ספר התקציב יש לנו הרבה הערות.

משה אבוטבול: אנחנו כמובן נפרוס אותן במהלך היום והלילה בנאומים סדורים – שלי, של חבריי מהאופוזיציה, של חברי התנועה שלנו, תנועת ש"ס, שבאו כולם מוכנים, ובעזרת השם ודאי יתמקדו בהרבה הרבה דברים.

משה אבוטבול: המסר שלנו הוא שאנחנו נמצאים, מוריי ורבותיי, בשנה לא פשוטה, שנה שבה שכל אזרחי ישראל עברו מגפה, את הקורונה; שנה שהרבה אנשים היו בבידודים; שנה שהרבה מכל אלה שהיו בעלי עסקים לצערנו נאלצו, בצוק העיתים, לסגור את העסקים שלהם ונשארו מובטלים; שנה כזאת קשה שעולם הרפואה כיום קורס – אנחנו רואים בדיוק את בתי החולים קורסים, ואת זה גם שמענו בשדולה למען בתי החולים של חברת הכנסת גב' קטי שטרית, שהתריעה על הדברים האלה.

משה אבוטבול: כולנו עדים למה שקורה – הפגנה של מנהלי בתי החולים, שבוכים מדם ליבם: אנחנו רוצים הלאה לקיים את הצו האלוקי בתורה "ורפא ירפא", מכאן שניתנה רשות לרופא לרפאות, אבל לא נותנים לנו כלים, ואנחנו צריכים ארגז כלים תקציבי לנושא הזה.

משה אבוטבול: לצערנו אין מי שישמע את קולם של אותם אלה שאמורים לספק לנו את אחד המ"מים המפורסמים – מרפא.

משה אבוטבול: את זה לצערנו אנחנו לא מוצאים בממשלה הזאת, שמתנתקת אט-אט מהציבור.

משה אבוטבול: אני אומר שבשנה כזאת, לאחר כל הבידודים וכל החל"תים וכל הדברים הקשים שעברנו, לצערנו, והמתים במגפה, והתהליכים הפוליטיים ומערכות הבחירות וכל האש שהייתה פה ברחוב, העם מצפה לספר תקציב אחר – ספר יותר רגיש, ספר עם הרבה יותר חמלה, ספר שבעצם מוכיח שאנחנו עם הספר ולא עובדים לפי הספר, אלא פשוט מאוד עושים גם מה שהציבור צריך לקבל.

משה אבוטבול: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת משה אבוטבול.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת יואב בן צור.

איתן גינזבורג: בבקשה, עד שלוש דקות.

אבי מעוז: תודה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, תנחומינו, תנחומיי, למשפחתו של החייל בראל שמואלי.

אבי מעוז: חזקו ואימצו.

אבי מעוז: ברכת רפואה שלמה לאלעד ברזילי, שעובר היום ניתוח, כפי שכבר נאמר.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, התקציב שהוצג על ידי שר האוצר כולל תקציב מקוצץ, פגוע, לעולם היהדות, עולם התורה.

אבי מעוז: תקציב הישיבות קוצץ בשליש; תקציב המשרד לשירותי דת – בכ-15%; תקציב תלמודי התורה של החינוך המוכר שאינו רשמי – בכ-25%; תקציב התרבות היהודית – בכ-90%.

אבי מעוז: מדובר בפגיעה ישירה והרסנית ביהדותה של מדינת ישראל.

אבי מעוז: אז מעבר לשנאתו של שר האוצר לציבור החרדי, שבאה לידי ביטוי בדבריו על המריצות והמזבלה, הרוח – מהי הרוח שהתוותה את המגמה ההרסנית הזאת?

אבי מעוז: זוהי רוחם של ראש הממשלה בנט ושל השר כהנא.

אבי מעוז: זו רוחו של ראש הממשלה, שמדבר בארצות הברית על דוד מלך ישראל, שכתב ברוח קודשו את ספר תהילים, בצורה כזאת משפילה, כאילו הוא מותח ביקורת על מישהו כערכו, ומזלזל בצורה בוטה בדברי חז"ל, שהם מוסרי התורה שבעל פה.

אבי מעוז: זה אפילו לא תנ"ך בגובה העיניים, זה כבר ממש המשך לביקורת המקרא של שונאי ישראל, שניתקו את התורה שבכתב מהתורה שבעל פה ורוקנו את היחס לתורה מכל ממד של קדושה ויראת שמיים.

אבי מעוז: ראש הממשלה, אתה צריך לדעת: למלך ישראל היו שני ספרי תורה.

אבי מעוז: אחד – מצד החובה האישית והפרטית שלו לכתוב ספר תורה, כפי שהיא מוטלת על כל אחד ואחד מישראל.

אבי מעוז: הספר השני הוא כנגד כלל ישראל, הוא כנגד מדינת ישראל, ואתה לא יכול להרוס את יהדותה של המדינה.

אבי מעוז: וגם זו רוחו של שר הדתות מתן כהנא, ידידי, שנוהג לספר בראיונות על הקפדתו במצוות ציצית לאורך כל שירותו הצבאי המפואר – באמת שירות צבאי מפואר, אני מוריד את הכובע בפניו.

אבי מעוז: ההקפדה על ציצית היא דבר שבהחלט מעורר הערכה, כמו גם הנחת התפילין של ראש הממשלה, אבל כאשר במקביל מתעלמים ואף פוגעים בקיום הציבורי של התורה והמצוות על ידי המדינה, בשמירת השבת הציבורית, בכשרות הממלכתית, בקדושתו של הכותל המערבי, בגיור הממלכתי, ומעל לכול – במעמדה של הרבנות הראשית לישראל, זוהי תפיסה מעוותת שהופכת את קיום התורה והמצוות לעניינו של הפרט בלבד.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

אבי מעוז: מי ישמור על התורה וטוהרתה?

אבי מעוז: מי ימשיך את העברתה מדור לדור?

אבי מעוז: רק לומדי התורה בישיבות, שצומחים מתוך תלמודי התורה.

אבי מעוז: ומי ישמור על הזהות היהודית של המדינה מפני אלו שרוצים להפוך אותה למדינת כל אזרחיה?

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה.

אבי מעוז: רק הרבנות הראשית לישראל.

אבי מעוז: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת אבי מעוז.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אופיר סופר.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, כאישי ציבור, נושא הבריאות – תמיד עמדו מול עינינו בריאותם ושלומם של אזרחי ישראל.

יואב בן צור: היום אני זועק כאן את זעקתם של בתי החולים הציבוריים, אשר קורסים תחת הנטל הכבד ללא כל סיוע מהממשלה, וזאת לאחר שנחתמו הסכמים איתם.

יואב בן צור: הממשלה הזאת לא מקיימת את ההסכמים שנחתמו עם בתי החולים שחור על גבי לבן, מתעלמת מהם וממשיכה להתעלל בחולים עצמם, ולא דווקא בבתי החולים, כיוון שהם רוצים לעשות אבל אינם יכולים.

יואב בן צור: טענותיי אינן נובעות משיקולים פוליטיים אלא מכורח המציאות שנכפתה עלינו.

יואב בן צור: ממשלת ההפקרות קיבלה לידיה מדינה נקייה מתחלואה עם אפס חולים, מדינה שהייתה מודל לחיקוי בעולם בהתמודדות מול נגיף הקורונה והחזרה לשגרה בטוחה.

יואב בן צור: לצערי ולמגינת ליבי, היום מדינת ישראל נמצאת בשפל חסר תקדים: למעלה מ-10,000 חולים ביום, עשרות נפטרים כל יום.

יואב בן צור: כחברי אופוזיציה שמנו את השיקולים הפוליטיים בצד, ומתוך אחריות ומנהיגות גיבינו את פעולות הממשלה במיגור הנגיף.

יואב בן צור: לצערנו, ממשלת ההפקרות פעלה בחוסר אחריות, לא קיבלה החלטות גורליות בזמן אמת, הפקירה את שערי נתב"ג לווריאנטים קטלניים ולזן הדלתא, פתחה את שנת הלימודים ללא מתווה מסודר.

יואב בן צור: הממשלה הנוכחית, אשר הבטיחה להעביר תקציבים חיוניים לבתי החולים כדי למנוע קריסה בהם, רומסת ברגל גסה את ההסכמים ומונעת העברת תקציבים.

יואב בן צור: כרגע בתי החולים הציבוריים בארץ קורסים; הממשלה הנוכחית, אשר אחראית לשלומם וביטחונם של אזרחי ישראל, מפקירה את האזרחים ללא כל מענה לשלומם.

יואב בן צור: בריאיון שהתפרסם אצל העיתונאי ישי כהן, ד"ר אלרעי פרייס גילתה באומץ רב נתון מזעזע: מתווה הישיבות נפל בגלל חוסר תקציב.

יואב בן צור: שר האוצר מתהדר ברפורמות, מתהדר בשינויים מבניים, מתהדר בדברים נוספים, אבל תקציב קטן, ממש זניח, כדי למנוע תחלואה, כדי להמעיט את מספר החולים הקיים – לזה לא היה תקציב.

יואב בן צור: זו ממשלה מופקרת שפועלת בחוסר אחריות מזעזע, ממשלה אשר ראשיה לקחו את אזרחי ישראל בני ערובה לגחמות הפוליטיות שלהם.

יואב בן צור: תקציבים קואליציוניים הזויים חולקו לכל דורש, אבל תקציב לבריאות הציבור הופקר ברשעות ובאכזריות.

יואב בן צור: התקשורת, שתפקידה לבקר את מדיניות הממשלה וחבריה כדי לפעול לייעול ולשיפור אורח החיים של אזרחי ישראל, פועלת – אני מסיים – פועלת מיום כינונה של הממשלה כשופרות ומאתרגת את ראשיה הכושלים.

יואב בן צור: אומנם התקשורת יכולה לטשטש את המציאות במסכים, אבל במציאות בשטח האמת זועקת זעקה קשה ומרה.

יואב בן צור: כולי תקווה שהממשלה הנוכחית תתעשת, ובחסדי שמיים נעצור את התחלואה.

יואב בן צור: לצערי, כיוון שהממשלה הזאת לא עובדת, אנחנו מצפים ומייחלים לנפילתה.

יואב בן צור: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני חבר הכנסת בן צור.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר סופר, בבקשה, יעלה ויבוא, ואחריו – חבר הכנסת יצחק זאב פינדרוס.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, עמד פה שר האוצר – יכול להיות שהאווירה של ראש השנה קצת מטעה אותו – והתפלא על כך שבעצם התקציב הולך לעבור בכל כך הרבה שקט.

אופיר סופר: אז יש איזה ביטוי כזה: אם זה הולך כמו ברווז, נראה כמו ברווז – אז זה לא הולך כמו, אבל כן, זה נראה כמו בת יענה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, אנחנו מדברים על ממשלה שטומנת את ראשה בחול, פשוט טומנת את ראשה בחול; ממשלת הכול טוב, ממשלת בת יענה.

אופיר סופר: אני לא חשבתי שהתקציב הזה לא יעבור, פשוט לי שהוא יעבור, כי אתם תעשו הכול – איך אומרים החבר'ה?

אופיר סופר: אתם פשוט תמכרו את הכול בשביל לשרוד, ותספרו לכולם, בעיקר לעם ישראל, שהכול טוב.

אופיר סופר: בתי החולים הציבוריים – היה הסכם, הכול היה סגור, מסודר.

אופיר סופר: מתנהגים בהפקרות מוחלטת – הכול טוב.

אופיר סופר: בת יענה.

אופיר סופר: הקורונה נמצאת היום בשיא; לא היינו בשיא כזה.

אופיר סופר: משהו מטורף.

אופיר סופר: המזל הוא שיש פה את החיסון השלישי, שעוד ככה מצליח לעשות משהו, אבל הכול טוב, אנחנו עוצמים עיניים.

אופיר סופר: אפס הרתעה בעזה – שפל שלא הגענו אליו שנים.

אופיר סופר: חייל צה"ל נהרג בצורה זוועתית – אפס תגובה, אפס תגובה, אפס הרתעה.

אופיר סופר: הכול טוב.

יצחק פינדרוס: קיבלת אישור ממתן כהנא לדבר – – –

אופיר סופר: הכול טוב.

אופיר סופר: פשוט בושה לשמוע איך מתראיינים ומתארים לנו שהכול טוב.

אופיר סופר: ממשלת הכול טוב, ממשלת בת יענה.

אופיר סופר: כל אחד ייקח איזה גימיק, ימכור אותו, יספר להם שהוא הקים איזה מאחז, יישוב חדש באביתר, ובצד השני ימכור את כל הארץ.

אופיר סופר: זאת האסטרטגיה, ככה הם עובדים.

אופיר סופר: אבל אני גם אגיד את הדברים הטובים באמת, כי אני חושב שיש פה כמה חברי כנסת שעדיין יש להם קצת ערכים.

אופיר סופר: אני מדבר על חברי חבר הכנסת רם שפע וחברי חבר הכנסת רם בן ברק, ואני אומר את זה כבן הגליל, כמישהו שגדל שם, חי שם.

אופיר סופר: אתה יודע, אתמול ביקשו ממני לשלוח איזו תמונה כשהייתי ילד.

אופיר סופר: חיפשתי באלבומים ומצאתי תמונה אחת שאני קוטף אגסים.

אופיר סופר: אני מכיר את המציאות שהחקלאים חיים בה.

אופיר סופר: עמד פה לפני כן שר האוצר, שמאוד התקשה עד אתמול ב-01:00 ללכת לסייר ולראות פעם מה זה חקלאות בגליל.

אופיר סופר: אז אני רוצה להודות גם לחבר הכנסת רם שפע וגם לחבר הכנסת רם בן ברק, שעמדו על המשמר ועמדו על כך שהרפורמה הזאת תוצא מחוק ההסדרים, ואני מקווה שתרד בכלל מהפרק.

איתן גינזבורג: גם אלון שוסטר.

אופיר סופר: כי בסופו של יום – אני מייד מסיים.

איתן גינזבורג: לא, אני אומר שגם אלון שוסטר.

אופיר סופר: בסופו של יום – סליחה?

אופיר סופר: חבר הכנסת אלון שוסטר.

אופיר סופר: כי בסופו של יום אנחנו צריכים לדעת שאם אנחנו נאבד את הערכים שלנו – וזה אפרופו מה שקורה פה עם בת היענה שלנו – אנחנו עלולים לאבד חלקים גדולים מארצנו.

אופיר סופר: אני לא רוצה להיות יותר בוטה.

אופיר סופר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אופיר סופר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יצחק זאב פינדרוס, ואחריו – חברת הכנסת אורית סטרוק.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו נמצאים כאן ערב ראש השנה, ועמד כאן לפני כשעה שר האוצר, הציג בפתוס את התקציב הכי חברתי של מדינת ישראל וסיפר על המצב הקשה שבו הוא קיבל את משרד האוצר, והוא אפילו הביא נתון.

יצחק פינדרוס: אז יהיו לנו עוד כמה דיונים ואני איכנס במשך היום לפרטים, אבל אני רוצה קודם כול להתחיל עם דבר שקורה כרגע בתקציב החברתי שלו, כרגע, ברגעים אלו.

יצחק פינדרוס: ברגעים אלו חדרי הניתוח בירושלים סגורים; ברגעים אלו חדרי הניתוח בנצרת סגורים; ברגעים אלו חדרי הניתוח בנתניה ובבני ברק סגורים.

יצחק פינדרוס: חולים מירושלים נוסעים בפקקים לאיכילוב, במצב קשה, עם אמבולנסים.

יצחק פינדרוס: הם צריכים לעבור את הסבל הזה כי אין בית חולים בירושלים שיקבל אותם.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים למה?

יצחק פינדרוס: אז החטא הראשון מתחיל כשהייתה פה שרת בריאות, שכיהנה ב-2014, ממפלגה מסוימת, והעבירו חוק של שוד, ששדדו את בתי החולים.

יצחק פינדרוס: אז נכון, הממשלה שהייתה אחר כך לא הצליחה להתגבר על כל הפשעים שעשו אז ב-2014, בחוק הגנבה.

יצחק פינדרוס: חתמו על הסכם – לא עשו שום דבר עם ההסכם הזה.

יצחק פינדרוס: אז עומד פה שר ואומר: אני חברתי.

יצחק פינדרוס: אתה חברתי?

יצחק פינדרוס: לשני מיליון אזרחים אין בית חולים להתפנות אליו היום ואתה חברתי?

יצחק פינדרוס: ובלי להיכנס לכל שלל הנתונים בכל התקציב בשלוש דקות, אני רוצה לשאול עוד משהו.

יצחק פינדרוס: עמד פה שר האוצר ודיבר על 11% גירעון, מהגבוהים בעולם.

יצחק פינדרוס: אדוני שר האוצר, גם גוגל אתה לא יודע לעשות?

יצחק פינדרוס: אתה לא יודע שהמדינות המתועשות – הממוצע שלהן הוא 15%?

יצחק פינדרוס: אתה לא יודע שיש מדינות עם 20%?

יצחק פינדרוס: הממוצע הוא 15%, ואנחנו נמצאים ב-11.4%.

יצחק פינדרוס: גם את זה אתה לא יודע לעשות?

יצחק פינדרוס: מנותק לגמרי?

יצחק פינדרוס: שכחת שיש חקלאים?

יצחק פינדרוס: שכחת ששמת שלושה-ארבעה מיסים חדשים, אם זה גודש, אם זה חד-פעמי, אם זאת שתייה מתוקה?

יצחק פינדרוס: את כל זה שכחת?

יצחק פינדרוס: שכחת שהחקלאים המסכנים שנמצאים בצפון ובדרום, על הגבול, הולכים בעצם לפשוט את הרגל?

יצחק פינדרוס: אולי תיתן להם מענק, כמו שנתת שוחד ב-2014 – נתנו שוחד לבתי החולים ב-2014 והם התמוטטו כמה שנים אחר כך.

יצחק פינדרוס: את כל זה שכחת ואתה עומד ומספר לנו סיפורים?

יצחק פינדרוס: רבותיי, אמרתי את זה שלשום ואני אגיד את זה שוב: בראבו לכם, הצלחתם להדיח את נתניהו מראשות הממשלה, אין ביבי.

יצחק פינדרוס: הצלחתם להוציא את החרדים מהממשלה, אין ביבי.

יצחק פינדרוס: אבל למען השם, תקימו כבר ממשלה.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת פינדרוס.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו עומדים לדבר ולהצביע על התקציב, ואני רוצה לדבר על התקציב שאנחנו לא הולכים להצביע עליו, על התקציב של משכורות המחבלים.

אורית סטרוק: הצבענו עליו, לכאורה – אני אז לא הייתי חברת כנסת – הכנסת ישבה ודנה דיונים שלמים וקיבלה החלטות והחליטה שאנחנו, שמדינת ישראל לא תאפשר לרשות הפלסטינית לשלם משכורות למחבלים, ותקזז מדי חצי שנה, מדי שנה, את משכורות המחבלים מהכספים שמועברים לרשות הפלסטינית.

אורית סטרוק: זה חוק שהכנסת אז חוקקה, נכון או לא נכון, אדוני היושב-ראש?

אורית סטרוק: עכשיו בא בני גנץ – אבל זה לא באמת בני גנץ, כי הרי כל מה שהוא עושה הוא עושה בשליחות של נפתלי בנט; זה לא מקרה שנפתלי בנט חזר מארצות הברית עם בקשה לחזק כלכלית את הרשות הפלסטינית – ובאופן אקראי פתאום בני גנץ הולך להיפגש עם איש הטרור אבו מאזן.

אורית סטרוק: ומי שקרא לו איש הטרור, מי שקרא לו טרוריסט זה ראש הממשלה שלכם, נפתלי בנט – הוא שכינה את אבו מאזן טרוריסט ואמר שמי שמשלם משכורות למחבלים הוא טרוריסט.

אורית סטרוק: אז בנט חוזר מארצות הברית ושולח את בני גנץ, כאילו לא בשליחותו, להיפגש עם אבו מאזן.

אורית סטרוק: ואז ממציאים פטנט, פטנט נפלא, פטנט הדלת המסתובבת: אנחנו, מדינת ישראל, ממשלת ישראל, נמשיך לפעול לפי החוק שלנו ונקזז את משכורות המחבלים, אבל בדלת המסתובבת נעביר לכם את אותו סכום בדיוק כדי לחזק אתכם, כדי שתוכלו לשלם משכורות למחבלים שרוצחים בנו.

אורית סטרוק: זה נשמע לך הגיוני?

אורית סטרוק: זה נשמע לך מוסרי?

אורית סטרוק: אני רוצה להגיד מה אמר נפתלי בנט על משכורות מחבלים.

אורית סטרוק: הוא אמר שהן מהוות "רוח גבית לטרור".

אורית סטרוק: הוא אמר שצריכים לקזז אותן כדי שרצח יהודים לא ישתלם.

אורית סטרוק: נפתלי בנט, איך שהוא נכנס למשרד הביטחון כשר ביטחון, הוא מייד עשה צעדים כאלה ואחרים כדי לתגבר את קיזוז משכורות המחבלים, ועכשיו מה?

אורית סטרוק: עכשיו, כשהוא הגיע לכיסא ראש הממשלה, הוא שולח את שר הביטחון שלו כדי לייצר דלת מסתובבת.

אורית סטרוק: מדינת ישראל במו ידיה תשלם משכורות למחבלים שרוצחים אותה, ממש באותם סכומים, כן?

אורית סטרוק: אנחנו מקזזים להם 600 מיליון שקל, ואנחנו ניתן להם 500 מיליון.

אורית סטרוק: זה ממש פטנט יפה.

אורית סטרוק: זה לא כתוב בספר התקציב בשום מקום; בשום שורה לא תמצא את זה.

אורית סטרוק: הכנסת לכאורה לא צריכה להצביע על זה, זה לא מעניין את הכנסת.

אורית סטרוק: יש כנראה איזושהי קופה קטנה של נפתלי בנט ושל בני גנץ שממנה משלמים למחבלים שרצחו אותנו ושעוד ירצחו אותנו.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה, גברתי.

אורית סטרוק: ואנחנו הרי יודעים שהם מסתכלים בחוק.

אורית סטרוק: יש חוק.

אורית סטרוק: גם לרשות הפלסטינית יש חוק, אתה יודע את זה?

אורית סטרוק: יש להם חוק משכורות מחבלים, המשכורות האלה משולמות לפי חוק.

אורית סטרוק: הן עולות מדי תקופה, משום שיוקר המחיה עולה, ומי שמממן את זה עכשיו – הדלת המסתובבת של נפתלי בנט.

אורית סטרוק: בושה, חרפה, כלימה, יריקה בפרצופן של המשפחות השכולות ובפרצופן של המשפחות השכולות שעוד יהיו כתוצאה מכך.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת סטרוק.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בימים האחרונים אנחנו מתבשרים כל הזמן שיש ירידה במספר החולים הקשים.

יעקב ליצמן: אין שקר יותר גדול מזה.

יעקב ליצמן: נכון שיש ירידה סטטיסטית במספר החולים קשים, אבל לא מגלים לנו – והיו יומיים שמשרד הבריאות עיכב את הפרסום – שבמספר המתים יש עלייה דרמטית.

יעקב ליצמן: אתמול היו 39 מתים ביום אחד, השם ישמור ויצילנו.

יעקב ליצמן: אתמול, ביום אחד בלבד.

יעקב ליצמן: אז כמובן שיש ירידה במספר החולים קשים – יש יותר שמתו.

יעקב ליצמן: הרב-קו, שהוא דיבר עליו היום – הוא הסביר לנו שזה תקציב חברתי.

יעקב ליצמן: הוא אמר שמעלים מיסים, נו, על שתייה קלה, מעלים מיסים על כלים חד-פעמיים, מבטלים את הרב-קו.

יעקב ליצמן: זה הכול חברתי, שמבטלים.

יעקב ליצמן: אני רוצה לתת לו עצה.

יעקב ליצמן: כשהייתי סגן שר הבריאות בפעם הראשונה, ב-2009, מי שהיום מנכ"ל משרד האוצר, רמי בלינקוב, היה הממונה על התקציבים.

יעקב ליצמן: אני התקפתי אותו.

יעקב ליצמן: כשהוא אמר שהמצב קשה, אמרתי: אם לא היה תקציב והיינו מקבלים רק אחד חלקי 12, הממשלה הייתה מרוויחה.

יעקב ליצמן: הוא התעמת איתי.

יעקב ליצמן: הוא הביא אז הצעה לממשלה בחוק ההסדרים – אדוני היושב-ראש, תקשיב טוב: שישלם 50 שקל חולה אחרי שלושה ימים באשפוז על כל יום אשפוז.

יעקב ליצמן: זאת ההצעה שהייתה בחוק ההסדרים: כל יום אשפוז אחרי שלושה ימים – 50 שקל.

יעקב ליצמן: כשהיה תורי לדבר כסגן שר הבריאות, לא ידעתי אפילו איך להתייחס לזה.

יעקב ליצמן: זה שיגעון כזה.

יעקב ליצמן: אמרתי לראש הממשלה אז נתניהו שיש לי הצעה יותר טובה: שקל למעבר חצייה.

יעקב ליצמן: כל מי שעובר במעבר חצייה – שקל אחד; נקבל יותר כסף.

יעקב ליצמן: אז כמובן ירד הכול.

יעקב ליצמן: אני מקווה שגם זה – שמעלים את ההשתתפות לרופאים, כל מיני דברים.

יעקב ליצמן: מילה אחת על בתי החולים הציבוריים: המצב שלהם נורא ואיום, ואתן גם דוגמה למה זה.

יעקב ליצמן: אם יש תוספת שכר לרופאים ואחיות שמגיעה להם בעקבות השביתה שהייתה, אז גם בתי חולים ציבוריים צריכים לשלם את זה לרופאים.

יעקב ליצמן: ההבדל בין ציבורי לממשלתי הוא שאצל הממשלתי הממשלה מכסה את הגירעון ובציבורי הם צריכים לשלם, אז אוטומטית זה מכניס אותם לגירעונות גדולים.

יעקב ליצמן: הממשלה תצטרך, וחייבת, לתת את הדעת לכל בתי החולים הציבוריים.

יעקב ליצמן: בירושלים בכלל אין ממשלתיים, אז בירושלים בכלל אוי ואבוי אם הם יתמוטטו, והם לא רחוקים מהתמוטטות.

יעקב ליצמן: אני חושב שבזה צריך להתאחד גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה ולחפש פתרון לבתי החולים הציבוריים.

יעקב ליצמן: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב ליצמן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב, ואני גם מודיע על סגירת רשימת הנואמים.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, מכיוון שזה נאום ראשון שלי במליאה לאחר מותו הטרגי של חברנו סעיד אלחרומי – וכשנכנסתי למליאה, באמת אתה מרגיש בחיסרון שלו, וכמובן שהיינו בהלוויה.

אוסאמה סעדי: זאת אבדה גדולה לחברה הערבית בכלל ולחברה הבדואית בדרום, בנגב.

אוסאמה סעדי: אללה ירחמכ, יא סעיד.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, הייתי בבוקר בהפגנה של בתי החולים הציבוריים ושמעתי את מנהלי בתי החולים.

אוסאמה סעדי: ועכשיו, כבוד השר, הם מקימים אוהל מחאה, והם עומדים לשהות באוהל הזה מהיום, ואפילו בשישי-שבת, ואפילו בראש השנה, אם צריכים.

אוסאמה סעדי: ואני שואל אתכם, ושמעתי את שר האוצר חצי שעה – פעם ראשונה שאני שומע את ליברמן חצי שעה, בדרך כלל אני לא שומע אותו.

אוסאמה סעדי: שר אוצר מציג חוק הסדרים, מציג תקציב מדינה לשנים 2021 ו-2022, ויש בפיו בשורה: התקציב הכי חברתי בתולדות המדינה.

אוסאמה סעדי: אפרופו חוק הסדרים וחוק תקציב, אדוני היושב-ראש, אתה יכול להגיד לי למה שינו את הסדר במקרה הזה ואנחנו מצביעים על חוק ההסדרים לפני חוק התקציב?

אוסאמה סעדי: בדרך כלל מצביעים על חוק תקציב, שזה העיקר.

אוסאמה סעדי: תקציב המדינה הוא העיקר, חוק ההסדרים וההתייעלות הכלכלית באים על מנת לתמוך בחוק התקציב.

אוסאמה סעדי: אז לא במקרה משנים את הסדר; רוצים להבטיח קודם כול שאלה שמורדים, סוררים, מנסים לאיים שלא יצביעו על חוק ההסדרים – קודם תצביעו על חוק ההסדרים, אחרי זה תבואו לחוק התקציב.

אוסאמה סעדי: ואני שואל כאן וזועק לא רק את זעקתם של בתי החולים הציבוריים – הדסה, שערי צדק, לניאדו, מעייני הישועה, שלושת בתי החולים בנצרת.

אוסאמה סעדי: אני אמרתי בבוקר בהפגנה: האם יימצא אותו חבר כנסת צדיק או חברת כנסת צדיקה?

אוסאמה סעדי: אחד, אחד, אחת.

אוסאמה סעדי: חברת הכנסת ג'ידא זועבי, אנחנו מאותו אזור, עראבה, נצרת.

אוסאמה סעדי: עאידה – אה, אדוני היושב-ראש, התחלפת בינתיים.

אוסאמה סעדי: הפגנות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: – – –

אוסאמה סעדי: חולים – – –

ג'ידא רינאוי-זועבי: אוסאמה, אני רוצה להגיד – – –

אוסאמה סעדי: ג'ידא, אז אני אומר:

אוסאמה סעדי: רק תגידו – – –

ג'ידא רינאוי-זועבי: שבועיים אחרונים – שיחות אינטנסיביות – – –

אוסאמה סעדי: אבל מה קורה?

קטי קטרין שטרית: לא, לא, לא צריך שיחות, רק הסכם.

אוסאמה סעדי: שיעבירו את הכסף.

אוסאמה סעדי: ג'ידא, לא צריך.

קטי קטרין שטרית: – – – לא צריך שיחות.

אוסאמה סעדי: כמו שעשיתם – ג'ידא, כמו שעשיתם, כמו שעשיתם – – –

קטי קטרין שטרית: אוסאמה – – –

אוסאמה סעדי: קטי, כמו שעשיתם בחוק גיל פרישה – – –

עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, הם לא עשו כל כך טוב.

אוסאמה סעדי: לא, לא אמרתי שזה טוב.

אוסאמה סעדי: אמרתי כאילו מבחינתם זה טוב.

אוסאמה סעדי: גם רפורמת החקלאות – איימתם.

אוסאמה סעדי: למה לא אומרים לאוצר: אנחנו היום לא מעבירים את חוק ההסדרים עד שתעבירו את הכסף?

יוסף טייב: אבל אמר מנהל בית החולים לניאדו – –

אוסאמה סעדי: כן.

יוסף טייב: – – תקשיב ברדיו ולא – – –

אוסאמה סעדי: שמעתי אותו, ראיתי אותו.

אוסאמה סעדי: אני לא צריך לשמוע אותו ברדיו.

קטי קטרין שטרית: – – – מה בהסכם.

קטי קטרין שטרית: אתה מכיר את ההסכם?

יוסף טייב: רק סליחה, הוא שותף.

אוסאמה סעדי: מה הוא אמר?

יוסף טייב: אמר שהוא, האוצר, העביר את הכסף – – –

אוסאמה סעדי: לא, האוצר אמר שהוא תקצב.

יוסף טייב: לא.

אוסאמה סעדי: אנחנו שמענו את מנכ"ל – אבל היינו בוועדת הבריאות, שיין.

יוסף טייב: – – – אבל תראה – – –

קטי קטרין שטרית: – – – לא מכיר את הסכומים.

אוסאמה סעדי: שמענו, שמענו את מנכ"ל משרד האוצר רם בלינקוב בוועדת הבריאות.

אוסאמה סעדי: הוא אמר: אנחנו תקצבנו סכום של 960 מיליון.

יוסף טייב: לא, אמרו שהעבירו 300 מיליון.

יוסף טייב: הוא אמר.

אוסאמה סעדי: תקצבו, אבל לא מעבירים.

אוסאמה סעדי: למה?

קטי קטרין שטרית: צריך 960.

אוסאמה סעדי: כי אומרים עכשיו – קטי, למה את עוזרת לי?

אוסאמה סעדי: תאמיני לי, אני לא צריך את העזרה.

קטי קטרין שטרית: לא, אתה יודע מה קורה, אוסאמה?

קטי קטרין שטרית: הם לא מכירים את הנתונים.

קטי קטרין שטרית: הם לא יודעים את הנתונים.

אוסאמה סעדי: היא לא יכולה, היא לא יכולה.

אחמד טיבי: אני נותן לך תוספת קטי.

קטי קטרין שטרית: כן.

קטי קטרין שטרית: זה נכון, מגיע לך.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר, הנתונים הם כל כך ברורים.

אוסאמה סעדי: יש הסכם מינואר: 960 מיליון.

אוסאמה סעדי: 960 מיליון.

אוסאמה סעדי: העבירו 530 מיליון; עדיין יש 430 מיליון.

אוסאמה סעדי: שיעבירו 300 מיליון, ריבונו של עולם, מה צריך?

אוסאמה סעדי: בינתיים דוחים ניתוחים, שולחים חולים הביתה.

אוסאמה סעדי: בתי החולים בנצרת – יש אנגלי, צרפתי ואיטלקי.

קטי קטרין שטרית: איטלקי.

אוסאמה סעדי: אבל ישראלי אין, כמו שאתה אומר, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: ישראלי אין.

אוסאמה סעדי: אבל לבתי החולים האלה לא נותנים, אין להם.

אוסאמה סעדי: שמענו את פרופ' מרין משערי צדק.

אוסאמה סעדי: הוא אומר: אני לא מקבל מנות דם מבנק הדם, כי הם רוצים במזומן; ספקים לא מעבירים תרופות.

אוסאמה סעדי: אדוני השר, עד מתי?

אוסאמה סעדי: אז אומרים: התקציב הכי חברתי.

אוסאמה סעדי: בבתי חולים ציבוריים, במקום שהחולים יקבלו את הניתוחים, במקום שהרופאים יהיו בבתי חולים, הם כל יום בהפגנות.

אוסאמה סעדי: די, תעבירו את הכסף, תצילו את בתי החולים הציבוריים האלה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת סעדי, שזעק את זעקת בתי החולים.

אחמד טיבי: אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, שר האוצר הבליח פה לאיזה חצי שעה לכנסת.

אורי מקלב: פנים חדשות הגיעו לכאן, שלא נמצאו מאז הקמת הממשלה.

אורי מקלב: הוא מגיע לדיון שהוא צריך להציג אותו, דיון על התקציב, וגם סגנו לא נמצא פה.

אורי מקלב: לא נמצאים; אנשים מנותקים, מנוכרים, זה לא מעניין בכלל.

אורי מקלב: עומד פה שר האוצר ומדבר על התקציב החברתי, הבשורתי, הכלכלי-מאוד, הממנף דברים.

אורי מקלב: לפני כנסת ריקה הוא דיבר.

אורי מקלב: גם חברי סיעתו – חלקם אפילו הגיעו בסוף.

אורי מקלב: כנסת ריקה שמכבדת – איפה הקואליציה, שצריכה לכבד תקציב ראשון אחרי הרבה שנים שהם היו באופוזיציה?

אורי מקלב: לכבד אותו.

אורי מקלב: הם לא מאמינים, בגלל שאי-אפשר להאמין.

אורי מקלב: אתה זורה חול בעיני הציבור, ואתה בא ואומר להם – עומד פה בכנסת עם דפים, זה מאוד קל, ומקריא, וחוזר על איזה מנטרה שאין לה שום בסיס.

אורי מקלב: איך אפשר להגיד שיש לזה בסיס כשהרקע להגשת התקציב הזה, כפי שאמרו קודמיי, זה ההפגנות?

אורי מקלב: כמה זמן לקח לנו להגיע לכנסת?

אורי מקלב: הפגנות ממגזרים שונים בציבור ובכלכלה הישראלית שמפגינים פה על העוולות שעושים להם, על זה שלא שומעים אותם.

אורי מקלב: מנהלי בתי חולים, רופאים בכירים, מה שהם צריכים לעשות בתקופה הקשה הזאת של הקורונה – זה מה שהם צריכים?

אורי מקלב: לשבות?

אורי מקלב: יש מדינה בעולם שבה היו עכשיו פוגעים בבתי חולים?

אורי מקלב: מנוכרים.

אורי מקלב: על מה הם מדברים?

אורי מקלב: אין אחד שיודע לתת תשובה אחת שהיא עניינית.

אורי מקלב: היינו בפורומים כאלה ובפורומים אחרים, וחבר הכנסת טיבי, היטבת להגיד את הדברים האלה.

אורי מקלב: מה הם מבקשים, תוספות?

אורי מקלב: הם מבקשים השוואה למה שהממשלה עצמה נותנת לבתי החולים שלה.

אורי מקלב: על זה אנחנו מדברים; לא מבקשים שום דבר אחר.

אורי מקלב: ועומד כאן – ואומרים כאן ובאים כאן, והבשורה היא בסוף, מילות ההרגעה הן בסוף.

אורי מקלב: חברי הכנסת היקרים – אני מצטט את שר האוצר כמעט בציטוט – בין הקריאה הראשונה לשנייה אנחנו נהיה קשובים לחברי הכנסת, נחלק תופינים, מה שאתם רוצים.

אורי מקלב: אל תשמע את חברי הכנסת, תשמע קודם כול את הציבור.

אורי מקלב: ואחרי שתשמע מה שהציבור אומר, עלי ידי חברי הכנסת נחלק את הדרישות שלכם – מבטיח לחברי הקואליציה – אל תדאגו.

אורי מקלב: עושה שקט בתוך הקואליציה: אנחנו נחלק ואנחנו נסדר אתכם בין הראשונה לשנייה, שכל הממורמרים – העיקר שתצביעו עכשיו.

אורי מקלב: זה מה שאנחנו אומרים.

אורי מקלב: ובסופו של נאום אומר שר האוצר – עומד פה בפליאה, כולו מדושן עונג על השקט שהוא העביר את התקציב, או בכל אופן הציג את התקציב, ואומר: אני באמת מתפלא.

אורי מקלב: אומר כאן שר האוצר, אדוני היושב-ראש: אני מתפלא על השקט שיש פה.

אורי מקלב: וכבר אנשים מאמינים.

אורי מקלב: התשובה היא אחת: כמו שאמרו יועציו של אותו רודן שגזר גזרות על בני עמו כל הזמן – באו אליו ועוזריו ואמרו לו: הציבור מפגין, הציבור כואב ובוכה, מודאג מאוד, סובל מאוד.

אורי מקלב: והוא נשאר אדיש.

אורי מקלב: ואמרו עוד פעם: אבל תראה מה שקורה – והוא גוזר עוד גזרות ועוד גזרות.

אורי מקלב: הוא אומר להם: רבותיי, עוזריי היקרים, כשהם ישתקו, אז תבואו אליי.

אורי מקלב: כל זמן שהם צועקים זה בסדר; כשהם ישתקו – שר האוצר, אתה אמרת את זה, לא מישהו אחר.

אורי מקלב: הציבור כבר שותק, כאן שותקים, אין כבר מה להגיד כשאתה מנותק.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורי מקלב: התקציב הזה מלא – אפשר להוכיח את החורים והבורות השחורים שיש בתקציב הזה.

אורי מקלב: יש לנו כמה דברים, אנחנו נדע להגיד בדיוק ולהוכיח גם בנושא של בתי החולים והבריאות בכלל, קופות החולים באופן כללי, על החקלאות ועל הנכים שהם פוגעים ועל גיל הפרישה.

אורי מקלב: ועל המעונות.

אורי מקלב: עומד כאן שר האוצר – בזה אני אסיים – ובא ואומר: אנחנו עוזרים לנשים המוחלשות, נשים מוחלשות, עם גיל הפרישה או לא.

אורי מקלב: איזה נשים מוחלשות?

אורי מקלב: אימהות לארבעה ולחמישה ולשישה ילדים שיוצאות במסירות לעבודה, במסירות עושות את זה, מקריבות הכול מהדברים האישיים שלהן כדי להביא טרף לביתן, לטפן.

אורי מקלב: אותן אלה – אז מה יש כאן בתקציב?

אורי מקלב: הן לא יקבלו מעונות.

אורי מקלב: מה הן עשו רע?

אורי מקלב: מה הנשים האלה, העובדות, האימהות, עובדות לפרוטות, יוצאות שלושה חודשים אחרי הלידה לעבוד, הן לא יכולות לקבל פתרון וסידור של מעון – מה הן עשו?

אורי מקלב: בגלל מה?

אורי מקלב: הבעל שלהן ככה, הבעל שלהן אחרת.

אורי מקלב: מה זה קשור בכלל?

אורי מקלב: איך קושרים דברים כאלה?

אורי מקלב: באיזו אכזריות אפשר לבוא לנשים האלה ולקחת את פרנסתן, לא לתת להן את האפשרות ולהוציא אותן – לשלוח אותן לעוני מחפיר כשהן לא נמצאות שם?

אורי מקלב: אתה זה שמביא אותן.

אורי מקלב: איזו בשורה?

אורי מקלב: אין מדינה – אין כלכלן בעולם שיבוא להגיד שיש כאן איזו תפיסה כלכלית, תפיסה חברתית, בעניין הזה.

אורי מקלב: אין אחד שיבוא ויגיד את זה עם אחריות, שבא להפסיק ואומר:

אורי מקלב: אנחנו משוועים לידיים עובדות.

אורי מקלב: הידיים העובדות נמצאות פה, גם אלה של האימהות שעובדות, גם של ציבור שלם כמו הציבור החרדי שאני מייצג אותו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורי מקלב: ועוד רצינו להביא מתכנתים מחוץ לארץ.

אורי מקלב: יש פה, מתחת לפנס.

אורי מקלב: רק רצון ורק שלא יהיו מנוכרים ולא יהיו אכזריים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חיים ביטון, חבר הכנסת – איננו; יואב קיש – איננו.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

אחמד טיבי: אני נותן לו ארבע, כי הוא היה יושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, לא זכור לי – אתה גם ותיק, אדוני – לא זכור לי שהרבה פעמים זכינו לדיון נפרד ולא לדיון משולב בקריאה הראשונה בכל החוקים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל טוב, תמיד יש מקום לחידושים.

יולי יואל אדלשטיין: ולא משנה, אני יכול לומר כמה מילים על התקציב.

יולי יואל אדלשטיין: פורמלית זה עכשיו התקציב.

אחמד טיבי: יותר.

אחמד טיבי: אני מגלה נדיבות.

יולי יואל אדלשטיין: בעזרת השם, נדבר גם בדיון נפרד על חוק ההסדרים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל על התקציב מה יש לי לומר?

יולי יואל אדלשטיין: אני רואה את הדיווחים, רואה את הגאווה של מערכות שונות על תוספת תקציב שהן קיבלו, ומציע להן – בלי פוליטיקה, בצורה הכי אובייקטיבית, המספרים לא משקרים – לבדוק מה הייתה התוספת הממוצעת לתקציב משרדים שונים, מערכות שונות, בעשור האחרון ומהי התוספת עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: למשל, אם ניקח את מערכת החינוך, אז התוספת בתקציב הנוכחי – בעצם העלייה – היא 4%, וכל שנה תקציב החינוך, מסיבות ברורות ומובנות, עלה ב-6%.

יולי יואל אדלשטיין: לכאורה, מה שאנחנו רואים כאן זה קיצוץ ולא תוספת.

יולי יואל אדלשטיין: דברים דומים אפשר לומר גם על מערכת הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: שמעתי, בשמחה שמעתי, ודאי, את הדיווח על תוספת של 2 מיליארד שקלים, רק ששוכחים לומר שאם אנחנו הולכים לטרום-קורונה, מנטרלים את נושא הקורונה, התוספת, עם כל הגידול הטבעי והזדקנות האוכלוסייה, הייתה כ-9%.

יולי יואל אדלשטיין: ועכשיו אנחנו עדים לתוספת של 5%, קרי במקום עכשיו לעזור למערכת הבריאות להשתקם ולהתחזק ולהתבסס עוד יותר, אחרי כל מה שהרופאים והרופאות והאחים והאחיות והמינהלה עשו למעננו בשנה-שנה וחצי האחרונות, אנחנו בעצם רואים קיצוץ ועוד ויכוחים אפילו על תוספת כוח אדם שניתנה למערכת רק לפני שנה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל, אדוני היושב-ראש, מה לעשות, שבע שנים פגשתי כאן את חוק ההסדרים בתפקידי כיושב-ראש הכנסת, ואת עיקר הדברים אני רוצה לומר על חוק ההסדרים.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר לדבר על זה שעות, ואני ודאי שלא אעשה זאת – אולי בקריאה השנייה והשלישית, אבל אני מקווה מאוד שחלק מן הדברים עד לקריאה השנייה והשלישית יהיו כבר לא רלוונטיים.

יולי יואל אדלשטיין: אני אתחיל ואגיד שכשראיתי את חוק ההסדרים פגשתי הרבה חברים ותיקים, ממש מפגש עם חברים ותיקים.

יולי יואל אדלשטיין: פתאום ראיתי הצעות ורפורמות וחוקים – ב-2013 שר האוצר החדש דאז, ראש הממשלה החליפי דהיום יאיר לפיד, הגיע ללשכתי עם ספר עבה מאוד של חוק ההסדרים, ובשמחה התחיל להסביר לי על כל מיני רפורמות חשובות שצריך לעשות, למשל רפואה פרטית וההון השחור ועוד כהנה וכהנה.

יולי יואל אדלשטיין: תראו, צריך לדעת שבחוק ההסדרים אתה יכול למצוא אולי דברים טובים, הצעות טובות, רפורמות טובות.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני שואל: אלוקים אדירים, מה הקשר של ההצעות האלה לתקציב המדינה?

יולי יואל אדלשטיין: אולי בכלל, אדוני היושב-ראש, נעשה נוהג חדש: פעם אחת בשנה, בתחילת השנה, תבוא הממשלה לכנסת, תביא איזה 150–200 חוקים, תשים את הכול על השולחן, תגיד לכנסת: יש לכם עכשיו חודש לדון בזה, ונצביע כמקשה אחת על רפורמה בקולנוע ועל העלאת מיסים, על צער בעלי חיים ועל רפורמה בתחבורה.

יולי יואל אדלשטיין: למה לא? הרי זה בדיוק – מי שיקרא את חוק ההסדרים, זה בדיוק מה שקורה.

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע שאפילו הדברים לפעמים נשמעים יפה.

יולי יואל אדלשטיין: בנקים, כן, הרפורמה בבנקאות שמוצעת כאן, כן, אה, בנקים זה כסף.

יולי יואל אדלשטיין: כסף זה תקציב.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אין כל קשר בין הדברים המוצעים לתקציב המדינה – לא רק לתקציב המדינה של 2021–2022, כי זה לכאורה מה שחוק ההסדרים צריך להבטיח, אלא לתקציב המדינה בכלל.

יולי יואל אדלשטיין: רגולציה: שלוש וחצי שנים משרד ראש הממשלה – אני זוכר את השיחות האלה בלשכתי בשבתי כיושב-ראש הכנסת עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה הקודם לקודם לקודם, שהיה בא עם הצעות מאוד מעניינות, דרך אגב, בתחום של רגולציה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע לממשלה באמת לקחת את הנושא הזה ברצינות ולהביא אותו לכנסת בהקדם האפשרי; אבל בלי כל קשר לחוק ההסדרים, בלי כל קשר.

יולי יואל אדלשטיין: ואני, אדוני היושב-ראש – אני יודע, זמני – – –

אחמד טיבי: נתתי לך תוספת יו"ר לשעבר.

יולי יואל אדלשטיין: אה, אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך כך: יש דברים מינימליים ששייכים לתקציב המדינה הנוכחי.

יולי יואל אדלשטיין: רוב הדברים בחוק ההסדרים לא שייכים לשום דבר.

יולי יואל אדלשטיין: התוצאה של העניין הזה – ואני אמשיך את זה בדיון הבא בסבב הדיונים – התוצאה יכולה להיות אחת ויחידה: בכייה לדורות.

יולי יואל אדלשטיין: נצביע כמקשה אחת, ואחר כך שנים רבות נעסוק בתיקונים של הטעויות שנעשו בחיפזון של ההעברה הזאת של חוק ההסדרים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יואב קיש, שוב, לפנים משורת הדין.

אחמד טיבי: שמת לב שאני מגלה נדיבות הבוקר?

קטי קטרין שטרית: חבל על הזמן.

אחמד טיבי: זה תמיד.

קטי קטרין שטרית: אתה שובר את כל הסטיגמות האפשריות.

אחמד טיבי: אני נהנה לשבור סטיגמות, קטי.

יולי יואל אדלשטיין: מתוך פחד מיואב קיש.

אחמד טיבי: יש טענה כזאת.

אחמד טיבי: בבקשה.

יואב קיש: תודה, היושב-ראש.

יואב קיש: כנסת נכבדה – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת קיש, שלוש דקות.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: קודם כול אני רוצה לפתוח בברכות לשר החקלאות עודד פורר, שהבוקר הודיע שלפחות הנושא של מכסות הביצים וכל הרפורמה בשוק הביצים יוצאים מחוק ההסדרים, ובצדק.

יואב קיש: אין שום סיבה – אמר את זה לפניי גם – – –

קטי קטרין שטרית: כל הרפורמה צריכה לצאת מחוק ההסדרים.

יואב קיש: כל נושא החקלאות צריך לצאת, הוא צריך לעבור בזמן ומסודר, תוך כדי שמירה, ולא בחאפ-לאפ ולא כלום.

יואב קיש: צעד ראשון בדרך היה לעשות את המהלך הזה של נושא המכסות של משק הביצים.

יואב קיש: מדובר בציבור שנמצא על קו הגבול, שאין לו דרכים רבות אחרות להתפרנס, בשוק מצומצם שאני חושב שכל היקפו הוא 2 מיליארד שקלים, ובחגים וכשצריך יש פתיחה חופשית ליבוא, ולמעשה – אפס אפקטיביות לצורך של כניסה לניהול מסוג אחר, ולכן אני מברך על ההחלטה.

יואב קיש: אבל פה אני רוצה לומר לגבי כל התקציב וחוק ההסדרים עצמו שני דברים מרכזיים: ראשית, כמו שקיבלתם מדינה כמעט בלי קורונה, מספרים אפסיים, מחוסנת, במצב הכי טוב שיכול להיות, אותו דבר קיבלתם משק עם רבעון הכי טוב אי פעם, התאוששות מדהימה של המשק הישראלי ממשבר הקורונה, צמיחה בשיא כל השיאים, ואתם קיבלתם הזדמנות לקחת את המשק המצוין הזה, לפתוח חסמים, להזניק אותו לצמיחה ולתת בשורות.

יואב קיש: מה בחרתם לעשות?

יואב קיש: במקום בשורות – גזרות.

יואב קיש: לחנוק את המשק.

יואב קיש: היה פה פעם חבר כנסת שדיבר על תוכנית סינגפור, מה שנקרא.

יואב קיש: איפה סינגפור ואיפה ישראל?

יואב קיש: אנחנו כבר לא מופתעים שבנט מספר סיפורים ועושה ההפך, ואחרי זה מתהפך, ועוד פעם – שבשבת ידועה.

קטי קטרין שטרית: יואב, אולי בגלל שלא הוא כתב את זה.

יואב קיש: גם את סינגפור הוא לא כתב.

אחמד טיבי: אל תיאלצי אותי לתת לו תוספת, קטי.

אחמד טיבי: לכמה אנשים אני יכול לתת תוספת קטי?

יואב קיש: קיבלתם משק מצוין, ובמקום להתכנס לכיוונים של צמיחה ולחזק במקומות שצריך, אתם הולכים לגזרות מיותרות.

יואב קיש: יש גם דברים טובים בתקציב, אני לא אומר – לקחתם והוספתם לתוכנית ארוכת הטווח של בתי החולים בקריית אתא ובבאר שבע, וכך צריך ונכון – אבל יש כל כך הרבה דברים שאתם שוגים בהם.

יואב קיש: איך אתם, איך ליברמן – וחבל שאתה לא פה, שר האוצר ליברמן – איך אתה מעז להפר את ההבטחה שלך להעלות את שכר חיילי החובה?

יואב קיש: איך זה יכול להיות שכל סיעת ישראל ביתנו חתמה על חוק בכנסת הזאת, כולל אלי אבידר לפני שהוא נהיה שר לענייני כלום, להעלאת שכר חיילי החובה, ובסוף אתם יורקים לחיילים בעיניים?

יואב קיש: מפזרים כספים על כל לחץ פוליטי, שוחד פוליטי – כן, אני קורא לזה שוחד פוליטי – ולחיילי החובה, שהבטחתם להם – השר ליברמן הבטיח להם גם כשהוא נהיה שר האוצר:

יואב קיש: אני אעמוד במילה שלי – אותם אתם שוכחים.

יואב קיש: זו בושה.

יואב קיש: זה תקציב רע, ואנחנו נילחם בזה, ננסה לתקן, ואם לא נצליח, נעשה הכול כדי שאתם תיפלו.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת קיש.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי – מיש מווג'וד; עופר כסיף.

אחמד טיבי: אחרי עופר כסיף – משה גפני; אחרי משה גפני – עאידה תומא סלימאן; אחריה – ווליד טאהא, יעקב מרגי ורוטמן.

אחמד טיבי: ברוך רופא חולים.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: אני מקווה שעברתי את זה כמו שצריך.

אחמד טיבי: איך זה עבר עליך?

אחמד טיבי: איך הייתה המחלה?

עופר כסיף: יש לי כמה שניות לנצל?

עופר כסיף: תודה.

אחמד טיבי: תוספת פוסט-קורונה סינדרום.

עופר כסיף: אני רוצה לנצל את הבימה הזאת, אם כבר ניתנת לי ההזדמנות, ולקרוא לכל הציבור לא להאמין לכל מיני תיאוריות קונספירציה והבלים שיוצאים נגד החיסונים.

עופר כסיף: החיסונים האלה הם חיסונים – אני לא אומר שאין תקלות ואין בעיות, אבל בהשוואה למחלה האיומה הזאת החיסונים האלה הם הכרח, הם הכרח, ואני מפציר בכולם לא להסס ולקחת אותם.

עופר כסיף: המחלה הזאת היא מחלה שלא דומה לשפעת.

עופר כסיף: היא לא שפעת חמורה.

עופר כסיף: אין שום קשר בין שני הדברים.

עופר כסיף: למרות שאני יודע שיש גם הבדלים בין אדם לאדם בחוויה של המחלה, זו מחלה קשה.

עופר כסיף: הייתי שבועיים על הקרשים.

עופר כסיף: אני מודה לכל אלה שכתבו לי ברכות, וגם לכל אלה שאיחלו לי לא לצאת מזה; לפחות התייחסו אליי.

אחמד טיבי: מכיר את התופעה.

עופר כסיף: אני חייב להגיד שהשבועיים האלה היו שבועיים מאוד מאוד קשים, לא רק מבחינת חום גבוה והחמצן שהייתי זקוק לו.

עופר כסיף: אני רוצה להודות כמובן מאוד מאוד לצוותים הרפואיים.

אחמד טיבי: מגיע להם.

עופר כסיף: הם עושים עבודה באמת בלתי רגילה, בתנאים-לא-תנאים.

עופר כסיף: הייתי באשפוז בית והיו מגיעים אליי פעמיים ביום, כל יום, אחות בבוקר ורופא בצוהריים, לתת לי עירוי ולבדוק.

אחמד טיבי: כל הכבוד.

עופר כסיף: ואני חייב להגיד רק דבר אחד, אם כבר נתת לי את ההזדמנות – שאחת החוויות הגרועות ביותר, איך שאני עברתי את המחלה, זה הזיות.

עופר כסיף: זאת אומרת, אני לא יודע אם הדברים האלה עוברים – – –

אחמד טיבי: הפכת להיות חבר קואליציה?

עופר כסיף: כן.

יצחק פינדרוס: חבר כנסת זה מחלה יום-יומית.

עופר כסיף: אתה אומר שזו מחלה טבעית שלנו.

דסטה גדי יברקן: זה לא קורונה.

דסטה גדי יברקן: זה לא קורונה, זה מחלת כנסת.

אחמד טיבי: עכשיו מתחילים את שלוש הדקות, עופר.

אחמד טיבי: הרבה בריאות.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ממשלות רבות בעולם עמדו בעקבות הקורונה על חרפת הניאו-ליברליזם והבינו סוף-סוף את גודל כישלונו ונזקיו החברתיים, הכלכליים, הפוליטיים והמוסריים.

עופר כסיף: לא בכדי יותר ויותר ממשלות משנות עתה את דרכן ומתרחקות מהמודלים המרושעים והאוויליים של מילטון פרידמן וחסידיו.

עופר כסיף: ובמחוזותינו?

עופר כסיף: כאן ממשיכה הממשלה בדרכן הנלוזה של קודמותיה.

עופר כסיף: זו ממשלת שינוי?

עופר כסיף: זו ממשלת מינוי – כזאת שכל קיומה מבוסס על מינויים וג'ובים.

עופר כסיף: מינויים לטובת מה – לטובת צדק חברתי, לטובת שוויון, לטובת סיום הכיבוש והאפרטהייד והשגת שלום צודק?

עופר כסיף: לא ולא ולא.

עופר כסיף: הממשלה הנוכחית הפכה מאמצעי להשגת יעדיו של דמגוג ועבריין נמלט למטרה בפני עצמה, וכך גם התקציב וחוק ההסדרים האנטי-דמוקרטי הנלווה אליו הפכו ללא יותר מאשר כלים לשימור הסטטוס קוו הימני הקיצוני ביותר, סטטוס קוו של טיהור אתני בשטחים הכבושים, של פגיעה במעמדות המנוצלים ובשכבות המוחלשות, של אפליה כלפי האזרחים הערבים, של קיפוח נשים ושל ניפוח כיסיהם של הטייקונים.

עופר כסיף: התקציב הזה הוא אנטי-חברתי בעליל.

עופר כסיף: תמיכתן בו מצד סיעות הטוענות להיות חברתיות – העבודה, מרצ ורע"מ – אינה רק מבישה ומפנה עורף לתומכיהם, היא גם מסווה, עלה תאנה ולגיטימציה לימין הקיצוני שבשלטון.

עופר כסיף: בכל העולם מכריזים על מצב חירום סביבתי שבו הממשלה מבקשת להעביר את האחריות הסביבתית והבריאותית לגוף ביורוקרטי חדש שישרת את הטייקונים ואת ההון הגדול, לא את הציבור.

עופר כסיף: כך, נשר, בז"ן וחי"ל, המזהמים והמסרטנים, יקבעו בלעדית את המדיניות הסביבתית במקום גורמים מקצועיים הפועלים לטובת כולנו.

עופר כסיף: מניעי ההון הרי ברורים – עוד רווח ועוד מיליון, ובריאות ילדינו לא חשובה.

עופר כסיף: ואם לא די בפגיעה בעתידם הבריאותי והסביבתי של הדורות הבאים, הממשלה גם מחליטה להמר על עתידם הכלכלי ולהעביר את כל החסכונות הפנסיונים לשוק ההון, כך שבמקרה של משבר, החוסכים כל חייהם עלולים להישאר ללא פרנסה.

עופר כסיף: כמובן שהנפגעים העיקריים גם פה יהיו המוחלשים ממילא.

עופר כסיף: הממשלה רוצה גם שנצביע בעד ביטול הקרן להתחדשות עירונית – מה שיחזק את הרשויות החזקות ממילא, יפלה לרעה את הרשויות המוחלשות, בעיקר בפריפריה, מה שנקרא, ויגדיל את הפער המעמדי.

עופר כסיף: ואיפה התקצוב של בתי החולים הציבוריים שבקריסה תחת עול ההזנחה הממשלתית במשך שנים והקורונה?

עופר כסיף: איפה ההשקעה בחינוך ובמעונות היום המפוקחים ובתנאי ההעסקה של המחנכות?

אחמד טיבי: עוד חצי דקה.

עופר כסיף: תודה.

עופר כסיף: איפה התמיכה בדיור הציבורי ובמגורשי גבעת עמל ואבו כביר, שיישארו ללא קורת גג?

עופר כסיף: אבל פנסיות מנופחות לגמלאי צבא צעירים יש.

עופר כסיף: מעבר לשחיתות שבכך וליריקה בפרצוף של המוני ישראל, הרי שיש בהחלטה זו התעלמות מוועדת ברודט, שקבעה עוד ב-2007 שמערכת הביטחון מבצעת מניפולציה בנתונים כדי לזכות בתוספת תקציב וכי יש לקצץ משמעותית בתקציב הביטחון.

אחמד טיבי: תודה.

עופר כסיף: משפט אחרון, ברשותך.

עופר כסיף: חברי הכנסת, את התקציב שלפנינו על נספחיו יש להשליך לפח האשפה של ההיסטוריה, מוטב עם אלה שניסחו אותו, במריצות או בכל דרך אחרת.

עופר כסיף: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה, ושוב הרבה בריאות.

אחמד טיבי: חבר הכנסת משה גפני; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אה, גפני פה.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: חברי הכנסת, אדוני השר, לא היו ימים טובים לאנשי משרד האוצר, ובעיקר לאגף התקציבים, כימים האלה.

משה גפני: לא זוכר תקופה – – –

אחמד טיבי: וכי למה?

משה גפני: הם יכולים להוציא מכל המגירות אצלם – אני מכיר את כל המגירות האלה, הייתי שם – להוציא מכל המגירות השטותיות ביותר, הרעות ביותר, את הגזרות שעושות נזק בל יתואר – להוציא את זה החוצה, לעמוד ולהגן על זה והכול בסדר.

משה גפני: עומד פה שר האוצר, שלא מבין כלום בעניין הזה, ומעל כל הפקידים, והוא אומר: אין פה צעקות.

משה גפני: אין פה צעקות בגלל שאין לאף אחד שום עניין לצעוק לו, להגיד לו.

משה גפני: יודעים שהוא לא הכתובת.

משה גפני: אז הוא עמד פה ודיבר – חברי הכנסת אפילו לא נכנסו כדי לשמוע אותו.

משה גפני: פעם נאום של שר האוצר על התקציב היה אחד הדברים שהיו נתונים לוויכוח, מדברים.

משה גפני: אני אתן לך דוגמה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: בבקשה.

משה גפני: באו אליי.

משה גפני: אני הייתי יושב-ראש ועדת הכספים, איש בכיר בקואליציה, לא באופוזיציה.

משה גפני: הייתי בקואליציה, העברתי תקציבים, העברתי חוקי הסדרים.

משה גפני: באו אליי למשל עם העלאת גיל פרישה לנשים.

משה גפני: אמרתי להם: בסדר, אני בעד העלאת גיל פרישה לנשים.

משה גפני: הבאתי את כל חברות הכנסת באותה תקופה וגם את חברי הכנסת.

אחמד טיבי: אני זוכר, כן.

משה גפני: אתה גם חתמת על החוק הזה.

משה גפני: אמרתי: בסדר, אלה הדברים.

משה גפני: קודם כול צריך לראות שאנחנו מסדרים את זה.

משה גפני: לא שאתם מעבירים את זה פתאום באיזה חוק הסדרים עלום, בתוך מערכת שלמה, שיש איום שהממשלה תיפול ואחרי זה נדבר.

משה גפני: את ה"אחרי זה נדבר" אני מכיר בעל פה.

משה גפני: אמרתי להם: לא באלף רבתי.

משה גפני: בניתי על חברי הכנסת בקואליציה; האמת, בעיקר חברות הכנסת.

משה גפני: אני הייתי איתן גם בישיבה בזום לפני כמה ימים.

משה גפני: הייתי גם בישיבה בוועדה אצלך, עאידה.

משה גפני: היינו בדיון, וחתמתי על מה שביקשו ממני – וזה בצדק – שזה לא יהיה בחוק ההסדרים, בגלל שזאת מהפכה חברתית.

משה גפני: זה לא סיפור של מה בכך, שיהיה יותר כסף לנשים עניות או פחות כסף לנשים עניות.

משה גפני: קודם כול, יהיה להן פחות באופן דרמטי, מפני שקצבת זקנה הן כבר לא יקבלו – נשים שיצאו מהעבודה, נשים שהיו במקצועות שוחקים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת גפני, אני ישבתי בוועדה הציבורית של כחלון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא סוכם – – –

משה גפני: הכול היה בסדר.

משה גפני: לא ידעתי שהיית בוועדת – – –

ג'ידא רינאוי-זועבי: – – –

משה גפני: בסדר, שהיושב-ראש ייתן לי – אני מוכן לדבר על זה עשר שעות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: – – –

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: לא ידעתי שהיית חברה בוועדה הציבורית שכחלון הקים, שהוא היה צריך להקים על פי חוק.

משה גפני: הוא הקים את הוועדה הציבורית, הגיעו מסקנות של הוועדה הציבורית, הוא הביא לי במכתב את המסקנות של הוועדה הציבורית והוא אמר: תחליט אתה.

משה גפני: זה מה שהוא אמר.

משה גפני: הוא ידע שאני לא אסכים לקבל את המסקנות של הוועדה הציבורית שבהן מעלים את גיל הפרישה ואחרי זה מדברים על נשים עניות.

משה גפני: הוא ידע שאני לא אקבל את זה;; גם אמרתי לו.

משה גפני: עכשיו, לא אמרתי את זה בהסתר באיזשהו מקום, אמרתי את זה על השולחן לפני כולם.

משה גפני: החתמתי את כולם על הצעת חוק.

משה גפני: אני הייתי במעמד כלכלי מאוד בכיר בקואליציה.

משה גפני: לא באו ואמרו לי: בגללך הממשלה תיפול.

משה גפני: שאלתי את אחת מחברות הכנסת עכשיו: מה קרה לך?

משה גפני: את אישה חזקה.

משה גפני: מה את פתאום מסכימה לזה?

משה גפני: את יודעת שזה עוול.

עאידה תומא סלימאן: – – –

משה גפני: היא אומרת לי: אמרו לי שבגללי הממשלה תיפול.

משה גפני: מה הממשלה תיפול?

משה גפני: מה, אתם מפחדים מליברמן?

משה גפני: ממי אתם מפחדים?

ג'ידא רינאוי-זועבי: ממש לא.

משה גפני: תבואו, תסתכלו לו בפנים ותגידו לו: הכול בסדר.

משה גפני: מעלים את גיל הפרישה – נדון בזה בחוק נפרד.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני יכול – יש לי יום שלם בשביל לדבר על העניין הזה, אבל אני רוצה רק חלק קטן, כדי לא לגלוש בזמן.

אחמד טיבי: כבר גלשת.

אחמד טיבי: היום אני מגלה נדיבות.

משה גפני: אני רק לא זוכר מקרה כזה, באמת, שהיה בחוק ההסדרים.

משה גפני: אני עוד אדבר על הדברים – על הרפורמה בחקלאות ועל הרגולציה.

אחמד טיבי: נותן לך דקה, תוספת פינדרוס.

משה גפני: לא, אבל אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: אני מודה לך על הנדיבות.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: שמישהו יסביר לי על חוק הסדרים – הרי זה דבר נורא ואיום.

משה גפני: אני נמצא פה כל כך הרבה שנים.

משה גפני: חוק ההסדרים היה איזה דבר שהיה לו איזשהו קשר לתקציב.

משה גפני: שמישהו יסביר לי: מה קשור הנושא של הכשרות לחוק ההסדרים?

משה גפני: אומרת הממשלה בחוק ההסדרים – אתה יכול לקרוא את זה – – –

אחמד טיבי: כי חוק ההסדרים לא כשר במקור.

משה גפני: הוא לא כשר.

משה גפני: חוק ההסדרים לא כשר במקור.

משה גפני: זה נכון, אבל זה סיפור בפני עצמו, וזה נכון.

משה גפני: אבל הממשלה שמביאה את חוק ההסדרים כותבת: מה ההשלכה התקציבית של הכשרות?

משה גפני: אין השלכה תקציבית.

משה גפני: מה ההשפעה על תקני כוח אדם?

משה גפני: אין השפעה על תקני כוח אדם.

משה גפני: אין השפעה, אין תקציב אין כלום – מה זה קשור לחוק ההסדרים?

משה גפני: אתה רוצה לעשות רפורמה בכשרות או רפורמה באי-כשרות – תביא חוק, תתמודד עם העניין הזה.

משה גפני: תעמוד מול חברי הכנסת שידברו רק על זה, ולא על זה שאם אתה מצביע נגד הסעיף הזה בחוק ההסדרים, הממשלה נופלת.

משה גפני: שתיפול כבר הממשלה הזאת.

משה גפני: זה התקציב הכי אנטי-חברתי שהיה במליאת הכנסת שאני מכיר 33 שנה.

משה גפני: התקציב הכי אנטי-חברתי.

משה גפני: נדבר עוד היום.

אחמד טיבי: נדבר.

אחמד טיבי: עאידה תומא סלימאן.

יצחק פינדרוס: מושיק, יישר כוח.

אחמד טיבי: כי הוא עשה סימנים כל הזמן: תן לו, תן לו.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, תרשו לי רק בהתחלה לפתוח בזה שזה הנאום הראשון, פעם ראשונה, שאני נמצאת במליאה לאחר פטירתו של חברנו והקולגה שלנו, המנוח, חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

עאידה תומא סלימאן: אבדה כבדה לכולנו ואבדה כבדה, אני חושבת, לא רק לעשייה בתוך הכנסת אלא לכלל הציבור הערבי, ובמיוחד בנגב.

עאידה תומא סלימאן: סעיד היה לא רק נציג של האוכלוסייה הערבית, אבל הוא נשא בליבו – שכנראה לא יכול היה לשאת את כל העוולות שנעשות לציבור בנגב, ליבו לא יכול היה באמת להמשיך לתפקד.

עאידה תומא סלימאן: אבדה גדולה.

עאידה תומא סלימאן: (אומרת בערבית: עליו הרחמים, ולמשפחתו הסבלנות והנחמה.

עאידה תומא סלימאן: )

אחמד טיבי: אללה ירחמו.

אחמד טיבי: אני מתחיל מחדש.

עאידה תומא סלימאן: אני שואלת את עצמי, כאשר מגישים לנו את ערמת הספרים האלה ואת הדיסק-און-קי עם כל החומר: באמת?

עאידה תומא סלימאן: רציניים?

עאידה תומא סלימאן: ככה מתדיינים על תקציב מדינה ועל חוק הסדרים עבה במיוחד, מלא בכל מיני מה שקוראים לו רפורמות או שינויים כלכליים מהותיים, שנוגעים גם בחיים היום-יומיים של הציבור?

עאידה תומא סלימאן: אני חשבתי כל הזמן שהדרך להתאושש ממשבר כלכלי חמור כמו זה שעברנו בשנה האחרונה, וזה ידוע בכל העולם – כמעט שנתיים עכשיו – חייבת להיות בהשקעה ציבורית משמעותית באזרחים.

עאידה תומא סלימאן: התקציב הזה עושה את ההפך לגמרי ממה שאנחנו חושבים.

עאידה תומא סלימאן: במקום להכניס את היד עמוק לכיס ולפתח את השירותים כדי לתמוך בציבור הרחב, ובמיוחד בקבוצות המוחלשות, הממשלה דווקא עושה קיצוץ רוחבי.

עאידה תומא סלימאן: היא עושה קיצוץ רוחבי כמעט לכלל השירותים שצריכים להגיע לאזרח הפשוט, ודווקא מחזקת את אלה שיש להם: את העשירים, את ההון.

עאידה תומא סלימאן: שוב אנחנו רואים ממשלה שמקושרת עם ההון ורוצה לחזק אותו.

עאידה תומא סלימאן: אפילו אין עלייה של פרומיל אחד במיסוי על החברות הגדולות.

עאידה תומא סלימאן: לא נוגעים בהן.

עאידה תומא סלימאן: נוגעים רק בציבור המוחלש.

עאידה תומא סלימאן: כולם חושבים שמה שמעניין ואמור לעניין את חברי הכנסת הערבים זה רק לדבר על התקציב שמוקצה לאוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: שוכחים שמעצם העובדה שרוצים לשלוח אותנו לדקדק רק בתקציב של האוכלוסייה הערבית בעצם מאששים את העובדה שלא מתייחסים לאוכלוסייה הערבית כאל אזרחים שווים.

עאידה תומא סלימאן: כאזרחים שווים אכפת לנו מכל סעיף בתקציב הזה, כי בסופו של דבר מי שפוגע במוחלשים, מי שפוגע באזרח הפשוט, קודם כול פוגע באזרח הערבי, כי ידוע שהאוכלוסייה הערבית היא הקבוצה הכי מוחלשת במדינה הזאת, אז אם פוגעים באזרחים, הפגיעה נגדנו היא כפולה.

עאידה תומא סלימאן: ולכן, כן אכפת לנו.

עאידה תומא סלימאן: אכפת לנו כאשר מקצצים, וכאשר בתי החולים שמשרתים אותנו חייבים עכשיו לצאת למאבק כדי לקבל כסף שהתחייבו לו בממשלה.

עאידה תומא סלימאן: זאת כבר בושה.

עאידה תומא סלימאן: חגגנו לפני שבועיים שיש תוספת תקציבית למשרד הבריאות, 2 מיליארד.

עאידה תומא סלימאן: כולם שכחו כמה מוסיפים למה שנקרא משרד הביטחון במקביל.

עאידה תומא סלימאן: בזמן שביטחוננו מעורער בעיקר בגלל מגפה, והצורך הוא לתמוך במערכת הבריאות, דווקא התוספת הכי גדולה היא למשרד שמוביל מיליטריזציה ומלחמות, דווקא במצב הזה.

עאידה תומא סלימאן: פוגעים בנשים מוחלשות, אבל מוסיפים תקציבים ופנסיות לגנרלים.

עאידה תומא סלימאן: אם זו לא הקלישאה הידועה של ממשלת גנרלים והון, אז אני לא מבינה כלום.

עאידה תומא סלימאן: מאוד חרה לי לשמוע היום בבוקר, כאילו זה ניצחון, על המתווה – לא בעניין גיל הפרישה של הנשים, אלא שלילת קצבת הזקנה מנשים.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שקורה, ועוד קוראים לזה "שוויון מגדרי".

עאידה תומא סלימאן: כל מה שהגעתם אליו, האוצר ידע שצריך להגיע אליו, כי הוא כבר הגיע אליו במשא ומתן הקודם על עניין גיל הפרישה, כאשר חבר הכנסת גפני וחברות כנסת ואני כיושבת-ראש הובלנו את המאבק הזה; הובלנו את המאבק, וזה עוד היה חוק נפרד.

עאידה תומא סלימאן: למה הרמתן ידיים, חברות הכנסת מהקואליציה, והרשיתן שזה יישאר בחוק ההסדרים?

עאידה תומא סלימאן: למה עשו מכם גושפנקה לחוק הזה כאשר אתם מסכימים שזה יעבור בחוק ההסדרים?

עאידה תומא סלימאן: הרי המטרה היא שנקיים דיון רציני, עמוק, על עניין כזה חשוב.

אחמד טיבי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אתם נתתם את ההכשר להמשך העוולה הזו נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ווליד טאהא – איננו; חבר הכנסת יעקב מרגי – איננו.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שאני תמה.

שמחה רוטמן: אנחנו מדברים על חוק שמשחק עם המספרים, משחק עם המתמטיקה, מנסה להגדיל את מסגרות ההוצאה של המדינה.

שמחה רוטמן: לכאורה זה נושא די משעמם ודי יבש, חוץ מזה שמשמעותו כמובן היא צ'ק פתוח לממשלה להגדיל את הגירעון, להכניס את הילדים שלנו לחובות, והכול כדי לממש את ההסכמים הקואליציוניים, את הג'ובים, את התפקידים.

שמחה רוטמן: שנים רבות, כשהייתה ממשלה אחרת, כל דרישה קואליציונית קיבלה את הכותרת "סחטנות".

שמחה רוטמן: פתאום דרישות קואליציוניות זה בסך הכול דבר לגיטימי.

שמחה רוטמן: אבל אני לא רוצה להתמקד בזה.

שמחה רוטמן: אני התעניינתי דווקא בסמל שהופיע מעל הדפים.

שמחה רוטמן: אני לא יודע אם אנשים רואים או יודעים איך נראית חוברת של הכנסת עם חוקים – יש מעל סמל כזה משונה, עם מנורה וענפי זית לידה, שזה הסמל של מדינת ישראל, וזה קצת הטריד אותי, כי אני לא כל כך מבין מה הקשר בין הצעת חוק ממשלתית לבין מדינת ישראל.

שמחה רוטמן: הממשלה הנוכחית – הרגיעו אותנו שכאשר שר הביטחון גנץ נוסע להיפגש עם אבו מאזן הוא לא יקים מדינה פלסטינית, אפשר להיות רגועים, ואני אומר: הרגיעו אותנו בצדק.

שמחה רוטמן: למה הפלסטינים צריכים שתי מדינות?

שמחה רוטמן: יש להם כבר מדינה אחת – יש להם מדינה בראשות מנסור עבאס, שנמצאת פה.

שמחה רוטמן: באמת, כמה חזירות אפשר – ארץ כל כך קטנה, שתי מדינות פלסטיניות?

שמחה רוטמן: יש כבר מדינה פלסטינית אחת.

שמחה רוטמן: עכשיו, בסדר, חשבתי שאולי מאחר שכל שר עושה מה בראש שלו, אז רק הממשלה של גנץ מקדמת מדינה פלסטינית, אולי עם מנסור עבאס.

שמחה רוטמן: אבל אולי יש אנשים אחרים בממשלה שלא רוצים מדינה פלסטינית.

שמחה רוטמן: ואז אני רואה שהממשלה הפלסטינית של מדינת ישראל מעבירה לממשלה הפלסטינית השלישית, שיושבת ברצועה – כבר שלוש מדינות פלסטיניות – היא מעבירה חומרי בנייה, כדי שהם יוכלו לשקם – – –

אחמד טיבי: אני הוספתי – – –

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, זה מאוד מפריע לי.

שמחה רוטמן: אני מצטער.

שמחה רוטמן: אני אשמח גם לטיפה תוספת.

אחמד טיבי: סליחה.

אחמד טיבי: תוספת עשר שניות.

שמחה רוטמן: תודה.

שמחה רוטמן: אז המדינה הפלסטינית שפה, בראשות מנסור עבאס, מעבירה למדינה הפלסטינית של חמאס חומרי בנייה כדי שהם יוכלו לשקם את המנהרות, לייצר את הטרור, את החטיפות, חס ושלום את ההרג הבא של חיילים, של אזרחים.

שמחה רוטמן: בסופו של דבר יש מדינה לבנות – המדינה שבדרך.

שמחה רוטמן: רבותיי, המדינה הפלסטינית היא עובדה, היא קיימת, היא נמצאת.

שמחה רוטמן: עומדים בראש הממשלה באופן חלופי נפתלי בנט ויאיר לפיד, אבל באמת הממשלה הזאת מקדמת בכל הכוח אך ורק את האינטרסים של הפלסטינים, של הערבים; את האינטרסים של העם היהודי היא שכחה לקדם.

שמחה רוטמן: והאינטרסים של הערבים שגרים בעזה, ביהודה ושומרון, ולצערנו גם בתוך שטח מדינת ישראל, לא עולים בקנה אחד עם האינטרסים של העם היהודי.

שמחה רוטמן: האינטרסים שלהם זה לראות כמה שיותר יהודים מתים, לצערי, וזה דבר שאני לא אני לא יכול להסכים לו.

שמחה רוטמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: הערבים נתנו לך דקה יותר מהזמן המוקצב.

שמחה רוטמן: לא, הערבים לא נתנו לי דבר, אתה נתת.

אחמד טיבי: ועכשיו אתה סיימת.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לסדרן שדואג לבריאותנו.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, במדינת ישראל אין תקשורת.

בצלאל סמוטריץ': יש פרבדה מגויסת שמייפה את המציאות כשמדובר בממשלת שמאל שמקדמת את ערכיה לכל רוחב החזית, שמבקרת את הממשלה רק כאשר מדובר בממשלת ימין, ועוברת לבקר את האופוזיציה כאשר מדובר באופוזיציית ימין.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בעיצומה של טרגדיה.

בצלאל סמוטריץ': מה שקורה עכשיו עם הנתונים, עם העובדות ביחס לקורונה, הוא פשוט טרגדיה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עם שיא של כל הזמנים במאומתים אתמול – 11,187 חולים.

בצלאל סמוטריץ': מעל 90,000 חולים נכון להיום במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': 7,000 מתים – חצינו את הקו הנורא והמזעזע הזה.

בצלאל סמוטריץ': על פי הנתונים הרשמיים, 633 חולים במצב קשה מאושפזים היום בבתי החולים, ועוד עשרות רבות עברו לאשפוז בבית, אז הסטטיסטיקות כביכול לא מכירות אותם.

בצלאל סמוטריץ': רק החודש הזה, אדוני השר, 599 אנשים נפטרו מקורונה – 599 עולמות מלאים, 599 משפחות.

בצלאל סמוטריץ': זה החודש הקטלני ביותר מאז חודש מרץ בשנה שעברה למניינם.

בצלאל סמוטריץ': ולמה?

בצלאל סמוטריץ': כי יש לנו ממשלת יחסי ציבור, שמה שחשוב לה זה להיראות טוב, שאין בה אומץ, אין בה מנהיגות.

בצלאל סמוטריץ': ובזה נמדדת מנהיגות – ביכולת לקבל החלטות לא פופולריות.

בצלאל סמוטריץ': ממשלה שגררה רגליים בשלבים הראשונים, אדוני השר, של ההתפרצות, ובמקום, כן, להקשיב לאנשי המקצוע – אתם הרי כל הזמן מדברים על זה: להקשיב לאנשי המקצוע במשרד הבריאות ולהטיל הגבלות רכות.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא דיבר על סגר, אבל אם עוד לפני ההתפרצות הגדולה היה לכם את האומץ להטיל את ההגבלות הרכות, להחזיר את התו הירוק והסגול בשלבים הרבה הרבה יותר מוקדמים, לא היינו מגיעים למספרים האלה.

בצלאל סמוטריץ': אז נכון, יש חיסון שלישי, וגם ההחלטה עליו התקבלה הרבה יותר מדי מאוחר.

בצלאל סמוטריץ': ותראו בעיתונים ותראו במהדורות החדשות בטלוויזיה – אין מחדלים.

בצלאל סמוטריץ': תקשורת שידעה לספור את המתים יום-יום, שעה-שעה – ובצדק, כי כל אדם הוא עולם ומלואו; כי לא הפרנסה היא הערך המקודש, כי החיים הם הערך מקודש – נעלמה.

בצלאל סמוטריץ': בתי החולים הציבוריים בקריסה, והם בקריסה אמיתית, אדוני היושב-ראש – אני כבר מסיים – הם בקריסה אמיתית, הם לא בקמפיין.

אחמד טיבי: שבעה בתי חולים.

בצלאל סמוטריץ': הם עומדים היום בחזית המאבק, אנחנו יודעים.

בצלאל סמוטריץ': אז שוב, ממשלת יחסי ציבור אתמול מתהדרת באיזה גימיק: 55 מיליון; כל עובד רפואה יקבל 1,000 שקל – למה?

בצלאל סמוטריץ': לצריכת תרבות.

בצלאל סמוטריץ': אני לא נגד, אבל ככה נפתור את המשבר של מערכת הבריאות?

בצלאל סמוטריץ': מנהלי בתי החולים מאבדים את האמון בממשלה, במשרד הבריאות, והתקשורת – כלום.

בצלאל סמוטריץ': זאת לא ממשלת ימין, זאת לא ממשלת נתניהו – הכול טוב.

בצלאל סמוטריץ': אז חברים, לא הכול טוב.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו ממשלה רעה, והחיים של כולנו בסכנה, והבריאות של כולנו בסכנה, ואני מציע לכולם להתעורר, להתעורר.

בצלאל סמוטריץ': תכלה שנה וקללותיה, תחל שנה וברכותיה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת אלינה יאלוב – לא פה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

אחמד טיבי: בבקשה, שלוש דקות.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, עוד שערורייה, שערורייה קשה מאוד: שלשום בטלוויזיה דני קושמרו פונה לחיים בר לב – –

אחמד טיבי: עמר.

איימן עודה: – – לעמר בר לב, השר לביטחון פנים, והוא אומר לו שקצינים בדימוס אמרו לקושמרו – ואני מצטט: תן להם, זה אצלם, שיהרגו אחד את השני.

איימן עודה: כך קציני משטרה במדינת ישראל מתייחסים אל האזרחים הערבים.

איימן עודה: מה השר לביטחון פנים עמר בר לב עונה לו?

איימן עודה: לצערי, זה נכון.

איימן עודה: לצערי, זה נכון.

איימן עודה: כמה צדקנו.

איימן עודה: אבל ממש ממש לצערי, לצערי, אנחנו צדקנו.

איימן עודה: הלוואי שלא צדקנו.

איימן עודה: שערורייה נוספת, לפני חודש – יש קשר בין השב"כ לבין ארגוני הפשע המאורגן.

איימן עודה: דברים כאלה במדינה דמוקרטית, שבאמת חודרת לחיים של האזרחים שלה, אמורים להרעיד את אמות הסיפים של המדינה כולה, אבל זה לא קורה.

איימן עודה: אנחנו נדאג שהם כן ירעידו את אמות הסיפים של המדינה כולה.

איימן עודה: אם החיים של 20% מהאזרחים לא יהיו נורמליים, אז החיים של המדינה לא אמורים להיות נורמליים.

איימן עודה: נקודה.

איימן עודה: לכן, שלשום בוועדת המעקב קיבלנו החלטה לסגור את העורקים הראשיים של המדינה ביום חמישי הבא.

איימן עודה: אנחנו נעשה את זה.

איימן עודה: ברגע זה יש ישיבה של מזכירי המפלגות בוועדת המעקב, שאמורים להחליט על שביתה כללית – שביתה של ממש, שכוללת את הרופאים הערבים ואת כל הערבים שנמצאים בכל מקום ומקום במדינה, שביתה אמיתית, רצינית, שממש תשבית את המשק כולו.

איימן עודה: אם החיים שלנו לא יהיו נורמליים, אז החיים של המדינה לא אמורים להיות נורמליים.

איימן עודה: אם הממשלה לא דואגת לכך, אז אנחנו נדאג שזה מה שיקרה.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, לפני יומיים הייתי ביישוב ערבי בצפון.

איימן עודה: אמרו לי: ירו על הבן שלנו ופנינו למשטרה ואמרנו לה שהאחיין שלנו לווה כספים מהשוק האפור, אז פנו אליו, דברו איתו ותבינו ממי הוא קיבל את הכסף, אז מי אמור – מי זה יכול להיות, זה שירה עלינו.

איימן עודה: עד עכשיו עברו עשרה ימים ואף אחד לא פנה אליו.

איימן עודה: כי הם אכן מתייחסים אלינו במקרה הטוב כאל חצר אחורית, ובמקרה הרע, ויכול להיות האמיתי, מתייחסים אלינו כאל אויבים.

איימן עודה: לצערי הרב, אנחנו נדאג לעצמנו.

איימן עודה: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת שרון רופא אופיר.

אחמד טיבי: זה נאום ראשון שלך, שרון?

שרון רופא אופיר: כן.

שרון רופא אופיר: אכן, אדוני היושב-ראש, זה נאום ראשון שלי.

שרון רופא אופיר: אומנם לא נאום בכורה, אבל זו הפעם הראשונה שאני כאן על הדוכן.

אחמד טיבי: לא רשמית זה יהיה בכורה.

אחמד טיבי: היא מישראל ביתנו, נכון?

שרון רופא אופיר: מישראל ביתנו.

אחמד טיבי: ישראל ביתנו.

שרון רופא אופיר: רגע, זה על חשבון הזמן שלי?

אחמד טיבי: לא.

שרון רופא אופיר: סתם.

אחמד טיבי: אני מגלה נדיבות היום.

קריאה: היכרות, את יודעת – – –

אחמד טיבי: היכרות, כי היא שאלה אותך מאיזו מפלגה את.

שרון רופא אופיר: אני מתלוצצת.

שרון רופא אופיר: אני מתלוצצת.

שרון רופא אופיר: מותר גם לחייך פה במליאה, נכון?

אחמד טיבי: ואת היית עיתונאית ב-ynet?

שרון רופא אופיר: אני הייתי כתבת של ידיעות אחרונות הרבה שנים, של קבוצת ידיעות אחרונות, ועכשיו יש לי את הכבוד להיות כאן, בקודש-הקודשים של הציבוריות הישראלית.

שרון רופא אופיר: אז תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: בבקשה, שלוש דקות.

שרון רופא אופיר: שלום לחבריי חברות וחברי הכנסת.

שרון רופא אופיר: ראשית, אני מבקשת לנצל את הבמה המכובדת הזאת וכאימא לשלוח מכאן ניחומים והשתתפות בצער לניצה ויוסי, הוריו של לוחם צה"ל בראל חדריה שמואלי, זכרו לברכה.

שרון רופא אופיר: בראל שלכם היה לוחם במג"ב, אבל הוא גם היה לוחם בחיים; הוא נלחם במשך תשעה ימים עד נשימתו האחרונה.

שרון רופא אופיר: ומכאן אני מבקשת: מי ייתן שמורשתו תמלא את ליבכם במעט נחמה.

שרון רופא אופיר: יהי זכרו ברוך.

שרון רופא אופיר: אני גם מבקשת לשלוח מכאן השתתפות בצער לחברנו חבר הכנסת דוד ביטן על מות אביו.

שרון רופא אופיר: אדוני היושב-ראש, אתה בוודאי יודע שחודש אלול הוא חודש הסליחות והרחמים, וישנם אנשים שזוהי הזדמנות מצוינת עבורם להרכין ראש ולבקש סליחה.

שרון רופא אופיר: ממי, אתם שואלים, לבקש סליחה?

שרון רופא אופיר: אוה, הרשימה ארוכה, ממי לבקש סליחה.

שרון רופא אופיר: הם יכולים לבקש סליחה ממערכת הבריאות, שבמשך שנים לא דאגו להעביר אליה תקציבים ראויים; לבקש סליחה מאלפי אנשים שמצאו את עצמם מאושפזים במסדרונות, או כמו ששר האוצר אמר רק לפני שעה, כשהוא הציג את התקציב, מאותן סבתות ששכבו במסדרונות בבית החולים בנהריה ובבתי החולים ברחבי הארץ; לבקש סליחה מרופאים טרוטי עיניים שהיו צריכים לבחור במי לטפל קודם.

קטי קטרין שטרית: תבקשי משר האוצר – – –

שרון רופא אופיר: או אולי לבקש סליחה ממאות אלפי נשים וילדים שחיים יום-יום, שעה-שעה, במעגל האלימות, ובמשך שנים, חוץ מאשר לומר להם מילים מכובסות, לא עשו דבר כדי לעצור למנוע את הטרור שקיים אצלם בבית.

שרון רופא אופיר: הם גם יכולים לבקש סליחה על שהפקירו את ביטחון הפנים של מדינת ישראל, ששנתיים וחצי לא דאגו למנות מפכ"ל, לא העבירו תקציב, והפשיעה ברחוב הערבי הולכת וגואה, הולכת וגואה ופוגעת בכולנו – כן, לצערי, חברים, המילה "פרוטקשן" הפכה להיות חלק מהלקסיקון הישראלי; על שהעלימו עין במשך שנים ממאות אלפי כלי נשק לא חוקיים; על שבמשך 1,263 ימים ארוכים, ארוכים מדי, לא דאגו להעביר תקציב למדינת ישראל.

קטי קטרין שטרית: את בקואליציה או באופוזיציה?

שרון רופא אופיר: לבקש סליחה על ששיסו ופילגו את העם; לבקש סליחה על חטא היוהרה.

שרון רופא אופיר: העם בישראל לא פראייר, העם ישראל זוכר ולא שוכח.

שרון רופא אופיר: אנחנו הגענו לכאן כדי לעשות סדר, אבל אני מציעה להם – בתפילת הסליחות אנחנו אומרים, אדוני היושב-ראש: "בן אדם מה לך נרדם, קום קרא בתחנונים".

שרון רופא אופיר: עכשיו, בחודש הסליחות והרחמים, זאת ההזדמנות שלכם להרכין ראש ולבקש סליחה.

שרון רופא אופיר: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: הקריאה שלך לקואליציה נקלטה היטב.

שרון רופא אופיר: הקריאה שלי – אני חושבת שהבנת היטב, ידידי האינטליגנט – – –

קטי קטרין שטרית: אז אולי תבקשי משר האוצר לעמוד בהסכם.

שרון רופא אופיר: חברתי, אני שמחה.

קטי קטרין שטרית: יש הסכם חתום, רק צריך לעשות אותו, זהו, וזה נמצא אצל השר שלך.

קטי קטרין שטרית: זה לא יאומן – אצל השר שלך.

שרון רופא אופיר: אני נורא שמחה.

אחמד טיבי: זה נאום ראשון שלה, נאום ראשון שלה.

קטי קטרין שטרית: נכון, בגלל זה אני לא רוצה להגיד כלום.

קטי קטרין שטרית: היא פשוט מתבלבלת.

אחמד טיבי: זה נאום ראשון שלה.

קטי קטרין שטרית: זה נאום של אופוזיציה לקואליציה.

אחמד טיבי: קטי, זה נאום ראשון שלה.

קטי קטרין שטרית: נכון, בגלל זה – – –

אחמד טיבי: תפרגני – – –

קטי קטרין שטרית: לא יכולתי להתאפק, אתה יודע.

אחמד טיבי: זאת תכונה נלווית אלייך.

שרון רופא אופיר: היא כנראה שכחה, חברתי, מה הם עשו 12 שנים, או שאולי לא עשו כלום.

קטי קטרין שטרית: עכשיו, עכשיו תפתרו.

קטי קטרין שטרית: עכשיו.

קטי קטרין שטרית: תפתרו עכשיו את הבעיות.

קטי קטרין שטרית: עכשיו.

קטי קטרין שטרית: כל הזמן אתם חיים בעבר.

אחמד טיבי: לימור מגן תלם – מיש מווג'ודה.

אחמד טיבי: סמי אבו שחאדה, תפדל, יא אבו נאג'י.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: ברכות ליפו ולוד.

אחמד טיבי: הוא במקור מלוד, אבל הוא יפואי.

אחמד טיבי: שלום.) אתה תקבל תוספת יפו.

סמי אבו שחאדה: תודה, אדוני היושב-ראש.

סמי אבו שחאדה: זאת בטח תוספת גדולה.

סמי אבו שחאדה: (אומר בערבית: אללה ייתן לך בריאות, אבו אל-כאמל.

סמי אבו שחאדה: ) מצב הרוח מרומם היום, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: לא, כשאני בשלטון אני מגלה נדיבות.

סמי אבו שחאדה: אני רואה, בניגוד למה שאנחנו רגילים אליו.

אחמד טיבי: בניגוד למה שקורה עכשיו, כן.

סמי אבו שחאדה: כן, כן.

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, היום אנחנו נדבר על הקריאה הראשונה של תקציב המדינה.

סמי אבו שחאדה: לאחרונה, כבר כמה חודשים, האמת, אנחנו שומעים בתקשורת שיש נתון אחד חשוב בתקציב המדינה, ולא בדיוק ידוע מה ואיך בדיוק – זה 53 מיליארד, 32 מיליארד, 29 מיליארד, שאיכשהו בסוף אולי יגיעו לציבור הערבי.

סמי אבו שחאדה: הדיון נעשה מחוץ לקונטקסט.

סמי אבו שחאדה: אתה שואל את עצמך: למה כולם מדברים על 30 מיליארד של הערבים?

סמי אבו שחאדה: מה, היהודים לא מקבלים כלום בתקציב?

סמי אבו שחאדה: התקציב של המדינה הוא נגיד 31 מיליארד – הערבים מקבלים 30 והיהודים מיליארד?

סמי אבו שחאדה: אתה שואל את עצמך למה כולם עסוקים בצורה היסטרית – דרך אגב, אנחנו עדיין לא יודעים בדיוק: 32.5, 30, 53, מה כולל, מה לא כולל, איך זה עובד.

סמי אבו שחאדה: מה, אין כסף ליהודים בתקציב?

דסטה גדי יברקן: בתקציב הזה כמעט אין.

סמי אבו שחאדה: או שמה שמניע את כל הדיון הזה זה שליהודים מגיע ולערבים לא?

סמי אבו שחאדה: הרי אי-אפשר להבין למה מתעלמים מ-420 מיליארד אחרים בתקציב וכולם מדברים על ה-30 מיליארד.

דסטה גדי יברקן: תשאל את עבאס.

סמי אבו שחאדה: למה 420 לא מעסיקים אף אחד?

סמי אבו שחאדה: למה?

סמי אבו שחאדה: כי מבחינת רוב מי שמדבר, הן בתקשורת, הן בכנסת, חלק גדול מהמפלגות, לערבים לא מגיע.

אחמד טיבי: 420 לכמה שנים?

סמי אבו שחאדה: לשנה ליהודים, ו-30 הם לחמש שנים לערבים, ואולי יקבלו, כאשר מחציתם עדיין לא.

אחמד טיבי: כי יברקן לא ידע את זה.

סמי אבו שחאדה: לא, הוא לא ידע.

סמי אבו שחאדה: לא ידע.

סמי אבו שחאדה: אני מניח שגם הוא חושב ככה.

דסטה גדי יברקן: לא, לא, לא, זה לעשר שנים.

דסטה גדי יברקן: הקפיצו את זה ל-53 – – –

סמי אבו שחאדה: העניין פה הוא מניע – אתה שואל את עצמך: למה הם לא שמים את הדברים בקונטקסט?

סמי אבו שחאדה: למה כשמדברים על הכסף לא מדברים על כל העוגה?

סמי אבו שחאדה: למה זה הרבה פחות ממה שמגיע להם, לאוכלוסייה הערבית, אזרחי המדינה?

סמי אבו שחאדה: כולם יודעים שהם מקבלים הרבה פחות ממה שמגיע להם.

דסטה גדי יברקן: נכון, מסכים איתך.

סמי אבו שחאדה: כל מה שיוצא בתקשורת זה העניין הזה.

סמי אבו שחאדה: אתה שואל את עצמך: למה?

סמי אבו שחאדה: מה מניע?

סמי אבו שחאדה: מה מאחורי זה?

סמי אבו שחאדה: מאחורי זה יש מנטליות גזענית שחושבת שליהודים במדינת היהודים מגיע; לאוכלוסייה הילידית, הערבים הפלסטינים במדינה, לא מגיע.

סמי אבו שחאדה: לכן, אחוז מאוד קטן מהתקציב הזה, שהוא הרבה פחות מהאחוז שלנו באוכלוסייה, מעסיק את כולם, אחרת אי-אפשר להבין את הדיון.

סמי אבו שחאדה: הרי זה שטויות, יחסית.

סמי אבו שחאדה: הרי בחמש שנים המדינה תנהל כמעט 2,250 מיליארד.

אחמד טיבי: סיימת, אבל – – –

סמי אבו שחאדה: אני מסיים.

סמי אבו שחאדה: אז אני אומר, מתוך הסכום הזה, אם אנחנו מדברים על ייצוג פרופורציונלי בתקציב, המספרים צריכים להיות שונים לגמרי.

סמי אבו שחאדה: אז אני מבקש, חברים: מעכשיו והלאה, מי שרוצה להתייחס לתקציב – שיגיד כמה הערבים לא קיבלו, כמה הערבים עדיין לא יקבלו, כנראה, גם בתוך הממשלה הזאת, שממשיכה את אותה מדיניות.

סמי אבו שחאדה: אנשים חדשים – מדיניות ישנה.

סמי אבו שחאדה: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אללה ייתן לך בריאות,) מוסי רז, שמדי פעם מדבר על הכיבוש, למרות שהוא בקואליציה.

אחמד טיבי: תן כבוד, סמי, לפעמים הוא מדבר על הכיבוש, מוסי, חבר שלנו.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, ראשית, אני באמת שמח על כך שמוגש תקציב.

מוסי רז: זה כבר הישג גדול.

מוסי רז: גם יאושר עוד מעט, וזה כבר הישג גדול.

מוסי רז: יש מה לתקן, אבל בכיוון הנכון.

מוסי רז: אני רוצה לדבר על בעיה מציקה מאוד, שצריכה להציק לכל אזרחית ואזרח במדינה, וזאת הפשיעה בחברה הערבית.

מוסי רז: חברינו בחברה הערבית ננטשו.

מוסי רז: מסוכן; חלקם פוחדים מאוד לחייהם, לחיי ילדיהם.

מוסי רז: רק ביום שבת נרצח ילד בן 18, חניך בתנועת נוער, מצטיין.

מוסי רז: ראיתי, אדוני היושב-ראש – אתה פרסמת שלו היה יהודי, כולם היו מדברים עליו.

סמי אבו שחאדה: – – –

מוסי רז: בהחלט.

מוסי רז: אני לא יכול להזכיר שמות של נרצחים רק מתחילת השנה, ומי שרואה את התגובות ברשתות החברתיות, תגובות מגעילות ומכוערות של שמחה ושמחה לאיד, פשוט מבישות, מביישות אותנו כמדינה, מביישות אותנו כחברה.

מוסי רז: אבל הם מביאים בתוקף את מה שקרה כאן – כולם חשבו שאם זה יקרה לערבים זה לא נורא, זה לא יגיע ליהודים.

מוסי רז: קודם כול, זה נורא גם אם זה לא יגיע ליהודים, אבל אני אומר לכם, זה גם יגיע ליהודים, כי פשע – אי-אפשר לשלוט בו.

מוסי רז: הוא יגיע לכל מקום.

מוסי רז: ויש כאלה שכותבים כל מיני הבלים, כאילו זה בתרבות הערבית.

מוסי רז: אם זה בתרבות הערבית, מדוע זה לא היה כך לפני 20 שנה או 30 שנה, אדוני היושב-ראש?

מוסי רז: מה, שכחתם אז את התרבות שלכם?

מוסי רז: מדוע זה לא כך בירדן?

מוסי רז: מה, הם לא ערבים?

מוסי רז: בשטחים הפלסטיניים הכבושים – מה, הם לא ערבים, הפלסטינים בשטחים הכבושים?

מוסי רז: איזה מין דיבורי הבל אלה?

מוסי רז: איזה מין דיבורי סרק?

מוסי רז: אנחנו כחברה, אנחנו ככנסת, הממשלה, כולנו צריכים להבין שנפל כאן מחדל עצום ב-10, 12, 15 השנים האחרונות שאפשר את הדבר הזה.

מוסי רז: לא ביום אחד ניתן יהיה להתמודד איתו, גם לא בשנה אחת.

מוסי רז: זה דורש שינוי בהתייחסות הציבורית של כולנו.

מוסי רז: זה מתחיל לקרות בתקשורת, אני חייב להגיד, ואני רוצה לברך – – –

אחמד טיבי: מוסי, אני אוסיף לך.

אחמד טיבי: ראית אולפן שישי, חדשות 12?

אחמד טיבי: דני קושמרו אמר לעמר בר לב, השר לביטחון פנים, שהוא שמע מקצינים שלא מטפלים בפשיעה כי הם יורים אחד בשני – שימשיכו.

אחמד טיבי: והשר לא הכחיש את זה.

מוסי רז: אני אמרתי.

מוסי רז: אני רואה אנשים שכותבים ברשתות החברתיות שהם שמחים שכך קורה, בלי בושה.

אחמד טיבי: לא, קצינים בכירים.

מוסי רז: ואני יודע שיש גם קצינים כאלה, לצערי הרב.

דסטה גדי יברקן: כסגן השר לביטחון פנים לשעבר, אני יכול להגיד לך שהאמירה הזאת איננה נכונה – – –

מוסי רז: כסגן שר לביטחון פנים לשעבר אתה בטח מכיר את כל הקצינים ויודע מה שכל קצין אמר אי פעם.

אחמד טיבי: אתה יודע בדיוק מי דיבר עם קושמרו.

מוסי רז: אני לא מכיר את כל הקצינים, וכמוני – –

דסטה גדי יברקן: אני לא מכיר מדיניות כזאת.

מוסי רז: – – אתה יכול להבין בעצמך שכמו שיש אלפים – אני ראיתי שיש אלפים שכותבים כך ברשתות החברתיות, ביטויי שמחה – אז לצערי יש כאלה גם במשטרה.

מוסי רז: ברור שזה מיעוט.

מוסי רז: ברור שזה מיעוט.

מוסי רז: הבעיה היא שאנחנו מתייחסים – – –

קטי קטרין שטרית: כרגע עושה עוול לכולם.

מוסי רז: כשאני אומר שזה מיעוט אני עושה עוול לכולם?

מוסי רז: הפוך.

קטי קטרין שטרית: – – – יש קציני משטרה שעובדים מצוין מאוד.

מוסי רז: את פשוט כנראה כמו אלה שכותבים ברשתות החברתיות, לכן חשוב לך לומר את דברי ההבל האלה.

קטי קטרין שטרית: מה אתה אומר?

קטי קטרין שטרית: אתה ראית אותי כותבת?

קטי קטרין שטרית: אולי זה הציבור שלך, הציבור שאתה מייצג, כותב דברי שטנה.

מוסי רז: כשאני אומר שזה מיעוט, אני עושה עוול לכולם?

מוסי רז: את לא יודעת להבדיל בין מיעוט לרוב?

קטי קטרין שטרית: – – –

מוסי רז: את לא יודעת להבדיל בין צודק ללא צודק?

מוסי רז: את לא יודעת להבדיל בין רשע לצדיק?

קטי קטרין שטרית: מה אתה אומר, בוא תלמד אותי – – –

מוסי רז: את לא יודעת להבדיל בין מי שתומך ברצח למי שמתנגד לרצח?

קטי קטרין שטרית: אתה מבדיל יותר טוב?

מוסי רז: אני רוצה להגיד שלא מתבטאים ככה.

קטי קטרין שטרית: בושה וחרפה.

אחמד טיבי: קטי, קטי.

מוסי רז: אנחנו כחברה, ימין ושמאל – – –

קטי קטרין שטרית: עכשיו אתה הקואליציה, בוא נראה מה תעשו.

מוסי רז: אוקיי, לא 120 חברי כנסת – 119 חברי כנסת – –

קטי קטרין שטרית: הרציחות הן גם מהתקופות שלכם ם.

מוסי רז: – – צריכים להתגייס כדי לעצור את האלימות הזאת, שכולנו נפגעים ממנה.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: הרציחות הן מהתקופה של שניכם.

קטי קטרין שטרית: הם חיים בעבר.

קטי קטרין שטרית: אחמד, הם חיים כל הזמן בעבר.

קטי קטרין שטרית: הם לא עושים כלום בהווה, ואני מבטיחה לך שהם לא יעשו כלום בעתיד.

קטי קטרין שטרית: ככה זה יהיה.

אחמד טיבי: משפט היסטורי של חברת הכנסת קטי שטרית.

אחמד טיבי: מיכל רוזין – –

קטי קטרין שטרית: בושה וחרפה.

אחמד טיבי: – – חברת הכנסת שפעם דיברה על הכיבוש.

אריה מכלוף דרעי: מה זה הציונים האלה שאתה מחלק עכשיו?

אחמד טיבי: תתרגל לשלטון החדש.

אריה מכלוף דרעי: ככה?

אריה מכלוף דרעי: טוב.

אחמד טיבי: היום תהיה עוד נַגלה בערב.

קריאה: אחמד – – –

דסטה גדי יברקן: אם תדברי על הכיבוש תקבלי עוד דקה.

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: היום אני מגלה נדיבות לכולם, ללא קשר.

אריה מכלוף דרעי: היושב-ראש, שמת לב שמאז שהתחלת – – – לקבץ חברי כנסת – – –

אחמד טיבי: מה ההסבר שלך?

אריה מכלוף דרעי: מעניין, כנראה.

אחמד טיבי: מעניין.

אחמד טיבי: שלוש דקות לפחות.

אריה מכלוף דרעי: אבל אל תעוף על עצמך יותר מדי.

מיכל רוזין: משהו נשבר פה, אני חייבת לומר.

מיכל רוזין: זה אלגורי – – –

דסטה גדי יברקן: זה כמו כל מה שקורה בממשלה הזאת – הכול נשבר.

אחמד טיבי: היא הרימה לך ל-volé.

מיכל רוזין: לגמרי.

מיכל רוזין: האמת שהרמתי לך, אבל אתה לא תפסת את זה.

אחמד טיבי: לא רציתי פעמיים להגזים.

מיכל רוזין: קודם כול, האלימות בחברה הישראלית מושפעת מאוד מהאלימות בגדה המערבית, האלימות כלפי הפלסטינים שחיים תחת כיבוש.

דסטה גדי יברקן: איך עוד פעם – – –

אחמד טיבי: זו הצבעה.

דסטה גדי יברקן: איך הגעת לזה בכלל?

קריאה: מיכל, מיכל, באמת – – –

קטי קטרין שטרית: – – –

מיכל רוזין: א.

מיכל רוזין: אם את מאשימה את עצמך בכיבוש, זה יפה.

מיכל רוזין: בדרך כלל מאשימים את מפא"י בכיבוש, אבל בסדר.

קטי קטרין שטרית: – – –

מיכל רוזין: אם לקחת את זה על עצמך, כליכוד, זה יפה.

אריה מכלוף דרעי: קטי, סליחה.

אריה מכלוף דרעי: אתם נופלים לפח של מרצ עכשיו.

אריה מכלוף דרעי: במקום לדבר על התקציב, שהוא כולו פגיעה במוחלשים, בשכבות החלשות, אתם עכשיו מדברים על הגדה המערבית – – –

קטי קטרין שטרית: הם אמורים לייצג – – –

אריה מכלוף דרעי: תתייחסו – – – איפה מרצ?

אריה מכלוף דרעי: כל כך ציפינו לכם, שאתם תייצגו אותנו בממשלה, תייצגו את החלשים.

קטי קטרין שטרית: איפה הנשים שעכשיו הייתם צריכים לדאוג להן?

קטי קטרין שטרית: קברתם אותן.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אני אוסיף לך זמן, מיכל.

מיכל רוזין: אני אשמח שתשמור על זכותי לדבר.

אחמד טיבי: בוודאי, בוודאי.

מיכל רוזין: כבוד הרב אריה דרעי, חבר הכנסת, השר לשעבר, אני איתך כל הלילה, עד הבוקר.

מיכל רוזין: אני עוד אדבר כמה וכמה פעמים, גם על התקציב, ואני גם אספר לך איך דאגנו לכל הקבוצות המוחלשות, מה ש-13 שנים של שלטון נתניהו ומפלגות הימין, כולל ש"ס, שבעיניי היא אחת החברתיות ביותר בכנסת, לא דאגו.

מיכל רוזין: אז אנחנו יכולים להתווכח, אבל אני ממש לא באתי לעלוב בך ולהתווכח ולהגיד לך – – –

אריה מכלוף דרעי: סליחה, אנחנו שמנו מיסים על כלים חד-פעמיים?

אריה מכלוף דרעי: אנחנו שמנו מיסים על חד-פעמי?

מיכל רוזין: סליחה, אנחנו נגד מיסים?

מיכל רוזין: מרצ מאז ומתמיד בעד מיסים, כדי להיטיב עם החברה.

מיכל רוזין: העלאת מיסים, אריה דרעי, מיטיבה עם המוחלשים בחברה ולא הפוך.

אריה מכלוף דרעי: כן?

אריה מכלוף דרעי: באמת?

מיכל רוזין: אבל תראו איך אתם לא רוצים לדבר על הסוגיה הכל-כך כואבת, כי לא נוח לכם, כי זה לא מעניין אתכם, כי אז מה אם נרצחו כמעט 80 בני אדם בחברה הישראלית.

אריה מכלוף דרעי: אבל זה לא הכיוון עכשיו, עם כל הכבוד – – –

מיכל רוזין: מה אכפת לנו?

מיכל רוזין: זה אצל הערבים.

מיכל רוזין: למה זה מעניין אותנו שנרצחים ילדים ותינוקות ונשים?

אריה מכלוף דרעי: תדברו על הדיון, על התקציב – – –

קטי קטרין שטרית: – – – לא על התקציב, לא בזמן של התקציב.

קטי קטרין שטרית: בתקציב תדברי לבוחרים שלך – – –

קריאות: – – –

דסטה גדי יברקן: מה עם התקציב – – –

מיכל רוזין: למה זה בכלל מעניין אתכם?

מיכל רוזין: את מי זה בכלל מעניין?

מיכל רוזין: בואו נדבר על השטחים – –

קטי קטרין שטרית: תדברי לבוחרים שלך – – –

קריאות: – – –

מיכל רוזין: – – בואו נדבר על נתניהו, בואו נדבר על כלים חד-פעמיים, העיקר לא לדבר על האלימות בחברה הערבית – –

קטי קטרין שטרית: בגדתם בבוחרים שלכם.

מיכל רוזין: – – לא לדבר על הטרור שתחתיו הם חיים.

מיכל רוזין: הרי אם זה היה קורה בחברה היהודית, זה לא היה קורה לשנייה.

קריאות: – – –

מיכל רוזין: הרי הנתונים מראים שפענוח הפשעים – כן, כן, אתה היית עד לא מזמן בממשלה.

מיכל רוזין: מה עשית?

מיכל רוזין: מה עשית, אריה דרעי, כדי לפתור את זה?

קטי קטרין שטרית: אל תצביעי על התקציב עד שלא יפתרו את הבעיה בחברה הערבית.

קטי קטרין שטרית: אל תצביעי על התקציב.

מיכל רוזין: מה עשיתם כדי למנוע את זה?

קטי קטרין שטרית: אל תצביעי על התקציב.

מיכל רוזין: מה עשית כדי שלא תהיה פשיעה?

קטי קטרין שטרית: צבועים.

קטי קטרין שטרית: סמרטוטים אתם.

קטי קטרין שטרית: אתם סמרטוטים.

מיכל רוזין: אם זה היה קורה בבני ברק או בירושלים, כבר היית מרים פה את הממשלה.

מיכל רוזין: על מה אתם מדברים?

מיכל רוזין: על מה אתם מדברים?

קטי קטרין שטרית: סמרטוטים של הקואליציה.

קטי קטרין שטרית: תלכו, תלכו הביתה.

מיכל רוזין: ברגע שזה היה עובר את ואדי עארה והיו מתחילים לירות בוואדי עארה, הייתם מביאים את הצבא להשתלט.

יצחק פינדרוס: – – – אני הגשתי לקואליציה.

מיכל רוזין: אבל כל עוד זה בתוך הכפרים הערביים, כל עוד זה בתוך החברה הערבית, זה בסדר, זה לא נורא – שיהרגו אחד את השני.

קטי קטרין שטרית: אתם סמרטוטים, בוגדים בבוחרים שלכם.

מיכל רוזין: אתם חושבים שאנחנו לא שומעים איך אתם מדברים?

מיכל רוזין: אנחנו רואים את הציוצים שלכם, אנחנו רואים את מה שאתם אומרים.

קטי קטרין שטרית: חבורה של צבועים.

יצחק פינדרוס: – – –

מיכל רוזין: המשטרה לא מפענחת; מפענחת 22% לעומת למעלה מ-70% בחברה היהודית.

מיכל רוזין: על מה אתם מדברים?

קטי קטרין שטרית: אל תצביעי עד שיפתרו את הבעיה בחברה הערבית – – –

מיכל רוזין: תפסיקו.

מיכל רוזין: תפסיקו עם האפליה הזאת.

מיכל רוזין: יש פה אפליה קשה, יש פה עוני וקיפוח.

קטי קטרין שטרית: צבועים.

קטי קטרין שטרית: אתם סמרטוטים.

מיכל רוזין: ובכל העולם, כשיש עוני וקיפוח ואפליה וחוסר שוויון, יש אלימות.

קריאות: – – –

מיכל רוזין: והאלימות הזאת היא תוצר של האלימות של הממשלה נגד החברה הערבית.

מיכל רוזין: תודה.

קטי קטרין שטרית: איפה הנשים עכשיו?

קטי קטרין שטרית: במשמרת שלהם – – –

אחמד טיבי: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

אחמד טיבי: חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה.

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: אל תצביעו, אל תצביעו על התקציב.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אנשי הימין, נא להירגע.

אחמד טיבי: מיכל – האחרת, וולדיגר.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, הם החליפו את האידיאולוגיה – – –

אחמד טיבי: מה זה המופע הזה שם?

קריאות: – – –

אחמד טיבי: מה זה המופע הזה?

אחמד טיבי: מיכל, שבי במקומך.

אחמד טיבי: מיכל.

אחמד טיבי: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: – – – עור של צבי שווה יותר מאידיאולוגיה – – –

אחמד טיבי: קטי – – –

קטי קטרין שטרית: כיסא שווה – – – מכרתם את האידיאולוגיה – – –

אחמד טיבי: קטי, את התורנית היחידה מהליכוד היום?

קטי קטרין שטרית: אני בשם כל ה-30 – – –

אחמד טיבי: תבקשי שאנשים – – –

יצחק פינדרוס: אני מהקואליציה – – –

קטי קטרין שטרית: הם החליפו את האידיאולוגיה בעור של צבי.

קריאה: גם גדי – – –

אחמד טיבי: גדי, כי הוא מחליף מקומות, תרתי משמע.

קטי קטרין שטרית: החליפו את האידיאולוגיה בעור של צבי.

אחמד טיבי: שלוש דקות למיכל.

אחמד טיבי: נא לא להפריע לה.

מיכל מרים וולדיגר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר – – –

משה גפני: אני חוזר בי.

משה גפני: מיכל רוזין צודקת.

משה גפני: השמאל עלה לשלטון באמצעות בנט וליברמן וגדעון סער.

משה גפני: היא צודקת, היא חוגגת היום.

משה גפני: זה שהנשים העניות, לא יהיה להן איך לאכול, לא נורא, לזה גפני ידאג.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: זה לא על חשבון מיכל וולדיגר.

אחמד טיבי: בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: זה לא על חשבוני.

מיכל רוזין: – – –

אחמד טיבי: אני מתחיל עכשיו.

מיכל מרים וולדיגר: אוקיי.

מיכל מרים וולדיגר: אני רק חייבת להגיד מילה למיכל.

מיכל מרים וולדיגר: מיכל, שכחת עובדה אחת – – –

מיכל רוזין: לא – – –

מיכל מרים וולדיגר: שכחת עובדה אחת – שאת הצבעת נגד הקמת ועדת חקירה על הפשע בחברה הערבית.

מיכל מרים וולדיגר: את הצבעת נגד, אנחנו הצבענו בעד.

אחמד טיבי: זה טיעון חזק, מיכל.

אחמד טיבי: זה טיעון חזק.

מיכל רוזין: לא, לא – – –

מיכל מרים וולדיגר: בוא נמשיך הלאה.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לפתוח את הדברים שלי – – –

מיכל רוזין: – – –

מיכל מרים וולדיגר: מיכל, אני רוצה לפתוח את הדברים שלי ברפואה שלמה לאלעד בן ג'וליה, המורה שנפצע קשות בפרעות בעכו וברגעים אלו ממש עובר ניתוח ראש נוסף, אז בואו בבקשה נתייחס לזה, וכמובן, תנחומיי למשפחת בראל חדריה שמואלי, השם ייקום דמו.

מיכל מרים וולדיגר: ההגשה של התקציב – המועד שלה, התזמון שלה, מדהים בעיניי: יום אחרי פתיחת שנת הלימודים.

מיכל מרים וולדיגר: ביום הזה אני מניחה שכולנו סיירנו, ביקרנו במסגרות החינוך השונות בכל רחבי הארץ.

מיכל מרים וולדיגר: אני בחרתי לבקר במקומות שמשלבים ומכילים בתוך המערכות הרגילות את האוכלוסיות המיוחדות.

מיכל מרים וולדיגר: לצד ההתפעלות וההתרגשות מהצוותים, מההון האנושי, המקצועי והחינוכי, פגשתי חוסרים רבים.

מיכל מרים וולדיגר: החינוך המיוחד חייב שינוי מייד – השילוב, התקצוב, ההורים שנופלים בין הכיסאות ולעיתים קרובות שבויים ביד המערכת והיעדר אנשי מקצוע פארה-רפואיים כגון פסיכולוגים חינוכיים והתפתחותיים, עובדים סוציאליים ויועצות, בתוך מערכת החינוך ומחוצה לה.

מיכל מרים וולדיגר: אין השקעה בגיל הרך.

מיכל מרים וולדיגר: רק השבוע הייתי בהפגנה של המטפלות והסייעות.

מיכל מרים וולדיגר: פשוט אין.

מיכל מרים וולדיגר: אין תוכנית ארצית לחוסן נפשי לכלל התלמידים, וגם לאלה שקשה להם אין די מענים.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו הפכנו להיות רודפי ציונים.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה רגע להדגיש: אני חושבת שהחינוך למצוינות זה דבר חשוב, שציונים מעודדים קנאת סופרים וצמיחה, אבל – ואבל חשוב – מה שמעניין היום את המערכת זה בעיקר הציונים, חמש יחידות מתמטיקה, לימודי פיזיקה, אנגלית ועוד, ומוזנחים הדברים שבאמת יכולים להניע קדימה את הדור הבא שלנו.

מיכל מרים וולדיגר: הדרישה לחוסן לא סותרת את הדרישה למצוינות.

מיכל מרים וולדיגר: להפך, היא הבסיס, ובוודאי שמסייעת לה.

מיכל מרים וולדיגר: התקציב כפי שהוא מונח היום ממשיך להזניח ולהתעלם מהצורך הזה.

מיכל מרים וולדיגר: אתמול הייתי בגבעת שמואל, בבית הספר קשר, שהוא בית ספר לחינוך מיוחד שנפתח רק השנה, הכול מכספי העירייה בלבד, בלי עזרה של משרד החינוך, כרגע, לפחות.

מיכל מרים וולדיגר: המנהלת שם קראה לנו סיפור, ואני חייבת להקריא לכם – "אי זקופי הקומה"; לא יודעת מי מכם מכיר אותו.

מיכל מרים וולדיגר: מקור הפרנסה באי היה בתעשייה של קטיף פירות כתומים מעצים גבוהים.

מיכל מרים וולדיגר: תוכנית הלימודים בכל בתי הספר התמקדה כמובן בצמיחה לגובה, כי ככל שהילד יגבה יותר, תעשיית הקטיף תהיה פורייה יותר.

מיכל מרים וולדיגר: וכך, בסוף שנת הלימודים מדדו את גובה התלמידים.

מיכל מרים וולדיגר: אלו שגבהו בממוצע קיבלו ציון ממוצע, אלה שגבהו מעל הממוצע קיבלו ציון לשבח, ואלה שלא גבהו מספיק ננזפו קשות על כך שלא השקיעו מספיק, שלא התאמצו, שלא היו מונעי מטרה.

מיכל מרים וולדיגר: כשיצאו התלמידים לקטיף, אלה שהגיעו לגובה העצים, עסקו בקטיף הפירות הכתומים.

מיכל מרים וולדיגר: אלה שלא הצליחו להגיע התחילו להפריע, גם בגלל הדימוי העצמי הקשה שלהם, שנפגע, נפגע קשות, וכמובן שהם לא הצליחו לקטוף מספיק פירות.

מיכל מרים וולדיגר: תושבי האי המודאגים החליטו לשאול בעצתו של האיש החכם של האי.

מיכל מרים וולדיגר: הציע החכם הצעה ראשונה: אפשר לנטוע עצים נמוכים יותר, שאליהם יוכלו להגיע גם הילדים הנמוכים; העצה השנייה הייתה שאפשר לספק סולמות כדי שהנמוכים יגיעו לגובה.

מיכל מרים וולדיגר: שאלו אנשי העיר: וכיצד – – –

אחמד טיבי: מיכל.

מיכל מרים וולדיגר: הינה, אני מסיימת.

מיכל מרים וולדיגר: וכיצד ניתן ציונים?

מיכל מרים וולדיגר: האם ניתן לאלה שקטפו את הפירות מהעצים הנמוכים את אותו ציון כמו לאלה שקטפו מהעצים הגבוהים?

מיכל מרים וולדיגר: האם הילד שקטף בכוחות עצמו יקבל ציון כמו הילד שנעזר בסולם?

מיכל מרים וולדיגר: אמר להם האיש החכם – אני מסיימת: אה, זו שאלה חשובה.

מיכל מרים וולדיגר: עליכם להחליט החלטה חשובה, במה אתם מעוניינים – בפירות או בציונים.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אמיר אוחנה; חבר הכנסת יבגני סובה; חברת הכנסת רות וסרמן לנדה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת ג'ידא רינאוי, בבקשה.

אחמד טיבי: אחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אריה מכלוף דרעי: דוקטור – – –

אחמד טיבי: קראתי, אבל אתה מבקש – אני אשקול את בקשתך בכובד ראש.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דרעי, הדובר הבא הוא חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: אתה תדבר במקום חבר הכנסת טיבי, וחבר הכנסת טיבי ידבר במקומך בסוף.

אריה מכלוף דרעי: למה שאני לא אדבר בסוף?

אחמד טיבי: כי קראתי את שמך בהתחלה ולא היית.

אחמד טיבי: אתה רוצה שאני אנהג לפי שורת הדין?

אחמד טיבי: לא תדבר.

אוריאל בוסו: – – –

אחמד טיבי: דיר באלכ.

אחמד טיבי: רק בגלל גפני אני נותן לך לדבר.

דוד אמסלם: לא לא לא, תן לו גם בגללי.

אוריאל בוסו: מי יאתגר את חבר הכנסת טיבי כשהוא בסוף?

אחמד טיבי: תפדלי, (אומר בערבית: שלוש דקות.

אחמד טיבי: )

ג'ידא רינאוי-זועבי: שוכרן, דוקטור.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ראשית כול, ברצוני כמובן לנחם את משפחתו של המנוח סעיד אלחרומי – גם הייתי בלוויה, גם פגשתי את המשפחה.

דוד אמסלם: הלוחם, הלוחם, אני מבקש.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא, סליחה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: דוד, בבקשה.

דוד אמסלם: הלוחם.

דוד אמסלם: הרזרבי קרא לו "הלוחם".

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני מבקשת, please.

אחמד טיבי: דוד, לא מתאים, מה שהערת.

דוד אמסלם: למה?

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא, אני מבקשת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני מבקשת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: זה לזכרו של סעיד אלחרומי, איש יקר, עם לב נקי, נשמה טובה, איש מקצוע, איש עם יושרה, איש שאני עבדתי צמוד אליו מאוד בחודשים האחרונים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני מבקשת לכבד אותו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אללה ירחמו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: השבוע נרצח אנאס אל ווחוואח מלוד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בן 18 היה במותו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: מאז הרצח, תמונתו של הילד היפה הזה עוברת שוב ושוב אל מול עיניי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: איך ייתכן שבקלות כזאת נרצח נער צעיר וחכם בן 18?

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אני אשקול.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אנאס היה יכול והיה צריך להיות אחד ממנהיגי העתיד שלנו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תלמיד מצטיין.

ג'ידא רינאוי-זועבי: רבי גפני, אני רוצה לספר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: רבי גפני, רבי דרעי, שלום.

אחמד טיבי: היא מבקשת את תשומת ליבכם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני רוצה לספר לכם על אנאס, בן 18, שנרצח בשבוע הזה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הוא היה יכול להיות אחד ממנהיגי העתיד שלנו – תלמיד בן 18, מצטיין, שזכה לאות הוקרה מקרן רמון והיה צריך להתחיל בקרוב לימודי רפואה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: איך ייתכן שבקלות כזאת נלקח נער צעיר?

ג'ידא רינאוי-זועבי: ולוקח איתו משפחה שלמה שכבר לא תחזור לתפקד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שנים רבות ביישובים הערביים מתחולל מסע של טרור – טרור שמבוצע על ידי משפחות הפשע ששולטות ברחוב הערבי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ב-2019 היו 92 נרצחים, ב-2020 הנתון מגיע כבר ל-113, והיום, נכון לעכשיו, אנחנו כבר עומדים על 80 נרצחים, רובם צעירים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני עומדת היום כאן מולכם, חברי וחברות הכנסת, מבקשת את תמיכתכם ודורשת מהממשלה פתרונות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: דורשת – כי אני מפחדת, אני מפחדת כמו כל אימא ערבייה, שיודעת שיש סכנה מיידית לילדים שלה כל פעם שאחד מהם יוצא לרחוב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני דורשת מהמשרד לביטחון הפנים והמשטרה להתחיל לעבוד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: די להתחבא מאחורי התירוצים הגזעניים של אלימות במשפחה או סכסוך חמולות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אנחנו כבר לא מקבלים את זה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: המספרים מדברים על יותר מחצי מיליון כלי נשק שמסתובבים חופשי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: זה פשע מאורגן, אבל אכיפה זו רק התחלה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: יש לגייס את כל המערכות הציבוריות ומשרדי הממשלה השונים, שיבינו שבעיית האלימות והפשע לא מתחילה ונגמרת רק במשרד לביטחון הפנים ובתפקוד הלקוי של המשטרה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: על משרד החינוך להבין שחינוך איכותי יעניק לילדים את היכולת להגשים את עצמם ולהימנע מלהיכנס אל עולם הפשע; על משרד התחבורה להבין שהמחסור בתחבורה ציבורית והאי-יכולת של צעירים לצאת מתחומי היישוב לעבוד זה קרקע פורייה לאותן משפחות פשע בגיוס חיילים חדשים – כן, כל הצעירים האלה נקראים "חיילים חדשים".

אחמד טיבי: ג'ידא, חלאסטי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: יאללה, תוואני.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אי-אפשר לדבר על מצוינות, על חדשנות, על תרבות, על מוזיקה, על אומנות ועל תיאטרון כשמפחדים לצאת מהבית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כל משרד ומשרד ממשלתי אחראי למציאות שבה אנחנו חיים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: היום אני עומדת בשם הציבור הערבי ואומרת לכם שאנחנו לא יכולים לבד; רק עם עבודה משותפת של חברי כנסת מכל הצדדים, גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה, נוכל, ביחד עם משרדי הממשלה, לשנות את המצב הקיים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: רק ביחד נצליח.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אריה דרעי, לפנים משורת הדין.

אריה מכלוף דרעי: אני צריך להתכונן.

אריה מכלוף דרעי: אני לא יכול ככה בשנייה.

אחמד טיבי: נפשית.

אריה מכלוף דרעי: אני לא ד"ר טיבי, שיודע לשלוף ישר נאומים.

אריה מכלוף דרעי: אני צריך להתכונן.

אחמד טיבי: אז תתחמם על הקווים ואחר כך.

אחמד טיבי: רות, בבקשה, חברת הכנסת רות לנדה.

רות וסרמן לנדה: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ב-2019 אמרנו: 92 נרצחים בחברה הערבית; ב-2020 אמרנו: 113; ב-2021 – ואנחנו רק בחודש ספטמבר – אמרנו שעד כה 80.

רות וסרמן לנדה: כיושבת-ראש השדולה למיגור האלימות והפשיעה בחברה הערבית, יחד עם חבר הכנסת מוסי רז, אני אומרת: אנחנו עכשיו בממשלה, אנחנו בקואליציה, והמחדלים של עשר השנים האחרונות – עכשיו עלינו ובידינו לתקן.

רות וסרמן לנדה: לכן הגשתי מסמך לשרה אורית פרקש הכהן, לשרה לשוויון חברתי מירב כהן ולשרת הכלכלה, שעוסקת גם בסוגיית התעסוקה, והצעתי הצעה אחת אופרטיבית במסגרת חוק ההסדרים.

רות וסרמן לנדה: מדובר שם על פתרונות תעסוקה לצעירים מהחברה הערבית מעל גיל 25 על מנת שזה יהווה תרומה משמעותית – חברים, הרב אריה דרעי, בבקשה, אנחנו מדברים פה על חיי אדם – למיגור האלימות והפשיעה באותה אוכלוסייה.

רות וסרמן לנדה: אגב, אלימות ופשיעה משפיעות על החברה כולה.

רות וסרמן לנדה: זאת החברה של כולנו; אין הפרדה בין חברה לחברה, הפרדה אמיתית.

רות וסרמן לנדה: בתוכנית הממשלה 852 מיולי 2020 הוצבה כיעד העלאה של שיעור התעסוקה בקרב נשים בחברה הערבית, ומנגד אוכלוסיית הגברים לא הוגדרה כאוכלוסיית יעד.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

רות וסרמן לנדה: אתם יודעים שבשנים האחרונות יש ירידה של 8% בתעסוקה של גברים ערבים?

רות וסרמן לנדה: עכשיו, דווקא אותם גברים, מגיל 18 עד גיל 25, הם הטרף הקל של ארגוני הפשיעה, ודווקא עליהם צריך להיות הזרקור.

רות וסרמן לנדה: אנחנו צריכים לעשות את הכול כדי לעודד הכשרות ותעסוקה מגיל 18, לא מגיל 25.

רות וסרמן לנדה: ואני אומרת לכולנו, קואליציה ואופוזיציה: חברים, זה לא ימין וזה לא שמאל.

רות וסרמן לנדה: זה חיי אדם, וזאת החובה של כולנו.

רות וסרמן לנדה: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת רות לנדה על הדברים החשובים.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, זה הנאום הראשון שלי אחרי מותו של חברנו סעיד אלחרומי.

אחמד טיבי: אני מכיר את סעיד שנים רבות – אדם שלא קשה להיות חבר שלו.

אחמד טיבי: זה טבעי שאתה מתחבר לאיש, לרוגע שלו, לחריצות, לרצינות, לדבקות שלו במטרה.

אחמד טיבי: הנגב היה כל עולמו, והליכתו היא הפסד גדול, לא רק למשפחתו היקרה – שאני משתתף בצערה – אלא גם לכנסת כולה ולחברה בכללותה.

אחמד טיבי: אללה ירחמו.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, זה תקופה אני מלווה את מאבק בתי החולים הציבוריים – שבעת בתי החולים – שקורסים.

אחמד טיבי: בתי החולים קורסים.

אחמד טיבי: יש משהו הזוי בלראות מנהלי בתי חולים, רופאים ואחיות מפגינים ברחובות.

אחמד טיבי: מי שמביא מנהלי בתי חולים ורופאים להפגין ברחובות כדי לקבל תקציבים שיספיקו לספקים אחראי לכישלון המוסרי הזה.

אחמד טיבי: נחתם הסכם בקדנציה הקודמת, והממשלה הזאת לא מקיימת את ההסכם הזה, היא לא מעבירה את כל הסכום, ולכן, אם שמעתם את מנהלי בתי החולים, הם אומרים שיש מחסור כמעט בכל דבר.

אחמד טיבי: ספקים לא רוצים להתקשר עם בתי החולים, וניתוחים אלקטיביים – אלפי ניתוחים בוטלו.

אחמד טיבי: הבריאות של הציבור נפגעת.

אחמד טיבי: מי אחראי לדבר הזה?

אחמד טיבי: למה משרד האוצר ומשרד הבריאות לא באים לקראת הרופאים?

אחמד טיבי: את הפנסיות לאנשי הקבע – 1.2 מיליארד שקל – פתרו, אמרו, ב-45 דקות, אבל סכום קטן הרבה יותר אין כנראה לממשלה הזאת לתת לבתי החולים.

אחמד טיבי: ומהם בתי החולים האלה?

אחמד טיבי: ירושלים – שערי צדק, הדסה; לניאדו, מעייני הישועה – נתניה; בני ברק; שלושת בתי החולים בנצרת.

אחמד טיבי: הם משרתים כשני מיליון אזרחים, 20% מהמיטות.

אחמד טיבי: זו אוכלוסייה לא מבוססת, ויש כאלה שמרעיבים את בתי החולים האלה, מטפטפים להם תקציבים ומחזיקים אותם קצר.

אחמד טיבי: כמה חבל, כמה מביך, כמה מביש.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, שמעתי – ובזה אסיים – שכל מפלגה בקואליציה תפסה נישה, נושא חשוב, והתנתה את התמיכה היום בתקציב בהצבעה, למשל העלאת גיל הפרישה לנשים, למשל לובי החקלאות או רגולציה.

אחמד טיבי: אין אף חבר כנסת, אף מפלגה בקואליציה שאמרה: אם לא תפתרו את הבעיות של שבעת בתי החולים, לא נצביע עבור התקציב.

אחמד טיבי: אני אשאיר את האמירה הזאת מהדהדת, והיא אמורה להביך כל חבר קואליציה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת יעקב אשר.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הממשלה הסקטוריאלית ביותר מאז קום המדינה היא הממשלה הזאת.

ישראל אייכלר: היא בנויה מכמה וכמה סקציות, והממשלה הזאת עושה סלקציה בין הסקטורים השונים, ורוב הגזרות של חוק ההסדרים – עברתי עליהן – מכוונות נגד הסקטור החרדי, נגד משפחות ברוכות ילדים שמשתמשות בכלים חד-פעמיים, נגד אימהות חרדיות, שלא יקבלו הנחה במעונות – –

חיים כץ: בעד קוקה קולה.

ישראל אייכלר: – – נגד תקציבי הילדים – – –

חיים כץ: בעד קוקה קולה – נגד המיצים האחרים.

חיים כץ: בעד קוקה קולה – נגד המיצים האחרים.

ישראל אייכלר: כן, כי הילדים החרדים, אין להם כסף לקנות קולה – – –

חיים כץ: המיצים הממותקים האחרים זה שחיטה.

ישראל אייכלר: וגם – אני לא רוצה להרחיב – כל השתייה המשכרת, המסכנת בכבישים, גם עליה הם לא מדברים; רק על השתייה של ילדים קטנים, שלא רק אצל חרדים, אבל רובה אצל החרדים.

ישראל אייכלר: אבל מה שקורה ברגע הזה בשדה התעופה זה סלקציה שכל העולם כולו צריך להזדעזע; זה גם התפרסם, לשבחן של תחנת גלי צה"ל והכתבת שלהם שהעלתה את זה – שאף אחד מהנוסעים לחוץ לארץ שיש לו תעודת תו ירוק לא נדרש לבדיקות מיוחדות, ואת היהודים הנוסעים לאומן, חסידי ברסלב, לקחו בנפרד לטרמינל 1, שיהיו נפרדים מאחרים, ולא מאמינים למסמכים, כי אתם יודעים הרי שהיהודים זייפנים, חושדים בהם בזיוף, וגם בחזרתם לא יסיעו אותם ברכבות אלא באוטובוסים נפרדים, וכל זה בגלל שהם חרדים.

ישראל אייכלר: אבל אני רוצה להגיד, אדוני היושב-ראש, שזה לא יעזור להם.

ישראל אייכלר: אנחנו אומרים בימים אלה, בחודש אלול, בתשרי, את פרק כ"ז בתהילים, ששם נאמר: "לדוד ה' אורי וישעי ממי אירא" – אנחנו לא מפחדים מאף אחד – "ה' מעוז חיי ממי אפחד.

ישראל אייכלר: בקרב עלי מרעים לאכֹל את בשרי צרי ואיְבַי לי המה כשלו ונפלו אם תחנה עלי מחנה לא יירא לבי אם תקום עלי מלחמה בזאת אני בוטח.

ישראל אייכלר: אחת שאלתי מאת ה' אותה אבקש שבתי בבית ה' כל ימי חיי לחזות בנֹעם ה' ולבקר בהיכלו.

ישראל אייכלר: כי יצפנני בסכה" – יש לנו גם את סוכות – "ביום רעה יסתרני בסתר אהלו בצור ירוממני.

ישראל אייכלר: ועתה ירום ראשי על אֹיְבַי סביבותי ואזבחה באהלו זבחי תרועה אשירה ואזמרה לה'.

ישראל אייכלר: שמע ה' קולי אקרא וחנני וענני.

ישראל אייכלר: לך אמר לבי בקשו פני את פניך ה' אבקש.

ישראל אייכלר: אל תסתר פניך ממני" – אנחנו מבקשים מהקדוש ברוך הוא, לא מאף שלטון – "אל תט באף עבדך עזרתי היית אל תטשני ואל תעזבני אלהי ישעי.

ישראל אייכלר: כי אבי ואמי עזבוני וה' יאספני.

ישראל אייכלר: הורני ה' דרכך ונחני באֹרַח מישור למען שוררי".

ישראל אייכלר: והפרק מסתיים בפסוקים האלה: "אל תתנני בנפש צרי כי קמו בי עדי שקר ויפח חמס.

ישראל אייכלר: לולא האמנתי לראות בטוּב ה' בארץ חיים.

ישראל אייכלר: קַוֵּה אל ה' חזק ויאמץ לבך וקוה אל ה'".

ישראל אייכלר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא חבר הכנסת יעקב אשר.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר חמד עמאר, אתה יודע שאני אוהב אותך ומכבד אותך הרבה מאוד שנים.

למה עושים לך את זה?

איפה האיש האמיץ, שר האוצר החברתי?

אגב, היום מגיע לו מזל טוב.

הוא שר האוצר הכי חברתי שהיה במדינת ישראל.

תכף נדבר על זה – – –

איתן גינזבורג: ונזכיר שהשר חמד עמאר הוא שר במשרד האוצר.

זה מה שאני אומר.

אבל אתה יודע, עם כל הכבוד – לתת לו כזה פרגון, להגיד לו: תקשיב, להציג את התקציב – אני אציג; כשתהיה הביקורת – שב אתה ותספוג את זה.

אבל אני לא רוצה לסכסך בין חברים – –

איתן גינזבורג: לא נראה לי שתצליח.

– – כי הוא שר אוצר חברתי, אל תשכח.

הוא חברתי.

אז היום, אדוני היושב-ראש – דודי, אתה יודע מה התבשרנו היום?

איתן גינזבורג: אני מוסיף לך, אבל, את – – –

שיש פה תקציב, פעם ראשונה במדינת ישראל, תקציב חב-ר-תי.

דוד אמסלם: עוד מעט אני אענה על זה.

ואני שואל: אבל לאיזה חבר'ה?

דוד אמסלם: יפה.

מה, לקחתי לך את הנאום?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני כתבתי: לחבר'ה.

דוד אמסלם: לא התכוונתי חברתי.

דוד אמסלם: לחבר'ה.

לחבר'ה, יפה.

כי אני שואל שאלה: בוא נראה מי החברתי, חברים של מי.

אלה שנוסעים עם הרב-קו – הוא אפילו לא יודע מה זה.

דוד אמסלם: הם אפילו לא חברים של – – –

לא הוא, ואני חושב שגם לא ילדיו ולא חבריו הקרובים, הכירו אי פעם את הכרטיס הזה שנקרא רב-קו.

אולי פאינה קירשנבאום הכירה את זה.

עכשיו היא כבר חכ"לית, וחכ"ל מקבל רב-קו, אתם יודעים?

חכ"ל מקבל רב-קו, אז אולי היא הכירה את זה.

אז חברתי – של מי?

של אלה שמשתמשים בכלים החד-פעמיים הפשוטים?

אתה יודע, כל הרפורמה היא לא על הכלים החד-פעמים העבים, אלה של היוקרתי.

דוד אמסלם: ברור.

רק הדקים, של המיקרון, הכי קטן שיש.

דוד אמסלם: לפי משקל.

במשקל שלהם, שהוא מיקרון ומשהו.

דוד אמסלם: הוא הולך במיסוי רק על זולים.

דוד אמסלם: אתה לא הבנת?

דוד אמסלם: הוא הולך על מיסוי לפי משקל.

דוד אמסלם: עכשיו, לא מעניין אותו האיכות, אתה מבין?

חיים כץ: כן, ואתה יודע שהחברים של שר האוצר החברתי, כולם אוכלים מהחד-פעמי, הפלסטיק הקטן, הדק הזה.

חיים כץ: כולם.

חיים כץ: כולם.

דוד אמסלם: לצערי הרב הם אוכלים מהקריסטל.

אה, אז חברתי של מי?

אז בואו נעבור לשתייה המתוקה.

איפה העלייה הכי גדולה?

באותם בקבוקים – אני לא רוצה להגיד שמות של חברות כדי שאני לא אפגע בהן, אבל לא ביוקרתי.

כשאתה משווה כמה משקאות יוקרתיים יותר, הקלים, אל מול – – –

דוד אמסלם: – – –

לא הגענו עוד לוויסקי.

אני מדבר על המשקאות הקלים – – –

דוד אמסלם: הקוויאר לא יעלה.

אדוני היושב-ראש, שם הפגיעה הגדולה.

חיים כץ: כי לא מעלים באחוזים – – – עולה 4 שקל – מעלים לו ב-2, ואם בקבוק עולה 8 שקל, מעלים לו רק ב-2 – זה ב-50% וזה ב-25%.

וזה – כשאנחנו לא לומדים ליבה.

דוד אמסלם: זה – – – על המשקל.

דוד אמסלם: זה גם על המשקל של החד-פעמי.

חיים כץ: הזולים עולים יותר, היקרים עולים פחות.

דוד אמסלם: – – –

על זה אני מדבר.

חיים כץ: ואללה, לא ראיתי דבר כזה.

עכשיו, הוא מחפש עוד חברים שיש לו, חקלאים מיוזעים שעובדים כל היום – –

קריאה: אלה שעובדים קשה.

– – עובדים את האדמה.

זה החבר'ה שלו, של שר האוצר החברתי שלנו.

אתה יודע מי עוד החבר'ה שלו?

החולים והתושבים בנצרת שצריכים את בתי החולים.

זה החבר'ה שלו; להם הוא הולך לעזור.

התקציב החברתי הגדול.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

משפט אחרון.

אתה יודע מה?

אין הרבה אנשים, נכון?

דוד אמסלם: אין.

דוד אמסלם: רק אנחנו שומעים.

שר אוצר חברתי, עלק.

תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב אשר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גבי לסקי – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דוד אמסלם.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני חבר הכנסת חיים כץ, אני רוצה לענות לחבר הכנסת יעקב אשר.

דוד אמסלם: קודם כול הוא לא הגיש הצעת חוק חברתית, השר עמר, הוא הגיש הצעת חוק לחבר'ה, יענו, 30 נורבגים, 30 שרים, למנסור עבאס 53.3 מיליארד.

דוד אמסלם: עכשיו גנץ נתן לאבו מאזן – דרך אגב, כל אחד שם מפזר איך שהוא רוצה, סתם – הולך לאבו מאזן ואומר לו: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: אבו מאזן, אחלה תהְווה, קח מיליארד וחצי.

דוד אמסלם: הלוואה.

דוד אמסלם: אבל לְמה אין כסף?

דוד אמסלם: לבתי החולים הציבוריים.

דוד אמסלם: דרך אגב, מי זה בתי החולים הציבוריים?

דוד אמסלם: ירושלים, 10% ממדינת ישראל, נשענת רק על בתי חולים ציבוריים.

דוד אמסלם: לנו אין בתי חולים.

דוד אמסלם: את מי זה מעניין?

דוד אמסלם: את הצפונבונים, כל אלה שגרים בתל אביב?

דוד אמסלם: ירושלים ממילא לא מצביעה עבורם, אז ככה זה עובד אצלם.

דוד אמסלם: הם ראשי ממשלה של האזור.

דוד אמסלם: אבל אדוני היושב-ראש, אני רוצה לעבור לנושא אחר, שאותי יותר מרתק.

דוד אמסלם: הייתה כתבה בגלובס ב-4 באוגוסט שאומרת כך: מר גדעון סער קיבל ממישהו בשם יונתן קולבר, שהוא הבעלים של חברת פניציה, 4 מיליון שקל ערבות.

דוד אמסלם: דרך אגב, ערבות זה כסף, זה שוחד, זה cash flow; יש לה גם מחיר, בוודאי בבחירות, שאם אתה לא נבחר – תשאלו את אלקין, עד היום לא החזיר את הכסף.

דוד אמסלם: הבן אדם הזה, מר קולבר, 4 מיליון – דרך אגב, מתוך סך ערבויות של 16 מיליון, יענו, הבן אדם הביא לו 25% מהערבויות לבחירות.

דוד אמסלם: במה עוסקת החברה שלו?

דוד אמסלם: בקנביס.

דוד אמסלם: ואני שברתי את הראש איך בן אדם שמגיע לכנסת בגיל 50, או קרוב, עם משפחה עם ילדים, מכניס להסכמים הקואליציוניים קנביס.

דוד אמסלם: קנביס?

דוד אמסלם: זו הבשורה שלך לילדים?

דוד אמסלם: לא הבנתי את זה.

דוד אמסלם: אני אומר לכם, לא הצלחתי להגיע למעלות הנשגבות שיש לגדעון סער.

דוד אמסלם: פתאום התחוור לי הכול, במכה.

דוד אמסלם: הבן אדם נתן לו 4 מיליון שקל והוא קידם לו את חוק הקנביס, הכניס אותו להסכמים הקואליציוניים.

דוד אמסלם: ולמה הוא לא עבר?

דוד אמסלם: בגלל שמנסור עבאס החליט שהוא מוציא את החוק.

דוד אמסלם: דרך אגב, אותו קולבר, לפחות לפי מה שכתוב בגלובס, ב-4 באוגוסט רכש מניות בעסקאות חוץ-בנקאיות בגובה של יותר – אני אקריא לכם – מ-30% ממחיר המניה.

דוד אמסלם: רבותיי – מר מנדלבליט, אתה עדיין במקפיא?

דוד אמסלם: אתה יודע מה קורה?

דוד אמסלם: אתה קורא עיתונים כמוני?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אתה רק קורא שיכול להיות שבמלון מסוים שראש הממשלה נתניהו הלך לבקר שם יום אחד אולי נתנו לו איזה צ'ופר קטן באיזה דמות של איזו גבינה קטנה ב-4 שקלים.

דוד אמסלם: אותך זה מעניין.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

דוד אמסלם: אבל מה שקורה פה – פרשת שוחד, לטעמי, פר אקסלנס – חבל על הזמן, זה לא מעניין אותך.

דוד אמסלם: אתה לא שם.

דוד אמסלם: אתה עדיין במקפיא, היועץ המפלגתי.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת דודי אמסלם.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא מתכוון – אני מודיע לך, מנדלבליט – לא מתכוון לרדת מהנושא הזה עד שלא תחקור את הנושא, אתה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת גדי יברקן.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, האמת שהמתנתי, חשבתי שאולי, מאחר שישנם ארגונים שמזוהים בין היתר עם אותם אנשים שנושאים דגלים חברתיים, שקוראים לעצמם "לוחמים חברתיים", שנמצאים בשולחן מקבלי ההחלטות, אמרתי לעצמי: בואי נחכה, אולי התוצר המוגמר שיגיע אלינו, אל שולחן הממשלה, אל שולחן הכנסת, אישור התקציב, יהיה שונה ממה שנדמה, אז בואו לא נקפוץ לפני שנראה את התוצר.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, כשאני רואה את התוצר הזה אני נרגשת בשביל כל אותן אוכלוסיות, נשים מוחלשות, דיירי הדיור הציבורי, אותם אנשים שנמצאים בפריפריה וזקוקים לטיפול רפואי, ואותם אנשים וזוגות צעירים שצריכים לשבור את הראש כי מחיר הדיור עולה ואין פתרונות באופק ואין פתרונות של דיור ציבורי – אבל הלב שלי נמצא עם אותן נשים מוחלשות, נשים שעובדות בדרך כלל במקצועות שוחקים, נשים שנמצאות בקצה השרשרת של שוק התעסוקה הישראלי, אותן נשים שנפלטות משוק התעסוקה עוד בטרם הגיען לגיל הפנסיה; אותן נשים שאני וחבר הכנסת חיים כץ כאן, ביחד עם חברתי שלי יחימוביץ', זהבה גלאון וכל הקשת הפוליטית, ניהלנו מאבקים כדי להגן עליהן מאותו אירוע נוראי שבא לפתחנו היום.

אורלי לוי אבקסיס: ולא רק שראינו שקט בממשלה – מחיאות כפיים של השרים כשאישרו את התקציב הזה והסעיף הזה בתוך, מוחבא שם, בחוק ההסדרים: העלאת גיל הפרישה לנשים.

אורלי לוי אבקסיס: הם שמים את כולן באותו סל.

אורלי לוי אבקסיס: נשים שעובדות כעובדות ניקיון, חיים, חברות כוח אדם – מי מעסיק אותן אחרי גיל 60?

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה, אם הן רוצות להיות זכאיות לקצבת הזקנה, לקצבת הפנסיה, הן תצטרכנה לחכות עוד כמה שנים.

אורלי לוי אבקסיס: שוק התעסוקה מעוות לגמרי, מהיסוד, באופן מגדרי, בין שזה בעבור השכר על אותה משרה, בין שזה מקצועות סיעוד, שלרוב הולכות לשם נשים, ומקצועות הטיפול – מורות, גננות, מטפלות, אחיות – אותם מקצועות ששוחקים את הגוף עם השנים.

אורלי לוי אבקסיס: שמים אותן עם אותן מנהלות, אותן נגידות, אותן מנהלות ומנכ"ליות.

אורלי לוי אבקסיס: ושלא יעבדו עליכם בעיניים, גם היום נשים חזקות שרוצות להישאר בשוק התעסוקה יכולות לעשות זאת לאחר גיל הפנסיה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רואים פה את שתיקת הכבשים, כאילו כולם עברו ויפאסנה, סדנה ששותקים.

אורלי לוי אבקסיס: ואם מדברים – מחמיאים אחד לשני; מציגים כהישג את ההפקרה וההפלה בין הכיסאות של כל אותן נשים מוחלשות שלא תהיה להן תעסוקה, ומנגד לא יהיו להן לא פנסיה ולא קצבת זקנה.

אורלי לוי אבקסיס: ממה הן יחיו?

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אומרים להן: יהיה לכן מס הכנסה שלילי – כעידוד, כהישג.

אורלי לוי אבקסיס: בשביל לזכות במס הכנסה שלילי קודם כול צריך שיהיה מי שירצה להעסיק אותך, ולעד, לצערי הרב, חברת כוח אדם תעדיף לקחת עובדת צעירה – עובדת פיזית, בין שזו מנקה ובין שזו עובדת סיעוד או אחרת – שיש לה עוד את הכוח.

אורלי לוי אבקסיס: בניגוד לנשים חזקות, שכל שנה של ניסיון היא שנה שמעלה את הערך שלהן, אותן נשים במקצועות השוחקים, כל שנה הגוף שלהן הוא בבלאי.

איתן גינזבורג: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: הן כבר לא יכולות לעמוד בזה.

אורלי לוי אבקסיס: תפתחו את הלב שלכם.

אורלי לוי אבקסיס: אתם גוזרים עוני מחפיר על האוכלוסייה החלשה ביותר במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: איפה אותם ארגוני נשים?

אורלי לוי אבקסיס: איפה אותן חברות?

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך, שלי יחימוביץ' אמרה הבוקר: אני מתביישת בכן.

אורלי לוי אבקסיס: ציפיתי מכן ליותר.

אורלי לוי אבקסיס: גם אני ציפיתי.

אורלי לוי אבקסיס: אז שלי לא פה, זהבה לא פה, והחבר'ה פה רוצים להיאחז בכיסא ולזרוק את הנשים האלה בין הכיסאות.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת לכם, אני פה והחברים שלנו פה, וכשאנחנו היינו בקואליציה ובאופוזיציה מנענו את העוולה הזאת, ואנחנו נמנע אותה גם עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: איפה הלב שלכם?

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת גדי יברקן, בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת יוסי שיין.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני לא יודע מאיפה להתחיל, האמת.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, הנושא הזה הוא נושא שאני משוכנע שבבית הזה היה תמיד מחוץ לפוליטיקה, הנושא של נשים.

דסטה גדי יברקן: מה שמגיע עכשיו בתקציב זה בעצם להעלות את גיל הפרישה לנשים, וזה בעצם להכניס נשים עובדות לעבדות, נשים עובדות לעבדות – מה שהממשלות לאורך השנים הביאו, ובבית הזה שמאל וימין התווכחו ללא הבדל של מגדר וללא הבדל, להערכתי, גם של דעות פוליטיות.

דסטה גדי יברקן: היום בתקציב ובחוק ההסדרים אנחנו רואים שהממשלה הזו – אני רוצה להתייחס במאבק הזה לדגל של השמאל, השבע, העשיר, המדושן, שהרוויח פעמיים במאבק שלו על המאבקים החברתיים.

דסטה גדי יברקן: כשהוא היה באופוזיציה הוא נשא על נס את החלשים, את המוחלשים, וכשהוא מגיע לשלטון הוא רומס אותם וממשיך ליהנות ולהעביר את התקציבים בדיוק לאותה אוכלוסייה – ההפך הגמור מהחברתי.

דסטה גדי יברקן: במי מדובר?

דסטה גדי יברקן: בנשים שעובדות, נשים עולות חדשות, אימהות חד-הוריות, כאלה שכף רגלן מעולם לא דרכה באוניברסיטה, בהשכלה הגבוהה, כאלה שלרובן אין תארים אקדמיים.

דסטה גדי יברקן: הן מנקות את המשרדים, את השירותים, באמצעות חברות כוח אדם, שזאת עבדות נוספת.

דסטה גדי יברקן: האחיות שלנו, האימהות שלנו, השכנות שלנו, שמתפרנסות משכר מינימום – היום מגיעה הממשלה הזאת ומונעת מהן את הפנסיה.

דסטה גדי יברקן: בעצם, אישה שתתחיל לעבוד אחרי גיל 60, אותה סבתא, ואין לה גם יכולת להתפרנס, לא מגיעה לה פנסיה.

דסטה גדי יברקן: אותו מעסיק ייקח את הצעירים והצעירות, ועוד מעט גם לא יהיה צורך בכוח אדם, בגלל הטכנולוגיה שנכנסה.

דסטה גדי יברקן: זו בושה לשמאל הסהרורי, החזירי, המתנשא, שמכניס את כל תפיסות העולם שלו על החברה הישראלית, קבוצות-קבוצות, ועכשיו גם פוגע ברוב העובדות שאין להן את היכולת לתפקידי ניהול ומתפרנסות מעבודות כפיים.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אני מבקש וקורא לממשלה, ספציפית בסוגיה הזאת: יש המון נושאים שאנחנו יכולים לריב עליהם פוליטית; אל תפגעו ב-51% מהאוכלוסייה במדינת ישראל, שמתוכה אולי חצי מהנשים הללו עובדות בעבודות כפיים.

דסטה גדי יברקן: אלה האחיות שלנו.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, רק מילה, אני מסיים.

דסטה גדי יברקן: כנהוג, קודמך נתן לנו דקה.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה להגיד רק דבר אחד – – –

איתן גינזבורג: אני לא נותן דקה, כי יש לנו סדר-יום מאוד מאוד עמוס, הרבה מאוד נואמים, וכולם רוצים לדבר בזמנם.

איתן גינזבורג: אנשים הגיעו, הם מחכים בתור.

דסטה גדי יברקן: אני רואה שהמליאה יחסית ריקה, אבל אני אסיים – – –

איתן גינזבורג: זה לא משנה, הבא בתור אחריך נמצא.

דסטה גדי יברקן: אני אסיים רק במילה אחת.

דסטה גדי יברקן: איך יודעים שהממשלה חלשה?

דסטה גדי יברקן: ברגע שפקידי האוצר מוציאים את כל התוכניות שלא עבדו ולא עברו בחוק ההסדרים במהלך עשרות שנים ומעבירים את זה בממשלה.

דסטה גדי יברקן: והיום הממשלה הזאת זה לא אנשים שתפסו את השלטון אלא זה שלטון שתפס אנשים לא מוכנים, כי מעולם הם לא חשבו להגיע לשלטון, אף פעם לא הייתה תוכנית.

דסטה גדי יברקן: ולכן, כשמגיעים לשלטון כבדרך אגב, במקרה, אין תוכנית עבודה, והפקידים משתלטים על הממשלה; הפקידים הופכים את נבחרי הציבור לפקידים, לחותמת גומי, וזה מה שקורה עכשיו.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יברקן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יוסי שיין, בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת שלמה קרעי.

איתן גינזבורג: זאת הזדמנות לשלוח מפה תנחומים למשפחת קרעי על האובדן.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יום הגשת התקציב הוא יום שמח וחשוב בכל עבודה של מדינה דמוקרטית.

יוסף טייב: עבודתה של מדינה דמוקרטית למעשה נסבה על הרעיון של הקצאת המשאבים הסמכותית, דהיינו הגשת תקציבים, דהיינו קביעת סדרי עדיפויות, קביעת ערכים, סדר בתוך הממשל.

יוסף טייב: מדינת ישראל, לצערי הגדול, עברה תהליכים בעייתיים – ואני מדבר פה בזהירות – של שנים ללא תקציב, של למעשה התנהלות בלתי אחראית בעליל לגבי משאבי המדינה, לגבי מטרותיה ולגבי עתידה.

יוסף טייב: והינה אנחנו נמצאים, לשמחתי הגדולה, בשלב חדש: הוקמה כאן קואליציה שבאה לשנות סדרי עדיפויות, וקודם כול באה לשנות סדרי ממשל.

יוסף טייב: עבודת התקציב שנעשתה כאן היא פשוט פנומנלית.

יוסף טייב: מהיום שנבחרה הממשלה ושר האוצר איווט ליברמן, שאותו אני מכיר היטב, נכנס למשרד האוצר, נעשתה פה עבודה יוצאת דופן, של שבועות ארוכים, של חשיבה סטרוקטורלית, של חשיבה אחראית על איך להשתמש במשאבים של הציבור למען הציבור, בלי לזרוק כספים מהמסוק, כפי שאמר שר האוצר.

יוסף טייב: אמר קודם ידידי חבר הכנסת יברקן שהפקידים השתלטו; דקה קודם שמענו שאיווט ליברמן הוא הדיקטטור, אז תחליטו, או פקידים או שר.

יוסף טייב: היה פה שיתוף פעולה יוצא דופן, ממשברים שידענו במשרד האוצר לכבוד למקבלי ההחלטות, לשיתוף פעולה בין אנשי האופוזיציה – שלא היו כאן, אבל היו קודם ועכשיו הם אנשי קואליציה – שהשתתפו בתהליכי קבלת ההחלטות.

יוסף טייב: קודם כול, לפני שאני אומר כמה מילים, אני רוצה להגיד תודה לאיווט ליברמן, אביגדור ליברמן, לידידי חמד עמאר ולכל העושים במלאכה, שעשו פה עבודה גדולה.

יוסף טייב: שנית, לגבי התקציב, וזה חשוב לא פחות, התקציב הנוכחי, 2021-2022, בא לענות על שאלות יסוד בחברה הישראלית שלא נתנו להן תשומת לב.

יוסף טייב: חלקן הוזנחו בצורה בלתי רגילה.

יוסף טייב: קחו לדוגמה את כל הנושא שדיברנו עליו, בריאות.

יוסף טייב: שני בתי חולים, ולפני שבוע ומחצה נסענו לצפון – בשורה אמיתית של פתיחת בית החולים בקרית אתא.

יוסף טייב: אנחנו רואים פה תקציב נוסף לרווחה של 700 מיליון.

יוסף טייב: אנחנו רואים פה תקציב למערכת החינוך של מיליארד שקל.

יוסף טייב: אנחנו רואים פה תקציבים לנשים מוכות.

יוסף טייב: אנחנו רואים פה סדרי עדיפויות שונים לגבי התוכנית ממדים ללימודים ועוד כהנה וכהנה.

יוסף טייב: זה תקציב שבא במחשבה עמוקה לשיפור חיי מדינת ישראל וליצירת עתיד ואופק.

יוסף טייב: כך גם נבנה חוק ההסדרים בתוך הדבר הזה.

יוסף טייב: ולכן אני אומר לכם, חברים, היום זה חג.

יוסף טייב: אתמול פתחנו את שנת הלימודים וראינו, בהחלטה אמיצה של הממשלה – ואני חבר בוועדת החינוך של הכנסת – קיבלנו את ההחלטה לפתוח, למרות כל הדילמות.

יוסף טייב: הממשלה הזאת קיבלה החלטה גדולה גם בנושא החל"ת, כפי שקיבל אותה שר האוצר, ואנחנו ראינו את החיסכון של 800 מיליון.

יוסף טייב: לכן אני אומר לכל החברים: למרות האינסטינקטים האופוזיציוניים שקיימים תמיד, מייד לנגח, למדו את התקציב, ראו את השיפור הגדול וברכו את העושים במלאכה, כי היום הוא יום חג לישראל, יום שבו אנחנו מציגים תקציב נהדר למדינה, ואני מאחל לכולנו בהצלחה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי שיין.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שלמה קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלי כהן, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת אופיר אקוניס.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

אלי כהן: אגב, שמעתי קודם את חבר הכנסת יוסי שיין, שאומר שזה יום חג.

אלי כהן: למי בדיוק זה יום חג?

אלי כהן: למורי הדרך שנמצאים בחוץ ומפגינים, שאין להם שום הכנסה, ומיולי האחרון לא יקבלו שום פיצוי?

אלי כהן: לאלה שגרים בדיור הציבורי ואין כאן שום תוכנית?

אלי כהן: יש באמת כל כך הרבה נושאים לדבר עליהם במסגרת התקציב הרע הזה, שאין בו שום בשורה – לא לעסקים, לא לזוגות הצעירים, לא למחוסרי הדיור.

אלי כהן: אני רוצה לדבר איתכם על הנושא של החיילים, נושא שקרוב לליבנו.

אלי כהן: איך אמר ליברמן?

אלי כהן: מי שנותן יותר יקבל יותר.

אלי כהן: קשקוש מוחלט.

אלי כהן: בממשלה הזאת, שתלויה בקול אחד של כל אחד מהיושבים בה, שתלויה בגורמים אינטרסנטיים שחלקם מתנגדים למדינה יהודית ודמוקרטית, מי שסוחט יותר, מקבל יותר.

אלי כהן: ראינו שלמנסור עבאס יש 53 מיליארד שקלים; ראינו לפני שבוע איך דאגו לתת 1.1 מיליארד שקלים תוספת לפנסיה של פורשי צה"ל.

אלי כהן: אבל להעלות את שכר חיילי החובה לא היה.

אלי כהן: עבורם זה חג?

אלי כהן: ממש לא.

אלי כהן: התוכנית ממדים ללימודים, תוכנית שהייתה – פתאום משנים את הקריטריונים ומחייבים אותם לתת תוספת של השקעה בגין משהו שהם כבר ביצעו, וכאן הייתה פנייה לבוא ולתקן.

אלי כהן: תתביישו לכם.

אלי כהן: אם אתם נותנים לטייקונים, לחזקים, לאלה ממדינת תל אביב, ולא נותנים, כפי שאמרו, לאלה שנותנים יותר, לחיילים, לשכר שלהם, אז אנחנו, יש לנו עוד יום ארוך, ואנחנו נתמקד בהרבה נושאים, אבל זה הנושא הראשון.

אלי כהן: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אלי כהן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר אקוניס, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת ישראל כץ.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ממשלה מושחתת מביאה לכנסת תקציב של דמי חסות, פרוטקשן, דמי חסות לתנועה האסלאמית.

אופיר אקוניס: מתוך 432 מיליארד שקלים, תקציב המדינה, 53 מיליארד שקלים, 53 מיליארד שקלים – לתנועה האסלאמית.

אופיר אקוניס: ממשלה רופסת ותבוסתנית מביאה לכנסת תקציב שיבטיח את שרידותה.

יבגני סובה: איפה זה בדיוק?

יבגני סובה: למה אתה מעוות?

אופיר אקוניס: ממשלה שהוקמה – – –

יבגני סובה: זה לשנים קדימה.

יבגני סובה: למה אתה סתם מעוות ומסלף עובדות לציבור?

יבגני סובה: למה?

אופיר אקוניס: ממשלה שהוקמה בשקר ובהונאה – –

יבגני סובה: אתה היית שר, אופיר.

יבגני סובה: למה אתה עושה את זה?

אופיר אקוניס: – – מביאה לכנסת תקציב של מיסים – –

יבגני סובה: דבר עובדתית.

יבגני סובה: למה אתה מסלף עובדות?

אופיר אקוניס: – – מיסים, מיסים ועוד מיסים – –

יבגני סובה: למה?

אופיר אקוניס: – – בניגוד מוחלט – –

יבגני סובה: אתה זורק מספרים וסתם מסלף, אופיר, באמת.

אופיר אקוניס: – – לכל ההבטחות ולכל ההתחייבויות.

אופיר אקוניס: אבל מה הפלא, אדוני היושב-ראש?

אופיר אקוניס: כמו עצם קיומה וכמו עצם הקמתה, השקר הוא חייה.

אופיר אקוניס: השקר הוא חייה של הממשלה הזאת, השר חמד עמאר.

אופיר אקוניס: משקרים כמו שנושמים.

אופיר אקוניס: אני מצטט את ראש הממשלה החליפי – הוא יודע על מה הוא מדבר.

אופיר אקוניס: שקר התקציב וקניית הקולות בכסף הם חלק מן המחדל.

אופיר אקוניס: המחדל – המחדלים הם רבים, חבר הכנסת סובה.

אופיר אקוניס: הטיפול בקורונה – מחדל.

יבגני סובה: לא את זה שאלתי.

יבגני סובה: איפה 53 מיליארד?

יבגני סובה: למה אתה מסלף עובדות – –

אופיר אקוניס: הטיפול בקורונה – מחדל.

יבגני סובה: – – וסתם זורק סיסמאות?

אופיר אקוניס: אובדן הביטחון – מחדל.

יבגני סובה: אתה סתם מסלף עובדות, ואתה היית שר בממשלת ישראל.

אופיר אקוניס: לפני יומיים – – –

יבגני סובה: בחייך.

אופיר אקוניס: לפני יומיים, אדוני היושב-ראש, לפני יומיים נדמה לי שהיית כאן בספסלים הללו, ואני עמדתי כאן ושאלתי, השר חמד עמאר, את הממשלה: איפה התגובה שלכם על רצח בראל חדריה שמואלי, השם ייקום דמו?

אופיר אקוניס: שאלתי.

אופיר אקוניס: לא עברו 24 שעות – –

קרן ברק: בונים להם – – –

אופיר אקוניס: – – וקיבלתי תשובה.

אופיר אקוניס: לא רק שלא מגיבים – שורה של הקלות, ריבון העולמים.

אופיר אקוניס: שורה של הקלות.

קרן ברק: – – –

אופיר אקוניס: העברת חומרי גלם, הרחבת מרחב הדיג, וגולת הכותרת: העברת הכסף הקטארי.

אופיר אקוניס: ביקרו אותנו – עושים יותר גרוע: העברת הכסף הקטארי.

אופיר אקוניס: ועדיין לא הגבתם.

אופיר אקוניס: גם לא תגיבו.

אופיר אקוניס: גם לא תגיבו.

אופיר אקוניס: התגובה – – –

אופיר כץ: הם הגיבו, אופיר, הם הגיבו – איחוד משפחות, 5,000.

אופיר אקוניס: התגובה, המדיניות החלשה, הרופסת, התבוסתנית, מרכיני ראש בפני טרוריסטים.

אופיר אקוניס: עמד כאן קודם שר האוצר לשעבר – הוא שכח שהוא היה שר הביטחון.

אופיר אקוניס: תגיד, גם הזיכרון אצלכם נפגם?

אופיר אקוניס: מחדל הקורונה, מחדל הביטחון, מחדל התקציב.

אופיר אקוניס: וכל היושבים בבית, כולל חברי הכנסת מן הסיעות הערביות, כולם יודעים שכשמגלים חולשה במזרח התיכון האויב מרים ראש – חוטפים, מושפלים, מפסידים.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, ממשלת השמאל הפרוגרסיבית בראשות נפתלי בנט היא החלשה והמסוכנת ביותר מאז הוקמה מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: עצם קיומה הוא סכנה לביטחון ישראל, לכלכלת ישראל ולבריאותם של אזרחי ישראל.

אופיר אקוניס: מנותקים, מושחתים וחלשים, נמאסתם, נכשלתם – תתפטרו.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר אקוניס.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אופיר כץ.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ליברמן, שר האוצר, עמד כאן היום מעל הבמה והתגאה בהישג היחידי שהיה לו – הוא קיבל החלטה לבטל את החל"ת, והוא חיסל את האבטלה במדינת ישראל.

ישראל כץ: אבל מה לעשות שעכשיו התפרסם הדוח של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה על המחצית הראשונה של חודש אוגוסט, ובום – האבטלה גדלה.

ישראל כץ: עשרות אלפי מובטלים נוספו לרשימת האבטלה במדינת ישראל.

ישראל כץ: לא מספיק לבוא ולהכות במובטלים, בעצמאים, בעסקים, ולחשוב שזאת מדיניות.

ישראל כץ: אנחנו נתנו סיוע לעצמאים, לעסקים, למובטלים בחל"ת, ופעלנו כדי לפתוח את המשק.

ישראל כץ: צמוד למתן החיסונים המשק נפתח, ואנשים שלא קרסו בזכות הסיוע שלנו, מיליון מובטלים, חזרו לעבודה בקצב הולך וגובר עם פתיחת המשק.

ישראל כץ: גם התחלנו לעשות הכשרה מקצועית מתאימה, והוא סגר אותה.

ישראל כץ: ודבר שני, העסקים והעצמאים קיבלו סיוע.

ישראל כץ: פחות עסקים, אדוני היושב-ראש, נסגרו בשנת 2020 מאשר בשנת 2019, בניגוד לכל התעמולה, כי הם קיבלו עזרה והם היו ערוכים לחזור.

ישראל כץ: הם לא היו זומבים; הם היו עצמאים, רובם, אגב, עצמאים קטנים, וקיבלו עזרה כמו שצריך.

ישראל כץ: יחד עם זאת, השארנו את כלכלת ישראל בדירוג האשראי הכי גבוה בכל חברות הדירוג בעולם.

ישראל כץ: גם סיוע וגם שמירת הכלכלה; לא אטימות ולא מתן מכות למוחלשים תוך אטימות והתנכרות.

ישראל כץ: אנחנו נהגנו בחמלה, אנחנו היינו המשענת של מי שהיו צריכים לקבל עזרה, אזרחי ישראל שצריכים לקבל את הסיוע.

ישראל כץ: היום אומרים: העצמאים – שיסתדרו לבד.

ישראל כץ: די, זה נגמר.

ישראל כץ: תיירות הפנים, התיירות הנכנסת – שיסתדרו לבד.

ישראל כץ: עובדי התעופה – שיסתדרו לבד.

ישראל כץ: זאת לא התנהגות ואחריות של ממשלה.

ישראל כץ: אנחנו גייסנו כספים, אנחנו נתנו סיוע.

ישראל כץ: הגירעון נוצר כדי לעזור, אבל עוד השנה הגירעון צפוי לרדת מתחת ל-7%.

ישראל כץ: גם אם שר האוצר ייסע לחוץ לארץ, לא יהיה כאן, הגירעון ירד כל חודש, הצמיחה תעלה כל חודש, האבטלה תמשיך לרדת, אם הוא לא יקלקל, וגם דירוג האשראי של ישראל יישאר גבוה.

ישראל כץ: אני עוד אדבר כאן היום על כמה סעיפים, אדוני היושב-ראש – לא אחרוג מהזמן – ואתאר את כל הטריקים שעושים כאן, גם בשבירת מסגרת תקרת ההוצאה של התקציב בסכומים של 13 מיליארד שקלים, בניגוד לכללים שאנחנו שמרנו בתקציבים ההמשכיים, וגם בסדרה של העלאות מיסים, שלא קוראים להם מיסים אלא חינוך מחדש של הציבור.

ישראל כץ: אבוא ואוכיח ואראה באיזה קשיות לב נוהגת הממשלה הזאת.

ישראל כץ: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת ישראל כץ.

איתן גינזבורג: הנחתי שיהיה לך הרבה מאוד מה לומר.

איתן גינזבורג: גם חיכיתי לדברים, אז אנחנו עוד נחכה בכיליון עיניים לדברים הבאים.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני חבר הכנסת אופיר כץ, ואחריו – חבר הכנסת עלי סלאלחה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

אופיר כץ: שלום לך, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: כנסת נכבדה, הממשלה הזאת פשוט שכחה שקיימת גם פריפריה במדינת ישראל.

אופיר כץ: היא לקחה על עצמה כפרויקט להתעלם מהבעיות הקיימות, לטאטא הצידה את הטיפול ולרמוס את איכות חיי התושבים בפריפריה.

אופיר כץ: התקציב שמונח מולנו לא רק שלא מביא אף בשורה לפריפריה אלא מהווה מסמך גזרות לתושבי הצפון והדרום.

אופיר כץ: תושבי הפריפריה מופקרים, והממשלה מתעלמת מהם, לא רואה אותם; מבחינתה הם שקופים.

אופיר כץ: אבל מה לעשות, יש הוצאות, אין מה לעשות: 500 מיליון ש"ח דמי כיס למנסור, או הלוואה של חצי מיליארד לרשות הפלסטינית, או איזה חוק נורבגי מנופח – צריך לשלם.

אופיר כץ: בשביל כיסאות צריך לשלם.

אופיר כץ: ומי יישא בתוצאות?

אופיר כץ: מי סופג את המחיר?

אופיר כץ: אזרחי ישראל, ובעיקר אלו שגרים בפריפריה.

אופיר כץ: בשבוע שעבר הגעתי לצומת גולני להפגין יחד עם תושבי הגליל על ביטול רפורמת כביש 65.

אופיר כץ: כנראה שבממשלה לא השקיעו זמן או נכנסו לעומק הפרטים כשזרקו את הרפורמה הזאת לפח.

אריה מכלוף דרעי: מה זה כביש 65?

אריה מכלוף דרעי: מאיפה לאיפה?

אופיר כץ: מעפולה לצומת גולני.

אופיר כץ: זה כביש דמים.

אריה מכלוף דרעי: מה, זה כביש מסוכן ביותר.

אריה מכלוף דרעי: מה זה, מה.

אופיר כץ: נכון.

אופיר כץ: מדובר כאן – – –

ישראל כץ: הכנו 600 מיליון שקלים, אופיר, ורצינו לבצע אותו.

אופיר כץ: אתה אישרת, כן.

ישראל כץ: אישרנו, הכול היה – – –

אופיר כץ: הם זרקו את זה.

אופיר כץ: יומיים לפני שזה עלה לתקציב הם זרקו את זה.

אריה מכלוף דרעי: כנראה שליברמן שמע שיש קצת חרדים שמגיעים לגור בעפולה, אז הוא הוריד את זה.

אופיר כץ: לא, לא, תכף תשמע דווקא מי – –

ישראל כץ: לא, לא – – –

אופיר כץ: – – מי הפגין איתי.

אופיר כץ: נראה שהממשלה לא השקיעה זמן, כפי שאמרתי.

אופיר כץ: מדובר כאן פשוט על הצלת חיים, אבל הפריפריה, כבר אמרנו, את הממשלה הזאת פשוט לא מעניינת.

אופיר כץ: כביש 65 בקטע עפולה–כפר תבור–גולני, כביש הדמים, משלב דרך צרה ומפותלת, אין בו שדה ראייה בטוח, המעבר להולכי רגל לא מסודר, חשוך ועוד מכשולים.

אופיר כץ: בשנים האחרונות התרחשו בו 164 תאונות.

אופיר כץ: עד היום נגבו בו חייהם של 95 קורבנות, ונפצעו 446 בני אדם.

אופיר כץ: ידידי בועז טופורובסקי, שלא נמצא פה, מרגע שהוא נכנס לכנסת מוביל יוזמה באמת ברוכה, ואני מברך אותו על כך, שהוא עולה פה במליאה בנאום בן דקה ומנצל אותו לקרוא את שמות הקורבנות בתאונות דרכים כל שבוע.

אופיר כץ: זו באמת יוזמה מבורכת, אבל אני שואל אותך, בועז: איך הרשית להם להוציא מהתקציב נושא שאתה מוביל יותר מכל אחד אחר ולהפקיר אותנו?

אופיר כץ: זו רפורמה שיכולה באמת לחסוך מוות מיותר.

אופיר כץ: אני אציין רק חלק מהיישובים שהכביש הזה משמש את תושביהם יום-יום: עפולה, אחוזת ברק, טמרה, דבוריה, עין דור, כפר תבור, אום אל-גנם, כפר קמא ועוד.

אופיר כץ: מדובר על מאות אלפי תושבים ועוד רבים שעוברים שם יום-יום.

אריה מכלוף דרעי: – – –

אופיר כץ: לפני למעלה משנה הושלם התכנון של שדרוג הכביש, שהיה אמור לשנות את איכות הבטיחות של תושבי האזור ובסופו של דבר להציל חיים, אך משרד האוצר החליט לבעוט את הרפורמה מהתקציב הנוכחי.

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: כי הפריפריה לא חשובה לממשלה הזאת; כי סכנת החיים מהכביש לא מטרידה את שר האוצר ליברמן; כי 95 הקורבנות לא מעניינים את הממשלה.

אופיר כץ: אתם, חברי הכנסת והשרים, אתם חלק מהקואליציה והממשלה המנותקות ביותר שהיו במדינת ישראל.

אופיר כץ: תתעשתו.

אופיר כץ: אזרחי הפריפריה הם לא סוג ב'.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר כץ.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עלי סלאלחה, אתה רוצה לדבר?

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

עלי סלאלחה: אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך את חברי חבר הכנסת מוסי רז על העמידה האיתנה בהתנגדותו לרפורמת הרגולציה.

עלי סלאלחה: השבוע האחרון היה שבוע מדמם במיוחד בחברה הערבית.

עלי סלאלחה: זה לא יכול להימשך ככה.

עלי סלאלחה: חברי הכנסת, זה לא יכול להמשיך ככה.

עלי סלאלחה: מספר לא נתפס של נרצחים מהמגזר הערבי מתחילת השנה – תגידו, זה נשמע לכם הגיוני?

עלי סלאלחה: תראו, המצב לא טוב, בלשון המעטה.

עלי סלאלחה: אנשים פשוט נרצחים באמצע היום ברחובות מרכזיים.

עלי סלאלחה: אין להם פחד והם לוקחים את החוק לידיים.

עלי סלאלחה: אנחנו במרצ ואני בפרט לא נשקוט כל עוד הילדים שלנו לא מרגישים בטוחים ברחוב.

עלי סלאלחה: אני קורא מכאן לחברי השר לביטחון הפנים, לשר המשפטים ולשר האוצר: בואו נעשה הכול למיגור התופעה.

עלי סלאלחה: אנשים פשוט נרצחים כאן.

עלי סלאלחה: אבל מעבר לחקיקה והעברת תקציבים, חבריי מהרשימה המשותפת או מרע"מ, זה המבחן הגדול שלנו.

עלי סלאלחה: החברה שלנו צמאה וזקוקה למנהיגות.

עלי סלאלחה: בואו נשאיר את הפוליטיקה לרגע בצד ונתאחד.

עלי סלאלחה: חבריי, חברי איימן עודה, תבין, השיח של קואליציה ואופוזיציה זה שיח השייך לעבר.

עלי סלאלחה: אנחנו כבר לא שם.

עלי סלאלחה: אני אומר לך, בוא יחד איתי וביחד כולנו נעשה את השינוי לטובת ילדינו ונכדינו ולטובת החברה שלנו.

עלי סלאלחה: הציבור הערבי קורא לנו, ומחובתנו לדאוג לו.

עלי סלאלחה: חברים, התחייבנו להיות ממשלת שינוי.

עלי סלאלחה: בואו באמת נהיה כאלה.

עלי סלאלחה: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת סלאלחה.

איתן גינזבורג: סגן השר יאיר גולן, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הקטל בחברה הערבית נמשך.

יאיר גולן: הוא נמשך בממדים מפחידים.

יאיר גולן: האלימות הזאת שאנחנו עדים לה היא מגפה קשה הרבה יותר ממגפת הקורונה.

יאיר גולן: זו מגפה מסוכנת, מידבקת, הרסנית, שמאיימת על החברה הישראלית כולה.

יאיר גולן: הרבה דברים דחופים יש על סדר-היום של הממשלה, והנושא הזה הוא ללא ספק אחד מהם.

יאיר גולן: ברור לכולנו שהפתרון לא יהיה בן לילה, אבל אין מנוס ועלינו לגבש מענה, פתרון כולל, מרחיק ראות, רחב וארוך טווח.

יאיר גולן: המענה הזה צריך בסופו של דבר להביא למיגור התופעה בדרך של צמצום התופעה משנה לשנה לשנה, והמטרה פה היא ברורה וחד-משמעית: לגעת באפס – לגעת באפס מבחינת כל התופעות האיומות והנוראיות האלה, ובראש וראשונה ביטחון וחיי אדם.

יאיר גולן: די לרצח, די לחיסולים – זו צריכה להיות מטרה ראשית וחד-משמעית.

יאיר גולן: בימים האלה אנחנו שוקדים במשרד הכלכלה על תוכנית ארוכת טווח ומקיפה להגדלת הפריון הכלכלי בחברה הערבית.

יאיר גולן: במסגרת תוכנית זו נדאג להקמה של אזורי תעסוקה ומסחר, נטפל בהקמת פתיחת עסקים קטנים ובינוניים, נעודד את ההייטק בחברה הערבית, נקדם הכשרות מקצועיות, נתמוך ביצוא ועוד ועוד ועוד.

יאיר גולן: במקומות שבהם יש השכלה, אופק כלכלי, תקווה, האלימות, חזקה עליה שתצטמצם ותיעלם.

יאיר גולן: כמובן שאת כל העשייה הנרחבת הזאת נקדם יחדיו, יחד עם המשרד לביטחון פנים, באופן שיד ביד ילכו הביטחון אישי, ביטחון הרכוש והפיתוח הכלכלי.

יאיר גולן: במקום שבו יש פרוטקשן לא יהיה פיתוח כלכלי, במקום שבו יש פרוטקשן לא יהיה ביטחון לחיי אדם, ולכן זו דוגמה אחת איך ביחד נחזק אחד את השני בעשייה ממשלתית מקפת.

יאיר גולן: לכן, אדוני היושב-ראש, משרד הכלכלה והמשרד לביטחון פנים יצעדו יד ביד עם משרדים אחרים על מנת שביטחון אישי ופיתוח כלכלי יהיו שניהם יחדיו מהלכים מקבילים המחזקים אחד את השני.

יאיר גולן: הגיע הזמן שננהג כלפי האלימות בנחישות וביעילות.

יאיר גולן: אפעל בנושא זה ללא לאות, בתיאום מלא, למען החברה הערבית, למען מדינת ישראל, למען כל אזרחי ישראל.

יאיר גולן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה, ואחריה – חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

קרן ברק: יש לנו עוד הרבה חוקים היום, אז אני אדבר על נושא אחר, אבל עכשיו אני רוצה לעשות משהו כללי.

קרן ברק: ותיקי המשכן כאן משפשפים את העיניים ולא מצליחים להאמין שאנחנו היום נמצאים בדיון על תקציב המדינה.

קרן ברק: מעולם, מעולם הכנסת לא נראתה כל כך ריקה בחוק תקציב המדינה.

קרן ברק: זה יום חג.

קרן ברק: יש פה מריבות, יש פוליטיקה, יש יצרים, אנשים נמצאים פה כולם, וגם במסדרונות שמקיפים את המליאה נמצאים, והיום – כלום.

קרן ברק: אבל למה שאני אדבר?

קרן ברק: אני פשוט אקרא משהו שכתבה היום בטור בידיעות אחרונות מישהי שבכלל שייכת למחנה השני, שמתמצת את הכול: "על הפחדה ופחדנות", מאת שלי יחימוביץ': "שר האוצר אביגדור ליברמן יודע להטיל אימה.

קרן ברק: זו תכונה, שיחד עם ניסיון פוליטי אדיר וקור רוח שגובל בשוויון נפש, הוא מגייס כעת בהצלחה יתרה לטובת חוק ההסדרים המונח לצד חוק התקציב, כדי לנשוף 'פו' על שרים וח"כים בקואליציה ולראות אותם עפים בבהלה לאחור.

קרן ברק: להכניע אותם ללא קרב עוד לפני שיבינו מה קורה להם.

קרן ברק: זה מחזה מכמיר לב ומקומם" – חברי הטוב איתן גינזבורג, שהיה אמור לראות את מה שאני אומרת והיא ראתה.

קרן ברק: "לנגד עינינו עובר כעת חוק הסדרים חסר תקדים בהיקפו, גחמני ופוגעני.

קרן ברק: בו בזמן, לראשונה בהיסטוריה של הכנסת, יש כאן מפגן אימפוטנטיות של שרים" – אימפוטנטיות של שרים, לא פחות.

קרן ברק: לא אני אומרת את זה, חברה במחנה השני – "יו"ר כנסת וח"כים – שפשוט לא יודעים להיאבק.

קרן ברק: בעיקר ניכר כאן מחסור רציני באומץ לב, תכונה נדרשת למי שמבקש להילחם בשביל הציבור, בעיקר בשביל ציבור מוחלש".

קרן ברק: חברים, נבחרתם על ידי הציבור שהיה צריך אתכם לוחמים עכשיו, לא לשבת ככה כמו שאתם ולקבל בהכנעה תקציב שלא היה כמוהו מקום המדינה.

קרן ברק: "הדוגמה הבוטה ביותר לסעיף אכזרי היא הפרק הקרוי בחוק ההסדרים בשם האירוני 'הגברת השוויון המגדרי' או בשמו הנפוץ יותר העלאת גיל הפרישה לנשים.

קרן ברק: מי כמו פקידי האוצר יודע שמדובר בשקר.

קרן ברק: שגם כיום נשים יכולות לעבוד עד גיל 67.

קרן ברק: שהמטרה האמיתית היא לחלוב את קצבת הזקנה" שלהן, "מנשים שממילא כבר נפלטו משוק העבודה, וכעת יישארו בלי שכר, בלי פנסיה, ובלי קצבה.

קרן ברק: או להתעלל, אם אפשר, בנשים קשות יום בעבודות שוחקות".

קרן ברק: "מי היה מאמין שדווקא בקואליציה שלראשונה חברות בה מפלגות 'חברתיות' כביכול" – או הרבה מאוד נשים, את זה אני מוסיפה – "החרפה הזאת תעבור כמו סכין בחמאה רכה, אחרי שבכנסות קודמות היא נהדפה שוב ושוב על ידי ח"כיות מכל המפלגות, שאמרו – קודם תנו פתרון הולם למבוגרות העניות.

קרן ברק: עד אז – נעצור את זה בגופנו".

קרן ברק: אני חייבת להמשיך.

איתן גינזבורג: לא, גברתי.

איתן גינזבורג: יש לך עוד משפט אחרון.

קרן ברק: למה?

קרן ברק: תן לי להמשיך.

איתן גינזבורג: כי נגמרו.

איתן גינזבורג: אני לא יכול.

איתן גינזבורג: יש הרבה דוברים אחרייך.

קרן ברק: אז אני רק רוצה להוסיף.

איתן גינזבורג: יש עוד הרבה נושאים.

קרן ברק: אוקיי.

קרן ברק: לא, אין הרבה נושאים, כי כנראה זה יהיה דיון משולב, ולכן אני רוצה כן להוסיף עוד משפט.

קרן ברק: אף אחד, אף אחד – אמשיך את הטור הזה בהמשך, אבל אף אחד, אני חושבת שאפילו שר האוצר בעצמו, לא האמין, לא האמין, שהוא ייתקל בכזה רפיון ובכזאת חדלות אישים של כל אחד ואחד מחבריו השרים וחבריו חברי הכנסת בקואליציה.

קרן ברק: הוא אפילו לא האמין שמה שהוא יביא ככה יצא.

קרן ברק: אני זוקפת את זה לרעתכם.

קרן ברק: אתם אמורים לייצג ציבור, ואתם אמורים לקרוא את השורות הקטנות בתוך התקציב ולא לתת לזה יד.

קרן ברק: אני אמשיך את הטור הזה ובכלל את כל שאר הנושאים בנאומים הבאים שלי.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת קרן ברק.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן, ואחריה – חבר הכנסת צחי הנגבי.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

גלית דיסטל אטבריאן: יום חג היום, כמו שקרן חברתי פה אמרה, יום התקציב, ולכבוד היום הזה יש לי מסר אליכם מעופר מרין, מנכ"ל שערי צדק: כל חבר כנסת שיצביע בעד התקציב לפני שנפתור את המשבר צריך להתבייש בעצמו.

גלית דיסטל אטבריאן: במקום להציל חיים אני צריך לשלוח חולים הביתה.

גלית דיסטל אטבריאן: בנק הדם לא מוכן לספק לי יותר דם בלי תשלום מזומן, ואין לי.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא מוסיף: הזעקה שלנו כנראה עוד לא הגיעה לאוזניים הנכונות.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו פה מחוץ לבית ראש הממשלה – זה הכול מהיום, כן – כי הוא חייב להתערב במשבר הזה.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו, שבעת המנהלים – אנחנו מדברים על שבעת בתי החולים הציבוריים – נשב במאהל עד שיהיה פתרון.

גלית דיסטל אטבריאן: השרה אילת שקד ישבה לפני כמה שבועות בקור מקפיא לב ובקור מקפיא דם ואמרה: אנחנו מתכוננים להכלת המתים, המונשמים, הגוססים והחולים קשה.

גלית דיסטל אטבריאן: בואו נראה איך זה בא לידי ביטוי אצל עוד מנכ"ל של בית חולים, הפעם בית החולים האנגלי בנצרת, פרופ' פהד חכים, שאומר היום כך: "ממשלת השינוי, אתם צריכים לבקש סליחה מאימא שלי.

גלית דיסטל אטבריאן: אימא, אני מצטער, את הניתוח שלך ביטלתי.

גלית דיסטל אטבריאן: לעובדים שלנו נמאס שהם לא מקבלים את מה שמגיע להם – – – אף ספק לא מוכן לעבוד איתנו יותר.

גלית דיסטל אטבריאן: לא מוכנים לתת לנו ציוד".

גלית דיסטל אטבריאן: אולי זה לא מספיק, אז בואו נפנה לעדות של מנכ"ל הדסה פרופ' יורם וייס, שאומר כך: "עצוב שאנחנו כבר שבוע מאז שהחלו העיצומים, ביטלנו אלפי חולים במרפאות וניתוחים".

גלית דיסטל אטבריאן: חברים יקרים, אלפי ישראלים שהיו אמורים לקבל ניתוח מציל חיים חזרו הביתה.

גלית דיסטל אטבריאן: זו העדות של מנכ"ל הדסה: "משרדי האוצר והבריאות לא מצאו דרך לקיים את ההסכם איתנו.

גלית דיסטל אטבריאן: רק מקרי הצלת חיים יתקבלו", וגם זה בקושי.

גלית דיסטל אטבריאן: אני ממשיכה בכותרת מישראל היום מהיום: "ההתרעה החמורה של רופאים בכירים בבתי החולים" – בכל בתי החולים, וזו ההתראה – אני מצטטת: "הצוותים הרפואיים קורסים – וחולים משלמים בחייהם".

גלית דיסטל אטבריאן: בואו נעבור לעדות של מנהל מחלקה בבית חולים אחר:

גלית דיסטל אטבריאן: יש לי כאן במחלקה אחיות ורופאים לא מיומנים שלא יודעים לטפל בחולים קשה, ועל זה משלמים חולים בחייהם.

גלית דיסטל אטבריאן: זו סכנת נפשות לחולים, וגם הרופאים יוצאים מהתורנויות שבורים ומרוסקים לגמרי.

גלית דיסטל אטבריאן: מנכ"ל יד שרה אומר אתמול: בשבוע הבא ראש השנה, חג, ובשבוע הבא לא יהיה עוד מחוללי חמצן לאף אזרח בישראל.

גלית דיסטל אטבריאן: הינה עדות של אישה שלא חלתה בקורונה, אבל חיכתה שנה, שנה, לניתוח, אישה מנתניה, אומרת כך: "אני נמצאת בטיפולים כבר שנה וברגע האחרון הודיעו לי שהניתוח בוטל.

גלית דיסטל אטבריאן: אני לא יכולה יותר לעבוד וקשה לי – – – בכיתי כשאמרו לי שהניתוח מבוטל.

גלית דיסטל אטבריאן: אני בכלל לא מבינה למה.

גלית דיסטל אטבריאן: אני מתחננת לעזרה.

גלית דיסטל אטבריאן: זה לא בסדר שאני משלמת את מחיר המאבק הזה".

גלית דיסטל אטבריאן: אלא שאין מאבק.

גלית דיסטל אטבריאן: אין מאבק.

איתן גינזבורג: תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: סיימנו?

איתן גינזבורג: כן, נגמר הזמן.

גלית דיסטל אטבריאן: משפט אחד.

קרן ברק: אין, הוא לא נותן.

איתן גינזבורג: ככה זה כשנהנים.

גלית דיסטל אטבריאן: 11,000 מאומתים – שיא מאז פרוץ המגפה.

גלית דיסטל אטבריאן: 600 חולים באוגוסט.

גלית דיסטל אטבריאן: כל יום 20 איש מתים – זה הממוצע.

גלית דיסטל אטבריאן: אוטובוס מתפוצץ כל יום, אם זה היה טרור.

גלית דיסטל אטבריאן: 20 איש מדי יום.

גלית דיסטל אטבריאן: בכותרות שלהם: 12 היום.

גלית דיסטל אטבריאן: מספר החולים קשה ממשיך לרדת.

גלית דיסטל אטבריאן: אופטימיות.

גלית דיסטל אטבריאן: קושמרו אומר אתמול: בקרוב תהיה עלייה, אבל לא בטוח שאלה חדשות רעות.

גלית דיסטל אטבריאן: חבר'ה, הטיטניק שוקעת, והתקשורת הפילהרמונית מספרת לכם סיפורי אלף לילה ולילה.

גלית דיסטל אטבריאן: תתעוררו.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת אטבריאן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת צחי הנגבי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת יבגני סובה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

צחי הנגבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

צחי הנגבי: רבותיי חברי הכנסת, אני פחות אדבר על התקציב.

צחי הנגבי: התקציב הזה הוא תקציב של ניתוק – ניתוק מהצרכים החברתיים; ניתוק מהצרכים של בתי החולים הציבוריים; ניתוק מהפריפריה; ניתוק מהתשתיות הלאומיות – אבל עליו עוד נדבר כשנגיע לקריאה השנייה והשלישית, אם תעברו את כל המהמורות וכל המכשולים, ואני מקווה שלא.

צחי הנגבי: אבל אני רוצה לדבר על ניתוק, אדוני היושב-ראש, הרבה יותר מזעזע וכואב ומדמם, הניתוק, מה שאתם קוראים "ההכלה", האיפוק בכל מה שנוגע למאבק שלנו בגזרות השונות.

צחי הנגבי: הייתי חבר קבינט לאורך כל השנים האחרונות, ואני לא זוכר פעם אחת שהיה מישהו מחברי הקבינט – גם מן המתונים ביותר – שהציע לאמץ היעדר תגובה כמדיניות, כהשקפת עולם, כאסטרטגיה.

צחי הנגבי: לא הייתה תגובה על ירי חסר תקדים על אונייה בבעלות ישראלית שבו נהרגו שני אנשים.

צחי הנגבי: זה שהם לא ישראלים זה לא משנה, משנה מה הייתה הכוונה – הכוונה הייתה להרוג; הכוונה הייתה אולי לגרום ממש להטבעה של האונייה.

צחי הנגבי: אנחנו יודעים כעובדה שזה בוצע בהנחיה מגבוה של המשטר האיראני, בביצוע משמרות המהפכה האיראניים.

צחי הנגבי: כל גורם מודיעין בעולם יודע את זה.

צחי הנגבי: מכילים; לא מגיבים.

צחי הנגבי: ירי מלבנון.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, מאז 2006, מלחמת לבנון השנייה, המלחמה שכולנו היינו שותפים לתחושה שהיא הייתה קצת – החמיצה את מטרותיה, אבל בכל זאת ראינו שהחיזבאללה לאורך 15 שנים היה מורתע.

צחי הנגבי: נסראללה חי את חייו בתוך בונקר במעבה האדמה, בקושי הוציא את אפו.

צחי הנגבי: אבל מייד עם חילופי השלטון ראינו בפעם הראשונה אחרי 15 שנה נכונות של חיזבאללה לקחת אחריות על ירי מלבנון אל יישובי הצפון, שעבר ללא מענה.

צחי הנגבי: הירי נועד להרוג – הרי כיפת ברזל יירטה חלק מהטילים.

צחי הנגבי: כידוע, כיפת ברזל מיירטת אך ורק רקטות או טילים שאמורים לנחות באזור מיושב.

צחי הנגבי: זאת אומרת, הכוונה הייתה, הנכונות הייתה, חוסר הרתעה היה, ותגובה – אין, אפס, אדוני היושב-ראש.

צחי הנגבי: וכמובן הדבר החמור ביותר, שמקומם כל אזרח ישראלי, זה לא משנה אם הוא משמאל או מימין, קואליציה או אופוזיציה – ההוצאה להורג של חייל צה"ל, צלף מצטיין מיחידה מיוחדת, שפשוט בהנחיות – שאני לא יודע עד לרגע זה, כי לא הייתה הודעה אם זה דרג מדיני או דרג מבצעי או דרג צבאי, אבל פשוט ישב והמתין למרצחים שהגיעו עד אליו ויהרגו אותו, כי כך הורו לו.

צחי הנגבי: על הדבר הזה, אדוני היושב-ראש, אי-אפשר לעבור בשתיקה.

צחי הנגבי: ממשלת ההכלה הזאת חייבת לכלות את ימיה ולהיעלם מחיינו.

צחי הנגבי: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת צחי הנגבי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לפנות לחבריי מהאופוזיציה.

יבגני סובה: קודם כול, הביקורת שלכם כלפי התקציב היא סופר-לגיטימית.

יבגני סובה: בשביל זה אנחנו עובדים כאן, בשביל זה אתם משרתים את עם ישראל מהאופוזיציה, וזה לגיטימי, אתם יכולים להשמיע את מה שלא טוב לכם.

יבגני סובה: אני קורא לכם לשתף פעולה עם הקואליציה בוועדות המתאימות של הכנסת ולהביע את החשש שלכם, את הרצונות שלכם, ולא להחרים, ובטח ובטח לא להתעסק בדה-לגיטימציה.

יבגני סובה: אני שמעתי עכשיו – לצערי, השר לשעבר צחי הנגבי יצא מהאולם, ואני מסכים גם לדברים שהוא אמר.

יבגני סובה: גם ביקורת כלפי מדיניות חוץ היא לגיטימית.

יבגני סובה: מה שלא לגיטימי הוא מה שאתם עושים בשבוע האחרון, ובמיוחד ביומיים האחרונים, כאשר קרתה הטרגדיה הנוראית, ואנחנו, עם ישראל, איבדו חייל.

יבגני סובה: ומה שאתם עושים – ולצערי, אני מזהה את זה; לא רק אני, מזהים את זה גם ברשתות החברתיות – אתם עושים דה-לגיטימציה; אתם הופכים את צבא ההגנה לישראל לכלי ניגוח פוליטי, ואתם אלה שהורסים את המרקם העדין של החברה הישראלית.

יבגני סובה: אני רוצה להגיד לכם שכולנו כואבים את נפילתו של החייל.

יבגני סובה: אני חושב שבראל חדריה שמואלי הוא בן של כולנו, אין פה ויכוח, ואל תגידו שזה כואב לכם יותר מאשר כואב לנו.

יבגני סובה: זה הדבר הכי נורא שיכול להיות.

משה ארבל: – – –

יבגני סובה: עכשיו, אני אגיד לכם עוד משהו.

משה ארבל: רק בגלל שאתם בקואליציה.

יבגני סובה: כשאתם אומרים – – –

משה ארבל: הקואליציה עם מנסור עבאס.

יבגני סובה: כשאתם אומרים שידיו של הצבא כבולות – –

משה ארבל: בגלל זה הוא נהרג.

יבגני סובה: – – מה אתם רוצים להשיג בזה?

יבגני סובה: כשאתם אומרים: הצבא לא יודע להגן על החיילים שלנו, מה אתם עושים?

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

משה ארבל: אתם מפחדים להגיב.

משה ארבל: בגלל רע"מ אתם מפחדים להגיב.

יבגני סובה: אני יודע שצבא ההגנה לישראל יודע לתחקר, צבא ההגנה לישראל יודע להגיב וצבא ההגנה לישראל יודע גם להגן על האזרחים.

יבגני סובה: אבל אתם, אתם פוגעים כרגע בצבא ההגנה לישראל כשאתם אומרים: כובלים את הידיים של הצבא.

יבגני סובה: חבר'ה, אני מבקש מכם, תירגעו ותרגיעו.

יבגני סובה: אם אתם לא תירגעו ולא תרגיעו, אנחנו נגיע למדרון הכי חלקלק שיכול להיות.

יבגני סובה: בואו נוציא את צה"ל מהוויכוח הפוליטי.

יבגני סובה: השכול הוא שכול שווה לכולנו, וכולנו כואבים את נפילתו של החייל.

יבגני סובה: אני מבקש מכם, כי אני מזהה את דפוס הפעולה שלכם, של הח"כים וגם של ח"כים לשעבר: תפסיקו.

משה ארבל: שמעת את מה שאמרה אימא של בראל?

יבגני סובה: תפסיקו לעשות את זה, משום שזה חייל של כולנו, וכולנו כואבים את נפילתו.

משה ארבל: אתה שמעת את מה שאמרה אימא של בראל?

יבגני סובה: אני מבקש מכם, אל תידרדרו לשיח המסוכן הזה – –

משה ארבל: אתה שמעת את אימא של בראל בלוויה?

יבגני סובה: – – שפוגע קודם כול בצבא ההגנה לישראל.

משה ארבל: היא האשימה את בנט.

משה ארבל: שמעת אותה, את אימא של בראל?

משה ארבל: אתה שמעת אותה?

יבגני סובה: ותאמינו לי, צה"ל יודע גם להגיב.

יבגני סובה: וגם – אני גם מצטט את השר הנגבי; הוא לא יושב עכשיו בקבינט, הוא ישב בקבינט – מאיפה אתם יודעים מה קורה עכשיו בקבינט?

יבגני סובה: מאיפה אתם יודעים איזו תגובה ממשלת ישראל מכינה?

יבגני סובה: אני אומר לכם ככה: אם אנחנו היינו מדברים על תגובה פה והיינו מכינים תגובה בתקשורת ובבית הזה, זאת לא תגובה.

יבגני סובה: אני סומך על ממשלת ישראל, ותגובה צריכה לבוא כתגובת הפתעה, ולא לדבר לפני שהתגובה הזאת תגיע.

יבגני סובה: תודה רבה.

יריב לוין: תוך 24 שעות?

יריב לוין: תוך 24 שעות?

יריב לוין: 48 שעות?

יריב לוין: כמה?

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת קטי שטרית.

יבגני סובה: למה לא אמרת בתחילת דבריי?

יבגני סובה: היית משתתף בדיון.

אחמד טיבי: לא תקבלי תוספת קטי.

קטי קטרין שטרית: לא?

קטי קטרין שטרית: למה?

קטי קטרין שטרית: נו, באמת, אחמד.

אחמד טיבי: תקבלי תוספת אחמד.

קטי קטרין שטרית: אה, אוקיי, גם טוב.

קטי קטרין שטרית: העיקר – – –

חמד עמאר: ואללה, יש כבר תוספת אחמד.

אחמד טיבי: ואללה.

קטי קטרין שטרית: הוא רוצה לסבך אותי בפריימריז.

אחמד טיבי: רק אתם מחלקים תקציבים?

קטי קטרין שטרית: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, אנחנו צוחקים וזה, אבל המצב הוא מאוד קשה.

קטי קטרין שטרית: היית, גם לשדולה למען בתי החולים הגעת, ואתה מלווה אותם לא פחות ממני, ואני רוצה להגיד לך, יושב פה שר ממשרד האוצר – אתם לא יודעים מה הולך בתקשורת: שקרים, ומסלפים, ומאשימים אותם שהם מתנשאים, שהם באים עם סיסמאות, שהם לא מטפלים בבעיה.

קטי קטרין שטרית: יש הסכם – תעשו את ההסכם.

קטי קטרין שטרית: ההסכם מצוין.

קטי קטרין שטרית: ברגע שלא תפרו את ההסכם, הם יוכלו לעמוד על הרגליים.

קטי קטרין שטרית: אבל מה?

קטי קטרין שטרית: יש את אגף התקציבים, ובאגף התקציבים הם עצמם הניחו תמיד שבהצבעה בממשלה יהיו חלקים שיעופו, כנהוג, והם הכניסו כמה עיזים.

קטי קטרין שטרית: הפעם, לתדהמתם, הם נתקלו בשרים רופסים שנכנעו כמעט מייד, ואפילו העיזים חזרו אל הדיר.

קטי קטרין שטרית: כך כתבה שלי יחימוביץ', עד לא מזמן יושבת-ראש מפלגת העבודה: תמיד נמצאו ח"כים שהשכילו למזער את חוק ההסדרים.

קטי קטרין שטרית: הם הבהירו שיצביעו נגד אותם סעיפים אכזריים, כאלה סעיפים שהחקיקה שלהם צריכה להיות נפרדת, והם כבר מידיינים על פשרות עלובות.

קטי קטרין שטרית: אבל שימו לב מה קרה – אנחנו שומעים כבר יומיים-שלושה שבקואליציה יהיו כאלה שלא יצביעו.

קטי קטרין שטרית: איך פתאום הכול היום נסגר?

קטי קטרין שטרית: איך פתאום הכול – לגבי החקלאות?

קטי קטרין שטרית: אה, נכון, לקחו את הביצים, הבדילו אותן מהפלפלים ומהעגבניות ומהמלפפונים.

קטי קטרין שטרית: שימו לב כמה זה עלוב.

קטי קטרין שטרית: מכרו אידיאולוגיה תמורת כיסא של עור צבי.

קטי קטרין שטרית: כמה סמרטוטים יכולים להיות האנשים בקואליציה ששכחו את האידיאולוגיה, כל זה בשביל הכיסאולוגיה.

אחמד טיבי: איך את מסבירה שלא היה ולו ח"כ אחד שלקח את זה על עצמו?

קטי קטרין שטרית: אף ח"כ אחד.

קטי קטרין שטרית: אני אגיד לך למה.

אחמד טיבי: מה ההסבר?

קטי קטרין שטרית: יש פה ח"כים שלא חלמו להיות בכנסת.

קטי קטרין שטרית: לא חלמו.

קטי קטרין שטרית: פתאום שפר גורלם, והנורבגי, יותר – – –

אחמד טיבי: התמזל מזלם.

קטי קטרין שטרית: התמזל מזלם.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע מה?

קטי קטרין שטרית: כל מה שאנחנו לא העזנו לחלום עליו בחזון כזה ואחר – תראה איך הם הגשימו את זה.

קטי קטרין שטרית: אין – אין תקשורת, אין פרקליטות, אין משטרה, אין כלום.

קטי קטרין שטרית: עושים מה שרוצים.

קטי קטרין שטרית: כסרא-סמיע, 9,000 תושבים – עושים הפרדת רשויות, כי יש פה עניין של הבטחה.

קטי קטרין שטרית: אני מדברת על שיקום שכונות, הפרויקט האדיר של אביו של בני בגין.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע מה קורה?

קטי קטרין שטרית: מבטלים את פרויקט שיקום שכונות בשביל התחדשות עירונית.

קטי קטרין שטרית: מה זה התחדשות עירונית?

קטי קטרין שטרית: אפילו לא מגדרה לחדרה, לא לא, ממש מרכז הארץ, והפריפריה נשכחה, אין שום פרויקט, שום כלום.

קטי קטרין שטרית: עומדת פה חברת כנסת חדשה מישראל ביתנו ומטיפה לנו על מה שלא עשינו בחברה הערבית.

קטי קטרין שטרית: אל תצביעי, אל תצביעי עד שיהיו פתרונות עכשוויים.

קטי קטרין שטרית: אבל היא תצביע.

קטי קטרין שטרית: שוסטר – גם אני מכבדת אותו; הוא שר נכבד – יושב היום באמצעי התקשורת ומסביר כמה שהם הגיעו להישגים, כמה שהם הגיעו להישגים בכל מה שקשור לרפורמה בחקלאות.

קטי קטרין שטרית: עכשיו, כל הרפורמה של חקלאות זה לא עכשווי, זה בעתיד.

קטי קטרין שטרית: היום אנחנו יודעים טוב מאוד כמה החקלאות סיפקה לנו תשובות בתקופה של הקורונה, בתקופה של המגפה.

קטי קטרין שטרית: הם היו צריכים להצדיע להם ולמחוא להם כפיים, אבל לא מוחאים כפיים – לא לכל צוותי הרפואה, שכל כך עשו ועזרו לנו, ולא לחקלאות בישראל.

קטי קטרין שטרית: זאת הממשלה הרעה ביותר והקשה ביותר לעם ישראל, ואני מאוד מקווה שבאמצעי התקשורת יבינו כמה – אחר כך הם עצמם יצטרכו לשלם מחיר גבוה.

אחמד טיבי: תודה, חברת הכנסת קטי שטרית.

אחמד טיבי: יריב לוין.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: השר, חברות וחברי הכנסת, יושב כאן במליאה חברי לעיר מודיעין, חבר הכנסת בליאק, ואני רק תוהה איזה דברים אתה היית אומר כאן, מעל הדוכן הזה, לו היה עולה בדעתנו להביא תקציב כזה בממשלה הקודמת.

יריב לוין: מה היית למשל אומר על ההסדר המטורף הזה של אגרת הגודש?

יריב לוין: הרי אנחנו פעלנו באופן שיטתי כדי לבטל את ההבחנה שהייתה בין פריפריה למרכז, והדבר הזה מתחיל קודם כול בנושא התחבורה.

יריב לוין: השקענו משאבים עצומים בכבישים, במחלפים, בקווי רכבת, בהסדרת תחבורה ציבורית; אגב, אדוני היושב-ראש, גם ליישובים הערביים, שבכלל לא היו קיימים בעניין הזה במשך שנים ארוכות.

יריב לוין: והינה אתם מגיעים, ומה הדבר הראשון שאתם עושים בתחום התחבורה?

יריב לוין: אתם מטילים מס פריפריה על מי שעובד באזור המרכז, על מי שעובד בתל אביב, על מי שרוצה להגיע לבלות באזור המרכז.

יריב לוין: אתם בעצם באים ואומרים: מי שתל אביבי עשיר, הוא יכול להסתובב, לבוא לתל אביב והכול בסדר, כי הוא שם.

יריב לוין: מי שגר בפריפריה והאמצעים שלו הם פחות גדולים, שלא יתקרב לתל אביב, כי אם הוא ירצה להיכנס לתל אביב, אנחנו נגבה ממנו אגרה, נעניש אותו, הוא ישלם.

יריב לוין: ואם הוא עובד בתל אביב כל יום, הוא ישלם מס נוסף – –

אופיר כץ: 37 שקלים כל יום.

יריב לוין: – – 37 שקלים כל יום על כך שהוא מעז לבוא מהפריפריה כדי לעבוד ולהתפרנס בתל אביב.

יריב לוין: איזה מין דבר זה?

יריב לוין: מה אתם, אצבעות אוטומטיות?

יריב לוין: היה שיר בשעתו, "הרקדן האוטומטי"; מה, אתם כאלה?

יריב לוין: אין אחד שבא ואומר: רגע, רגע, לא יכול להיות?

יריב לוין: אדוני, ידידי הטוב השר חמד עמאר, איש הפריפריה, איך אתה מסכים?

יריב לוין: איך אתה מביא הצעה כזאת לכאן?

יריב לוין: איך יכול להיות שיהיה מס למי שגר בפריפריה להגיע לתל אביב?

יריב לוין: איזה מין דבר זה?

יריב לוין: אני חושב שזה דבר שלא יעלה על הדעת, שאף אחד לא יכול לקבל אותו, ואתם ממשיכים וממשיכים בקו הזה בשורה ארוכה של דברים בתקציב הזה.

יריב לוין: פוגעים במי שזקוק לשירותי בריאות – שוב, לא במי שיש לו, לא במי שיכול לשלם לבד, אלא במי שנזקק לשירותים של קופות החולים.

יריב לוין: זה תקציב אנטי-חברתי, תקציב אנטי-צמיחה, תקציב לא רק בלי בשורה, אלא תקציב עם בשורות שליליות, הרסניות, תקציב ששוב מחלק את המדינה בין מרכז לפריפריה, בין עשירים לבין עניים.

יריב לוין: ואנחנו, אדוני היושב-ראש, ניאבק בתקציב הרע הזה ונעשה כל מאמץ למנוע מכם להרוס את מה שבנינו במשך 12 שנה של עשייה ברוכה.

יריב לוין: אל תהרסו את ההישגים שלנו.

יריב לוין: אל תהיו רקדנים אוטומטיים.

יריב לוין: אל תלחצו עם האצבעות כמו מכונות.

יריב לוין: תתקנו את התקציב הזה, ויפה שעה אחת קודם.

יריב לוין: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני רואה שחבר הכנסת שלמה קרעי נמצא כאן.

אחמד טיבי: אני רוצה להשתתף בצערך וצער המשפחה על מות אחיינך.

אחמד טיבי: זה היה מוות כואב.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שטייניץ.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אדוני סגן השר, חבריי חברי הכנסת, אני מייד אתייחס לתקציב, דווקא בהיבט שיעניין אותך, סגן השר סגלוביץ', אבל לפני זה אני באמת רוצה לציין את ההישג הבלתי-רגיל, הלא-ייאמן, של ממשלת ישראל החדשה.

יובל שטייניץ: זה הישג שאין לו אח ורע בעולם.

יובל שטייניץ: בתוך שלושה חודשים ישראל, המדינה שרק לפני שלושה חודשים הייתה המדינה המחוסנת ביותר בעולם נגד קורונה – בתוך שלושה חודשים עלינו למקום הראשון בשיעור הנדבקים למיליון נפש בקורונה, המקום הראשון בעולם.

יובל שטייניץ: נכון שתמיד יש מדינה מסוימת במקום הראשון, אבל ראשית, זה מקום מפוקפק מאוד.

יובל שטייניץ: למה ישראל צריכה להיות שם – מדינה מתקדמת, עם מערכת בריאות מתקדמת, עם ראש ממשלה לשעבר שדאג שהיא תהיה הראשונה שתקבל חיסונים לכל האוכלוסייה?

יובל שטייניץ: למה?

יובל שטייניץ: אבל בכל זאת ההישג הזה הוא יוצא דופן.

יובל שטייניץ: אתה יודע למה, אדוני היושב-ראש?

יובל שטייניץ: כי אין עוד מדינה שהגיעה מהמקום האחרון בשיעור הנדבקים, לפחות האחרון במערב, המקום הכי טוב – היינו בשיעור של שלושה-ארבעה נדבקים ליממה, שזה בערך נדבק אחד לשלושה מיליון תושבים; כלום, אחד לשלושה מיליון.

יובל שטייניץ: מהמקום הכי טוב, לפחות בעולם המערבי, התחלפה ממשלה ובתוך שלושה חודשים אנחנו לא סתם במקום רע – אנחנו מס' אחת בשיעור הנדבקים בקורונה בעולם.

יובל שטייניץ: אז אומרים לי: יש נגיף דלתא עכשיו, אבל נגיף דלתא יש גם באירופה, גם בגרמניה, גם באיטליה, גם בהולנד.

יובל שטייניץ: אז למה אנחנו במקום הראשון?

יובל שטייניץ: ועכשיו, אדוני היושב-ראש, לגבי התקציב.

יובל שטייניץ: יש לי המון הערות – – –

אחמד טיבי: משפט סיכום.

יובל שטייניץ: תן לי עוד כמה שניות.

יובל שטייניץ: יש לי המון הערות, אבל יש לי הערה אחת מרכזית.

יובל שטייניץ: המדינה בוערת, היום זה ברור יותר מאי פעם.

יובל שטייניץ: אנחנו רואים את גל הרציחות הנורא, שפיכות הדמים בחברה הערבית.

יובל שטייניץ: שני מיליון אזרחי ישראל הערבים צועקים הצילו.

יובל שטייניץ: אנחנו רואים את ההשלכות על הערים שלנו, ראינו את זה במהומות של שומר החומות – מיליוני יהודים צועקים הצילו.

יובל שטייניץ: אמר שר המשפטים גדעון סער, בצדק: האיום הכי חמור היום על מדינת ישראל, על הדמוקרטיה הישראלית, זה הפשע המאורגן, הנשק הבלתי-חוקי והאלימות, בעיקר בחברה הערבית; גם ביהודית.

יובל שטייניץ: איפה בתקציב יש תשובה אמיתית לדבר הזה?

יובל שטייניץ: איפה יש רפורמה ענקית במשטרה, בשב"כ, אולי בהקמת גופים חדשים, בהחזרת כושר ההרתעה של המשטרה, בנגב, בגליל, בציבור הערבי?

יובל שטייניץ: גם בערים היהודיות המשטרה מאבדת את כושר ההרתעה.

יובל שטייניץ: איפה בתקציב הזה אנחנו רואים מענה למה שהתחיל להצטבר כבר בשנים האחרונות, אבל ביתר שאת בשנה האחרונה ובחודשים האחרונים?

יובל שטייניץ: איפה המענה לאזרחי ישראל שצועקים כלפי ממשלת ישראל: הצילו, אנחנו בוערים בגל של פשיעה ואלימות?

יובל שטייניץ: איפה המענה לכל מדינת ישראל?

יובל שטייניץ: בתקציב הזה אין שום בשורה – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

יובל שטייניץ: – – ובעיקר אין בו בשורה – אולי יש בו כל מיני תוספות לתשתיות, וגם, במינימום.

יובל שטייניץ: אין בו בשורה אמיתית – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

יובל שטייניץ: – – רפורמה אמיתית, הקצבה אמיתית לכך שהמדינה בוערת ביישובים הערביים, ביישובים היהודיים, ביערות שמוצתים, בנשק הבלתי-חוקי.

יובל שטייניץ: אין פה שום תשובה.

יובל שטייניץ: ואני מקווה, מאחל לשר לביטחון פנים ולסגנו ולמשטרת ישראל ולמשרד המשפטים שידעו לאחוז את השור בקרניו, אבל צריכים פה השקעה תקציבית משמעותית בסדר גודל – –

אחמד טיבי: תודה רבה, יובל.

יובל שטייניץ: – – שלא היה קודם, כי המדינה בוערת והאזרחים, ערבים כיהודים, צועקים הצילו, ובתקציב אין מענה.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דרעי, אחרון הדוברים.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע איפה הבשורה?

קטי קטרין שטרית: בטורקיה.

קטי קטרין שטרית: הם פשוט מעשירים את קופת טורקיה עם היבוא של הירקות והפירות על חשבון החקלאים שלנו.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני מודה לך על שלפנים ולפנים משורת הדין נתת לי לדבר.

אריה מכלוף דרעי: אני מודה לך על זה.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה בפתח דבריי קודם כול להשתתף בצערו של ידידי חבר הכנסת שלמה קרעי על האסון הנורא שהיה להם במשפחה, היות שאני מכיר את הסבא, אני מכיר את האבא.

אריה מכלוף דרעי: באמת אסון גדול מאוד.

אריה מכלוף דרעי: זו משפחה לתפארת.

אריה מכלוף דרעי: אסון שאי-אפשר להסביר אותו, אבל זה אסון.

אריה מכלוף דרעי: לאבד בן יקיר בצורה כזאת – אי-אפשר לתאר את הצער הגדול של המשפחה, ואני משתתף בצערם.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, דיון תקציב כחבר אופוזיציה כשיש רוב מובטח מראש, רוב אוטומטי – אני יכול לפנות לא לשר האוצר ולא לממשלה האטומה הזאת; אני יכול לפנות רק לחברי הכנסת של הקואליציה, לחבריי ממרצ, ממפלגת עבודה, שאני יודע שיש שם כמה חברי כנסת שהנושאים החברתיים בוערים בליבם.

אריה מכלוף דרעי: אם אני אגיד לכם מה צריך לעשות, לא תשמעו לי; תגידו לי, בצדק, שאני חבר מהאופוזיציה.

אריה מכלוף דרעי: אבל אני אגיד לכם משהו אחר.

אריה מכלוף דרעי: אתמול שמעתי איזושהי אמירה, אבל מדויק, משר האוצר אביגדור ליברמן, שהיה אתמול באיזה מקום, באיזה בית, והוא אמר:

אריה מכלוף דרעי: הכנסתי כל כך הרבה עיזים לתוך חוק יסודות התקציב ולכל החבילה שאתם רואים היום, ציפיתי שהקואליציה תוריד לי חלק מהעיזים הללו, ואז יישארו לי הדברים העיקריים.

אריה מכלוף דרעי: והוא אומר: להפתעתי, אף אחד לא הוציא לי שום דבר.

אריה מכלוף דרעי: אין הגדרה יותר טובה מהדבר הזה, כיוון שמי שמכיר – ואני קצת ותיק בכנסת, ואני יודע מה נערי האוצר.

אריה מכלוף דרעי: יושב פה שר האוצר לשעבר ישראל כץ.

אריה מכלוף דרעי: הוא יודע שכל ההצעות הללו, חלקן הזויות, כל שנה, כל מחזור של נערי האוצר, לא משנה מי יושב שם, מביאים אותן באופן אוטומטי.

אריה מכלוף דרעי: הם יודעים שזה לצורכי משא ומתן.

אריה מכלוף דרעי: מכניסים, אחר כך כל חבר ועדת כספים מהקואליציה מבקש – מורידים, מורידים.

אריה מכלוף דרעי: אבל כשיש קואליציה שנפלה עליהם אימה של אביגדור ליברמן והם מפחדים מהצל שלהם, הם מוכנים לקנות דברים הזויים, כמו מיסים על משקאות.

אריה מכלוף דרעי: על מה מדובר פה?

אריה מכלוף דרעי: על החברה הכי חלשה, שבשבת, פעם בשבוע, מביאים תרכיז, מביאים איזו שתייה של קריסטל שעולה ב-50% פחות מקוקה קולה.

אריה מכלוף דרעי: על זה להטיל מיסים?

אריה מכלוף דרעי: או מיסים על כלים חד-פעמיים פשוטים, לא כלים חד-פעמיים יוקרתיים; או להטיל מיסים על רב-קו, שהוא אפילו לא יודע מה זה הרב-קו הזה.

אריה מכלוף דרעי: מי משתמש ברב-קו?

אריה מכלוף דרעי: אני משתמש?

אריה מכלוף דרעי: רק המשפחות שנוסעות באוטובוסים, לא אנחנו משתמשים בזה; המשפחות הכי פשוטות, הכי מוחלשות שיש, משפחות ברוכות ילדים.

אריה מכלוף דרעי: ועוד שורה שלמה של דברים – מס גודש.

אחמד טיבי: אריה.

אריה מכלוף דרעי: בסיום, משפט אחד אני רוצה לומר, כתושב ירושלים, אדוני היושב-ראש, אני לא יודע באיזה מילים להשתמש.

אחמד טיבי: בוש ונכלם.

אחמד טיבי: בוש ונכלם.

אריה מכלוף דרעי: לא, אין לי מילים קשות, חוץ מזה שאני לא מבין.

אריה מכלוף דרעי: הדם שלנו, של תושבי ירושלים, מיליון איש, והסביבה, שזה אולי מיליון ו-200,000, מיליון ו-300,000 איש, שזקוקים לבתי חולים, פיקוח נפש – ותראו איזה התעללות במיטב הרופאים שלנו, שהמדינה מתגאה בהם.

אריה מכלוף דרעי: שום דבר.

אריה מכלוף דרעי: הם שובתים, הם יוצאים לרחובות – על מה?

אריה מכלוף דרעי: על הסכמים שמבטלים.

אריה מכלוף דרעי: ואף אחד מכל השולחן הזה, מכל הקואליציה, לא אכפת לו.

אריה מכלוף דרעי: אומרים אמירות יפות.

אריה מכלוף דרעי: שמישהו יקום, יגיד בצורה הכי מפורשת: אני לא מצביע על התקציב היום אם לא גומרים את ההסדר עם בתי החולים הציבוריים בנצרת, בירושלים, בבני ברק ובנתניה.

אריה מכלוף דרעי: ריבון העולמים, מדובר פה על פיקוח נפש.

אריה מכלוף דרעי: לא מעניין אף אחד.

אריה מכלוף דרעי: אני לא מבין מאיפה האדישות הזאת.

אחמד טיבי: השר חמד עמאר, אתה רוצה להשיב?

אחמד טיבי: תפדל.

אחמד טיבי: תהיה הצבעה שמית.

חמד עמאר: כן, הצבעה שמית.

קריאה: מי ביקש הצבעה שמית?

אחמד טיבי: הממשלה.

חמד עמאר: כן, כן.

חמד עמאר: אנחנו רוצים הצבעה שמית.

אחמד טיבי: זכותם.

אחמד טיבי: זכותה של הממשלה.

חמד עמאר: ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

אחמד טיבי: בבקשה.

קטי קטרין שטרית: השר, תענה על שבעה בתי החולים הציבוריים.

קטי קטרין שטרית: תענה, תבוא עם בשורה.

קטי קטרין שטרית: תעמדו בהסכמים שנערי האוצר חתמו עליהם.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברי שלמה קרעי, אני רוצה להשתתף בצערך.

חמד עמאר: כואב, מה שהיה.

חמד עמאר: יהי זכרו ברוך.

קטי קטרין שטרית: תעמדו בזה.

קטי קטרין שטרית: הרגתם.

קטי קטרין שטרית: ארבעה מיליון איש מתאשפזים בבתי חולים הללו.

קטי קטרין שטרית: תתביישו.

קטי קטרין שטרית: תתביישו.

חמד עמאר: לפחות כשאני משתתף בצערו של חבר – – –

קריאות: – – –

יצחק פינדרוס: מה נענה לחולים של ירושלים – – –

קטי קטרין שטרית: מנות, מנות דם.

קטי קטרין שטרית: הם נותנים מנות דם – – – מסכות הם רוצים.

קטי קטרין שטרית: תתביישו.

קטי קטרין שטרית: ראש הממשלה שלך אמר להם שזה מביש, מה שעושים להם, והוא בעצמו עושה את זה גרוע יותר.

קטי קטרין שטרית: אין שום הבדל.

אחמד טיבי: קטי, תודה.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אני מבקש לתת לשר לדבר.

אופיר כץ: לא, אבל השר שהציג זה שר האוצר.

אופיר כץ: מסכם שר אחר.

אופיר כץ: נראה לי שזה לא – – –

אחמד טיבי: בדקנו את התקנון, זה אפשרי.

אריה מכלוף דרעי: הכול אפשרי בממשלת השינוי.

קטי קטרין שטרית: בושה.

קטי קטרין שטרית: בושה.

חמד, עוד פעם אתה עומד פה?

איפה הבוס?

איפה הבוס?

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לכם, תוכנית העבודה שלכם זה לצעוק.

חמד עמאר: תוכנית העבודה זה לצעוק, וכשאתם צועקים אני שותק.

חמד עמאר: תמשיכו לצעוק.

קטי קטרין שטרית: שלכם זה לשקר.

חמד עמאר: אחד הדברים המצחיקים כאן, אני רוצה להגיד לכם, חבריי בקואליציה, אני שמעתי כמעט את כל חברי הכנסת שעלו לדבר.

חמד עמאר: תאמינו לי, אני לא רוצה להגיד: כמעט כולם לא קראו את החוק ולא את חוק ההסדרים; הרבה מהם לא קראו, כי לפי הדברים שהם אמרו והטענות שהם טענו, הרבה מהם לא קראו.

חמד עמאר: אבל קודם כול אני רוצה להודות לשר האוצר אביגדור ליברמן, שהצליח לעשות בחודש וחצי מה שהממשלה הקודמת, האופוזיציה היום, הצעקנית, לא עשתה בשנה וחצי.

חמד עמאר: בתוך חודש וחצי אנחנו מביאים תקציב למדינת ישראל.

חמד עמאר: אתם יודעים שהתקציב האחרון שאושר במדינת ישראל היה במרץ 2018?

חמד עמאר: רק עצם העובדה שאנחנו מצליחים להביא את התקציב – היינו צריכים לקבל קצת כבוד מהאופוזיציה.

חמד עמאר: צריך להגביר את הקול של הרמקול.

אחמד טיבי: הרמקול של השר.

אחמד טיבי: חברי הכנסת אשר ופינדרוס, תודה רבה.

חמד עמאר: הגברתם יפה.

אחמד טיבי: חברי הקואליציה, נא לשבת.

חמד עמאר: אני רוצה לברך את שר האוצר אביגדור ליברמן על זה שהצליח בתוך חודש וחצי לאשר את התקציב בממשלה ובקצת יותר מחודשיים וחצי להביא את זה לכנסת.

חמד עמאר: אני מאמין שהתקציב הזה, אנחנו נעביר אותו היום בקריאה ראשונה, וכבר בחודש נובמבר – –

– – –

חמד עמאר: – – בחודש נובמבר יהיה תקציב למדינת ישראל, מה שלא עשיתם בשנה וחצי.

חמד עמאר: שנה וחצי לא הצלחתם להעביר תקציב.

חמד עמאר: שנה וחצי.

חמד עמאר: תקציב שעבדנו עליו פחות מחודשיים וחצי, אנחנו מביאים אותו להצבעה בקריאה ראשונה, והתקציב יעבור היום.

קריאות: – – –

ינון אזולאי: איזה תקציב אתם מעבירים?

חמד עמאר: אני גם רוצה לברך באמת ולהודות לכל עובדי משרד האוצר על המסירות שלהם בעבודה, על עבודה בשעות-לא-שעות.

חמד עמאר: זה משרד שבכל שעה שאתה רוצה שהעובדים יהיו נוכחים, הם נמצאים שם.

חמד עמאר: באמת תודה להם.

חמד עמאר: תודה למנכ"ל המשרד, תודה לכל מי שעזר – למחלקה המשפטית במשרד, שעשתה עבודה מעולה, לאגף התקציבים, לכל אחד ואחד שעשה ועבד על מנת שנצליח להיום להביא את התקציב הטוב ביותר שהיה למדינת ישראל.

קטי קטרין שטרית: אין פריפריה אצלכם.

קטי קטרין שטרית: מחקתם את הפריפריה.

קטי קטרין שטרית: מחקתם את הפריפריה.

קטי קטרין שטרית: בושה.

קטי קטרין שטרית: בושה.

חמד עמאר: אני אוהב לשמוע אותם, אתה יודע?

חמד עמאר: תן להם להוציא קיטור.

חמד עמאר: תדברו.

חמד עמאר: תצעקו.

חמד עמאר: תצעקו.

קטי קטרין שטרית: מחקתם את הפריפריה – – –

חמד עמאר: אני יודע שאתם מקנאים שאנחנו הצלחנו להכין את התקציב ולהביא אותו בתוך חודשיים וחצי לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: אני יודע.

חמד עמאר: זה קשה, אבל תתרגלו לשבת באופוזיציה.

חמד עמאר: תתרגלו.

חמד עמאר: אני אומר לכם, נעביר אותו גם בקריאה שנייה ושלישית.

חמד עמאר: תתרגלו.

חמד עמאר: תתרגלו.

אופיר כץ: – – – מה הבשורה חוץ מהגזרות?

אופיר כץ: תגיד לי, מה הבשורה חוץ מהגזרות?

חמד עמאר: חבר הכנסת אופיר כץ, אני רוצה להזכיר לך רק דבר אחד.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אני רוצה רק להזכיר לך, אופיר כץ, אתה עלית לכאן ודיברת על כביש 65.

חמד עמאר: אם אני לא טועה, רק לפני חודשיים וחצי אתה היית חלק מממשלה של יותר מ-12 שנים וחצי, ואתה דיברת על 95 הרוגים.

חמד עמאר: זה כואב.

חמד עמאר: זה קשה.

חמד עמאר: אני כיושב-ראש השדולה הייתי מתבייש להגיד מה שאתה עמדת כאן ואמרת, כי אתה יודע שאתה היית חלק מהממשלה.

אופיר כץ: אני לא מתבייש.

חמד עמאר: אתה היית חלק מהממשלה, ושר התחבורה וראש הממשלה היו מממשלת הליכוד.

חמד עמאר: אם ב-12 שנים וחצי לא הצליחו לעשות את זה, אל תבוא אחרי חודשיים וחצי לצעוק את הצעקות האלה.

חמד עמאר: אתה מייצג את הצפון, אתה מייצג את הפריפריה.

חמד עמאר: קצת צניעות לא תזיק.

חמד עמאר: צניעות לפעמים עוזרת לאדם.

חמד עמאר: קצת צניעות לא תזיק לכם.

אופיר כץ: אלה – – – איתם, הם רצו את השינוי הזה – – –

אחמד טיבי: אתה מחכה להודעה מהם?

חמד עמאר: דיברו כל כך – – –

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה.

אורלי לוי אבקסיס: זה שהוא גר בפריפריה – הוא לא יכול לדבר על פריפריה?

קטי קטרין שטרית: – – – פריפריה.

אחמד טיבי: סילמן עידית, האם הוא צריך להסביר עוד?

חמד עמאר: אתם מדברים, ושמעתי גם – – –

אחמד טיבי: תסביר עוד, שיבינו.

אחמד טיבי: תסביר.

חמד עמאר: חבר'ה, אני אסביר לכם, חברי הקואליציה.

חמד עמאר: חבל שאתם לא ישבתם כאן ושמעתם את הדברים שאמרו באופוזיציה, אבל לא הפסדתם כלום.

חמד עמאר: לא הפסדתם כלום.

חמד עמאר: אם חבר הכנסת אופיר אקוניס עולה כאן ומדבר על התקציב של 2021 ואומר שמתוכו יש 53 מיליארד שקל למגזר הערבי, אני רוצה לעדכן אותך, אדוני השר לשעבר, חבר הכנסת, נראה לי שלא קראת את התקציב.

אופיר אקוניס: קראתי כל מילה.

אופיר אקוניס: כל מילה.

חמד עמאר: אבל התוכנית של המגזר הערבי מתחילה לעבוד בשנת 2022 ולא ב-2021, והיא פרוסה עד 2025.

חמד עמאר: אז היא לא ב-2021.

חמד עמאר: אל תטעה את הציבור.

חמד עמאר: אתה שר לשעבר, וכשאתה עולה להגיד דברים כאן אתה צריך לדייק.

חמד עמאר: לדייק.

אופיר אקוניס: זה לא משנה את מה שאמרתי.

חמד עמאר: אנשים שומעים אתכם, אנשים מאמינים לחברי כנסת.

חמד עמאר: לדייק זה לא יזיק.

חמד עמאר: תדייקו.

חמד עמאר: תדייקו.

אחמד טיבי: וזה לא 53.

פטין מולא: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת פטין, אני אוהב לשמוע אותך.

אחמד טיבי: חמד, זה לא 53 כמו שהוא אמר.

חמד עמאר: כל מה שהוא אמר לא נכון, אז למה לי להיכנס לזה?

חמד עמאר: הוא לא קרא את התקציב.

אופיר אקוניס: קראתי כל מילה.

אופיר אקוניס: כל מילה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אלעזר, השר אלעזר שטרן, סליחה.

חמד עמאר: פטין מולה שואל אותי מה עם תקציב הדרוזים, אז בוא אני אגיד לך משהו.

חמד עמאר: עשיתי קצת עבודה לפני שעליתי לכאן – בדקתי כמה ממשלת הליכוד בראשות ביבי נתניהו מ-2009 עד 2021 לפני חודשיים וחצי, כמה תקציב היא אישרה למגזר הדרוזי בתוכניות חומש.

חמד עמאר: התברר לי שזה 3 מיליארד שקל.

חמד עמאר: כמה אנחנו אישרנו לשנתיים וחודש בממשלה הנוכחית?

קריאה: לא נכון.

קריאה: לא נכון.

חמד עמאר: 3 מיליארד שקלים.

חמד עמאר: מה שאישרו ב-12 שנים וחצי, אישרנו את זה לשנתיים.

חמד עמאר: זה הבדל קטן בין ממשלת הליכוד לממשלה שאנחנו נמצאים בה, הממשלה שאנחנו מנהלים.

חמד עמאר: חבל, חבר הכנסת פטין, ששאלת אותי.

חמד עמאר: אם לא היית שואל אותי גם לא הייתי עונה לך על הנושא הזה, כי הנושא של המגזר הדרוזי, אתה יודע כמה הוא יקר לי וכמה אני עובד בשביל הנושא וכמה אני עושה.

חמד עמאר: אני אומר לך, התקציב הזה, לא היה תקציב כמוהו במדינת ישראל.

קריאה: ברור שלא היה.

חמד עמאר: אם אנחנו מדברים, אדוני היושב-ראש, רק עכשיו, היום, אישרנו לחיזוק מערכת הבריאות 1.8 מיליארד – היום אושרו למלחמה בקורונה, לחיזוק מערך הבריאות.

אופיר אקוניס: שבעה בתי חולים, ארבעה מיליון איש.

חמד עמאר: אנחנו, הממשלה – – –

אחמד טיבי: מה עם שבעת בתי החולים, הם שואלים?

קטי קטרין שטרית: תענה על בתי החולים.

קטי קטרין שטרית: תענה.

חמד עמאר: אנחנו אישרנו – תאמינו לי, גם שבעת בתי החולים – אנחנו נפתור את הבעיה.

קטי קטרין שטרית: כן?

קטי קטרין שטרית: מתי?

חמד עמאר: אנחנו לא זורקים את הבעיות הצידה.

קטי קטרין שטרית: – – – תעמדו בהסכם שעשו ישראל כץ ויולי אדלשטיין.

קטי קטרין שטרית: תעמדו בהסכם, רק תעמדו בהסכם.

קריאה: אני מבטיח לך שנפתור את הבעיה.

קטי קטרין שטרית: חתומים שם פקידי האוצר והבריאות.

חמד עמאר: אנחנו נקציב רק למשרד הבריאות בבסיס התקציב 2 מיליארד שקל, ומה שאושר היום, 1.8, זה לא בבסיס התקציב, זה תקציב ייעודי למלחמה בנגיף הקורונה, לחיזוק מערך הרפואה.

חמד עמאר: זה מה שאנחנו עשינו.

חמד עמאר: זאת ממשלה חברתית או לא חברתית?

חמד עמאר: זה תקציב חברתי או לא חברתי?

אורלי לוי אבקסיס: בתקציב 2022 אין שקל לקורונה.

קריאה: כשאנחנו מדברים על 1.5 מיליארד שקל תוספת – – –

אורלי לוי אבקסיס: בתקציב 2022 אין שקל לקורונה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מתייחסים – – – שהקורונה תיעלם ב-2022.

אורלי לוי אבקסיס: הסתכלתי על התקציב – אין שם ב-2022 אפילו לא שקל אחד להתמודדות מערכת הבריאות עם הקורונה.

חמד עמאר: כשאנחנו מדברים על 1.5 מיליארד שקלים תוספת לאזרחים הוותיקים – – –

אורלי לוי אבקסיס: אתם מתעלמים מהקורונה – – –

חמד עמאר: עד 70% משכר המינימום, 1.5 מיליארד שקל – לא עשתה את זה אף ממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: אין כל התמודדות עם הקורונה.

חמד עמאר: לא עשתה את זה אף ממשלה.

חמד עמאר: עשינו את זה, אישרנו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חמד עמאר: זה נמצא בתקציב, זה יהיה, זה חלק מהתקציב.

אורלי לוי אבקסיס: – – – אין להם אחיזה בתקציב.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יוצרים – – –

קריאה: את יכולה לצעוק.

קריאה: אני אשתה מים בינתיים.

קטי קטרין שטרית: לא לא – – –

חמד עמאר: תצעקי.

חמד עמאר: תצעקי.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

קטי קטרין שטרית: זה שאתה אומר – – –

חמד עמאר: תשב, תשב.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא מאשימים אותך.

קטי קטרין שטרית: השר שלך שלח אותך.

אחמד טיבי: איפה עידית סילמן?

קטי קטרין שטרית: אתה לא מבין.

קטי קטרין שטרית: אתה לא יכול לענות לנו.

קטי קטרין שטרית: אתה עצמך לא מבין.

אחמד טיבי: עידית.

חמד עמאר: קצת צניעות לא תזיק לך.

חמד עמאר: אני בטוח שאת לא מבינה יותר טוב ממני.

חמד עמאר: אין לך את הניסיון שיש לי.

אורלי לוי אבקסיס: כמה כספים – – –

חמד עמאר: סליחה, אין לך את הניסיון שיש לי.

חמד עמאר: אני יושב כאן 13 שנה.

קטי קטרין שטרית: איזה ניסיון?

קטי קטרין שטרית: אתה חודש וחצי.

חמד עמאר: בושה שחברת כנסת אומרת לשר ככה.

חמד עמאר: תתביישי לך.

חמד עמאר: קצת צניעות לא תזיק לך.

חמד עמאר: קצת צניעות לא תזיק לך.

חמד עמאר: בושה.

קטי קטרין שטרית: אתה אומר – – –

חמד עמאר: בושה, בושה שאתם יושבים כאן.

קטי קטרין שטרית: – – – אתה לא מתבייש?

חמד עמאר: בושה, תתביישי לך.

חמד עמאר: קצת צניעות לא תזיק לך.

חמד עמאר: בושה.

אורלי לוי אבקסיס: אז תגיד לי כמה כסף מוקדש לקורונה בתקציב 2022.

חמד עמאר: בושה.

חמד עמאר: בושה.

חמד עמאר: בושה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה כסף – – –

חמד עמאר: אנחנו מדברים על תוספת של 700 מיליון שקלים בבסיס התקציב למשרד הרווחה – –

אורלי לוי אבקסיס: תענה על העובדות.

אורלי לוי אבקסיס: תענה על העובדות.

אורלי לוי אבקסיס: כמה הוספתם למערכת הבריאות ל-2022 למערך הקורונה?

אורלי לוי אבקסיס: אפס.

קריאה: – – בתקציב משרד הרווחה, מהם 100 מיליון שקלים יוקצו למאבק באלימות במשפחה.

אורלי לוי אבקסיס: 2022 – למה אתה לא עונה?

חמד עמאר: אלימות במשפחה – 100 מיליון שקל – –

אורלי לוי אבקסיס: דיור ציבורי – אפס תקציב.

חמד עמאר: – – ו-50 מיליון שקלים לביטחון תזונתי.

חמד עמאר: אנחנו ממשלה שעושים בה – –

אורלי לוי אבקסיס: אפס תקציב למאבק בקורונה ב-2022.

חמד עמאר: – – אנחנו לא ממשלה שמדברים.

חמד עמאר: אנחנו במשרד האוצר יודעים שהבאנו את התקציב הכי טוב שיש.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חמד עמאר: התקציב הכי טוב שיש.

חמד עמאר: ואני שומע הרבה חברי כנסת מהליכוד עולים לכאן ותוקפים את התקציב שקיבל המגזר הערבי.

אורלי לוי אבקסיס: מה עם עובדות הניקיון?

חמד עמאר: מה, הם לא חלק מהמדינה?

אורלי לוי אבקסיס: מה עם המס על שירותי בריאות?

חמד עמאר: ממשלת הליכוד לא אישרה 15 מיליארד שקלים?

אורלי לוי אבקסיס: אין תקציב להתמודדות עם קורונה ב-2022.

חמד עמאר: הרי אישרתם 15 מיליארד שקלים.

חמד עמאר: על מה?

אורלי לוי אבקסיס: אין תקציב לקורונה 2022.

חמד עמאר: אתם לא ישבתם עם חבר הכנסת מנסור?

אורלי לוי אבקסיס: אין לכם תקציב לבתי החולים בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: אין לכם בשורה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מנסור לא הוזמן לבלפור?

חמד עמאר: אתם עולים לכאן כולם ותוקפים.

חמד עמאר: אמר לכם שצריך שיפוץ, המקום.

חמד עמאר: תאמין לי, יש לו חדות עין – ראה שהמקום שיש לו צריך שיפוץ, אבל הייתה לו חדות עין יותר טובה, כי לא האמין לכל מילה שיצאה מהפה שלכם.

אורלי לוי אבקסיס: מה עשיתם מאפס עד שלוש?

חמד עמאר: הוא ידע שתמכרו אותו ולא תיתנו לו כלום.

אורלי לוי אבקסיס: הגיל הרך עובר למשרד החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: במה זה מתבטא?

אורלי לוי אבקסיס: במה זה מתבטא?

אורלי לוי אבקסיס: מעונות היום לגיל הרך קורסים.

אחמד טיבי: חברת הכנסת אורלי לוי, זהו, מספיק.

אחמד טיבי: זהו.

אחמד טיבי: הוא יכול להמשיך מה שהוא רוצה עכשיו.

אחמד טיבי: מספיק.

חמד עמאר: לא, תן לה לצעוק.

חמד עמאר: יש לה מה לעשות חוץ מלצעוק?

אחמד טיבי: די, די.

חמד עמאר: יש לה מה לעשות חוץ מלצעוק?

חמד עמאר: שתצעק.

אחמד טיבי: די, די.

חמד עמאר: זה לא מפריע לי.

חמד עמאר: שתצעק, שתצעק.

חמד עמאר: זה בכלל לא מפריע לי.

אורלי לוי אבקסיס: תענה לי עניינית.

חמד עמאר: היא יכולה לצעוק עד מחר.

אורלי לוי אבקסיס: איפה הבשורה?

חמד עמאר: שום דבר לא מפריע לי.

חמד עמאר: אני עומד כאן ואומר את האמת.

חמד עמאר: האמת כואבת לפעמים.

אורלי לוי אבקסיס: האמת כואבת?

חמד עמאר: האמת כואבת.

אורלי לוי אבקסיס: – – – ביטלתם הטבת מס לעובדי משמרות על פס ייצור.

חמד עמאר: האמת כואבת.

חמד עמאר: כשמגיע שר אוצר ומציע בחודש וחצי לעשות מה שאתם לא הצלחתם לעשות ביותר משנה וחצי, זה כואב לכם.

חמד עמאר: מה שהוא עשה, אתם שנה וחצי ישבתם ולא הצלחתם לעשות.

חמד עמאר: תקציב לא הצלחתם לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חמד עמאר: נתתם למדינה להסתמך על תקציב שאושר במרץ 2018 יותר משלוש שנים וחצי.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא הבאתם את הסחורה.

חמד עמאר: אתם צריכים להתבייש, לא לצעוק.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חמד עמאר: אתם צריכים להתנהג איך שהתנהגתם בבוקר.

אורלי לוי אבקסיס: בוא נדבר על הסעיפים.

חמד עמאר: או שבבוקר לא קמתם.

אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה לדבר – – –

חמד עמאר: לא הייתם כאן כשהוצג התקציב והוסבר כל התקציב, כל סעיף וסעיף בתקציב.

אורלי לוי אבקסיס: מס על שירותי בריאות.

חמד עמאר: אבל אתם לא הייתם כאן.

חמד עמאר: ישנתם, לא היה לכם זמן להגיע לכנסת בבוקר.

אורלי לוי אבקסיס: מס על השר"פים.

חמד עמאר: ישנתם, לא היה לכם זמן להגיע לכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: מס על ביקור רופא.

אורלי לוי אבקסיס: מס על – – –

חמד עמאר: שר האוצר עמד כאן – – –

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שהוספתם.

חמד עמאר: שר האוצר עמד כאן – לא היה אף אחד חוץ משני כנסת מהאופוזיציה.

חמד עמאר: כל האופוזיציה ישנה.

חמד עמאר: הוא הציג את כל התקציב.

חמד עמאר: עכשיו התעוררתם?

חמד עמאר: תלכו לישון בצוהריים, אולי זה יעזור לכם – –

אורלי לוי אבקסיס: מה עשיתם מאפס עד שלוש?

אורלי לוי אבקסיס: מה עשיתם – – –

חמד עמאר: – – שיהיה לכם מרץ כל היום.

אורלי לוי אבקסיס: אתם, לא רק שלא הבאתם בשורה לעצמאים, אתם גם מבקשים מהם לתת את המענקים בחזרה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת אורלי לוי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קטי קטרין שטרית: אבל אנחנו קראנו את ההצעה.

קטי קטרין שטרית: הוא לא קרא את ההצעה.

קטי קטרין שטרית: שיענה לנו.

קטי קטרין שטרית: יש לנו שאלות – – –

חמד עמאר: אנחנו הוספנו לבסיס התקציב של משרד החינוך – – –

אחמד טיבי: זאת לא שעת שאלות לשר.

קטי קטרין שטרית: לא, אבל שיענה על זה – – –

חמד עמאר: תגישי שאילתה מסודרת, אני אענה לך.

קטי קטרין שטרית: שאלות, אנחנו שואלים שאלות.

חמד עמאר: תגישי שאילתה מסודרת, אני אענה לך.

חמד עמאר: תתאמצי ותגישי שאילתה, ואני מבטיח לך שאני אענה לך, אתן לך פירוט עד הסוף.

קטי קטרין שטרית: היא שאלה מה עם אפס עד שלוש.

קטי קטרין שטרית: אתם הבטחתם – – – תענה.

חמד עמאר: נראה לי, אדוני היושב-ראש, שיש חלוקת תפקידים באופוזיציה.

קטי קטרין שטרית: קורונה, מה התקציב של הקורונה?

חמד עמאר: יש אנשים באופוזיציה שנמצאים כאן כל היום, משתתפים בדיונים.

חמד עמאר: חלק מהאופוזיציה פעילה, ויש תפקיד אחר, של צעקנים, שבאים רק לצעוק.

קטי קטרין שטרית: ביטלתם שיקום שכונות.

חמד עמאר: רק לצעוק, זה התפקיד שלהם.

חמד עמאר: הם לא מגיעים בכלל, לא משתתפים בדיון.

חמד עמאר: הולכים לישון ושכחו שבבוקר, ב-10:00, מציגים את התקציב; לא מגיעים להצגת התקציב, אבל לצעוק – זה התפקיד שלכם.

חמד עמאר: אז אני מחלק לכם תפקידים היום.

חמד עמאר: יש תפקיד של צעקנים ויש תפקיד של אנשים שנמצאים כאן.

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: הינה, היא הודיעה לך שנגמר.

קטי קטרין שטרית: זהו, עכשיו – – – היא הודיעה לך שנגמר.

חמד עמאר: אבל אני חייב להגיד לכם, התקציב הזה יעבור גם בקריאה ראשונה וגם בקריאה שנייה ושלישית, ומדינת ישראל תתנהל על תקציב מאושר – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

חמד עמאר: – – לא שנה וחצי בלי תקציב, חלקי 12.

חמד עמאר: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: רבותיי, נא לשבת.

אחמד טיבי: נא לשבת.

אחמד טיבי: לפני ההצבעה, שתהיה הצבעה שמית, יש הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 9) (בידוד בפיקוח טכנולוגי של אדם החייב בבידוד), התשפ"א–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: (קריאה ראשונה)

אחמד טיבי: ובכן, אנחנו נעבור להצבעה שמית על הצעת חוק מסגרות תקציב המדינה (הוראות מיוחדות לשנים 2021 ו-2022) (תיקוני חקיקה והוראת שעה), התשפ"א–2021, בקריאה ראשונה.

אחמד טיבי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – נגד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד

אחמד טיבי: עד עכשיו התוצאה בסדר.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – נגד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

אחמד טיבי: עכשיו אלה שלא הצביעו – תקרא בשמם מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד אמסלם – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח אורי מקלב – נגד מנסור עבאס – בעד מאיר פרוש – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת עמיחי שקלי – אינו נוכח

אחמד טיבי: האם יש מישהו שלא הצביע?

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תמה ההצבעה.

אחמד טיבי: תפדל.

אחמד טיבי: התוצאות: הצעת חוק מסגרת התקציב בקריאה ראשונה, נגד – 53, בעד – 59.

אחמד טיבי: ההצעה התקבלה בקריאה ראשונה, והיא עוברת להמשך טיפול, לקריאה שנייה ושלישית, בוועדת הכספים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יואב קיש: כנסת, כנסת, ועדת הכנסת.

אחמד טיבי: ועדת הכנסת תכריע לאיזו ועדה זה ילך.

יעקב מרגי: יש ועדת ביזיון?

יעקב מרגי: אם יש ועדת ביזיון, אני מבקש להעביר את זה לשם.

יעקב מרגי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1447).

יעקב מרגי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא הבא – הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (תיקון מס' 9) (בידוד בפיקוח טכנולוגי של אדם החייב בבידוד).

אחמד טיבי: יציג השר עמר בר לב.

ינון אזולאי: תעבור להצעה הבאה.

ינון אזולאי: הוא לא נמצא, תעבור להצעה הבאה.

אחמד טיבי: או ההצעה הבאה או הדובר הראשון.

אחמד טיבי: שר הבריאות, האם אתה יכול להציג במקום עמר בר לב? שר הבריאות, בידוד בפיקוח טכנולוגי.

אחמד טיבי: איפה סגן השר?

אחמד טיבי: סגן השר מדלג לכאן.

אחמד טיבי: איפה איתן גינזבורג?

אחמד טיבי: בבקשה, סגן השר, תציג.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתכוון להציג בפניכם את הצעת חוק הפיקוח הטכנולוגי.

יואב סגלוביץ': אני אתן כמה מילים על מטרת הצעת החוק.

אחמד טיבי: אומרים לי שלא שומעים בירכתי המליאה.

יואב סגלוביץ': מטרת הצעת החוק היא להסמיך את הממשלה להכריז על חובת פיקוח טכנולוגי על חייבי בידוד בכללותם, ולא כמו שזה קיים היום רק על מחויבי בידוד שנכנסו לישראל.

יואב סגלוביץ': זאת, לנוכח העלייה בתחלואה והצורך בהגברת הפיקוח וקיום חובת הבידוד.

יואב סגלוביץ': אני לא אאריך בדברים, כי יהיה דיון, למעשה היום, בוועדת החוקה של הכנסת.

יואב סגלוביץ': התיקון הזה – להוריד חשש מכל מי ששומע עכשיו ועדיין לא קרא את החוק.

יואב סגלוביץ': שום דבר בהצעת החוק הזאת לא נעשה בכפייה.

יואב סגלוביץ': יש שני כלים: יש את ההסכמון וכלים טכנולוגיים נוספים שיאפשרו לוודא שאכן האדם שנמצא בבידוד נמצא בבית.

יואב סגלוביץ': מי שיקבל החלטה שהוא לא מוכן ולא רוצה להסכים לכלים האלה – נלך בדרך המלך הרגילה, הקודמת, של ביקורים של המשטרה במקום.

יואב סגלוביץ': מי שיסכים – למעשה הכלי הזה יאפשר אכיפה יעילה וטובה יותר.

יואב סגלוביץ': אנחנו נמצאים בתקופה שמצד אחד המשק פתוח, ומצד שני, יש עלייה בתחלואה ובבידודים.

יואב סגלוביץ': אנחנו רוצים לייצר מהלך שמאזן בין שני הדברים הללו, וזו הצעת החוק שנמצאת בפניכם.

יואב סגלוביץ': על מנת להסיר חשש ממי שעדיין לא קרא את החוק, הצילום שמדובר עליו יהיה למשך הזמן המזערי שצריך אותו ולצורך זיהוי בלבד.

יואב סגלוביץ': הצילום לא יוקלט ולא יישמר.

יואב סגלוביץ': לא ייעשה במהלך הצילום או אחריו כל שימוש באמצעי זיהוי ביומטרי או בנתונים ביומטריים ולא יופקו מהצילום נתונים או אמצעים כאמור.

יואב סגלוביץ': החוק הזה מסמיך את הממשלה לעשות את הדברים האלה רק לאחר קבלת חוות דעת אפידמיולוגית, כמובן.

יואב סגלוביץ': החוק הזה מתווסף לשורת כלים שיאפשרו אכיפה יעילה ואפקטיבית של הבידוד, מצד אחד, בלי לפגוע בזכויות אזרחיות, כלומר, הוא לא נעשה בכפייה והוא נעשה אך ורק בהסכמה.

יואב סגלוביץ': כמובן, מי שלא יסכים, עדיין חובת הבידוד חלה, אבל אז המשטרה, או באמצעות טלפונים או באמצעות הגעה לבית – המשטרה מצידה תוכל למעשה למקד את האכיפה באותם אנשים שמסיבה כזאת או אחרת לא רוצים, לא מעוניינים, לא מסכימים לאמצעי הטכנולוגי שמוזכר כאן.

יואב סגלוביץ': עד כאן העיקרים של הצעת החוק.

יואב סגלוביץ': אני חושב שהיא הצעת חוק חשובה.

יואב סגלוביץ': אנחנו נמצאים בפתחם של החגים, עם תנועה מאוד מאוד גדולה של אזרחים בתוך הארץ, אירועים, חגים משפחתיים, מפגשים משפחתיים, נסיעות בארץ, נסיעות בעולם, חזרה מהעולם לארץ, ועל מנת שכל זה ימשיך ויקרה, ועל מנת שהמשק ימשיך לתפקד וימשיך לפעול כשגרה והכלכלה לא תיפגע, החוק הזה הוא גם נחוץ, הוא גם הכרחי, אבל מהעבר השני הוא מידתי מאוד ולא פוגע בזכויות אזרחיות, שלקחנו לתשומת הלב בניסוח החוק שלא ייפגעו במהלך החקיקה הזה.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הדוברת הראשונה – חברת הכנסת קרן ברק; חבר הכנסת אמיר אוחנה; חבר הכנסת יואב בן צור.

אחמד טיבי: חבר הכנסת משה אבוטבול – ישנו.

קריאה: מי אחריו?

אחמד טיבי: יואב קיש.

אחמד טיבי: משה, תעלה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו נמצאים כולנו במתיחות מאוד מאוד גבוהה בכל הנושא החברתי, בשסע החברתי במדינת ישראל.

משה אבוטבול: אנחנו יודעים את הקושי, שישנן משפחות רבות שנאנקות תחת הקושי של פרנסה, של כלכלה; אנחנו רואים בדיוק את אותן לשכות רווחה בכל הרשויות בארץ לא עומדות בעומס של הפניות שישנן מצד המשפחות ברוכות הילדים, מצד המשפחות של אימהות חד-הוריות, מצד אותן משפחות שיש בהן גם קשישים וגם זקנים וגם כאלה שהקצבה החודשית לא מספיקה להם.

משה אבוטבול: נכון, בשנה שעברה ראה יושב-ראש התנועה שלי, השר הרב אריה דרעי, ועשה את המיזם שנתן להם עזרה – סיוע באלפי שקלים רבים למשפחות על פי קריטריונים.

משה אבוטבול: באותו מיזם חילק לדתיים, לחילונים, לעולים חדשים, לוותיקים, לערבים, ליהודים – לכל המגזרים חילקו את זה.

משה אבוטבול: לצערנו אנחנו רואים שאותו מיזם, אנחנו לא שומעים דברים ברורים לגבי ההמשך שלו, לגבי אותן משפחות שנמצאות בסימני שאלה אם אותו כרטיס שהן קיבלו ימשיך הלאה לפעול, אם משרדי הממשלה, בפרט משרד הפנים, יטעינו את אותו כרטיס בפעימות נוספות לאותן משפחות שהמקרר שלהן ריק.

משה אבוטבול: וזה לא כפתגם, אותם ילדים שאומרים: אימא, הבטחת לנו עוף לשבת; זו לא סתם קלישאה, זה דבר אמיתי.

משה אבוטבול: אנחנו מכירים משפחות כאלה שההורים שם נמצאים מתחת לקו העוני, עמוק עמוק באדמה.

משה אבוטבול: אחד הדברים שהממשלה הזו החליטה הוא לעשות שינוי שם למשרד הרווחה.

משה אבוטבול: אז קודם כול, ידוע שביהדות מי שעושים לו שינוי שם זה בדרך כלל או לחולה או לחולה מסוכן, אז אני רוצה להבין: מה בדיוק שינוי השם הזה בא להורות לנו – שמה, שהמצב במשרד הרווחה, בשירותים הכלליים, החברתיים, האם שם המצב כזה מסוכן שעושים שינוי שם?

משה אבוטבול: אבל תקראו את הביקורת שאומרים העיתונאים, האנשים, כמה יעלה יקר אותו שינוי שם – להדפיס מחדש את אותם פרסומים, את אותם דפי נייר, את אותם בלנקים שעכשיו המשרד הזה משתמש בהם וצריך את הכול להחליף.

משה אבוטבול: מדובר פה במיליוני שקלים.

משה אבוטבול: הייתי מצפה שאת אותם המיליונים הללו – – –

מאיר כהן: – – – זה לא לעניין, סליחה שאני אומר לך.

משה אבוטבול: לא, זה מה שאומרים.

משה אבוטבול: אתה יכול לכמת את זה, אדוני השר?

משה אבוטבול: אתה יכול להגיד כמה זה עולה?

מאיר כהן: כלום.

משה אבוטבול: כלום לא עולה?

משה אבוטבול: להתחיל לעשות בלנקים, להתחיל לעבוד על זה, המיתוג מחדש?

מאיר כהן: תקשיב טוב, היה משרד העבודה והרווחה.

מאיר כהן: הוציאו את העבודה – משנים את השם.

מאיר כהן: ממילא אין שום קשר.

מאיר כהן: לגבי מה שאתה מדבר, אז חבל מאוד שאתה אומר את זה, כי אתה לא מכיר את הפרטים.

מאיר כהן: אני מבין שאתה צריך לעשות את תפקידך ואני את תפקידי.

מאיר כהן: ניפגש לכוס קפה ואתה תראה שמה שאתה אומר זה לא נכון.

משה אבוטבול: אז קודם כול, אם אדוני השר בא ואומר שיש דברים חדשים, אני אשמח מאוד מאוד.

משה אבוטבול: תפקידנו להתריע על דברים שלנו לא מספיק ידועים והציבור שולח אותנו לשאול.

משה אבוטבול: זה תפקידנו.

משה אבוטבול: מאיר, אתה בטח לא כועס שאני עושה את תפקידי.

מאיר כהן: חס ושלום.

משה אבוטבול: בשמחה רבה.

משה אבוטבול: גם כשהיית ראש עיריית דימונה עזרת לי כשהייתי ראש עיריית בית שמש.

משה אבוטבול: נמשיך הלאה לעבוד.

משה אבוטבול: אבל אני אומר שוב, אני בסך הכול הפה של העם, ואם העם בא ואומר שיש כאן בזבוז מסוים, אני בא ואומר אותו.

משה אבוטבול: אדרבה, אם יש תשובות, נשמח לשמוע.

משה אבוטבול: אני מאוד מאוד מקווה שנוכל לשנות סעיפים בתוך ספר התקציב הזה, להיטיב עם העם היושב בציון.

משה אבוטבול: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הנושא של התמודדות עם אי-שמירת הבידוד של מבודדי קורונה הוא נושא סופר-חשוב.

יואב קיש: אחד הגורמים המרכזיים להתפשטות התחלואה הוא אנשים שלא שומרים בידוד, בוודאי כשמדובר במספרים גדולים, שאין יכולת לא במשטרה ולא באכיפה לוודא שאנשים שומרים בידוד.

יואב קיש: איך פותרים את זה?

יואב קיש: כן, פותרים את זה בשימוש באמצעים טכנולוגיים.

יואב קיש: איפה הבעיה שלי בדבר הזה, בהסכמון הזה?

יואב קיש: בואו נהיה רציניים.

יואב קיש: אם אנחנו רוצים לתת פתרון, אנחנו רוצים לוודא שאנשים נשארים בבית.

יואב קיש: אנחנו לא רוצים לתת איזה משהו שחשבנו שנעשה, ומזה בסוף פתחנו פתח לקומבינות רבות.

יואב קיש: קודם כול, אני תומך בגישה העקרונית ללכת לאיכון טכנולוגי אפקטיבי, שיאפשר לפתור את הבעיה של אנשים שלא נשארים בבידוד.

יואב קיש: זה בסדר.

יואב קיש: מה שחשוב להבין זה איך עושים את זה.

יואב קיש: ואני אומר לכם, ככל שבדקנו – אלא אם כן יש דברים חדשים, ואני עוד לא ראיתי דברים חדשים, כי על ההסכמון דיברנו הרבה מאוד אז – ההסכמון הזה לא יעיל.

יואב קיש: הוא לא פותר בעיות למי שאין לו טלפון חכם, הוא לא פותר בעיות בשבת, הוא לא פותר בעיות בערבים.

יואב קיש: אנשים יצאו בערב, בלילה, ויגידו שישנו.

יואב קיש: יש פה המון מורכבות.

יואב קיש: תיאורטית, מצאת הפרה – הבן אדם יגיד: ישנתי; נכבה לי הטלפון.

יואב קיש: אם אתה באמת רוצה למנוע פרצות בבידוד, הדבר האפקטיבי היחידי זה הצימוד האלקטרוני, הצימוד הדיגיטלי.

יואב קיש: כל המנגנון קיים, החקיקה קיימת, התקציב קיים.

יואב קיש: זה נכון שזה יותר מורכב לתפעול בנתב"ג, יש פה יותר משמעויות תפעוליות.

יואב קיש: אני לא רוצה להשוות את זה לאזיק האלקטרוני, אבל בוודאי כשמדברים על צמיד שיושב לך פה על היד ואתה מבין שאם אתה יוצא אתה "נשרף", הפרות הבידוד יהיו אפסיות.

יואב קיש: אז יהיו מקרים של ונדליזם, מי שמוריד וזה; אתה תגלה את זה ותוכל גם להעניש.

יואב קיש: אבל אני אומר לך – הינה, ישב פה יו"ר ועדת חוקה.

יואב קיש: אני שמח שהחלמת מהקורונה.

יואב קיש: ברוך רופא חולים.

יואב קיש: ובאמת, אל תעשו צחוק, אל תלכו למקום שאתם אומרים: יש לנו הסכמון, ועכשיו המשטרה יכולה להרשות לעצמה לא לבדוק.

יואב קיש: אתם בעצם תמשיכו למצוא את הפרות הבידוד הרבות.

יואב קיש: הדבר האפקטיבי היחידי, וזה מה שנבדק – ואני מאוד מקווה שבוועדה תעשו את העבודה, כי היום אנחנו עדיין – לא הגיוני שלליכוד יש שני נציגים אצלך ולתקווה חדשה שלושה.

יואב קיש: אני עוד לא שמעתי על כזאת מתמטיקה.

יואב קיש: אז ביום שהמתמטיקה הזאת תסתדר, בשמחה גם אנחנו נבוא.

יואב קיש: אני אומר לכם, אם רוצים למנוע את תופעות הפרת הבידוד, הדרך היחידה היא עם צימוד דיגיטלי.

יואב קיש: כל השאר – אנחנו מחרטטים את עצמנו.

יואב קיש: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי; חבר הכנסת אייכלר; חבר הכנסת דרעי; חבר הכנסת קושניר; חבר הכנסת כסיף; חבר הכנסת גלנט; חברת הכנסת אבקסיס; חבר הכנסת רוטמן; חברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה.

אוריאל בוסו: מופיעה פה רשימה אחרת, היושב-ראש.

אוריאל בוסו: היושב-ראש, מופיעה פה רשימה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: – – – אתה שומר לי את הזכות?

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

מיקי לוי: אחריו.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, לפי איזה רשימה?

קריאות: – – –

מיכל מרים וולדיגר: לא, אבל זה לא מעודכן, זה לא חופף – – –

אוריאל בוסו: – – –

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, עמדתי כאן היום וציינתי ששר האוצר ליברמן פתח את ישיבת התקציב בחגיגיות כמקובל והתגאה בהישגו היחיד: הוא החליט על ביטול החל"ת, וכל האבטלה נעלמה.

ישראל כץ: והינה, כמו שקורה הרבה פעמים, בצוהריים פרסמה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה את הדוח על המחצית הראשונה של חודש אוגוסט, והופ, בניגוד לכל המגמה שהובלנו, של ירידה מתמשכת, האבטלה עלתה – האבטלה עלתה מ-7.6% ל-8.1%.

ישראל כץ: זה עשרות אלפי מובטלים, לא כולל אלפי משפחות שנדחקו לקבלת קצבת הבטחת הכנסה.

ישראל כץ: אז היה מתבקש שבסיכום הדיון באותו סעיף יבוא שר האוצר, למרות נציגו הנאמן, השר חמד עמאר – שבעצמו יבוא ויתייחס גם לזה.

ישראל כץ: אבל שר האוצר נעלם.

ישראל כץ: הוא לא הגיע, הוא אפילו לא בא לענות ולהשיב ולסכם, אבל האבטלה לא נעלמה.

ישראל כץ: הדוגמה הזאת היא דוגמה לדרך ההתנהלות הלא-מקצועית, לשליפות, לאי-היסוס בחבטה בציבורים.

ישראל כץ: למה הוא היה צריך לפגוע באנשים בני 45 עד 28 שעדיין, טרם מצאו עבודה?

ישראל כץ: מה, הם לא רוצים לחזור לעבוד?

ישראל כץ: אז ביטלנו לצעירים.

ישראל כץ: הם רוצים לחזור.

ישראל כץ: יש מצב מורכב במשק ויש עניין של ערבות הדדית ודאגה לציבורים.

ישראל כץ: אנחנו ידענו – אדוני היושב-ראש, אתה יודע, ליווית את זה כח"כ אחראי באופוזיציה: נתנו סיוע לעצמאים, לעסקים, למובטלים בחל"ת, לנכים, למקבלי מס הכנסה שלילי, לכולם.

ישראל כץ: סייענו להם, בערבות הדדית, לעבור את התקופה, כך שעם פתיחת המשק בעקבות החיסונים כולם חזרו ולא התמוטטו.

ישראל כץ: אני מנעתי ממיליון מובטלים לרוץ רעבים ברחובות, ממאות אלפי עסקים לקרוס, והכול נפתח עם אפס תחלואה, עם פעילות כלכלית, עם מצב כלכלי מצוין, ירידה באבטלה, ירידה בגירעון, עלייה בצמיחה, שמירת דירוג האשראי המדהים של מדינת ישראל בכל התנאים, וכאן באים והורסים ברגל גסה.

ישראל כץ: עכשיו, הדבר הנוסף שעשו כאן זה הטריק.

ישראל כץ: אנחנו, למרות המשבר, שמרנו על מגבלת ההוצאה, וכשהעברנו תקציבים המשכיים – אדוני, אתה ישבת בוועדת הכספים כחבר בכיר – העברנו 411 מיליארד מתוך 412 ב-2020, תקציב לכל דבר.

ישראל כץ: השארנו מיליארד רווח, לא לחרוג, והעברנו ב-2021 תקציב של 420, תקציב המשכי של 420 מיליארד מתוך 426, כי זה הגידול שהיה מתבקש עקב הגידול הטבעי ועליית המדד בפועל.

ישראל כץ: מה עשתה הממשלה הזאת?

ישראל כץ: מה עושה שר האוצר?

ישראל כץ: טריק.

ישראל כץ: הוא אומר: אני אחשיב את המדד לא כפי שהוא עלה בפועל אלא לפי התחזית של עליית המדד, שלא התממשה, והינה, הוסיפו עוד 6 מיליארד שקלים מעל מגבלת ההוצאה, מה שאנחנו לא עשינו בזמן הקורונה.

ישראל כץ: הם מדברים על גירעונות?

ישראל כץ: אנחנו לקחנו תקציב קורונה לסייע ישירות לעסקים ולמובטלים ולמשק, לא נגענו בתקציב הרגיל; הם, בתקופה של תקציב, לוקחים ומוסיפים 6 מיליארד.

ישראל כץ: דרך אגב, זה 439, מה שלא ברור לי – אולי 13 מיליארד זה לתקציב הרגיל כדי לחלק.

ישראל כץ: למי לחלק?

ישראל כץ: אנחנו יודעים למי הם מחלקים, למי הם התחייבו.

ישראל כץ: עבאס היה כאן, גם טיבי כבר זומם, אולי הוא יימנע ולא יתנגד.

ישראל כץ: הדברים האלה הם עיוות מוחלט שמצטרף למכת מיסים ולתקציב בלתי אחראי ועיוות חוקי ההסדרים והרפורמות, ולכן אנחנו נפעל וננסה לשכנע את אותם חברי כנסת וחברות כנסת לבוא ולפעול ולשנות עכשיו ואחרי זה כדי להימנע מפגיעה קשה בציבור.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת לוי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, תראו, עליתי קודם ודיברתי על הצביעות הגדולה של אותן נשים שמכריזות על עצמן כפמיניסטיות גדולות, כמי שמגינות על נשים מוחלשות, אם זה בשוק התעסוקה ואם זה ברצון של הממשלה לפגוע באוכלוסיית הקצה, כמעט החוליה החלשה ביותר בשרשרת שוק התעסוקה בחברה הישראלית.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על העלאת גיל הפנסיה, ברור לכולנו שבמציאות הקיימת ישנו גירעון מסוים, ובהחלט ראוי לשקול ולחשוב איך אנחנו עושים את הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כפי שאנחנו רואים איך זה התקבל בחוק ההסדרים עכשיו, נדמה היה שחיכו באוצר לשעת כושר, כי פקידי האוצר – ומי כמוך יודע, אדוני היושב-ראש, היית חבר בוועדת הכספים, על המאבק הגדול שניהלנו כדי להחריג את כל אותם מקצועות שוחקים, את אותן נשים שהגוף שלהן, שהוא כלי העבודה שלהן, לא עומד עם השנים, בשל העומס, בשל הקושי, בשל השעות המרובות, והאבסורד הוא שככל שהעבודה פיזית קשה יותר, התשלום בעבורה קטן יותר.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו חושבים על אותן נשים – כל ההישג שגאים בו במשרד האוצר, החברים מהקואליציה, כל אותן סיעות חברתיות, מדבר על מי שתוכלנה להמשיך ולהיות מועסקות מעבר לגיל 62 כפי שזה היום; זאת אומרת, מס הכנסה שלילי – קודם כול תמצאי מקום עבודה כדי שתיהני ממס הכנסה שלילי.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על מענק על החזקה בעבודה, זה שוב בולשיט, כי אותן נשים נפלטות משוק התעסוקה בגיל 55 ולא מוצאות את עצמן שוב בשוק התעסוקה.

אורלי לוי אבקסיס: אותן נשים מחכות לקצבת הזקנה, שלפעמים זו ההכנסה היחידה שלהן, זה האוכל, זה אם לרכוש את התרופות מצילות החיים שלהן או לא.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר נשים אחרות, כל שנת ניסיון, שנת ותק, מעלה את המחיר שלהן בשוק, הנשים המוחלשות תישארנה ללא הכנסה, ללא פנסיה וללא קצבת זקנה.

אורלי לוי אבקסיס: רוע, אטימות או פשוט טיפשות, כי מגיעים אותם חברי כנסת שחושבים או חושבות שהן מנהלות איזשהו מאבק מול שווה כוח, והאוצר עבד עליהם, וכפי שלא הצליחו לעשות זאת לנאבקים ולנאבקות כנגד חוסר הצדק הזה בעבר, הצליחו הפעם לסתום את הפיות לכל אותן אקטיביסטיות חברתיות, לכל אותן פמיניסטיות מגינות הנשים; אבל הן מגינות על הנשים עם הכיסאות בקואליציה; כל השאר – שייפלו בין הכיסאות.

אורלי לוי אבקסיס: אני באה ואני אומרת: נשים חזקות, נשים שמרוויחות טוב, לא צריכות אפילו את החוק הזה, כי הן יכולות לבחור ולהמשיך לעבוד, כי יש מי שירצה להעסיק אותן.

אורלי לוי אבקסיס: הנשים המוחלשות, לא רק שלא תוכלנה – ואדוני היושב-ראש, תוך כדי הנאום שלי שנשאתי קודם, קיבלתי אליי הודעה שאולי כדאי שחברי הקואליציה יקשיבו לה ויבדקו את מי הממשלה הזו רודפת.

אורלי לוי אבקסיס: מי אמור לממן את כל ההרפתקנות שמשמרת את הקואליציה הזו?

אורלי לוי אבקסיס: תקשיבו טוב, זה עובר מתחת לרדאר.

אורלי לוי אבקסיס: חברי הכנסת אפילו לא יודעים מזה, אבל העובדים קיבלו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: איזה עובדים?

אורלי לוי אבקסיס: עובדי הייצור.

אורלי לוי אבקסיס: זיכוי משמרות – הם התבשרו עכשיו שיש – – –

מיקי לוי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, תשמע רגע רק את ההודעה שקיבלו עכשיו: סיום מתן הזיכוי משכר אוגוסט.

אורלי לוי אבקסיס: להזכירכם, עובדי משמרות שנייה ושלישית בתעשייה, שמרביתה מפעילה את קווי הייצור בשלוש משמרות מסביב לשעון, היו זכאים לזיכוי במס הכנסה עד סוף 2020 ועד אוגוסט 2021 – כי כשאנחנו יצאנו לבחירות הארכנו את זה אוטומטית.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה קורה עכשיו עם האוצר?

אורלי לוי אבקסיס: מבטלים לעובדי הייצור שעובדים במשמרות.

אורלי לוי אבקסיס: הם לוקחים אותם לא כקהל שבוי – כעובד שבוי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, אתה יודע מה קורה.

מיקי לוי: אני לא מבין, זה עבר את – – –

אורלי לוי אבקסיס: הם קיבלו הודעה מהשכר – היא עומדת פה מולי – שהם לא יקבלו את הטבת השכר שלהם, שאנחנו רצינו לעודד את התעשייה במשק, את המשמרות, ואמרנו: אלה עובדים מוחלשים, כי העבודה בלילה מחלישה את הגוף, אבל יש לה גם אפקט על המצב הנפשי.

אורלי לוי אבקסיס: וכשנתנו הטבת מס לאלה שעובדים משמרות בלילות, שאין להם לא יום ולא לילה אבל הם רוצים להביא פרנסה הביתה, אומרים להם: מה שהבאנו כדי לעודד אתכם, גם לתת לכם טיפה אוויר לנשימה – מתבטל.

אורלי לוי אבקסיס: נמצא איתנו פה שר האוצר לשעבר ישראל כץ.

אורלי לוי אבקסיס: ישראל, העובדים המוחלשים בפסי הייצור, במשמרות, הולכים לאבד את הטבת המס.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, מה חושבים שם, באוצר?

אורלי לוי אבקסיס: אין להם אופציה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: איפה הם ייקלטו?

אורלי לוי אבקסיס: וכן, ירצו או לא ירצו, יעבדו כמו חמורים וגם לא יראו מזה – לא רק מספיק כדי להחזיק את הראש מעל המים, אלא לא יראו מזה אפילו את הטבת המס שאנחנו דאגנו, גם בוועדה, להבטיח שתהיה כדי לתמרץ את עובדי הייצור, עובדי כפיים, את אותה אוכלוסייה שמחזיקה איפשהו את המשק שלנו, ששווה וחשוב לנו כמדינה שפסי הייצור יעבדו שלוש משמרות כדי לא לעצור את המכונות.

אורלי לוי אבקסיס: כל עצירה כזאת עולה המון כסף וזו הפקה, אז רצינו לעודד את זה.

אורלי לוי אבקסיס: ועכשיו, באופן חד-צדדי – אני מבקשת ממך, אדוני היושב-ראש, אני יודעת שהנושאים האלה חשובים לך, היכנס בעובי הקורה.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נבטל גם את הגזרה הזאת, כי היא פוגעת שוב באותן אוכלוסיות ועובדים חרוצים אבל לא מתוגמלים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת לוי.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ' – איננו; חבר הכנסת טיבי – איננו; חבר הכנסת ארבל – איננו; חברת הכנסת בן ארי – איננה; חבר הכנסת יברקן – איננו; חברת הכנסת תומא סלימאן – איננה; חבר הכנסת סופר – איננו; חבר הכנסת סובה – איננו; חבר הכנסת מאזן גנאים – איננו; חבר הכנסת פינדרוס – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, מכובדי השר חמד עמאר, נכנסת, אני רק רוצה לתקן אותך: אתה הטחת בכוח באופוזיציה שלא היו כאן הבוקר.

אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד לך שבזמן ששר האוצר עלה פה להציג את התקציב, אנחנו ישבנו בוועדת הכנסת ונלחמנו על זכויותינו, בלי הצלחה.

אורי מקלב: הכנסת – היושב-ראש מאפשר גם הקמת ועדות וגם דיונים במליאה.

אורי מקלב: ולכן, אתה כבר לא חבר כנסת, אז אני מודיע לך שהימים אחרים.

אורי מקלב: זה שאתה לא רואה חלק מהאנשים פה זה לא אומר שהם לא נמצאים; הם לא יכולים להיות.

אורי מקלב: מאוד רצינו, וגם היינו אחר כך.

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: אני עד.

אורי מקלב: אתה עד.

אורי מקלב: הוא יודע, הוא מאפשר את זה, הוא אפשר את זה.

אורי מקלב: ברגע שרק יכולנו להיות פה אנחנו כבר עלינו לפה, ובאמת חשוב להגיד את זה.

אורי מקלב: אבל מי שלא היה פה – בלט מאוד מי שלא היה – זה הקואליציה שלא הייתה.

אורי מקלב: קואליציה בזמן תקציב שלא נמצאת פה – זה לא כיבד את שר האוצר.

אורי מקלב: אני מקווה שהם מאמינים לתקציב הזה ושהם לא נגדו.

אורי מקלב: אתה יודע, וחשוב לדעת, שכל הניסיון להציג את זה כתקציב חברתי – אתה יודע מה אני הערתי בקריאת ביניים לשר האוצר, ואני אחזור ואגיד את זה: ליבי כואב, ליבי שותת דם לראות את הפגיעה הגדולה בנשים עובדות באופן מעשי.

אורי מקלב: לקחת נשים שמתאמצות לעבוד, עובדות שנים, הן התבססו בעבודה שלהן, מצאו את העבודה, העבודה שלהן היא עבודה פורייה מאוד, עם מוסר עבודה גבוה, עם תפוקות מאוד גדולות, הן מבוקשות מאוד – הן ייאלצו להישאר בבית בגלל שאתם לא נותנים להן, סוגרים בפניהן את שערי המעון.

אורי מקלב: על מה ולמה?

אורי מקלב: מה הן עשו רע למדינת ישראל?

אורי מקלב: מה הן עשו רע?

אורי מקלב: הן רוצות לעבוד, רוצות לפרנס את משפחותיהן.

אורי מקלב: מה אתה בכלל מתנה את זה בעבודה של הבעל שלהן או לא בעבודה של הבעל שלהן?

אורי מקלב: מה זה קשור?

אורי מקלב: מעונות נוצרו רק כדי לתת מענה לאותן נשים, אימהות לפעוטות, שעכשיו ילדו אותם או שעד גיל שלוש, שהן יוכלו לצאת לעבודה ויש מסגרת, וזה מה שהן עושות.

אורי מקלב: למה אתם עושים את זה?

אורי מקלב: זאת שאלה שתהדהד, זה קטרוג עלינו, שאנחנו לוקחים את הנשים האלה ואנחנו מובילים אותן בפועל לעוני מחפיר.

אורי מקלב: אף אחד לא ימכור את אורח החיים שלו.

אורי מקלב: הרי אתה יודע, ואתה שמעת מאיתנו והשר שמע מאיתנו – זה אורח חיים.

אורי מקלב: הן עובדות כדי לאפשר לבעלים שלהן ללמוד.

אורי מקלב: אין קשר בין הדברים.

אורי מקלב: איך, איך, איך יכול להיות דבר כזה?

אורי מקלב: שתי נשים שעובדות בחברה – בחברות הגדולות במשק, בהייטק, במקומות אחרים, עובדות עבודות דחק, זה לא משנה במה הן עובדות, כולן עובדות – אחת תהיה לה זכות לשלוח את הילד שלה למעון, אחת אין לה זכות לשלוח את הילד שלה למעון.

אורי מקלב: איך אנחנו יכולים להגיד?

אורי מקלב: זה דבר שאנחנו, מדינה יהודית, מדינת ישראל, יכולה להרשות לעצמה אפליה כזאת?

אורי מקלב: על מה?

אורי מקלב: על איזה חטא?

אורי מקלב: מה החטא שלה, שבעלה עושה ככה?

אורי מקלב: אם היא הייתה חד-הורית, זה בסדר?

אורי מקלב: אם הוא היה נרקומן זה היה בסדר, ואם היה אלכוהוליסט זה בסדר, אבל מכיוון שהוא החליט והוא דבק באורח חייו להמשיך את מסורת השורשיות שלנו – אין הרבה כאלה – לכן אשתו לא זכאית למעון?

אורי מקלב: בגלל שהוא דבק וממשיך בדרך מה שאבותיו, מה שאנחנו מצפים ממנו, מה שחסר לנו, הוא לומד, אז האישה – לא, את לא תשלחי, לא תוכלי לשלוח למעון, תשלמי את מלוא המחיר?

אורי מקלב: נשים לא יוכלו לעבוד, לא יוכלו לעבוד.

אורי מקלב: זו תפיסה כלכלית?

אורי מקלב: זאת תפיסה אנושית?

אורי מקלב: זאת תפיסה חברתית?

אורי מקלב: על זה אנחנו באים וצועקים כאן: יש לנו תקציב טוב?

אורי מקלב: איך אפשר?

אורי מקלב: יש לנו נקודה שחורה.

אורי מקלב: נקודה שחורה.

אורי מקלב: הרבה יותר מנקודה – צל שחור על כל התקציב הזה, כל זמן שזה לא יתוקן.

אורי מקלב: ובאיזו דבקות.

אורי מקלב: כמה דברים באתם לקראת?

אורי מקלב: כמה שינויים מכל חבר כנסת שמעתם?

אורי מקלב: באים – לא צעקה שלנו – בגלל שהם חרדים אפשר ככה להמשיך?

אורי מקלב: שום דבר לא זז?

אורי מקלב: את הנוקשות הזאת שום דבר לא מזיז?

אורי מקלב: דמעות של נשים, בכי של אימהות שלא יוכלו לעבוד, ילדים קטנים שלא יהיה להם מה לאכול – לא מזיז את הנוקשות הזאת?

אורי מקלב: ועומדים חזק: אנחנו לא נוותר.

אורי מקלב: איזה לב אנושי יכול לעשות דבר כזה ולחזור ולהגיד את זה?

מיקי לוי: תודה רבה.

אורי מקלב: ואני אסיים בעוד משהו אחד, אדוני, משהו שעלה השבוע.

מיקי לוי: בבקשה.

אורי מקלב: הלכתי לנחם – וזו אולי גם הזדמנות לשלוח ניחומים לחברנו דוד ביטן על פטירת אביו – הייתי אצלו, ושאלנו שאלה, איפה הוא נקבר.

אורי מקלב: ואז התברר שהנושא של קבורה – לא רק בירושלים, שידענו שיש מצוקה; גם בראשון לציון יש מצוקה גדולה מאוד של קברים.

אורי מקלב: אנשים נדרשים לשלם עשרות אלפי שקלים על קבר יקירם.

אורי מקלב: הזכות להיקבר, הזכות למות בלי לשלם, ואם אתה רוצה באזור שההורים שלך, כמו שאבא שלך רצה, בקבורת שדה – לא בא לו, אנשים לא ראו את עצמם קבורים, מחר, 120, הם לא רוצים בקומות.

אורי מקלב: יש מקומות, הרבה אנשים – ההלכה לא מאפשרת קבורה בקומות.

אורי מקלב: ההלכה אומרת שזו גם לא קבורה.

אורי מקלב: ההלכה אומרת שקבורה בשדות, יש לה שורשים.

אורי מקלב: חלק גדול ככה פוסקים, שהקומות האלה – זה אורח החיים שלו, הוא רוצה קבורת שדה.

אורי מקלב: מה מבקשים?

אורי מקלב: יש כל כך הרבה שטחים – הרי דיברו על זה – יש כל כך הרבה שטחים מתים על יד שדה התעופה.

אורי מקלב: אי-אפשר, בגלל מטוסים, להגביה קומות היום, והרי לא בונים היום בנייה גבוהה, היא לא כדאית, היא לא משתלמת.

אורי מקלב: זה מצוקות הקרקע, לבוא להגיד?

אורי מקלב: זה גם לא משתלם.

אורי מקלב: להכריח אנשים נגד אמונתם?

אורי מקלב: כאב הלב לראות איך שהוא היה צריך.

אורי מקלב: ומה הוא עשה בסוף?

אורי מקלב: בסופו של דבר, על הקבר של אימא שלו, הוא העמיק את זה, הגביה את זה, כדי שהוא יוכל גם לקבור את אבא שלו.

אורי מקלב: זו הצורה שהוא היה צריך לעשות בסופו של דבר.

אורי מקלב: לא לכולם זה מתאים, לא לכולם זה נראה, לא כולם יכולים לעשות את זה, לא לכולם יש אבא ואימא שיכולים לעשות אחד על השני, לא באותו מקום.

אורי מקלב: מדוע אנחנו מונעים, גם היום, כשאנחנו עושים את תקציב 2021 ו-2022, מונעים מאנשים להיקבר – –

מיקי לוי: תודה.

אורי מקלב: – – ללא תשלום של עשרות אלפי שקלים?

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן – איננה; חבר הכנסת בוסו – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת מולה, חבר הכנסת פטין מולה, חבר הכנסת פטין מולה.

פטין מולא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, אני רוצה להתחיל בתנחומים למשפחת שמואלי היקרה על אובדן בנם בראל, זכרו לברכה.

פטין מולא: אין דבר כואב יותר מהשכול.

פטין מולא: תהיה מנוחתו עדן.

פטין מולא: חבריי חברי הכנסת, לפני שבוע ימים הלך לעולמו חברנו חבר הכנסת סעיד אלחרומי, תושב הנגב.

פטין מולא: מכאן אני שולח את תנחומיי למשפחה.

פטין מולא: יהי זכרו ברוך.

פטין מולא: אני רוצה גם לברך את התלמידות והתלמידים לקראת תחילת שנת הלימודים החדשה.

פטין מולא: שמרו על עצמכם ואל תתביישו לשאול שאלות.

פטין מולא: אני רוצה לדבר על התקציב.

פטין מולא: התקציב החדש, שנכתב באזור חיוג 03, 09, תקציב תל אביב-רעננה, אדוני השר, הוא תקציב מנותק וחסר רגישות, שמתעלם, ברגל גסה, מהשכבות החלשות ביותר בחברה הישראלית, אלו שנפגעו בצורה החמורה ביותר במשבר הקורונה.

פטין מולא: יש מאות דפים בתקציב החדש; לא נמצא פה פעם אחת את המילים "לחברה הדרוזית והצ'רקסית", כבוד השר.

פטין מולא: כבוד השר, אתה שומע?

ישראל כץ: הוא לא רגיל שקוראים לו כבוד השר.

מיקי לוי: הוא רגיל, הוא רגיל.

מיקי לוי: כבוד השר חמד עמאר, הוא פונה אליך.

פטין מולא: כבוד השר חמד עמאר.

ישראל כץ: חמד, מתכוונים אליך.

פטין מולא: מתכוונים אליך, אחר כך תקרא.

פטין מולא: אולי זה יעניין אותך לעתיד.

פטין מולא: אולי תיקח מזה נקודת מחשבה.

חמד עמאר: אתה כל כך – – –

פטין מולא: בזמן שהעברתם מעל 50 מיליארד שקל לחברה הערבית התעלמתם מהעדה הדרוזית, העדה שתרמה את נפשה ואת מיטב בניה ובנותיה למען מדינת ישראל.

פטין מולא: בתי החולים הציבוריים קורסים, בתי החולים שעמדו בקושי בקו האש כבר שנתיים מפרוץ המגפה.

פטין מולא: תקיימו את ההסכם בין האוצר לנציגי הרופאים על מנת לאפשר להם להמשיך לטפל בחולים בביתי החולים.

פטין מולא: במקום לתקצב אותם דאגתם לתוספת תקציבית למשרתי קבע.

פטין מולא: כל זה בזמן שלחיילים בסדיר לא העליתם משכורת, ויש להם משכורת רעב.

פטין מולא: עומדים כמו ברווזים במטווחים וחוששים להשתמש בנשק שלהם.

פטין מולא: לא מספיק שלא דאגתם לתעסוקה בפריפריה, מי שנאלץ להגיע מהפריפריה לעבוד במרכז יצטרך לשלם מחיר גבוה יותר באגרת גודש.

פטין מולא: אתם מחזקים את המרכז השמן על חשבון הפריפריה הרזה.

פטין מולא: במקום להעביר מענקים לאוכלוסייה הישראלית שנפגעה ממשבר הקורונה, העברתם הלוואה של מיליונים לרשות הפלסטינית כדי שתוכל להמשיך לשלם משכורות למחבלים.

פטין מולא: אדוני שר הביטחון, הלכת ופגשת את ראש הרשות הפלסטינית, שיזם את החקירה בבית הדין הבין-לאומי בהאג נגד חיילי צה"ל וקציני צה"ל.

פטין מולא: במקום להעניש את החמאס על הפרעות בגדר והרצח המתועב של בראל שמואלי ז"ל, נתתם להם הקלות בדיג וסחורה.

פטין מולא: אני פונה לממשלת ישראל: אני יודע שהרבה חברים בה הם נגד התקציב וחוק ההסדרים החדש.

פטין מולא: זה לא חדש בשבילך.

פטין מולא: זה מה שקורה כשבונים קואליציה שהדבר היחידי שקושר אותה הוא השנאה לנתניהו, סלידה מהמצביעים שלו.

פטין מולא: כבוד השר מתן כהנא, אני יודע שאמרת לפני ההשבעה שתשימו את האידיאולוגיה בצד.

פטין מולא: אני מקווה שכבר הבנת שזה בלתי אפשרי.

פטין מולא: גם האידיאולוגיה של המפלגה – לטובת העדה.

מיקי לוי: תודה רבה.

פטין מולא: אני מקווה שכבר הבנת שזה בלתי אפשרי, אדוני השר.

פטין מולא: אי-אפשר להשיט את הספינה שנקראת מדינת ישראל כשכל אחד מסובב את ההגה לכיוון שונה.

פטין מולא: אתם צריכים הסכמות ואינטרסים משותפים; שנאה לנתניהו לא מספיקה.

פטין מולא: תשלימו עם זה וקחו אחריות לפני שיהיה מאוחר מדי.

מיקי לוי: תודה.

פטין מולא: או שהממשלה שלכם תתמוטט או המדינה.

פטין מולא: תוכיחו שאתם אוהבים את המדינה יותר מאשר את השלטון ותתפטרו.

פטין מולא: תודה.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת מולה.

מיקי לוי: חברת הכנסת גמליאל – איננה; חבר הכנסת מעוז – איננו; חבר הכנסת טל, חבר הכנסת טל; חבר הכנסת מלכיאלי – איננו; חברת הכנסת וולדיגר – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אדלשטיין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, לא אקח יותר מדי זמן, כי אני רק בתחום השאלות, אדוני היושב-ראש – על חוק ההסדרים נדבר בהמשך – בנושא של המאבק בקורונה והצעת החוק המוצעת.

יולי יואל אדלשטיין: השאלה הראשונה: מה בדיוק מתכוונים לעשות?

יולי יואל אדלשטיין: כי זה עלה אצלנו הרבה בדיונים.

יולי יואל אדלשטיין: הרי מדובר בפלאפון, מעקב אחרי פלאפון.

יולי יואל אדלשטיין: מה יעשו עם כל החוכמולוגים שהסוללה שלהם בדיוק נגמרה, והם לא שמו לב שזה על שקט, ובדיוק נפל להם לכיור וכן הלאה וכן הלאה?

יולי יואל אדלשטיין: לצערי הרב, אנחנו לא חשבנו שיש תשובות על השאלות האלה, לכן הצענו הצעות נוספות, מסוג של צמידים אלקטרוניים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה ומתוודה – עם סיום כהונת הממשלה ההצעות ההן לא קודמו.

יולי יואל אדלשטיין: לא הייתה לזה איזושהי סיבה עניינית.

יולי יואל אדלשטיין: על כל הטכניקות היה אפשר להתגבר.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני שואל: אם יתגלה שהפיקוח הטכנולוגי הנוכחי המוצע לא ייתן תוצאות ואנחנו עדיין נראה את התופעה המצערת שרוב האנשים שאמורים להיות בבידוד לא שומרים את הבידוד כנדרש, האם יש בכוונת הממשלה לקבל אמצעים טכנולוגיים נוספים?

יולי יואל אדלשטיין: ושאלה שנייה, אדוני היושב-ראש, היא יותר אישית.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש תשובה למישהו – גם לסגן השר שמציע את ההצעה וגם לחברים שעוד דקה יצביעו בעדה – האם יש להם תשובה על השאלה מה הם היו אומרים לי לפני שלושה חודשים, ארבעה חודשים, אילו אני, כשר הבריאות, הייתי מביא את ההצעה הזאת?

יולי יואל אדלשטיין: האם היינו שומעים על דיקטטורה, על מעקב אחרי אזרחים תמימים, על פלישה לחיי האזרח וכן הלאה וכן הלאה?

יולי יואל אדלשטיין: אני – איך אומרים בקופת חולים?

יולי יואל אדלשטיין: אני רק שאלה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לי אולי תשובה וניחוש, אבל אני מקווה – אולי עכשיו סגן השר יסכם, אז הוא יענה מה הוא היה אומר לי אילו הייתי מביא את ההצעה הזאת למליאת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כעצה כללית, תמיד כדאי להיות עקבי, לכן גם לא הצבעתי אף פעם, מאז שאנחנו באופוזיציה, נגד הצעות הממשלה המובאות בנושא קורונה.

יולי יואל אדלשטיין: עצה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת אדלשטיין.

מיקי לוי: סגן השר, בבקשה.

יואב סגלוביץ': קודם כול, אני תמיד קונה הצעות טובות ואמירות של חבר הכנסת אדלשטיין, ואני אגיד לך, אני באמת הפקתי לקחים ממה שהיה בממשלה הקודמת.

יואב סגלוביץ': כפי שאתה יודע, אני הצבעתי לא פעם בעד ההצעות שהיו קשורות לקורונה.

יואב סגלוביץ': אני מזמין אותך לבדוק.

יואב סגלוביץ': אבל אני חושב שההצעה הזאת, בניגוד לדברים שלפעמים התנגדתי להם – ויעקב אשר, כיושב-ראש ועדת החוקה, יודע בדיוק למה התנגדתי.

יואב סגלוביץ': התנגדתי לדברים לא מידתיים שנעשים בהיסטריה.

יואב סגלוביץ': מה שנמצא בפניך בחוק הזה הוא מידתי, שקול, שרק בן אדם שאכן רוצה יכול להיות בתוכו, וכל היתר ימשיכו כמו שהיה בפעם הקודמת.

יואב סגלוביץ': לכן מה שאמרתי אז, באופוזיציה – לשמחתי, אני מציג היום חוק בקואליציה, ולשמחתי עוד יותר, כולנו מסכימים שהוא מידתי.

יואב סגלוביץ': ויכוחים יהיו בינינו, אני מניח, על הרבה מאוד דברים, אבל ההערכה שאני רוחש אליך היא מאוד גדולה, אז אני מקווה שלפחות בזה אין קואליציה ואופוזיציה.

יואב סגלוביץ': תודה רבה, ואני מבקש להצביע בעד החוק ושהוא יחוקק כמה שיותר מהר.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לתפוס את המקומות.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – תשעה, יחד עם סגן השר, נגד – אפס.

מיקי לוי: יואב סגלוביץ' כמובן, סגן השר יואב סגלוביץ' – יירשם בפרוטוקול.

מיקי לוי: לפיכך הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1443).

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: << הצח >> הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א–2021 << הצח >> [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1443).

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום – הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א–2021, לקריאה ראשונה.

מיקי לוי: זה יהיה משולב עם הצעת חוק ההתייעלות, כמובן, סעיפים 3 ו-4 יהיו משולבים.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק השר חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שר האוצר אביגדור ליברמן הציג בבוקר את כל החוק, את כל החבילה, ואני אגע בכמה דברים כאן, אבל קודם כול אני באמת רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: קיימנו כמה וכמה שיחות, אפילו אתמול דיברנו פעמיים על כל הנושא של המעורבות שלך, הנגיעה שלך, גם כאיש שהיה במשרד האוצר ומכיר את הדברים וגם כאן בתפקידך הרם כיושב-ראש הכנסת.

חמד עמאר: עזרת מאוד.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: תקציב המדינה מהווה הזדמנות לביצוע שינויים מבניים משמעותיים שהמשק הישראלי צמא להם.

חמד עמאר: בתוכנית הכלכלית מובאים צעדים רבים להתמודדות ישירה עם הבעיות השורשיות במשק.

חמד עמאר: צעדים אלו יסייעו לחזק את הכלכלה הישראלית, להסיר חסמי צמיחה ולהעלות את רמת החיים של כל אזרחי המדינה.

חמד עמאר: הרפורמות שמונחות לפניכם הן בשורה של ממש עבור המשק הישראלי ועבור כל אזרחי ישראל.

חמד עמאר: הרפורמות שמובאות כאן כוללות צעדים בעלי משמעות חסרת תקדים לפיתוח הכלכלה והמשק הישראלי.

חמד עמאר: מובאות רפורמות שיאפשרו את הגברת התחרות, הסרת החסמים והפחתת רגולציה עודפת ושיפור תהליכי עשיית העסקים בישראל.

חמד עמאר: בין היתר נקל בפתיחת עסק, נפחית את הרגולציה שבעלי עסקים מתמודדים איתה ביום-יום ונגדיל את התחרות בשוק הפיננסי.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, שמעתי את כל חברי הכנסת שדיברו, ואני אומר לך, התקציב שאנחנו מאשרים היום הוא תקציב חברתי, ואני אגע רק בכמה דברים: להוסיף 2 מיליארד שקל בבסיס התקציב למערכת הבריאות זה תקציב חברתי.

חמד עמאר: לא עשתה את זה אף ממשלה – הוסיפה לבסיס התקציב 2 מיליארד שקל.

חמד עמאר: היום אושרו 1.8 מיליארד שקל והועברו למאבק בנגיף הקורונה.

חמד עמאר: זה לא קשור בתקציב של משרד הבריאות, זה תקציב תוספתי למשרד הבריאות.

חמד עמאר: תוספת של 700 מיליון לבסיס התקציב של משרד הרווחה זה תקציב חברתי, ומתוכם 100 מיליון שקל הוקצו לטובת מאבק באלימות במשפחה ו-50 מיליון שקל – לביטחון תזונתי.

חמד עמאר: מיליארד שקל תוספת למשרד החינוך, מתוכם 700 מיליון שקל לבסיס התקציב ו-300 מיליון שקל לפרויקטים מיוחדים לצמצום פערים בין פריפריה למרכז.

חמד עמאר: תוספת תקציב של מיליארד שקל לביטחון הפנים, כולל הגדלת כוח האדם במשטרה ב-1,100 שוטרים.

חמד עמאר: כולנו יודעים מה קורה היום ומכירים את האלימות המשתוללת במגזר הערבי.

חמד עמאר: לכן הצעת חוק התקציב שאנחנו מביאים היום היא הצעת חוק חברתית, שתקדם אותנו, תעזור לנו, תוריד את יוקר המחיה במדינת ישראל, ואני מאמין שהיום נהיה אחרי קריאה ראשונה בחוק התקציב, ובנובמבר נעביר את זה בקריאה שנייה ושלישית, ומדינת ישראל תצעד קדימה עם תקציב.

חמד עמאר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר חמד עמאר.

מיקי לוי: ראשון הדוברים בדיון המשולב, סעיף 3 ו-4 – הצעת חוק התוכנית הכלכלית והצעת חוק ההתייעלות – ראשון הדוברים, חבר הכנסת אזולאי – איננו; חברת הכנסת וולדיגר – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כמובן שאנחנו רואים שיש פה הצעות חוק לתיקוני חקיקה, ואנחנו בעצם מסתכלים – שים שעון, אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה לגזול.

משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשאנחנו רואים באמת את ההשתדלות של הציבור להביא את רחשי ליבם לתוך הממשלה, לחברי הכנסת שנמצאים כאן, אי-אפשר שלא לחזק אותם ולומר לכם: אנחנו איתכם.

משה אבוטבול: אני רוצה לומר דבר אחד: כשאנחנו באים ומדברים על כל מיני תוכניות כאלה ואחרות, אני חושב ששומה על הממשלה כולה לעזוב את הכול ולטפל באותו משבר שכולנו מודעים אליו, המשבר של בתי החולים.

משה אבוטבול: ואני קורא דווקא מתוך עיתון מעריב: "בתי החולים: ספקים לא מוכנים להעביר לנו תרופות ומנות דם".

משה אבוטבול: כשאתם מדברים על כל מיני רפורמות וכל מיני דברים שאתם מציגים כדברים שיכולים להועיל לחברה, אנחנו פה מדברים על הלחם והחלב, מדברים על הנושא הזה.

משה אבוטבול: ברגע שבאים מנהלי בתי החולים ומפגינים כלפי הממשלה על זה שלא מספקים להם אפילו כספים לציוד, לדברים מהסוג הזה, אני לא מבין איך השר ואיך סגן השר יכולים להישאר איתנו פה במליאה.

משה אבוטבול: הרי דברים כאלה יכולים רק להתפתח לדברים חמורים יותר, כמו שאנחנו רואים שמצד אחד התחלואה יכולה לעלות ולגאות, ומצד שני אנחנו רואים את מספר הנפטרים, ופה אנחנו מדברים על כל מיני רעיונות כאלה ואחרים שרוצים לעשות רפורמות בדברים שלא יכולים להוסיף לרפואה שלנו, ואני אומר את זה בצורה הזאת.

משה אבוטבול: ופה אני דווקא מצטט את מנכ"ל שערי צדק, שאומר פה משפט מאוד מאוד איכותי: אני לא מבין איך חברי הכנסת – והשרים, כמובן – מסוגלים לשבת בנחת על הכיסא הזה.

משה אבוטבול: איפה הכבוד של המדינה הזאת?

משה אבוטבול: עם כל הכבוד לכל מיני העברות כאלה ואחרות, אנחנו לא רואים בכך שום זיק של תקווה.

משה אבוטבול: לכן אני באמת קורא לממשלה להתעשת, לבוא ולהבין שהמספר של החולים – המשפחות הללו, מאחורי כל חולה יש משפחה, ולפעמים מדובר על משפחות ברוכות ילדים, ואנחנו בסופו של דבר נמצא את עצמנו במצב שלעולם לא נוכל לתקן אותו.

משה אבוטבול: אני קורא לכם: אנא, עזבו את הכול, שבו איתם, עם אותם אנשי בתי החולים, עם אותם אלה שבאמת עובדים קשה מאוד בשבילנו, עושים את כל המאמצים כדי שיהיה לנו טוב.

משה אבוטבול: מה הם סך הכול רוצים?

משה אבוטבול: אמרתי את זה קודם: לקיים את הצו האלוקי "רפא ירפא", כפי שחז"ל דרשו.

משה אבוטבול: מכאן שניתנה רשות לרופא לרפא, אבל אנחנו לא מאפשרים להם את זה, לא נותנים להם ארגז כלים מינימלי, דברים שהם צריכים כדי לקיים את חייהם של אלה שנמצאים בבתי החולים.

משה אבוטבול: גם ככה תמיד המצב של בתי החולים לא היה קל, אבל אם אנחנו מוסיפים עכשיו את המשבר שאנחנו נמצאים בו, משבר נגיף הקורונה – איך אפשר להתעלם?

משה אבוטבול: איך אפשר לשבת בשקט?

משה אבוטבול: וצר לי שישנם גם שרים שמבלים להם בכל מיני חופשות למיניהן.

משה אבוטבול: יש זמן לחופשות?

משה אבוטבול: הרי אז, בזמנו, עם הממשלה הקודמת, צרחו: איך אתם יוצאים לחופשות?

משה אבוטבול: ופה מאפשרים לעצמם.

משה אבוטבול: אז בבקשה, אנא, שימו עין על החולים היקרים שלנו.

משה אבוטבול: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת אבוטבול.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטון – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להגיד יישר כוח ליועצת המשפטית של הכנסת.

אבי מעוז: לפני הדיון הזה היא שלחה לנו מכתב מפורט שבו היא פירטה את כל הסעיפים של חוק ההסדרים – התוכנית הכלכלית, כפי שהיא נקראת – ואני רוצה לגעת באותה נקודה שהיא מדברת על פרק כ': ייעול מערך הכשרות.

אבי מעוז: היא כותבת כך: הערות: התיקון יוצר מהפכה של ממש בהסדרת תחום הכשרות, מסדיר עיסוק וקובע הסדרים חדשים ומורכבים, תוך שינוי מעמדם של רבני ערים והרבנות הראשית.

אבי מעוז: אין קשר לתקציב ולא ברור מדוע נכלל בחוק ההסדרים.

אבי מעוז: מומלץ לפצל להליך חקיקה רגיל.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אני חושב שמה שהיועצת המשפטית ראתה בצורה כל כך פשוטה – שאין שום קשר לחוק ההסדרים ושיש פה מהפכה של ממש בסמכותה של הרבנות הראשית, בתפקידם של רבני הערים, והיא ממליצה את הדבר הכל-כך פשוט שאתם, הממשלה, לא השכילה לעשות – היא ממליצה לפצל את זה להליך חקיקה רגיל.

אבי מעוז: ואני שואל אתכם, הממשלה, חברי הקואליציה, אני שואל: האם תוכנית ההכלה שאתם נוקטים בזמן האחרון, הכלת המתים שבמגפה, כפי שטענה שרת הפנים, הכלת הטרור, כפי שאנחנו רואים במו עינינו, האם ההכלה הזאת לא כוללת גם את הכלת זהותה היהודית של מדינת ישראל?

אבי מעוז: מדוע אתם מכניסים לחוק ההסדרים הצעת ייעול של מערך הכשרות שבאה להרוס את הרבנות הראשית?

אבי מעוז: אתם בזה הורסים את הרבנות הראשית.

אבי מעוז: מי יעמוד לנו כנגד הפיכתה של מדינת ישראל ממדינה יהודית למדינת כל אזרחיה?

אבי מעוז: אני קורא לכם מעל במה נכבדה זו ועוד פעם פונה אליכם: אין קשר בין מהפכת הכשרות שאתם רוצים לעשות ובין חוק ההסדרים.

אבי מעוז: תוציאו את זה מחוק ההסדרים.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אני יודע שאתה עושה מאמצים להוציא מחוק ההסדרים חוקים שאינם קשורים לתקציב.

אבי מעוז: אני מבקש ממך, תתגייס לעניין הזה.

אבי מעוז: תמשיך במאמציך.

אבי מעוז: מהפכת הכשרות, אין עניינה בחוק ההסדרים.

אבי מעוז: זוהי רק פחדנות של השר מתן כהנא, של מי שרוצה להרוס את הרבנות הראשית.

אבי מעוז: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, אני מבקש להודות לך, אדוני יושב-ראש הכנסת.

משה גפני: דיברנו בבוקר.

משה גפני: לא היה תקדים של ערב ראש השנה שיהיו פה המריבות על תקציב ועל חוק הסדרים, וביקשתי ממך אם אפשר לדחות את זה לאחר ראש השנה, ואני שמח שנענית לבקשתי, והגעת להסכמה גם עם יריב לוין, והגיעו להסכמה שערב ראש השנה נחזור בתשובה.

משה גפני: זה עדיף על פני מריבות וכל מה – – –

דוד אמסלם: שלא יעבירו את זה לערב יום כיפור.

דוד אמסלם: יכול להיות שגם ביום כיפורים יקיימו דיון.

דוד אמסלם: אין להם אלוהים, אלה, אתה יודע.

משה גפני: אני לא ביקשתי.

משה גפני: אני אמרתי לו ודיברנו – לא היה תקדים כזה שממש ערב ראש השנה מביאים – – –

דוד אמסלם: כל מה שהם עושים לא היה לו תקדים בכנסת.

משה גפני: טוב.

משה גפני: על כל פנים אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על העניין הזה, ואני רוצה לדבר על מה שנעשה בחוק ההסדרים.

משה גפני: יש דברים שהם לא ייאמנו.

משה גפני: אני לא זוכר שהיה דבר כזה.

משה גפני: חסר לי אותך באופוזיציה.

משה גפני: חסר לי, באמת.

משה גפני: לא היה דבר כזה.

משה גפני: אנחנו מדברים על העלאת גיל הפרישה לנשים, דיברתי על זה היום.

משה גפני: לא יאומן.

משה גפני: זה כאילו באים הפקידים של משרד האוצר, ואת מה שהם יודעים שלא יעבור בדיון אמיתי, הם מביאים בחוק ההסדרים.

משה גפני: מה זה קשור לחוק ההסדרים?

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

משה גפני: אני לא מדבר על הרפורמה בחקלאות, כל הנושאים שאין עניינם חוק ההסדרים אלא ניסיון להביא את הכול ולהגיד שאם לא – הממשלה תיפול.

משה גפני: רגולציה ומהפכה של ההתנהלות, של סדרי שלטון – את זה אפשר לעשות ככה, במהירות, כשצריך להעביר תקציב, כשיש תאריך שהוא דדליין, ובזה לגמור את העניין באלף ואחד נושאים?

משה גפני: אבל אני רוצה לדבר על העניין הזה של הכשרות, או יותר נכון האי-כשרות.

משה גפני: אני רוצה לדבר על העניין הזה, ולא לגופו של עניין; לגופו של עניין יכול להיות שיש כאלה שסבורים שזה טוב.

משה גפני: אני חושב שהם טועים לחלוטין – זה רע מאוד.

משה גפני: כל רבני ישראל כתבו וחתמו נגד החוק הזה.

משה גפני: אבל שמישהו יסביר לי, אדוני היושב-ראש, אם מותר לך לשבת מהצד בעניין הזה.

משה גפני: כותבת הממשלה בחוק ההסדרים שהחוק של הכשרות – אין לו עלות תקציבית.

משה גפני: הוא לא עולה כסף.

משה גפני: לא חוסכים בו כסף ולא מוסיפים בו כסף, ולא עוד אלא לא מוסיפים בו תקנים ולא מורידים בו תקנים.

משה גפני: כלום.

משה גפני: יש דיון אם צריך כשרות באופן כזה או באופן אחר, אם צריך כשרות או בכלל לא צריך כשרות – דיון של דת ומדינה, דיון שצריך להביא רבנים או אנשי מקצוע.

משה גפני: אני גם לא מבין את ההסתדרות.

משה גפני: הם אמרו לי שהם מתערבים בזה, אבל מדובר על 4,000 עובדים שהולכים להיפגע, הולכים להיפגע בזכויות שלהם וייתכן שגם במקום העבודה שלהם.

משה גפני: יש לזה השלכה חברתית לפני שאנחנו מדברים על דת ומדינה.

משה גפני: איפה ההסתדרות?

משה גפני: למה היא שותקת?

משה גפני: מה זה?

משה גפני: הולכים פה לפגוע בפרנסה של אלפי משפחות.

משה גפני: אתה רוצה לעשות שינוי – בבקשה, כמו שעושים שינוי בדבר כזה: הכנסת יושבת, יושבות ועדות, דנים בעניין הזה, זה לוקח זמן.

משה גפני: מה זה המהירות הזאת?

משה גפני: מה הרשעות הזאת כלפי אנשים?

משה גפני: מה?

משה גפני: אותו הדבר כמו שמגיע שר האוצר ובמחי יד הוא אומר שאישה שיוצאת לעבודה אבל בעלה לומד תורה ותורתו אומנותו – שהיא תישאר בלי מקום עבודה והיא תישאר בלי סבסוד של הילד במעון, היא לא תלך לעבוד.

משה גפני: אכפת לו?

משה גפני: כמו שאכפת לו מבתי החולים.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: אה, סיימתי?

מיקי לוי: הרבה לפני, רק לא היה לי נעים להפריע.

משה גפני: אה, לא, בסדר, אז אני מסיים.

משה גפני: אני מבקש ממך, אני רואה שהולך לי איתך.

משה גפני: הינה, ערב ראש השנה סידרת, ובאמת, תבורך.

משה גפני: הנושא הזה של החוק על הכשרות – אני ראיתי גם את המלצת הלשכה המשפטית.

משה גפני: זה באמת דבר שלא יכול להיות בחוק ההסדרים.

משה גפני: הוא לא יכול להיות.

משה גפני: רוצים לקדם אותו?

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: יש הליך בכנסת, יש עובדים, כל מה שנילווה לזה, וזה בסמכותך.

משה גפני: אני לא אבוא אליך בטענות, אני בא אליך באופן הכי חברי: צריך להוציא את זה מחוק ההסדרים.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אמרת לי שזה תפקיד – – –

יולי יואל אדלשטיין: היית שואל אותי מראש.

מיקי לוי: חבר הכנסת סופר – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בדיון ביום שלישי לא אהבת את הסיומת שלי כשאמרתי שאין ממשלה בישראל.

יצחק פינדרוס: הדיחו את ביבי, הצליחו, בראבו, אבל אין ממשלה בישראל, לצערי, ומתברר, אדוני היושב-ראש, ולתשומת ליבך, שהם בדרך לאין כנסת בישראל, כי ממשלה אין.

יצחק פינדרוס: אני מחזיק את הספר הזה ומנסה לקרוא מלמעלה את הפרקים שנכנסו לתוכו כחוק הסדרים.

יצחק פינדרוס: תאמין לי, יש פה דברים שהם חלומות רטובים שלי.

יצחק פינדרוס: אני הייתי חבר בוועדה לתכנון ובנייה במשך שניים וחצי עשורים, 25 שנים.

יצחק פינדרוס: 25 שנים הייתי חבר בוועדה לתכנון ובנייה.

יצחק פינדרוס: אני חי כל פרט.

יצחק פינדרוס: החוק של רישוי לתכנון ובנייה, אין לו שום קשר לשום דבר כלכלי.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, אני בעדו ויש בו סעיפים טובים וסעיפים לא טובים, אבל מה בין זה לתוכנית כלכלית?

יצחק פינדרוס: החוק של היוועדות חזותית של אסירים – ריבונו של עולם, מה הקשר בינו לבין כלכלה?

יצחק פינדרוס: איך הוא נוגע לכלכלה?

יצחק פינדרוס: היו פה דיונים, כידוע, על היוועדות חזותית, דיונים בוועדת חוקה, דיונים רציניים ואמיתיים.

יצחק פינדרוס: אי-אפשר לקיים שום דיון.

יצחק פינדרוס: גם כנסת אי-אפשר לקיים.

יצחק פינדרוס: גיל פרישה לנשים – נושא קריטי ומהותי שיש מה לדון בו.

יצחק פינדרוס: דנים עכשיו על תקציב של שנתיים בסד זמנים קצר באופן יחסי, בגלל מה שקרה במשך השנה וחצי האחרונות והמשבר הפוליטי, הכול בסדר, אבל רבותיי, מה קרה לכם?

יצחק פינדרוס: אני כבר לא רוצה לדבר על נושא הכשרות, כפי שאמר הרב גפני, שהוא ממש סתם אצבע בעין.

יצחק פינדרוס: פעם אחת נגיד פה במליאה למה: מישהו הפסיד בבחירות לרבנות הראשית לישראל והוא מסית את השר – הטייס האסטרונאוט – שיביא רפורמה בכשרות כשהוא לא מבין שום דבר על מה הוא מדבר.

יצחק פינדרוס: מה זה קשור לכלכלת ישראל?

יצחק פינדרוס: ריבונו של עולם, מה זה קשור לכלכלת ישראל?

יצחק פינדרוס: תסביר לי מה זה הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: הרי הדיונים האלה בוועדות – יהיו דיונים, אבל בואו נדון על כלכלה, בואו נדון על תוכנית לשנתיים כמו אנשים רציניים.

יצחק פינדרוס: אני אומר שוב: לצערי הרב, באמת לצערי הרב, אין כרגע ממשלה מתפקדת בישראל.

יצחק פינדרוס: אין.

יצחק פינדרוס: לפחות, לפחות, מינימום שייתנו לכנסת לתפקד, שהוועדות ידונו.

יצחק פינדרוס: אני רוצה גם להתייחס למה שאמר הרב גפני על הניסיון להגיע לפשרה בין קואליציה לאופוזיציה.

יצחק פינדרוס: תראה, יכול להיות, במסגרת הראש הגאוני של ממשלת ישראל למנות את יוליה מלינובסקי לוועדה לשירותי דת, יכול להיות, אם תציעו לנו שאחת הוועדות – דודי, אני רוצה להציע את זה גם לליכוד: להציע את הוועדה לטיפול בפשע באוכלוסייה הערבית – כי את זה אין – למנות את איתמר בן גביר.

יצחק פינדרוס: יכול להיות שזה יהיה מקובל ואז יהיה איזשהו איזון ובלם.

יצחק פינדרוס: אני מציע למנות אולי את מוסי רז לוועדה לענייני התיישבות, ואז אולי נגיע לאיזושהי הסכמה גם בוועדות המיוחדות.

יצחק פינדרוס: מישהו פה צריך קצת לנחות, להפסיק להיות אסטרונאוט, ולהבין את המצב שאנחנו נמצאים בו.

יצחק פינדרוס: אני רוצה ב-20 השניות שנשארו לי – אחד הדברים, אדוני היושב-ראש, שכואב גם לך, הוא פרק שלם פה שזה כבר שערורייה.

יצחק פינדרוס: החוק של 2014 צריך להיות מתוקן.

יצחק פינדרוס: כל הנושא של החוק של 2014 מקבל פה חיזוק ועוצמה של התחשבנות בתי החולים וההתחשבנות של ה-cap, מקבל פה פרק שלם ארוך של ההתחשבנות, שזה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

יצחק פינדרוס: הוא נוגע אך ורק בשבעת בתי החולים, אני מזכיר לך, כי בתי החולים הממשלתיים, אחרי ההתחשבנות הזאת מקבלים את השכר ממשרד האוצר.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת שאתה עכשיו ביודעין, היום, בעוד חצי שעה, שעה, הולך להצביע נגד אותם שבעה בתי חולים, כי זה מה שמופיע פה.

יצחק פינדרוס: זה הרי לא נוגע לבתי החולים הממשלתיים, כי גם אם ייתנו להם פחות כסף הם מקבלים את זה בשכר, הם מקבלים את זה בהוצאות, כי הבעלות היא של הממשלה.

יצחק פינדרוס: זה דבר שבטח ובטח אני לא חושב שיש מישהו שיכול להעלות על דעתו בצורה סבירה להסכים לדבר הזה.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אדלשטיין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, אני, אדוני היושב-ראש, בזמן שניהלת פגישה חשובה בניסיונות להגיע להסדר פה בכנסת, התייחסתי כבר לחוק ההסדרים גם בסיבוב הקודם, לכן אני רוצה להוסיף רק כמה הערות קטנות.

יולי יואל אדלשטיין: למשל, אני אקח נושא – אנחנו בפרק המחמאות ואני מצטרף למחמאות לאדוני, שישב עם שר האוצר, אני מבין, והביא בשורה על ידי כך שהוציא כמה רפורמות מוצעות מחוק ההסדרים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל עדיין, אדוני, אי-אפשר בלי "אבל".

יולי יואל אדלשטיין: חוק ההסדרים הזה הופך את המגמה של כל הכנסות האחרונות, ואדוני יודע את זה מצוין.

יולי יואל אדלשטיין: חוק ההסדרים היה הולך ומצטמצם.

יולי יואל אדלשטיין: ואני לא קיצוני, אני לא חושב שאנחנו עכשיו צריכים לבוא בדרישה שבכלל לא יהיה חוק הסדרים.

יולי יואל אדלשטיין: יש דברים שנוגעים לתקציב, יש סיטואציות שונות, יש משברים, עיין ערך "קורונה", אז יש דברים פיסקליים באמת שאפשר גם לחוקק.

יולי יואל אדלשטיין: אבל בין זה לבין הדברים המוצעים – ואתה באמת ראית את ההערות של הלשכה המשפטית, שתמיד עושה עבודה מצוינת, לא חשוב מי היושב-ראש – אתה, לוין, אני, רובי ריבלין – הערות חד-משמעיות: אין קשר לתקציב, אין שום השלכות תקציביות.

יולי יואל אדלשטיין: הרפורמות טובות יותר, טובות פחות, אבל כשמחוקקים את הרפורמות האלה בחיפזון כזה זו בכייה לדורות.

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך אנחנו ככנסת נשב עוד שנים ארוכות ונראה איך לעשות ומה לעשות כדי לתקן את הנזק שנעשה.

יולי יואל אדלשטיין: ואפילו בדברים הטובים.

יולי יואל אדלשטיין: הינה, עלה פה סגני עד לא מזמן יואב קיש, בירך על כך שיש בשורה – בשורה בלי מירכאות – על כך שיש שני בתי חולים חדשים, אחד בבאר שבע ואחד בקריית אתא, נושא שכבר לפניי התחילו לתכנן במשרד הבריאות; אני אפילו לא מנסה לגנוב את הקרדיט, לא נוהג כך.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו באו באמת בהחלטה אמיצה להתחיל את התהליך של הבנייה.

יולי יואל אדלשטיין: כשזה בחוק ההסדרים אז זה אולי יעבור, והתושבים יחשבו בטעות שיהיו להם בתי חולים.

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר לך כמי שעד לא מזמן היה שר הבריאות, אדוני היושב-ראש:

יולי יואל אדלשטיין: אם במקביל אנחנו עכשיו לא נתחיל את תהליך הכשרת הרופאים והרופאות והאחים והאחיות שיעבדו בבתי החולים האלה, זה כמו לבנות את הבריכה במקום שאין בו מים.

יולי יואל אדלשטיין: אז לכן אני אומר: בכל דבר, בכל פרט כזה, אי-אפשר לדון בשישה שבועות.

יולי יואל אדלשטיין: וגם כדאי לזכור דבר אחד: תמיד מה הלחץ של הממשלה?

יולי יואל אדלשטיין: לא תצביעו על כל המקשה – תיפול הממשלה, כי אין תקציב.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא המקרה, כי בפנינו לא רק דיון נפרד, אדוני, אלא גם שתי חוברות – יש גם תקציב 2022.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ככנסת יכולים לפעמים לקבל לפחות את האופציה לגבי חלק מהדברים לדון עד סוף מרץ, כי תקציב 2022 לא מפיל את הממשלה אם הוא עובר עד סוף מרץ.

יולי יואל אדלשטיין: אז אם רוצים עד 14 בנובמבר לגמור את כל החוקים והרפורמות, בלי להיות נביא אני אומר שהתוצאות יהיו הרסניות, בלי לדבר על כך שנפגע המעמד של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אם רוצים לעבוד לפחות חצי ברצינות, יש כאן, בסיטואציה הנוכחית, אופציה לעשות זאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אדלשטיין.

מיקי לוי: השר חמד עמאר, אני חושב שלא שמעת את מה שאמר חבר הכנסת אדלשטיין, עם הערה מאוד נכונה.

מיקי לוי: הוא נתן "כל הכבוד" לאוצר על כך שיש תקציב להקמת שני בתי חולים.

מיקי לוי: אין בתקציב הזה שום שורה לגבי הכשרת הצוות הרפואי – רופאים ואחיות וטכנאים ועוד כהנה וכהנה.

מיקי לוי: הוא נתן דעתו על כך ואמר: חברים, המבנה בסדר אבל תשומת ליבכם לנושא בניית הצוות.

מיקי לוי: תודה רבה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אדלשטיין, זו הערה בהחלט טובה.

חמד עמאר: – – – בתקציב – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור – איננו; חבר הכנסת ליצמן – איננו; חבר הכנסת אופיר כץ – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר חמד עמאר, אני הייתי רוצה לשמוע מה היה אומר חברי מיקי לוי על חוק ההסדרים הזה.

מיקי לוי: הוצאתי 30%.

מיקי לוי: זה מה שיכולתי.

אוסאמה סעדי: נכון, הוצאת 30%, עשית עבודה יפה, אבל אני הייתי איתך, ואז, השר חמד עמאר, אני הייתי חבר כנסת חדש, שאך נכנס לכנסת ופתאום יש חוק ההסדרים, עם כל הלילות הלבנים שהיינו מבלים, אתה ואני, בוועדת הכספים.

אוסאמה סעדי: והייתי רואה ולומד ממי אם לא מיקי לוי, שאומר על חוק ההסדרים – איך שר האוצר אז, כחלון, הביא את כל הרפורמות.

אוסאמה סעדי: אתה זוכר?

אוסאמה סעדי: אתה היית איתנו.

אוסאמה סעדי: אתה זוכר את ספינת הדגל – – –

חמד עמאר: אני זוכר את הצעקות של היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: את הצעקות שלו.

אוסאמה סעדי: אתה זוכר את ספינת הדגל של כחלון, מיסוי דירה שלישית?

אוסאמה סעדי: מה זה, הפכו עולמות שכאילו הרפורמה הזאת היא שתציל את הכלכלה הישראלית.

אוסאמה סעדי: אתה ואני ניהלנו מאבק עיקש, והם בכוח העבירו את זה.

אוסאמה סעדי: בסוף, מה התוצאה?

אוסאמה סעדי: זה נפסל בבג"ץ וירד לטמיון.

אוסאמה סעדי: ולכן, כבוד השר חמד עמאר, אני ספרתי – אחרי שכבוד יושב-ראש הכנסת הוציא 30%, עדיין יש 44 חוקים, תיקוני חקיקה, ליישום המדיניות הכלכלית, ו-18 תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב.

אוסאמה סעדי: תשמע, אדוני השר – ואני משפטן, ואני יודע לקרוא ולא מפחד מהספרים – כל תיקון כזה הוא חתיכת תיקון ורפורמה יסודית, ענקית.

אוסאמה סעדי: אתם מצפים מהכנסת לעשות דיון ענייני, יעיל, בתוך שישה שבועות?

אוסאמה סעדי: זאת עבודה בעיניים.

אוסאמה סעדי: זאת עבודה בעיניים.

אוסאמה סעדי: יש דברים שבכלל לא קשורים לתקציב ומנסים תמיד להשחיל את זה.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על מאבק בפשיעה ובאלימות, אז שמעתי את שר האוצר, ואני יודע על ההחלטה להקצות מיליארד שקלים ולקלוט 1,100.

אוסאמה סעדי: אז איך שאמר שר הבריאות הקודם, אתם רוצים לבנות שני בתי חולים סוף-סוף, טוב, אבל אמרתי לשר הבריאות: למה בקריית אתא?

אוסאמה סעדי: אתה משפרעם, שפאעמר.

אוסאמה סעדי: עד שכל הזמן אומרים: בואו נקים בית חולים ביישוב ערבי – – –

חמד עמאר: אני אעדכן אותך:

חמד עמאר: בית החולים יותר קרוב לשפרעם – – –

אוסאמה סעדי: אבל הוא נקרא קריית אתא, בית חולים קריית אתא.

אוסאמה סעדי: למה לא בשפאעמר?

אוסאמה סעדי: קריית אתא זה חיפה.

אוסאמה סעדי: בחיפה יש רמב"ם, יש הכרמל – – –

חמד עמאר: זה שלוש דקות משפרעם.

אוסאמה סעדי: למה שלוש דקות?

אוסאמה סעדי: אתם רוצים לתת מסר, ממשלת השינוי הזאת?

אוסאמה סעדי: אז תעשו את זה בשפאעמר ותגידו: הקמנו בית חולים ביישוב ערבי.

מיקי לוי: אני מבקש לסיים.

אוסאמה סעדי: אני מסיים, אדוני.

אוסאמה סעדי: הוא משלם ארנונה לקריית אתא, מה, זה בשטח של קריית אתא, לכן הערתי.

אוסאמה סעדי: אבל אני אומר, גם הכשרת רופאים והכשרת אחיות – זה לוקח זמן.

אוסאמה סעדי: אבל אתם גם אומרים לנו כל הזמן: אנחנו רוצים להיאבק בפשיעה ובאלימות.

אוסאמה סעדי: אני שמעתי את הנאום של חברתי ג'ידא זועבי, שדיברה על הנרצח אנאס ווחוואח, התלמיד, הנער.

אוסאמה סעדי: אני הייתי בלוויה שלו ועמדתי ליד אבא שלו, על הקבר שלו.

אוסאמה סעדי: הוא תלמיד מצטיין, התקבל לתוכנית רמון, רצה ללמוד הנדסה.

אוסאמה סעדי: לאור היום, במרכז לוד, ירו בו.

אוסאמה סעדי: תמיד אומרים לנו: תשמע, תחנות משטרה, עוד שוטרים.

אוסאמה סעדי: אדוני השר, תחנת המשטרה רחוקה ממקום האירוע כמה עשרות מטרים.

אוסאמה סעדי: יש תחנת משטרה בלוד.

אוסאמה סעדי: אנחנו רוצים החלטה למגר – ומשטרת ישראל יודעת, תמיד אני אומר, ויש לה את היכולות, והיא הוכיחה שהיא יכולה לרסק את ארגוני הפשיעה האלה, אדוני השר.

מיקי לוי: תודה.

אוסאמה סעדי: אבל מה, צריך מדיניות.

אוסאמה סעדי: אני מסיים במשפט: הקימו את יחידת סיף, חרב.

אוסאמה סעדי: אומרים: ניתן לה זמן.

אוסאמה סעדי: אתמול "התבשרנו", במירכאות כפולות ומכופלות, על הקמת יחידת מסתערבים; רוצים להכניס את השב"כ.

אוסאמה סעדי: די.

אוסאמה סעדי: ככה, עם הבלבול הזה, כשאין מדיניות וחוסר מדיניות, אתם לא תצליחו למגר את ארגוני הפשיעה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, בבקשה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, לפני שאני אתחיל אני חייב במילה להודות לך כאן מעל דוכן הכנסת.

אופיר כץ: קיבלתי פנייה ממשפחה קשת יום שניתקו לה את החשמל.

אופיר כץ: קיבלנו את הפנייה באמצעות הנציג שלנו, נציג הליכוד בעיריית בת ים.

אופיר כץ: ניתקו להם את החשמל, בלי מזגן בחום – לא אפרט על הסיפור, סיפור קשה; גם קצת האוכל שהיה במקרר שם התחיל להתקלקל.

אופיר כץ: פניתי לשרה, ואני רוצה להגיד לך שתוך דקות היא הרימה את חברת חשמל על הרגליים, עד שלא הגיע טכנאי והחזיר את החשמל לאותו בית.

אופיר כץ: עכשיו היא גם ביקשה מהם שיעזרו לה להסדיר את התשלומים, כמה שיותר לרווח, כדי שהיא תוכל לעמוד בזה.

אופיר כץ: שוב, אני רוצה מכאן להודות לך.

אופיר כץ: יישר כוח.

מיקי לוי: יפה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש – ותודה שאפשרת לי למרות שפספסתי – אני כל פעם חושב שהגיע הגבול מבחינת היחס לפריפריה של הממשלה הזאת, שכל פעם הוא נחצה, ואז לצערי אני נחשף למשהו חדש – כמה ההחלטות, כמה התקציב הזה, כמה אנחנו רואים שיש פה עניין אינטרסנטי, שמירה על הכיסאות.

אופיר כץ: נראה שזה הערך העליון של הממשלה.

אופיר כץ: הממשלה הזאת החליטה שהיא עובדת על מלא בשביל אוכלוסיות מסוימות – הפלסטינים, התנועה האסלאמית – ומפקירה לחלוטין אוכלוסיות אחרות, בעיקר כאלה שאני מנסה לקדם ולעזור להן: הפריפריה, נשים בהיריון, שהופקרו, עובדי ענף התעופה – בקיצור, האזרחים עצמם.

אופיר כץ: אתמול נחשפתי לסיפור מקומם.

אופיר כץ: בכנות, לא האמנתי שאפשר עד כדי כך לרמוס אזרחים במדינה.

אופיר כץ: מכשיר דה וינצ'י הוא טכנולוגיה שפותחה לייעול הליכים כירורגיים.

אופיר כץ: מדובר על רובוט שמסוגל לנתח בצורה מדויקת ביותר, לייצר טווחי תנועה גדולים יותר מהיד האנושית ולספק יציבות מקסימלית.

אופיר כץ: הניתוח באמצעות דה וינצ'י חוסך למטופל כאבים עזים וממושכים והתאוששות ארוכה – באמת, קדמת הטכנולוגיה, פיתוח שמקל משמעותית על מטופלים ובנוסף מושך צוותים רפואיים איכותיים להגיע למרכזים רפואיים שיש בידיהם את הטכנולוגיה החשובה הזאת.

אופיר כץ: לפי תקנות מכשירים רפואיים מיוחדים, הפריסה הקבועה היא שישה מכשירים בכל רחבי הארץ.

אופיר כץ: אני רוצה להשמיע לכם, לשר הבריאות, שישמע את מצב הפריסה כיום: מרכז ותל אביב – שבעה מכשירים; ירושלים – שני מכשירים; דרום – מכשיר אחד; חיפה – מכשיר אחד; מחוז הצפון – אפס מכשירים.

אופיר כץ: אפס מכשירים בפריפריה הצפונית.

אופיר כץ: בית החולים גליל נהריה בראשות פרופ' ברהום אסף תרומות, ולקח לו זמן לאסוף את התרומות, ורכש את המכשיר המיוחל.

אופיר כץ: הם אפילו כבר התחילו לקבוע תורים למטופלים, אבל – תקשיבו לזה – משרד הבריאות סירב לאשר את הפעלת הטיפולים, להפעיל את המכשיר שקיים, שהם קנו מכספי תרומות.

אופיר כץ: הם לא מאשרים להם.

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: כי הניתוחים הללו באמצעות המכשיר עולים כסף, ומשרד הבריאות לא מוכן שתושבי הפריפריה "ייהנו" – במירכאות, כן – גם הם מהמכשיר המתקדם הזה, שקיים במרכז.

אופיר כץ: במרכז כן מממנים את הטיפולים; בפריפריה לא, אין כסף.

אופיר כץ: אתם מבינים?

אופיר כץ: אין כסף להפעיל מכשיר אחד בפריפריה הצפונית.

אופיר כץ: אני רוצה לשאול אותך, שר הבריאות:

אופיר כץ: איך ייתכן שבתקנות נקבע כי אמורים להיות שישה מכשירים בכל רחבי הארץ, וישנם שבעה רק באזור המרכז ושניים בירושלים, ואתם אפילו לא מוכנים לאשר אחד למחוז הצפון?

אופיר כץ: עד כדי כך לא אכפת לכם מהאזרחים שם?

אופיר כץ: עד כדי כך אתם מנותקים מהפריפריה גם גיאוגרפית וגם תקציבית?

אופיר כץ: למה תושבי הפריפריה הם עד כדי כך אוויר בשבילכם?

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: להם לא מגיעים שירותי רפואה ראויים?

אופיר כץ: להם לא מגיעה איכות חיים?

אופיר כץ: להם אין כסף?

אופיר כץ: שתי מילים: תתביישו לכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, מילה על הרפורמות.

ישראל כץ: בחוקי ההסדרים, גברתי השרה, שמביאים כאן, היחידי בכל המערכת שיכול להעיד על מה שכלול בהם, מה יש בהם, מה אין בהם, זה אני.

ישראל כץ: אני כשר האוצר הכנתי את תקציב 2021-2020 – לא דנו כרגע בנסיבות והסיבות שלא היה אפשר להגיש אותם באופן פורמלי כתקציב המשכי – והכנתי עשרות חוקי הסדרים.

ישראל כץ: ישבתי מאות שעות של דיונים כדי לגבש דברים יצירתיים, נכונים, שיאפשרו מהפכה, כמו שעשיתי בתחבורה.

ישראל כץ: אתמול חנכו את הנמל הראשון בחיפה, הנמל המשוכלל ביותר בעולם, ועוד מעט, עוד חודשיים, באשדוד, וארבעה נמלים, ומשדרגים – תחרות משוכללת שהופכת את ישראל למרכז בין-לאומי של סחר ימי מול המונופולים הגדולים בעולם.

ישראל כץ: אותו דבר השמיים הפתוחים.

ישראל כץ: מול הגורמים הכי חזקים פתחנו את השמיים לכל עם ישראל, את הלואו קוסט.

ישראל כץ: לפני שנת הקורונה היו 25 מיליון עוברים בנתב"ג.

ישראל כץ: חיברתי את הפריפריות עם כבישים ורכבות, ולא עשו את זה קודם לכן.

ישראל כץ: אז אני יודע איך עושים דברים.

ישראל כץ: בניתי עשרות חוקים שהיו משנים את פני המדינה.

ישראל כץ: הרפורמה, התחרות במערכת הפיננסית עם חברות הפינטק והבנקים, התחדשות עירונית חברתית במרכזי הערים הגדולות עם השכונות הוותיקות – מי כמוך יודע שהביאו כאן את העולים והושיבו, והם גרים בבתים זולים על קרקע יקרה.

ישראל כץ: סדרה שלמה של דברים – הכנו אותם, וחיכיתי לראות.

ישראל כץ: עכשיו את רובם הגישו – ברור, הרי לא תוך שבועיים הכינו הכול חדש – אבל על הדבר הזה לקחו דבר שאני פסלתי על הסף.

ישראל כץ: אמרתי ארבעה צבעים: ירוק, צהוב, לבן ואדום.

ישראל כץ: מה שירוק – יש לכם אור ירוק לנוע; צהוב – אני בעד אבל רוצה לראות שזה ישים; בלבן אני אשקול; את האדום תחזירו למגירות, אלו כל המיסים והגזרות.

ישראל כץ: עכשיו הם אמרו לי: אדוני השר, זה לא מיסים, זה להוריד את המפגע הסביבתי ולהפחית את כלי הרכב.

ישראל כץ: אמרתי: חברים, עזבו, עליי אתם עובדים?

ישראל כץ: זה מיסים.

ישראל כץ: עכשיו הגיע ליברמן, הוא היה צריך עוד כסף, והוא היה יכול להגיש את אותו דבר.

ישראל כץ: דרך אגב, הייתה לי דילמה אם לא לתמוך בנושא של ההסדרים.

ישראל כץ: הוא הגיש והוא ביקש עוד כסף, והפקידים, אנשים מתוחכמים, פתחו את המגירה האדומה ושפכו את הכול.

ישראל כץ: אגב, הם לא האמינו, הם חשבו שחלק זה עיזים.

ישראל כץ: לדעתי, יש להם ייסורי מצפון שהקואליציה הזאת, בצורה כל כך פזיזה, הולכת לתמוך בדברים נוראיים.

ישראל כץ: אפילו איתי כשהם דיברו הם – חלק אמרו: טוב, ניסינו, ניסינו.

ישראל כץ: מה שאמרו "ניסינו" – כאן זה כבר הפך לתורה מסיני.

ישראל כץ: בא שר אוצר שלא התעמק ודוחף את הדברים האלה ואומר: זה לא מיסים, זה לחנך את הציבור.

ישראל כץ: אין לנו כאן ברוך השם מחנות לחינוך מחדש.

ישראל כץ: אנחנו רוצים חוקים שנותנים תחרות למונופולים, הפעם לא רק בתחבורה – לבנקים, לכולם – ומיטיבים עם הציבור, עם הציבורים: פתיחת היבוא, תמרוקים.

ישראל כץ: את זה אני עיצבתי.

ישראל כץ: גם את הרפורמה בחקלאות במובנה האמיתי בתחום הצומח, של לתת תמיכה ישירה מול פתיחה והוזלה, אני עיצבתי, אבל בדרך נכונה.

ישראל כץ: במקום זה הביאו כאן ערימת גזרות שמעוותות לחלוטין את הרפורמות האלה.

ישראל כץ: ואני אגיד לך, אדוני היושב-ראש, יש דבר יותר מזה: גם אם יצליחו להעביר כאן בכוח מול ח"כים נורבגים ושרים וסגני שרים וארבע אצבעות של עבאס, שיגבה את מלוא החופן עם הלבנת היישובים הלא-חוקיים בנגב, שהוא ישב שם וחילק כספים לשרים – איפה היה היועץ המשפטי לממשלה – –

דוד אמסלם: מי זה?

ישראל כץ: – – שעה שיושב – –

דוד אמסלם: מי זה?

ישראל כץ: – – מנסור עבאס – –

דוד אמסלם: איך קוראים לו?

ישראל כץ: – – כמו סולטאן ומחלק עשרות מיליארדים לשרים, אני אומר לך, חבר הכנסת אמסלם דודי.

דוד אמסלם: כבוד השר, ישראל, איך קוראים לו, ליועץ המשפטי?

דוד אמסלם: שכחתי את השם שלו.

ישראל כץ: הוא לא התערב.

ישראל כץ: אגב, לי הוא אמר: 300 עמודים.

אופיר כץ: אין, אין.

דוד אמסלם: זה היועץ המפלגתי, לא המשפטי.

דוד אמסלם: המפלגתי.

ישראל כץ: סליחה, 300 עמודים, אני לא מאשר יותר.

ישראל כץ: ואגב, אתה כיושב-ראש, אני חייב להעיר לך, היית צריך להיות יותר נחרץ ולהוריד חלק מהחוקים.

מיקי לוי: 30%.

ישראל כץ: כשאני בא – לא, זה חוק המטרו, עזוב, בסדר, 150.

מיקי לוי: לא, זה לא רק שם.

ישראל כץ: באתי ליריב לוין, ליכודניק, אמרתי לו: הבאתי לו את חוקי ההסדרים עם ניסנקורן, עם איתן גינזבורג, אחרי שזה היה אצל היועץ המשפטי.

ישראל כץ: אמר לי יריב לוין: אני לא אאפשר לך להעביר, זה לא יהיה דומה אפילו.

ישראל כץ: אני חייב להגן על הכנסת.

ישראל כץ: אני חייב להגן על הכנסת.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם כשאני הייתי יושב-ראש הקואליציה זה מה שאמר לי אדלשטיין.

ישראל כץ: כן, אותו דבר.

ישראל כץ: למרות שהוא מהליכוד ואני מהליכוד, ולמרות התקופה, הוא אמר: אני חייב להגן על הכנסת.

ישראל כץ: אני לא יכול לאפשר דיון חפיף.

ישראל כץ: בואו נקבע מה.

ישראל כץ: הינה, גם אופיר היה מעורב בחלק מהדברים כמרכז הקואליציה בוועדת הכספים, אופיר כץ.

ישראל כץ: היום בעצם באו והנחיתו.

ישראל כץ: היועצת המשפטית של הכנסת אומרת: תורידו חלק.

ישראל כץ: שמעתי היום את אליקים רובינשטיין, הוא אומר: תורידו.

ישראל כץ: עכשיו אין כאן קשב, כי מותר הכול, כי בשביל להוריד את ביבי ואת הליכוד כל התקשורת נותנת גיבוי, ואז בג"ץ לא מתערב, והיועץ המשפטי, שאמר לי – –

דוד אמסלם: שתיקת הכבשים.

ישראל כץ: – – אין יותר מ-300 עמודים, הוא כבר נותן 500.

ישראל כץ: ורגולציה – הוא אמר לי: אי-אפשר.

ישראל כץ: הוא אמר לי: את חוק התמרוקים אני לא מאפשר, כי זה בדיעבד להפליל אנשים, ואם אתה בודק אותם רק בדיעבד, אתה עושה להם הפללה רטרואקטיבית.

ישראל כץ: אז יש כאן איפה ואיפה, אבל מילא, היינו מסתדרים.

ישראל כץ: הבעיה היחידה והעיקרית היא שזה פוגע בציבור.

ישראל כץ: הולכים כאן לפגוע בציבור בעשרות חוקים וגזרות שנוחתים עליו, והוא ישלם.

ישראל כץ: למה הפריפריה צריכה לשלם מיליארדי שקלים כשהיא נכנסת לגוש דן רבתי?

ישראל כץ: לא רק שהוא נוהג באוטו מהדרום ומהצפון, הוא גם צריך לשלם כסף?

ישראל כץ: וזה כדי להוריד את – זה לא יוריד רכב אחד מהכביש עד שהתחבורה הציבורית שהוצאתי לא תהיה.

מיקי לוי: תודה.

ישראל כץ: ולכן אני פונה אליך, אני פונה לכולם, ואני אומר: תשקלו לפני ההצבעה הראשונה, אחרי ההצבעה הראשונה, איך בכל זאת באים בתקופה הזאת, שעדיין יש גזרות ויש דברים – ואגב, אתה, אדוני היושב-ראש, יודע שפעלנו ביחד למנוע לקיחת כסף חזרה מהעצמאים, ומה שקורה עכשיו זאת השתוללות – נתנו לרשות המיסים לחזור לתפקיד המקורי של גבייה במקום לתת, והם על רקע פרוצדורות ואטימות וסטיות קטנות מאוד בפרוצדורה הולכים ומנסים להחזיר את הכספים.

ישראל כץ: את העניין הזה חייבים לעצור, ושמי שקיבל סיוע ימשיך לקבל אותו דווקא בתקופה הקשה, וחייבים לתת יד לציבור, כמו שעשינו, בקונסנזוס.

ישראל כץ: תמכת בהרבה חוקים.

ישראל כץ: אני מקווה שאני לא מסבך אותך בזה שאני אומר שחשבת שבצורה עניינית צריך לעשות.

ישראל כץ: וגם ראש המפלגה שלך, שלא היססתי לפנות אליו לפעמים בענייני הקורונה, והוא גם – וכאן פתאום בורחים לפינה שהיא פינה נעולה שהולכת לפגוע – עזבו אותנו, כולם יסתדרו – הולכת לפגוע בציבור בתקופה קריטית.

ישראל כץ: במקום להמריא ולצמוח, זה לקבל מכות ולהיזנח בצד הדרך.

ישראל כץ: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת מכלוף דרעי – איננו; חבר הכנסת כסיף – איננו; חברת הכנסת סלימאן – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, ערב ראש השנה תשפ"ב, יש לנו הרבה על מה לבקש סליחה, כל אחד ברמה האישית, וכנראה גם ברמה הציבורית.

אוריאל בוסו: זמן של חשבון נפש.

אוריאל בוסו: כל שנה ושנה כל עסק עושה דוחות, הכנסות מול הוצאות, אבל אני דווקא רוצה לבקש מהממשלה את נאום הסליחה שלה, ממי היא צריכה לבקש: סליחה מבתי החולים שהפקרתם; סליחה מאלפי מטופלים שהזנחתם; סליחה מחיילי צה"ל על גדר הגבול ששכחתם; סליחה על תגובת הגמול שלא נתתם; סליחה מקודשי ישראל שרמסתם; סליחה מהקדוש ברוך הוא שביזיתם; סליחה על הנגיף שלא בלמתם; סליחה על המעברים שלא סגרתם; סליחה על החיסון השלישי שלא הקדמתם; סליחה מהנפטרים שהכלתם; סליחה על עושק המיסים שהטלתם; סליחה מילדי האברכים שהשלכתם; סליחה מנשות האברכים שאת פרנסתן השבתם; סליחה מרוב אזרחי ישראל שאת בחירתם נטלתם; גם אפשר לומר סליחה מששת המנדטים שבהבטחותיכם רימיתם.

אוריאל בוסו: ואם לסכם במשפט אחד: סליחה מהציבור במדינת ישראל על כך שלא תפקדתם, הוניתם והרסתם.

אוריאל בוסו: תודה ושנה טובה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טאהא – איננו; חבר הכנסת מרגי – איננו; חבר הכנסת רוטמן – איננו; חבר הכנסת עודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', איננו – סליחה, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, לפני שנים רבות, אי שם במה שנראה היום כעידן הפרה-היסטורי, היה במדינת ישראל תפקיד שקראו לו היועץ המשפטי לממשלה.

בצלאל סמוטריץ': כיהן בו, נדמה לי, אחד בשם ד"ר עו"ד אביחי מנדלבליט.

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שאי פעם בחפירות ארכיאולוגיות עוד ימצאו שרידים שיוכלו לאשש את העובדה שהוא היה קיים.

בצלאל סמוטריץ': הוא ראה את עצמו כשומר סף, עמד על הסף ובלם ובלם ובלם.

בצלאל סמוטריץ': הרבה מים בירדן עברו כנראה מאז העידן הפרה-היסטורי הזה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו כבר לא זוכרים שהיה תפקיד כזה, שהייתה פונקציה כזאת במערכת השלטון הישראלית.

בצלאל סמוטריץ': היא נעלמה ונאלמה דום.

בצלאל סמוטריץ': פתאום הממשלה יכולה להעלות חוקים ממשלתיים ולא צריך לפרסם תזכיר חוק 21 יום קודם לכן לעיון והערות הציבור, למרות שתקנון עבודת הממשלה מחייב לעשות זאת; אפשר למנות מפקדת לגלי צה"ל – ממלאת מקום, אבל ספרו לי שאלטשטיין הייתה עוזבת משרה בכירה עם משכורת יפה בעיתון רק כדי לבוא לשלושה חודשים מילוי מקום – ולא צריך מכרזים ולא צריך ועדת מינויים.

בצלאל סמוטריץ': והיועץ המשפטי לממשלה – בחפירות הארכיאולוגיות, כשיחפרו עמוק עמוק, אולי ימצאו שרידים.

בצלאל סמוטריץ': חוק הסדרים – אדוני היושב-ראש, אתה זעקת נגד חוקים שהכילו בערך חצי ממנו.

בצלאל סמוטריץ': אני יודע שהתעקשת על דברים מסוימים.

בצלאל סמוטריץ': לא התעקשת מספיק.

בצלאל סמוטריץ': הרפורמה בכשרות, למשל, שבגוף החוק כתוב מפורש שאין לה שום השלכה ושום זיקה לתקציב המדינה – אנחנו כנראה ניאלץ להצביע עליה היום כחלק מאותה חבילה גדולה ודורסנית של חוק הסדרים.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אני, גם כשהייתי בקואליציה, התנגדתי לחוקי הסדרים מנופחים.

בצלאל סמוטריץ': וכפי שאמר כאן קודם שר האוצר לשעבר, כשניסו בעבר להעביר חוקים כאלה, היועץ הפרה-היסטורי לממשלה עמד כחומה בצורה ואמר: לא, כי לא ככה עובדים ולא ככה מקדמים רפורמות ששנויות במחלוקת ושלא קשורות לתקציב.

בצלאל סמוטריץ': והינה התבשרנו היום בכותרת שבנט מדיח מהוועדה, הוועדה המייעצת למינוי בכירים, את פרופ' טליה איינהורן.

בצלאל סמוטריץ': זה אותו המנדלבליט שבעידן הפרה-היסטורי, אי שם לפני שנים, שנים רבות, כשעוד היה כזה תפקיד במדינת ישראל, הגן על דינה זילבר, שבניגוד לחוק ובניגוד לתקשי"ר ביקרה ותקפה פומבית את הממשלה שאותה היא הייתה אמורה לייצג, ועכשיו יש כאן שומרת סף, במירכאות או שלא במירכאות – –

דוד אמסלם: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – שאין שום חוק או נוהל שמגביל אותה ביכולת להביע את דעתה בחופשיות בכל נושא, והינה היא מודחת מתפקידה – ובנט אפילו לא מכחיש; דברים אחרים הוא מכחיש, לא שאני מאמין לו, אבל כאן הוא אפילו לא מכחיש – מכיוון שהיא מעיזה להתבטא נגד הממשלה.

מיקי לוי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, ממש שני משפטים.

בצלאל סמוטריץ': תראו, אני בכלל נגד ועדות כאלה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שהסמכות צריכה להיות של הממשלה, זה מה שיש בחוק, אבל זה אותו יועץ בעידן הפרה-היסטורי – –

דוד אמסלם: – – – נעיף גם את היועץ וגם את הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': – – שכבל את שיקול הדעת של הממשלה ביכולת למנות והעביר את הסמכויות לוועדות כאלה ואחרות.

בצלאל סמוטריץ': אבל אם אתה רוצה שתהיה ועדה בלתי תלויה שאין בה יס-מנים, אתה לא מדיח פרופסור מכובד, פרופסור מכובדת למשפטים – אגב, גברתי השרה, זכויות נשים: סוף-סוף נשים משולבות בתפקידים בכירים, ומן הראוי היה שאת ואתם תקימו כאן קול זעקה גדולה.

בצלאל סמוטריץ': אבל אותה אפשר להדיח, והיועץ המשפטי לממשלה, אולי אולי אי פעם בחפירות ארכיאולוגיות ימצאו אותו.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת אופיר.

מיקי לוי: חברת הכנסת אלינה.

דוד אמסלם: נסגר עליו המקפיא, הוא בהקפאה.

מיקי לוי: את פה?

מיקי לוי: בבקשה.

דוד אמסלם: יכול להיות שבניקיון של פסח ימצאו שהוא קיים.

דוד אמסלם: קיבלנו פרק מכם, אדוני היושב-ראש, אתה לא תאמין מה נעשה איתו.

דוד אמסלם: שכר לימוד קיבלנו שיכאב לכם הרבה שנים, מה שנעשה, בעזרת השם.

מיקי לוי: לא, אני לא אענה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אדוני היושב-ראש, שלום, שלום לחברי הכנסת.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני שומעת מהבוקר את הביקורת של חברי האופוזיציה על חוק התקציב ועל חוק ההסדרים, ואני שואלת את עצמי למה לא הצלחתם אתם לחוקק את חוק התקציב.

אלינה ברדץ' יאלוב: הרי היו לכם מלא הזדמנויות.

אלינה ברדץ' יאלוב: רק בפעם האחרונה, ב-2020, אתם הייתם יכולים לחוקק את חוק התקציב והייתם יכולים לעשות שם את כל הדברים שאתם מדברים עליהם כרגע, אם הם נראים לכם נכונים.

אלינה ברדץ' יאלוב: אתם לא עשיתם את זה, ואני שואלת את עצמי למה.

אלינה ברדץ' יאלוב: תכלס, יש לי רק תשובה אחת:

אלינה ברדץ' יאלוב: כי אתם הפכתם את המסמך הכלכלי הכי חשוב במדינת ישראל, את חוק התקציב, לבן ערובה של הגחמות הפוליטיות שלכם, זה הכול.

אלינה ברדץ' יאלוב: זאת הסיבה, אין סיבה אחרת.

אלינה ברדץ' יאלוב: הייתם יכולים לעשות את זה, לא עשיתם, ועכשיו אתם מעבירים ביקורת על משהו שאנשים עושים.

אלינה ברדץ' יאלוב: חבל.

אלינה ברדץ' יאלוב: למה אמרתי שזה החוק הכי חברתי?

אלינה ברדץ' יאלוב: לקחתי נתונים, לקחתי את חוק התקציב האחרון של 2019, ואני מסתכלת: תקציב הבריאות לשנת 2019 – כ-42 מיליארד, בשנת 2021 – 46.2 מיליארד; 2022 – 48.4 מיליארד שקל.

אלינה ברדץ' יאלוב: אוקיי, לאן הכסף הזה ילך?

אלינה ברדץ' יאלוב: לחיזוק רפואת הקהילה, חיזוק מערך בריאות הציבור, מניעת תחלואה, חיזוק מערך בריאות הנפש, שכל כך זקוק לחיזוק.

אלינה ברדץ' יאלוב: אוקיי, אז נעבור לתקציב הרווחה, שנת 2019 – כ-10 מיליארד; 2021 – 12.5.

אלינה ברדץ' יאלוב: נעבור ל-2019, משרד החינוך – 63 מיליארד; כרגע, 2021–2022 – כ-73 מיליארד שקל.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני מסתכלת על הרווחה, המלחמה בעוני, מניעה וצמצום של מצבי סיכון – כל הדברים האלה יהיו בתקציב הזה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אז אני חושבת שחוק התקציב שלנו הוא מצוין, הוא טוב, הוא חברתי, הוא הכי חברתי שיכול להיות, והוא יעבור.

אלינה ברדץ' יאלוב: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת לימור מגן תלם – איננה; חבר הכנסת אבו שחאדה – איננו; חבר הכנסת רז – איננו; חברת הכנסת רוזין – איננה; חבר הכנסת ארבל – איננו; חבר הכנסת אוחנה – איננו; חבר הכנסת סובה – איננו; חברת הכנסת רות לנדה – איננה; חברת הכנסת רינאוי – איננה; חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו; חבר הכנסת אייכלר – איננו; חבר הכנסת לוין – איננו; חבר הכנסת אשר – איננו; חברת הכנסת לסקי – איננה; חברת הכנסת ברק – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני, גברתי השרה, אני רוצה שוב לחזור – אני לא אתייחס לנושא התקציב, אנחנו נדבר על זה בהמשך – רק אומר לגבי נבחרת הדירקטורים, הבנתי שאתם רוצים למנות, יושב-ראש המפלגה שלך, את הגב' פלמור ליושבת-ראש חברת החשמל.

דוד אמסלם: אני בספק, דרך אגב, אם האישה הזאת, בכישורים שלה, יכולה להיות בכלל דירקטורית בכפר הירוק, אבל בלי קשר, היא לא בנבחרת, היא לא הייתה בנבחרת, היא לא הייתה נכנסת לנבחרת.

דוד אמסלם: אבל מה, כשלפיד רוצה, אין לא מנדלבליט, לא דינה זילבר, לא שומרים פה.

דוד אמסלם: הכול נכנס להקפאה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: לצפונבונים שלנו מותר הכול.

דוד אמסלם: זה החבר'ה שלנו.

דוד אמסלם: בושה וכלימה.

דוד אמסלם: חברת דירוג עשר פלוס במדינת ישראל.

דוד אמסלם: לאמסלם דוד לא נתנו למנות.

דוד אמסלם: את ד"ר זקן, מוטי זקן, זיכרונו לברכה, לא נתנו לי למנות לדירקטור באשדוד, אבל פלמור, מלכת משרד המשפטים, שניהלה, הייתה אמרכלית – הרי את משרד המשפטים לא מנהלים כמנכ"ל; יש יועץ משפטי, יש פרקליט מדינה.

דוד אמסלם: אתה סוג של אמרכל, דואג לנייר הטואלט ולשעות העבודה של העובדים.

דוד אמסלם: אתה יושב-ראש חברת חשמל?

דוד אמסלם: ומי ממנה?

דוד אמסלם: לפיד, שאין לו 12 שנות לימוד.

דוד אמסלם: זה העולם שלכם.

דוד אמסלם: אני רוצה לחזור למה שאמרתי קודם, רבותיי.

דוד אמסלם: מר גדעון סער, תקווה חדשה, לקח 4 מיליון שקל ערבות ממישהו בשם יונתן קולבר.

דוד אמסלם: דרך אגב, בסך הכול נתנו לו ערבויות 10, 11 אנשים.

דוד אמסלם: הוא אסף 16 מיליון.

דוד אמסלם: 4 מיליון מהם, 25%, נתן לו בן אדם – את הערבות הכי גבוהה, 4 מיליון שקל – קולבר.

דוד אמסלם: סעיף 30 להסכם הקואליציוני – –

קארין אלהרר: אני רוצה לענות.

דוד אמסלם: – – של תקווה חדשה אומר – הם החליטו בתקווה חדשה שהם רוצים לקדם את חוק הקנביס.

דוד אמסלם: הלכתי להסכם שלהם וראיתי, סעיף 30.

דוד אמסלם: מי כותב את זה שם?

דוד אמסלם: גדעון סער.

דוד אמסלם: אני חפרתי וחפרתי ולא הבנתי איך יכול להיות.

דוד אמסלם: בן אדם סביר והגיוני בוודאי לא לוקח את הסיפור של הקנביס כדי להרעיל את כל הילדים בבתי ספר במסגרת ההסכם הקואליציוני.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: חפרתי וחפרתי והשתאיתי, איך יכול להיות שבן אדם רציונלי כותב את זה בהסכם.

דוד אמסלם: זה הדבר הכי חשוב לו, בשביל זה הוא בא לכנסת.

דוד אמסלם: פתאום הסתבר לי שהאדם נתן לו 4 מיליון שקל ערבות.

דוד אמסלם: מה הוא טוען?

דוד אמסלם: זו לא תרומה, החזרנו לו את הכסף.

דוד אמסלם: אז הוא לא מבין.

דוד אמסלם: ערבות לבחירות, יש לה שווה כסף באופן מלא.

דוד אמסלם: זה שוחד מלא.

דוד אמסלם: ואתה מקדם לו חקיקה פה בכנסת, עוד על קנביס?

דוד אמסלם: ומה אתה טוען?

דוד אמסלם: בתגובה של העיתון: אף אחד מאנשי המפלגה לא הזכיר את עיסוקו – לא הכיר את עיסוקו של מר קולבר בעסקי הקנביס.

דוד אמסלם: אני מבין שאתה חשבת שמר קולבר – זאת אומרת אדם שנותן לך 4 מיליון שקל ערבות, אתה פשוט לא שואל אותו: סלח לי, מה אתה עושה באמת?

דוד אמסלם: מאיפה הכסף?

דוד אמסלם: אולי הוא סוחר סמים?

דוד אמסלם: מה חשבת, שהוא עשה את זה ממכירת בזוקה ונתן לך? הרי אתה משקר לכולם.

דוד אמסלם: אני שואל, אתה מינית פרקליט מדינה שהטריד נשים.

דוד אמסלם: תגיד לו, לפרקליט המדינה, שלא ידעת?

דוד אמסלם: הוא יצחק עליך.

דוד אמסלם: דרך אגב, אין פושע שאני מכיר שבא ואמר: אני ידעתי, ולא על דברים כאלה, על דברים הרבה יותר זוטרים.

דוד אמסלם: אתה לא ידעת?

דוד אמסלם: קיבלת 4 מיליון שקל, כאילו קיבלת 4 שקלים.

דוד אמסלם: לא ידעת מה עיסוקו, ובמקרה חלמת על חוק הקנביס, חשבת בכלל שקנביס זה סוג של מצופה, זה לא סמים, וקיבלת את הכסף בחדווה, ובאת לפה, אדוני.

דוד אמסלם: מר מנדלבליט, אני יודע שאתה כבר נמצא במקפיא, נעול שם כבר הרבה חודשים, מאז שבעצם אנחנו באופוזיציה.

דוד אמסלם: נכנסת למקפיא, הוא ננעל עליך.

דוד אמסלם: לא שמענו אותך, דרך אגב, בשום נושא.

דוד אמסלם: בכלל, כל מסיבות העיתונאים שהיית עושה לנו באילת, מזמין מכל העמותות והחברים שלך, שהיו מרימים את הקרן, מהג'ינג'י וחבריו – כן, פתאום נאלמת דום.

דוד אמסלם: אתה נעול במקפיא, קר לך.

דוד אמסלם: אתה בכלל משווה את מה שקרה כאן לפרשה שחקרת את ראש הממשלה בתיק 2000?

דוד אמסלם: Cash flow.

דוד אמסלם: דרך אגב, האם מותר לי לקחת ערבות, אני?

דוד אמסלם: אתם מתמחים בלקיחת ערבויות, גם אתה, גם אלקין, רק, הוא שכח להחזיר את זה, אלקין, למה הוא הפסיד בבחירות.

דוד אמסלם: אם היינו מחכים איתך עוד שבועיים, גם אתה לא היית מחזיר – –

מיקי לוי: תודה רבה.

דוד אמסלם: – – בגלל שאתה היית יורד מאחוז החסימה.

דוד אמסלם: אתה מספר לנו שזה לא שוחד?

דוד אמסלם: אז גם לי מותר לקחת ערבויות ולא להחזיר?

דוד אמסלם: אני רוצה להבין, מר מנדלבליט, אתה חושב שאתה חי באיזו בועה עם עצמך.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: אתה רואה, רק כשראש הממשלה נתניהו, אולי הלך לאיזה מלון ונתנו לו שם איזו חתיכת עוגייה, על זה – 2,000 חוקרים; סיגר – 2,000 חוקרים.

דוד אמסלם: מאות אלפי שקלים.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: אבל פה, אתה רואה את אלקין חייב 3.5 מיליון שקל כבר כמעט שלוש שנים.

דוד אמסלם: עכשיו כל אלה בניגוד עניינים.

דוד אמסלם: מה זה ניגוד עניינים – רשת של ניגודי עניינים.

דוד אמסלם: אחד שר המשפטים, השני שר השיכון והבינוי, ואתה עוד נרדם לי במקרר, אוכל ארטיקים.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, בבקשה.

מיקי לוי: סליחה, תעלי, בבקשה.

מיקי לוי: השרה ביקשה להשיב חבר הכנסת אמסלם, אז בבקשה.

מיקי לוי: עוד שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: ירדנה, יש שינויים ברשימה?

מיקי לוי: אני מאפשר לקרן.

דוד אמסלם: – – – כשהם היו מדברים, הבוס וגם הם, הם היו יוצאים החוצה, מדברים ויוצאים.

דוד אמסלם: אלה ההנחיות שהם קיבלו.

דוד אמסלם: אני נשאר לשמוע אותך.

קרן ברק: מיקי, המיקרופון שלה לא עובד.

מיקי לוי: רק שנייה, תפתחו בבקשה לשרה את המיקרופון.

קארין אלהרר: נראה לי שזה עובד.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת אמסלם, בוא, קצת עובדות, בסדר?

קארין אלהרר: בקשר לנבחרת הדירקטורים, זה אולי לא עולה בדעתך, בסדר, אבל שרת האנרגיה אלהרר היא שבחרה את אמי פלמור.

דוד אמסלם: אבל את יודעת שזה לא ככה.

קארין אלהרר: ואללה, אתה לא היית מעלה על דעתך.

קארין אלהרר: זה עובד ככה.

דוד אמסלם: את יודעת שאני יודע מי ממנה אצלכם.

קארין אלהרר: אתה לא יודע.

דוד אמסלם: אני גם מכיר את השם הפרטי שלו.

קארין אלהרר: אתה אפילו לא יודע – – –

דוד אמסלם: אני גם יודע מי היה אצלו בראיונות.

קארין אלהרר: אז אני אגיד לך, אתה טועה ומטעה.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא לפיד.

קארין אלהרר: אתה טועה.

דוד אמסלם: זה מישהו מחוץ לכנסת.

קארין אלהרר: אתה טועה – –

דוד אמסלם: אני לא טועה.

קארין אלהרר: – – ומטעה את הציבור.

דוד אמסלם: אני יודע מי היה אצלו בראיונות.

קארין אלהרר: עכשיו – – –

דוד אמסלם: זה לא חבר כנסת, זה מישהו מחוץ לכנסת.

קארין אלהרר: תן לי להשיב לך.

קארין אלהרר: אתה, אני מבינה שאתה בפיקסציה על הרעיון שכל העולם נגדך.

קארין אלהרר: והעובדה השנייה – בוא נדבר על עובדות.

דוד אמסלם: זה לא כל העולם, זה אתם.

קארין אלהרר: בגלל שאתה היית – סגרת את נבחרת הדירקטורים.

דוד אמסלם: לא סגרתי.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא יכול לסגור.

קארין אלהרר: מ-2017 אין יותר – –

אופיר כץ: הוא לא סגר.

קארין אלהרר: – – אין יותר – – –

דוד אמסלם: אבל איך אני יכול לסגור?

קארין אלהרר: חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: כן.

קארין אלהרר: מ-2017 אין יותר דירקטורים חדשים בנבחרת.

קארין אלהרר: הגב' אמי פלמור הייתה מנכ"לית משרד המשפטים דאז.

קארין אלהרר: היא לא יכלה להיות בנבחרת הדירקטורים, כי מאז אין רישום לנבחרת הדירקטורים.

קארין אלהרר: עכשיו אני אגיד לך דבר אחרון.

אורלי לוי אבקסיס: אז גם הוא יכול לבחור מחוץ לנבחרת – – –

דוד אמסלם: אני מבקש להשיב לה.

קארין אלהרר: לא, אתה לא תשיב.

אורלי לוי אבקסיס: מה את בעצם אומרת?

אורלי לוי אבקסיס: שאתם יכולים להכניס לנבחרת – – –

דוד אמסלם: להשיב לה, כי היא אמרה עובדות, אז היא לא הבינה את העובדות.

קארין אלהרר: – – – העובדות.

קארין אלהרר: לא דיברתי איתה.

קארין אלהרר: העובדות.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאני הגעתי, למה לא פתחו את הנבחרת?

קארין אלהרר: לא, אתה תיתן לי כרגע להשיב.

דוד אמסלם: למה לא פתחו את הנבחרת?

קארין אלהרר: תשאל את עצמך.

קארין אלהרר: אתה היית אז.

דוד אמסלם: לא, אני שואל אותך.

קארין אלהרר: אתה היית השר האחראי.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: כשאני באתי – – –

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: והדבר האחרון – – –

דוד אמסלם: אבל רק שנייה, את רוצה עובדות?

אורלי לוי אבקסיס: את אהרונישקי – – –

קארין אלהרר: לא, אתה – – –

דוד אמסלם: את רוצה עובדות או רק לדבר?

קארין אלהרר: אבל תן לי להשיב, אחרי זה תגיד מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: כן.

קארין אלהרר: עכשיו, דבר אחרון – תשמע, אני מאוד מכבדת אותך, ואני חושבת שאתה צריך להתבייש כשאתה אומר שאישה עתירת זכויות כמו – – –

דוד אמסלם: למה אני צריך להתבייש?

קארין אלהרר: אני אסביר לך.

קארין אלהרר: אישה עתירת זכויות כמו הגב' אמי פלמור, להגיד עליה – –

דוד אמסלם: אני לא חושב שהיא כזאת.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני לא חושב שהיא עתירת זכויות.

קארין אלהרר: – – שהיא אחראית לנייר הטואלט?

דוד אמסלם: על השעות.

דוד אמסלם: אני – – –

קארין אלהרר: ואללה, חבר הכנסת אמסלם, התבלבלת.

דוד אמסלם: – – – ועל השעות הנוספות.

קארין אלהרר: התבלבלת.

דוד אמסלם: אני יכול לענות לה, ברשותך?

מיקי לוי: – – –

דוד אמסלם: למה?

מיקי לוי: – – –

דוד אמסלם: זו הזכות שלי.

דוד אמסלם: זו הזכות שלי.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

יואב קיש: היא הזכירה – – –

מיקי לוי: ואתם כולכם סנגורים שלו?

מאי גולן: לא, אבל היא הזכירה אותו.

מאי גולן: תן לו לענות לה.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: היא הזכירה אותי.

דוד אמסלם: רק אליי.

מיקי לוי: חבר הכנסת – – –

דוד אמסלם: אני מבקש לענות לה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דוד אמסלם: שנייה, אני אסביר.

אורלי לוי אבקסיס: זו גם נבחרת שהם בחרו וגם הם יכולים להוסיף לה מבחוץ.

דוד אמסלם: גברתי השרה, אני אדייק את העניין בכמה דברים: 1.

דוד אמסלם: תפקיד מנכ"ל משרד המשפטים זה התפקיד כמעט הכי מיותר במדינת ישראל ברמת מנכ"ל.

דוד אמסלם: אני אסביר גם מדוע.

קארין אלהרר: זה מביש.

דוד אמסלם: בגלל שבאופן מעשי יש לך פרקליט מדינה שמנהל את הפרקליטים – –

קארין אלהרר: פשוט מביש.

דוד אמסלם: – – ויש לך יועץ משפטי שמנהל את כל המערכת.

דוד אמסלם: אז מה יוצא המנכ"ל?

דוד אמסלם: המנכ"ל בסוף דואג לאדמיניסטרציה.

דוד אמסלם: ולכן, בוודאי – את מקשיבה לי או שאת הולכת?

קארין אלהרר: אני מקשיבה לך.

קארין אלהרר: תירגע, תירגע.

דוד אמסלם: לא – – – לשמוע אותך.

יבגני סובה: דודי, צריך לעכל את מה שאתה אומר.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: חכה, חכה, תקשיב, אני אסביר לך.

יבגני סובה: – – – דבר כזה לא נשמע בכנסת ישראל, שמנכ"ל מיותר.

דוד אמסלם: קודם כול, סובה, אני פקיד 30 שנה, אני מכיר הכול, זה ההבדל.

יבגני סובה: – – – מנכ"ל מיותר.

דוד אמסלם: בגלל זה כשאני – – – בכנסת לפעמים אנשים לא מבינים מה אני אומר.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הם לא מבינים, לא מכירים את המציאות.

דוד אמסלם: אני פקיד 30 שנה, אני מספר לך.

דוד אמסלם: אני יודע כל משרד, יודע כל מנכ"ל, מה התפקיד שלו, מה כן ומה לא.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה לחדד בפנייך משהו.

קארין אלהרר: – – –

דוד אמסלם: אני באתי ממשרד – אני הייתי הממונה על רשות החברות.

קארין אלהרר: תתבייש.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: תני לי.

דוד אמסלם: להתבייש?

דוד אמסלם: בסדר, אמרת פעמיים להתבייש.

דוד אמסלם: טוב.

דוד אמסלם: בסדר?

מיקי לוי: תודה, קארין.

מיקי לוי: השרה, תודה.

דוד אמסלם: אבל בואו נתקדם.

דוד אמסלם: אני מבין שאם יש לי דעה, אני צריך להתבייש בה.

יבגני סובה: אולי – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה, די.

דוד אמסלם: ככה לדעתך.

דוד אמסלם: אם אני חושב שפלוני הוא אלמוני, אז אני צריך להתבייש.

דוד אמסלם: ככה זה אצלכם.

דוד אמסלם: את צודקת.

קארין אלהרר: תלמד להתבטא.

דוד אמסלם: אדוני הארץ, אסור להגיד להם שום דבר.

קארין אלהרר: תלמד להתבטא.

דוד אמסלם: אבל בואו נעבור לעניין, שנייה.

דוד אמסלם: אני באתי – אני הייתי ממונה על רשות החברות.

דוד אמסלם: ביום הראשון רציתי למנות דירקטורים, ביום הראשון.

דוד אמסלם: לא להכין נבחרת עוד שנה; עכשיו.

דוד אמסלם: אמרו לי: לא, לא, רק מהנבחרת.

דוד אמסלם: אני אומר: חבר'ה, זה לא נבחרת שאני מכיר.

דוד אמסלם: אמרו לי: לא, רק מהנבחרת.

דוד אמסלם: עכשיו באים מר ליברמן ואת, אתם חודשיים – – –

קארין אלהרר: – – – כמה פעמים.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: הרי את, במקרה – – –

קארין אלהרר: מה קרה?

קארין אלהרר: לפני דקה אמרת – – – לא?

דוד אמסלם: רק שנייה, תני לי.

דוד אמסלם: במקרה דנן את נותנת – – – כן – – – היא לא בנבחרת.

קארין אלהרר: מינוי שלי עד הסוף.

דוד אמסלם: היא לא בנבחרת הלכה למעשה, ברמת העובדה.

דוד אמסלם: גם אלה שאני רציתי למנות היו אנשים מוכשרים, והנבחרת מ-2017 לא הייתה.

דוד אמסלם: אני באתי רק עכשיו.

דוד אמסלם: אבל כמובן לאמסלם דוד, דינה זילבר ומנדלבליט בוודאי צריכים להפריע.

דוד אמסלם: עליתם פה, ייבבתם, כולל היושב-ראש: איך אתה מעז?

דוד אמסלם: תעשה לנו טובה, אל תפגע בנבחרת.

דוד אמסלם: אתם בזים לכל דבר, בכל מה שאתם אומרים.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא נתנו לי למנות.

דוד אמסלם: היה לי חבר טוב, שנפטר בינתיים, מוטי זקן, ד"ר מוטי זקן.

דוד אמסלם: לפי חוק רשות החברות, מותר למנות לפחות אחד – –

קארין אלהרר: – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: – – עם תואר שלישי לא בתחום עיסוק החברה.

דוד אמסלם: כמובן, לא העבירו אותו.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: אבל אמי פלמור, לחברה הכי רצינית במדינת ישראל, חברת חשמל?

דוד אמסלם: אהלן וסהלן, אהלן ביכום, עלק.

דוד אמסלם: זה, ככה אתם.

מיקי לוי: תודה רבה.

דוד אמסלם: חוצפה.

דוד אמסלם: צבועים.

דוד אמסלם: לא מתביישים.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: אתם יודעים מה, אתם שפלים ברמות הכי נמוכות שאני מכיר.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אמסלם.

יואב קיש: דודי, כשאנחנו ננצח ויהיה לנו את התקדים, נעשה בדיוק את הדברים האלה.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, בבקשה.

קריאה: מנכ"ל משרד הביטחון – – –

קרן ברק: לא פייר, אחרי דודי.

מאי גולן: איך אפשר לעלות אחריו, קרן.

קרן ברק: כן.

קרן ברק: אחרי הרוק סטאר דודי אמסלם אתה מעלה אותי?

קרן ברק: זה לא פייר.

קרן ברק: אני, פשוט, אתה לא היית פה – אל תתחיל את הזמן.

קרן ברק: פשוט אתה לא היית פה ואיתן גינזבורג ישב בכיסאך, והוא ממש עצר על שלוש דקות, אז אני צריכה להמשיך את הנאום.

מאי גולן: לא, לא, קרן.

מאי גולן: הוא ידע למי לפרגן עם עוד כמה דקות ולמי – – –

קרן ברק: כן?

קרן ברק: הוא עצר אותי על השנייה.

מאי גולן: יש את הקליקה של איתן גינזבורג.

מאי גולן: למי שהוא רוצה הוא מפרגן.

קרן ברק: על השנייה הוא עצר אותי, באמצע נאום שקראתי.

מאי גולן: יש קליקה פה בכנסת.

מאי גולן: אל תטעו.

קרן ברק: אז אני ממשיכה במקום שהפסקתי את הטור.

קרן ברק: בנאום הקודם שלי על החוק הקודם התחלתי לקרוא את הטור שכתבה שלי יחימוביץ', חברת כנסת לשעבר שאינה נמנית עם המחנה שלנו, בלשון המעטה, אלא להפך – היא נמנית עם המחנה השני, של חברי הקואליציה.

קרן ברק: והיא בעיניים שלה מסתכלת על כנסת ישראל ומשפשפת עיניים ולא מצליחה להבין איך קרה שבדיוני התקציב – מה שכולנו רואים – איך קורה כזה מחדל ביום כזה שעובר כזה תקציב וכזה חוק הסדרים.

קרן ברק: ואני ממשיכה מאיפה שהפסקתי: "חוק ההסדרים הומצא 1985 כאקט חריג וחד-פעמי, כשהאינפלציה השתוללה.

קרן ברק: מאז שרי האוצר ואנשי אגף התקציבים התאהבו בו, ודחסו אליו בקביעות מכל הבא ליד, וכדי להעביר אותו בבליץ בצמוד לתקציב, במסלול עוקף דמוקרטיה ועוקף כנסת.

קרן ברק: הפעם זה קיצוני במיוחד.

קרן ברק: כאילו צבא שלם פשט על מרתפי האוצר ואסף מכל מגירה ומכל ערמה כל מה שהוא רק היה יכול".

קרן ברק: את זה אומר, דרך אגב, גם שר האוצר לשעבר ישראל כץ, שיושב פה, וגם אנחנו כחברי ועדת כספים, אנחנו מכירים את כל מה שאנשי אגף התקציבים – את כל החלומות הרטובים שלהם הם לקחו, את כל מה שהיה במגירות, שמנו על השולחן ולא האמינו בעצמם שיעבירו להם את זה היום.

קרן ברק: אני ממשיכה: "מכל ערמה נשכחת שברי הזיות, פנטזיות ותוכניות זדוניות ושטחיות המכונות 'רפורמות', ודחף אותן כלאחר יד אל חוק ההסדרים.

קרן ברק: באגף התקציבים הניחו שכמו תמיד, כבר בהצבעה בממשלה, הם חשבו, חלקים גדולים יעופו".

קרן ברק: זה ההיגיון.

קרן ברק: הם חשבו, אמרו: נשים הכול, יעוף חלק.

קרן ברק: אתה, לא נפקד מקומך בזה, כי אחרי הממשלה באים אליך, יושב-ראש הכנסת.

קרן ברק: אחרי הממשלה באה הכנסת.

קרן ברק: גם כאן חשבו שיעופו דברים, אבל לא.

מיקי לוי: 30%, קרן.

קרן ברק: מה?

מיקי לוי: 30%, זה – – –

קרן ברק: אוקיי, אבל לא, 30% זה לא מספיק.

קרן ברק: היו צריכים לעוף 90%.

קרן ברק: גם אנחנו דיברנו על זה שצריכים לעוף 90%.

קרן ברק: "כנהוג הם הכניסו כמה 'עיזים'.

קרן ברק: הפעם, לתדהמתם, הם נתקלו בשרים רופסים שנכנעו כמעט מייד, ואפילו העיזים לא חזרו אל הדיר", זאת אומרת, העיזים נשארו בפנים.

קרן ברק: הם אפילו לא יודעים מה לעשות עם זה היום.

קרן ברק: אולי הם יוציאו את זה בעצמם תוך כדי הדיונים.

קרן ברק: "השרות והשרים כשלו, וכעת כושלים בעקבותיהם גם חברות וחברי הכנסת.

קרן ברק: 'אי-אפשר להפריד בין חוק ההסדרים לתקציב, כי זה משאיר את התקציב ללא מקור תקציבי', איים עליהם ליברמן.

קרן ברק: גם אם הבדיחה המוחלטת הזאת הייתה נכונה, זה מזעזע שבעתיים.

קרן ברק: לפי זה, את כל תקציבי המדינה יממנו נשים מבוגרות שתישלל מהן קצבת זקנה, שהרי לסעיפים האחרים שבמחלוקת – אין שום השפעה על התקציב".

קרן ברק: כל השאר זה רפורמות שלא קשורות לתקציב, רק את זה הנשים המבוגרות יממנו, את כל החלומות הרטובים של אגף התקציבים.

קרן ברק: "שנים, תמיד נמצאו ח"כים שהשכילו למזער את חוק ההסדרים.

קרן ברק: הם הבהירו שיצביעו נגדו אם סעיפים אכזריים כאלה ייכללו בו.

קרן ברק: לא זה לא קורה כעת.

קרן ברק: במקום פשוט לפצל כמה סעיפים לחקיקה נפרדת – הם כבר מתדיינים על פשרות עלובות בתוך חוק ההסדרים.

קרן ברק: נופלות ונופלים כטרף קל לכל התרגילים שבספר: נכלאים מרצון לשעות ארוכות של התשה באוצר; שר האוצר מואיל לתחוב את ראשו" בדלת ולהביא להם פיצה והם צוהלים, "מאיימים עליהם איומי סרק שהממשלה תיפול בגללם כאילו קיומה תלוי בכמה עיזים בחוק ההסדרים.

קרן ברק: מבחנם האמיתי של פרלמנטרים הוא ברגעי הלחץ האדיר האלה.

קרן ברק: הרגעים המפחידים והשוחקים ביותר הם גם מבחן האומץ, שאותו יש לגלות כשאתה נלחם על משהו שאתה מאוד מאמין בו.

קרן ברק: בלי זה, אין ניצחונות אמיתיים ואין הישגים אמיתיים.

קרן ברק: התוצאות כרגע, מאכזבות ביותר".

קרן ברק: חבר'ה, תתעוררו.

קרן ברק: גם אנחנו היינו בקואליציה.

קרן ברק: נלחמנו על מה שהאמנו.

קרן ברק: חברים, חברי כנסת בקואליציה, שרים בקואליציה, תילחמו.

קרן ברק: אתם נבחרי ציבור, תילחמו למען הציבור ששלח אתכם.

קרן ברק: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אדוני, אתה מדלג עליי?

מיקי לוי: רגע.

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן – אחריה.

אורלי לוי אבקסיס: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושבת שהיום הזה מסמל יותר מכול את הניתוק של הממשלה החדשה לא רק מכל אותן אידיאולוגיות, אג'נדות – מכל אותה מערכת כלים שבהם הם השתמשו שנה אחרי שנה כדי להגיד: אנחנו מגיני החלשים, אנחנו מגיני המשק, אנחנו המגינים על הצדק החלוקתי, אנחנו המגינים על הצדק ההיסטורי.

אורלי לוי אבקסיס: ביום אחד – לא ביום אחד, בעצם בתהליך הרכבת הקואליציה, הם הזדכו על כל האני-מאמין שלהם, על כל האג'נדות שלהם, כל אותם האנשים שנשאו את הדגלים האלה, שכמעט רבו עם אחרים, שחלילה וחס בימין לא יהיו נושאי דגל ונאבקים שיישאו גם הם את אותם נושאים, בין שזה הגנה על האוכלוסיות המוחלשות, בין שזה הגנה על נשים מוחלשות, בין שזה הגנה על הפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: והאבסורד הגדול הוא שכשהם יושבים בשולחן הממשלה, הם עושים את ההפך הגמור גם ממה שהם הצהירו פה, ובריש גלי, בנאומים חוצבי להבות.

אורלי לוי אבקסיס: אז הניתוק שלהם מתחיל מזה שהם מסרבים להעלות, כפי שהובטח, את התשלום לחיילים בשירות חובה.

אורלי לוי אבקסיס: כאימא לשתי בנות שמשרתות – ההורים מממנים את החיילים שלנו, את הלוחמים שלנו, את בני השירות הלאומי.

אורלי לוי אבקסיס: מעט הכסף, וגם הוא אחרי העלאה של הממשלה הקודמת, לא מספיק לקיום השוטף שלהם, הוא לא מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו ככה כשעוצרים בדרך, דודי, והחבר'ה יוצאים לאכול המבורגר או פחית קולה, ההורים מממנים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה, גיל הפנסיה לנשים מוחלשות עולה כדי לממן את הפנסיה המוקדמת של אותה אוכלוסייה חזקה מאוד, ומי שמעביר אותו זה בעלי האינטרסים, בעלי האינטרס הכפול.

אורלי לוי אבקסיס: מצד אחד הם אותם אנשים שייהנו מהתוספת של ה-1.5 מיליארד, ומצד שני הם מצביעים בהינף יד על כך שנשים תיפלטנה משוק התעסוקה ותהיינה עניות מרודות, בלי קצבת הכנסה, בלי פנסיה ובלי קצבת זקנה.

אורלי לוי אבקסיס: הניתוק הזה ממשיך במס על שירותי בריאות.

אורלי לוי אבקסיס: דודי, אתה רוצה ללכת לרופא?

אורלי לוי אבקסיס: תצטרך לשלם מס.

אורלי לוי אבקסיס: כאילו היום כל שירותי הבריאות הנוספים הם לא מס.

אורלי לוי אבקסיס: הבסיס הוא קטן, אז אנשים מוציאים מהכיס הפרטי שלהם, קונים את הזהב, את הכסף, את המושלם, את האישי, את שלי.

אורלי לוי אבקסיס: כל יום מוסיפים לנו עוד אחד, וגם על זה נצטרך לשלם מס.

אורלי לוי אבקסיס: הניתוק הולך וגדל ומנצלים את חוסר הניסיון של הנורבגים.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי בוועדת הכלכלה, אדוני היושב-ראש, ראיתי שם – הצהרות על דיור ציבורי, כאילו הינה, באנו לפתור את הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: ראיתי את יושב-ראש ועדת הכלכלה, שהוא בן אדם חברתי, נופל למלכודת של הכותרות ואומר: איזו בשורה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אגיד לך, עברתי על התקציב, מי כמוני מכירה את תקציב משרד השיכון.

אורלי לוי אבקסיס: אפס שקלים לדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: וכל אותן סיסמאות – תלוי כמה דירות נמכור וכמה דירות ירדו מהמלאי, ואולי זה ישמש במקרה הטוב לקנייה בזעיר אנפין למה שצריך.

אורלי לוי אבקסיס: בתמורה, מה עשה שר השיכון, אדוני השר?

מיקי לוי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא ויתר על בכורה – הוא ויתר על הקצאה עתידית של קרקע לדיור ציבורי בכל תוכנית ממשלתית.

מיקי לוי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אם פעם זה היה עד 7%, עכשיו 0%.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו רואים – לא בשורה בדיור הציבורי, לא בגיל הפנסיה, לא בבריאות, ושלא יגידו לכם וימכרו לכם שטויות.

אורלי לוי אבקסיס: ב-2022 יש אפס תקציב לבריאות לקורונה.

מיקי לוי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו בממשלה הזאת לא סופר את הקורונה.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא סופרים מתים, הם לא סופרים חולים, הם לא סופרים את הילדים, הם לא סופרים את החגים ואת ההדבקות – –

מיקי לוי: חברת הכנסת לוי.

אורלי לוי אבקסיס: – – והם גם לא סופרים את ההוצאות של בתי החולים על הקורונה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: 2022 – אפס.

אורלי לוי אבקסיס: אבל – במשפט אחרון – – –

מיקי לוי: את כבר כפול זמן הפעם.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, זה כל כך מרתיח אותי, כי הניתוק הטוטלי הוא מס הגודש, לא רק על הכניסה לתל אביב – על כל הכניסה לגוש דן.

אורלי לוי אבקסיס: את השאר אני אמשיך בנאום הבא.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: בושה.

אורלי לוי אבקסיס: מנותקים ואנשים רעים.

מיקי לוי: תודה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים, אדוני היושב-ראש, אתה יודע, בנושא נשים ציפיתי לראות פה היום את השרה מרב מיכאלי, שמייצגת את הנשים במדינת ישראל, ולאחר שראיתי את חוק ההסדרים והשוויון המגדרי, החלטתי שאני מייצג את הנשים, כי מרב מיכאלי איננה, ולכן אני רוצָה לדבר בזכותן של הנשים.

דסטה גדי יברקן: אני לא אומר את זה – – –

מאי גולן: אשריך, גדי.

מאי גולן: אשריך.

דסטה גדי יברקן: אני לא אומר את זה כבדיחה, אלא, לצערי הרב, האישה הזאת בנתה קריירה שלמה על "אנחנו רוצות" ו"אנחנו רוצים", ואנחנו רוצות לקדם את זכויות הנשים בישראל.

דסטה גדי יברקן: השרה אלהרר, אני רוצָה לבקש ממך – אני בשמה של השרה מרב מיכאלי – כי היום אני מבינה שזכויות הנשים ונשות ישראל הופקרו, ונשות ישראל מוצאות לעבדות, ואתם לוקחים לנו – – –

מאי גולן: זה לא משרת את האג'נדה.

יבגני סובה: אתה מכיר את הרפורמה, שאתה מדבר על עבדות?

יבגני סובה: גדי, באמת.

יבגני סובה: אתה מכיר את הרפורמה, שאתה מדבר במושגים של עבדות?

יבגני סובה: עזוב את ההיסטוריה.

יבגני סובה: את הרפורמה הזאת אתה מכיר, שאתה מדבר על עבדות?

יבגני סובה: נו, בחייך.

יבגני סובה: 11 שנה – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה, תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: אני מבין שקצת קשה לך להבין, אבל – – –

יבגני סובה: לא קשה לי.

יבגני סובה: דבר עובדות.

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת סובה.

יבגני סובה: לא קשה לי, אבל דבר עובדות.

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת סובה.

יבגני סובה: איזו עבדות?

דסטה גדי יברקן: שאלת, אני אענה לך.

דסטה גדי יברקן: שאלת, אני עונה.

יבגני סובה: בסדר, אבל אל תדבר – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה, תודה.

דסטה גדי יברקן: אתה חבר כנסת רציני.

דסטה גדי יברקן: שאלת, אני עונה לך.

אופיר כץ: עונָה.

אופיר כץ: עונָה.

דסטה גדי יברקן: סליחה.

דסטה גדי יברקן: אני עונָה.

דסטה גדי יברקן: אני רוצָה לענות לך.

דסטה גדי יברקן: הרי מה זה להעלות את גיל הפנסיה?

דסטה גדי יברקן: בעצם נשים אחרי גיל 50, 60, לא יכולות לעבוד, כי פיזית או – – – כלכלי – –

יבגני סובה: – – –

דסטה גדי יברקן: – – אנחנו לא יכולות לעמוד בזה.

דסטה גדי יברקן: מה אתה עושה?

דסטה גדי יברקן: לוקחים מאיתנו את הפנסיה.

דסטה גדי יברקן: מה אתם מביאים?

יבגני סובה: אתה לא מבין שנשים שרוצות להמשיך לעבוד חוסכות יותר לפנסיה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה.

דסטה גדי יברקן: אני רוצָה להגיד לך, חבר הכנסת סובה – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה, תודה.

דסטה גדי יברקן: אתה אפילו לא עברת.

דסטה גדי יברקן: תקשיב, מה שעשיתי ביומיים האלה – עברתי על התקציב, ועשינו אפילו יום עיון מיוחד.

יבגני סובה: – – – אם היית בקואליציה, לא היה לך – – – להסביר מדוע – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה, מספיק.

מיקי לוי: קריאה ראשונה.

דסטה גדי יברקן: הבושה והניתוק שאתם מביאים כאן, אתה יודע?

דסטה גדי יברקן: אני במקומך בכלל לא הייתי מעיר את ההערה הזאת.

מאי גולן: עזוב אותו.

מאי גולן: איפה הפמיניסטיות הגדולות?

מאי גולן: איפה הן?

דסטה גדי יברקן: אני לא הייתי מעיר הערה כזאת.

דסטה גדי יברקן: אני במקומך לא הייתי מעיר הערה כזאת.

יבגני סובה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה, די.

יבגני סובה: אבל הוא פונה אליי.

מיקי לוי: לא, הוא לא פונה אליך.

יבגני סובה: אתה רוצה שאני אשתוק?

יבגני סובה: אני אשתוק.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יבגני סובה: אני אגיב בשלוש הדקות שלי.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דסטה גדי יברקן: הרי אתה לא מכיר נשים שעובדות בשירותים, כנראה, מנקות בתי ספר וזורקות פחי אשפה של הבוסים בתל אביב.

דסטה גדי יברקן: הרי עכשיו אותן נשים והילדים שלהן יצטרכו לשלם מס כדי להיכנס לתל אביב.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, תודה רבה.

יבגני סובה: גדי, אתה מדבר כאילו נולדתי בצפון תל אביב – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה, הוא סיים את זמנו.

דסטה גדי יברקן: – – – אבל אתה מייצג את האג'נדה של צפון תל אביב, וזה בסדר.

יבגני סובה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה, עשינו הסכם.

מיקי לוי: תענה לו בשלוש הדקות שלך.

דסטה גדי יברקן: אבל אני רוצָה לסכם – –

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, לסכם.

דסטה גדי יברקן: – – כשרה מרב מיכאלי.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שזה פשוט – – –

מיקי לוי: אני חושבת.

דסטה גדי יברקן: סליחה.

דסטה גדי יברקן: אני חושבת – אנחנו נתרגל לזה.

דסטה גדי יברקן: אני חושבת שהשרות והשרים בממשלה צריכות לחשוב מחדש על התקציב הזה, משום שזה פוגע בנו, הנשים.

מיקי לוי: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: ואני מבקש, אדוני היושב-ראש, ואני יודע שאתה לארג' – – –

מיקי לוי: אני מבקשת.

דסטה גדי יברקן: מבקשת.

דסטה גדי יברקן: אני מבקשת ממך לפנות לראש הממשלה, לשר האוצר, לא לפגוע במעמד הנשים ובזכויות הנשים.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת שיין – איננו; חבר הכנסת קרעי – איננו; חבר הכנסת קושניר – איננו.

קארין אלהרר: קרעי פה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: לא ראיתי אותו.

מיקי לוי: הסתיר אותו חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, אתה עולה?

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, תהיה להם הזדמנות להעלות את הדיונים האלה בוועדות המתאימות, רק שלא יחרימו את הוועדות.

דסטה גדי יברקן: זה הדבר היחיד שנשאר לנו.

דסטה גדי יברקן: אין כנסת, אין דמוקרטיה, אין כלום.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יבגני סובה: את רוצה לשמוע או סתם לצעוק – – –

קריאות: – – –

יבגני סובה: את רוצה לשמוע או שאת סתם צועקת?

אורלי לוי אבקסיס: תלמד את חוק הפנסיה לפני שאתה – – –

יבגני סובה: לא הבנתי את זה – – – רק צועקת.

יבגני סובה: לא הבנתי את זה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה וחברת הכנסת אבקסיס, בבקשה מכם, תיתנו – – –

אורלי לוי אבקסיס: הוא – – –

יבגני סובה: אני עונה לה משהו, והיא מדברת – – –

אורלי לוי אבקסיס: הוא פשוט מצטט – – –

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: תכף אני אתן לך שלוש דקות.

מיקי לוי: תודה לכם.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, אני קודם כול רוצה לנצל את ההזדמנות להודות לכולם, באמת, מכל קצוות הקשת, שהתקשרו לנחם באסון הנורא שפקד אותנו.

שלמה קרעי: אני מודה לכם על כך.

שלמה קרעי: שתכלה שנה וקללותיה, תחל שנה וברכותיה.

קריאות: אמן.

שלמה קרעי: חברים, היום כ"ה באלול, יום בריאת העולם.

שלמה קרעי: כך אומר המדרש: "בשעה שברא הקדוש ברוך הוא את האדם הראשון, נטלו והחזירו לפני כל אילני גן עדן, ואמר לו: 'ראה מעשיי כמה משובחים הם, וכל מה שבראתי – בשבילך בראתי.

שלמה קרעי: תן דעתך שלא תקלקל ותחריב את עולמי, שאם קלקלת, אין מי שיתקן אחריך".

שלמה קרעי: חברים, אנחנו עומדים לפני ראש השנה, לפני יום הדין.

שלמה קרעי: נקרא בפרשת השבוע: "אתם נצבים היום כלכם לפני ה' אלהיכם".

שלמה קרעי: מתי נוכל להתייצב ולצאת זכאים בדין?

שלמה קרעי: כאשר כולנו יחד.

שלמה קרעי: כאשר "כלכם" – יש ערבות הדדית.

שלמה קרעי: חברים, אנחנו עוסקים כאן בדיון של התקציב, ובהקשר הזה, איך נוכל לעמוד בדין כשהתקציב שממשלת ישראל רוצה להעביר הוא תקציב שגוזר כליה על האוכלוסיות המוחלשות?

שלמה קרעי: תקציב כמעט ללא חמלה, עם פגיעה קשה כמעט בכל אוכלוסייה מוחלשת; תקציב שבא להפר את הסדר ולקלקל את האיזון העדין.

שלמה קרעי: יש איזשהו איזון בין "כי לא יחדל אביון מקרב הארץ" – שעניים תמיד יהיו, שזאת המציאות – לבין הציווי שמצווה אותנו "אפס כי לא יהיה בך אביון".

שלמה קרעי: יש איזון.

שלמה קרעי: אנחנו מצווים לעזור לאוכלוסיות החלשות.

שלמה קרעי: איזה פרדוקס זה שתקציב כזה פוגעני מוגש דווקא היום, ביום בריאת העולם.

שלמה קרעי: משפחות קשות יום שטרודות יומם וליל בטרדות הפרנסה ובניסיון לגמור את החודש והן לא יודעות את נפשן – דווקא להעלות את חשבון החשמל, אותו מס שפוגע יותר באוכלוסיות החלשות?

שלמה קרעי: הרי מי ירגיש יותר את העלייה בחשבון החשמל?

שלמה קרעי: מי שעשיר – אז עוד כמה שקלים, הצריכה לא משתנה.

שלמה קרעי: לפי הפרסומים, החשמל – ושרן השכל אמרה את זה בוועדה, שזה חלק מהמדיניות, והחשמל צפוי לעלות.

מיקי לוי: מה פתאום.

מיקי לוי: מה פתאום.

אורלי לוי אבקסיס: אתם פשוט פרסמתם את העלייה לכמה שנים.

מיקי לוי: לא.

שלמה קרעי: אם החשמל לא צפוי לעלות, אז אני – – –

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: זה היה עז, נו.

מיקי לוי: עזוב.

שלמה קרעי: והוצאתם את זה החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: בוא תגיד לי, נכון או לא נכון שפרסמתם את העלייה בחשמל לכמה שנים, כדי שלא ירגישו – – – העלייה היא של 25%.

אורלי לוי אבקסיס: פחות – – –

שלמה קרעי: יש לנו כאן התחייבות – – –

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: חברת הכנסת לוי, זה היה עז.

אורלי לוי אבקסיס: הם כבר חתמו על זה.

שלמה קרעי: זה היה.

שלמה קרעי: ישבנו בוועדה – – –

מיקי לוי: היה פרסום בתקשורת.

שלמה קרעי: ישבנו בוועדה, וחברת הכנסת שרן השכל אמרה שאין מה לעשות, שצריך את זה בשביל אנרגיה ירוקה, שזה קשקוש אחר.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

קארין אלהרר: חבר הכנסת קרעי, אין עלייה בחשמל.

קארין אלהרר: אולי ב-2028.

קארין אלהרר: אולי.

קארין אלהרר: אין עלייה.

מיקי לוי: שמעתם?

מיקי לוי: הצהרה.

מיקי לוי: אני אחזור על ההצהרה של השרה: אין עלייה בחשמל, אולי ב-2028.

שלמה קרעי: ועם כל האנרגיה הירוקה שאנחנו עכשיו חותרים לכיוונה, גם ב-2028 אין סיבה שזה יקרה.

מיקי לוי: טוב, 2028 זה – – –

דסטה גדי יברקן: – – – עוד שנה אנחנו הולכים – – –

קריאות: – – –

שלמה קרעי: אני מאוד שמח לשמוע את הבשורה הזאת.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: סליחה, אני מייד מסיים.

שלמה קרעי: סליחה, אדוני.

דסטה גדי יברקן: אגב, אם זה נכון, זה בסדר גמור.

דסטה גדי יברקן: אנחנו נפרגן על זה, השרה.

קטי קטרין שטרית: אם זה נכון, אז – – –

שלמה קרעי: גברתי השרה, למנוע קצבת זקנה מאימהות וסבתות תושבות הפריפריה, כאלה שבשבילן קצבת הזקנה הזאת היא כמו אוויר לנשימה – אם כל כך מתחשק לכם למנוע קצבת זקנה, להעלות את גיל הפרישה, תעשו את זה דיפרנציאלי, בהתאם למבחן ההכנסה: מי שמשתכרת פחות – תקבל; מי שלא משתכרת – לא תקבל.

שלמה קרעי: אבל למה לפגוע באנשים האלה?

שלמה קרעי: או משפחות שבהן האישה היא המפרנסת היחידה, מכל סיבה שלא תהיה – דווקא בהן אתם חפצים לפגוע?

שלמה קרעי: דווקא בהן שר האוצר רוצה לבוא ולהגיד: הן לא יקבלו סבסוד למעונות יום?

שלמה קרעי: הרי מי בסוף ייפגע?

שלמה קרעי: לא ההורים.

שלמה קרעי: מי שיותר ייפגע זה הילדים, אותם חסרי ישע.

שלמה קרעי: הם אלה שייפגעו.

שלמה קרעי: תביאו משהו עם יותר חמלה.

שלמה קרעי: תבואו לקראת המשפחות קשות היום.

שלמה קרעי: תבואו לקראת הפריפריה, לקראת החלשים.

שלמה קרעי: באמת, אם תעשו את זה, נוכל לבוא ליום הדין ולצאת זכאים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קושניר – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אלי כהן, בבקשה.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, לתקציב לרוב לשתי מטרות עיקריות: המטרה הראשונית זה להצמיח את המשק; המטרה השנייה זה לפעול בתחום החברתי ולצמצם פערים חברתיים.

אלי כהן: בתקציב הזה אין שום דבר משניהם.

אלי כהן: אין שום מחשבה לבוא ולראות – אין בשורה לעסקים; אין איך למשוך חברות חדשות; אין השקעה נוספת בפריפריה; אין בו שום חמלה, שום רגישות חברתית, שום צמצום פערים.

אלי כהן: התקציב הזה, מכיוון שמדובר בממשלה חד-פעמית והם יודעים שהם לא יחזרו בפעם הבאה, אז הם עסוקים בדבר אחד – בהישרדות פוליטית.

אלי כהן: כל התקציב כולו הוא שוחד פוליטי בין המפלגות השונות על מנת לראות איך הם מבטיחים את עצמם, לא שום דבר שנועד עבור האנשים והאזרחים.

אלי כהן: כולנו זוכרים את בנט עם סיסמאות סינגפור כאלה ואחרות, אבל היינו מצפים – מה זאת אומרת סינגפור?

אלי כהן: להוריד מיסים, אבל התקציב כולו מאופיין בהעלאות מיסים ועוד העלאות מיסים ועוד העלאות מיסים.

אלי כהן: אגב, אנחנו, כשהיינו בשלטון, אנחנו כן הורדנו מיסים: הורדנו את מס החברות, הורדנו את המע"מ, הורדנו ונתנו נקודות זיכוי לעובדים וכן הלאה.

אלי כהן: אביר קרא, שמדבר על סוגיית העצמאים – מישהו יכול לגלות לי, אגב, איפה בדיוק נמצאים סעיפים שמדברים על טובת העצמאים?

אלי כהן: טובת העסקים הקטנים?

אלי כהן: מחאת השולמנים?

אלי כהן: כלום.

אלי כהן: אגב, מה עושים?

אלי כהן: הוא נלחם להקים רשות לרגולציה.

אלי כהן: הרי כל המטרה היא דווקא להוריד רשויות, לבטל חוקים, להוריד גורמים.

אלי כהן: אז כאן עושים בדיוק את הדבר ההפוך – למעשה רוצים להקים רשות.

אלי כהן: ולכן, אפילו לחבר כנסת שבא ונבחר מהטעם הזה, שנמצא במפלגה של ראש הממשלה, אותה מפלגה קטנה ומצומקת, אין שום בשורה בנושא הזה.

אלי כהן: תקציב ללא חמלה.

אלי כהן: דיברנו על העלאת מיסים, על מיסים שפוגעים בפריפריה, במי שרוצה להיכנס לתל אביב.

אלי כהן: מי, אגב, שותה בכלים חד-פעמיים או בכוסות חד-פעמיות?

אלי כהן: מי?

אלי כהן: תאמינו לי, לא ראיתי שאיזה טייקון מגיש אצלו בבית בכלים חד-פעמיים.

מאי גולן: ליברמן.

אלי כהן: לא.

אלי כהן: אל תדאגי, הוא טייקון.

מאי גולן: חד-פעמי.

אלי כהן: הוא טייקון, זה בסדר.

אלי כהן: אז לכן, אתם לא תראו שום דבר גם בנושא הזה.

אלי כהן: אתם רואים את הנושא של החיילים – עד כמה חוסר רגישות יש.

אלי כהן: להוסיף 1.1 מיליארד ש"ח לטובת הפנסיה לפורשי צה"ל, לזה כמובן יש תקציב.

אלי כהן: לא היה תקציב להעלות את שכר חיילי החובה?

אלי כהן: לזה לא נמצא?

אלי כהן: לזה?

אלי כהן: בכל התקציב של 400 מיליארד שקל לא היה כמה מאות מיליוני שקלים?

אלי כהן: אגב, אומרים: נאה דורש – נאה מקיים.

אלי כהן: אנחנו העלינו את שכר חיילי החובה בממשלה שלנו ביותר מ-50%.

מיקי לוי: תודה רבה.

אלי כהן: אדוני, משפט אחרון.

מיקי לוי: בבקשה.

אלי כהן: אפילו התוכנית ממדים ללימודים, אפילו 100 מיליון שקל שהולכים לחיילים הקרביים ללמוד – מכניסים כאן טריקים.

אלי כהן: על זה, אגב, לא ראיתי את גנץ או את יתר גורמי הצבא באים ונלחמים.

אלי כהן: בושה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – ביקור רופא?

אלי כהן: בושה.

אלי כהן: תקציב ללא חמלה, ללא בשורות – לא לעסקים, לא לעצמאים – ונגד הפריפריה.

אלי כהן: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סלאלחה – איננו; חבר הכנסת גולן – איננו; חבר הכנסת גינזבורג – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת שטייניץ, בבקשה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אני חושב שלפני כל התייחסות לתקציב אנחנו קודם כול צריכים להעריך את הממשלה על הישג אחד שהוא באמת יוצא דופן בקנה מידה בין-לאומי.

יובל שטייניץ: לפני שלושה חודשים היינו במקום האחרון בקרב המדינות המפותחות בעולם בשיעור הנדבקים לנפש.

יובל שטייניץ: רק לפני שלושה חודשים ישראל הייתה המדינה הכי מחוסנת במערב, ושיעור הנדבקים לנפש ביום היה בערך אחד לשלושה מיליון; היו שלושה נדבקים ליום – זה בערך אחד לשלושה מיליון, פחות בהרבה מארצות הברית, מקנדה, מגרמניה, מאוסטריה, מצ'כיה, מיוון, מהולנד, משבדיה.

יובל שטייניץ: והינה, הישג בלתי רגיל, ממש שיא אולימפי חדש, שיא עולמי חדש, שלא היה: בתוך שלושה חודשים הגענו מהמקום האחרון בשיעור הנדבקים בקורונה לנפש למקום הראשון.

יובל שטייניץ: היום שיעור הנדבקים לנפש בישראל הוא מקום ראשון בעולם מתוך 200 מדינות.

יובל שטייניץ: ההישג הוא כפול: לא רק שאנחנו היום המדינה עם התחלואה, עם ההידבקות הגבוהה ביותר בעולם – בתוך שלושה חודשים.

יובל שטייניץ: לפני שלושה חודשים היינו במצב מצוין, לפני ארבעה חודשים, אלא שהגענו מהמקום האחרון – לא ממקום קדמי, לא שהמובילים התחלפו, שהיינו בין המובילים או איפשהו באמצע; הגענו מהמקום הכי טוב למקום הכי גרוע, או מהמקום האחרון למקום הראשון, בתוך שלושה חודשים.

יובל שטייניץ: איזו עוד ממשלה בעולם יכולה להתברך בהישג כזה מרשים – להפוך למדינה עם התחלואה הכי גבוהה בעולם, מהמקום האחרון למקום הראשון?

יובל שטייניץ: זה לא שהיינו בליגה הגבוהה.

יובל שטייניץ: היינו בליגה התחתונה של הנדבקים.

יובל שטייניץ: פתאום אנחנו לא בליגה העליונה, אנחנו מקום ראשון.

יובל שטייניץ: במדינה נורמלית, דרך אגב, אם זה היה קורה בהולנד או בצ'כיה, הממשלה הייתה מתפטרת על הישג זה.

דוד אמסלם: – – – אותנו.

דוד אמסלם: מנסור פה יתפטר?

יובל שטייניץ: אבל אצלנו, אצלנו, אפילו התקשורת – לא שהסתירו את זה.

יובל שטייניץ: ראיתי דיווחים על שאנחנו במקום הראשון בעולם בהדבקה, אבל התקשורת – בחולים קשים קצת ירדנו בדיוק, אז רואים בזה הקלה מסוימת.

דוד אמסלם: מנסור – – –

מנסור עבאס: אל תפריע לו.

מנסור עבאס: אל תפריע.

יובל שטייניץ: עכשיו לעניין התקציב.

מנסור עבאס: ד"ר יובל שטייניץ הוא המורה שלי לפילוסופיה, אז תיזהר, דיר באלכ, אל תפריע לו.

דוד אמסלם: אם אתה אומר לי ככה – ואללה, לא מפריע לו.

יובל שטייניץ: אבל ייאמר לשבחו של היושב-ראש שאחרי שהוא כבר היה דוקטור, רופא שיניים, הוא בא לאוניברסיטה כדי להעשיר את עצמו ולמד מדע המדינה ופילוסופיה כדי להרחיב את אופקיו.

יבגני סובה: לא, זה בשביל להרדים את הפציינטים.

יבגני סובה: פילוסופיה מרדימה.

יבגני סובה: זה עוזר לו להרדים.

יבגני סובה: זה כמו הרדמה.

דוד אמסלם: הוא ירדים את הפציינטים.

דוד אמסלם: הוא צודק.

דוד אמסלם: נתן לו חומר הרדמה – – – השיניים.

יובל שטייניץ: טוב, אבל לענייננו, לעניין התקציב עכשיו.

יובל שטייניץ: אני אתייחס רק לשתי נקודות בתקציב הזה.

יובל שטייניץ: מדברים גבוהה-גבוהה על התקציב, אבל כרגע, נכון לעכשיו, בפעם הראשונה בתקופת הקורונה, המשבר הבריאותי הזה, בתי החולים בעיר הבירה ירושלים – אני מתגורר במבשרת, זה האזור שלנו – הדסה, שערי צדק, אין להם יכולת לתפקד.

יובל שטייניץ: הם על סף שביתה.

יובל שטייניץ: אותו דבר, דרך אגב, באזור נצרת, בגליל התחתון.

יובל שטייניץ: מדברים גבוהה-גבוהה על תקציב ואת הדבר הזה אי-אפשר לפתור?

יובל שטייניץ: 1.2 מיליון תושבי ירושלים ועוד מאות אלפים מתושבי הגליל התחתון, ערבים ויהודים, עומדים מול בתי חולים שנאלצים לשבות ולהשבית כי יש הסדר אבל לא מממשים את ההסדר הזה, ואנחנו צריכים להצביע עכשיו על תקציב המדינה?

יובל שטייניץ: דבר שני, אדוני היושב-ראש – וזה קשור למדינה כולה ולחברה הערבית – הרי בחודשים האחרונים באמת אפשר לומר שהאדמה בוערת, תרתי משמע, לא רק היערות.

יובל שטייניץ: החברה הערבית בכל הארץ צועקת הצילו, יום-יום נרצחים יותר ויותר ערבים, ופחד להסתובב ברחובות בטירה, בטייבה, בנצרת, בראמה – בכל מקום.

מאי גולן: גם ביפו.

יובל שטייניץ: גם החברה היהודית צועקת הצילו מאז מהומות שומר החומות.

יובל שטייניץ: ראינו את האלימות ואת חוסר האונים של המשטרה ואת חוסר היכולת שלה.

יובל שטייניץ: אמר שר המשפטים, בצדק, שהפשע המאורגן והנשק הבלתי-חוקי והאלימות של הכנופיות זה הסכנה הכי גדולה היום לדמוקרטיה הישראלית.

יובל שטייניץ: הערבים צועקים הצילו, היהודים, בצדק, מפחדים, ואיפה הרפורמה הענקית, התוכנית?

יובל שטייניץ: איפה התקציב – לא תוספת קטנה – שבא ואומר: אנחנו מקימים גופים חדשים, רפורמה חדשה במשטרה, מגבירים את יכולת ההרתעה של המשטרה, מקיימים מערכת שלמה שתתמודד עם הדבר הזה, עם התבערה הזאת, שבחודשים האחרונים אנחנו מגלים באמת שהיא הולכת וגוברת וכמה היא חמורה?

יובל שטייניץ: בתקציב הזה אין שום מענה אמיתי; קצת תוספת פה ושם.

יובל שטייניץ: אין שום מענה אמיתי לבעיית הפשע המאורגן והאלימות הקשה, לא בחברה הערבית, לא בחברה היהודית ולא במדינת ישראל.

יובל שטייניץ: אז אדוני היושב-ראש, זה לא תקציב טוב שעונה על הבעיות המרכזיות של מדינת ישראל, וציינתי בעיה אחת שמאיימת לא רק על החברה הערבית – החברה הערבית אולי מרגישה, בצדק, מאוימת יותר – היא מאיימת ממש על כלכלת ישראל ועל הדמוקרטיה הישראלית: בעיית הפשע המאורגן והאלים, ובתקציב הזה אין מענה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יובל שטייניץ.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יש כן עלייה של 30% במחיר החשמל, והמס על הפחמן שהם רוצים להעלות.

מנסור עבאס: תעלה ותבוא חברת הכנסת מאי גולן.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן, עבודה בעיניים זה מה שאמרה שרת האנרגיה עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: יש העלאה, ואני טעיתי – לא של 25% אלא של 30% במחיר החשמל.

אורלי לוי אבקסיס: תמשיכו לעבוד על הציבור.

אורלי לוי אבקסיס: החברה שלך חתיכת שקרנית.

אורלי לוי אבקסיס: היא משקרת פה במליאה, כן.

קרן ברק: – – –

אורלי לוי אבקסיס: חשבתי ככה.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, גם אני רוצה פרגון כמו לפרופ' חבר הכנסת שטייניץ.

יואב קיש: קודם תלמדי אותו פילוסופיה, אחר כך נראה אותך.

מאי גולן: אני אלמד אותו דברים אחרים, קיש, אל תדאג.

יבגני סובה: לא, בשביל זה צריך להיות דוקטור לפילוסופיה – – –

מאי גולן: בסדר, תמתין.

מאי גולן: אולי יש גם לי איזה תואר או שניים – – –

מנסור עבאס: למה אתם מתערבים?

מאי גולן: – – – מזלזלים בי.

יבגני סובה: – – –

מאי גולן: אתה מזלזל בתארים שלי?

מאי גולן: לי יש תארים אחרים, לא פחותים.

יבגני סובה: אני לא דוקטור, אני לא מתמודד בזה.

מאי גולן: אני צוחקת.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה כשיש שר שנותן נתונים לא אמיתיים במליאה?

אורלי לוי אבקסיס: איזה סנקציות יש – – –

מנסור עבאס: שלוש דקות לחברת הכנסת מאי גולן.

מנסור עבאס: בבקשה, התחלנו לספור.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, כמעט שנתיים שלמות חלפו מפרוץ אחד המשברים הקשים שידעה האנושות כולה מאז המאה הקודמת, וממשלת השינוי והריפוי כנראה לא מוצאת לנכון לתקצב את נפגעי הקורונה בתקציב המהולל שאנחנו עומדים לפגוש פה.

מאי גולן: עשרות אלפי מובטלים עדיין לא חזרו למעגל העבודה; על פי מדד ה-OECD, שוק העבודה הישראלי צפוי להיות האחרון להתאושש מבין המדינות החברות; אלפי עסקים קורסים ונאבקים ובקושי שורדים.

מאי גולן: ואני שואלת – אדוני היושב-ראש, אני שואלת שאלה: איפה בנט, הקמפיינר המהולל, שרץ רק לא מזמן מעיר לעיר, מעסק לעסק, מאיש לאישה, אותו בנט של "לא פרנסה – לא מעניין"?

מאי גולן: הוא אמר את זה בכל ריאיון: "לא פרנסה – לא מעניין".

מאי גולן: איפה הפרנסה של האזרחים עכשיו, מר בנט?

מאי גולן: עכשיו היא לא מעניינת אותו?

מאי גולן: איפה תוכנית סינגפור הגאונית?

מאי גולן: איפה הספרון המועתק שנמכר ב-19.90 ש"ח בכל חנות, שאפילו על פיו הוא לא פועל וזה אפילו לא קו מנחה בשבילו?

מאי גולן: עניים וקשישים שבקושי מתקיימים, מבחינתכם הם שקופים.

מאי גולן: כנראה שבעוד שלושה חודשים לא תהיה קורונה.

מאי גולן: כנראה היא תיעלם.

מאי גולן: הלוואי, בעזרת השם.

מאי גולן: אז כנראה שאין צורך באמת, שום צורך אמיתי, לתת מענה למצוקות של האזרחים, כי התקציב הזה הוא הכול חוץ מחברתי.

מאי גולן: תתביישו לכם.

מאי גולן: אתכם כנראה יותר מעניין להרגיע את החמאס.

מאי גולן: למה?

מאי גולן: כי אתם מפחדים.

מאי גולן: אתם מ-פ-ח-דים.

מאי גולן: אתם מפחדים מהחמאס כי הם יורים קסאמים, ואתם מה?

מאי גולן: מרחיבים את מרחב הדיג.

מאי גולן: הם מפריחים בלוני תבערה, ואתם מה?

מאי גולן: פותחים מעברים לבטון וברזל לבניית מנהרות טרור, כי אתם מכילים.

מאי גולן: אבל אתם לא מכילים, אתם מפחדים, זה מה שאתם.

מאי גולן: ממשלה של פחדנים, ממשלה של שפנים כאלה קטנים, שנכנסים לפה ובורחים ישר אחרי ההצבעות והנאומים שלכם.

מאי גולן: אין לכם אפילו אומץ להתעמת עם מה שיש לענות לכם.

מאי גולן: זאת לא ממשלה, זה מנזר השתקנים, אבל של מישהו אחד – של ראש הממשלה בפועל, אדוני היושב-ראש.

מאי גולן: אתה, מנסור עבאס.

מאי גולן: כבוד.

מאי גולן: אני אומרת את זה.

מאי גולן: הם רועדים מפחד, כמו שבנט עמד ורעד פה.

מאי גולן: הוא לא סתם רעד.

מאי גולן: ממי הוא רעד?

מאי גולן: הוא רעד ממועצת השורא, הוא רעד מהחמאס.

מאי גולן: עמד פה ורעד.

מאי גולן: אבל על הרצח של בראל אחיה חדריה שמואלי, הגיבור, ז"ל, ה' ייקום דמו, החייל שלנו – מזה לא רעדת, נכון, מר בנט?

מאי גולן: על זה אתה לא מגיב.

מאי גולן: פחדן עלוב וקטן שכמותך.

מאי גולן: מהכאב עליו ומהכאב של המשפחה שלו אתה לא פוחד.

מאי גולן: אין לך אפילו אומץ להתעמת, להגיע ולנחם.

מאי גולן: מעניין למה.

מאי גולן: תתביישו.

מאי גולן: אין יותר מזוודות של דולרים מקטאר, הוא אמר.

מאי גולן: גם אנחנו יודעים לחקות אותך, לא רק אתה יודע לחקות.

מאי גולן: את זה אתה אמרת, מר בנט.

מאי גולן: הרי אתה אומר דברים כאילו אתה גואל ישראל.

מאי גולן: הגעת לגאול אותנו באמת מהמצוקה הנוראית שהיינו בה, אחרי שהרסת את המדינה שהשארנו לך.

מאי גולן: עכשיו הוא שולח את גנץ, שר הביטחון שלו, לתת להם מזוודות כסף, אחרי שהוא אמר: אין יותר מזוודות דולרים מקטאר, ונוסף, אגב, למזוודות הכסף שעוברות לחמאס מהקטארים.

מאי גולן: אגב, אותו בנט רק לא מזמן גם אמר, ואני מצטטת: צריך להפסיק עם התפיסה המכילה; להכות בחמאס, להכות אותו.

מאי גולן: ככה, הוא דפק עם היד על השולחן.

מאי גולן: להכות אותו.

מאי גולן: היה, הוא אמר, אבל זה לא קרה.

מאי גולן: גם ליברמן אמר, וגם אותו אני מצטטת: אני נותן לאיסמאעיל הנייה 48 שעות.

מאי גולן: גם היה, גם לא קרה.

מאי גולן: ממשלה של רפיסות.

מאי גולן: במקום זה, שר האוצר החברתי ליברמן, שר האוצר החברתי של הממשלה הישראלית-פלסטינית הראשונה, דואג לרווחת הרשות הפלסטינית, להלוואה של 500 מיליון – תשמעו טוב, ציבור: 500 מיליון – ובנט, ראש הממשלה שלא רוצה להכיל, הוא דואג לפתיחת המעברים, הוא דואג להקלות.

מאי גולן: פחדנים, זה מה שאתם.

מאי גולן: ככה הממשלה שלכם תיזכר.

מאי גולן: פחדנים.

מאי גולן: אתם מפחדים.

מאי גולן: אתם אלופים בלדבר פקה-פקה כל היום.

מאי גולן: אבל הפקרתם את חיילי צה"ל ואת תושבי הדרום.

מאי גולן: אכפת לכם רק מההישרדות הפוליטית האישית שלכם.

מנסור עבאס: כן, מאי.

מאי גולן: מה קרה, אתה לא מסוגל?

מאי גולן: אתה כבר מבקש ממנו לסיים איתי?

מאי גולן: למה, למה, למה?

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מאי גולן.

יבגני סובה: – – – כל אחד מקבל שלוש דקות.

מאי גולן: לא, שנייה.

מאי גולן: יש לי עוד משפט.

מאי גולן: קשה לשמוע את האמת.

מאי גולן: קשה, אני יודעת.

יבגני סובה: – – – כבר שש דקות.

יבגני סובה: לא קשה.

מאי גולן: לא, לא, הינה, עוד משפט.

מאי גולן: עוד משפט.

מנסור עבאס: חצי משפט.

מאי גולן: בנט, זה שארץ נהדרת בפגרה ואין את החיקוי של נפתול זה לא אומר שאתה צריך לשכוח מביטחון המדינה ומאזרחיה.

מנסור עבאס: כן, תודה.

מאי גולן: תלכו הביתה, תנו לנו להקים ממשלה אמיתית, ממשלה ימנית.

מאי גולן: אנחנו לפני כיפור, לפני ראש השנה.

מאי גולן: אם אתה עושה סליחות, אז תכה על חטא ותיתן לימנים אמיתיים לנהל את הממשלה הזאת.

מאי גולן: פחדן, רמאי, שקרן ונוכל, זה מה שאתה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מאי גולן.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: מאי, מאי, די כבר.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מאי גולן, מה קרה?

מאי גולן: מה שאני אומרת – הם מכילים, ממשלה של מכילים.

מאי גולן: הוא פחדן, אתם פחדנים.

מאי גולן: עובדים בשירות הדיקטטורה.

מאי גולן: פחדנים עלובים, זה מה שאתם.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת יואב קיש.

יבגני סובה: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת יבגני סובה.

יבגני סובה: המסגרת של – – –

מאי גולן: פחדן.

מאי גולן: תודה רבה ששמרת על המסגרת.

מאי גולן: מה היינו עושים בלעדיך?

מנסור עבאס: אז תעזור לי.

מנסור עבאס: בסדר, אני אקפיד על הזמן.

מאי גולן: תודה רבה שאתה מקפיד.

מנסור עבאס: הפעם אני מקפיד על הזמן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש, שלוש דקות, אדוני.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני רוצה לדבר על איך מעבירים תקציב בקואליציה מושחתת של כ-60 חברי כנסת, אז בואו אני אלמד אתכם איך עושים את זה.

יואב קיש: יש לנו כ-30 חברי ממשלה – זה חצי; חצי מה-60 האלה חברי ממשלה, חשוב להם הכיסא שלהם.

יואב קיש: בואו נספור אותם כמי שקיבלו שוחד פוליטי, לעניין.

יואב קיש: יש לך פה מעל 20 נורבגים; אלה 20 חברי כנסת מתוך ה-60 שכל קיומם בכנסת הזאת זה רק אם הם מצביעים בעד.

יואב קיש: 20 מ-60, כמה זה, חבר הכנסת סופר?

יואב קיש: שליש.

יואב קיש: שליש.

יואב קיש: אז יש לנו חצי ויש לנו שליש, עושים מכנה משותף – מקבלים חמש שישיות.

יואב קיש: נשארנו עם שישית, כ-10 חברי כנסת.

יואב קיש: מה עושים פה?

יואב קיש: לוקחים את הוועדות הקבועות של הכנסת וחותכים אותן כדי שיהיו לנו 10 יו"רים שנוכל להכניס פנימה, וככה כולם מסודרים, ואז, או שיש לך חבר ממשלה או יו"ר ועדה או נורבגי.

יואב קיש: זה המנגנון שלהם להעביר תקציב גרוע – פשוט שוחד פוליטי.

יואב קיש: אני חייב לומר שהם עושים פה, בממשלה הזאת, דברים שאני אפילו לא מבין – איך אתם לא מתביישים.

יואב קיש: השרה קארין אלהרר, איך את לא מתביישת, אחרי ששנים מפלגת יש עתיד דיברה על נבחרת הדירקטורים?

יואב קיש: עכשיו, אני לא מסכים לנבחרת הדירקטורים, אני חושב שזה לא המנגנון הנכון, אבל אתם אמרתם: לא יהיה דירקטור שלא נמצא בנבחרת הדירקטורים, נכון?

יואב קיש: והדבר הראשון שעושה השרה קארין אלהרר – – –

יוראי להב-הרצנו: למה זה לא – – –

יואב קיש: אז תסביר לי למה במינוי הראשון, לתפקיד הכי חשוב אולי במשרד שלה, יושב-ראש חברת החשמל, היא ממנה את גב' פלמור ליו"ר חברת החשמל כשהיא לא בנבחרת הדירקטורים.

יואב קיש: עוד פעם, אני לא מאמין בזה – –

יוראי להב-הרצנו: – – – שהיא אישה?

יואב קיש: – – אבל יש נבחרת דירקטורים.

יואב קיש: לאיפה זה נעלם?

יואב קיש: כשאנחנו רצינו להכניס דירקטורים, תמיד אמרתם והיועץ המשפטי אמר: איך אתם ממנים?

יואב קיש: צריך נבחרת.

יואב קיש: אז אתם פשוט מבזים את עצמכם.

קארין אלהרר: – – – למה לא – – – בנבחרת?

יואב קיש: ואני אגיד לכם עוד דבר: מה שעכשיו הבהיר לי שראש הממשלה של השמאל נפתלי בנט כרת גט כריתות עם הימין זה המהלך שלו לחיסול פוליטי של פרופ' טליה איינהורן, חברה בוועדה למינוי בכירים בשירות המדינה, שבגלל שדעותיה לא מוצאות חן בעיניו, הוא פועל להחליף אותה.

יואב קיש: אם אנחנו בימין היינו עושים משהו כזה, איך התקשורת הייתה משתוללת, איך כל השמאל היה מזדעק על המהלך הדורסני – סוף הדמוקרטיה.

יואב קיש: ואת זה בנט עושה לימין, ראש ממשלת השמאל נפתלי בנט.

יואב קיש: שלא נדבר על ההצבעה הכפולה של אביר קארה, ואני כבר גם לא יודע איפה זה נעשה; שלא נדבר על הצעת חוק של שרן השכל לפצל את מועצת כסרא-סמיע – שסמיע, כפר קטן עם אולי 2,000 מצביעים, 2,000 איש, יקבלו מועצה משלהם, בשביל 150 קולות בקלפי שתקווה חדשה קיבלה.

יואב קיש: אז אני אומר לכם – קודם כול, הסברתי איך אתם מעבירים את התקציב:

יואב קיש: כל אחד מ-60 חברי הכנסת הוא או חבר ממשלה או נורבגי או פיצל לעצמו ועדה.

יואב קיש: אתם מושחתים.

יואב קיש: אתם עושים את הדברים שאתם הטפתם נגדם כל הזמן לא לעשות פי עשרה מאיתנו.

יואב קיש: ואני אסיים בדבר שאותי מזעזע, ואמרתי לה את זה אישית, ליו"ר הקואליציה חברת הכנסת סילמן: איך יכול להיות שאת, שבאת מעולם הרפואה, עבדת בקופת חולים כללית, לוקחת ומסרסת את המבנה של ועדת העבודה והבריאות?

מנסור עבאס: כן, תודה, חבר הכנסת.

יואב קיש: אני מסיים.

יואב קיש: היא מסרסת אותה, מפצלת את הבריאות לעצמך והולכת להיות בתפקיד יו"ר הוועדה לבריאות, כשאת יודעת שאת עושה את זה משחיתות.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יואב קיש.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אלון טל – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח.

קריאה: הוא היה פה.

מנסור עבאס: כן, אבל הוא יצא.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קארה – אינו כאן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת בנימין נתניהו, מלמעלה, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, התקציב שהובא היום הוא תקציב גרוע.

בנימין נתניהו: יש בו גזרות והעלאת מיסים, בניגוד גמור להבטחות שלכם.

בנימין נתניהו: פגעתם בחקלאים, פגעתם בשכבות החלשות, בפריפריה, במעמד הביניים.

בנימין נתניהו: נתתם סכומי עתק למנסור עבאס ולמחמוד עבאס, כי אתם תלויים ב-53 מיליארד השקלים שהבטחתם לרע"מ.

בנימין נתניהו: אבל מעבר לתקציב, הספקתם בזמן קצר להביא עוד שלושה מחדלי ענק.

בנימין נתניהו: המחדל הראשון – הקורונה.

בנימין נתניהו: רק לפני כמה חודשים העברנו לכם את המדינה במצב הטוב ביותר בעולם.

בנימין נתניהו: בתוך חודשיים בלבד הבאתם אותנו למקום הגרוע ביותר בעולם, כמעט 11,000 נדבקים ביום.

בנימין נתניהו: לא ייאמן.

בנימין נתניהו: זה קרה משום שהתעלמתם מהקריאה שלי להביא מייד את החיסון השלישי לישראל והתעכבתם שישה שבועות מיותרים.

בנימין נתניהו: אנחנו הוצאנו את ישראל ראשונה בעולם מהקורונה כי הבאנו לישראל את החיסון הראשון והשני לפני כולם.

בנימין נתניהו: אתם התעכבתם, ובאוזלת היד שלכם אתם מדברים היום על להכיל את המתים, ואתם ממשיכים בהתקהלויות ענק, במסיבות, כאילו שום דבר לא קורה.

בנימין נתניהו: זהו מחדל ענק ראשון – הקורונה.

בנימין נתניהו: המחדל הענק השני – איראן.

בנימין נתניהו: הדבר היחיד שיצא מהפגישה עם הנשיא ביידן הוא התחייבות של בנט לכך שישראל לא תצא פומבית נגד הסכם הגרעין עם איראן.

בנימין נתניהו: במשך שנים סירבתי לתת התחייבות כזאת לארצות הברית, כפי שסירבתי להתחייב בפניה למדיניות של אין הפתעות, שלפיד נתן להם מייד עם הקמת הממשלה, בנכונות מדהימה לתת דבר כזה על נושא שקובע את עצם קיומנו.

בנימין נתניהו: הסכם הגרעין עם איראן אכן מסכן את עצם קיומנו, ולכן פעלתי נגדו בכל דרך, בכל במה, בכל פורום.

בנימין נתניהו: אלמלא עשינו זאת, הן במישור המדיני והן במישור המבצעי, לאיראן היה מזמן ארסנל של נשק גרעיני.

בנימין נתניהו: ואתם, אתם, בתוך שמונה שבועות כבלתם את ידינו גם מדינית וגם מבצעית.

בנימין נתניהו: מחדל ענק שני – איראן.

בנימין נתניהו: המחדל הענק השלישי – הפלסטינים.

בנימין נתניהו: נחמן שי חשף את האמת כשאמר שכדי להרוויח שקט בשביל הצילום בבית הלבן – מילים שלו – בנט לא הגיב על הרג הלוחם שלנו בראל שמואלי, זיכרונו לברכה.

בנימין נתניהו: אני שוב שולח מכאן תנחומים עמוקים למשפחתו.

בנימין נתניהו: אבל זה לא רק שבנט לא הגיב, הוא גם העביר חצי מיליארד שקלים לאבו מאזן.

בנימין נתניהו: שימו לב, בעוד אנחנו עקפנו את הפלסטינים והבאנו ארבעה הסכמי שלום היסטוריים עם מדינות ערב בלי לתת להם אף מתנה, אף ויתור, אתם נותנים לפלסטינים מתנות חינם ומחזירים אותם למרכז סדר-היום העולמי.

בנימין נתניהו: מחדל ענק שלישי.

בנימין נתניהו: זאת לא ממשלת ריפוי, זאת ממשלת רפיון, ממשלת המחדלים הענקיים, והכול נעשה, רבותיי חברי הכנסת וגבירותיי, הכול נעשה בחיבוק תקשורתי ענק.

בנימין נתניהו: אתם זוכרים את הימים שבממשלה שלנו כל מהדורת חדשות הייתה נפתחת בכותרת "מחדל" על זוטי-זוטות?

בנימין נתניהו: אבל על המחדלים העצומים שלכם התקשורת שותקת.

בנימין נתניהו: התקשורת משרתת את השלטון והשלטון משרת את התקשורת.

בנימין נתניהו: ערב ראש השנה ולקראת סוכות, ברור שהתקשורת היא השופר של הממשלה ובנט הוא האתרוג של התקשורת.

בנימין נתניהו: בראש השנה אנחנו נוהגים לבקש שנהיה לראש ולא לזנב.

בנימין נתניהו: עכשיו זה בדיוק הפוך – הזנב, עם שישה מנדטים, הפך לראש.

בנימין נתניהו: בימים הללו אין איחול מתאים יותר מאשר "תכלה שנה וקללותיה".

בנימין נתניהו: בעזרת השם, בשנה הבאה עלינו לטובה – "תחל שנה וברכותיה".

בנימין נתניהו: תודה רבה לכם.

בנימין נתניהו: שנה טובה.

קריאה: אמן.

מנסור עבאס: שנה טובה.

מנסור עבאס: יסכם השר חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרה, תשמע, כל פעם שאני שומע מישהו תוקף אותך ואומר "כסף למנסור עבאס", "כסף למנסור עבאס", "כסף למנסור עבאס", אני משתגע.

חמד עמאר: אני לא מצליח להבין את זה.

חמד עמאר: אני לא מצליח להבין את זה.

חמד עמאר: הרי כולם יודעים – –

פטין מולא: – – – למה אתה משתגע, הוא שותף שלך.

פטין מולא: תגידו תודה – – –

חמד עמאר: – – שמנסור עבאס נפגש עם ביבי יותר מפעם אחת.

קטי קטרין שטרית: – – –

חמד עמאר: כולם יודעים שביבי נתניהו, ראש ממשלת ישראל לשעבר, חבר הכנסת, הבטיח לעבאס: מה שייתנו לך, אני אתן לך יותר.

קטי קטרין שטרית: חבר'ה, אני מציעה, אל תענו.

קטי קטרין שטרית: אל תענו.

קטי קטרין שטרית: אין לו נאום.

חמד עמאר: הוא הבטיח לו.

קטי קטרין שטרית: אין לו נאום, אני אומרת לך.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה משקר.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה שקרן.

חמד עמאר: כולם יודעים שמנסור עבאס לא האמין למילה אחת שיצאה מהפה שלו, לכן הוא לא הלך.

גלית דיסטל אטבריאן: תחזור על השקר הזה אלף פעם, זה לא יעזור.

חמד עמאר: אתם צריכים להגיד תודה רבה רק לאדם אחד.

חמד עמאר: אתם צריכים להגיד תודה רבה לאדם אחד.

חמד עמאר: אם סמוטריץ' – – –

גלית דיסטל אטבריאן: שקרן, שקרן, שקרן, שקרן, שקרן – – –

חמד עמאר: מנסור עבאס לא שקרן.

מנסור עבאס: חברת הכנסת גלית, זה לא ראוי.

מנסור עבאס: זה לא ראוי לקרוא לשר שקרן.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא משקר – – –

קריאות: – – –

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: את צריכה לחזור בך.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל הוא משקר, אדוני – – – אלף פעם תחזור על השקר – לא יהפוך לאמת.

גלית דיסטל אטבריאן: מה תעשה?

גלית דיסטל אטבריאן: מה תעשה?

חמד עמאר: את מהצועקים או מאלה שיושבים כאן ושומעים דיונים?

חמד עמאר: את מהצועקים.

חמד עמאר: אתם כל כך מצחיקים, יש לכם מהצועקים.

חמד עמאר: חילקתי את האופוזיציה לשניים: חלק קטן קטן קטן בא ושומע את הדיון; חלק גדול גדול גדול באים לצעוק, באים לצעוק.

קטי קטרין שטרית: – – – אין לו נאום.

קטי קטרין שטרית: אנחנו רוצים לשמוע אותך, תנאם.

קטי קטרין שטרית: תנאם, תנאם.

חמד עמאר: אני כל כך נהנה לשמוע אתכם צועקים, אתם לא מאמינים.

חמד עמאר: אני נהנה.

חמד עמאר: אני נהנה מכל שנייה שאני עומד כאן.

גלית דיסטל אטבריאן: – – – לא יהפוך לאמת.

מנסור עבאס: חברת הכנסת גלית, את יכולה לשבת, בבקשה?

קטי קטרין שטרית: אין לו נאום.

קטי קטרין שטרית: אל תפריעו לו.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: לא, לא.

קטי קטרין שטרית: אני מסבירה – אין לו נאום, הוא מחכה שהחברים יגיעו ואנחנו – – – תנאם, אדוני, תיתן לנו תשובות, מה הבשורה שלך.

מנסור עבאס: אז תני לו לנאום.

חמד עמאר: תשמעי, אני רוצה להגיד לך דבר אחד – – –

מנסור עבאס: תני לו לנאום.

גלית דיסטל אטבריאן: – – – תדבר על זה, לא על ביבי.

גלית דיסטל אטבריאן: כל בתי החולים קורסים – הדסה, נצרת, עין כרם, שערי צדק.

גלית דיסטל אטבריאן: אנשים חולים חוזרים הביתה למות בבית.

גלית דיסטל אטבריאן: תדבר על זה במקום לחייך – – –

מנסור עבאס: כן, תודה לך.

חמד עמאר: טוב שהיא הזכירה את בתי החולים.

קטי קטרין שטרית: תבשר לנו על העתיד, לא על העבר.

מנסור עבאס: העברת את המסר.

מנסור עבאס: תודה לך, קטי שטרית, חברת הכנסת קטי שטרית.

קטי קטרין שטרית: ראש הממשלה עבאס, שיבשר לנו מה התשובות ומה הבשורות ולא מה – – –

מנסור עבאס: בואי ניתן לשר להשלים את דבריו.

קטי קטרין שטרית: – – – לא מה שהיה, מה שיהיה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, תשמע, הרימו לי כדור להנחתה.

חמד עמאר: שיחקתי פעם כדורגל ואחרי זה עברתי לספורט אחר, אבל נהניתי גם מכדורגל, אז הבאתם לי שאלה להנחתה.

חמד עמאר: היום אישרנו 1.8 מיליארד לבתי חולים רק לקורונה, לחזק את מערך הבריאות במדינת ישראל.

גלית דיסטל אטבריאן: מנהלי בתי החולים שובתים מול בית ראש הממשלה.

גלית דיסטל אטבריאן: למה אתה שוב משקר?

חמד עמאר: 1.8 מיליארד היום אושרו, היום, אנחנו.

אוריאל בוסו: אז למה הם שובתים?

אוריאל בוסו: למה הם שובתים אם הכול דבש?

אוריאל בוסו: למה בתי החולים שובתים?

קריאה: אילו בתי חולים?

קריאה: אילו בתי חולים?

משה ארבל: 500 מתים – – – אנשים מתים.

משה ארבל: תתעוררו.

אורלי לוי אבקסיס: מה עם המס על הרופא?

קטי קטרין שטרית: איזה בתי חולים?

משה ארבל: 500 – – –

חמד עמאר: את יודעת, השרה, היום אישרנו 1.8 מיליארד שקל לחיזוק מערך הבריאות במדינת ישראל, כי אנחנו נמצאים עם נגיף מאוד קשה, נגיף הקורונה, ואנחנו חייבים לטפל, לחזק את בתי החולים.

חמד עמאר: אנחנו מחזקים אותם, הקצינו 1.8 מיליארד.

חמד עמאר: אנחנו הממשלה הראשונה – –

גלית דיסטל אטבריאן: אתם הממשלה הראשונה שהקריסה את מערכת הבריאות.

חמד עמאר: – – ששמה בבסיס התקציב 2 מיליארד שקל תוספתי בבסיס התקציב של משרד הבריאות.

גלית דיסטל אטבריאן: אפס חולים – – –

חמד עמאר: 2 מיליארד שקל בבסיס התקציב.

חמד עמאר: לא עשתה את זה אף ממשלה.

חמד עמאר: לא עשתה את זה אף ממשלה.

גלית דיסטל אטבריאן: אין בתי חולים היום שמקבלים ישראלים.

גלית דיסטל אטבריאן: הפכתם אותנו למדינת עולם שלישי.

גלית דיסטל אטבריאן: אנשים חולים, הולכים לבתי חולים, ואין רופאים.

גלית דיסטל אטבריאן: מה אתה מחייך?

חמד עמאר: בשביל זה באנו לתקן את מה שעשיתם – –

גלית דיסטל אטבריאן: מה זה מצחיק אותך?

גלית דיסטל אטבריאן: אנשים מתים פה.

חמד עמאר: – – ב-12 שנה וחצי.

גלית דיסטל אטבריאן: בשמונה שבועות, מדינת עולם ראשון, הפכתם למדינת עולם שלישי.

חמד עמאר: אנחנו באנו לתקן.

חמד עמאר: אנחנו חודשיים וחצי, ייקח לנו עוד זמן לתקן – –

גלית דיסטל אטבריאן: זה מצחיק אותך?

חמד עמאר: – – את ה-12 שנים וחצי שלכם.

אופיר אקוניס: השר – – –

חמד עמאר: אנחנו מתקנים את מה שעשיתם.

חמד עמאר: כל מה שאתם תוקפים עכשיו, זה בדיוק מה שאתם עשיתם – –

גלית דיסטל אטבריאן: מתי ב-12 השנים האחרונות – – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: – – ואנחנו באנו לתקן.

חמד עמאר: אם בבתי חולים – – –

אמיר אוחנה: – – –

גלית דיסטל אטבריאן: מתי ב-12 השנים האחרונות חולה אחד הלך לבית חולים והחזירו אותו הביתה?

גלית דיסטל אטבריאן: מתי?

חמד עמאר: אז אנחנו באנו לתקן.

חמד עמאר: אנחנו באנו לעשות מה שצריך לעשות.

קטי קטרין שטרית: בחודש וחצי 600 מתים.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת גלית.

קטי קטרין שטרית: איזה תיקון תיקנתם?

חמד עמאר: לכן הקצינו, אדוני היושב-ראש – – –

קטי קטרין שטרית: אבו עמאר, תגיד לנו בבקשה איזה בתי חולים.

מנסור עבאס: למה אתם עוזרים לו? הרי אתם אומרים שאין לו נאום, אז תנו לו לסיים.

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: ראש הממשלה עבאס, הוא אמר ש-1.5 – – – בתי חולים.

חמד עמאר: 1.8 מיליארד, אני מתקן אותך.

מנסור עבאס: מיליארד שקלים.

דוד אמסלם: אני אגיד לך שני דברים: אין לו נאום, יש לו רופא שיניים – – –

פטין מולא: איזה בתי חולים – – –

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: ראש הממשלה עבאס, איזה בתי חולים?

קטי קטרין שטרית: איזה בתי חולים – – –

קריאות: – – –

גלית דיסטל אטבריאן: שערי צדק התמוטט, הדסה התמוטט, בית חולים בצפון התמוטט, יד שרה הודיעו היום שאין יותר מחוללי חמצן – – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: פטין, אתה, יש לך זכות לצעוק כמה שאתה רוצה.

גלית דיסטל אטבריאן: 20 איש ביום מתים.

חמד עמאר: אני נהנה לשמוע אותך, פטין.

פטין מולא: – – –

חמד עמאר: פטין, כל מה שאתה רוצה – רק תגיד.

חמד עמאר: אני מקבל כל מה שאתה אומר.

קטי קטרין שטרית: אבו עמאר – – –

חמד עמאר: אני יודע שעברת על חוק ההסדרים סעיף-סעיף.

חמד עמאר: אני יודע שעברת על חוק התקציב סעיף-סעיף.

אורלי לוי אבקסיס: אתה עברת?

חמד עמאר: אני יודע.

חמד עמאר: כולכם ישבתם, חרשתם את התקציב – –

ינון אזולאי: חמד – – –

חמד עמאר: – – אתם יודעים בדיוק מה שקורה שם, עברתם סעיף-סעיף.

ינון אזולאי: חמד, את האמת, אתה עברת?

חמד עמאר: אני עברתי.

חמד עמאר: אני עברתי וגם אישרתי, וישבתי וקיבלתי הסברים.

חמד עמאר: זה ההבדל ביני ובינך.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: חמד, בבקשה.

דוד אמסלם: מה תקציב משרד המשפטים?

דוד אמסלם: בבקשה, תגיד לנו מה תקציב משרד המשפטים.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברים.

דוד אמסלם: הוא אמר שהוא עבר.

חמד עמאר: אחד הדברים החשובים שאנחנו עושים – – –

דוד אמסלם: מה תקציב משרד המשפטים?

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

חמד עמאר: אחד הדברים שאנחנו עושים – – –

מנסור עבאס: הייתה לך הזדמנות לנאום.

מנסור עבאס: תודה.

משה ארבל: – – – שאלה.

דוד אמסלם: אני אגיד לך, אדוני היושב-ראש, הוא עשה שני דברים.

דוד אמסלם: הוא אמר שהוא יודע את התקציב.

דוד אמסלם: שאלתי אותו – –

חמד עמאר: אחד הדברים החשובים, אדוני היושב-ראש – אנחנו לא בשעת שאלות, תגיד לו.

דוד אמסלם: – – מה תקציב משרד המשפטים.

דוד אמסלם: הוא לא יודע.

דוד אמסלם: דבר שני – הוא מקניט את חבר הכנסת פטין מולא בגלל שהוא דרוזי, הוא מתחרה איתו.

חמד עמאר: תגיד לו שילך ללמוד, יש שעת שאלות.

חמד עמאר: תכין לי שאלה שאתה רוצה.

חמד עמאר: תכין.

קטי קטרין שטרית: אבו עמאר, כמה התקציב לדרוזים?

קטי קטרין שטרית: תגיד, נו.

אופיר כץ: – – –

דוד אמסלם: כמה היתרי בנייה הבאתם – – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: סיימתם לצעוק?

חמד עמאר: אז תנו לי לענות לכם, שתיהנו מהתשובה שלי.

מנסור עבאס: קבלו תשובה.

מנסור עבאס: קבלו תשובה, בבקשה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת פטין מולא, נא לשבת.

חמד עמאר: סמוטריץ', סמוטריץ', בזכותך – – – כאן, כל הכבוד לך, עשית עבודה מעולה.

חמד עמאר: הם לא רצו לשבת כאן, אבל אתה עשית עבודה טובה ודאגת, והם יושבים כאן.

חמד עמאר: לפעמים טוב שהם יושבים כאן.

פטין מולא: תענה לי.

פטין מולא: אתה עברת על התקציב?

פטין מולא: למה – – –

חמד עמאר: תשמע.

חמד עמאר: אחד הדברים החשובים – הוא הביא לי להנחתה עוד פעם.

חמד עמאר: אמרתי לכם, אני שיחקתי כדורגל, ואתם מביאים לי להנחתה דברים קלים.

חמד עמאר: תביאו דברים קשים.

חמד עמאר: מ-2009 – – –

דוד אמסלם: כמה הריסות עצרת במגזר הדרוזי?

חמד עמאר: מ-2009 – – –

דוד אמסלם: כמה הריסות עצרת במגזר הדרוזי?

חמד עמאר: מ-2009 עד – – –

דוד אמסלם: תגיד לנו.

חמד עמאר: עד 2021 – –

דוד אמסלם: זה לא מעניין את הדרוזים.

דוד אמסלם: כמה הריסות עצרת?

חמד עמאר: – – עד שקמה הממשלה הזאת, עד שקמה הממשלה הזאת, שזה מעל 12 שנים וחצי, תקציב הדרוזים שאושר בממשלה בתוכניות חומש היה 3 מיליארד שקל.

אופיר אקוניס: אתה היית בממשלה – –

חמד עמאר: 3 מיליארד שקל.

אופיר אקוניס: – – אל תבלבל, עמאר.

חמד עמאר: אני לא הייתי שר האוצר ואני לא הייתי ראש ממשלה.

אופיר אקוניס: בוא, יש גם גבול.

קריאות: – – –

חמד עמאר: התקציב שאושר לדרוזים – 3 מיליארד שקל.

אופיר אקוניס: יש גם גבול.

אופיר אקוניס: ליברמן היה בכל הממשלות.

אופיר אקוניס: שקרן.

אופיר אקוניס: די כבר עם השקרים.

אופיר אקוניס: באמת, מספיק.

חמד עמאר: אנחנו אישרנו לפני חודשיים – –

מאי גולן: – – – מה שאתה אומר זה לא נכון – – –

חמד עמאר: – – לפני פחות מחודש בממשלה, והיום נאשר את תקציב המדינה – אישרנו 3 מיליארד שקל בתקציב לדרוזים, 3 מיליארד שקל.

פטין מולא: זה לא נכון, זה לא מדויק – – –

חמד עמאר: הכסף יתחיל ב-2021, 2022, 2023.

חמד עמאר: מה שאתם עשיתם ב-12 שנים וחצי אנחנו נעשה בשנתיים וחודשיים.

חמד עמאר: זה בדיוק מה שאנחנו עשינו.

אופיר אקוניס: מה אתה מקשקש?

אופיר אקוניס: היית בממשלה.

אופיר אקוניס: תגיד, אתה נורמלי?

קריאות: – – –

חמד עמאר: יפה.

חמד עמאר: מה שאנחנו נעשה בבריאות אתם לא עשיתם ב-12 שנים.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אנחנו הוספנו למערכת הבריאות 2 מיליארד שקל בבסיס התקציב.

חמד עמאר: אתם לא עשיתם את זה.

קריאות: – – –

אורלי לוי אבקסיס: ב-2022-2021 אין שקל לקורונה.

יואב קיש: רגע, אורלי, אורלי, יש משהו יותר מעניין.

יואב קיש: תסתכלו מה קורה שם.

קטי קטרין שטרית: הם לא משיגים אותה.

יואב קיש: אין הסכמות, הוא מושך זמן – –

קריאות: – – –

יואב קיש: – – הם לא מסכימים, והוא יריב איתכם עכשיו – – – נחפור – – –

קריאות: – – –

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש, אתה יכול לשבת.

יואב קיש: אין להם הסכמות.

יואב קיש: אין לכם הסכמות, התקציב נופל.

יואב קיש: זו האמת.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואב, בוא אני אגיד לך, אתה חבר כנסת ותיק.

חמד עמאר: אתה יודע – –

קטי קטרין שטרית: הקואליציה ברחה – – –

יואב קיש: אתה רואה את האמת?

יואב קיש: הינה.

יואב קיש: תסתכל על האמת.

קטי קטרין שטרית: השאירו אותך לבד.

יואב קיש: זו הקואליציה שלך.

חמד עמאר: יואב, אתה חבר כנסת ותיק.

חמד עמאר: אתה יודע שאני יכול לעמוד כאן, לא לומר אף מילה, ואני יכול למשוך זמן.

יואב קיש: תעשה, בבקשה.

חמד עמאר: אני לא מושך זמן.

יואב קיש: אז בבקשה.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אני לא מושך זמן.

חמד עמאר: אני אומר לך – – –

מאי גולן: – – – איפה כולם?

יואב קיש: בבקשה, בוא נצביע.

חמד עמאר: אני לא מושך זמן.

חמד עמאר: אני נהנה – – –

יואב קיש: בבקשה, בוא נצביע.

יואב קיש: תראה את הקואליציה שלך.

חמד עמאר: אני נהנה – – –

יואב קיש: הינה, תראה – איך את אומרת, ראש הממששת שלו.

חמד עמאר: אנחנו מחכים עד שתתגייסו כולם, שתהיו כאן מוכנים.

קריאות: – – –

משה ארבל: אתה חבר קבינט הקורונה – – –

קטי קטרין שטרית: אנחנו רציניים, רציניים, אנחנו – – –

חמד עמאר: באוגוסט – 500 נפטרים.

חמד עמאר: 500 נפטרים.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא באים אליך בטענות, אתה לא מכיר את – – –

משה ארבל: נמאס מזה.

משה ארבל: אנשים מתים – – –

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל, נא לשבת.

משה ארבל: אתם השתגעתם?

משה ארבל: השתגעתם – – –

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה ארבל.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל, חבר הכנסת יואב קיש, נא לשבת.

חמד עמאר: חברים, חברים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, נא לשבת.

חמד עמאר: חברים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, מה הבעיה, אין רוב?

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה גפני.

מנסור עבאס: בסדר, תנו לו להשלים.

מנסור עבאס: אתם עוזרים לו, לא? בסדר.

חמד עמאר: אני לא צריך את העזרה שלהם, תאמין לי.

מנסור עבאס: אתם עוזרים לו.

מנסור עבאס: למה אתם עוזרים לו?

חמד עמאר: חבר הכנסת מנסור עבאס, אדוני היושב-ראש, אני לא צריך את העזרה שלהם.

חמד עמאר: אני, כואב לי שכל פעם שהם עולים לכאן אחד-אחד ומדברים על מנסור עבאס ותוקפים את מנסור עבאס ויורדים על מנסור עבאס – –

מאי גולן: זה לא מה שאמרנו, אמרנו שהוא ראש הממשלה האמיתי.

חמד עמאר: – – והעברתם כסף למנסור עבאס ונתתם כסף למנסור עבאס ועשיתם למנסור עבאס – – –

מאי גולן: אמרנו את האמת.

מאי גולן: אל תסלף גם את מה – – –

מנסור עבאס: כן, אנחנו – – –

חמד עמאר: ואתה בעצמך עמדת כאן – –

מאי גולן: שקרן, שקרן – – –

קטי קטרין שטרית: עבאס – – –

חמד עמאר: – – וראש הממשלה לשעבר ישב כאן ואמרת לו: אני הייתי אצלך בבית, הבית שלך צריך שיפוץ.

חמד עמאר: אתה אמרת את זה.

חמד עמאר: לא אמרת את זה?

מנסור עבאס: כן.

קריאות: – – –

חמד עמאר: לא אמרו לך, אתה אמרת את זה.

חמד עמאר: אתה אמרת שנפגשת איתו ארבע פעמים, לא פעם אחת ולא שתיים.

חמד עמאר: אתה אמרת את זה.

דוד אמסלם: – – – לפני שנתיים ליברמן רצה להחזיר אותך – – – איש השמאל הגדול – – –

מנסור עבאס: לא, אבל חבר הכנסת חמד עמאר, לזכותו של הליכוד – – –

מאי גולן: – – –

אופיר כץ: יש הרבה זכויות לליכוד.

מנסור עבאס: כן, לזכותו של הליכוד – – –

אופיר כץ: שהוא יושב באופוזיציה עכשיו ורק צועק.

מנסור עבאס: אני רוצה לדבר לזכותכם.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חיבוק דוב כזה.

מנסור עבאס: לזכותו של הליכוד – – –

חמד עמאר: הוא רוצה לעשות לכם חיבוק דוב עכשיו.

אופיר כץ: – – – עכשיו אתה מצטדק – – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: תשמע – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אופיר, תנו לי להגיד מילה טובה.

חמד עמאר: אופיר, אני לא – – – אותך מנבחרת הצועקים.

חמד עמאר: אתה חבר כנסת פעיל, רציני, מגיע, מדבר, שומע.

חמד עמאר: אל תהיה כמו אלה שרק באים לצעוק.

חמד עמאר: אתה רציני מאוד, אתה כמו פטין.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אתה כמו פטין.

חמד עמאר: פטין רציני מאוד – מגיע, יושב, שומע.

מנסור עבאס: חבר הכנסת פטין מולא, נא לשבת.

מנסור עבאס: לשבת.

מנסור עבאס: אבו מוחמד – – –

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת פטין מולא, נא לשבת.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אני לא שומע אותם.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: גם אני לא שומע אתכם.

חמד עמאר: תשמעו, יש לכם מזל.

חמד עמאר: יש לכם מזל.

חמד עמאר: תשמעו, אתם יושבים כאן, צועקים.

קריאה: אנחנו לא צועקים.

חמד עמאר: אני לא יכול לשמוע את כולכם ביחד.

חמד עמאר: אני לא יכול לשמוע את כולכם ביחד.

מאי גולן: אדוני – – –

מנסור עבאס: חברת הכנסת מאי גולן.

חמד עמאר: אנחנו נהפוך את זה לשעת שאלות.

חמד עמאר: יאללה, בואו תשאלו, אני אענה לכם.

קטי קטרין שטרית: יאללה – – –

חמד עמאר: בואו נהפוך את זה לשעת שאלות.

חמד עמאר: האופוזיציה תעשה עכשיו שעת שאלות – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: – – אני אענה על השאלות שלהם.

חמד עמאר: אני מבטיח לכם – –

מנסור עבאס: לא, זאת לא שעת שאלות.

מאי גולן: – – –

חמד עמאר: – – כל שאלה שתשאלו אותי – – –

מנסור עבאס: בבקשה, תנו לשר להשלים את הדברים.

חמד עמאר: למה את מאיימת עליי?

מאי גולן: אני לא מאיימת – – –

חמד עמאר: למה את מאיימת עליי?

חמד עמאר: הפחדת אותי עכשיו.

חמד עמאר: את יודעת שהפחדת אותי?

מנסור עבאס: תודה לכם.

חמד עמאר: וואי וואי וואי.

חמד עמאר: את מפחידה.

חמד עמאר: אלוהים אדירים, הפחדתם אותי.

דוד אמסלם: שאלה.

דוד אמסלם: עמאר, האם אתה עדיין אוחז בתוכנית של החלפת שטחים – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: – – בוואדי עארה?

מנסור עבאס: הנושא היום הוא התקציב ולא – – –

דוד אמסלם: האם אתה עדיין דבק בזה?

חמד עמאר: קיבלתי שאלה מאוד טובה מחברי וידידי.

איפה הבוס שלך?

איפה הבוס?

חמד עמאר: אתה תקבל ממני את זה בכתב, שיהיה לך, ואתה יכול למסגר את זה ולשים את זה אצלך במטבח, כי אתה מבלה הרבה שעות שם, אני רואה אותך.

חמד עמאר: תשים את זה במטבח.

חמד עמאר: כל פעם שתרצה לזכור אותי – –

דוד אמסלם: – – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

חמד עמאר: – – תסתכל על זה ותגיד: קיבלתי תשובה ממנו, ותשובה מאוד טובה.

חמד עמאר: אני מבטיח לך שתהיה תשובה מעולה.

דוד אמסלם: אז בוא תגיד לנו עכשיו.

דוד אמסלם: תן ספוילר.

חמד עמאר: אני אומר לך.

דוד אמסלם: אתה בעד החלפת שטחים – – –

חמד עמאר: מתי תזמין אותנו?

חמד עמאר: מתי תזמין אותנו?

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל מנסור?

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: אתה בעד?

מנסור עבאס: דוד, אתה בעד?

דוד אמסלם: אני לא – – –

מנסור עבאס: יופי.

מנסור עבאס: תודה לך.

קטי קטרין שטרית: תענה לנו – – –

מנסור עבאס: לכן אמרתי לכם, יש לכם הרבה זכויות.

דוד אמסלם: – – – כל מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אני לא בעד החלפת שטחים – – – אף פעם לא אמרתי את המשפט הזה.

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: בתי החולים הציבוריים – – –

דוד אמסלם: בשבילי כל המדינה, כל מדינת ישראל זה ארץ – – –

קטי קטרין שטרית: בתי החולים הציבוריים, כמה הם קיבלו?

חמד עמאר: הינה, עברנו לשעת שאלות.

חמד עמאר: חבר'ה, מה השאלה?

דוד אמסלם: האם אתה אוחז עדיין בהחלפת שטחים – – –

חמד עמאר: אמרתי לך.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: בבקשה.

חמד עמאר: דוד, אני אענה לך, תן לי.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אל תדאג לחבר'ה שלי, אל תדאג.

חמד עמאר: כל הקואליציה תגיע ותצביע, ונצליח היום – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת – – –

חמד עמאר: – – להעביר את התקציב בקריאה ראשונה, נעביר אותו גם בקריאה שנייה – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר, נא לשבת.

חמד עמאר: – – ויהיה לך הרבה זמן לשאול שאלות ולבלות שם.

מנסור עבאס: אדוני השר, תרשה לי לפרט – – –

קטי קטרין שטרית: בתי החולים הציבוריים, מתי תשלמו להם – –

מנסור עבאס: אדוני השר חמד עמאר.

קטי קטרין שטרית: – – לבתי החולים הציבוריים?

חמד עמאר: קיבלתי שאלה.

חמד עמאר: תראו, מבחינת החוק, אתה יודע, אסור לי להציג נייר, אבל אני קיבלתי שאלה ואני לא יכול שלא לענות לחברי וידידי פטין מולא.

פטין מולא: דבר.

חמד עמאר: אתה יודע שאנחנו נמצאים במדינה דמוקרטית ויש הפרדת רשויות.

פטין מולא: מה זה?

חמד עמאר: יש הפרדת רשויות.

חמד עמאר: אנחנו, משרד האוצר – –

דוד אמסלם: מה זה?

דוד אמסלם: מה זה?

חמד עמאר: – – יחידת האכיפה יושבת אצלנו – –

דוד אמסלם: מה זה "היום"?

דוד אמסלם: מה זה "היום"?

חמד עמאר: – – אבל אין לנו את הסמכות – – –

דוד אמסלם: אתה שמעת את מנדלבליט – – –

חמד עמאר: במדינת ישראל יש הפרדת רשויות – – –

דוד אמסלם: אתה שמעת את הקול של מנדלבליט בחודשיים האחרונים – – –

חמד עמאר: – – – הפרדת רשויות – – –

מאי גולן: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת, חבר הכנסת פטין מולא – –

פטין מולא: – – –

מנסור עבאס: – – קיבלת תשובה.

מנסור עבאס: נא לשבת.

מאי גולן: לא, זו לא תשובה מספקת.

קריאות: – – –

חמד עמאר: יש הפרדת רשויות במדינת ישראל – – –

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, זו לא תשובה.

פטין מולא: – – –

מנסור עבאס: חברת הכנסת מאי גולן.

פטין מולא: אתה – – –

מאי גולן: אבל זו לא תשובה.

מאי גולן: הוא אמר שאין שאלה – – –

מנסור עבאס: נתתי לך – – –

חמד עמאר: – – – לדבר – – – במדינת ישראל – – –

מנסור עבאס: תודה.

חמד עמאר: כמו שהשר לביטחון פנים לא יכול להגיד למשטרת ישראל: אל תעצרו את x ואל תעצרו את y – –

מנסור עבאס: תודה לכם שאתם עוזרים לשר חמד עמאר.

חמד עמאר: – – כי אין לו סמכות לעשות את זה, אותו דבר עם יחידת האכיפה.

חמד עמאר: כולכם יודעים את זה.

חמד עמאר: אם אתם לא יודעים את זה אז תלכו ללמוד את זה, יהיה לכם יותר טוב.

חמד עמאר: אבל אני רוצה לדבר קצת על מערכת הבריאות, אם כאן שואלים.

חמד עמאר: אני חושב שאנחנו – ואני אמרתי את זה אבל הם לא שמעו, אני רוצה לחזור על זה עוד פעם.

אורלי לוי אבקסיס: – – – קורונה – – –

חמד עמאר: היום, היום העברנו – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דוד אמסלם: מה עם ההריסות בצפון – – –

חמד עמאר: – – 1.8 מיליארד שקלים – –

דוד אמסלם: – – – הדרוזים?

חמד עמאר: – – למערכת הבריאות כדי לחזק – –

דוד אמסלם: – – – בנגב – – –

חמד עמאר: – – את מערך הבריאות במדינת ישראל.

דוד אמסלם: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אחרי הקורונה בתי החולים לא – – –

חמד עמאר: אתה יושב במקום הבוס שלך.

חמד עמאר: אתה יושב במקומו.

מאי גולן: ואיפה הבוס שלך?

חמד עמאר: הוא לא עונה לך, הוא נמצא כאן.

מאי גולן: זה הבוס שלך.

פטין מולא: לא ענית על השאלה.

פטין מולא: לא ענית על השאלה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מאי גולן, נא לשבת.

פטין מולא: לא ענית על השאלה.

מאי גולן: הינה הבוס שלך פה בדיוק.

מאי גולן: אולי תשאל אותו אם הוא יכול לענות על שאלות כמו שצריך – –

חמד עמאר: אני – – –

מאי גולן: – – אם זה מקובל עליו שאתה מדבר ליד מנסור עבאס ראש הממשלה.

מאי גולן: מה דעתו על מנסור עבאס, תשאל את הבוס, הוא הרי אומר לכם מילה במילה מה להגיד.

מאי גולן: פתאום יש דמוקרטיה.

מאי גולן: הרי זו דיקטטורה אצלכם.

מאי גולן: תשאל אותו מה הוא אומר על מנסור עבאס שפתאום הוא כשר בשבילך.

דוד אמסלם: הוא לא רוצה להעליב – – – הוא לא רוצה.

מאי גולן: תענה, נו, תענה על השאלה.

מאי גולן: האם מנסור עבאס – – –

מנסור עבאס: – – –

חמד עמאר: מנסור, שנייה, אני אענה לכם.

מאי גולן: בבקשה.

חמד עמאר: תשמעו, תשמעו את התשובה שלי עכשיו.

חמד עמאר: מנסור עבאס, יש לך כסף לקשר עם הבוחר.

חמד עמאר: תאמין לי, הם עושים לך אחלה עבודה, אתה צריך להעביר להם כסף.

מאי גולן: בטח, אנחנו רק אומרים את האמת.

חמד עמאר: אתה צריך להעביר להם כסף מקשר עם הבוחר.

חמד עמאר: אני, אם הייתי משקיע – –

דוד אמסלם: – – –

חמד עמאר: – – את כל הכסף שיש לי בקשר עם בוחר, כל הכסף שאספתי בחיים, לא יכולתי לקבל פרסום כמו שאתה קיבלת פרסום מהם.

מאי גולן: – – –

חמד עמאר: הם עושים לך את הפרסום הכי טוב שיש.

חמד עמאר: כל הכבוד לכם.

חמד עמאר: אני אמליץ עליכם, תאמינו לי.

מנסור עבאס: תודה לכם.

חמד עמאר: ברגע שתרצו המלצה אני אמליץ עליכם לפרסום – – –

פטין מולא: – – –

חמד עמאר: אתם אנשים מעולים, אתם יודעים לפרסם – –

מאי גולן: – – – את האמת, את האמת.

חמד עמאר: – – אתם יודעים לריב.

פטין מולא: – – –

חמד עמאר: מנסור – – –

מאי גולן: ראש הממשלה שלכם בפועל מנסור עבאס, האם הוא מקובל על הדיקטטורה אצלכם של ליברמן?

דוד אמסלם: למה הורדתם את חוק הקנביס?

מאי גולן: האם זה מקובל עליו?

דוד אמסלם: הוא החליט, אתה יודע את האמת.

דוד אמסלם: אם הוא עכשיו מחליט שאין רפורמה בחקלאות – אין.

דוד אמסלם: הינה, הוא יודע את זה, נכון או לא – – – עכשיו עוד בסדר, עד שתקבל את הג'ובות – 53 מיליארד – ואחרי זה תעשה מה שאתה רוצה.

מנסור עבאס: טוב, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: ברשותך, אדוני השר, אתה רוצה לפרט על נושא הבריאות?

מאי גולן: אה, אתה עוזר לו – – – למשוך – – –

מנסור עבאס: אני רוצה להשיב להם, ברשותך.

מנסור עבאס: כי ה-53 מיליארד שמדברים עליהם, זה הסיפור שלהם.

מנסור עבאס: 2.5 מיליארד שקלים זו החלטת ממשלה 852 שבראשה עמד ראש הממשלה בנימין נתניהו, למיגור הפשיעה והאלימות.

משה ארבל: איזה מיגור פשיעה?

משה ארבל: כל יום נרצחים.

משה ארבל: כל יום נרצחים אנשים.

מנסור עבאס: נכון, נכון.

משה ארבל: יצאו לרחובות.

משה ארבל: מה אתם שותקים?

מנסור עבאס: נכון.

משה ארבל: מה קרה לכם?

חמד עמאר: אתה כל כך צודק.

משה ארבל: קיבלתם כיסא – –

מנסור עבאס: – – – חודשיים – – –

משה ארבל: – – קיבלתם שיירה, אז הכול בסדר?

חמד עמאר: אתה כל כך צודק שאנשים נהרגים כל יום.

משה ארבל: זה מזעזע, זה חיי אדם.

מנסור עבאס: טוב.

חמד עמאר: אתה צודק.

מנסור עבאס: טוב, חבר הכנסת משה ארבל – –

משה ארבל: מה קרה לכם?

מנסור עבאס: – – תן לי להמשיך לפרט.

משה ארבל: – – –

חמד עמאר: שש שנים וחצי הפקרתם אותו.

משה ארבל: יש לכם מאבטחים מחוץ לבית אז הכול בסדר?

חמד עמאר: לא הייתה משילות.

חמד עמאר: באנו לעשות סדר – –

משה ארבל: מה זה הדבר הזה?

משה ארבל: בושה וחרפה.

חמד עמאר: – – במה שהפקרתם 12 וחצי שנים.

חמד עמאר: הפקרתם את זה.

קטי קטרין שטרית: איזה, איזה – – – מה אתם עושים?

חמד עמאר: מה שעשיתם שם, מה שעשיתם – חשבתם: זה אצל השכנים, לא יהיה אצלי, אבל תאמין לי, פשע מתחיל שם ויכול להתפתח לכל מקום אחר.

אורלי לוי אבקסיס: – – – 50% – – –

חמד עמאר: השר לביטחון פנים לשעבר, שיושב לידך, יכול להגיד לך את זה.

אורלי לוי אבקסיס: הערבים הם חלק – – –

חמד עמאר: 12 וחצי שנים.

אמיר אוחנה: כל מה שאתם היום מתגאים שעשיתם – אנחנו עשינו.

חמד עמאר: 12 וחצי שנים.

אמיר אוחנה: החלטה על הקמת אגף – – – אנחנו עשינו.

חמד עמאר: 12 וחצי שנים – – –

אמיר אוחנה: – – – במגזר הערבי – אנחנו עשינו.

חמד עמאר: – – – הרוגים ופשע.

אמיר אוחנה: כל מה שאתם היום – – –

חמד עמאר: אין משילות.

חמד עמאר: אין משילות.

אמיר אוחנה: כלום לא עשיתם.

אמיר אוחנה: ובאיזה ממשלות – – –

חמד עמאר: איבדנו את המשילות בגלל ההתייחסות שלכם לנושא.

חמד עמאר: חשבתם שזה אצל השכן ולא אצלכם, אבל בכל מקרה, מה שנמצא אצל השכן יעבור גם אליך – את זה אתם צריכים להבין, את זה צריכים להבין.

חמד עמאר: אתם לא יכולים לזרוק – אבל אני חייב לשמוע אותך – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חמד עמאר: – – אמרת 2.5 מיליארד שקלים – זה אושר על ידי ראש הממשלה לשעבר ביבי נתניהו.

חמד עמאר: אני רושם, כן.

מנסור עבאס: הם יוצאים, לא? הם יוצאים.

דוד אמסלם: – – – קשה, קשה מאוד לשמוע.

חמד עמאר: אני עונה.

חמד עמאר: אני יושב לשמוע אותך ואני נהנה מכל מילה שאתה אומר – –

דוד אמסלם: אבל אתה לא עונה.

חמד עמאר: – – ואני אומר לך – – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם, חברת הכנסת מאי גולן.

חמד עמאר: מה שאתה רוצה.

חמד עמאר: תשמע – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת פטין מולא.

חמד עמאר: – – כולכם לא יכולתם, כולכם יצאתם החוצה.

חמד עמאר: כל הכבוד.

חמד עמאר: ואללה, אני עושה עבודה טובה.

פטין מולא: איפה החברים שלך?

פטין מולא: שיבואו למליאה, אחר כך נדבר.

חמד עמאר: אני עושה עבודה טובה.

פטין מולא: – – – האנשים שלך.

חמד עמאר: כל האופוזיציה יצאה החוצה.

חמד עמאר: אני עושה עבודה טובה.

חמד עמאר: תצאו החוצה, תלכו לשתות קפה.

חמד עמאר: הרי בבוקר לא קמתם ולא שמעתם את התקציב.

יואב קיש: אנחנו לא רוצים.

חמד עמאר: אתם לא באתם ולא שמעתם את התקציב.

יואב קיש: לא רוצים שחס וחלילה תידבק בקורונה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, תהיה הצבעה שמית – –

מנסור עבאס: כן, אוקיי.

חמד עמאר: – – הצבעה שמית של הממשלה.

חמד עמאר: אנחנו מבקשים הצבעה שמית, הממשלה מבקשת הצבעה שמית, אנחנו רוצים הצבעה שמית.

יואב קיש: אתה לא רוצה הצבעה, אין לך רוב.

חמד עמאר: אני רוצה הצבעה שמית כשתהיה הצבעה, ותהיה הצבעה.

חמד עמאר: אתם דיברתם יותר משלוש שעות.

אופיר אקוניס: מה אתה אומר?

חמד עמאר: אני צריך לענות לכם ולענות לכם בהרחבה ולענות לכם על כל דבר ששאלתם.

חמד עמאר: אם אתם לא רוצים – – –

אורי מקלב: רק על המעונות, רק על המעונות.

חמד עמאר: שאלתם הרבה שאלות, הרבה שאלות לעניין, ואני עונה על השאלות שלכם.

חמד עמאר: אתה לא יכול לעזוב אותי, אני יודע.

יואב קיש: – – – כסף לחיילים בסדיר, יש לך על מה לענות – קדימה.

חמד עמאר: עד שיצאו, עד שיצאו, ככה אני אשתה מים.

מנסור עבאס: מיקי, אתה לבד באולם.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש – –

מנסור עבאס: כן.

חמד עמאר: – – אמרת: 2.5 מיליארד שקלים אושרו על ידי ראש הממשלה לשעבר ביבי נתניהו למיגור הפשיעה.

מנסור עבאס: נכון.

חמד עמאר: ומה עוד?

מנסור עבאס: התוכנית האסטרטגית לתחבורה בתוך היישובים הערביים הוצגה על ידי השרה מירי רגב, בכלל לא קשור לבחירות.

מנסור עבאס: אנחנו חשבנו – – –

חמד עמאר: כמה אושר אז?

מנסור עבאס: 20 מיליארד שקלים, זו העלות הכוללת.

חמד עמאר: זה אושר על ידי ממשלה נתניהו, 20 מיליארד שקלים.

מנסור עבאס: אז אנחנו ביקשנו שהממשלה תאמץ את התוכנית כולה ותתקצב אותה ב-2 מיליארד שקלים בשלב הראשון, ואכן זה היה כך.

חמד עמאר: זה היה כך.

מנסור עבאס: והתוכנית השלישית בעצם זו תוכנית חומש, לא תוכנית של שנה אחת, והיא 30 מיליארד שקלים, כולל כל מגזרי החברה הערבית.

מנסור עבאס: אתה יודע מה, כל הזמן, גם חברי יואב קיש, כאשר היינו נפגשים ומדברים, ועם שאר החברים מהליכוד, הם תמיד היו אומרים: אנחנו, בתחום האזרחי, בעד שוויון אזרחי, לסגור את כל הפערים.

חמד עמאר: נכון.

מנסור עבאס: אז איך אפשר לסגור פערים בלי לתקצב תקציב ראוי?

מנסור עבאס: אחרת הפערים ימשיכו ויגדלו.

יואב קיש: – – –

מנסור עבאס: ולכן, ולכן – – –

יואב קיש: אתה יודע שמעולם – – – מספרים מטורפים.

חמד עמאר: יואב, יואב – – –

מנסור עבאס: ולכן, יואב יקירי, אתה תמיד אמרת, יואב, שבנושא האזרחי – אני מודה, בנושא הלאומי אנחנו לא דיברנו, לא סיכמנו, אמרנו שזה במחלוקת, אבל בנושא האזרחי – – –

משה ארבל: כבוד היושב-ראש, נראה לי שהתבלבלת בתקנון.

משה ארבל: אתה לא מדבר פה, אתה רק מנהל את הישיבה.

יואב קיש: אתה עוזר לו למשוך זמן.

מנסור עבאס: בנושא האזרחי אתה וראש הממשלה תמיד אמרתם – – –

יואב קיש: לא, אז תן לי לענות, שלא ינצל את זכותו כיושב-ראש לפנות אליי ולא לתת לי להגיב.

משה ארבל: אם אתה מנהל את הישיבה אתה לא מביע דעה.

חמד עמאר: יואב, יואב, בוא, אני אגיד לך, אני קצת אעשה חישוב.

חמד עמאר: מה שאמר יושב-ראש המליאה וחבר הכנסת מנסור עבאס – הוא אמר ש-20 מיליארד שקל אושרו על ידי מירי רגב לחיזוק התחבורה הבין-עירונית במגזר הערבי.

מנסור עבאס: העירונית.

חמד עמאר: העירונית.

מנסור עבאס: כן, כמובן, תוכנית נתיבי איילון.

חמד עמאר: תוכנית נתיבי איילון, זה – 1.

יואב קיש: סליחה, חמד, לא, הוא אמר – – –

חמד עמאר: הוא אמר עוד דבר אחד.

חמד עמאר: הוא אמר: 2.5 מיליארד שקל למיגור הפשיעה הערבית אושרו על ידי ראש הממשלה לשעבר ביבי נתניהו.

חמד עמאר: אנחנו כבר מגיעים ל-22.5 מיליארד שקל שאושרו על ידי הממשלה הקודמת.

יואב קיש: חמד, אני יכול לומר משהו?

יואב קיש: חמד, אני אגיד דבר אחד.

יואב קיש: על מה שהממשלה עשתה אפשר להתווכח עד מחר.

יואב קיש: במשא ומתן שהיה אצלנו לא דובר על סכומים בכלל ולא היה שום כסף.

חמד עמאר: זה נאמר אצלכם באופן ברור: כל מה שיציעו לכם, אתם תקבלו יותר.

יואב קיש: לא.

חמד עמאר: זה מה שנאמר.

יואב קיש: לא, זה שקר.

יואב קיש: חמד, אתה פשוט לא יודע ואתה אומר בתמימות, כי מישהו הכין אותך.

יואב קיש: לא היה ולא נברא.

חמד עמאר: זה מה שנאמר.

יואב קיש: לך אמרו.

יואב קיש: הינה, אני אומר לך, לא היה ולא נברא.

חמד עמאר: נאמר כאן, במליאה.

יואב קיש: לא נכון.

יואב קיש: אתה שומע ואתה אומר מה שאתה חושב.

יואב קיש: אתה לא יודע.

משה ארבל: חמד, אתה יכול לעדכן אותנו מה קורה במשא ומתן מול מרצ?

משה ארבל: תן לנו עדכון מה קורה.

מנסור עבאס: יואב, משה ארבל, שבו במקומותיכם.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל, נא לשבת.

משה ארבל: אם אתה מנהל פה שיח פתוח, בוא נדבר.

חמד עמאר: תשמע, לפי החישוב הקצר שעשיתי עכשיו, רק על התוכנית של המגזר – בתוכנית הקודמת למגזר הערבי, שאושרה על ידי הממשלה הקודמת, היו 15 מיליארד למגזר הערבי, היו 2 ומשהו למגזר הבדואי בנגב, היה עוד – – –

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: גם בנושא הזה אני אפרט.

אוסאמה סעדי: שר האוצר מפרט.

אוסאמה סעדי: מה אתה תפרט?

מנסור עבאס: לא לא לא.

מנסור עבאס: אוסאמה, תראה איזו הונאה הייתה שם.

מנסור עבאס: קודם כול, תוכנית 922 היא לא 15 מיליארד שקל, היא 10.7 מיליארד שקל.

מנסור עבאס: נוצלו 35% בפועל – – –

אוסאמה סעדי: ועוד 3 מיליארד – – –

מנסור עבאס: תקשיב, אני מביא את זה.

אוסאמה סעדי: ועוד 3 מיליארד.

מנסור עבאס: זה לא חלק מ-922.

אוסאמה סעדי: מה לא?

מנסור עבאס: היא לא חלק.

חמד עמאר: מנסור צודק.

מנסור עבאס: היא לא חלק.

מנסור עבאס: עכשיו, אנחנו צריכים לשים לב: תוכנית 2397, של הנגב, לכאורה העלות שלה היא 3.1 מיליארד שקל.

מנסור עבאס: 1.4 מיליארד שקל שאובים מ-922.

מנסור עבאס: אותו הדבר, החלטה 1480 לבדואים בצפון, אותו תרגיל – כמעט 35%, 40% מהכסף שם שאובים מ-922, כמובן גם 959, חלק ממנה שאוב מ-922.

מנסור עבאס: מה זאת אומרת?

מנסור עבאס: כאשר מישהו רוצה לדבר, קודם כול צריך לקרוא את התוכניות, והיום אנחנו כבר אחרי התוכניות.

מנסור עבאס: בבקשה שיפתח את הדוחות וילמד שלא היה הסכום הזה.

מנסור עבאס: אבל אני מדבר על נושא אחר לגמרי.

מנסור עבאס: אין ספק, לזכותו של הליכוד – שהוא קידם תוכניות, תוכניות שאני לא אומר שהן לא טובות, אבל תוכניות ששתלו שם סעיפים ותקנות שלא מאפשרים ניצול של הכסף הזה.

מנסור עבאס: ולכן אנחנו עד עכשיו – למה דרשנו בשנה שעברה להאריך את 922, ואכן, הממשלה הקודמת האריכה את זה בשנה?

מנסור עבאס: כי הכסף הזה לא נוצל.

חמד עמאר: תשמע – – –

מנסור עבאס: משפט אחרון, השר חמד עמאר.

מנסור עבאס: הליכוד תמיד אמר שהוא בעד שוויון אזרחי לחלוטין.

מנסור עבאס: מה משמעות הקביעה הזאת?

מנסור עבאס: שאתה צריך קודם כול לאבחן איפה יש פערים, כמה פערים יש, ואז אתה אומר מה ההיגיון של תוכנית חומש.

מנסור עבאס: הרי תקציב יש בבסיס התקציב.

מנסור עבאס: בתוכנית חומש אתה אומר: אני רוצה לתת עוד כדי לסגור את הפערים.

מנסור עבאס: עכשיו, ב-60 מיליארד שקל אנחנו יודעים שהם לא יסגרו את הפערים.

מנסור עבאס: לכן, מה שקיבלנו זה המעט שבמעט, אבל אנחנו בכיוון הנכון.

חמד עמאר: תשמע, אני אגיד לך דבר אחד: נשאלתי כאן הרבה, ולחברי הכנסת של הליכוד פתאום כל כך אכפת מהמגזר הדרוזי, וצועקים: מה עם המגזר הדרוזי, מה עם המגזר הדרוזי.

חמד עמאר: הלכתי ועשיתי בדיקה קטנה.

חמד עמאר: דיברו איתנו ב-959 כל הזמן על 2.3 מיליארד שקל.

חמד עמאר: כולם דיברו על זה.

חמד עמאר: הלכתי ובדקתי את התקציב, כמה באמת הייתה התוכנית הקודמת.

חמד עמאר: התברר לי שזה 1.9 פלוס, זה לא 2.3.

חמד עמאר: זה – 1. 2.

חמד עמאר: להתחייב, זה 1.7, התוכנית אושרה – – –

מנסור עבאס: לארבע שנים, אני חושב.

חמד עמאר: לחמש שנים.

חמד עמאר: אושרה לפני שש שנים, הסתיימה ב-2019.

מנסור עבאס: זה נכון.

חמד עמאר: הסתיימה ב-2019.

חמד עמאר: בדקתי ניצול תקציבי – ניצול תקציבי, אמרתי אולי.

חמד עמאר: מלהתחייב, הניצול התקציבי הוא 51%, קצת פחות; מהמאושר, 1.9 מיליארד ומשהו, הניצול התקציבי הוא 48% וקצת.

חמד עמאר: זה אומר שבתוך כמעט שבע שנים לא נוצל הכסף.

חמד עמאר: בדקתי עוד כמה, מ-2009, מאז שביבי נתניהו היה ראש הממשלה ועד שהתחלפה הממשלה, כמה תוכניות אושרו למגזר הדרוזי, כסף.

חמד עמאר: התברר לי שזה 3 מיליארד וקצת.

חמד עמאר: אני לא רוצה להגיד 3 מיליארד בדיוק, היו 3 מיליארד וקצת.

חמד עמאר: אנחנו עכשיו, בהחלטת ממשלה, בתקציב, אושרו 3 מיליארד שקל למגזר הדרוזי.

חמד עמאר: אז מה שאושר ב-12 שנים וחצי אנחנו אישרנו עכשיו למגזר הדרוזי, עכשיו, עכשיו, אישרנו את זה, 3 מיליארד שקל.

חמד עמאר: בתפיסת העולם שלך צריך לסגור פערים, אבל התוכניות שאנחנו צריכים לבנות צריכות להיות תוכניות – – –

סמי אבו שחאדה: היהודים במדינת ישראל לקחו משהו מהתקציב?

חמד עמאר: אני לא שומע.

סמי אבו שחאדה: אני שומע כל הזמן שהערבים קיבלו, המגזר – – –

חמד עמאר: לא, לא – – –

סמי אבו שחאדה: השארתם להם משהו?

סמי אבו שחאדה: אני שואל, היהודים לקחו משהו מהתקציב?

חמד עמאר: מה שקרה – – –

סמי אבו שחאדה: הנוצרים, האתיופים, המרוקאים, האשכנזים, לקחו משהו מהתקציב?

סמי אבו שחאדה: נשאר להם משהו?

חמד עמאר: – – – אנחנו נתחיל להגיד על סגירת הפערים, ואני לא רוצה רק סגירת פערים, אני רוצה תוכניות שייתנו צמיחה למגזר הערבי, תוכניות שייתנו צמיחה למגזר הבדואי – – –

סמי אבו שחאדה: – – – סגירת הפערים – – – אני שואל שוב: ליהודים השאירו משהו?

חמד עמאר: – – – שיכניסו כסף למועצות.

חמד עמאר: זה התפקיד שלנו, על זה אנחנו עובדים.

חמד עמאר: את זה אנחנו נעשה.

חמד עמאר: אני אחזור לנושא.

חמד עמאר: שמעתי את כולם: קורונה, קורונה, מה עשיתם בקבינט הקורונה?

חמד עמאר: תאמינו לי, הדבר שהכי קל לעשות בקבינט הקורונה – להחליט על סגר.

חמד עמאר: סגר זה דבר קל, אנחנו אמרנו.

חמד עמאר: סגרנו את המדינה, עשינו את מה שצריך לעשות, וזה היה הכי קל בשבילנו כקבינט קורונה.

חמד עמאר: אבל אנחנו כקבינט קורונה וכממשלה, מההתחלה העמדה שלנו הייתה לא להגיע לסגרים, לעשות הכול על מנת שלא להגיע לסגר.

חמד עמאר: לכן הלכנו והשקענו הרבה כסף ביכולת הספיגה של בתי החולים והוספנו 1.8 מיליארד שקל עכשיו לחיזוק מערכת הבריאות, מעבר לתקציב הרגיל של משרד הבריאות, על מנת להגדיל את יכולת הספיגה של בתי החולים, כדי שבתי החולים יוכלו לקלוט חולים.

חמד עמאר: לבוא ולהגיד: אנחנו עושים סגר – זה קל.

חמד עמאר: שמעתי עכשיו אחד שאמר: היה צריך לעשות 30 יום סגר.

חמד עמאר: אבל הקורונה לא עומדת לעזוב אותנו.

חמד עמאר: אם היא הייתה תופעה חולפת, אם היינו יודעים שהקורונה תעזוב אותנו בעוד חצי שנה, בעוד ארבעה חודשים, בעוד חודשיים, הדבר הכי קל היה לבוא ולעשות סגר.

חמד עמאר: אבל אם אנחנו רוצים לחיות עם הקורונה, ואף אחד לא יודע כמה זמן תישאר איתנו הקורונה, אנחנו צריכים גם ללמוד לחיות עם הקורונה.

חמד עמאר: אנחנו לא יכולים להשבית את המדינה ולהגיד כל הזמן: יש קורונה, יש קורונה, צריך להשבית, צריך לעשות סגר.

חמד עמאר: המשק הישראלי לא יכול לספוג עוד סגר.

חמד עמאר: המשק הישראלי התחיל להתעורר, התחילה להיות צמיחה.

חמד עמאר: עם התקציב שאנחנו מכינים – וזה תקציב טוב – תהיה צמיחה במדינת ישראל, ואנחנו נראה דברים אחרים ונראה עלייה בצמיחה במדינת ישראל.

חמד עמאר: לכן, לבוא ולהגיד: אתם לא יודעים לטפל בקורונה – זאת אמירה לא נכונה, אמירה לא מדודה.

חמד עמאר: לבוא להגיד לעשות סגר – סגר זה הדבר הכי קל לעשות.

חמד עמאר: אם אנחנו מסתכלים היום על זן הדלתא בכל העולם, לא רק בישראל, אנחנו יודעים שהוא יותר מידבק, הוא יותר אלים מבחינת ההדבקה, יכולת ההדבקה שלו יותר מהירה מכל זן אחר, לכן מה שקורה אצלנו קורה בכל העולם.

חמד עמאר: אבל קיבלנו החלטה מאוד קשה, וההחלטה שלנו הייתה שאנחנו לא הולכים על סגר.

חמד עמאר: אנחנו מסתכלים ועוקבים בדאגה אחרי הנדבקים.

חמד עמאר: אני בעצמי, אדוני היושב-ראש, נדבקתי.

חמד עמאר: היום זה היום הראשון שאני חוזר אחרי שנדבקתי בקורונה.

חמד עמאר: אבל אני מחוסן, התחסנתי בפעם הראשונה, בפעם השנייה, וברגע שפתחו את החיסון השלישי והתאפשר לי להתחסן, התחסנתי בפעם השלישית.

חמד עמאר: לכן – חטפתי את הנגיף, אבל להגיד לכם את האמת, בגלל שהייתי מחוסן, ואולי זאת אחת הסיבות, אני לא הרגשתי בכלל.

חמד עמאר: אם לא הייתי עושה בדיקה לעולם לא הייתי יודע שנדבקתי בנגיף הקורונה, לעולם לא הייתי יודע, כי שום דבר לא השתנה אצלי.

חמד עמאר: לא הרגשתי שום דבר.

חמד עמאר: ישבתי, הייתי בבידוד כמו שמתחייב וכמו ההוראות של משרד הבריאות עד שעברו עשרה ימים, וחזרתי לכאן.

חמד עמאר: כבר ביום הרביעי התשובה שלי – ה-PCR שלי היה שלילי ביום הרביעי, אבל החוק והוראות משרד הבריאות מחייבים עשרה ימים.

חמד עמאר: אני ישבתי עשרה ימים בבית וחזרתי היום.

חמד עמאר: ואני אומר לעם ישראל: תלכו להתחסן.

חמד עמאר: יש לנו קרוב ל-900,000 איש שלא התחסנו לא בזריקה הראשונה ולא בזריקה השנייה, בכלל לא התחסנו.

חמד עמאר: אני מאמין שלא כולם לא התחסנו מבחינת אמונה ואידיאולוגיה ואנטי-חיסונים; פשוט הם החליטו לא להתחסן מכל מיני טעמים.

חמד עמאר: לכן אני אומר לכם: תלכו להתחסן, זה עוזר.

חמד עמאר: אני אומר לכם, איש עם ניסיון: תלכו להתחסן, זה עוזר.

חמד עמאר: אפילו אם אתם חוטפים את הנגיף, אתם חוטפים אותו יותר קל ולא תרגישו אותו, לכן צריך להתחסן.

חמד עמאר: ובמגזר הערבי –אדוני היושב-ראש, אני יודע שאתה עובד מאוד חזק היום בנושא – קרוב ל-30% מאלה שלא התחסנו לא בפעם הראשונה ולא בפעם השנייה הם מהמגזר הערבי.

חמד עמאר: לכן אני גם פונה למגזר הערבי ואומר להם: לכו להתחסן.

חמד עמאר: לכו להתחסן.

חמד עמאר: החיסונים עוזרים.

חמד עמאר: החיסונים עוזרים לנו, עוזרים למדינת ישראל, מייצבים אותנו, מחזירים אותנו לשפיות שאנחנו רוצים לחזור אליה, ואנחנו נעשה את זה.

חמד עמאר: ואני אומר לך, כמי שבקבינט קורונה, שאנחנו עוקבים בדאגה אחרי כל נדבק, אחרי כל חולה קשה.

חמד עמאר: תאמינו לי, אני נמצא בקבינט קורונה ואני מעודכן לפחות בין שלוש לחמש פעמים ביום על המצב של הקורונה במדינת ישראל – כמה חולים, כמה נדבקים, כמה במצב קשה, כמה מונשמים, כמה מתים.

חמד עמאר: כל מת זה עולם ומלואו, וכואב לנו על כל מת במדינת ישראל ועל כל מת בעולם מהקורונה, אבל אנחנו עוקבים, אנחנו עוקבים אחרי כל מה שקורה.

חמד עמאר: ויש בשורה טובה – שמספר החולים הקשים יציב ולא עולה.

חמד עמאר: יציב.

חמד עמאר: אנחנו מצליחים לייצב את זה, וזה אומר מהחיסון השלישי, וזה עוזר, כי רוב החולים קשה היו מגיל 60 ומעלה, כמעט 85% היו מעל גיל 60.

חמד עמאר: מעל 90% היו מעל גיל 50, מעל 90%.

חמד עמאר: היום, ברגע שהורדנו ואפשרנו לכולם להתחסן ונתנו לכולם ללכת להתחסן, אנחנו – – –

עידית סילמן: בסדר, תמשיך, תמשיך, תקריא את כל זה.

חמד עמאר: בסופו של דבר, אדוני היושב-ראש, אני אומר לך, בנושא הקורונה אנחנו מטפלים.

חמד עמאר: ראש הממשלה מקבל החלטות קשות, החלטות טובות, החלטות מאוד אמיצות, והוא עושה את העבודה שלו בנושא של הטיפול בנגיף הקורונה בצורה הטובה ביותר.

חמד עמאר: אני אומר לך, כל הממשלה מגויסת לנושא.

חמד עמאר: כל הממשלה מגויסת לנושא.

חמד עמאר: כל הממשלה מטפלת בנושא ועושה את העבודה בצורה הטובה ביותר, כל השרים.

חמד עמאר: ההחלטה לפתוח את בתי הספר לא קלה.

חמד עמאר: היה קל יותר להגיד: תשמעו, יש נגיף קורונה – בואו נדחה את הלימודים לאוקטובר, הרי יש רק שישה ימי לימודים.

חמד עמאר: התלמידים צריכים להיות בבתי הספר.

חמד עמאר: ילדים צריכים ללמוד.

חמד עמאר: זה המקום שלהם, שם הם צריכים להיות.

חמד עמאר: ומי שחושב שתלמיד שלא נמצא בבית הספר ננעל בתוך הבית – הוא טועה.

חמד עמאר: הוא טועה.

חמד עמאר: תלמיד שלא נמצא בבית הספר פוגש את החברים שלו, הוא יוצא החוצה, אבל בבית הספר יש מורה, הוא נמצא בתוך הכיתה, מקפידים שתהיה מסכה, מקפידים על כל הדברים, הילדים עושים בדיקות, ההורים עושים להם בדיקות בבוקר, שולחים אותם לבית הספר אחרי שעשו להם בדיקות.

חמד עמאר: הממשלה הזאת משקיעה המון במלחמה בנגיף הקורונה, ואני מקווה שנעבור את הגל הרביעי ונעבור אותו בלי סגר, כי אמרתי לך, הדבר הכי קל לעשות זה סגר.

חמד עמאר: אנחנו לא נלך על סגר, והמטרה שלנו היא שלא יהיה סגר, ואני אומר לך, לא יהיה סגר כי הממשלה מתפקדת בצורה הכי יעילה, והיא מקבלת – –

יעקב מרגי: גם אם יהיו 2,000 מתים לא תעשו סגר.

חמד עמאר: – – החלטות הכי טובות למען המשק הישראלי, למען אזרחי ישראל ולמען תושבי ישראל.

חמד עמאר: זה התפקיד שלנו.

חמד עמאר: ולכן מה שאמרתי לך, אדוני היושב-ראש – –

מיקי לוי: כן.

חמד עמאר: – – נוסף לתוספת של 1.8 מיליארד שקל שהיום הועברה למשרד הבריאות לחיזוק מערך הרפואה ויכולת הספיגה של בתי חולים, הוספנו לבסיס התקציב עוד 2 מיליארד שקל.

קטי קטרין שטרית: אבו עמאר, אילו בתי חולים?

חמד עמאר: ונוסף לזה, כל זה, אדוני היושב-ראש – –

קטי קטרין שטרית: אילו בתי חולים?

קטי קטרין שטרית: תענה, אילו בתי חולים?

חמד עמאר: – – תוספת של למעלה מ-1.8 מיליארד שקל לנכים.

קטי קטרין שטרית: בתי חולים ממשלתיים?

קטי קטרין שטרית: איזה בתי חולים?

חמד עמאר: הוספנו 1.8 מיליארד שקל לנכים.

ינון אזולאי: שום בתי חולים.

ינון אזולאי: מה הם עושים פה?

ינון אזולאי: הכול שטויות – – –

חמד עמאר: נוסף לכל זה – תוספת של מיליארד שקל לנכי צה"ל, נכי צה"ל, שהרבה זמן, הרבה זמן – – –

עידית סילמן: בסוף תמשיך.

חמד עמאר: תשמעי, יש לי כל כך הרבה דברים להגיד.

חמד עמאר: הם חשבו שאם הם יצאו והם לא יפריעו לי, לא יהיה לי מה להגיד.

חמד עמאר: היה לי כל כך – – –

ינון אזולאי: הינה, היא נותנת לו עוד.

קטי קטרין שטרית: לא, לא רצינו לשמוע.

חמד עמאר: אבל חבל, לא שמעתם על מה שקרה ומה שהסברתי על הקורונה, על הטיפול היעיל שלנו בקורונה – –

קטי קטרין שטרית: אין לך תשובות.

חמד עמאר: – – להפך מכל אחד אחר ומהממשלה הקודמת – –

קטי קטרין שטרית: אין לך תשובות.

חמד עמאר: – – מה שעשינו בטיפול בקורונה.

קטי קטרין שטרית: מה עם בתי החולים הציבוריים?

קטי קטרין שטרית: תענה.

קטי קטרין שטרית: מה עם בתי החולים הציבוריים?

קטי קטרין שטרית: ארבעה מיליון איש לא מקבלים רפואה.

קטי קטרין שטרית: תענו על זה.

קטי קטרין שטרית: אתה לא יודע לענות על זה.

מה קורה עם הרגולציה?

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, הסר דאגה מליבך.

קטי קטרין שטרית: מיקי, בתי החולים הציבוריים.

קטי קטרין שטרית: מיקי, לך יש מצפון, אתה לא מחפש את הכיסא.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, יש עוד – – –

חמד עמאר: תשמעו, אני אעדכן אתכם, מה שכתבו לי כאן ונתנו לי, אני אעדכן אתכם, ואתם תשמעו את זה ממני.

חמד עמאר: הרי אנחנו מדינה שקופה, אנחנו מדינה דמוקרטית.

חמד עמאר: על כל דבר שמגיעים אליו ועל כל ההסכמים שמגיעים אליהם אני חייב לעדכן אתכם.

חמד עמאר: הרי אתם אופוזיציה מאוד פעילה, מאוד צעקנית, מאוד צעקנית.

חמד עמאר: אמרתי לכם, החלוקה ביניכם: יש את אלה באופוזיציה, כמו אזולאי, חברי חבר הכנסת אזולאי, אופוזיציה אופוזיציה – מגיע, משתתף בדיונים, כל הזמן נמצא כאן, עושה את העבודה שלו כמו שצריך.

חמד עמאר: עושה את העבודה שלו כמו שצריך, ואפילו כשאנחנו מדברים הוא בא לשמוע את התשובות, לא צועק.

חמד עמאר: יש גם אופוזיציה אחרת, שמגיעה – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: – – רק, רק כשבאים לסכם ולהצביע, אבל התפקיד שלה לצעוק.

חמד עמאר: אוסאמה, אתה חבר כנסת מאוד פעיל.

חמד עמאר: אני מכיר אותך מוועדת הכספים, ישבנו ביחד.

חמד עמאר: היום דיברת על חוויות שהיו לנו בוועדת הכספים, אז אתה חבר כנסת פעיל מאוד – –

קטי קטרין שטרית: הפרד ומשול לא יעזור.

קטי קטרין שטרית: לא יעזור לכם הפרד ומשול.

חמד עמאר: – – ומגיע לכל הוועדות ועובד.

קטי קטרין שטרית: תיתנו לנו את הנציגים שאנחנו צריכים לקבל בוועדות.

קטי קטרין שטרית: גם את זה לקחתם.

ינון אזולאי: תסביר להם מה זה רב-קו.

ינון אזולאי: תסביר להם מה זה רב-קו.

ינון אזולאי: הם יודעים מה זה רב-קו?

ינון אזולאי: תראה אם הם יודעים מה זה רב-קו.

קריאה: בושה, בושה, בושה.

חמד עמאר: תשמעו, חבר הכנסת אזולאי בא להגיד לי שאתם לא יודעים מה זה רב-קו.

חמד עמאר: אין מה לעשות, הם לא יודעים, מה נעשה.

ינון אזולאי: הבוס שלך לא יודע מה זה רב-קו.

חמד עמאר: אם אני הייתי הולך אליהם, אני יודע, אתה צודק.

חמד עמאר: הוא אומר שאתם לא יודעים מה זה רב-קו, חברי הליכוד, אז אני, תאמינו לי – –

דוד אמסלם: הבוס שלך חשב – – –

חמד עמאר: – – אני, מאיפה שבאתי, תאמין לי, אני יודע מה זה רב-קו, ואני יודע מה זה לשלם – –

דוד אמסלם: הבוס שלך אמר בטלוויזיה שזה חד-פעמי.

חמד עמאר: – – ואני יודע מה עושים, ואני יודע שאנחנו לא פגענו בכל אלה שמקבלים הטבות ברב-קו, לא בנכים, לא בקשישים.

חמד עמאר: לא פגענו.

חמד עמאר: תפסיקו לסלף דברים.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חמד עמאר: כמו ששמעתי אתכם עכשיו אומרים שהעלינו את החשמל ב-25% – זה לא נכון, זה לא יהיה.

חמד עמאר: אין העלאה במחירי החשמל.

חמד עמאר: תפסיקו לדבר דברים לא ברורים.

אורלי לוי אבקסיס: אה, גם – – –

חמד עמאר: הציבור שומע אתכם וחושב שאתם ישבתם וקראתם את חוק ההסדרים, חושב שקראתם את התקציב, אבל אתם לא עשיתם את זה, לא קראתם ולא עשיתם את זה.

חמד עמאר: ברב-קו לא תהיה פגיעה, לא תהיה פגיעה לא בקשישים, לא בנכים, לא בחיילים, לא באף אחד שקיבל את ההטבות, אז אני מרגיע אתכם בקשר לרב-קו, אני מרגיע אתכם לגבי העלאת מחיר החשמל.

חמד עמאר: גם שמעתי את השרה עכשיו ודיברנו.

חמד עמאר: לא תהיה העלאה בחשמל.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חמד עמאר: ה-25% שדיברתם עליהם לא יהיו.

חמד עמאר: אין העלאה במחירי החשמל, אז אתם יכולים גם להירגע.

אורלי לוי אבקסיס: – – – 30%.

חמד עמאר: אתם יכולים להירגע.

חמד עמאר: אתם יכולים להירגע.

חמד עמאר: אם אתם דואגים לגבי עליית המחירים בחשמל, אני מרגיע אתכם.

קריאה: – – –

חמד עמאר: לא תהיה עלייה במחירי החשמל.

אורלי לוי אבקסיס: – – – בתקציב.

חמד עמאר: אבל מה לעשות, כואב לכם, כואב לכם שמגיע שר אוצר – –

אורלי לוי אבקסיס: כואב – – –

חמד עמאר: – – שתוך חודש וחצי עושה את מה שאתם לא הצלחתם לעשות בשנה וחצי.

חמד עמאר: תוך חודש וחצי הוא עושה את מה שלא הצלחתם לעשות בשנה וחצי.

חמד עמאר: זה לא קל.

אורלי לוי אבקסיס: הרסתם – – –

חמד עמאר: לא קל להיות מתוסכל, ואתם מתוסכלים.

חמד עמאר: אתם מתוסכלים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם – – –

חמד עמאר: אתם מתוסכלים, ואני מתוסכל, כי לא יכולנו למצוא פתרון.

חמד עמאר: כשבן אדם מתוסכל, מה שלא נעשה – לא נוכל למצוא לכם פתרון.

חמד עמאר: אני יושב איתכם ומדבר איתכם אחד-אחד, ואני יודע כמה אתם מתוסכלים.

חמד עמאר: אני יודע מה אתם אומרים כשאתם מדברים איתי בארבע עיניים, חלק גדול מכם, ואני יודע מה אתם אומרים כאן.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא מכיר את התקציב שאתה מגיש.

חמד עמאר: אני יודע מה בדיוק קורה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא מכיר את התקציב – – –

חמד עמאר: חבר'ה, תירגעו, תירגעו.

חמד עמאר: התקציב יעבור היום בקריאה ראשונה, ובנובמבר יעבור בקריאה שנייה ושלישית, ולמדינת ישראל יהיה סוף-סוף תקציב, ואתם לא הצלחתם לעשות את זה.

חמד עמאר: הרי אנחנו לא שוכחים.

חמד עמאר: השרה קארין אלהרר, את יודעת למה התפרקה הממשלה הקודמת?

חמד עמאר: למה התפרקה?

חמד עמאר: כי לא הצליחו להעביר תקציב.

חמד עמאר: הם לא הצליחו להעביר תקציב, ואז התפרקה הממשלה, ואנחנו תוך חודש וחצי, שר האוצר אביגדור ליברמן מביא לממשלה חוק תקציב 2022-2021, חוק הסדרים, ואנחנו מצליחים להעביר אותו היום בקריאה – – –

דוד אמסלם: תן לו רקע אדום מתחת לכנפיים – – – כל הכבוד, חבל על הזמן, אתם – – –

חמד עמאר: תאמין לי, אני יודע את ההערכה שלך.

דוד אמסלם: רקע אדום מתחת לכנפיים – – – אנחנו לא יודעים איך עושים תקציב, רק אתם.

חמד עמאר: אני מכיר את ההערכה שלך, גם לנו, גם לממשלה, אני יודע, ואתה מאוד מעריך את מה שאנחנו עושים.

חמד עמאר: שמעתי אותך היום כמה אתה מתוסכל שלא הצלחת למנות אפילו דירקטור אחד.

חמד עמאר: שמעתי אותך/ נהיית אדום, נהיית אדום.

חמד עמאר: נהיית אדום.

דוד אמסלם: מעניין, על היום הראשון – – –

חמד עמאר: לא הצלחתי, לא הצלחתי זה לא תעודה.

חמד עמאר: לא הצלחתי זה לא תעודה; הצלחתי זה תעודה, v; לא הצלחתי זה x.

דוד אמסלם: אתה צודק.

חמד עמאר: אני צודק, אדוני שר הבריאות ויושב-ראש הכנסת לשעבר?

חמד עמאר: הייתי איתך סגן יושב-ראש הכנסת תקופה ארוכה.

דוד אמסלם: חמד, אני מצדיק אותך.

דוד אמסלם: אתה יודע למה?

חמד עמאר: אני צודק או לא?

חמד עמאר: לא הצלחתי זה x, הצלחתי זה v.

דוד אמסלם: אני מצדיק אותך.

חמד עמאר: והוא היום עמד כאן – מה זה, אני אמרתי לחבר'ה: חבר'ה, בואו נרגיע אותו, הוא נהיה אדום.

חמד עמאר: לא הצלחתי ולא הצלחתי ולא הצלחתי ולא הצלחתי.

חמד עמאר: לא שמעתי אותו פעם אחת אומר: הצלחתי.

דוד אמסלם: אתה צודק, אבל אני אגיד לך משהו.

חמד עמאר: לא הצלחת.

חמד עמאר: אנחנו הצלחנו להעביר תקציב, אנחנו יכולים לשים v; אתה לא הצלחת – תשים x.

דוד אמסלם: נכון, שמתי.

חמד עמאר: זה אתה אמרת נכון.

דוד אמסלם: השר חמד עמאר, יש לכם יועץ מפלגתי, אז באמת אני שם עליו x, אתה צודק – היועץ המפלגתי מר מנדלבליט.

דוד אמסלם: הוא הרי מפחד – – – בספינה, אם אתם טובעים, מטביעים גם אותו.

חמד עמאר: הקואליציה מחויבת להקמת רשות הרגולציה במסגרת חוק ההסדרים הקיים.

חמד עמאר: סעיפים 21, 28 ו-30, הנוגעים לסמכויות הקצה של הרשות, יופרדו מחוק ההסדרים ויחוקקו בהסכמת כל סיעות הקואליציה – – הינה, אני מרגיע אתכם.

חמד עמאר: רציתם להירגע – אני קורא לכם ומרגיע אתכם.

חמד עמאר: נרגעתם?

חמד עמאר: החוק יעבור היום.

חמד עמאר: אתם דאגתם שהוא לא יעבור.

חמד עמאר: אני יודע שדאגתם.

קריאה: – – –

חמד עמאר: אל תדאג, תסיר דאגה מליבך, תסיר דאגה מליבך.

חמד עמאר: – – במפוצל מסעיפי הקמת הרשות – –

מיקי לוי: הוציאו עוד סעיף גדול מחוק ההסדרים, וזה יפה מאוד.

מיקי לוי: הוציאו חוק גדול מחוק ההסדרים, רפורמה.

חמד עמאר: – – וסמכויות הייעוץ שלה.

חמד עמאר: הליך החקיקה יושלם עד סוף מושב החורף 2022.

חמד עמאר: הרשות תהיה בעלת סמכות לייעץ לכל משרדי הממשלה, והם יידרשו מצידם לחובת היוועצות עם הרשות בכל הנוגע למהלכים רגולטוריים שבתחום סמכותם.

דוד אמסלם: הרווחת שני קולות.

דוד אמסלם: בדרך כלל הוא מצביע פעמיים, הרווחתם שני קולות.

חמד עמאר: הצעת החוק האמורה תידון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

חמד עמאר: הקראתי את זה – תשמע, העברתי כאן עם החבר'ה – – –

דוד אמסלם: כמה ג'ובים יש ברשות?

דוד אמסלם: ג'ובים – כמה יש ברשות הזאת?

דוד אמסלם: איך אמרת, לפיד – – –

חמד עמאר: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

חמד עמאר: פעם איזה שר עמד כאן, העבירו לו שאלה והוא ענה על השאלה בצורה ברורה?

מאי גולן: אתה לא עשית.

חמד עמאר: אני עשיתי את זה.

מאי גולן: אתה לא עשית.

מאי גולן: די, עמאר.

דוד אמסלם: – – – כאילו נולדנו אתמול.

דוד אמסלם: תגיד כמה ג'ובים.

חמד עמאר: פעם ראית אופוזיציה בורחת משר שעונה על תקציב?

חמד עמאר: בתקציב, אופוזיציה בורחת מהכנסת?

חמד עמאר: כולם יוצאים החוצה?

קטי קטרין שטרית: לרשות לאומית למניעת אובדנות לא היה לכם כסף.

חמד עמאר: תעודת עניות, תעודת עניות.

חמד עמאר: נכשלתם.

קטי קטרין שטרית: לרשות למניעת אובדנות אין כסף – –

חמד עמאר: נכשלתם.

חמד עמאר: נכשלתם.

דוד אמסלם: מה עם – – –

קטי קטרין שטרית: – – אבל לרשות, לג'ובים, יש כסף.

מיקי לוי: תודה.

קטי קטרין שטרית: תתביישו, תתביישו לכם.

קטי קטרין שטרית: תתביישו לכם.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נא לתפוס את המקומות, בבקשה.

פטין מולא: איפה אביר קארה?

פטין מולא: איפה אביר קארה?

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, שב.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

קריאה: – – –

מיקי לוי: הוא בדרך.

משה גפני: ביזיון.

מאי גולן: אז לא יהיו חסרות שתי הצבעות.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: – – –

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, לא יהיו חסרות שתי הצבעות.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מאי גולן: – – – חסרות שתי הצבעות.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נא לתפוס מקומות.

משה גפני: – – –

מיקי לוי: אני עובר – – –

משה גפני: – – – על אביר קארה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

מיקי לוי: אני מאוד מודה לך.

מיקי לוי: חברי הכנסת, הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א–2021, בקריאה ראשונה.

מיקי לוי: מטעם סיעת הליכוד הוגשו חתימות להצבעה שמית.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת תקרא את שמות חברי הכנסת.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

מיקי לוי: אני מתנצל, אני רוצה להודיע משהו.

מיקי לוי: אני מקוזז עם חבר הכנסת בן גביר ולכן אני לא אצביע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – נגד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד

מיקי לוי: בבקשה שקט.

מיקי לוי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – נגד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – אינו משתתף בהצבעה אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – נגד אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, במהלך ההצבעה – תזמין את חבר הכנסת גפני לקפה.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסי שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

מיקי לוי: בבקשה לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד ביטן – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח שלמה קרעי – נגד מירי רגב – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מיקי לוי: האם יש מישהו מחברי הכנסת שנמצא במליאה, נוכח, ולא הצביע?

מיקי לוי: מי?

קריאה: קרעי.

מיקי לוי: הוא הצביע.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תמה ההצבעה, בבקשה לספור.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: ובכן, 59 בעד, 54 נגד.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת חוק התוכנית הכלכלית לשנת התקציב 2021-2022 עברה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לוועדת הכנסת לצורך קביעת הוועדות לדיון והכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו עוברים – – –

יואב קיש: לוועדת הכנסת.

יואב קיש: רגע, מיקי, לוועדת הכנסת.

קריאה: ועדת הכנסת.

יואב קיש: הכנסת.

מיקי לוי: אמרתי, ועדת הכנסת.

יואב קיש: אבל מותר לנו להגיד.

מיקי לוי: אבל אמרתי ועדת הכנסת.

יואב קיש: שמעתי כספים.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אמרתי ועדת הכנסת.

מיקי לוי: ברור לי לחלוטין.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א–2021, בקריאה ראשונה.

מיקי לוי: על פי בקשת הקואליציה, ההצבעה – – –

קריאה: הממשלה.

קריאה: הממשלה.

מיקי לוי: על פי בקשת הממשלה, ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה קצת שקט.

מיקי לוי: חברים, אני מבקש משני צידי האולם קצת שקט.

מיקי לוי: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – נגד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – נגד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – אינו משתתף בהצבעה אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה לקרוא פעם נוספת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד דוד ביטן – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת מנסור עבאס – בעד מאיר פרוש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת במליאה שלא קראו בשמו ולא הצביע?

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: ההצבעה תמה.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה לסכם.

מיקי לוי: חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה: 54 נגד, 59 בעד.

מיקי לוי: לפיכך אני קובע שהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א–2021, עברה בקריאה הראשונה.

מיקי לוי: הצעת החוק תועבר לוועדת הכנסת לצורך קביעת הוועדות לדיון והכנה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת – הצעת חוק לעניין ועדות הכנסת (תיקוני חקיקה והוראות שעה) התשפ"א–2021, מטעם ועדת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונחו היום על שולחן הכנסת ההסכמים הבאים: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת נפאל בדבר פטור מאשרה למחזיקים בדרכונים דיפלומטיים; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת טובלו בדבר פטור מאשרה למחזיקים בדרכונים דיפלומטיים, שירות ולאומיים; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממלכת מרוקו בדבר פטור מדרישות אשרה למחזיקים בדרכונים דיפלומטיים או בדרכוני שירות; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת סמואה בדבר פטור מאשרה למחזיקים בדרכונים דיפלומטיים, שירות ולאומיים; הסכם בין המשרד הכלכלי והתרבותי של ישראל בטייפה למשרד הכלכלי והתרבותי של טייפה בתל אביב בדבר תוכנית חופשת עבודה; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לממשלת ממלכת מרוקו בדבר שיתוף פעולה בתחומי התרבות, הספורט והנוער.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1441).

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: << הצח >> הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2022, התשפ"א–2021 << הצח >> [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1442).

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אם כך, אנחנו ממשיכים בסדר-היום – הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2021, התשפ"א–2021, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק השר במשרד האוצר חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

משה גפני: השר חמד עמאר, אתה איש טוב.

משה גפני: אתה שלם עם זה – – – שהילדים לא – – – למעון?

משה גפני: אתה שלם עם זה?

חמד עמאר: אני אסיים את הנאום, אני אשב איתך ואשמע את הדברים שלך.

משה גפני: יש לך בוס רשע.

חמד עמאר: אני מציג בפניכם היום את חוקי התקציב לשנים 2021 ו-2022, אחרי שנה וחצי שבהן מדינת ישראל מתנהלת ללא תקציב, בלי התנעה של תהליכים להגברת הצמיחה ובלי קביעה של סדרי עדיפויות ברורים.

חמד עמאר: במהלך שלוש וחצי השנים האחרונות שיתוק פוליטי הוא שמנע גיבוש תקציב עדכני שייתן מענה לבעיות הבוערות במשק הישראלי.

חמד עמאר: התקציב שמוגש היום לכנסת לשנים 2021 ו-2022 הוא תקציב אחראי, המאזן בין ההכרח שעומד בפני הממשלה להתמודד עם משבר הקורונה והשלכותיו על המשק ובין הצורך לקבל החלטות שקולות ואחראיות שיאפשרו למשק הישראלי להמשיך ולצמוח גם בשנים הקרובות.

חמד עמאר: התקציב לשנת 2021 צפוי לעמוד על כ-432.3 מיליארד שקל, ללא החזרי החוב וללא התוכנית להתמודדות עם הקורונה בהיקף של כ-68 מיליארד שקל; התקציב לשנת 2022 צפוי לעמוד על כ-452.5 מיליארד שקל, ללא החזרי החוב.

חמד עמאר: בתקציב זה אנחנו קובעים באופן ברור את סדרי העדיפויות של הממשלה הזאת.

חמד עמאר: בין היתר, התקציב מביא בשורות משמעותיות בדמות העלאת קצבאות הנכות בהיקף של למעלה מ-1.8 מיליארד שקל בשנה; נעלה את קצבת השלמת ההכנסה לקשישים בהיקף של 1.5 מיליארד שקל בשנה; נגדיל את המענקים לניצולי שואה בעלות של מאות מיליוני שקלים.

חמד עמאר: שר האוצר גם הציג את התקציב בבוקר.

חמד עמאר: אני הצגתי את עיקרי התקציב.

חמד עמאר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה לשר במשרד האוצר חמד עמאר.

מיקי לוי: למען הסר ספק, אני רוצה להדגיש שסעיפים 5 ו-6 בסדר-היום, דהיינו, הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2021 הצעת חוק התקציב לשנת 2021, שניהם כמובן לקריאה ראשונה – זה דיון משולב.

מיקי לוי: למען הסר ספק, דיון משולב.

מיקי לוי: ניגש לסדר הדוברים.

מיקי לוי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אזולאי, בבקשה – מוותר; חברת הכנסת וולדיגר – מוותרת; חבר הכנסת אבוטבול – מוותר; חבר הכנסת ביטון – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, אדוני, לרשותך שלוש דקות.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי דוחקים בי, השבת עוד מעט בפתח.

אבי מעוז: אני רוצה לדבר קצת ולהתייחס לשרי הממשלה, לכמה הופעות מביכות שלהם במהלך השבוע ובמהלך הימים האחרונים.

אבי מעוז: אני רוצה להקריא ציטוטים של השרה שקד – מה שאמרה בריאיון לעיתון בשבע לפני עשרה ימים.

אבי מעוז: שואלים אותה: "קחי למשל את ההתלהבות והחגיגות שלכם מהכנסת תקציב החינוך הדתי לבסיס תקציב המדינה.

אבי מעוז: זה עדיין לא קרה".

אבי מעוז: מה תשובתה של השרה שקד?

אבי מעוז: אני מצטט: "זה יקרה.

אבי מעוז: יש על זה הסכמה מלאה של כל הגורמים הרלוונטיים.

אבי מעוז: ולמרות מה שאומרים כל מיני אנשים, לא צריך החלטת ממשלה נוספת.

אבי מעוז: זה יהיה בבסיס התקציב, וכולם יראו את זה ב-30 באוגוסט כשנציג אותו".

אבי מעוז: ובכן, חיפשתי – לא מצאתי.

אבי מעוז: אף אחד לא רואה את זה.

אבי מעוז: שאלה נוספת: "זאת בדיוק הנקודה.

אבי מעוז: חגגתם הישג היסטורי שעוד לא התרחש, ואולי יתרחש, וגם זה עוד לא בטוח".

אבי מעוז: מה תשובתה של השרה שקד?

אבי מעוז: אני מצטט: "הוא יתרחש, תבדקו אותנו".

אבי מעוז: אז אני בודק.

אבי מעוז: "אני מסכימה שזה עוד לא קרה, ובהחלטת הממשלה זה לא מופיע.

אבי מעוז: אבל זה יקרה.

אבי מעוז: יש סיכום כתוב וממוסמך עם משרד האוצר שבהצעה שתוגש לכנסת זה יהיה בבסיס התקציב".

אבי מעוז: ובכן, סיכום כתוב וממוסמך – אנחנו בוחנים אתכם, אנחנו בודקים אתכם, וזה לא מופיע.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, בישיבת קבינט הקורונה שנערכה השבוע ביקש הקבינט, שבאחריות הקרן למורשת הכותל להשיג פסק הלכה שמאפשר השתתפות בסליחות באמצעות צפייה במסך – מה שמראה שאפילו הממשלה הזו מחליטה להפתיע בהזיות שלה כשהיא מזמינה מראש ואף מחליטה אלו פסקי הלכה היא צריכה.

אבי מעוז: דברים נוספים: יומיים לפני תחילת שנת הלימודים קבינט הקורונה בראשות ראש הממשלה בנט מחליט שזריקת חיסון אחת, שלא מספיקה לטובת התו הירוק, תספיק לעניין מניין ה-70% בכיתות בערים האדומות,.

אבי מעוז: אבל בעוד חודש כבר יהיה צורך בשתי זריקות.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס בעדינות.

אבי מעוז: הממשלה משחקת בנדמה לי, כאילו זה יעצור את ההדבקה.

אבי מעוז: מה אומר שר האוצר, השר ליברמן?

אבי מעוז: לרשת ב' הוא אמר את זה: "ראש הממשלה לשעבר נתניהו טיפל בעיקר ביחסי ציבור בסוגיה האיראנית, לא בבעיה עצמה", וכן שהוא מאמין, השר ליברמן, שכל מרכיבי הקואליציה יתמכו בפעולה למען ביטחון ישראל, כולל רע"מ.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, זה כבר לא משחק בנדמה לי; זה משהו שמעיד על ניתוק חמור מהמציאות.

אבי מעוז: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת מעוז.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו עומדים ערב ראש השנה.

אורית סטרוק: ערב ראש השנה זה זמן של חשבון נפש, ואני חושבת שאנחנו כולנו, כל יושבי הבית הזה, כל מי שיש לו תפקיד מנהיגותי במדינה הזו, חייבים חשבון נפש גדול מאוד ביחס – אני לא יודעת איך לקרוא לזה – לחיסול בטווח אפס של הלוחם בראל, השם ייקום דמו.

אורית סטרוק: אין לי, אין לי שם אחר לקרוא לזה, אדוני היושב-ראש, חוץ מחיסול מטווח אפס, למרות שזה בטח לא מה שהיה מגיע לבראל, שהיה חייל גיבור ואמיץ, ושמענו איך הוא באמת היה מאלה שמסתערים.

אורית סטרוק: אבל במקרה הזה הוא חוסל, הוא חוסל כמו ברווז במטווח, מטווח אפס.

מיכל מרים וולדיגר: – – – את מבינה את האבסורד.

אורית סטרוק: עכשיו אני אומרת, כשבאים דברים כאלה על ציבור, זה צריך לצלצל, זה צריך לקרוא לחשבון נפש, זה צריך לזעזע.

אורית סטרוק: חברי השר נחמן שי, אני ממש מבקשת את הקשב שלך, כי בהתאם לחוק-יסוד: הממשלה – סליחה, לחוק-יסוד: הצבא – גם אתה, כמו כל אחד מהשרים שיושבים סביב השולחן הזה, נושא באחריות ישירה למה שקורה עם הצבא; גם אנחנו בסופו של דבר, אבל קודם כול אתם.

אורית סטרוק: והאירוע הזה של בראל צריך להדיר שינה מעיניכם, להדיר שינה, והוא צריך לבוא ולומר לנו: הגיע הזמן לתקן – הגיע הזמן לתקן את הוראות האי-פתיחה באש.

אורית סטרוק: הגיע הזמן להפסיק להגיד שצה"ל הוא הצבא המוסרי ביותר בעולם, כי צבא מוסרי לא מעדיף אף פעם את החיים של האויבים שלו על החיים של החיילים שלו.

אורית סטרוק: זה לא יכול להיות שהחיים של האויבים מועדפים על החיים של החיילים.

אורית סטרוק: החיילים של המחבלים שווים יותר מהחיים של החיילים שלנו – זה מוסרי?

אורית סטרוק: זה צבא מוסרי?

אורית סטרוק: זה לא מוסרי.

אורית סטרוק: זה לא מוסרי, הוראות האי-פתיחה באש האלה.

אורית סטרוק: אתמול הייתי אצל המשפחה של בראל, השם ייקום דמו.

אורית סטרוק: הגיע לשם חבר צוות שלו, בחור שמשרת יחד איתו, שירת יחד איתו, והוא סיפר – הוא אמר שהמקרה של בראל לא בודד, שהרבה פעמים חיילים בערו באש מבקת"

אורית סטרוק: בים שזרקו עליהם והיה צריך לגלגל אותם בחול.

אורית סטרוק: אתם שומעים את הדבר הזה?

אורית סטרוק: חיילים בערו באש כי אסור היה להם לירות על מי שזורק עליהם בקת"בים וצריכים לכבות אותם בחול.

אורית סטרוק: זה צבא מוסרי, אדוני היושב-ראש?

אורית סטרוק: את הוראות האי-פתיחה באש חייבים לשנות.

אורית סטרוק: חייבים.

אורית סטרוק: זה עלינו, על מצפוננו, ובראש ובראשונה על המצפון שלכם, שרי הממשלה.

אורית סטרוק: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני – מוותר, תודה רבה; חבר הכנסת אופיר סופר – איננו; חבר הכנסת פינדרוס – איננו; חבר הכנסת בן צור – איננו; חבר הכנסת ליצמן – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, אחת הגזרות הבולטות שהביאה הממשלה על העם בתקציב הזה הוא מס הגודש, או כפי שראוי לקרוא לו מעכשיו "מס על תושבי הפריפריה".

אופיר כץ: מה האוצר בעצם עושה?

אופיר כץ: הוא חילק את מטרופולין דן לטבעות, ולפי זה קבע סכומים שייגבו בגין כניסה לאזור עם רכב פרטי.

אופיר כץ: לפני שאני צולל לכמה אתם מתכננים לקרוע לתושבי הפריפריה את הכיס, אני רוצה לצטט חלק מדברי ההסבר של האוצר על סעיף אחר, הנוגע למטרו – מה הוא חושב בעצם על המרכז הזה: מטרופולין דן, "ליבה העסקי והפיננסי של מדינת ישראל האחראי למרבית התוצר במשק, בו פועלים למעלה מ-50% מהעסקים הרשומים בישראל, 68% מחברות ההייטק ו-77% מחברות האם בישראל וכן מרכזים של חברות בין-לאומיות רבות.

אופיר כץ: במטרופולין כ-50% ממוסדות ההשכלה הגבוהה ומרבית בתי החולים בארץ – – – מספר הנסיעות במטרופולין עומד על כ-6 מיליון נסיעות ביום".

אופיר כץ: מה שבעצם האוצר אומר פה זה איפה המרכז העסקי, האקדמי והבריאותי של מדינת ישראל.

אופיר כץ: בכל זאת, החליט האוצר כי גם כאן הוא לא חוסך בפגיעה באזרחי ישראל, ובמיוחד בתושבי הפריפריה.

אופיר כץ: להמחשה, מה זה אומר, המס על תושבי הפריפריה?

אופיר כץ: תושב סביון שעובד בתל אביב ישלם 15 שקלים ליום; תושב נתיבות שעובד בתל אביב ישלם 37.5 שקלים.

אופיר כץ: תושב שכונת צהלה שילך לבדיקה רפואית בתל אביב ישלם אפס שקלים; תושב נוף הגליל שירצה לעשות בדיקה בבית חולים בתל אביב ישלם 37.5 שקלים.

אופיר כץ: תושב רמת אביב שירצה לקחת את הילדים שלו ליום בלונה פארק ישלם אפס שקלים ליום; לעומת זאת, תושב מגדל העמק שירצה לקחת את הילדים שלו ליום בלונה פארק ישלם 37.5 שקלים נוספים.

אופיר כץ: תושב שכונת אפקה שיהיו לו סידורים בתל אביב ישלם על כך אפס שקלים; לעומת זאת, תושב אופקים שירצה לעשות סידור כלשהו בתל אביב ישלם גם הוא 37.5 שקלים.

אופיר כץ: אתם לא רק שמים פס גדול על תושבי הפריפריה – אתם פוגעים פה בערכי היסוד, בשוויון, בחופש התנועה, בפרטיות.

אופיר כץ: מי אתם חושבים שאתם?

אופיר כץ: מס אך ורק על תושבי הפריפריה?

אופיר כץ: אין לכם בושה?

אופיר כץ: רק אם הוא תושב פריפריה הוא יצטרך לשלם?

אופיר כץ: זה מה שהוא אומר החוק הזה.

אופיר כץ: לראיית

אופיר כץ: כם, תושב פריפריה שירצה להיכנס לתל אביב חייב לשלם.

חיים כץ: אופיר, אבל זה חוק חברתי.

אופיר כץ: הכול אצלם חברתי, ברור.

אופיר כץ: שינוי.

אופיר כץ: הרי למה זה קורה, חיים?

אופיר כץ: כי מישהו צריך לשלם את החובות למנסור.

אופיר כץ: את ההלוואה לרשות הפלסטינית מאיפה יממנו?

אופיר כץ: אז באים על תושבי הפריפריה, על הכי חלשים.

אופיר כץ: מהם גובים את הכסף הזה.

אופיר כץ: אתם מביאים את זה כמו גנבים בלילה, בחוק ההסדרים, בלי דיונים מעמיקים על הפגיעה הבוטה שאתם עושים פה.

אופיר כץ: גם היועצת המשפטית של הכנסת אמרה את דעתה בנושא – שזה לא תקין שאתם מביאים את הדבר הזה בחוק ההסדרים.

אופיר כץ: מה הלחץ שלכם?

אופיר כץ: הרי אתם רשמתם בעצמכם שהחוק הזה ייכנס רק ב-2024, אז למה להביא אותו בחוק ההסדרים בחופזה כזאת?

אופיר כץ: אם אתם רוצים – ואנחנו ניאבק בזה – תעשו את זה כחוק רגיל.

אופיר כץ: אתם מפחדים שהציבור ישים לב למחדל שאתם עושים כאן, אתם חושבים שהוא לא יראה, אבל אנחנו פה בשביל להראות לו מה אתם עושים לתושבי הפריפריה, כמה אתם לא שמים עליהם בכלל.

אופיר כץ: אתם מפחדים שהציבור יגלה שאתם קורעים לו את הכיס, אבל אנחנו תמיד נצעק פה בשבילם.

מיקי לוי: תודה.

אופיר כץ: והם, כשהיום יגיע, יענישו אתכם חזרה על מה שאתם עושים פה וידיחו אתכם.

אופיר כץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת בן צור – סליחה, חבר הכנסת סעדי – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אנחנו לקראת ימי ראש השנה והחגים.

סמי אבו שחאדה: לא שומעים.

אורי מקלב: לא שומעים.

סמי אבו שחאדה: עכשיו כן.

אורי מקלב: עכשיו כן, תודה רבה.

אורי מקלב: שכן טוב.

אורי מקלב: אנחנו לקראת הימים הנוראים ולקראת התפילות, שהם מרכיב מרכזי.

אורי מקלב: היהדות החרדית, היהדות הדתית, עושה הרבה מאמצים למצוא איך להתפלל בצורה שתשמור שלא תהיה התפרצות קורונה, למנוע הדבקות.

אורי מקלב: יש כאלה שמתפללים בחוץ, יש כאלה שמתפללים בקפסולות, יש כאלה שמתפזרים יותר; כל אחד ואחד עושים, כל קהילה וקהילה.

אורי מקלב: אנחנו כולנו שומעים לרבנים, שומעים לגדולי התורה וההלכה.

אורי מקלב: אנחנו עושים מאמצים, אבל אני צריך את עזרתכם.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, יש איזו שמועה שהגיעה לאוזניי שיש בכל אופן איזה 2,000, 3,000 מתפללים שמחפשים אזור בדרום ורוצים להתפלל שם ביחד.

אורי מקלב: תפילה לוקחת בערך ארבע שעות, מ-08:00 עד 12:00 – חמש שעות.

אורי מקלב: הם רוצים להתפלל ביחד, ואנחנו רוצים למנוע את זה, ואנחנו לא יכולים למנוע את זה.

אורי מקלב: אני אומר את זה.

אורי מקלב: מה שאני אומר עכשיו זה במירכאות.

אורי מקלב: אני רוצה להתריע על כך – לא על שמועה ולא על שום דבר.

אורי מקלב: עשרות אלפים יורדים לאילת לפסטיבל.

אורי מקלב: כבר ברגעים האלה – מה ברגעים אלה?

אורי מקלב: מהבוקר יורדים לכמה ימים לאילת לפסטיבל שכל-כולו הדבקה.

חיים כץ: אילת זאת מגפה, עיר אדומה.

חיים כץ: אנשים חוזרים משם, בטח אלה שבטיסות, כולם חולים.

אורי מקלב: בטיסות, בבריכות, באולמות.

חיים כץ: אני אומר לך, גם בני הבית שלי חזרו חולים.

אורי מקלב: עכשיו זה יהיה הרבה הרבה יותר.

אורי מקלב: אתה יודע על כמה אני מדבר, חבר הכנסת כץ?

אורי מקלב: על כמה מדברים?

דוד אמסלם: אבל עמר בר לב דואג רק לאלה שחזרו מאומן.

דוד אמסלם: רק אומן.

דוד אמסלם: החבר'ה – הכול טוב.

דוד אמסלם: אלה מאומן – תבדקו אותם.

דוד אמסלם: ישימו להם צמיד אלקטרוני.

אורי מקלב: מה אומן?

אורי מקלב: כל אלה שיחזרו מאילת לא יחזרו לשום בידוד.

דוד אמסלם: – – – הבריונים.

אורי מקלב: הם לא יחזרו לשום בידוד, לשום דבר.

אורי מקלב: הם חוזרים אחרי זה לכל הארץ, מתפזרים בכל הארץ, והכול בסדר.

אורי מקלב: מה שתגיד, באומן – באומן זה לא איזה 10,000 ביחד.

דוד אמסלם: הוא רוצה לתת הנחיה רק לאלה.

דוד אמסלם: הוא רוצה לשמוע מהמשטרה שיעדכנו אותו בקטנים, על כל עבירת בנייה שעושים בנגב, מזרח ירושלים, ושיעקבו אחרי החבר'ה באומן.

אורי מקלב: הבעיה של מדינת ישראל היא אומן.

אורי מקלב: לא הייתה בעיה בטורקיה ולא ביוון ולא עם מה שקורה עכשיו בנתב"ג, לא עם מה שקורה באילת.

דוד אמסלם: כל מה שיש בו קצת קדושה משגע אותם, משגע אותם, מוציא אותם מדעתם.

דוד אמסלם: יהודים מוציאים אותם מדעתם כשהם מתפללים.

אורי מקלב: ואיפה התקשורת?

אורי מקלב: וכששואלים את שר הבריאות מה יהיה?

אורי מקלב: לא נחה דעתי מאילת.

אורי מקלב: לא נחה דעתי.

דוד אמסלם: למה באומן?

דוד אמסלם: אבל בכותל, בכותל.

חיים כץ: בכותל המערבי.

אורי מקלב: אני מציע שתיתן להם רשות דיבור.

דוד אמסלם: מנסור עבאס, מה קרה לך?

אורי מקלב: הם אומרים דברים טובים.

אורי מקלב: תיתן להם רשות דיבור, הם אומרים טוב.

דוד אמסלם: איזו בושה.

דוד אמסלם: מה אתה היית אומר, היושב-ראש, אם היית יושב פה עכשיו?

דוד אמסלם: נופל מהמרפסת.

אורי מקלב: על מקום פתוח, על מקום שהוא עם קפסולות, עם סדרנים צמודים.

אורי מקלב: מי שמכיר את הכותל – הכותל כבר הוכיח את עצמו, והינה, על אילת אף אחד לא מדבר.

אורי מקלב: ברגעים אלה נמצאים – – –

מיקי לוי: נא לסכם, בבקשה.

אורי מקלב: אתה תיתן לי קצת, בגלל ההפרעות.

דוד אמסלם: הפרענו לך?

אורי מקלב: לא, לא, הוספתם.

אורי מקלב: לא בגלל ההפרעות.

אורי מקלב: מעבר לזה, אדוני היושב-ראש, כל אלה שיחזרו אחרי זה לארץ בלי בידודים – מה אתם רוצים מאומן?

אורי מקלב: עכשיו הפרויקט הוא הקורונה.

אורי מקלב: בדעתו לנסוע לאומן לפקח על מה שיקרה שם – איזו מסירות של אנשי ציבור, איזו מסירות.

אורי מקלב: איזו מסירות של שר הבריאות.

דוד אמסלם: הם חכרו מטוס.

דוד אמסלם: כמו שלפיד לקח את – – –

אורי מקלב: אבל כשיש – – – מתחת לפנס.

אורי מקלב: כאן נוסעים עשרות אלפים.

אורי מקלב: תשמעו את נהג נמונית, תשמעו את אנשי המלון.

אורי מקלב: הם אומרים – ההידבקות שיש אחד מהשני.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורי מקלב: קופצים ממסיבה למסיבה, מבריכה לבריכה.

אורי מקלב: 25,000 סטודנטים מינימום, כל-כולם.

אורי מקלב: נכון, השקיעו כסף והבטיחו להם, אף אחד לא אמר להם, ואי-אפשר ברגע האחרון לעצור את זה.

אורי מקלב: זאת הסיבה לכך שלא יהיו שום תקנות.

אורי מקלב: לא יעמדו שר הבריאות ופרויקטור הקורונה ויגידו: רבותיי, אסור לנסוע לשם, אי-אפשר לנסוע לשם, אנחנו ניתן שם אכיפה.

אורי מקלב: כולם יודעים מה יהיה באכיפה כשיחזרו מאומן.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, תודה.

אורי מקלב: מה יהיה בבתי כנסיות?

אורי מקלב: ראית איך המשטרה נערכת?

אורי מקלב: ראית ממ"ז במשטרה: המשטרה נערכת.

אורי מקלב: למה היא נערכת?

אורי מקלב: לפיגועים, חס וחלילה, ואיך בתי כנסיות בראש השנה, איך אנחנו ננהג.

אורי מקלב: צריך לעשות את זה, אנחנו לא מזלזלים.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורי מקלב: אבל תראו, תראו על מה יוצא הקצף ועל מה לא יוצא.

מיקי לוי: חבר הכנסת – – –

אורי מקלב: זאת בושה וכלימה שיש דבר כזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לשמור, אבל תעשו דין אחד, תראו שלכולם יהיה אותו הדבר – אותה תקשורת.

אורי מקלב: לאן התקשורת נעלמת?

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא הייתי רוצה לעלות לדבר, אבל אין לי ברירה, כי עבר היום תקציב של סלקציה, כחלק ממדיניות של שר שהכריז עוד לפני הבחירות שצריך לקחת את החרדים במריצות למזבלה.

ישראל אייכלר: אמרו: האט ער געזאגט – אז הוא אמר.

ישראל אייכלר: עכשיו הוא מבצע והעולם שותק.

ישראל אייכלר: הסלקציה שדיברנו עליה היום, שבשדה התעופה עושים סלקציה, נגד הנוסעים לאומן – כל מה שדיבר הרב מקלב וכל החברים, מר דודי אמסלם ואחרים – הסלקציה שעושים לגבי יהודים חרדים, בעניין של הקורונה, ידועה, גם האכיפה הבררנית, אבל מה שעושים בתקציב?

ישראל אייכלר: תארו לעצמכם שיקום שר אוצר ויגיד שהוא לא אוהב אתיופים או רוסים או ערבים, והוא מחליט לעשות קיצוצים דווקא אצלם.

ישראל אייכלר: בשום מדינה דמוקרטית בעולם זה לא היה עובר, ואם זה היה קורה היו אומרים בכל העולם שזו מדינה גזענית.

ישראל אייכלר: אפגניסטן, איראן – על הכול היו אומרים; אפרטהייד.

ישראל אייכלר: אבל כשזה מגיע לאימהות חרדיות שאין להן מה לאכול והן רוצות לצאת לעבוד ולשלוח את הילדים למעון – בא שר האוצר לפגוע בהן, ובנשים מבוגרות.

ישראל אייכלר: דיברו על הפגיעה בחקלאים, וכולם זעקו – ואני בעד הזעקה הזאת – אבל על האימהות האלה ועל הקשישות האלה אין מי שיזעק.

ישראל אייכלר: כאשר הוא מתחיל את מסע המריצות בקיצוצי התקציב התקשורת שותקת, העולם שותק.

ישראל אייכלר: אחד הדברים של הסלקציה הוא לגבי בתי החולים בירושלים.

ישראל אייכלר: בירושלים יש כנראה יותר מדי חרדים, והם הקימו בתי חולים עוד מימי הטורקים והבריטים: משגב לדך, ביקור חולים, שערי צדק, הדסה אחר כך.

ישראל אייכלר: הרמב"ם אומר שלא רק אדם עומד לדין בראש השנה, גם מדינה עומדת, אם רוב מעשיה טובים או רוב מעשיה רעים.

ישראל אייכלר: תקציב כזה הוא חילול השם וקטרוג גדול בראש השנה על מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: זו מדינה עם תקציב של רוע, תקציב של אפרטהייד, תקציב של סלקציה.

ישראל אייכלר: בתי חולים שאינם ממשלתיים – במקרה הם בנצרת, בירושלים, וגם בבני ברק ובנתניה – המדינה מרעיבה אותם.

ישראל אייכלר: היא גורמת לזה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, שמעתי אתמול דבר שאתה צריך – אתה בטח יודע שקופות החולים מקבלות הנחה של 20% מבתי החולים על פי חוק.

ישראל אייכלר: בית חולים ממשלתי שנותן את ההנחה ונכנס לגירעון – המדינה – – –

מיקי לוי: עד 20%.

ישראל אייכלר: עד 20%?

מיקי לוי: אומרים שמ-20% זה הכול פתוח – – –

ישראל אייכלר: עוד יותר מ-20%?

ישראל אייכלר: ובית חולים ממשלתי – – –

מיקי לוי: היה צריך להתפלפל, להגיד "עד", ולא 20%, ואז הולכים ומבקשים יותר הנחה מבתי החולים – – –

ישראל אייכלר: יותר הנחה?

ישראל אייכלר: יותר מ-20%?

ישראל אייכלר: ומה קורה?

ישראל אייכלר: בית החולים הממשלתי – מגיע סוף השנה, יש לו גירעון, והמדינה צריכה להשלים לו, לתת לו תקציב השלמה.

ישראל אייכלר: ובתי החולים הפרטיים – הציבוריים, הם לא פרטיים – במקום שהמדינה תגיד: אני רוצה לעודד תרומות, לשבעה בתי חולים; צריכים לעודד תרומות, נכון?

ישראל אייכלר: המדינה מעוניינת שיביאו תרומות, אז כל בית חולים שמביא תרומות לפיתוח צריך להיות מועדף מבית חולים שחי רק על חשבון המדינה.

ישראל אייכלר: פה – בדיוק הפוך, ובמקרה זה בירושלים.

ישראל אייכלר: אני שם פה אתגר, אדוני היושב-ראש:

ישראל אייכלר: שמדינת ישראל תתחייב לבנות בית חולים גדול בירושלים – זה לא יהיה מיותר, אגב – נוסף, ממשלתי.

ישראל אייכלר: בואו נראה כמה זה יעלה – הרבה יותר מאשר מה שהדסה ושערי צדק משלמים.

ישראל אייכלר: לעומת זאת, גם קופות החולים צודקות.

ישראל אייכלר: הרי יש חוק בריאות ממלכתי, אז שהמדינה תיתן להן את מה שמגיע להן ושהן לא יצטרכו לבקש הנחות, לחייב הנחות, ולעשות את בתי החולים פושטי רגל.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר, נא לסכם.

ישראל אייכלר: אז משפט מסכם, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: בבקשה.

ישראל אייכלר: אני קורא בערב ראש השנה:

ישראל אייכלר: כולנו רוצים שתהיה שנה טובה לכל אחד, גם למדינה וגם לעולם.

ישראל אייכלר: אפשר עוד לתקן; לא לאשר בשום אופן תקציב שיש בו סלקציה גזענית ויש בו עוולות נוראיות לכל החלשים בחברה.

ישראל אייכלר: אתם יכולים עוד לתקן.

ישראל אייכלר: תתעוררו.

ישראל אייכלר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ישראל כץ – איננו; חבר הכנסת אדלשטיין – איננו; חבר הכנסת דרעי – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אמשיך את הקו של קודמי במידה רבה.

עופר כסיף: אחת מהעוולות הגדולות ביותר הכרוכות בתקציב ובחוק ההסדרים – ויש רבות כאלה – נוגעת לתפיסת האזרחות והצדק החברתי בישראל.

מיקי לוי: חבר הכנסת חיים כץ, זה מפריע לנואם.

מיקי לוי: בבקשה.

עופר כסיף: אני חוזר: אחת מהעוולות הגדולות ביותר הכרוכות בתקציב ובחוק ההסדרים – ויש עוולות רבות בתקציב ובחוק הזה – נוגעת לתפיסת האזרחות והצדק החברתי בישראל.

עופר כסיף: אזרחות אין פירושה סטטוס משפטי גרידא.

עופר כסיף: אזרחות משמעה החברות בקהילה המקנה זכויות מתוקף החברות וללא שום התניה או אפליה; זכויות פוליטיות אזרחיות וחברתיות שלהן זכאי כל אזרח מעצם היותו חבר בקהילה ותו לא.

עופר כסיף: צדק חברתי משמעו ביסודו חלוקה הוגנת של משאבי החברה לחבריה, דהיינו לאזרחיה.

עופר כסיף: בחברה דמוקרטית יש לסוגיית האזרחות והצדק חברתי או החלוקתי שני היבטים מרכזיים: קודם כול, בחברה דמוקרטית האזרחות עצמה מחולקת באופן שוויוני.

עופר כסיף: כל מי שנמצא דרך קבע תחת שלטונה של המדינה נחשב לאזרח ללא קשר למוצאו, דתו, מינו וכן הלאה; דבר שני, מעצם היותו אזרח, זכאי כל אחד ואחת לנתח הוגן במשאבים החברתיים, החומריים והאחרים.

עופר כסיף: מדינת ישראל שולטת במיליון פלסטינים חסרי אזרחות.

עופר כסיף: אלו לא רק סובלים מנחת זרועו הטרוריסטית של הכובש ושל שלוחיו, אלא גם משוללי זכויות מכל סוג – פוליטיות, אזרחיות, חברתיות, ובוודאי לאומיות – ומודרים מכל חלוקת משאבים.

עופר כסיף: הפלסטינים החיים בשטחים הכבושים נתפסים במקרה הטוב, במירכאות, כ"נתינים" הנדרשים להרכין ראשם ולשלם בקנייה ובתחנונים עבור זכויות ומשאבים שהם למעשה זכאים להם מעצם חייהם במקום.

עופר כסיף: התקציב הנוכחי, אף יותר מקודמיו, מעתיק את היחס לפלסטינים שתחת הכיבוש לתוך ישראל עצמה ומחיל את היחס כאל נתינים על הערבים הפלסטינים אזרחי ישראל, שכן, כל גרוש שאמור לשרת את האזרחים הללו – ולמעשה אין הרבה יותר מגרוש בתקציב הזה – יינתן, אם בכלל, תמורת אתנן פוליטי וקנייה מתוך ציפייה להרכנת ראש ותחנונים, ולא מתוקף אזרחות וצרכים; לא בזכות, אלא בחסד, תמורת ויתור על השאיפות והזכויות הלאומיות וקבלת ההגמוניה הציונית.

עופר כסיף: כדאי שאבישי בן חיים יבין שזאת ההגמוניה האמיתית, ולא מה שהוא מקשקש.

מיקי לוי: תודה.

עופר כסיף: משפט אחרון, ברשותך, אדוני.

מיקי לוי: בבקשה.

עופר כסיף: חברי הכנסת, שאלת התקציבים לחברה הערבית הפלסטינית בישראל איננה עניין של סכומים גרידא, אלא מעל הכול עניין של שוויון מהותי, פוליטי, אזרחי, חברתי ולאומי, ועל זה אל לו לציבור הערבי הפלסטיני ולציבור הדמוקרטי בישראל לוותר בשום מחיר.

עופר כסיף: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני חושבת שתמיד, בכל פעם שאני אתדיין בעניין תקציב המדינה, אני אצטרך להגיד את המשפט הזה, כי אני חושבת שהוא משפט מהותי בהבנת כל תקציב שמוגש לנו, אם נרצה לקרוא אותו לא רק במספרים, והוא שבדרך כלל תקציב מדינה משקף – הוא הראי של המדיניות שמובילה כל ממשלה.

עאידה תומא סלימאן: ממשלה מכריעה בתקציב שלה, לפי קווי היסוד שלה ולפי הראייה שלה, איך צריך לנהל את המדינה, איך צריך להתייחס לאזרחים, מה תרומתה של המדינה במאבקי השוק וכן בהגנה על האזרחים המוחלשים בתוכה.

עאידה תומא סלימאן: הרי בסופו של דבר, ההסכם הראשון שבין כל מדינה לאזרחיה הוא להבטיח לאזרחים את ביטחונם.

עאידה תומא סלימאן: כל העולם כבר מבין שביטחון הוא לא רק הביטחון שבא מצבא ומלחמות ולא רק הביטחון הלאומי, אלא הביטחון האנושי הבסיסי.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה הזו, שמביאה את התקציב הזה, הבטיחה שתהיה ממשלת שינוי; הבטיחה ממשלה שתוביל מדיניות לטובת אזרחי המדינה ותוציא את המדינה מהמצב הכאוטי והמדורדר שהיה פה.

עאידה תומא סלימאן: אבל בעצם איזה סוג של תקציב היא מביאה?

עאידה תומא סלימאן: היא מביאה תקציב שמלטף את בעלי ההון, את החברות הגדולות, שלא נוגע בהם, שלא עושה להם שום מיסוי, אבל כן מתחילה במיסוי על אזרחים קטנים, על אזרחים מוחלשים, ופוגעת להם בחיי היום-יום.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין איך הממשלה תכננה בתקציב הזה לענות על בעיה כל כך אקוטית במדינת ישראל, שנקראת עוני.

עאידה תומא סלימאן: 25% מהמשפחות במדינת ישראל, אין להן מספיק כסף לאוכל.

עאידה תומא סלימאן: איפה זה נמצא בתקציב שלכם, בתוכניות שלכם?

משה ארבל: יש, גברתי – מיסי גודש.

עאידה תומא סלימאן: כן, מיסי גודש.

משה ארבל: שייסעו לתל אביב וישלמו כסף.

עאידה תומא סלימאן: והעניין של התחבורה הציבורית – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – לביקור רופא.

אורלי לוי אבקסיס: 20 שקל לביקור רופא.

דוד אמסלם: אני אגיד לך, תומא, אז בגלל זה האימא גם לא תקבל מעונות, שיהיה קצת יותר כסף.

עאידה תומא סלימאן: והאימא לא תקבל מעונות – – –

דוד אמסלם: אז יהיה יותר כסף – ככה אומר היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

עאידה תומא סלימאן: היא לא תקבל – – –

דוד אמסלם: הבנת?

דוד אמסלם: הבנת?

דוד אמסלם: שהילדים יסתובבו לבד, שהילדים יסתובבו בבית לבד, אולי – – –

עאידה תומא סלימאן: היא לא תקבל מעונות, ואם היא עובדת, היא תצטרך לעבוד עוד שלוש שנים, ואם היא כבר פוטרה מהעבודה שלה, היא תצטרך לחכות עוד שלוש שנים כדי לקבל את הכסף, והעוני רק יעלה ויעלה ויעלה ויתפח.

משה ארבל: חברת הכנסת תומא סלימאן, אני רואה איך קשה ליושב-ראש בתפקידו, איך הוא – – –

עאידה תומא סלימאן: חבר'ה, יש לי זמן לדיון?

משה ארבל: – – – קשה לו.

משה ארבל: הלב שלו במקום אחר.

משה ארבל: הלב שלו במקום אחר.

עאידה תומא סלימאן: אתה נותן לי תוספת?

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתייחס.

עאידה תומא סלימאן: בתקציב הזה שמונח בידיים שלנו אמור להיות תקציב לאוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אני, מבחינתי, כל מספר נקוב בתקציב הזה הוא תקציב שמעניין אותי כאזרחית ערבייה ואמור לעניין את האזרחים הערבים, כי השותפות במשאבים אמורה להיות שוויונית.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו, כשבאים ואומרים: לאוכלוסייה הערבית יש את הסכום הזה, אבל בינתיים אין תוכנית, תצביעו בלי תוכנית.

עאידה תומא סלימאן: אתם לא תדעו.

עאידה תומא סלימאן: יש מצ'ינג בתוך התקציב הזה, שחצי ממנו יביא האוצר, חצי ממנו יביאו המשרדים.

עאידה תומא סלימאן: המשרדים החשובים ביותר בינתיים אומרים: אנחנו, אין לנו כסף תוספתי לתת לאוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: כלומר אנחנו לא יודעים במה מדובר, ובכל זאת נצטרך לעמוד ולהצביע בקריאה ראשונה כדי לעשות עבודה קלה לקואליציה, כדי שיעבירו תקציב, כדי שיהיה להם תקציב.

אורלי לוי אבקסיס: – – – לרופא, לביקור רופא מומחה – – –

עאידה תומא סלימאן: לביקור רופא זה מס רחם.

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: כמו שיש מס גודש, יש מס רחם.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם נצטרך לשלם מס רחם כנשים.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, זה תקציב שפוגע בכל הקבוצות המוחלשות, ואנחנו נצביע נגדו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ווליד טאהא.

מיקי לוי: חבר הכנסת טאהא, תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני היום הקפדתי לא לדבר, לא להאריך, אבל אי-אפשר.

יעקב מרגי: חובת המחאה חייבת להיות.

יעקב מרגי: חוק ההסדרים הונח על שולחן הכנסת בעובי שלא היה כמותו; אולי ב-1985, כשהוא הומצא, אבל גם אז הצלחנו להוציא ממנו פרקים רבים.

יעקב מרגי: חוק ההסדרים שעבר היום בקריאה ראשונה הוא שערורייתי.

יעקב מרגי: אני אומר דברים – אני לא מתלהם בדרך כלל – הוא גם אות קלון, תחילה, בראש, לממשלה, אבל גם לכנסת.

יעקב מרגי: רבותיי, יש שם פרקים רבים שראויים להתייחסות.

יעקב מרגי: הינה, אני אומר לכם, אני לא מדבר כרגע נגד הרפורמות שנמצאות – כן, לא.

יעקב מרגי: תנו לוועדות הכנסת לסנן אותן בכברה, קודש-קודשים של דיון בוועדות.

יעקב מרגי: מה?

יעקב מרגי: איך אני יכול מחר, מוחרתיים, להסתכל על יועצת משפטית כיו"ר ועדה ולא להתרגש כשהיא תגיד לי: אבל למה אתה לא נותן לפתוח?

יעקב מרגי: יש נושא חדש, תן את זה עוד פעם בסבב של דיונים.

יעקב מרגי: אני אומר לה: לא.

יעקב מרגי: אני אומר לה לא.

יעקב מרגי: אני אגזול את זה מהציבור, מהגופים האזרחיים, כי הולך לעבור – לא במיקרו, במיקרוגל.

יעקב מרגי: הולכים להעביר ספר כזה עבה – לא העליתי אותו איתי, שהציבור בבית יראה – כמעט 600 עמודים ויותר.

דוד אמסלם: בבקשה, זה זה?

יעקב מרגי: זה הספר העבה הזה.

יעקב מרגי: רבותיי, זה הליך חקיקה מזורז בגופי – –

דוד אמסלם: הינה, בבקשה.

דוד אמסלם: סליחה, אני אגיד לך כמה עמודים.

יעקב מרגי: – – בגופי תורה, מה שנקרא, בדברים שנוגעים לאזרח בחיי היום-יום.

קריאה: 1,391.

דוד אמסלם: יעקב, 1,391 עמודים.

יעקב מרגי: הינה, אני אומר לך, מכובדי השר – – –

דוד אמסלם: 1,391 עמודים.

יעקב מרגי: נחמן, אני אומר לך, אם אני הייתי יודע ש-10%, 20%, 30% ראויים וזקוקים להם על מנת להגיע ליעדי התקציב שמוגדרים בתקציב שאנחנו הולכים להעביר, יסלחו לי חבריי בקואליציה, לא הייתי מקים קול זעקה; ההכרח לא יגונה.

יעקב מרגי: אבל כש-95% מהספר הזה לא נוגע כלל להשגת יעדי התקציב ויכולים להיות מחוקקים – הרי זו כנסת רעבה, כנסת שלא עבדה הרבה זמן, חברי כנסת חדשים, חלקם בנורבגי, יש להם כל הזמן לעבוד, לחוקק.

יעקב מרגי: איפה המשפטנים?

יעקב מרגי: איפה הזעקה?

יעקב מרגי: אתה יודע מה, איפה חברי המפלגות החברתיות שזעקו?

יעקב מרגי: אתם יודעים, אני 19 שנה שמעתי פה נאומים חוצבי להבות על חוק ההסדרים.

יעקב מרגי: איפה זה עובר היום?

יעקב מרגי: זה לא יום חג.

יעקב מרגי: בדרך כלל זה יום חג כשמעבירים תקציב בחוק ההסדרים בקריאה ראשונה.

יעקב מרגי: זה לא יום חג, ואני לא אומר את זה כרגע בגלל גזרות, לא גזרות; בגלל תהליך החקיקה שיהיה מזורז.

יעקב מרגי: רבותיי, אין ועדה, אין קוסם.

יעקב מרגי: אין קוסם.

יעקב מרגי: הרי שר האוצר או משרד האוצר, לפני שמעבירים לוועדה, מפצלים, אדוני היושב-ראש, הם יבואו וישאלו את יו"ר הוועדה: אני מביא לך את זה לוועדה שלך, אתה תעביר את זה מהר?

יעקב מרגי: הוא חייב להתחייב להעביר את זה מהר, הוא חייב להעביר את זה.

יעקב מרגי: רבותיי, יש חוקים, חוק אחד שלפעמים לוקח לחוקק אותו באינטנסיביות חודש, חודשיים, שלושה.

מיקי לוי: תודה.

יעקב מרגי: אני חושב שזו הזעקה, והייתי חייב לומר אותה, ועדיין לא מאוחר.

יעקב מרגי: אני חושב, ביושרה – ובזה אני מסיים – יושרה של שר האוצר, אם היא קיימת, של הממשלה, של שרי הממשלה כולה, לבוא, להגיד: סליחה, מה ששייך לתקציב – שיישאר; מה שלא שייך לתקציב – וזה לא פגיעה באגו של אף אחד.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שאני לא רוצה להאריך בדברים, ואני לא אנצל את כל שלוש הדקות.

שמחה רוטמן: רוב האנשים פה משכו.

שמחה רוטמן: אני מדבר מאוד מאוד בקצרה.

שמחה רוטמן: הצעת התקציב שאנחנו מדברים עליה ואנחנו דנים בה ואנחנו הולכים להצביע עליה היא צחוק מהעבודה.

שמחה רוטמן: היא צחוק מהעבודה.

שמחה רוטמן: אם שר הביטחון מעביר כסף חוץ-תקציבי לרשות הפלסטינית כדי לשלם משכורות למחבלים – אני לא ראיתי מילה, ועברתי על החוברת הזאת.

שמחה רוטמן: לא ראיתי שום סעיף תקציבי – – –

משה ארבל: – – – 500 מיליון – – –

שמחה רוטמן: 500 מיליון, כן.

שמחה רוטמן: בכלל, לפי חוק-היסוד, זה נקרא תקציבי?

משה ארבל: נומרטור, יש נומרטור.

שמחה רוטמן: נומרטור, נומרטור.

שמחה רוטמן: מעביר 500 מיליון שקלים לטובת תשלום משכורות למחבלים.

שמחה רוטמן: לא ראיתי סעיף כזה, אני מצטער, והוא חסר בתקציב.

קריאה: רק הלוואה.

שמחה רוטמן: גם הלוואה, אגב, צריכה להיות מתוקצבת, כידוע, אבל לא ראיתי סעיף תקציבי כזה.

שמחה רוטמן: להפך, אני אפילו ראיתי חוק שאומר שצריך לקזז משכורות מחבלים.

שמחה רוטמן: מעניין איך מקזזים מהלוואה – מלווים ומייד לוקחים?

שמחה רוטמן: איך זה עובד?

שמחה רוטמן: אני לא יודע.

שמחה רוטמן: שטר ושוברו בצידו – אני חושב שזה הומצא בדיוק על הדבר הזה.

שמחה רוטמן: אתה אומר:

שמחה רוטמן: אני אקח לכם את הכסף, ומייד מביא להם שובר כדי לשלם את הכסף שאתה תיקח להם על מימון משכורות המחבלים.

שמחה רוטמן: אבל גיליתי עוד חסר בחוק.

שמחה רוטמן: יש בחוק שלנו הוראה שצריך לקזז כסף מהרשות הפלסטינית על כל שקל שהיא משלמת משכורת למחבלים.

שמחה רוטמן: אולי כדאי במסגרת חוק ההסדרים לכלול הוראה שגם למדינת ישראל נקזז כסף על כל שקל שהיא מעבירה למחבלים.

שמחה רוטמן: נראה לי שכל זמן שהסעיף הזה לא נמצא בחוק התקציב – בספר התקציב, אפשר לומר – העיקר חסר מן הספר.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בסיום ההצבעה על חוק ההסדרים פגשתי בחוץ אדם אחד מרוצה.

ישראל כץ: מה זה מרוצה?

ישראל כץ: מנסור עבאס.

ישראל כץ: הוא אומר: כולם נאבקים על הפירורים; אני מביא את העוגה הגדולה.

ישראל כץ: הוא ישב במקביל לישיבת התקציב בממשלה, כשבנט כביכול ניהל את ענייני התקציב, וכל השרים עלו אליו לרגל, כמו הסולטן, והוא לקח עשרות מיליארדים והקצה למשרדי הממשלה.

ישראל כץ: עכשיו אני שואל, השר שי ואחרים: מה היה קורה אם זה היה קורה בממשלת הליכוד?

ישראל כץ: אני שואל אותך, אדוני יושב-ראש הכנסת: באיזו מהירות המשטרה הייתה מגיעה לעצור שם את האנשים?

ישראל כץ: עוד בטרם היה מגיע השר השני, כבר היו שם צווי מעצר.

ישראל כץ: מה זה הדבר הזה?

ישראל כץ: זה לא קשור לסיוע למגזר הערבי.

ישראל כץ: זה קורה, אגב, זה קרה ויקרה, וגם ח"כים ערבים מהאופוזיציה וכולם ידעו תמיד לפנות באופן ענייני כראשי רשויות, והדברים טופלו.

ישראל כץ: אבל לתת לאדם אחד, באופן פוליטי, ללא קריטריונים, ללא שוויון, ללא אמות מידה, לחלק מיליארדים?

ישראל כץ: אני לא מבין איפה היה היועץ המשפטי לממשלה, איפה היו רשויות החוק, כל גורמי המשפט.

ישראל כץ: איך יכול להיות שיקרה דבר כזה?

ישראל כץ: תאר לעצמך, אדוני היושב-ראש, שיש ישיבת תקציב, נתניהו מנהל אותה, ויושבים ראשי הערים של הליכוד באיזה חדר, ועולים אליהם לרגל, והם קובעים לאיפה ילכו כל התקציבים ולאן מחלקים אותם.

ישראל כץ: הדברים שקורים כאן במעטה הזה ובהגנה ההיקפית על הקואליציה ועל הממשלה, עוברים וחוצים את כל הגבולות.

ישראל כץ: גם לגבי התכנים שעוברים כאן

ישראל כץ: בערב הזה – מאחר שאני מכיר את הדברים, אני יודע את בסיס הדיונים, אני יודע איזה עיוות נוצר כאן.

ישראל כץ: כל הפשרות – כולם עושים פשרות בשביל להחזיק את הקואליציה.

ישראל כץ: מי משלם את המחיר על הפשרות האלה?

ישראל כץ: האזרח הישראלי והאזרחית הישראלית, ובדרך כלל אלה שאין להם קשרים, אין להם יכולת להשפיע; האזרחים מן השורה, שדאגנו להם בשנת הקורונה.

ישראל כץ: דאגנו למובטלים, לעצמאים הקטנים, הגדולים והבינוניים, לאנשי עסקים, לנכים ולכל מי שהממשלה הזאת פשוט מצפצפת עליו.

ישראל כץ: היא מחלקת לפי מפתח פוליטי.

ישראל כץ: לחלק עשרות מיליארדים באופן פוליטי למנסור עבאס זה אומר שאחרים יישארו ללא תקציבים.

ישראל כץ: ולא במקרה אנחנו רואים כאן את השעטנז הזה – יקימו רשות מייעצת בנושא הרגולציה; כאילו בגן ילדים, ישבו ויקימו כל מיני ועדות פיקטיביות ללא תכלית.

מיקי לוי: תודה.

ישראל כץ: אני חושב שהעובדה שבגלל רצון ההישרדות של הקואליציה דברים קורים בצורה כל כך מעוותת ופוגעים, זה דבר חמור.

ישראל כץ: אני הזכרתי את נושא הכניסות לגוש דן.

ישראל כץ: ככל שאדם יגור רחוק יותר והשירות שהוא יצטרך יהיה שירות דחוף יותר – נגיד ללכת לרופא.

ישראל כץ: אדם מאופקים רוצה ללכת לרופא בתל אביב, הוא יגיע ויגבו ממנו כסף במעגל הראשון, השני והשלישי על הכניסה לתל אביב.

ישראל כץ: אחרי זה הטיפול אצל הרופא – יעלו לו את השכר שהוא צריך לשלם, את המיסים.

ישראל כץ: בעצם, ככל שאדם רחוק יותר וחלש יותר, הוא ייפגע יותר ממה שהולך לעבור כאן היום.

ישראל כץ: לכן, כמובן, אנחנו נצביע נגד, נפעל ונשנה, ואני מבטיח לך, אדוני היושב-ראש, שכאשר נחזור, נתקן את העיוותים האלה לטובת אזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ' – איננו; חברת הכנסת יאלוב – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

מיקי לוי: רשימת הדוברים סגורה.

דוד אמסלם: רק שנייה, אני רשום?

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, קודם כול מברוכ – מברוכ לאיאד שלבי, שקיבל מדליית זהב בפעם השנייה ברציפות באולימפיאדה בטוקיו.

איימן עודה: הרבה הרבה הערכה.

איימן עודה: הרבה הערכה.

איימן עודה: אלף מברוכ, איאד הגיבור.

איימן עודה: אלף מברוכ.

ישראל כץ: עכשיו תגיד: הביא כבוד למדינת ישראל, הביא כבוד למדינה.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

איימן עודה: דרך אגב, למרות כל הגזענות, הוא הצליח.

איימן עודה: אין בריכת שחייה ראויה בשפרעם, ולמרות זאת, למרות האפליה, הוא הצליח.

מיקי לוי: תודה, נא להמשיך.

מיקי לוי: עשר שניות עליי.

מיקי לוי: בבקשה.

איימן עודה: חברים, אתמול קראנו בדה-מרקר שהרופאים הערבים החדשים מהווים 46% מהרופאים במדינת ישראל.

נחמן שי: הדרוזים.

איימן עודה: הדרוזים הם בשר מבשרנו, הם חלק מהערבים, יא חביבי.

איימן עודה: 19% מהסטודנטים במדינת ישראל הם ערבים; כ-60% מהסטודנטים בחו"ל הם אזרחים ערבים – מעולה ממש, הישג היסטורי בכל הרמות.

איימן עודה: צריך להמשיך.

איימן עודה: עם זאת, יש לי חשש מסוים.

איימן עודה: על החשש הזה למדתי דווקא מההיסטוריה של היהודים באירופה.

איימן עודה: היהודים היו מצליחים באירופה, במיוחד במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.

איימן עודה: הצלחה של מיעוט ללא אווירה דמוקרטית עלולה לפגוע דווקא במיעוט המצליח.

איימן עודה: דרך אגב, כשאנחנו הקמנו את המשותפת ועלינו ל-13 מנדטים ואחר כך עוד ל-15 מנדטים, זאת הייתה תקופת ההסתה הגדולה ביותר נגד נציגי הציבור הערבי.

איימן עודה: האם מוסר ההשכל הוא שאנחנו צריכים להיחלש בשביל שיקבלו אותנו?

איימן עודה: לא.

איימן עודה: מוסר ההשכל הוא שאנחנו תמיד צריכים להתחזק, ועם זאת, אנחנו צריכים לשים את המשקל הגדול שלנו למען אווירה דמוקרטית.

איימן עודה: זהו מוסר ההשכל.

איימן עודה: אותו הדבר לגבי תקציב המדינה.

איימן עודה: קיבלנו את תוכנית 923, שהיא המשך ל-922.

איימן עודה: יש בה עוד כמה מיליארדים בודדים נוספים, אבל הם אותם מיליארדים שלא מומשו ב-922, אז הם הועברו ל-923.

איימן עודה: מה שחשוב לי, וזה המבחן העיקרי, אדוני היושב-ראש, זה המבחן העיקרי: איש הרחוב – האם הוא ירוויח או יפסיד אחרי שנה?

איימן עודה: יש את התוכנית הזאת, אבל יש גם העלאת מחיר החשמל, העלאת מחיר הדלק, גיל הפרישה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, קרנות הפנסיה העבירו את הכסף ממש בהימור בבורסה על חשבון השכירים.

איימן עודה: אז האם הבן אדם הפשוט ירוויח בסך הכול, כן או לא?

מיקי לוי: תודה רבה.

איימן עודה: מה גם שזה כל כך פוליטי.

איימן עודה: 20% למה שנקרא ביטחון, סעיפי ביטחון וכל משרד אחר, וגם דברים שאנחנו לא יודעים כמו השב"כ, המוסד ודברים אחרים.

איימן עודה: הציבור המוחלש, לצערי הרב, ייפגע מהתקציב הזה.

איימן עודה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הייתה איזו התייעצות.

מיקי לוי: חברת הכנסת אופיר – איננה; חברת הכנסת תלם – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות.

מיקי לוי: נא לעמוד בזמנים.

מיקי לוי: תודה.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

סמי אבו שחאדה: חברות וחברי הכנסת, לפני כמה ימים אירע עוד אסון כבד בלוד: נרצח תלמיד בן 18, אנאס ווחוואח, שהיה תלמיד מצטיין, היה פעיל חברתי, בחור מאוד מבטיח, נרשם ללימודים אקדמיים, המשפחה שלו הייתה מאוד שמחה, ונרצח אנאס, והוא מצטרף למאות הקורבנות של השנים האחרונות.

סמי אבו שחאדה: אנחנו כל הזמן מדברים בנושא הזה, ואני שואל את עצמי מה המדינה עושה.

סמי אבו שחאדה: הרי אף אחד לא באמת מאמין, אדוני היושב-ראש, שמדינת ישראל – אני לא יכול לדבר ככה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, חברת הכנסת לוי, זה מפריע לו.

מיקי לוי: בבקשה, קצת בשקט.

דוד אמסלם: – – –

מיקי לוי: הוא ביקש ממני, אחרת לא הייתי מעיר.

דוד אמסלם: – – – מחילה.

סמי אבו שחאדה: אז אני אומר שאף אחד לא מאמין שמדינת ישראל לא יכולה להגן על האזרחים הערבים, אז מה ההסבר?

סמי אבו שחאדה: למה היא לא מגינה על האזרחים הערבים ועל האזרחים היהודים כן?

סמי אבו שחאדה: למה למשל לכל הפושעים וכנופיות הטרור של הפשיעה בחברה הערבית יש קו אדום ברור ולמשל הם לא מתעצבנים בכפר סבא, הם מתעצבנים רק בטירה?

סמי אבו שחאדה: איך זה שהקו האדום כל כך ברור ביפו, נגיד, באותה עיר?

סמי אבו שחאדה: אותם פושעים מאפשרים לעצמם לרצוח ערבים וחושבים מיליון פעמים כשזה יהודי.

סמי אבו שחאדה: צריך להבין – – –

משה ארבל: – – – כשהבן של ראש העיר – – – נעצר בלינץ', אתה מדבר איתי על תרבות?

משה ארבל: תחשוב גם על זה.

משה ארבל: בן של ראש עיריית לקיה עצור על לינץ' ביהודים בשומר החומות.

סמי אבו שחאדה: איתך אני לא מדבר על תרבות, ואני מניח שאתה גם לא יודע מה זה.

סמי אבו שחאדה: עכשיו, לגבי העניין עצמו – – –

משה ארבל: יש לך את זה ביותר מתנשא?

משה ארבל: יא חצוף.

סמי אבו שחאדה: לגבי העניין עצמו – – –

משה ארבל: יש לך את זה ביותר מתנשא?

משה ארבל: יא חצוף.

משה ארבל: תתבייש לך.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

משה ארבל: אני מדבר איתך על לינץ'.

משה ארבל: אדם נעצר בלינץ'.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל.

משה ארבל: לא, הוא מתנשא עליי, ומותר לי לענות לו.

קרן ברק: תעלה למעלה ותענה לו.

משה ארבל: מותר לי לקרוא קריאות ביניים.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, את כבר עולה.

מיקי לוי: תשיבי.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, על פי התקנון מותר לקרוא קריאות ביניים, בטח – – –

קרן ברק: לי יש מנטליות להתעלם מאנשים כאלה.

משה ארבל: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, קריאת ביניים היא לא הרצאה של 40 שניות.

דוד אמסלם: אתה יודע מה משגע אותי?

דוד אמסלם: שהוא אומר שעל פי התקנון, וממתי מעניין אתכם התקנון?

דוד אמסלם: הוא לא מבין את זה.

דוד אמסלם: מה זה משנה – – –

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, המדינה מציגה כאן לאחרונה גם פתרון.

סמי אבו שחאדה: המדינה מציגה פתרון: עוד מסתערבים, עוד יחידות של מסתערבים.

סמי אבו שחאדה: לי יש פתרון אחר.

סמי אבו שחאדה: ללא ספק, בכל מדינה, בישראל כמו בכל מדינה אחרת, ברגע שיש פשיעה ברמה כזאת והם מגלגלים כל כך הרבה מיליארדים, ברור שגם למערכת הביטחון יש צד בעניין.

סמי אבו שחאדה: ברור שיהיה חלק במשטרה, והמשטרה כבר אמרה שהשב"כ מעורב.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה להציע משהו הרבה יותר פשוט, אדוני:

סמי אבו שחאדה: אני מציע שהמערכת תתחיל לנקות את עצמה.

סמי אבו שחאדה: שלא יגעו בארגוני הפשיעה ושנתחיל לפחות עם ניקיון המערכת – שמערכת הביטחון, המשטרה וכל זרועות הביטחון יפסיקו לשתף פעולה עם ארגוני הפשיעה, יפסיקו לתמוך בהם, שהשב"כ יפסיק לפחות לתת חסינות לחלק מהם.

סמי אבו שחאדה: לפחות שהמדינה תעשה את תפקידה בלנקות את עצמה מהפושעים האלה – –

מיקי לוי: משפט סיכום, כי הוספתי לך כבר דקה.

סמי אבו שחאדה: – – שהיא בכלל תהיה איזשהו מודל – –

מיקי לוי: תודה רבה.

סמי אבו שחאדה: כדי שלפחות תהיה למערכת קצת אמינות.

מיקי לוי: תודה.

סמי אבו שחאדה: תודה לך.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, לפנים משורת הדין, בבקשה.

קרן ברק: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני רוצה לדבר על מה שלא כתוב בתוכנית הכלכלית ומדוע זה מאוד מאוד חשוב לי.

קרן ברק: בתפקידי כיושבת-ראש השדולה לעסקים קטנים ובינוניים, שזה תפקיד שאני נושאת אותו מהכנסת הקודמת וגם בכנסת הנוכחית אני ממשיכה לכהן כיושבת-ראש השדולה – מי שיודע, יודע שאני תמיד נלחמתי עבור אותם דברים.

קרן ברק: כשאנחנו היינו בממשלה ואנחנו ניהלנו את הממשלה, זאת אומרת שראש הממשלה היה שלנו ושר האוצר היה שלנו, עשיתי בדיוק, אבל בדיוק, את אותם מאבקים שאני עושה היום.

קרן ברק: רק שאז היה מי שיקשיב ומי שיבצע, והיום אני מרגישה שאני לבד במערכה, וזה בכלל לא משנה שאני באופוזיציה, כי אז הייתי בקואליציה והייתי בטוחה שבאירוע הזה אני אוכל לרתום אתכם, חבריי לקואליציה, שחושבים בדיוק אותם דברים, כדי שיפעילו לחץ על שר האוצר, על פקידי האוצר, בשביל שהם יבינו מה הם עושים.

קרן ברק: ומה הם עושים?

קרן ברק: אתם הרי לא מכריזים על סגר.

קרן ברק: מדוע אתם לא מכריזים על סגר?

קרן ברק: בגלל שאתם אומרים שסגר עולה כסף.

קרן ברק: כל דבר כזה שבו יש איזשהו אירוע משפטי כזה שנקרא סגר, זה עלות תקציבית למדינה.

קרן ברק: ולכן, מה אתם עושים?

קרן ברק: אתם מתחכמים.

קרן ברק: אתם לא עושים סגר מוחלט, אתם לא סוגרים הרמטית, אבל אתם מקשים על העסקים הקטנים במידה כזאת שהתוצאה שלהם היא סגר, כי אם בחופש הגדול ילדים לא יכולים להגיע למסעדות, ואם לבתי הקולנוע הם לא יכולים להגיע, ואם לבריכות הם לא יכולים להגיע, ואם לאירועי תרבות הם לא יכולים להגיע – כי התורים לבדיקות הם כאלה ארוכים שאף הורה לא רוצה לקחת את הילד שלו לעמוד שלוש שעות בתור כדי לקחת אותו אחרי זה לבריכה – אז מבחינת המקומות האלה המקומות האלה ריקים, הם ריקים לחלוטין.

קרן ברק: זאת אומרת, כשאנחנו היינו בממשלה אנחנו אמרנו: אתם סגורים, ואם יש ירידה בהכנסות של 40% – אחרי זה עוד הגדלנו לעשות, של 25% – אתם מקבלים פיצוי; אתם גם מקבלים מענקים ברמה האישית ואתם גם מקבלים החזרים כספיים על כל ההוצאות הקבועות שאתם נותנים.

קרן ברק: אנחנו עזרנו לעסקים הקטנים.

קרן ברק: עודד פורר, טוב שבאת.

קרן ברק: טוב שבאת.

קרן ברק: עודד, מצוין שהגעת לכאן.

קרן ברק: עודד ואני נלחמנו.

קרן ברק: עודד, כשהיה איתי, נלחם איתי, ואפילו שהיה באופוזיציה הגענו להישגים מאוד גדולים.

קרן ברק: אמרנו והבאנו הישגים: הבאנו את ההלוואות בערבות מדינה, הגדלנו אותן, הבאנו את חוק ימי הבידוד ביחד.

קרן ברק: עשינו – – –

עודד פורר: את יודעת מה החוכמה?

עודד פורר: החוכמה היא לא לפגוע בהם.

עודד פורר: לפגוע בהם – – – החוכמה היא לא לפגוע בהם.

קרן ברק: אבל אתה שומע רק חצי.

קרן ברק: מה זה לא לפגוע?

קרן ברק: אם אתה אומר שצריך תווים ירוקים באמצע החופש הגדול למסעדות ולקניונים ולבריכה ולמופעי תרבות, אף אחד לא מגיע לשם.

קרן ברק: המקומות ריקים, ריקים לחלוטין.

קרן ברק: אתה יודע מה, בוא נלך למבחן שעשינו אז: אם יש ירידה של 40%, אז שיקבלו מענקים.

קרן ברק: אבל מה – –

מיקי לוי: משפט סיכום, בבקשה.

קרן ברק: – – קל מאוד לקבל כאלה החלטות על תו ירוק, תו סגול, בלי להדביק להם את תג המחיר שלהם.

עודד פורר: – – –

קרן ברק: יש לזה עלות.

קרן ברק: יש לזה עלות.

מיקי לוי: השר עודד פורר, בבקשה, היא סיימה את זמנה.

קרן ברק: תראו את הפגיעה הכלכלית, ואם יש ירידה – תיתנו מענקים כמו שאנחנו עשינו, לא יותר מזה.

קרן ברק: רק אותו הדבר.

מיקי לוי: תודה רבה.

קרן ברק: תעזרו לעסקים הקטנים להמשיך להתקיים.

קרן ברק: אנחנו צריכים אותם חיים.

מיקי לוי: תודה.

קרן ברק: אנחנו צריכים אותם חיים.

מיקי לוי: תודה רבה.

עודד פורר: – – – נעזור להם יותר – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ' – איננו; חברת הכנסת יאלוב – איננה; חבר הכנסת מוסי רז – איננו; חברת הכנסת רוזין – איננה; חבר הכנסת דיכטר – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, בבקשה.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, גם הערב אנחנו ממשיכים באותה מתכונת של הצבעה דורסנית על חקיקות של חוקי תקציב שמכניסים בקרבם ובתוכם תהליכים שפוגעים בבית הזה כמקום שבאמת תפקידו – למי שיש בו טיפת יושרה – לבצע פיקוח אפקטיבי על עבודת הממשלה.

משה ארבל: זה היה תפקידנו גם כשהייתי בקואליציה.

משה ארבל: אני חבר כנסת לא הרבה שנים, אדוני היושב-ראש, אבל ארבע קדנציות, מתוכן שלוש קדנציות הייתי חבר בקואליציה, וידעתי – – –

עודד פורר: שלוש קדנציות לא הצלחתם – – –

משה ארבל: נכון, היו משברים, אני לא מתעלם מהם.

משה ארבל: יחד עם זאת – –

קריאות: – – –

משה ארבל: – – אני מעדיף, כבוד השר פורר, אני מעדיף שיהיה תקציב המשכי על פני תקציב פוגעני.

משה ארבל: התקציב הזה הוא תקציב פוגעני שמביא בתוכו בשורות קשות מאוד לאוכלוסיות החלשות ביותר במדינת ישראל, לאנשים הפגיעים ביותר.

משה ארבל: ויחד עם זאת, מגיע חוק הסדרים.

משה ארבל: חרתם על דגלכם – עמד פה לפני כחודשיים, חודש וחצי, השר אלעזר שטרן, עמד בפודיום הזה ואמר: שומרי הסף, תהיו רגועים, הממשלה הזו תכבד אתכם, הממשלה הזו תשמע לעצתם של היועצים המשפטיים.

משה ארבל: והינה, אדוני היושב-ראש, מגיעה היועצת המשפטית לכנסת, שהיא אישה ראויה – אתה מכיר אותה שנים כחבר ועדת הכספים – ומציינת בפניך עובדות חשובות: שרפורמת הכשרות, למשל, אין מקומה במסגרת חוק ההסדרים, זה לא מקומה, זה לא נכון, ונכון שיתקיים עליה דיון, היא ועוד רפורמות נוספות שאין עניינן בכלל בהעברת התקציב, בהשגת יעדי הגירעון.

משה ארבל: והיא מציינת בפניך, אדוני היושב-ראש, עובדות חשובות שמשמעותן המרכזית היא עיקור וסירוס תפקידנו כחברי הכנסת לבצע עבודה פרלמנטרית אמיתית – אין שום הבדל אם אנחנו מהקואליציה או מהאופוזיציה – לפקח על עבודת הממשלה.

משה ארבל: איננו מבקר המדינה, אנחנו לא אמורים להיות גוף ביקורת, אבל כן אנחנו אמורים להיות – גם אם אנחנו בקואליציה – חברי הפרלמנט שמבצעים מתוך עקרון הפרדת הרשויות את אותו פיקוח מיוחל ורצוי וחשוב.

משה ארבל: והינה, למרות חוות דעתה של היועצת המשפטית לכנסת – צפצוף מוחלט, רמיסת כל הכללים, רמיסת כל הנורמות.

משה ארבל: אין מעמד לשומרי הסף, אין מעמד לדרגי המקצוע, בזים להם, הם לא נספרים.

משה ארבל: אבל אני רוצה, לסיום דבריי, לפנות דווקא אלייך, חברתי חברת הכנסת גבי לסקי.

גבי לסקי: ידעתי – – –

משה ארבל: אני רוצה לומר כאן, וייאמר לפרוטוקול וייכתב לדורות עולם בדברי ימיה של הכנסת: יש בינינו תהום פעורה, אנחנו לא מסכימים כמעט – על רוב הדברים.

משה ארבל: אבל דבר אחד אני יודע לומר ואני אומר ועומד מאחורי הדברים: את חברת כנסת חדשה אומנם, אבל עם הרבה מאוד יושרה, עם הרבה מאוד יושרה פנימית, וגם כשהיינו בדיונים בוועדות וכשהצגתי בפנייך עובדות ונתונים שהם נכונים ואמיתיים, ידעת לעמוד עליהם ולהתווכח עליהם.

משה ארבל: המצע של מרצ שהגיע לכאן לכנסת, והוא מפורסם לכל דכפין בגוגל – עמדה וחרתה על דגלה עקרונות של שמירה על החקלאות, למשל, ולצערי שר החקלאות יצא.

משה ארבל: הפעולות של התקציב הזה, של חוק ההסדרים הזה – זה תקציב, אחד הקפיטליסטיים ביותר שהיו כאן בשנים האחרונות.

משה ארבל: איך את היום בלילה תשימי את הראש על הכרית ותוכלי לישון טוב בלילה כשאת יודעת – כמו שאמר בזמנו אילן גילאון – שהאצבע שלך היא שתכריע, היא שתשפיע על העברתו או אי-העברתו של תקציב קפיטליסטי חזירי שפוגע בכל היסודות של סוציאליזם שעל דגלם ביקשת את אמון הציבור, קיבלת אותו ואת יושבת כאן בכנסת?

משה ארבל: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אמיר אוחנה.

אחמד טיבי: יבגני סובה, תפדל.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, דיברו פה הרבה על האוכלוסיות החלשות ועל התקציב.

יבגני סובה: אני מכיר את האוכלוסיות החלשות; חלק מהאנשים האלה גם מצביעים לנו.

יבגני סובה: לכן, לא רק שאני לא מקבל את הביקורת, אני גם נגד סילוף העובדות, ואני רוצה להגיד לכם, להזכיר לכם, שאתם – – –

משה ארבל: מס על חד-פעמי?

יבגני סובה: משה, למה אתה מפריע?

יבגני סובה: אדוני, תוסיף לאחר מכן כמה שניות.

משה ארבל: מיסי גודש?

משה ארבל: כל הדברים הללו הם לא פגיעה בחלשים?

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת ארבל.

יבגני סובה: תודה.

יבגני סובה: אני שומע פה סיסמאות על 53 מיליארד למנסור עבאס, על העלאת תעריפי חשמל שלא יהיו ולא יעלו לפחות בשש השנים הקרובות.

יבגני סובה: אבל מה שאני לא שומע – מכם בעיקר, מאנשי האופוזיציה – שבתקציב הזה יש תוספת 2 מיליארד לתקציב הבסיסי של מערכת הבריאות, אני רואה שיש פה תוספת 700 מיליון לתקציב של משרד הרווחה, אני רואה פה תוספת של כמעט מיליארד שקל למשרד החינוך, דווקא לאוכלוסיות החלשות, אני רואה שיש פה תוספת של מיליארד שקל לביטחון הפנים, כולל הגדלת הסד"כ של המשטרה באותן שכונות שהן שכונות בעייתיות, ומן הסתם צריך להגביר את הנוכחות של המשטרה.

יבגני סובה: אני רוצה גם להגיד על התוספת של כמעט מיליארד וחצי שקל להבטחת הכנסה.

יבגני סובה: אני חושב שהתוספת הזאת היא משמעותית, והיא מעלה את אותם אנשים לרמה של מינימום 70% משכר המינימום, כפי שמקובל במדינות ה-OECD.

יבגני סובה: אני רואה פה 300 מיליון שקלים תוספת לניצולי שואה.

יבגני סובה: הפעם האחרונה שניצולי שואה קיבלו קצבה שנתית – אני לא מדבר על קצבה חודשית; אלה שעלו אחרי שנת 1953 ולא זכאים לקצבה חודשית אלא לקצבה שנתית בלבד, פעם אחת בשנה הם מקבלים 3,900 שקל – מינואר 2022 הם יתחילו לקבל כמעט 6,500 שקל כל שנה.

יבגני סובה: אם זה לא האוכלוסיות החלשות אז מיהן?

יבגני סובה: אני רואה בתקציב הזה הגדלה של כמעט 1.8 מיליארד שקל לנכים; אני רואה פה תוספת של מיליארד שקל לנכי צה"ל; אני רואה פה 100 מיליון שקל לתוכנית ממדים ללימודים, שמאפשרת לחיילים משוחררים דווקא מהאוכלוסיות החלשות להשלים את הלימודים שלהם וכך גם לקוות לקבל השכלה אקדמית; אני רואה פה אישור להקמת שני בתי חולים, אחד בקריית אתא, השני באזור באר שבע.

יבגני סובה: שנים דיברו על המשבר במערכת הבריאות.

יבגני סובה: סיקרנו הפגנות רבות ומחאות רבות של הרופאים, אבל מה לעשות, הממשלה הקודמת, 12 שנה אפילו לא תכננה בניית בית חולים.

יבגני סובה: אני רואה בתקציב הזה גם בסך הכול בשורה טובה בנושא של הדיור הסוציאלי.

יבגני סובה: אני לא יודע כמה חברי כנסת יודעים בכלל כמה אנשים עומדים בתור לדיור הסוציאלי.

יבגני סובה: אני בטוח שחלק מכם אפילו לא שמעו על התורים האלה במשרד השיכון וגם במשרד העלייה והקליטה.

יבגני סובה: סוף-סוף יש בשורה טובה: 1,700 יחידות דיור יתווספו למלאי דירות הדיור הציבורי ועוד 3,000 ייבנו בזמן הקרוב.

יבגני סובה: אני רואה גם – יש פה דברים חדשים שקשורים לרפורמה בחקלאות שאמורה להוזיל את הפירות והירקות.

יבגני סובה: כל הדברים האלה – אם זה לא סיוע לאוכלוסיות המוחלשות אז מה זה?

יבגני סובה: לכן, אני מבקש מכם, תהיו קונסטרוקטיביים, תהיו ענייניים, גם בביקורת שלכם.

יבגני סובה: ותרשה לי, אדוני היושב-ראש – דווקא אתה בא מהחברה הערבית, אז יהיה לך כיף לשמוע את הבדיחה הקלאסית הסובייטית.

יבגני סובה: אני אספר.

יבגני סובה: פעם אנטישמים בברית המועצות רצו להאשים את היהודים בזה שיהודים מכרו את המדינה.

יבגני סובה: מכרו – הייתה רוסיה הצארית.

יבגני סובה: ואז, בשנות השמונים, התשעים, כשברית המועצות עדיין הייתה קיימת – זה בדיחה, כן?

יבגני סובה: יהודי זקן מתקשר לקג"ב והוא שואל: תגיד, זה נכון שיהודים מכרו את רוסיה?

יבגני סובה: אז הוא אומר: כן, זה נכון; ככה לימדו אותו.

יבגני סובה: תחזור רגע, זה נכון שיהודים מכרו את רוסיה?

יבגני סובה: אומר לו: אני אומר לך שיהודים מכרו את רוסיה.

יבגני סובה: אז הוא אומר: איך אני בתור יהודי יכול לקבל את החלק שלי?

יבגני סובה: אז אני מניח שהרבה אנשים ברע"מ – לא אתם, אבל ברע"מ – צריכים לשאול את עצמם, אם יש כל כך הרבה מיליארדים, איפה החלק שלהם.

יבגני סובה: אז אני מבקש מכם, תהיו קונסטרוקטיביים בביקורת שלכם – אני פונה לאופוזיציה – כי התקציב הזה הוא התקציב הכי חברתי שאי פעם עבר בכנסת ישראל.

יבגני סובה: תודה רבה.

אחמד טיבי: האמת, אהבתי את הבדיחה.

יבגני סובה: אהבת?

אחמד טיבי: אהבתי.

אחמד טיבי: יש לה גם משמעות פוליטית.

יבגני סובה: ברור.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: מי עכשיו?

אחמד טיבי: התור של מי?) ענבר בזק, בבקשה.

ענבר בזק: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ביום שישי האחרון הוזמנתי לעמק יזרעאל היפהפה לפגוש את חברי פרלמנט העמק המיתולוגי ואת אנשי מטה המאבק נגד הקמת שדה תעופה בעמק יזרעאל, שבימים אלו מוצאים את עצמם אובדי עצות ומודאגים.

ענבר בזק: 24 שנים חלפו מאז הוחלט על הקמת נמל תעופה בין-לאומי נוסף על נתב"ג.

ענבר בזק: 22 חלופות נבחנו, ובסופו של דבר התנקזו לשתי אפשרויות בלבד: רמת דוד בצפון ונבטים שבדרום; שתי חלופות בלבד, חלופות שאינן שוות ערך כלל.

ענבר בזק: תושבי הנגב וראשי הרשויות בדרום מעוניינים בשדה תעופה בדרום.

ענבר בזק: תושבי העמק גם הם רוצים ששדה התעופה יוקם בדרום.

ענבר בזק: שדה התעופה בנגב יביא לתנופה כלכלית באזור ויסייע בחזון הציוני של הפרחת הנגב.

ענבר בזק: לעומת זאת, שדה התעופה בעמק יזרעאל יביא להרס החקלאות והתיירות באזור ולחיסול של 270,000 דונם של קרקעות חקלאיות, רפתות ומאגרי מים.

ענבר בזק: שדה התעופה בנגב יכול להיבנות בתוך שנים ספורות.

ענבר בזק: לעומתו, שדה תעופה בעמק יזרעאל הוא פרויקט מורכב מאוד שיצריך לפחות עשור יותר ויעלה פי ארבעה.

ענבר בזק: יש את כל הסיבות הטובות בעולם לבנות את שדה התעופה חדש דווקא בנגב, אז איך קרה שב-2014 קיבלה ממשלת נתניהו את החלטה 2050, החלטה אומללה הקובעת שהמקום המועדף לשדה התעופה המשלים הוא במרחב של בסיס רמת דוד שבעמק יזרעאל?

ענבר בזק: מסתבר שיש גורם אחד עם אינטרס מובהק להקים את שדה התעופה דווקא בעמק.

ענבר בזק: הגורם הוא חיל האוויר ומשרד הביטחון.

ענבר בזק: נכון להיום הם מהווים את החסם להקמת שדה התעופה בנבטים שבדרום.

ענבר בזק: בקווי היסוד שבהסכמים הקואליציוניים של הממשלה נכתב במפורש: הממשלה "תבטל את החלטה 2050 כך שלא יוקם שדה תעופה בעמק יזרעאל".

ענבר בזק: חוק ההסדרים שמונח על שולחננו עכשיו מונה 1,391 עמודים וכמה עשרות רפורמות, ולא ראיתי שם התייחסות להתחייבות הזאת.

ענבר בזק: אני שואלת אתכם למה.

ענבר בזק: איך זה ייתכן?

ענבר בזק: אני פונה כאן לחבריי בקואליציה ולחברי הממשלה: עמדו בהתחייבות שניתנה לתושבי הדרום ולתושבי העמק.

ענבר בזק: בטלו את החלטה 2050 ועשו הכול כדי לקדם את הקמת שדה התעופה בנבטים, לטובת תושבי הנגב ולטובת כלל תושבי מדינת ישראל.

ענבר בזק: אני קוראת גם לראשי משרד הביטחון לשקול מחדש את הנושא ולהתייחס למכלול השיקולים.

ענבר בזק: יש לנו כאן הזדמנות היסטורית להפריח את הנגב ואסור לנו לפספס אותה.

ענבר בזק: שר החוץ יאיר לפיד כבר פועל לביטול החלטה 2050.

ענבר בזק: אני באופן אישי וכן חבריי למפלגת יש עתיד עומדים מאחורי התחייבותנו.

ענבר בזק: נמשיך לפעול לקידום הפתרון ההגיוני, הכלכלי והנכון ביותר, שהוא הקמת שדה התעופה בנבטים.

ענבר בזק: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת קרן ברק.

קריאה: היא כבר דיברה.

קרן ברק: התחלף יושב-ראש אז יש לי עוד זכות דיבור?

אחמד טיבי: תודה לאל שקרן ברק לא עולה.

קרן ברק: אבל אם התחלף יושב-ראש אז יש עוד פעם זכות דיבור, לא?

אחמד טיבי: אוקיי, רות וסרמן לנדה – לא פה; בוסו – לא כאן; ג'ידא רינאוי – לא כאן; אחמד טיבי – נדחה אותו; יריב לוין.

דוד אמסלם: דבר, דבר.

משה ארבל: דבר בכובעך כחבר כנסת, זה וידיאו ששבר את יוטיוב.

דוד אמסלם: תעבור לכאן.

משה ארבל: הוא לא צריך לעבור.

אחמד טיבי: אני לא יכול לעבור לשם, כי המליאה תישאר יתומה ללא יושב-ראש.

דוד אמסלם: לא, אתה – – –

משה ארבל: תחליף כובע.

דוד אמסלם: אתה – – – פה אתה מעיר לעצמך.

אחמד טיבי: זה היה כך: באופן חריג אני נותן רשות לחבר הכנסת אחמד טיבי לדבר מכאן, כי אין סגן יושב-ראש שיחליף אותו כי התור שלו הגיע.

דוד אמסלם: אנחנו מוכנים לזה.

משה ארבל: אנחנו נשמח מאוד לשמוע את דבריך המחכימים.

משה ארבל: יש לך גם הערות על התקציב, על החוק.

אורלי לוי אבקסיס: אבל נראה לי שמבחינת התקנון אסור, כי מי שמדבר מהכיסא – –

משה ארבל: היושב-ראש מחליט.

אורלי לוי אבקסיס: – – הוא מדבר בשם היושב-ראש.

אחמד טיבי: אני מכיר כמה תפקידים בכנסת שיש להם שלטון כמעט אבסולוטי.

דוד אמסלם: אני מסכים.

משה ארבל: אנחנו רואים מה שקורה.

דוד אמסלם: היא אומרת מה החוק.

דוד אמסלם: אתה מכיר ראש ממשלה עם שישה מנדטים?

אורלי לוי אבקסיס: המציאות עולה על כל דמיון.

דוד אמסלם: עזוב אותך.

אורלי לוי אבקסיס: הבעיה הגדולה – – –

אחמד טיבי: ודווקא זה בא ביום שאני מגלה נדיבות ונותן תוספות זמן לח"כים.

אחמד טיבי: טוב, אני אדחה את תורי.

אחמד טיבי: יריב לוין – לא פה.

אחמד טיבי: אמילי מואטי, תפדלי.

אמילי חיה מואטי: טוב שאתם פה כולכם.

אחמד טיבי: יש לה אספירציות, לאמילי מואטי, היא עולה מימין.

אמילי חיה מואטי: אני מחכה שהם יפתרו את הבעיות ויוכלו להיות סגנים.

משה ארבל: עד שאת לא יושבת-ראש ועדה אנחנו לא מוכנים.

משה ארבל: אני רוצה מזרחים במקומות מפתח.

אמילי חיה מואטי: התראיינתי הערב ברשת ב' אצל יוסי אליטוב, ואמרתי לעצמי שהפעם האחרונה שזה קרה – – –

משה ארבל: שם הכול התחיל.

אמילי חיה מואטי: בדיוק.

אמילי חיה מואטי: אז אני מקווה שלא האזנת.

משה ארבל: לא הספקתי.

אמילי חיה מואטי: יפה.

משה ארבל: אני אאזין לפודקסט.

אמילי חיה מואטי: לעומת זאת, אני מודיעה כאן שבחרתי באיש השנה בפוליטיקה – יאיר לפיד, והסגנים שלו: אוריאל בוסו מש"ס ומיכל וולדיגר מהציונות הדתית – ופירטתי מדוע.

משה ארבל: אני מניח שלא הכרת מספיק את אחמד טיבי, כנראה.

אמילי חיה מואטי: הוא איש השנה שלי כבר 20 שנים.

אחמד טיבי: ידעה לענות.

אחמד טיבי: בגלל ההערה החשובה וההיסטורית הזאת את מקבלת תוספת טיבי.

אמילי חיה מואטי: תוספת 20 דקות.

אמילי חיה מואטי: דברי.

אמילי חיה מואטי: מי איש הטוויטר שלך, גבי לסקי?

אמילי חיה מואטי: בואו נפתח את זה.

אחמד טיבי: זה תואר חשוב, איש הטוויטר.

אחמד טיבי: גבי, תודה רבה.

אחמד טיבי: ואתר המדיה, הקריאייטיב – ערוץ הכנסת.

אחמד טיבי: מסכימה, אמילי?

אמילי חיה מואטי: כן.

אחמד טיבי: אתה מסכים?

מכלוף מיקי זוהר: הדיגיטל שלהם.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, המכונה ממ"ז, האם אתם – – –

אחמד טיבי: מי קרא לו ממ"ז?

אחמד טיבי: מאיפה בא השם הזה?

מכלוף מיקי זוהר: הקרדיט לפתחו של יושב-ראש הישיבה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

מכלוף מיקי זוהר: הוא המציא את המונח.

אמילי חיה מואטי: אתה הייתה הראשון שקרא לו ממ"ז?

משה ארבל: כן, וזה סייע לו מאוד – – –

אמילי חיה מואטי: – – – כי זה שעשע – – –

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, זה עזר לו בפריימריז ועל זה אתה משלם.

אחמד טיבי: – – – בפריימריז.

משה ארבל: זה עזר לו בפריימריז ועל זה אתה משלם – שהוא פה.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, האם אנחנו תמימי דעים שמבחינת הקריאייטיב, כפי שאמר סגן יושב-ראש הכנסת – האם אנחנו תמימי דעים שהקריאייטיב של ערוץ הכנסת הוא הטוב במדינת ישראל?

אחמד טיבי: הוא הטוב היום.

מכלוף מיקי זוהר: אני חייב להודות – – –

משה ארבל: פה אחד, פה אחד.

מכלוף מיקי זוהר: אני חייב להודות שחל שדרוג משמעותי.

אחמד טיבי: מיקי, תשחרר את התשובה שלך.

אחמד טיבי: אנחנו שואלים עוד פעם: האם הקריאייטיב של ערוץ הכנסת הוא הטוב ביותר שיש כיום במדינה?

משה ארבל: ה-social והדיגיטל.

מכלוף מיקי זוהר: אני יודע שאתם מאוד אובייקטיביים, כי אתם לא רוצים – – –

אחמד טיבי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אחמד טיבי: אי-אפשר ככה.

אחמד טיבי: , כמה הזדמנויות אני אתן לך?

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא מבין, תעשה לו מועד ג'.

אמילי חיה מואטי: יש כאן קונסנזוס היסטורי.

מכלוף מיקי זוהר: הקריאייטיב של ערוץ הכנסת הוא הטוב ביותר שראיתי.

משה ארבל: נרשם.

אמילי חיה מואטי: הופה.

אחמד טיבי: נא להחזיר את חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

אמילי חיה מואטי: נרשם ונכנס לדברי ימי הכנסת.

אמילי חיה מואטי: טוב, במעבר חד – מיכל וולדיגר, פספסת.

אמילי חיה מואטי: בחרתי בך להיות סגנית איש השנה שלי בפוליטיקה ברשת ב'.

אמילי חיה מואטי: יאיר לפיד הוא איש השנה ואת ואוריאל בוסו הסגנים שלו.

אחמד טיבי: זה רק לשנה הזאת, היא אמרה.

אמילי חיה מואטי: יש לזה תוקף, שימי לב.

אחמד טיבי: יש לה משהו ל-20 השנים האחרונות.

אמילי חיה מואטי: טוב, במעבר חד.

אחמד טיבי: בבקשה.

אמילי חיה מואטי: חברות וחברים, כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, הכתבת הדר גלעד פרסמה הבוקר ב-ynet על מחקר שערכה קבוצת גיאוקרטוגרפיה, של אגודת הידידות – של הקרן לידידות.

אמילי חיה מואטי: לפי הנתונים שעלו שם – חברת הכנסת וולדיגר, אני שמחה שאת היחידה שמקשיבה לי – 22% מהציבור במדינת ישראל יצטרכו סיוע כדי להשלים את סל הקנייה לבית לקראת החגים.

אמילי חיה מואטי: כעשירית ייעזרו לשם כך בבני משפחה, וכעשירית אינם יודעים במי להסתייע.

אמילי חיה מואטי: 21% מהציבור הרחב מתקשים בקניית כל מוצרי המזון שהם צריכים לבית באופן כללי, לא לקראת החגים.

אמילי חיה מואטי: 76% מבני ה-65 ומעלה חווים קשיים כלכליים בתקופת הקורונה, ונאלצו לצמצם בהוצאות על מצרכים לארוחות בתקופת החגים, כלומר, נכנסו לסטטיסטיקה עניים חדשים.

אמילי חיה מואטי: 37% ירדו ברמת החיים יחסית לתקופה שלפני משבר הקורונה.

אמילי חיה מואטי: מממצאי המחקר עולה גם שמי שספגו את הפגיעה המשמעותית ביותר הם כמובן השכבות המוחלשות.

מיכל מרים וולדיגר: באתי לשמוע מפה, כי לא שומעים משם.

אמילי חיה מואטי: אה, לא שומעים משם?

אופיר אקוניס: חבר'ה, בואו נגמור עם זה.

קרן ברק: יש שם כפתור, אמילי.

אמילי חיה מואטי: רק רגע, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: כן, אני איתך.

אמילי חיה מואטי: אוה, ליגה.

מיכל מרים וולדיגר: תיקנו את זה, זה היה מקולקל.

משה ארבל: תתחילי מההתחלה.

אמילי חיה מואטי: אתה רוצה את כל הנתונים?

אופיר אקוניס: בגלל שאני מאמין לכם, אני פשוט מופתע – – –

אמילי חיה מואטי: אתה מופתע מהממצאים, נכון, חבר הכנסת אקוניס?

אופיר אקוניס: מופתע מאוד מזה שאין כללים.

משה ארבל: הוא נדהם.

משה ארבל: נדהם.

אופיר אקוניס: יש כללים, יש זמנים.

אמילי חיה מואטי: אתה רוצה לעלות לדבר ואני מפריעה לך?

אופיר אקוניס: חס וחלילה.

אופיר אקוניס: אני רוצה לעלות לדבר, את לא מפריעה לי.

אופיר אקוניס: הכללים פה פשוט נרמסים.

אמילי חיה מואטי: במשך 20 שנה מדינת ישראל הרשמית עשתה מיקור חוץ של שירותי הרווחה.

אמילי חיה מואטי: חברת הכנסת גבי לסקי.

אמילי חיה מואטי: תודה.

אמילי חיה מואטי: מילא אקוניס, את?

גבי לסקי: אני בצד שלהם, זה פשוט מידבק.

משה ארבל: אוי לרשע ואוי לשכנו.

אופיר אקוניס: חבר'ה, לא נגמור ככה.

אופיר אקוניס: יום שישי, יום שישי מתקרב.

אמילי חיה מואטי: מה שחשוב לי להגיד זה שב-20 השנים האחרונות מדינת ישראל הרשמית עשתה מיקור חוץ לשירותי הרווחה שלה והפקירה והפקידה את המוחלשים בידיהן של עמותות ובידיו של המגזר השלישי.

אמילי חיה מואטי: זה עד כדי כך נעשה נורמלי, שבמקום שאנחנו נדפוק את הראש בקיר נוכח המציאות הזאת וננסה למצוא פתרון, יש חברי כנסת – גם הטובים שבחברי הכנסת – שהולכים, אוספים מוצרי מזון לנזקקים, מחלקים מוצרי מזון, כאילו שזה הדבר הכי נורמלי לעשות.

מיכל מרים וולדיגר: את רוצה חכה.

אמילי חיה מואטי: אני רוצה לחיות במדינה שבה אדם יכול לקום בבוקר ולשאול את עצמו: מה אני יכול לעשות?

אמילי חיה מואטי: למה אני מסוגל?

אמילי חיה מואטי: מה חשוב לי?

אמילי חיה מואטי: איך אני תורם?

אמילי חיה מואטי: ולא רק מה אני צריך לעשות, חברת הכנסת וולדיגר, כדי לשרוד את הקיום המייגע הזה.

אמילי חיה מואטי: כן, זה מה שאני רוצה, תקראי לזה חכות, תקראי לזה איך שתקראי לזה.

אמילי חיה מואטי: אני חושבת שהתפקיד של מדינה הוא לדאוג שאדם יממש את מלוא הפוטנציאל שלו.

משה ארבל: ואיך זה בא לידי ביטוי בתקציב?

אמילי חיה מואטי: זה נכון גם מוסרית וזה נכון כלכלית, משום שכשאנשים מממשים את הפוטנציאל שלהם ועובדים במקצועות שהם בחרו לעבוד בהם, הם עובדים יותר, הם משלמים יותר מיסים, הם אנשים מאושרים יותר.

אמילי חיה מואטי: אנשים מאושרים יותר הם אנשים טובים יותר לחברים שלהם.

אמילי חיה מואטי: על כן, חברת הכנסת וולדיגר, כנבחרת ציבור יש לי אינטרס שתהיי מאושרת ושלא תהי בודדה, שלא תחיי חיים שיש בהם רק הישרדות, שלא תהיי נזקקת.

מיכל מרים וולדיגר: אין מחלוקת.

משה אבוטבול: ולכן תצביעי נגד התקציב.

אמילי חיה מואטי: אני אצביע בעד התקציב, חבר הכנסת משה אבוטבול, ואני אסביר למה.

אחמד טיבי: האמת היא שזה מעבר לדקה השמינית.

אופיר אקוניס: בדיוק.

אופיר אקוניס: אתה אחראי לזה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אני עושה את זה ביודעין, חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: אז זה יחול על כולם.

אמילי חיה מואטי: רגע, אדוני היושב-ראש, אנחנו עושים פיליבסטר נגד עצמנו?

אמילי חיה מואטי: אני רוצה להבין.

אחמד טיבי: לא, לא, אין כאן שום פיליבסטר.

אחמד טיבי: יש לך שלוש דקות שמשום מה התארכו, לא יודע למה.

אחמד טיבי: לכן, את מתבקשת לסיים בלי לפגוע באושר שלך.

קטי קטרין שטרית: אני אהיה מאושרת אם תפעלי להקמת הרשות למניעת אובדנות.

אמילי חיה מואטי: אנחנו יושבות-ראש במשותף, חברת הכנסת שטרית, של השדולה לבריאות הנפש.

אמילי חיה מואטי: אלה דברים שנוכל לעשות מחר בבוקר ואנחנו נעשה אותם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: חברות וחברים, תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: יעקב אשר.

אחמד טיבי: גבי לסקי, תפדלי, גבי.

אופיר אקוניס: זה שלוש דקות, גברתי.

אחמד טיבי: אפשר לומר תמיד מעל הדוכן את מה שאמרת במושב.

גבי לסקי: כבוד היושב-ראש – ואני נהנית לקרוא לך כבוד היושב-ראש, מגיע לך – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

גבי לסקי: – – כנסת נכבדה, כל פעם שאני אעלה לנאום במליאה, מעכשיו, אשאל תמיד שלוש שאלות בנוגע לקצין המודיעין שנפטר בכלא הצבאי, עד שאקבל עליהן תשובות: 1.

גבי לסקי: מדוע לא יבוטל צו איסור הפרסום הגורף החל על פרטי מותו?

גבי לסקי: 2.

גבי לסקי: מדוע אין עדיין מסקנות על נסיבות מותו, אף שחלפו כבר למעלה מ-110 ימים?

גבי לסקי: 3.

גבי לסקי: למי יש מה להסתיר או מה מסתירה מערכת הביטחון בעניין הזה?

גבי לסקי: ועכשיו לענייננו.

גבי לסקי: אני רוצה לדבר על שריפה אבו מועמר.

גבי לסקי: שריפה הייתה מורה בת 33, תושבת רמלה.

גבי לסקי: לפני שנה, אחרי שהכינה את מערכי השיעור לקראת שנת הלימודים החדשה וקישטה את הכיתה לקראת החזרה של הילדים ללימודים, עמדה במטבח ביתה בזמן ששלושת ילדיה היו בבית וספגה שלוש יריות לחזה, התמוטטה על הרצפה ומתה.

גבי לסקי: לא שריפה ולא מוחמד בן זוגה היו קשורים לארגוני הפשע, לפשיעה בכלל, ולא היו להם שום סכסוכים.

גבי לסקי: הגורל הטרגי שלה קשור לעובדה שבמדינת ישראל 85% ממקרי הרצח הם בחברה הערבית.

גבי לסקי: לצערנו, רק 22% מאותם מקרי רצח מפוענחים על ידי המשטרה.

אחמד טיבי: שריפה, אבו מועמר – לא רק שלא היו קשורים לפשע, היא הייתה מורה מאוד אהודה על כולם.

גבי לסקי: כלומר, כבר זמן רב מדי אזרחים ואזרחיות רבים לא בטוחים, לא בביתם ולא במרחב הציבורי.

גבי לסקי: זה מצב בלתי נסבל.

גבי לסקי: שלא יספרו לנו שמדינה לא יכולה להגן על חלק מאזרחיה.

גבי לסקי: המשטרה הצליחה להילחם בהצלחה בארגוני הפשיעה בחברה היהודית, אבל לא עושה את זה בחברה הערבית.

גבי לסקי: מאז ששריפה נרצחה לפני שנה, נרצחו, עד היום, עוד 105 אזרחים ואזרחיות ישראלים מהחברה הערבית.

גבי לסקי: הגיע הזמן להפסיק את ההפקרות.

גבי לסקי: על כולנו לדאוג שלכל אזרח ואזרחית במדינה, ללא הבדל, תהיה הזכות לביטחון אישי במרחב הציבורי ובמרחב הפרטי.

גבי לסקי: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה רבה.

גבי לסקי: ולחברי משה ארבל יש לי הודעה אישית: אני מבטיחה לך שבעניין התחבורה הציבורית אני אילחם בתקציב הזה, כי זו באמת גזרה קשה ולא צודקת, ואין שום סיבה שזה יישאר בחוק ההסדרים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר החקלאות, לפי כשעה בערך, כמה שעות, ככה בתחילת היום, שמענו ששר האוצר עלה לכאן, הציג את משנתו ואמר: זהו תקציב חברתי.

דוד אמסלם: אמרתי, האמת, הוא התבלבל, הוא התכוון שזה תקציב של החבר'ה, לא חברתי.

דוד אמסלם: יש הרבה עניים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אף אחד לא דואג להם.

דוד אמסלם: אבל מעניין מאוד, במסגרת התקציב, אדוני היושב-ראש, יש לנו ראש ממשלה חליפי – רזרבי, עלק – ואני שאלתי את עצמי, בהתחלה חשבתי שזה רק תואר.

דוד אמסלם: אמרתי, יש לו תפקיד ויש לו עוד תואר.

דוד אמסלם: לא ידעתי בכלל שמדובר במשרד, זאת אומרת, הרזרבי, יש לו משרד לענייני רזרבי.

אמילי חיה מואטי: – – – אתם התעליתם על עצמכם.

דוד אמסלם: אמיתי, אתם לא, תבינו – ללפיד, שר החוץ.

אמילי חיה מואטי: – – – אתם המצאתם את זה.

דוד אמסלם: חוץ מזה – לא הבנת.

דוד אמסלם: לנו היה ראש הממשלה נתניהו.

דוד אמסלם: ראש ממשלה.

אמילי חיה מואטי: וגנץ מה היה?

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: היות שבשמאל הם אנשים שהקיבה שלהם אף פעם לא שבעה, אז הוא היה גם שר הביטחון וגם ראש ממשלה חליפי.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי, חשבתי שזה תואר.

דוד אמסלם: לא הבנתי שראש ממשלה החליפי הזה היה במשרד שעולה עכשיו 5.6 מיליון שקל.

משה ארבל: לא, אבל לפיד מחק מהטוויטר.

דוד אמסלם: לפיד מחק את החליפי, שלא ידעו, אבל יש לו 13 תקנים, יש לו מנכ"ל חליפי, יש לו עוזרים חליפיים, לאותו מנכ"ל, יש עוזרים חליפיים, לאותו שר החליפי.

מיכל מרים וולדיגר: שייתן לי קצת – – –

דוד אמסלם: זה עולה – – –

אחמד טיבי: "חליפי" זה בעברית או בערבית?

אחמד טיבי: חליפי.

אחמד טיבי: המילה "ח'ליפה" באה אחרי, מחליף.

דוד אמסלם: בוא, אתה יודע מה, יותר פשוט לי להגיד לך, אם נסכם, "הרזרבי", הגלגל הרזרבי.

מיכל מרים וולדיגר: זה עברית.

מיכל מרים וולדיגר: זה ממש עברית.

דוד אמסלם: אז לגלגל הרזרבי מאחור, יש לו אוטו משל עצמו.

דוד אמסלם: לא ידעתי שיש דבר כזה.

דוד אמסלם: אזרחי מדינת ישראל, לפיד מחק את המילה "חליפי", יענו רק שר החוץ, אבל יש משרד חליפי, עולה 5.6 מיליון שקל.

דוד אמסלם: הצבוע הזה, שכל היום יושב בקפה דובנוב – מקפה דובנוב מצא את עצמו בשני המשרדים.

דוד אמסלם: והוא מספר לכם כמה הוא צדיק, כמה הוא מתייסר, כמה זה היה רק אילוצים.

דוד אמסלם: אבל איזה אילוץ?

דוד אמסלם: זה אתה, החליפי.

דוד אמסלם: אף אחד לא הכריח אותך להיות רזרבי.

דוד אמסלם: תפנה מחר את המשרד, סגור אותו, תחסוך למדינת ישראל 6 מיליון שקלים ובא לציון גואל.

דוד אמסלם: אבל אצלך, מר לפיד, וגם אצלך, בנט, וכנ"ל שר האוצר, הכסף הרי הוא מונופול, הוא לא באמת כסף.

דוד אמסלם: אתם חושבים שאתם משחקים במספרים סתם, כמו ילדים קטנים.

דוד אמסלם: אז אתה הרשית לעצמך, מר לפיד, לקחת את החבר'ה לפני שבועיים – נסעת למרוקו עם קרוב ל-100 איש.

דוד אמסלם: דרך אגב, הפניתי מכתב למשרד החוץ.

דוד אמסלם: חבר הכנסת קרעי, כמה לדעתך עלתה הנסיעה של לפיד למרוקו, ליומיים בערך?

דוד אמסלם: זרוק מספר.

אמילי חיה מואטי: כמה זה בגימטרייה?

דוד אמסלם: חבר'ה, לא ליפול מהכיסאות: 575,226 אלף שקל – זו התשובה שנתן לי מנכ"ל משרד החוץ.

דוד אמסלם: אני, כשבזמנו ראש הממשלה נתניהו ביקש ממני לנסוע עם השר גלנט לאתיופיה לקבל את פני העולים, אז אני אמרתי, היות שבעצם זה לא היה במסגרת עבודתי – אני הייתי אז שר הדיגיטל, או שר התקשורת.

דוד אמסלם: שר התקשורת.

שלמה קרעי: דודי, זה כולל את כל הח"כים והשרים?

דוד אמסלם: כל הדבוקה.

דוד אמסלם: הוא הרי לא יכול לנסוע לבד; הזמין את כל קפה דובנוב איתו.

שלמה קרעי: כולל את כל הח"כים?

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: עכשיו, מה קורה?

דוד אמסלם: אני אומר לו: תקשיב, זה לא במסגרת עבודתי כשר התקשורת, אז אני אממן את הכרטיס של עצמי ואת השהות שלי שם.

דוד אמסלם: זה לא קשור לעבודה שלי.

דוד אמסלם: הבן אדם נוסע בהפקרות מוחלטת.

דוד אמסלם: דרך אגב, נוסע בכל העולם, גם על כספי המפלגה שלו.

דוד אמסלם: אני רואה גם בתגובה שהוא כותב שהשרים מומנו מכספי יש עתיד.

דוד אמסלם: הוא רק לא יודע שכספי יש עתיד – מי שנוסע בהם לצרכים האלה זו עבירה פלילית.

דוד אמסלם: איך אני יודע?

דוד אמסלם: בגלל שגם אנחנו בדקנו את זה, במפלגה שלנו.

דוד אמסלם: הוא חושב שזה כסף שלו.

דוד אמסלם: כשאני אמרתי שהוא נסע בחמש השנים האחרונות בכספי מה שנקרא מימון המפלגות בכל העולם, לקח צלמים, לקח אנשים – ואמרתי לו: אתה לא שילמת.

דוד אמסלם: אני בטוח שהוא לא שילם, בגלל שאצלם זה נוהג, והם לא מבינים שהם עוברים על החוק.

דוד אמסלם: יכול להיות שהם מבינים, אבל מה עניין אותם החוק?

דוד אמסלם: ממתי עניין אותו החוק?

דוד אמסלם: אזרחי מדינת ישראל, הוא יצביע עבור זה שתשלמו על ביקור רופא, הוא יעלה לכם את המס, הבלו, אתם תשלמו גם על הנטפליקס, והילדים, החיילים, מה שאתם מזמינים מדי פעם ב-75 דולר מכל מיני אתרים בחוץ לארץ בפטור ממע"מ, אתם תשלמו – למה?

דוד אמסלם: בגלל שהוא צריך לנסוע עוד פעם למרוקו עם החבר'ה ולשאר העולם.

דוד אמסלם: אתם מבינים את הפערים שאנחנו מצויים בהם?

דוד אמסלם: קשה לי לעכל את זה.

דוד אמסלם: קשה לי לתפוס את זה כבן אדם.

דוד אמסלם: אתה עובר ממינוס 200 ל-6,000 מעלות.

דוד אמסלם: אתה לא יכולת, נשבר בדרך, אתה לא מאמין שזה יכול להיות.

דוד אמסלם: תראו את רמת הצביעות, הביזיון.

דוד אמסלם: האנשים האלה לא ראויים להיות אפילו – איך אמרתי פעם?

דוד אמסלם: מלצרים בסנוקר לא הייתי שם אותם.

דוד אמסלם: תראה מה זה.

דוד אמסלם: הוא היה עולה לפה, מטיף לנו כל שבוע.

דוד אמסלם: אני הייתי שר המקשר – שומע אותו: מושחתים, מושחתים.

דוד אמסלם: זה מה שידע להוציא מהפה שלו.

דוד אמסלם: דרך אגב, היה בא בערך שעתיים בחודש.

דוד אמסלם: אמרתי לו: אם אני בודק את ערך השעה שלך, זה כמעט 20,000 שקל לשעה.

דוד אמסלם: אז עכשיו שאלתי את המנכ"ל מי אישר לו את זה – הוא אומר: שר החוץ אישר.

דוד אמסלם: אתם מבינים, שר החוץ והמנכ"ל אישרו לעצמם.

דוד אמסלם: אתה מבין איך זה עובד?

דוד אמסלם: הוא מאשר לעצמו.

אורלי לוי אבקסיס: דודי, ואם אתה היית עושה את זה?

דוד אמסלם: תקשיבי, אם אני הייתי נוסע עם שני העוזרים שלי, כבר כל הכתבים היו שואלים אותי איך מו, מה מֶה.

דוד אמסלם: 100 איש.

דוד אמסלם: החוצפה נמשכת, וכל זה בחודשיים.

דוד אמסלם: אני מקווה, באמת, בקצב הזה – נתחיל עם התקציב, שמא יבזבזו לנו את הכול על עצמם.

דוד אמסלם: יהיה לפנסיות של הצבא, הכול הכול, ובסוף לא יהיה לא לילדים, לא לקשישים.

דוד אמסלם: יגמרו לנו את התקציב על עצמם, יגידו: אין כסף.

דוד אמסלם: תודה רבה.

אחמד טיבי: אורלי לוי – מוותרת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גדי יברקן, בבקשה, שלוש דקות.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, ביום ראשון שעבר, להערכתי, עשינו יום עיון בסיעת הליכוד כדי ללמוד את ספר התקציב, את מה שמובא בחוק ההסדרים, בתקציב כולו.

דסטה גדי יברקן: מה אנחנו מגלים?

דסטה גדי יברקן: אנחנו מגלים, אדוני היושב-ראש, שבתקציב הזה חילקו באמת באמת בין עניים לעשירים.

דסטה גדי יברקן: ממשלה שבאמת שמה את הדבר הזה שעד היום היה אסור לדבר עליו – אני לא רוצה להתבטא במושגים של אשכנזים, ספרדים, מזרחים, אבל בין שמאל לימין, בין הפריפריה לבין תל אביב, ובסביבה של רמת השרון, רעננה.

דסטה גדי יברקן: כל מי שחי בפריפריה, כל מי שמגיע מהמגזר המוחלש, מקהילות מוחלשות, הולך לממן את כל העשירים במדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: לא רק זה, הגדילו עכשיו – אדוני היושב-ראש, אתה בטח ראית את זה, כמי שיושב בנשיאות הכנסת.

דסטה גדי יברקן: כל מי שלא גר בתל אביב הולך לשלם דמי כניסה של 30 שקלים בכל פעם שהוא נכנס.

דסטה גדי יברקן: בעצם, מדינת ישראל הכריזה על תקומתה של מדינת תל אביב.

אורלי לוי אבקסיס: גדי, זה יותר גרוע – זה טבעות.

אורלי לוי אבקסיס: אתה משלם עוד לפני הכניסה לתל אביב, בכניסה לגוש דן, ואז המחיר עולה ככל שאתה מתקרב לטבור, להיכל התהילה.

דסטה גדי יברקן: ממש.

דסטה גדי יברקן: מדינת תל אביב קיבלה היום חותמת אמיתית בממשלת ישראל.

דסטה גדי יברקן: זה מה שנקרא מדינת תל אביב פר-אקסלנס.

אורלי לוי אבקסיס: הזוי, הזוי.

דסטה גדי יברקן: כל מי שחי בתוך תל אביב פטור מהדבר הזה, כי הוא, מה לעשות, הוא חי במדינה.

דסטה גדי יברקן: מה שקורה עכשיו בתקציב הזה – בוודאי ששמעתי קודם את הנאום של חלק מחברי הכנסת ברשימה המשותפת, את הזעקה על התקציב הציבורי ועל התקציב שלא מגיע לאזרחי ישראל הערבים.

דסטה גדי יברקן: ואני אמרתי את זה כל הזמן – – –

אחמד טיבי: וחוסר הטיפול בעוני – –

דסטה גדי יברקן: זה גידול העוני, זה לא חוסר טיפול.

אחמד טיבי: – – של כלל אזרחי ישראל.

דסטה גדי יברקן: זה עידוד עוני.

אחמד טיבי: בחלק מהציבור כן.

דסטה גדי יברקן: בחלק מהציבור זה עידוד עוני, ואני אמרתי את זה.

דסטה גדי יברקן: אני מקווה שתוסיף לי את הדקה שנלקחה ממני פה בשיתוף.

אחמד טיבי: תוספת diversity.

דסטה גדי יברקן: בדיוק.

דסטה גדי יברקן: אני – ואדוני היושב-ראש, אמרתי את זה כמה פעמים פה במליאה – הטעות האסטרטגית של מדינת ישראל היא בנושא של האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: קודם כול, הטעות הראשונה – שלא מלמדים את השפה הערבית בבתי הספר בכל מדינת ישראל, קודם כול.

דסטה גדי יברקן: זה לא קשור אפילו – אנחנו חיים במזרח התיכון; אנחנו צריכים לדבר את השפה שמדברים במזרח התיכון.

דסטה גדי יברקן: זה – דבר אחד.

דסטה גדי יברקן: בנושא התשתיות היו צריכים להשקיע, וצריך להשקיע.

דסטה גדי יברקן: עכשיו, בוא ניכנס לאזרחים היהודים, המקופחים האמיתיים בממשלה הזאת.

דסטה גדי יברקן: בפריפריה, נשים חד-הוריות, אנשים מסכנים – למשרד השיכון יש משהו כמו 170,000 בקשות בשנה לדיור ציבורי.

דסטה גדי יברקן: היום גם הנושא הזה נפגע.

דסטה גדי יברקן: כל מי שחלם לקבל דיור ציבורי מהמדינה – הממשלה הורידה את זה; כל מי שרצה לעשות פינוי-בינוי ותמ"א וכו' – הורידו את זה, כי מה לעשות – – –

אורלי לוי אבקסיס: העיקר, הפינויים בדיור הציבורי חזרו בענק.

דסטה גדי יברקן: בדיוק.

דסטה גדי יברקן: עכשיו, הורידו, לקחו – – –

אורלי לוי אבקסיס: אורנה ברביבאי, שמונתה על ידי הממשלה הקודמת – – –

דסטה גדי יברקן: לקחו את כל – מה רצית להשלים?

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לך את האבסורד והצביעות של הממשלה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: הממשלה הקודמת, כאשר היה בה גלנט שר שיכון, דיברנו על מדיניות הפינויים מהדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: שמנו שם את אורנה ברביבאי – היא עוד לא הייתה פוליטיקאית – כתבה דוח, כתבה מסקנות, המלצות; היום היא מצביעה על פינויים בניגוד להמלצות שהיא המליצה כיושבת-ראש הוועדה.

דסטה גדי יברקן: כי רוב האנשים שהצביעו לממשלה הזאת – – –

אחמד טיבי: גדי.

דסטה גדי יברקן: אני מסיים, אני מסיים.

אורלי לוי אבקסיס: צבועים.

דסטה גדי יברקן: בסופו של תהליך אנחנו חיים באותה מדינה, והממשלה הזאת מגדילה את הפער בין העשירים לעניים.

דסטה גדי יברקן: והיום והממשלה הזאת הקימה מדינה, מדינת תל אביב, בספר התקציב של מדינת ישראל.

אחמד טיבי: משפט סיום אדיר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: או-אה.

אחמד טיבי: יוסף שיין.

אופיר אקוניס: לא נמצא.

אחמד טיבי: לא פה.

אחמד טיבי: שלמה קרעי.

קרן ברק: אתה יכול להגיד עוד פעם קרן ברק?

אופיר אקוניס: מה איתך, תגיד לי, אה?

אחמד טיבי: יש טלפון שמצלצל במליאה.

אורלי לוי אבקסיס: צודק, גדי, מדינת תל אביב.

דסטה גדי יברקן: הוקמה היום מדינת תל אביב.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

אחמד טיבי: גדי, תירגע.

אורלי לוי אבקסיס: גדי, היום היא קיבלה את הגושפנקה החוקית.

דסטה גדי יברקן: היום אני מנסה ללמוד ממורי ורבי דודי אמסלם.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על הממשלה הזאת, שכורתת גט כריתות בתקציב הזה מהעם, ממשלה מנותקת ממש כמו חללית שהתנתקה מחללית האם שלה, כשהיא כנראה מבינה שהיא יותר לא תינק מהאם הזאת, כי לא תהיה לה יותר תועלת מהעם הזה אחרי שהיא גנבה את קולותיו.

שלמה קרעי: מנותקים מבעלי העסקים – לא רוצים להצהיר על סגר, אבל בפועל העסקים קורסים.

שלמה קרעי: אם אתם צודקים והכול טוב, תפצו לפי מחזורים – אם המחזור נפגע ב-40%, תפצו.

שלמה קרעי: מה הבעיה?

שלמה קרעי: בתי החולים מגיעים לאי-ספיקה, והעיקר שיש ג'ובים לחבר'ה; מנותקת מהאוכלוסייה הבוגרת – בחוק ההסדרים מסירת הודעות באופן דיגיטלי היא ברירת מחדל, גם כשמדובר בהודעות פוגעניות שיכולות להביא לפגיעה מרשות המיסים, מהוצאה לפועל; מנותקת מנשים מבוגרות, בפרט מנשים בפריפריה ומעובדות כפיים; מנותקת מהאנשים העובדים, הופכת את הפונקציה הזאת, שהיא פונקציה הפוכה, עם מחיר מקסימלי של חניה – היא הופכת את זה לגמרי: המחיר המקסימלי הופך להיות מעכשיו מחיר מינימלי, והחניה תעלה הרבה יותר לאנשים העובדים; מנותקת משומרי המסורת, מנסה להכניס רפורמה פוגענית בכשרות במחטף, והייעוץ המשפטי כותב:

שלמה קרעי: אנחנו לא מבינים למה בכלל זה נכנס לחוק ההסדרים, מה הקשר של הרפורמה בכשרות לתקציב; מנותקת מהפריפריה – גדי, אתה יודע מי לא משלם את המס הזה?

שלמה קרעי: תושבי תל אביב.

שלמה קרעי: תושבי הטבעת הפנימית יכולים להמשיך לגדוש – –

דסטה גדי יברקן: מדינת תל אביב.

שלמה קרעי: – – לגדוש – מדינת תל אביב יכולים להמשיך לגדוש את תל אביב עם הרכבים, שום מס אין על זה.

שלמה קרעי: לא צריכים לנסוע בתחבורה ציבורית.

שלמה קרעי: מס מחוצף על תושבי פריפריה שרוצים להגיע למרכז.

שלמה קרעי: המדינה משקיעה כל כך הרבה משאבים במרכז, ועכשיו היא רוצה לגבות עשרות שקלים מתושב פריפריה שרוצה להגיע למרכז.

שלמה קרעי: תגידו, אם כבר, אם כבר אתם רוצים לייצר איזשהו מס גודש כדי להוריד את הגודש, תייצרו אפליה מתקנת: במקום שתושב הטבעת הפנימית בתל אביב לא ישלם כלום, שתושב תל אביב ישלם אם הוא מסתובב עם הרכב שלו.

שלמה קרעי: שייסע בתחבורה הציבורית, יש לו.

שלמה קרעי: שתושבי הטבעות החיצוניות ישלמו כשהם עוברים לטבעת הפנימית, אבל שתושבי הפריפריה יהיו פטורים לגמרי.

שלמה קרעי: ככה גם הרווחתם צמצום וגם אפליה מתקנת.

שלמה קרעי: אני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: שמעתי קודם חברת כנסת חדשה ממפלגתו של שר האוצר – אני חושב שאתה ישבת כאן – שהמליצה לנו לבקש סליחה.

שלמה קרעי: אז אני באמת רוצה לבקש סליחה מאזרחי ישראל על כך שלא נאבקנו מספיק בחרב המונפת מעליהם.

שלמה קרעי: אני מבטיח שנעשה זאת ביתר שאת בשנה הקרובה, עד שנוכל לומר "תכלה שנה וקללותיה, תחל שנה וברכותיה".

שלמה קרעי: אני רוצה לאחל שנה טובה ומבורכת לכם, חברים, לעובדי הכנסת ולכל בית ישראל.

שלמה קרעי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת קושניר – לא פה; אלי כהן – לא פה; עלי סלאלחה.

אחמד טיבי: אה, אופיר אקוניס.

אחמד טיבי: הוא חיכה בקוצר רוח.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הדברים שלי הם בעיקרם לפרוטוקול ולהיסטוריה, על שקרי ישראל ביתנו.

אופיר אקוניס: שקריה של ישראל ביתנו: ראשית, אדוני, אין תקציב שלוש שנים – אגב, חלק גדול מכלי התקשורת גם הם שותפים להפצת השקר – התקציב האחרון אושר במליאת הכנסת במרץ 2018, הוא היה דו-שנתי, הוא היה עד לסוף 2019, ואחר כך היו תקציבים המשכיים.

אופיר אקוניס: לא היה מצב שהמדינה פעלה ללא תקציב מדינה.

אופיר אקוניס: זה – בעניין המקצועי.

אופיר אקוניס: ובעניין הפוליטי, אדוני היושב-ראש, בדקתי, כיוון שגם שר האוצר היה כאן, וגם השר חמד עמאר היה כאן, ועדיין ישנו כאן, וחברים אחרים מסיעת ישראל ביתנו: אנחנו באנו לשנות, אנחנו באנו לעשות, אצלנו עובדים.

אופיר אקוניס: ובכן, אדוני, בדקתי.

אופיר אקוניס: ישראל ביתנו הייתה שותפה בכירה בקואליציה בין 2009 ל-2013, בכנסת השמונה-עשרה; בכנסת התשע-עשרה שוב, הפעם נכנסה על גבה של תנועת הליכוד, של סיעת הליכוד, באותו דבר מוזר, חברת הכנסת ברק, שהיה קרוי הליכוד ביתנו.

אופיר אקוניס: הליכוד הוא באמת ביתי, אבל ישראל ביתנו אינה ביתנו.

אופיר אקוניס: על חשבוננו נכנסה סיעה שכמעט לא עברה את אחוז החסימה.

קרן ברק: על חשבוני.

אופיר אקוניס: וגם על חשבונך באופן אישי.

קרן ברק: זה היה היום שהייתי צריכה להיבחר.

אופיר אקוניס: ב-2015, למעט שנה אחת, סיעת ישראל ביתנו הייתה שותפה בכירה מאוד; במאי 2016 – זה הכול מן הזיכרון, השר עמאר, הכול ממנו – שר הביטחון אביגדור ליברמן מונה לתפקיד.

אופיר אקוניס: אני כבר לא מדבר על האולטימטום המדיני-ביטחוני שכולנו עדיין מחכים לו, לאותן 48 שעות שבהם יחוסל איסמאעיל הנייה אם לא יוחזרו הגופות.

אופיר אקוניס: אנחנו מחכים.

אופיר אקוניס: היום 2 בספטמבר, השנה היא 2021.

אופיר אקוניס: הרי זה בלתי נתפס.

אופיר אקוניס: וכל הזמן הזה אוחזת ישראל ביתנו בגרונה של הקואליציה, בגרונן של הקואליציות, בתפקידים הבכירים ביותר: שר החוץ ושר הביטחון.

אופיר אקוניס: אגב, השר לביטחון הפנים, אפרופו מדברים על ביטחון הפנים ועל הנגב ועל המגזר הערבי, אדוני היושב-ראש, ישראל ביתנו דרשה אולטימטיבית את התיק לביטחון הפנים, את התיק לביטחון הפנים, כדי לטפל בפשיעה, לבוא ולומר לאזרחים: אם אין נאמנות, אין אזרחות, ועל אחרים שיעברו לשליטתה של המדינה הפלסטינית משטחי ואדי עארה, מן המשולש הקטן ומן המשולש הגדול, ועכשיו אדוני היושב-ראש, עם מי יושבת ישראל ביתנו?

אופיר אקוניס: עם התנועה האסלאמית ועם רע"מ.

אופיר אקוניס: ובכן, השקרים הללו חייבים להיות מופרכים.

אופיר אקוניס: אנחנו נפריך אותם, ואנחנו נקיים פה את האמת, גם אם היא קשה לאנשי ישראל ביתנו.

אופיר אקוניס: את השקרים שלהם הם יכולים להפיץ, אבל בסוף האמת מנצחת.

אופיר אקוניס: תודה, שנה טובה וחג שמח.

אחמד טיבי: חבר כנסת עלי סלאלחה; חבר הכנסת יאיר גולן; חבר הכנסת איתן גינזבורג; יובל שטייניץ; אלון טל; מאי גולן.

אחמד טיבי: מיכאל מלכיאלי, שלוש דקות.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, את תפילות ראש השנה אנחנו נתחיל, בעזרת השם, בפיוט "תכלה שנה וקללותיה, תחל שנה וברכותיה".

מיכאל מלכיאלי: בכל שנה אנחנו שואלים את עצמנו למה צריך לכוון – איזו קללה הייתה השנה שצריכים להתפלל לפני הקדוש ברוך הוא שתכלה שנה וקללותיה.

מיכאל מלכיאלי: אני את הבוקר התחלתי כשהגעתי לכאן בפקק גדול מאוד בכביש בגין.

מיכאל מלכיאלי: ואתה מזפזפ בין הערוצים; יש כמה ערוצי חדשות ואתה עובר מאחד לשני.

מיכאל מלכיאלי: הבוקר הייתה מקהלה של בכירים בקואליציה, וכולם באמירות מאוד מאוד ברורות: זה היום עשה ה'.

מיכאל מלכיאלי: יום חג, יום שמחה, אחרי כל כך הרבה שנים שאין תקציב.

יצחק פינדרוס: הם בירכו את ה' על העניין?

מיכאל מלכיאלי: לא, הם בירכו את הקבוצה פה, שאחרי כל כך הרבה שנים יש תקציב למדינת ישראל.

מיכאל מלכיאלי: באמת יום שמח, יום תקציב.

מיכאל מלכיאלי: מדינת ישראל מגישה תקציב, מגישה תכנון כלכלי למדינת ישראל.

מיכאל מלכיאלי: ואני על התקציב הזה אומר: תכלה שנה וקללותיה.

מיכאל מלכיאלי: תקציב שלא מביא אף בשורה לפריפריה; תקציב שלא מביא אף בשורה לבתי החולים.

מיכאל מלכיאלי: נצא החוצה, נראה את מנהלי בתי החולים של כמה מיליוני אזרחים שאומרים: אין לנו כסף לשלם לספקים.

מיכאל מלכיאלי: אמר השבוע בכנות מנהל אחד מבתי החולים הגדולים: יש ספקים שבגללי פשטו רגל, סגרו את העסק שלהם.

מיכאל מלכיאלי: לא שילמתי להם, אני עובד על שוטף 230, 260.

מיכאל מלכיאלי: מנהלי בתי החולים, במקום לנהל את בית החולים, נהפכו לשנוררים, למגייסי כספים.

מיכאל מלכיאלי: ברוב חוצפתו, אותו נוכל שאי-אפשר להאמין איך הוא כל פעם מידרדר למקום יותר נמוך, הבוקר בישיבת הסיעה אצלם אומר: החרדים איבדו את הגבינה במשרד הדתות, את הג'ובים של משרד הדתות.

מיכאל מלכיאלי: אילו מינויים אנחנו מינינו?

מיכאל מלכיאלי: על איזה מינויים הוא מדבר?

מיכאל מלכיאלי: איזו בושה.

מיכאל מלכיאלי: מאז שהם הגיעו, חוץ ממינויים – הממשלה הזאת, המנופחת, שגרירים בכל מקום, מינויים של מנכ"לים, סמנכ"לים, הכול במהירות, מהר, לחטוף, עוד מינוי, עוד גנבה, עוד ג'וב.

מיכאל מלכיאלי: הוא בא להטיף מוסר.

מיכאל מלכיאלי: המינוי הפוליטי היחיד שיש לשר הדתות מטעם ש"ס, ומינו אדם שהוא לא חרדי בכלל, דתי-לאומי, חבר שלו מרעננה, עו"ד פלוס, מוערך מאוד, איש מוכשר.

מיכאל מלכיאלי: הוא בא להטיף שאנחנו דואגים לג'ובים?

מיכאל מלכיאלי: מהיום שהם נכנסו למשרדים, קפצו ממקום למקום למנות, לפטר אנשים.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו היום הצבענו נגד – נגד התקציב הרע הזה; נגד התקציב שמפלה את הפריפריה; נגד התקציב שמעמיק את הפערים הכלכליים במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאלי: בעזרת השם, נתפלל "תחל שנה וברכותיה", שהממשלה הרעה, האכזרית והקשה הזאת, האטומה כל כך לאותם אנשים חלשים, לזקנים, לילדים, לפריפריה, למנהלי בתי החולים, תאבד מהעולם הזה, תתפזר, תעוף לאופוזיציה.

מיכאל מלכיאלי: בעזרת ה' תקום כאן ממשלה עם חמלה, שתדאג לצמצם את הפערים בין הפריפריה למרכז ולא להרחיב אותם.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: יואב קיש – מווג'וד.

אחמד טיבי: מווג'וד – יעני נמצא.

יואב קיש: תעאל להון.

אחמד טיבי: תפדל להון.

אחמד טיבי: תעאל להון זה בדרך כלל במחסומים.

יואב קיש: ג'יב אל-הוויה זה במחסומים.

אחמד טיבי: הצעד הבא הוא ג'יב אל-הוויה, קודם תעאל להון.

אחמד טיבי: תפדל להון, פה זה לא מחסום.

יואב קיש: שוכרן, יא חביבי.

יואב קיש: כנסת נכבדה, אני מצטרף לכל מה שנאמר פה על התקציב, ואני פשוט לא יכול שלא להשתומם איך הממשלה הזאת מתנהגת.

יואב קיש: יש פה חוק הסדרים – אני לא הרבה שנים בכנסת, אני מ-2015.

יואב קיש: נמצא פה אולי מי שיותר ותיק ממני בכנסת, השר – –

נחמן שי: מ-2009.

יואב קיש: – – נחמן שי.

יואב קיש: אני לא זוכר כזה חוק הסדרים.

יואב קיש: אני לא זוכר אירוע כזה של כנסת מרוקנת מהשפעה.

יואב קיש: אני אומר את זה לציבור אזרחי ישראל מכל הקשת, מה שנקרא, כל המגזרים, כל המקומות, פריפריה: מתעללים בכם, לא סופרים אתכם ועושים פה מה שרוצים.

יואב קיש: הכנסת, שהייתה פעם בלם לממשלה, היום לא עושה את זה יותר.

יואב קיש: למה היא לא עושה את זה?

יואב קיש: אני אומר לך, השר נחמן שי, בוא נעשה חשבון.

יואב קיש: איך אתה בחשבון?

נחמן שי: לא הצטיינתי.

יואב קיש: לא הצטיינת.

יואב קיש: בוא נגיד שיש לנו 60 חברי כנסת בקואליציה פלוס מינוס – אני מקווה שיהיה מינוס אבל בוא נגיד פלוס מינוס – מתוכם כ-30 חברי ממשלה.

יואב קיש: 30 חלקי 60, כמה זה יוצא בערך?

יואב קיש: 28 שרים ועוד סגנים, 30 מ-60 – כמה זה?

יואב קיש: זה חצי, נכון?

יואב קיש: אני צודק?

נחמן שי: – – –

יואב קיש: אנחנו נכשלנו.

יואב קיש: חצי.

יואב קיש: עכשיו, נורבגים, אתה יודע כמה יש פה בכנסת?

נחמן שי: – – – 20.

יואב קיש: יש פה מעל 20, אבל בוא נגיד 20, אני לארג', ככה.

יואב קיש: 20 חלקי 60 כמה זה?

יואב קיש: שליש.

יואב קיש: אז יש לנו חצי פלוס שליש, צריך לעשות מכנה משותף שישיות, אנחנו בחמש שישיות – אז שישית, 10 ח"כים, מפצלים ועדות כדי שיהיו יותר יושבי-ראש.

יואב קיש: לא שמת לי זמן, יקירי.

נחמן שי: היינו בספירה הזאת, אצלכם בדיוק.

נחמן שי: היו יותר.

יואב קיש: בוא נמשיך.

יואב קיש: אנחנו נכשלנו בהעברת תקציב.

יואב קיש: אתם – – –

נחמן שי: נכון, היו יותר, היו הרבה יותר.

יואב קיש: חצי.

יואב קיש: נורבגים, אתה יודע כמה יש פה בכנסת, חבר הכנסת?

יואב קיש: כמה?

נחמן שי: – – –

יואב קיש: יש פה מעל 20, אבל בוא נגיד 20.

אחמד טיבי: מעל 20.

יואב קיש: מעל 20.

יואב קיש: בוא נגיד 20, אני לארג' פה.

יואב קיש: 20 חלקי 60, כמה זה?

יואב קיש: שליש.

יואב קיש: אז יש לנו חצי פלוס שליש.

יואב קיש: צריך לעשות מכנה משותף שישיות.

יואב קיש: אנחנו בחמש שישיות.

יואב קיש: שישית – 10 ח"כים שצריך לדאוג להם.

יואב קיש: איך דואגים להם?

נחמן שי: איך?

יואב קיש: מפצלים ועדות, שיהיו יותר יושבי-ראש.

יואב קיש: אז ועדת הפנים והגנת הסביבה והבט"פ מתפצלת.

אחמד טיבי: – – –

יואב קיש: לא שמת לי זמן, עוד לא התחלתי.

יואב קיש: לא שמת לי זמן, יקירי.

אחמד טיבי: – – –

יואב קיש: אני אסיים את השיעור בחשבון.

יואב קיש: לדעתי לא נתת לי, אבל לא משנה.

יואב קיש: אני אסיים את השיעור בחשבון שבזכות השר נחמן שי הצלחנו לעשות.

יואב קיש: חצי ועוד שליש – חמש שישיות, עשרה חברי כנסת, שישית אחת שנשארה כדי לטפל בה בפיצולי ועדות.

יואב קיש: כך הממשלה הזאת מרסקת את כנסת ישראל.

יואב קיש: כך עובר פה תקציב לא חברתי, תקציב של גזרות ולא בשורות, תקציב שאומר לישראל: לא סינגפור, אתם הרבה הרבה מתחת.

יואב קיש: לא סופרים אתכם.

יואב קיש: אזרחי ישראל, הממשלה הזו לא סופרת אתכם.

יואב קיש: היא מענישה אתכם, היא לוקחת את הכסף למקומות אחרים, למקומות רעים.

יואב קיש: אנחנו באופוזיציה נעשה הכול כדי שזה לא יקרה.

יואב קיש: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: רם שפע.

אחמד טיבי: מיקי מכלוף זוהר, הרי הוא ממ"ז, שלוש דקות.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום אנחנו דנים דיון חשוב ומשמעותי על תקציב המדינה.

מכלוף מיקי זוהר: מדובר כמובן בתקציב שישמש את מדינת ישראל ואזרחי ישראל בשנים הקרובות, ואני חושב שמי שקרא את התקציב – ואני אחד מאלו שכן בחנו את הרפורמות ואת הסוגיות שנעשות שם – גילה שיש דברים שאני חושב שאנחנו כנבחרי ציבור לא יכולים לעבור עליהם לסדר-היום.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו כולנו יודעים את עניין גיל הפרישה לנשים, שבסופו של דבר אם יעבור במתכונתו הנוכחית כפי שההסדר הזה רוצה להיות מוצע, אנחנו נראה נשים שהן יותר מוחלשות משלמות מחיר מאוד מאוד כבד, ולכן אני מקווה שמשרד האוצר יעשה את השינויים המתבקשים כדי לפתור את סוגיית הנשים המוחלשות וכל מה שקשור לנשים שהן מעל גיל 62.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מדברים גם על הרפורמה בחקלאות, שגם שם צריך לעשות מעשה ולטפל בסוגיה, משום שאנחנו יודעים שחקלאים רבים יכולים לקרוס כתוצאה מהרפורמה הזאת, ויש צורך לעשות תיקון משמעותי גם בנושא הזה.

מכלוף מיקי זוהר: ולי חסר בתקציב הזה העלאת שכר החיילים.

מכלוף מיקי זוהר: הרי אנחנו יודעים שמנסור עבאס, חברנו לכנסת וראש רע"מ, לא צמצם עלויות ודרש דרישות משמעותית.

מכלוף מיקי זוהר: למיטב ידיעתי, אדוני היושב-ראש, אני לא יודע אם אני גם צודק, אבל גם הרשימה המשותפת דרשה לא מעט דרישות בתקציב וקיבלה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל חיילינו, אלו שמגינים על אזרחי ישראל, לא קיבלו אגורה שחוקה, ולכן אני חושב שיש חובה מוסרית אמיתית שלנו כמדינה, ולו בשביל להראות שאכפת לנו מהחיילים שלנו, שמגינים עלינו, להוסיף בתקציב הנוכחי סכום ראוי להעלאה לשכר חיילי חובה, ואני מקווה שהדבר הזה גם יקרה.

מכלוף מיקי זוהר: לסיכום דבריי אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, ולכם חברי הכנסת: אנחנו לא נכנענו.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נפעל להפיל את הממשלה הזו, ובעזרת השם הממשלה הזאת תיפול מהר ממה שאנשים חושבים, משום שהשעטנז הזה – זו לא ממשלה שבסופו של יום אפשר לבוא לציבור ולומר: יש פה בשורה, לא בצד הכלכלי היום, לא בצד הביטחוני, שאנחנו יודעים שיש רפיון ביטחוני שאי-אפשר להתעלם ממנו, בטח בכל מה שקשור לסוגיה האיראנית ולגבול רצועת עזה, שאנחנו רואים מה קרה, לצערנו הרב, וגם לא בתחום הקורונה – 11,000 נדבקים ביום זו בשורה רעה לאזרחי ישראל, כי מי שמנהל את המדינה מנהל אותה באופן כושל לחלוטין.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שכל מי שרואה לנגד עיניו את הניהול הזה מבין שהממשלה הזו צריכה ליפול, וכמה שיותר מהר.

מכלוף מיקי זוהר: כך אנחנו נעשה, כך אנחנו נפעל, ובעזרת השם גם נצליח.

מכלוף מיקי זוהר: שנה טובה לכל אזרחי ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: פטין מולא.

פטין מולא: אדוני יושב-ראש הישיבה, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, למרות שהמילה "דרוזים" בכלל לא נמצאת בתקציב המדינה, הקואליציה מתהדרת בתקציב שאישרה לעדה הדרוזית והצ'רקסית בסך 3 מיליארד שקל עד שנת 2023.

פטין מולא: התקציב לא הגיע דרך חברי הכנסת הדרוזים או שאריות שהגיעו מתוך מיליארדים שקיבל מנסור עבאס.

פטין מולא: האם 3 מיליארד שקל הם תקציב תוספתי או משרדי?

פטין מולא: אם זה משרדי, זו עבודה בעיניים על הדרוזים והצ'רקסים.

פטין מולא: למה 3 מיליארד ולא 6 מיליארד?

פטין מולא: ואם זה תוספתי, אני מציע לכם, כבוד השר חמד עמאר, הכנסת והעדה הדרוזית רוצים לדעת איזו בשורה אתם מביאים להם.

פטין מולא: על הנייר אפשר לחשוב שהתקציב לחברה הדרוזית והצ'רקסית הגיע ונוצל במלואו, אבל יש בעיה עיקרית במדינה, ולא תיקנו אותה, ושום שקל לא ינוצל: בעיית החסמים וההגבלות בבנייה בעדה הדרוזית והצ'רקסית – החסמים וההגבלות שלא מאפשרים לרשויות הדרוזיות להתפתח ולנצל אותו תקציב שהתלהבתם לספק להם.

פטין מולא: בזמן כהונתי במשרד ראש הממשלה, כבוד היושב-ראש, הגשנו תוכנית ייחודית להסרת חסמים והגבלות במגזר הדרוזי, הצ'רקסי והחברה הערבית בכלל, תוכנית שהוכנה בשיתוף פעולה עם ראשי רשויות דרוזיות, צ'רקסיות וערביות, נוסף לתמיכת המשנה ליועץ המשפטי לממשלה עו"ד ארז קמיניץ.

פטין מולא: התוכנית שהכנתי מכילה הסרת חסמים והגבלות, הרחבת תוכניות מתאר ביישובים הדרוזיים והצ'רקסיים, הקצאות שטחי מדינה השייכים למינהל מקרקעי ישראל למוסדות ציבור ועוד בעיות רבות.

פטין מולא: ללא המלצות הוועדה להסרת החסמים, לא יהיה לנו איך ואיפה לבנות בתי מגורים, לא יהיו לנו שכונות לחיילים משוחררים ולא יהיו לנו מבני ציבור וחינוך.

פטין מולא: התקציב יעלה אבק במשרדי הממשלה ללא שימוש עד שבסוף יוחזר לאוצר.

פטין מולא: אני פונה וקורא לחבריי חברי הכנסת מהמגזר בקואליציה: זו השעה.

פטין מולא: תעשו צעד אמיץ ותציבו אולטימטום לממשלה ולאוצר ליישם את התוכנית שהכנו אני וחבריי.

פטין מולא: כמו שחלק מחבריכם בקואליציה נלחמו למען הפריפריה, העסקים והחקלאות, כך אתם חייבים להילחם נגד החסמים בעדה הדרוזית – בעיות שאתם מכירים מקרוב ונוגעות לכל המועצות והאזרחים הדרוזים, הצ'רקסים, הבדואים והערבים במדינת ישראל, חסמים שעומדים כמו עצם בגרון של ראשי המועצות שלנו ומפריעים להם לצמוח.

פטין מולא: תזכרו, בלי האצבעות שלכם אין תקציב.

פטין מולא: אני חוזר: תזכרו, בלי האצבעות שלכם אין תקציב.

פטין מולא: אני פונה אליך, אדוני השר חמד עמאר, ואל שרת הפנים, הממונה על המינהל והתכנון, בשאלה: מאז שהוקמה הממשלה החדשה הוטלו אלפי קנסות וצווים מינהליים ביישובים – 300,000 ליחידת דיור אחת, על בנייה ללא היתרים בשטחים פרטיים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

פטין מולא: אדוני השר במשרד האוצר והממשלה, יחד עם שר האוצר אביגדור ליברמן, שממונים על היחידה הארצית לאכיפת דיני התכנון והבנייה: מה אתם עושים ומתכננים לעשות עם צווי ההריסה בכפרים הדרוזיים?

פטין מולא: אני קורא לכם מכאן, מכנסת ישראל, להקפיא את כל ההליכים עד גמר התכנון ביישובים.

פטין מולא: זה מה שמצפים מכם לעשות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: משפט סיום קצר.

פטין מולא: תודה רבה לכם.

פטין מולא: שיהיה לכם חג שמח ושנה טובה.

פטין מולא: תודה.

אחמד טיבי: שנה טובה.

אחמד טיבי: אלון טל, ואחריו – בנימין נתניהו.

אחמד טיבי: זה מה שרשום – – – השר המקשר.

אלון טל: אדוני היושב-ראש, עוד מעט אנחנו חוגגים את ראש השנה, שלפי המורשת שלנו מציין את בריאת העולם.

אלון טל: למעשה אנחנו חוגגים יום הולדת לכדור הארץ, אך למרבה הצער זה לא יהיה יום חג שמח מדי לכדור הארץ.

אלון טל: הרי במשך עשרות שנים יש הזנחה ויש חמדנות ויש מפגעים, וכדור הארץ מוצא את עצמו במשבר אקלים שישנה את החיים כאן ללא הכר.

אלון טל: מאז שהמשבר הזה התגלה, מדינת ישראל גילתה אטימות מסוימת, התעלמות.

אלון טל: גם כשהיא לכאורה התגייסה למאמץ משותף של העולם, המאמצים שלה הסתיימו בעיקר במס שפתיים, בהכרזות ריקות ובחוסר ביצוע.

אלון טל: לכן אני מביא לחוק התקציב שאנחנו הולכים לאשר הערב את ההצעה – יש כאן בשורה חדשה: לראשונה הייתה החלטת ממשלה לתמחר חלק מהנזקים הסביבתיים שאנחנו עושים באמצעות מס פחמן.

אלון טל: המשרד להגנת הסביבה זוכה לתקציב של 600 מיליון ש"ח כדי להתחיל להתמודד עם המשבר – אני מדבר על אדפטציה ומיטיגציה.

אלון טל: 2.5 מיליארד שקלים במשרד האנרגיה יתוקצבו לאנרגיה מתחדשת, התייעלות אנרגטית ועוד צעדים שאנחנו צריכים כדי להעביר את משק האנרגיה שלנו למשק אנרגיה מקיים.

אלון טל: אנחנו נשקיע לכאורה בשנים הקרובות לטובת עצמנו, ובעצם המרוויחים אמורים להיות הדורות הבאים, שיהיה להם אולי סיכוי לחיות עם אקלים סביר.

אלון טל: על כן אני מאחל לכל חברי הבית וחברות הבית שנה טובה עם חקיקה סביבתית שאפתנית, והלוואי שגם אקלים יציב.

אלון טל: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת בנימין נתניהו – לא כאן.

אחמד טיבי: השר המקשר חמד עמאר.

חמד עמאר: אני לא השר המקשר.

אחמד טיבי: השר במשרד האוצר, שיענה בשם הממשלה.

משה ארבל: הממונה על הריסות בתים לאוכלוסיות – – –

פטין מולא: – – –

אחמד טיבי: מה, פטין?

אחמד טיבי: מה אתה רוצה להגיד?

אחמד טיבי: מה?

אחמד טיבי: שו, יא פטין?

חמד עמאר: חבר הכנסת משה ארבל, חבר הכנסת משה ארבל, לפני שאני אתחיל איתך – כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – אתה אמרת משפט, ומשפט שהיית צריך לבדוק את עצמך.

חמד עמאר: אנחנו מנסים לתקן מה שעשתה הממשלה הנוכחית – כל צווי ההריסה וכל הדברים, כל הדברים שהיא הובילה.

משה ארבל: ולכן – – –

חמד עמאר: אנחנו מנסים לעשות את זה.

דסטה גדי יברקן: אבל אתה ראש הממשלה.

חמד עמאר: אנחנו חודשיים וחצי נמצאים, חודשיים וחצי, ואני מבטיח לך שאנחנו נעשה דברים שב-12 שנים וחצי לא עשיתם, ואנחנו נעשה את זה במשרד האוצר.

פטין מולא: – – –

חמד עמאר: אני גם רוצה – פטין – – –

פטין מולא: ההצבעה תחכה – – –

חמד עמאר: פטין, אני רוצה לתת לך דבר.

חמד עמאר: אתה הרי דיברת, עלית – לפני שאני אתחיל לדבר על כל מיני דברים אחרים – עלית לכאן, דיברת.

חמד עמאר: אני רוצה לבשר לך שאתה – אני רוצה לבשר לך עכשיו שברגע הזה, ברגע הזה, עכשיו, עכשיו, שר האוצר אביגדור ליברמן חתם על צו של 90% בקרקע לחיילים דרוזים משוחררים, בקרקע.

חמד עמאר: 90%.

חמד עמאר: הוא עכשיו חתם על הצו שמאריך את ה-90% לשלוש שנים, מאריך את זה לשלוש שנים.

חמד עמאר: אז לפחות – – –

פטין מולא: – – –

חמד עמאר: עכשיו, עכשיו הוא עשה את זה.

חמד עמאר: אז פטין, אתה דיברת ועכשיו הוא מבצע.

חמד עמאר: ועוד דבר אחד אני רוצה לומר, גם לחבריי בליכוד.

חמד עמאר: אדוני, חברי – – –

פטין מולא: – – –

חמד עמאר: אנחנו חברים.

פטין מולא: – – –

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לך משהו.

פטין מולא: – – –

קריאה: אבל לא עשיתם את זה – – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: דרך אגב, דרך אגב, דרך אגב, אני רוצה לעדכן אותך: ה-90% זה הישג שלי, היה – אני השגתי את זה – – –

קריאות: – – –

פטין מולא: לא, לא.

פטין מולא: לא נכון.

חמד עמאר: 90% בנייה, והיה שר האוצר אז לפיד, אז בוא לא ניקח קרדיט של מישהו אחר.

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לכם עוד דבר אחד.

מאי גולן: אתה יודע – – – אני יודעת – – –

חמד עמאר: חברתי מאי גולן, הפחדת אותי פעם, אל תבואי להפחיד אותי עוד פעם.

חמד עמאר: אל תדברי איתי ככה עם האצבע.

יולי יואל אדלשטיין: למה – – – גם אני.

חמד עמאר: את חברת כנסת מעולה, לא כמו אלה הצעקנים.

חמד עמאר: בואי תשבי ותשמעי.

פטין מולא: – – –

חמד עמאר: חברת הכנסת מאי גולן – תשמעו, חברת הכנסת מאי גולן היא יסודית, היא לומדת את הדברים.

חמד עמאר: היא לא צועקת; היא שומעת, היא מקשיבה.

מאי גולן: נכון.

חמד עמאר: אז תלמדו ממנה.

מאי גולן: אני דורשת – – –

חמד עמאר: תלמדו ממנה.

מאי גולן: חמד, אני דורשת – – –

חמד עמאר: תלמדו ממנה להקשיב.

אחמד טיבי: ואת כל זה אמרת על מאי גולן?

חמד עמאר: כן, שילמדו ממנה להקשיב.

מאי גולן: לא, רגע, אבל אני מקווה שאת זה ערוץ הכנסת ישדרו.

חמד עמאר: תלמדו ממנה.

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לכם עכשיו משהו, משהו שירגיע אתכם.

מאי גולן: רק שתדעו – – – את זה הם ישדרו.

חמד עמאר: אני שמעתי את ראש הממשלה לשעבר, חבר הכנסת וראש האופוזיציה ביבי נתניהו.

ישראל כץ: – – –

חמד עמאר: והוא אמר: מחמוד עבאס ומנסור עבאס.

חמד עמאר: מחמוד עבאס, מנסור עבאס.

חמד עמאר: הלכתי, בדקתי.

חמד עמאר: מה התברר לי?

חמד עמאר: שראש הממשלה אישר הלוואה לרשות הפלסטינית בגובה של 800 מיליון שקל.

חמד עמאר: אישר להם הלוואה בגובה 800 מיליון שקל.

חמד עמאר: ומי לא הסכים לקבל את הכסף ממנו?

חמד עמאר: הרשות הפלסטינית, כי אז התחיל העניין של חוק הקיזוז, אז הוא לא הסכים לקבל את 800 מיליון השקלים.

חמד עמאר: ואני אומר לך, מי שמדבר – שיבדוק קצת את עצמו.

חמד עמאר: הוא אישר בעצמו 800 מיליון שקל.

חמד עמאר: למה הוא בכלל מעלה את הנושא?

חמד עמאר: הרי הוא בעצמו אישר 800 מיליון שקל, ומי שלא הסכים לקבל זה הרשות הפלסטינית.

חמד עמאר: היא אמרה לו: ממך אנחנו לא רוצים לקבל את הכסף הזה.

חמד עמאר: אבל הוא אישר 800 מיליון שקל כשכחלון היה שר האוצר.

חמד עמאר: זה דבר רק לידיעה כללית לחברי הכנסת מהליכוד, שתדעו דברים.

ישראל כץ: אני רוצה לענות.

חמד עמאר: אולי אתם לא ידעתם, אבל אני בטוח שהשרים ידעו.

מאי גולן: – – –

חמד עמאר: אני בטוח שהשרים ידעו, וגם שר האוצר ידע, כי ישב איתו.

ישראל כץ: אני רוצה לענות.

מאי גולן: – – –

חמד עמאר: אתה לא היית שר האוצר.

חמד עמאר: כחלון.

מאי גולן: – – – לא מעניין שכר החיילים – – –

חמד עמאר: אבל אתה, באו אליך אחרי זה, ואתה יכול – – –

אחמד טיבי: חמד, מאי מדברת, תקשיב.

חמד עמאר: מאי, אמרתי לך.

חמד עמאר: מאי, תשבי, תשבי, מאי.

חמד עמאר: את יותר רגועה כשאת יושבת.

חמד עמאר: אני אקשיב לך בקשב רב.

מאי גולן: יכול להיות שאתה לא מעלה – –

חמד עמאר: אני אקשיב לך בקשב רב.

מאי גולן: – – שאתה לא מעלה את שכר החיילים כדי לא להסתכסך עם היושב-ראש – – –

חמד עמאר: לא שמעתי.

חמד עמאר: לא שמעתי.

מאי גולן: יכול להיות – – –

חמד עמאר: תבקשי שקט מהחבר'ה שלך.

מאי גולן: מה, אתה שומע.

חמד עמאר: תבקשי שקט מהחבר'ה שלך.

מאי גולן: אחמד, הוא לא רוצה.

מאי גולן: למה הוא לא מעלה את שכר החיילים?

מאי גולן: כך הוא אמר.

אחמד טיבי: אתה לא מעלה את שכר החיילים כדי לא להסתכסך איתי.

מאי גולן: נכון?

מאי גולן: נכון או לא נכון?

חמד עמאר: תשמעי, ההבדל בינינו, ההבדל בינינו הוא שכל מה שאנחנו מבטיחים – מקיימים.

חמד עמאר: אני מבטיח לך ששכר החיילים יועלה, ואביגדור ליברמן הבטיח את זה, והוא יעשה את זה.

חמד עמאר: זה ההבדל בין מילה שהיא מילה, והאחרים – האחרים מדברים ולא עושים.

חמד עמאר: ואני אמרתי לכם עכשיו, אמרתי לכם, ושר האוצר לשעבר יודע את זה, כי כשבאו אליך ואמרו לך: ראש הממשלה וכחלון אישרו 800 מיליון שקל, אנחנו רוצים את הכסף הזה, אני – – –

ישראל כץ: – – –

חמד עמאר: אישרו או לא אישרו?

ישראל כץ: לא.

חמד עמאר: לא אישר ראש הממשלה 800 מיליון שקל?

ישראל כץ: – – –

חמד עמאר: אישר 800 מיליון שקל.

חמד עמאר: יש לי את כל המסמכים – שהם לא הסכימו לקבל.

חמד עמאר: הם לא הסכימו לקבל.

חמד עמאר: לא הסכימו לקבל מכם את הכסף.

חמד עמאר: אני מסתכל לך בעיניים, ואתה יודע שזה נכון, ואני לא אומר שום מילה לא נכונה כאן.

חמד עמאר: ההבדל ביני לבינכם הוא שכל דבר שאני אומר כאן – אני מסתמך על נתונים ואני מאמת את הדברים שלי.

חמד עמאר: ואת העלית את הנושא של חיילים סדירים.

חמד עמאר: אני אומר לך, חיילים סדירים יקבלו תוספת.

מאי גולן: בעזרת השם.

חמד עמאר: למה?

מאי גולן: למה?

חמד עמאר: כי שר האוצר אביגדור ליברמן – מילה שלו זו מילה, והוא הבטיח.

מאי גולן: – – – הוא הבטיח על הנייר.

חמד עמאר: ההבדל בינו ובין אחרים הוא שאחרים מבטיחים על הנייר – –

מאי גולן: נכון – – –

חמד עמאר: – – על נייר ריק – –

מאי גולן: אחמד, הוא לא עונה לך.

מאי גולן: הוא לא עונה.

חמד עמאר: – – ואנחנו מבטיחים על נייר מלא, כל מילה שאנחנו אומרים.

מאי גולן: הוא לא עונה על השאלה.

אחמד טיבי: חלאס, מאי.

אלי אבידר: – – – עם כל החברים – – –

אחמד טיבי: איך?

אחמד טיבי: איך?

אחמד טיבי: לא הבנתי.

מאי גולן: מה?

מאי גולן: מה?

אביגדור ליברמן: – – – עם החברים שלך.

פטין מולא: לא הבנו.

פטין מולא: מה הוא אומר?

קריאה: מה?

קריאה: לא הבנו.

פטין מולא: אה, לדבר.

פטין מולא: אין בעיה.

פטין מולא: מעולה.

אביגדור ליברמן: אחריו – – –

אחמד טיבי: בסדר גמור.

אחמד טיבי: אוקיי.

פטין מולא: לא ענית על השאלה שלי.

פטין מולא: מה עם צווי ההריסה בכפרים הדרוזיים – – –

חמד עמאר: מה שאתם ניסיתם להרוס, מה שאתם ניסיתם להרוס, אנחנו נתקן.

חמד עמאר: אנחנו נתקן.

חמד עמאר: עכשיו, פטין, אמרתי לך.

חמד עמאר: עכשיו אמרתי לך.

חמד עמאר: השר עכשיו, אביגדור ליברמן – תגיד מילת תודה – –

קריאה: רק – – – תגיד מה – – –

חמד עמאר: – – הוא אישר את ה-90% בקרקע לחיילים משוחררים לעוד שלוש שנים, אז תגיד תודה רבה.

חמד עמאר: תגיד תודה רבה ותשב כשאתה מדבר.

חמד עמאר: תשב, תשב.

חמד עמאר: שב, שב, כן.

פטין מולא: – – – אני רגוע – – –

חמד עמאר: אתה רגוע.

חמד עמאר: יפה מאוד.

חמד עמאר: יפה.

פטין מולא: – – –

חמד עמאר: מאי, מאי, תשתיקו אותו.

חמד עמאר: תשתיקו אותו.

חמד עמאר: אני סומך עלייך.

חמד עמאר: אני יודע שיש לך את המילה שלך בליכוד היום.

חמד עמאר: את אחת מחברות הכנסת המובילות בליכוד.

חמד עמאר: תשתיקו אותו.

חמד עמאר: תשתיקו אותו.

חמד עמאר: תשתיקו אותו.

מאי גולן: – – –

אחמד טיבי: אני אתקן את הנזק.

אחמד טיבי: אני אתקן את הנזק.

מאי גולן: – – – אתה לא יכול.

מאי גולן: אתה צריך – – –

חמד עמאר: תראה, אתה יכול לסמוך על מאי גולן.

חמד עמאר: היא תשתיק את כולם, יש לה את זה.

אחמד טיבי: הוא נגדך.

מאי גולן: לא נכון – – –

חמד עמאר: היא תשתיק את כולם.

חמד עמאר: תשמעו, חברים – – –

אחמד טיבי: חמד – – –

חמד עמאר: תשמעו, אני אתן לכם קצת על התקציב: תוספת מעל 1.8 מיליארד שקל לנכים, זה חברתי או לא חברתי?

חמד עמאר: אתם תקבעו.

חמד עמאר: אם זה לא חברתי, סימן שאתם לא חברתיים, אבל אם אתם חברתיים, זה חברתי.

חמד עמאר: מיליארד שקל לנכי צה"ל, זה חברתי או לא חברתי?

חמד עמאר: תאמינו לי, אני בעצמי נכה צה"ל, ואני יודע כמה זמן לא עדכנו להם כלום, לנכי צה"ל.

חמד עמאר: לכן, זה חברתי או לא חברתי?

אופיר כץ: מס גודש זה חברתי לפריפריה?

אופיר כץ: למה אתה לא עונה?

חמד עמאר: אחד – – –

אופיר כץ: – – – לפריפריה כתשלומים.

חמד עמאר: 300 מיליון שקל לניצולי שואה, שמוסיפים להם עוד 2,500 שקל, זה חברתי או לא חברתי?

חמד עמאר: זה חברתי או לא חברתי?

אופיר כץ: מס גודש זה חברתי?

חמד עמאר: תקציב למגזר הדרוזי, 3 מיליארד שקל, זה חברתי או לא חברתי?

חמד עמאר: 1.5 תוספתי ו-1.5 משרדי.

פטין מולא: חצי מיליארד היה – – –

חמד עמאר: מה זה "נתנו"?

חמד עמאר: אתה לא נתת את זה.

חמד עמאר: תשאל את שר האוצר לשעבר, הוא לידך, הוא יגיד לך כמה זה 1.5 מיליארד שקל תוספתי.

חמד עמאר: תסביר לו, תסביר לו מה זה תוספתי 1.5 מיליארד, כמה כסף זה.

חמד עמאר: 100 מיליון שקל לממדים ללימודים, לחיילים בודדים, לחיילים קרביים, זה חברתי, מאי, או לא? אני שואל אותך.

מאי גולן: ודאי.

חמד עמאר: זה חברתי לאפשר לאותם לוחמים, לאותם חיילים בודדים ללמוד ולסיים את התואר?

חמד עמאר: זה חברתי או לא חברתי?

מאי גולן: ודאי.

חמד עמאר: חברתי.

חמד עמאר: הינה, מאי גולן איתי.

דוד אמסלם: אני אגיד לך – – –

מאי גולן: השאלה – – –

חמד עמאר: גם מאי גולן איתי.

דוד אמסלם: ואבו מאזן זה חברתי – –

חמד עמאר: אתה גם איתי, לא?

דוד אמסלם: – – למנסור עבאס 53 מיליארד – זה חברתי?

דוד אמסלם: זה חברתי?

דוד אמסלם: אתה מדבר עכשיו על הפנסיות?

חמד עמאר: תראה.

חמד עמאר: שר הביטחון לשעבר אביגדור ליברמן אישר את מיגון הצפון – –

מאי גולן: השאלה היא אם הוא מאשר את זה.

מאי גולן: הוא מאשר את זה?

חמד עמאר: – – מה עשיתם אתם?

חמד עמאר: שנתיים וחצי הקפאתם את זה.

דוד אמסלם: – – – זה חברתי?

חמד עמאר: זה חברתי או לא חברתי?

דוד אמסלם: 53 מיליארד שקל זה החברתי.

חמד עמאר: אני אתן לשר האוצר.

חמד עמאר: הוא רוצה להעביר לכם כמה מסרים.

חמד עמאר: איווט.

דוד אמסלם: הוא לא יכול.

דוד אמסלם: מה זה?

דוד אמסלם: זה לא במפלגה, זה לא בתקנון של הכנסת.

אחמד טיבי: תודה רבה לשר חמד עמאר.

אחמד טיבי: שר האוצר ביקש לעלות ולסכם.

דוד אמסלם: קודם כול, הוא לא יכול.

אחמד טיבי: מותר לשר האוצר לבקש לעלות ולענות.

דוד אמסלם: אני יודע.

דוד אמסלם: כשאנחנו היינו שרים, לא נתנו לנו לעלות.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: הוא שמע, הוא שמע אתכם במסכים.

אביגדור ליברמן: קודם כול, אני מציע, דודי, שתתעניין שם בתקנון עבודת הכנסת.

אביגדור ליברמן: שר האוצר בתקציב יכול בכל רגע לעלות ולדבר, אז לפחות בפרטים הקטנים כדאי שתדייקו.

משה גפני: במיוחד שר האוצר שפוגע בכל השכבות החלשות.

אביגדור ליברמן: היום אתם כל הערב צורחים ומשקרים.

אביגדור ליברמן: כל הערב אתם צורחים ומשקרים.

משה גפני: במיוחד שר אוצר כמוך, שפוגע בכל השכבות החלשות – –

אביגדור ליברמן: איפה פה יואב קיש החנטריש?

אביגדור ליברמן: איפה החנטריש יואב קיש?

משה גפני: – – שפוגע בנשים.

אביגדור ליברמן: יואב קיש פתאום התחיל לדבר על חיילי הסדיר, על העלאת שכר.

משה גפני: רשע.

משה גפני: רשע.

אביגדור ליברמן: יואב קיש ב-2015 נבחר לכנסת.

אביגדור ליברמן: לא שמעתי אותו פעם אחת מדבר.

משה גפני: רשע.

אביגדור ליברמן: פעם אחת הוא לא דיבר מ-2015 עד 2021 על העלאת שכר לחיילי הסדיר.

דוד אמסלם: בגלל שהוא סמך על – – –

משה גפני: רשע.

אביגדור ליברמן: יתרה מזו, האיש נבחר, על מה הוא נבחר?

משה גפני: לא גמרת לנקום – – –

אביגדור ליברמן: האיש נבחר על אהדה, על כל הנושא של שוויון בנטל.

משה גפני: איפה המריצה שלך?

משה גפני: רשע.

משה גפני: רשע.

אביגדור ליברמן: מה הוא עשה עם שוויון בנטל בכנסת?

אביגדור ליברמן: כשהשוויון בנטל עלה בכנסת, יואב קיש ברח מהאולם.

משה גפני: רשע.

משה גפני: רשע.

אביגדור ליברמן: הרי הוא ישב עם מילואימניקים, הוא דיבר, הוא הבטיח, הוא התחייב שהוא יקדם שוויון בנטל.

אביגדור ליברמן: כל פעם שהשוויון בנטל עלה פה באולם הזה, יואב קיש ברח.

אביגדור ליברמן: וקחו גם נושאים אחרים.

אביגדור ליברמן: מי דאג לכל התוכנית למיגון הצפון?

אביגדור ליברמן: ב-2018 הקבינט אישר את הצעת שר הביטחון אביגדור ליברמן לתוכנית מיגון הצפון.

אביגדור ליברמן: מה קרה אחר כך?

אביגדור ליברמן: ראש הממשלה בנימין נתניהו, משיקולים פוליטיים – –

משה גפני: תפסיק לשקר לכנסת.

אביגדור ליברמן: – – דואג להקפיא את התוכנית.

משה גפני: תפסיק לשקר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: תפסיק לשקר.

משה גפני: רשע.

משה גפני: רשע.

משה גפני: רשע.

אביגדור ליברמן: הסעיף הזה סוף-סוף נותן את התשובה.

אביגדור ליברמן: תוכנית מיגון הצפון אומנם לקחה שלוש שנים.

אביגדור ליברמן: זה מופיע בתקציב.

אחמד טיבי: – – – אבל למה אתה – – – אבל זה לא בסדר.

אחמד טיבי: אני יותר ותיק ממך בניהול ישיבות.

אחמד טיבי: זה לא בסדר.

אחמד טיבי: זה נראה רע במצלמות.

אביגדור ליברמן: אותה תוכנית, ממדים ללימודים – ב-2018 אביגדור ליברמן שר הביטחון מאשר את תוכנית ממדים ללימודים.

אחמד טיבי: אני לא רוצה לרדת.

אחמד טיבי: אני לא רוצה לרדת.

אחמד טיבי: אני לא רוצה לרדת.

אחמד טיבי: כולם שומעים.

אחמד טיבי: אני לא מסכים.

אביגדור ליברמן: אותם חיילים קרביים ובודדים מקבלים תמיכה מהמדינה לרכישת תואר ראשון.

אביגדור ליברמן: מה קרה אחר כך?

אביגדור ליברמן: אין תקציב.

אביגדור ליברמן: רק בתקציב הזה ב-2021, 2022, מופיעים 100 מיליון שקל.

משה גפני: איפה החוק של – – – איפה – – – לא שווה כלום.

משה גפני: שקרן.

אביגדור ליברמן: גם בנושא של חיילי הסדיר זה יכול לקחת שנתיים, זה יכול לקחת שלוש שנים, אבל אנחנו הולכים להעביר את זה.

דוד אמסלם: מה זה קשור?

דוד אמסלם: למה נתת להם את הפנסיות?

דוד אמסלם: אתה הבטחת עכשיו.

אביגדור ליברמן: התקציב – – –

דוד אמסלם: מה זה עוד שנתיים-שלוש?

דוד אמסלם: אתם לא תהיו פה.

אביגדור ליברמן: תקציב 2023 – – –

משה גפני: אתה משקר.

אביגדור ליברמן: תקציב 2023, 2024, יפעיל – – –

משה גפני: אתה משקר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גפני, כמה פעמים?

אביגדור ליברמן: ההבדל היחיד – שאתם קשקשנים, אתם רק משקרים, ולא יודעים לעשות כלום.

אחמד טיבי: – – – תכתוב הודעה אישית – – –

דוד אמסלם: אז לא שיקרנו.

דוד אמסלם: אתה אמרת שאתה מביא לחיילים.

דוד אמסלם: אתה אמרת.

אביגדור ליברמן: מתי הבטחתם לבנות בתי חולים בצפון ובדרום?

אביגדור ליברמן: מתי הבטחתם?

דוד אמסלם: אתה אמרת.

דוד אמסלם: היית בממשלה בעשר השנים האחרונות.

דוד אמסלם: איפה – – –

קריאה: מה עם בתי החולים הציבוריים?

אביגדור ליברמן: מתי הבטחתם?

אביגדור ליברמן: כלום לא עשיתם.

דוד אמסלם: היית שר הביטחון.

קריאה: – – – רשע.

קריאה: רשע מרושע.

אביגדור ליברמן: כלום לא עשיתם.

אביגדור ליברמן: כלום לא עשיתם.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אמסלם.

אביגדור ליברמן: רק דיברתם.

דוד אמסלם: אתה היית שר הביטחון.

אביגדור ליברמן: 2014, החלטה 2025.

דוד אמסלם: מה זה – – – אתה עכשיו באת מחוץ לארץ?

דוד אמסלם: לא היית בממשלה יחד איתנו?

אחמד טיבי: חבר הכנסת אמסלם, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אביגדור ליברמן: ההחלטה על הקמת בית חולים בדרום, בבאר שבע – כלום לא קרה.

אביגדור ליברמן: עכשיו זה מופיע בתקציב.

דוד אמסלם: הוא היה שר עשר שנים.

אחמד טיבי: אני מבקש ממך, לא רוצה לקרוא אותך פעם שנייה.

אביגדור ליברמן: הייתי שר הביטחון, וכל מה ששר הביטחון היה צריך לעשות הוא עשה, בניגוד לאחרים.

אביגדור ליברמן: איפה נתניהו?

אביגדור ליברמן: הוא מדבר על המחנה הלאומי?

אביגדור ליברמן: מי הצביע בעד ההתנתקות?

אביגדור ליברמן: מי הוביל את ההתנתקות?

אביגדור ליברמן: מי עמד פה בכנסת ואמר: גם אם יהיה משאל עם, אנחנו נצביע בעד ההתנתקות?

מאי גולן: אתה משתף פעולה איתם עכשיו.

מאי גולן: איך יכול להיות שאתה משתף פעולה עם עבאס?

אביגדור ליברמן: מי החזיר את חברון לערפאת?

אביגדור ליברמן: נתניהו.

קריאות: – – –

אביגדור ליברמן: תפסיקו לשקר.

אביגדור ליברמן: תפסיקו לשקר.

קריאה: אתה עושה מעצמך צחוק.

אביגדור ליברמן: יש היום ממשלה שמתפקדת – –

קריאה: אתה לא מכבד את עצמך.

דוד אמסלם: אתה יודע – – –

אביגדור ליברמן: – – יש היום ממשלה שנותנת תשובה לחמאס.

דוד אמסלם: אתה יודע – – – אתה אמרת שהוא יצא.

דוד אמסלם: אתה אמרת שבנט יצא.

אביגדור ליברמן: סליחה, מי הזמין את מנסור עבאס ארבע פעמים הביתה לבלפור?

דוד אמסלם: אתה – – – אמרת שבנט יצא.

דוד אמסלם: עכשיו.

אביגדור ליברמן: סליחה.

אביגדור ליברמן: מי שהזמין אותו הביתה זה נתניהו.

דוד אמסלם: אתה אמרת שבנט יצא.

דוד אמסלם: אתה נתת למנסור עבאס 53 מיליארד שקל.

אביגדור ליברמן: מי הבטיח למנסור עבאס?

דוד אמסלם: אתה אמרת: תנו לו כסף עכשיו.

מאי גולן: – – –

אביגדור ליברמן: מי הבטיח למנסור עבאס: כל מה שייתנו לך, אני אתן יותר?

אביגדור ליברמן: נתניהו.

אביגדור ליברמן: זה מי שהבטיח.

קריאות: – – –

אביגדור ליברמן: תפסיקו לבלבל את המוח.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: אתה קראת ובנט יצא.

אביגדור ליברמן: תפסיקו לבלבל את המוח.

גלית דיסטל אטבריאן: הקמת ממשלת פלסטין.

אביגדור ליברמן: אין תענוג יותר גדול מלראות אתכם צורחים.

אביגדור ליברמן: כל מה שנשאר לכם זה לצרוח.

דוד אמסלם: אתה קראת לבנט – – – אתה.

אביגדור ליברמן: כל מה שנשאר לך זה רק לצרוח.

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

אביגדור ליברמן: ותצטרכו לצרוח הרבה זמן.

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

אביגדור ליברמן: הרבה זמן תצטרך להתייבש פה ולצרוח.

דוד אמסלם: עוד נחיה ונראה.

דוד אמסלם: נחיה ונראה.

אביגדור ליברמן: הרבה זמן תצטרך פה להתייבש ולצרוח.

דוד אמסלם: נחיה ונראה.

אביגדור ליברמן: אבל בניגוד אליך, יהיה שכר לחיילי סדיר.

אביגדור ליברמן: אנחנו נביא את זה.

משה גפני: מה עם בתי החולים?

דוד אמסלם: עכשיו.

דוד אמסלם: עכשיו.

אביגדור ליברמן: היית עכשיו בממשלה.

אביגדור ליברמן: לא עשית כלום.

דוד אמסלם: נתת לגנץ.

דוד אמסלם: הוא איים עליך – – –

קריאות: – – –

אביגדור ליברמן: כלום לא עשית.

אביגדור ליברמן: עכשיו היית בממשלה.

אביגדור ליברמן: איפה היית?

קריאות: – – –

אביגדור ליברמן: איפה הייתם אתם?

אביגדור ליברמן: לא עשיתם כלום.

מאי גולן: – – –

דוד אמסלם: שישה ראשי ממשלה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אביגדור ליברמן: לא תוכנית למיגון, לא ממדים ללימודים, לא שכר חיילים.

אביגדור ליברמן: כלום לא עשיתם, רק קשקשתם.

אביגדור ליברמן: מר קשקשן.

אביגדור ליברמן: אתם קשקשנים.

דוד אמסלם: אתה בנית – – – ובנית תקציב.

דוד אמסלם: לא ידענו מה זה.

אביגדור ליברמן: אנחנו נעשה את זה.

דוד אמסלם: עד שהגעת לא ידענו מה זה.

אביגדור ליברמן: זה ההבדל.

אביגדור ליברמן: אנחנו נעשה את זה, נביא את זה, ותפסיקו – – –

דוד אמסלם: איך עד היום אתה – איך הילדים שלך למדו?

דוד אמסלם: איפה – – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: הילדים שלנו לא למדו עד היום?

דוד אמסלם: לא עשו?

דוד אמסלם: אתה המצאת את המדינה עכשיו?

קריאות: – – –

אביגדור ליברמן: חבר'ה, תמשיכו לצרוח.

אביגדור ליברמן: אני נהנה לראות אתכם צורחים – –

מאי גולן: – – –

אביגדור ליברמן: – – ותאמינו, עוד הרבה שנים התענוג הזה שמור איתנו.

מאי גולן: – – – כפיים לליברמן.

מאי גולן: כל הכבוד.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: לא מחיאות כפיים.

משה גפני: אתה לא תזכה לזה.

מאי גולן: לא תזכה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, תודה.

מאי גולן: שנאת החינם שלך לא תנצח.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת, חברת הכנסת גולן, שבי.

מאי גולן: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, שבי, בבקשה.

מאי גולן: צוחק מי שצוחק אחרון.

מאי גולן: צוחק מי שצוחק אחרון.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, שבי.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, קיבלת אישור מקודמי להודעה אישית.

קריאה: אחרי ההצבעה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, אחרי ההצבעה.

קטי קטרין שטרית: בושה.

קטי קטרין שטרית: בושה.

קטי קטרין שטרית: בושה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: הממשלה ביקשה הצבעה שמית.

מיקי לוי: בבקשה לשבת וקצת לשמור על השקט, כדי שמזכירת הכנסת תישמע כשהיא מכריזה על שמות חברי הכנסת.

מיקי לוי: בקואליציה, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: בבקשה לשבת, קואליציה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: כל אחד שיתפוס את מקומו.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – נגד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – נגד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – אינו משתתף בהצבעה אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד

אופיר כץ: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר – קריאה ראשונה.

אופיר כץ: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר, קריאה שנייה.

אופיר אקוניס: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר, החוצה, בבקשה.

אופיר כץ: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר, החוצה, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

אופיר כץ: – – – נציג הפריפריה?

אופיר כץ: תתביישו לכם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) אוסאמה סעדי – נגד

אופיר כץ: – – – פעם ראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) מנסור עבאס – בעד

קטי קטרין שטרית: – – – מחלקים את ירושלים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

מיקי לוי: בבקשה, מזכירת הכנסת, לקרוא פעם השנייה את שמות חברי הכנסת שלא ענו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד ביטן – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת יובל שטייניץ – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – בעד

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת שנמצא במליאה ומזכירת הכנסת לא קראה בשמו או לא הצביע?

מיקי לוי: בבקשה לסכם.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: מה ההודעות?

דוד אמסלם: אנחנו רוצים לשמוע מה ההודעות.

דוד אמסלם: מה ההודעות של החליפי?

דוד אמסלם: מה אמרת לו?

דוד אמסלם: מה ההנחיות שקיבלת?

קטי קטרין שטרית: – – – בתי החולים הציבוריים.

קטי קטרין שטרית: בתי החולים הציבוריים.

קטי קטרין שטרית: איזה – – – איזה רוע.

יסמין פרידמן: מה את מדברת על בתי החולים?

יסמין פרידמן: מתי בניתם בית חולים?

יסמין פרידמן: כמה אפשר לשמוע בית חולים?

קטי קטרין שטרית: צודקת.

קטי קטרין שטרית: לא, לא, לא, אל תשלמו לבתי החולים.

קטי קטרין שטרית: תפקירו שלושה מיליון איש.

יסמין פרידמן: אני מבאר שבע – – – את הנסיעה לכאן.

קטי קטרין שטרית: את לא – – – את לא מבינה בכלל.

יסמין פרידמן: – – – לשמוע אותך – – –

קטי קטרין שטרית: אם את מדברת ככה – איזו בורות, את לא מבינה.

יסמין פרידמן: אני האזרחית שישבה וחיכתה לתורים בסורוקה 20 שנה.

קטי קטרין שטרית: שבי, שבי.

יסמין פרידמן: אל תגידי לי לשבת.

דוד אמסלם: אתה חייב לתת לו לדבר.

דוד אמסלם: אתה חייב לתת לו – – –

קטי קטרין שטרית: – – –

יסמין פרידמן: את עמדת בתור בבאר שבע, בסורוקה.

יסמין פרידמן: את, כן.

דוד אמסלם: אתה לא נותן לו זכות תגובה, ולחברים שלך אתה נותן בכל דקה.

דוד אמסלם: הוא אמר פה "קיש החנטריש".

דוד אמסלם: על זה אתה לא נותן לו לדבר?

מיקי לוי: – – –

דוד אמסלם: פשוט חנטריש.

דוד אמסלם: כדי שכולם ישבו.

דוד אמסלם: נותן לו שיהיה לבד פה.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: אתה לא נותן לבן אדם לדבר.

דוד אמסלם: זה כאילו כסף שלך.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: תבין מה אתה עושה פה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אתה כנראה לא מקשיב.

מיקי לוי: אני אתן לו לעלות.

דוד אמסלם: – – –

מיקי לוי: בסדר, הבנתי אותך.

מיקי לוי: להלן התוצאות: נגד – 54, בעד – 59.

מיקי לוי: לפיכך הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2021 עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכספים לדיון.

מיקי לוי: בבקשה.

דוד אמסלם: הכנסת.

דוד אמסלם: הכנסת.

מיקי לוי: ועדת הכנסת, אין בעיה.

דוד אמסלם: אתה מרשה לנו?

דוד אמסלם: תודה רבה.

מיקי לוי: אין שום בעיה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה השנייה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: הממשלה מבקשת גם עכשיו שמית.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2022 – הממשלה מבקשת הצבעה שמית.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – נגד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – נגד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – אינו משתתף בהצבעה אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – בעד שרון רופא אופיר – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

מיקי לוי: בבקשה, מזכירת הכנסת, לקרוא פעם נוספת בשמות הכנסת שלא היו נוכחים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד ביטן – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח

מיקי לוי: רק שנייה.

מיקי לוי: אני מבקש, ספסלי הקואליציה, החלק האחורי של המזכירות, אני אבקש להוציא אתכן החוצה.

מיקי לוי: אתן מפריעות ומפריעים מאוד.

מיקי לוי: בבקשה לשמור על השקט.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת מרב מיכאלי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מיקי לוי: יש מי מחברי הכנסת שנמצא באולם לא הצביע והמזכירה לא קראה בשמו?

מיקי לוי: אין.

מיקי לוי: בבקשה לסכם.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: להלן התוצאות: 53 נגד, 59 בעד.

מיקי לוי: לפיכך אני קובע כי הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2022 – אני מבקש לא, לא.

מיקי לוי: אני מבקש בלי מחיאות כפיים, בבקשה – הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2022, התשפ"א, עברה, ותועבר לוועדת הכספים.

יואב קיש: הכנסת.

יואב קיש: הכנסת.

מיקי לוי: לוועדת הכנסת?

מיקי לוי: היא תועבר לוועדת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה אישית לחבר הכנסת קיש, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

מיקי לוי: שנייה, בבקשה.

מיקי לוי: שנייה.

מיקי לוי: אני מבקש מחברי הכנסת, מי שעומד, לשבת.

מיקי לוי: עומד כאן חבר הכנסת קיש – – –

יואב קיש: אין בעיה, מיקי.

יואב קיש: אני מעדיף כשהם פה, לפני שהם ילכו.

יואב קיש: אין לי בעיה, בסדר.

מיקי לוי: בבקשה.

יואב קיש: ההודעה שלי היא למי שמתחבק שם, שר האוצר איווט ליברמן.

יואב קיש: שר האוצר ליברמן, אתה היית פה על הפודיום, והאמת היא שהזכרת לי נשכחות.

יואב קיש: התנהגת כמו הילדים הקטנים שהיו כשהייתי בגן, אולי בכיתה א'; זה בערך השלב ששמעתי אותם מדברים ככה.

יואב קיש: אז שר האוצר איווט ליברמן, היית מגוחך.

יואב קיש: אתה, שקראת להשמיד את הנייה בתוך 48 שעות אם תהיה שר ביטחון – לאיפה זה נעלם?

יואב קיש: אתה, שאמרת: אין נאמנות, אין אזרחות, יושב בממשלה אנטי-ציונית, מעביר תקציב שפוגע בחלשים.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, תודה.

יואב קיש: איווט ליברמן, אתה מופע של גיחוך.

יואב קיש: ראינו מה עשית פה.

יואב קיש: אתה דורס את כל הקואליציה הזו, כי כולכם תלויים אחד בשני.

יואב קיש: אתם יודעים היטב שאם לא תהיו תלויים אחד בשני, אתם תהיו תלויים אחד ליד השני – פוליטית, כמובן.

יואב קיש: ועכשיו לנושא המשמעותי: השר ליברמן, השר חמד עמאר, הבטחתם להעלות את שכר חיילי הסדיר.

יואב קיש: אני רוצה לראות אתכם עומדים במילה הזו.

יואב קיש: אני רוצה לראות.

יואב קיש: למה זה לא בתקציב עכשיו?

יואב קיש: למה זה לא בתקציב עכשיו?

יואב קיש: מה החוכמה של איווט ליברמן לעלות לפה, לשקר בפה ובמצח נחושה לכל עם ישראל?

יואב קיש: הוא גם הבטיח שהוא מחסל את הנייה.

יואב קיש: מה קרה עם זה?

יואב קיש: הוא גם הבטיח שבלי נאמנות אין אזרחות.

יואב קיש: מה קרה עם זה?

יואב קיש: לא מאמין למילה של השקרן איווט ליברמן.

יואב קיש: שמעת?

יואב קיש: ואם הוא יעלה את שכר החיילים, אני אגיד לו – כי הוא שכח – מי העלה את שכר חיילי החובה בפעם האחרונה – אני הייתי חבר כנסת בממשלה הזאת, בממשלת כחלון-נתניהו – ב-50%.

יואב קיש: אמרנו ועשינו ואתם אומרים ומשקרים, אז אל תגיד לי שיש לך מילה.

יואב קיש: השר שלך, שר האוצר, הזכיר לי ילדים בגן שנהנו לשחק עם שם המשפחה "קיש".

יואב קיש: אני מאוד גאה בשם המשפחה שלי.

יואב קיש: זכויות גדולות יש לי לשם הזה.

יואב קיש: סבא שלי, זיכרונו לברכה, היה היהודי עם הדרגה הכי גבוהה בצבא הבריטי.

יואב קיש: ואני אומר לך, זכותו שמורה לכל עם ישראל, המעשים שלו והלוחמה שלו.

יואב קיש: הוא נהרג במלחמת העולם השנייה כשהוא הגן עלינו מפלישת הנאצים באפריקה.

יואב קיש: אז עם כל הכבוד לאיווט ליברמן, האמת, זה די מגוחך לעלות לפה ולדבר כמו ילד קטן בגן.

יואב קיש: אני אומר לך, 40, 50 שנה לא שמעתי שטויות כאלה.

יואב קיש: לבוא ולשקר ולומר שהוא יותר ממני פה בכנסת?

יואב קיש: הרי מתוך 15 השנים האחרונות הוא היה 13 שנים בממשלה והיה שותף לכל מה שקרה פה, לטוב ולרע, אז עכשיו הוא מצייר לנו ציורים ומשקר?

יואב קיש: אני אומר לך, אין לו בושה, הוא שקרן, הוא עלוב, והתקציב הזה נראה בדיוק כמוהו.

יואב קיש: אני אומר לך דבר אחרון, השר חמד עמאר: אתם הבטחתם פה להעלות את שכר חיילי הסדיר.

יואב קיש: אנחנו לא נוותר לכם.

יואב קיש: את הדברים האלה – ובתקציב הזה אתה לא עושה את זה.

יואב קיש: אין לך תקציב אחר, ואין לכם בושה שאתם משקרים לחיילי הסדיר.

יואב קיש: עשיתם את זה והבטחתם להם את זה לפני הבחירות, הבטחתם להם את זה אחרי הבחירות, והינה, עכשיו הוא גם מבטיח עוד פעם, אבל אין לכם מילה.

יואב קיש: אתם סמרטוטים, שקרנים, בלי מילה.

יואב קיש: הדבר היחיד שאתם עושים זה להמציא קללות וביטויים שאני אומר לך, שמעתי לפני 45 שנה, בכיתה א'.

יואב קיש: זה כל הסיפור של איווט ליברמן.

יואב קיש: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: אם כך אנחנו – אני מבקש, אני לא יכול לנהל ככה את המליאה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: סדרנים, אני מבקש להוציא את כל מי שמיותר שם.

מיקי לוי: חברי הכנסת רוצים לשבת, אני לא יכול לנהל כך.

מיקי לוי: בבקשה להוציא את כולם החוצה.

מיקי לוי: זה בלתי אפשרי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1446).

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אם כך, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מיקי לוי: סעיף 7 בסדר-היום – הצעת חוק רכבת תחתית (מטרו) (תיקון), התשפ"א–2021, לקריאה ראשונה.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק השר חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני אמרתי שכל מילה וכל ההבטחות שלנו כישראל ביתנו – נעמוד בהן.

חמד עמאר: אמרנו שנרים את השכר של החיילים הסדירים – נעשה את זה; נעשה את זה, כי מילה אצלנו זו מילה.

חמד עמאר: הוכחנו את זה ואנחנו נמשיך עם התפיסה שלנו.

חמד עמאר: מה שאומרים משם, אומרים מכאן, ומה שרואים משם, רואים עוד יותר טוב מכאן.

חמד עמאר: זה ההבדל בינינו לבין כולם.

חמד עמאר: זאת ישראל ביתנו.

חמד עמאר: אני חושב שאני מציג את אחד החוקים הטובים ביותר – חוק המטרו, הרכבת התחתית בגוש דן, הוא מבין הצעדים הכי משמעותיים שממשלה בישראל יכולה לקדם.

חמד עמאר: המשק הישראלי מצפה עשרות שנים להקמתה של רכבת תחתית, והגיע הרגע לעשות זאת, ואנחנו נעשה את זה.

חמד עמאר: החוק, אשר בחלקו מובא במסגרת חוק ההסדרים וחלקו בחקיקה נפרדת, נועד לתת אישור עקרוני ומסגרת חוקית לקידום פרויקט המטרו, פרויקט שיאפשר את האצת הפיתוח הכלכלי האורבני בגוש דן, באמצעות רכבת תחתית לתושבי האזור.

חמד עמאר: החוק יאפשר לתעדף את הפרויקט, להסיר חסמי תכנון ורישוי, להסדיר תהליכי תיאום תשתיות עם חברות תשתיות ורשויות מקומיות, לקבוע מנגנון ליישוב סכסוכים בין גופי התשתיות ולהסיר חסמים רגולטוריים בתחומי העתיקות, רישוי העסקים ועוד.

חמד עמאר: החוק כולל הגדלת חבילת התקציב והמימון הנדרשות למטרו, לרבות החלטות מינהליות והסדרי חקיקה בנדל"ן ובמיסים הנדרשים למימון הפרויקט.

חמד עמאר: לחוק זה חשיבות מכרעת בקידום המשק בישראל.

חמד עמאר: רכבת תחתית בגוש דן היא הכרח בעבור האזור כולו, אזור גוש דן ומרכז הארץ.

חמד עמאר: בכל יום שהפרויקט הזה מתעכב, זה פוגע בצמיחה של הכלכלה הישראלית.

חמד עמאר: כדי שהמשק הישראלי יוכל להמשיך לצמוח ולהתפתח גם בעוד 20, 30 ו-40 שנה, חשוב שנניח את היסודות כעת ונייצר את התשתיות הנדרשות לכך.

חמד עמאר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר חמד עמאר.

מיקי לוי: רשימת הדוברים: ינון אזולאי – אינו נוכח; חברת הכנסת וולדיגר – אינה נוכחת; חבר הכנסת אבוטבול – אינו נוכח; חברת הכנסת ביטון – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברצוני לדבר על עוד שר שמוכיח שהממשלה מנותקת מהמציאות עד כדי גיחוך וסכנה, והפעם על שר החוץ לפיד.

אבי מעוז: לאחר מותו של חבר הכנסת אלחרומי, שר החוץ של מדינת ישראל, חבר הכנסת לפיד, ספד למי שהיה לדבריו – אני מצטט: שותף לדרך ואחד האנשים שבזכותם הוקמה הממשלה.

אבי מעוז: אוהב אדם.

אבי מעוז: עד כאן סוף ציטוט.

אבי מעוז: דובר הפת"ח אמר על השותף לדרך של לפיד – ואני מצטט: איבדנו חבר נאמן ואמיתי.

אבי מעוז: השותפות ההדוקה הזאת עם מי שארגון טרור רואה בו חבר נאמן אומרת דורשני, במיוחד כשמדובר בשר לפיד, שלפני חמש שנים אמר על ח"כים ערבים שנפגשו עם משפחות מחבלים – אני מצטט: "זוהי חציית קו אדום.

אבי מעוז: עצם הפגישה עם משפחות המחבלים היא קריאה לעידוד טרור ורצח – – – זה משפחות של טרוריסטים, שנהרגו בזמן שהם מנסים לרצוח חפים מפשע, וטוב שהם נהרגו – – – לא ייתכן שאנשים שנבחרו במדינה דמוקרטית ילכו לעשות כבוד לטרוריסטים".

אבי מעוז: עד כאן, סוף ציטוט של השר לפיד.

אבי מעוז: כעת, לעומת זאת, הוא בחר להגיע לסוכת האבלים בשגב שלום, ושם הצליח להתעלות –בלשון סגי נהור, כמובן – אפילו על עצמו.

אבי מעוז: לדבריו, חבר הכנסת אלחרומי – אני מצטט: "נפל בקרב.

אבי מעוז: הוא נלחם על האנשים שלו, על המשפחה שלו, על השבט שלו, על הדברים שהוא מאמין בהם", סוף ציטוט.

אבי מעוז: על איזה קרב דיבר חבר הכנסת לפיד – קרב ההזדהות עם הפורעים ורוצחי היהודים מעכו ודברי הלל למחבלי החמאס?

אבי מעוז: קרב על תמיכה במחבלים הכלואים בישראל ובראאד סלאח?

אבי מעוז: האם חבר הכנסת לפיד, השר לפיד, התכוון לקרב שניהל אלחרומי על מתן פרס לעבריינות הבנייה באוכלוסייה הבדואית בנגב על ידי עצירת ביצוע אכיפת החוק?

אבי מעוז: אולי כוונתו הייתה לקרב שניהל אלחרומי בהצלחה להכשיר את הפלישה הבלתי-חוקית של משפחתו לאדמות בשגב שלום?

אבי מעוז: ללא קשר לכוונתו, חבר הכנסת והשר לפיד ממשיך בהתבטאויותיו ההזויות, להביך את עצמו ואת מדינת ישראל, שלבושתנו, הוא משמש כשר החוץ שלה.

אבי מעוז: אני שב וממליץ לו, והפעם בפעם השלישית: אנא, תתמקד אך ורק בנושאים שבהם אתה מבין.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק – אינה נוכחת; חבר הכנסת גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת סופר – אינו נוכח; חבר הכנסת פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת בן צור – אינו נוכח; חבר הכנסת ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפחות את הנאום האחרון שלי בשנת תשפ"א אבחר לסיים במשהו חיובי.

אוריאל בוסו: אם מישהו שכח, אני לפחות לא שכחתי, ועוד כמה חברים: הערב, ברחבת בית החולים תל השומר שיבא, יתקיימו סליחות לרפואתו של איציק סעידיאן, שכזכור, לא הצית את עצמו אלא הצית את המחאה האמיתית של הנכים ושל אלה שעברו טראומה בצה"ל – ולא רק – ועדיין נמצא במצב לא טוב.

אוריאל בוסו: אני אהיה שם ועוד חברים מחבריי חברי הכנסת יהיו.

אוריאל בוסו: אני קורא גם לחברי הכנסת וגם לצופים שנמצאים, גם כסולידריות וגם כתפילה אמיתית, לבוא ולהשתתף.

אוריאל בוסו: יהיו חזנים, הרב בצרי ועוד רבנים יהיו שם במקום.

אוריאל בוסו: אין לנו ספק שעם ישראל יסיים שנה כזאת, שהייתה מפולגת ומשוסעת – אם נסיים אותה בדברים חיוביים, לבטח יביא עלינו שנה טובה ומבורכת.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת בוסו.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אדלשטיין – אינו נוכח; חבר הכנסת דרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת כסיף – אינו נוכח; חברת הכנסת סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת טאהא – אינו נוכח; חבר הכנסת מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת רוטמן – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן?

שמחה רוטמן: לא.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ'; חברת הכנסת אלינה יאלוב – אינה נוכחת; איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר – אינו נוכח; שרון רופא אופיר, סליחה, חברת הכנסת – אינה נוכחת; חבר הכנסת לימור מגן תלם – אינה נוכחת; חבר הכנסת אבו שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת מוסי רז – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת ארבל – אינו נוכח; חבר הכנסת אוחנה – אינו נוכח; חברת הכנסת בזק – אינה נוכחת; חבר הכנסת סובה – אינו נוכח; חברת הכנסת ברק – אינה נוכחת; חברת הכנסת רות וסרמן לנדה – מוותרת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת זועבי – אינה נוכחת; חברת הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת יריב לוין – אינו נוכח; חבר הכנסת אשר, חבר הכנסת אשר – מוותר; חברת הכנסת לסקי – אינה נוכחת; חבר הכנסת אמסלם – אינו נוכח; חברת הכנסת לוי אבוקסיס – אינה נוכחת; חבר הכנסת יברקן – אינו נוכח.

מיקי לוי: חברת הכנסת יוסי שיין?

יוסף טייב: מוותר.

מיקי לוי: מוותר.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת בנימין נתניהו – אינו נוכח.

מיקי לוי: השר במשרד האוצר, אתה רוצה לסכם, בבקשה?

מיקי לוי: בבקשה, השר.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, נא לתפוס את המקומות.

מיקי לוי: הצעת חוק רכבת תחתית מטרו (תיקון), התשפ"א–2021, בקריאה ראשונה – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – 13, נגד – אפס, נמנע אחד.

מיקי לוי: לפיכך אני קובע כי הצעת חוק רכבת תחתית (מטרו), התשפ"א–2021, עברה בקריאה ראשונה ותעבור לדיון בוועדת הכלכלה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: << הלסי >> מניעת פתיחת הקונסוליה הפלסטינית בירושלים << הלסי >>

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצעת חוק – – –

קריאה: החוק עוד לא מוכן.

מיקי לוי: אה, החוק עוד לא מוכן?

מיקי לוי: לא מוכן.

מיקי לוי: לפיכך אנחנו ניגש להצעה לסדר-היום.

מיקי לוי: חבר הכנסת ניר ברקת, בבקשה.

מיקי לוי: הצעות לסדר-היום: מניעת פתיחת הקונסוליה הפלסטינית בירושלים, מס' 311 ו-312, של חברי הכנסת ניר ברקת ואבי מעוז.

מיקי לוי: ישיב השר עודד פורר.

אדוני היושב-ראש, אני רק מבקש – – – שלא יהיה ספק.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, נבדק התקנון.

מיקי לוי: אפשר גם כך וגם כך.

פניתי ליושב-ראש.

לא אמרתי שאסור.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת ברקת.

ניר ברקת: תודה רבה.

ניר ברקת: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עשר שנים בראשות העיר ירושלים הכשירו אותי לזהות סכנות גדולות במסווה של צעדים קטנים ותמימים לכאורה, אז בואו נקרע את המסכה מהבקשה האמריקאית הטכנית לפתוח קונסוליה פלסטינית בירושלים.

ניר ברקת: מדובר בלא פחות מהצהרה אמריקאית לחתירה לפתרון שתי מדינות ולהקמת מדינה פלסטינית שבירתה ירושלים.

ניר ברקת: הקמת קונסוליה שתשרת פלסטינים מירושלים היא הכרה דה פקטו בעמדה הפלסטינית לגבי ירושלים, ונאמר זאת בבירור: זאת הכרה למעשה בירושלים כבירת פלסטין בצורה כזאת או אחרת.

ניר ברקת: זה, רבותיי, קורה לנו מתחת לאף.

ניר ברקת: זה הזוי, אבל אפילו האמריקאים מופתעים עד כמה זה עובר בשקט.

ניר ברקת: חזרתי משם.

ניר ברקת: דיברתי איתם.

ניר ברקת: אני מזכיר לכולנו כי בעשור האחרון, תחת ממשלות הליכוד בראשותו של בנימין נתניהו, בעקשנות ובנחישות הצלחנו להוריד כל יוזמה שקידמה את הקמתה של מדינה פלסטינית.

ניר ברקת: כל יוזמה הורדנו מסדר-היום.

ניר ברקת: אבל כעת אנחנו מופקרים לגמרי.

ניר ברקת: ראש הממשלה נפתלי בנט ושר החוץ יאיר לפיד מאפשרים לזה לקרות; עומדים מהצד כמו צופים, אדישים לגמרי.

ניר ברקת: אתם יודעים מה?

ניר ברקת: אולי לא אדישים לגמרי.

ניר ברקת: איך תסבירו שפתאום שר הביטחון גנץ, באישור ראש הממשלה, נפגש עם אבו מאזן?

ניר ברקת: נוסיף לזה את מדיניות המתנות וההלוואות לרשות הפלסטינית, ואפשר להוסיף לזה גם את העובדה שדובר הבית הלבן חוזר ומדגיש את כוונת הממשל האמריקאי לפתוח קונסוליה פלסטינית בירושלים רק לאחר שיעבור התקציב.

ניר ברקת: גבירותיי ורבותיי, משהו קורה כאן, והוא לא טוב.

ניר ברקת: מלאכת ההסתרה וההכחשה של בנט-לפיד גוררת אותנו להקמת מדינה פלסטינית.

ניר ברקת: הרי ממשלת השמאל הזאת חייבת הישג היסטורי, ובשמאל, הישג היסטורי זה שלום בכל תנאי ומחיר, גם כשירושלים על השולחן.

ניר ברקת: אני מבקש מכולנו להתעורר ומהר.

ניר ברקת: המאבק נגד פתיחת הקונסוליה הפלסטינית בירושלים הוא מאבק של כל מי שמחויב לשלמותה של ירושלים.

ניר ברקת: זו לא קונסוליה, גבירותיי ורבותיי; זה סוס טרויאני שממנו יפעלו הדיפלומטים לכינונה של מדינה פלסטינית מתוך בירת ישראל.

ניר ברקת: הרי מה יהיה תפקידו של קונסול פלסטין החדש – לדאוג לוויזות, לאישורי מעבר, לטיפול בפניות ציבור?

ניר ברקת: לא ולא.

ניר ברקת: זה נעשה בתוך השגרירות, נכון להיום.

ניר ברקת: הוא ואנשיו יעבדו מכאן, מירושלים, ביחד עם אנשי הרשות הפלסטינית, כדי להקים את התשתית המדינתית, התודעתית והבין-לאומית להקמת מדינה פלסטינית שבירתה ירושלים.

ניר ברקת: זה יהיה טפטוף, ואחריו גשם של דרישות דומות ממדינות נוספות מכל רחבי העולם.

ניר ברקת: ומה אז נגיד להם – למה הסכמנו לאמריקאים?

ניר ברקת: מי כמוכם יודעים, חברות וחברים, את החיבור העמוק שלי לארצות הברית.

ניר ברקת: אני מחובר לנבחרים משתי המפלגות, הדמוקרטית והרפובליקאית.

ניר ברקת: רק לפני חודש ביקרתי שם ופגשתי חברים טובים, אוהדי ישראל משתי המפלגות, בקונגרס ובסנאט.

ניר ברקת: ארצות הברית של אמריקה היא החברה הטובה ביותר שלנו והשותפה האמיתית הקרובה ביותר של מדינת ישראל.

ניר ברקת: כך היה וכך יהיה.

ניר ברקת: אבל גם לחברים טובים, לחברים הטובים ביותר שלנו, צריך לומר את האמת כפי שהיא, והיא – שאנחנו לא נסכים לתהליך שיסתיים בחלוקת ירושלים דה פקטו.

ניר ברקת: רק בשבוע שעבר ראינו, אדוני היושב-ראש, את התמונות מאפגניסטן, תמונות קשות של מדינה שבן לילה הפכה למדינת טרור, תמונות שמספרות את הסיפור כולו.

ניר ברקת: 20 שנה חברינו האמריקאים שלטו בשטח, וברגע שהצבא האמריקאי יצא משם לא נותר ואקום – מייד הטרור הרים את הראש ונולדה מדינת טאליבן.

ניר ברקת: סיפור אפגניסטן הוא סיפור דומה לסיפור עזה.

ניר ברקת: כמו אפגניסטן, גם עזה, מייד אחרי עזיבת צה"ל, הפכה בן לילה למדינת טרור של חמאס.

ניר ברקת: הבטיחו לנו סינגפור ובתמורה קיבלנו חמאסטן, רקטות, מנהרות תופת, פיגועים ומשטר אסלאמי טרוריסטי שפועל להשמדת ישראל.

ניר ברקת: אבל לצערנו הלקח הזה לא נלמד כשמגיעים לאזור שלנו.

ניר ברקת: הרי התוצאה ידועה מראש: מדינה פלסטינית, אם חלילה תקום, תהיה מדינת טרור אסלאמי בליבה של מדינת ישראל.

ניר ברקת: לצערנו, ישנם נאיביים שלא מבינים את השפה במזרח התיכון.

ניר ברקת: פה צריך להרוג יוזמות כאלה כשהן קטנות ולא להמתין שיתפוצצו לנו בפנים.

ניר ברקת: הצעת החוק שהגשתי נגד הקמת הקונסוליה הפלסטינית נועדה למנוע בדיוק את זה.

ניר ברקת: הצעת החוק באה לסייע לממשלת ישראל בעמידתה מול כל אומות העולם שיבקשו זאת ולא לאפשר לממשלה מרחב גמישות שעלול חלילה לאפשר למהלך שכזה לקרות – שראש הממשלה ושר החוץ יוכלו להסביר לממשל האמריקני, או לכל ממשל של מדינה אחרת, שאין בידיהם יכולת חוקית להיענות לבקשה שכזאת.

ניר ברקת: לכן, גם תמוהה בעיניי מאוד השתיקה של חברי כנסת מתקווה חדשה, מימינה, מיש עתיד ומכחול לבן, שמגדירות את עצמן כמפלגות ימין או מרכז, שמאמינות באחדותה של ירושלים.

ניר ברקת: פתאום קולכם נדם, וזה מטריד מאוד.

ניר ברקת: אנחנו מדברים על צעד בלתי מתקבל על הדעת, צעד שישנה את פני ההיסטוריה ויפגע קשות במדינת ישראל, ואתם שותקים.

ניר ברקת: חברות וחברי הכנסת, להזכירכם כי חוק-יסוד: ירושלים בירת ישראל, קובע את ייחודה וחשיבותה של ירושלים ומדבר על הצורך לשמור עליה מכל משמר.

ניר ברקת: מעל במה זו בכנסת אני קורא לכם:

ניר ברקת: אל תסחרו בירושלים ואל תגמגמו כשאתם מדברים על ירושלים המאוחדת לנצח.

ניר ברקת: שמעתי אתמול ששר החוץ יאיר לפיד אמר שהוא חושב שהקמת הקונסוליה הפלסטינית בירושלים היא רעיון רע.

ניר ברקת: לפיד גם אמר שהממשל האמריקני רוצה לשמור על היציבות של הממשלה הנוכחית בישראל, ולכן הוא לא חושב שהם יעשו את הצעד הזה.

ניר ברקת: זה מאוד מעודד אותי, אני חייב לומר, אך זה ממש רחוק מלהספיק.

ניר ברקת: מצופה מראש הממשלה בנט ומשר החוץ לפיד לעמוד פומבית, ציבורית, ולהודיע שהם לא סוחרים בירושלים; שירושלים לא עומדת למכירה ושאין הסכמה ישראלית למהלך שכזה.

ניר ברקת: ללא הסכמת ממשלת ישראל הממשל האמריקני לא יוכל להניע את המהלך, שכן כל יוזמה דיפלומטית בעולם מחייבת הסכמה של שני הצדדים – במקרה שלנו האמריקני והישראלי – ובהיעדר הסכמה מצד ישראל העניין ירד מסדר-היום.

ניר ברקת: אז אני מבקש מהחברות והחברים: תנסו להתנתק מהמשחק הפוליטי הקטן, מהשנאות האישיות, ותזכרו לרגע שעתיד העם והמדינה חשוב יותר מהמשחקים של קואליציה ואופוזיציה.

ניר ברקת: מכובדיי, הרב מרדכי אליהו, זכר צדיק לברכה, ציווה עליי לפני מותו לשמור על ירושלים.

ניר ברקת: הציווי הזה הוא ציווי לכולנו: תשמרו על ירושלים.

ניר ברקת: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת ברקת.

מיקי לוי: ישיב השר עודד פורר.

אבי מעוז: – – –

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: אני מתנצל, השר.

מיקי לוי: אני שכחתי את – – –

עודד פורר: אני הופתעתי – – –

מיקי לוי: אני מתנצל.

מיקי לוי: בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, הממשל האמריקני החל בהכנות לקראת פתיחה מחודשת של הקונסוליה בירושלים, שאמורה לשרת את ערביי מזרח ירושלים ויהודה ושומרון ושנסגרה על ידי הנשיא טראמפ.

אבי מעוז: מדובר במהלך שיפגע בריבונותה של מדינת ישראל על ירושלים ויסיג לאחור את ההישגים שהצליח ראש הממשלה לשעבר חבר הכנסת נתניהו להשיג בתקופת ממשל טראמפ, שקיבעו את מעמדה של ירושלים כבירת ישראל – אחת, מאוחדת ובלעדית.

אבי מעוז: ירושלים היא לב האומה והיא אחת ושלמה.

אבי מעוז: מי שנותן יד לפגיעה בריבונותנו בירושלים פוגע בריבונותנו בכל הארץ.

אבי מעוז: לפני כחודש פורסם שהנשיא ביידן דוחה את פתיחת הקונסוליה עד להעברת התקציב, לבקשת ראש הממשלה בנט, מחשש לשלומה של ממשלתו.

אבי מעוז: השר לפיד ייעץ אתמול לממשל האמריקאי לוותר על פתיחת הקונסוליה בגלל הרכב הממשלה העדין.

אבי מעוז: מה שמעניין אותם זה לא ירושלים אלא אך ורק שרידותם הפוליטית ורצונם לאחוז בכל הכוח בקרנות השלטון.

אבי מעוז: בריאיון לניו יורק טיימס בשבוע שעבר סירב ראש הממשלה בנט להגיב ישירות על השאלה אם יחסום את מאמצי ממשל ביידן להקים מחדש את הקונסוליה בירושלים.

אבי מעוז: האמת שזה די מפתיע.

אבי מעוז: בדרך כלל השיטה של ראש הממשלה היא של הכחשות, אבל כנראה כשמדובר בכלי תקשורת אמריקני גדול לפני פגישה עם הנשיא ביידן האסטרטגיה הוחלפה בסירוב להגיב.

אבי מעוז: אבל האמת, אין לנו שום ציפיות.

אבי מעוז: השבוע נפגש שר הביטחון גנץ עם יושב-ראש הרשות הפלסטינית, כנראה בשליחותו של ראש הממשלה בנט.

אבי מעוז: גורם בלשכת בנט הבהיר שאין שום תהליך מדיני מול הפלסטינים וגם לא יהיה.

אבי מעוז: כשיוצאת כזאת הכחשה גורפת מכיוונו של ראש הממשלה בנט אנחנו מתחילים לדאוג.

אבי מעוז: מדובר בדפוס פעולה שלפחות לגביו ראש הממשלה מפגין עקביות מרשימה.

אבי מעוז: ראש הממשלה בנט נוהג בציניות, ערמומיות, ניצול ציבורים שלמים, רמייה והפרת אמונים.

אבי מעוז: גם כשבוחנים את ההתנהלות בחודשים האחרונים רואים בדיוק את אותו דפוס פעולה.

אבי מעוז: כשהחל מבצע שומר החומות נדמה היה כאילו ממשלת מדינת כל אזרחיה ירדה מהפרק.

אבי מעוז: מפלגת ימינה הודיעה – ואני מצטט: "כשהנתונים משתנים, משנים גם את ההחלטות.

אבי מעוז: אי-אפשר להרכיב ממשלה עם רע"מ.

אבי מעוז: נעשה מאמצים גדולים להביא גורמים נוספים.

אבי מעוז: אנחנו מבינים שבעת הזאת ההרכב של ממשלת השינוי לא רלוונטי".

אבי מעוז: עד כאן, סוף ציטוט.

אבי מעוז: בנט עצמו אמר אז בשיחות סגורות כי ממשלת השינוי ירדה מהפרק והשרה שקד הבהירה: "הפסקנו לחלוטין את המגעים להקמת ממשלת שינוי".

אבי מעוז: אלא ששבועיים לאחר מכן, יום לאחר עוד הבהרה נחרצת של שקד כי בעיצומה של המלחמה הופסקו לחלוטין המגעים להקמת ממשלת השינוי ומאז, כך היא אמרה, לא היה שום מגע ישיר או עקיף להקמת ממשלה כזאת מצד ימינה – עד כאן ציטוט של השרה שקד – גילה חבר הכנסת מאיר כהן בריאיון שהמגעים נמשכים כל הזמן ויש העברת מסרים הדדית בין הצדדים.

אבי מעוז: הדפוס ברור: הכחשות גורפות שוב ושוב מצד ראש הממשלה בנט הן סימן שמה שהוכחש הוא המציאות המדויקת.

אבי מעוז: לכן, כשגורמים מלשכת ראש הממשלה מכחישים נחרצות קיום של משא ומתן על הקמת מדינה פלסטינית בהווה ובעתיד, וכשהשרה שקד, בריאיון בעיתון בשבע, חוזרת שלוש פעמים בתוך כמה שניות על כך שאין ולא יהיה שום משא ומתן איתם, אנחנו מבינים שזה בדיוק מה שמתרחש כיום.

אבי מעוז: ממילא, גם כשלשכת ראש הממשלה מכחישה את הדיווחים על כך שהוא היה אמור להשתתף בפגישה מרובעת בקהיר עם נשיא מצרים, מלך ירדן ויושב-ראש הרשות, מובן שזה בדיוק מה שהיה מתוכנן.

אבי מעוז: כאמור, שר הביטחון נשלח על ידי ראש הממשלה, מן הסתם בלחץ אמריקני, להציע מחוות שהן כמובן חד-צדדיות לחלוטין, ללא שום הדדיות, כלפי הרשות הפלסטינית, במטרה להחזיר אותם לשולחן המשא ומתן ולמרכז ההתעניינות הציבורית בארץ ובעולם.

אבי מעוז: היעד של המגעים הללו ברור, והשר לפיד כבר הבהיר שזו מגמתו: פתרון שתי המדינות.

אבי מעוז: גם הנשיא האמריקני התבטא שמבחינתו זהו הפתרון היחיד.

אבי מעוז: בשבוע שעבר הסברתי עד כמה עצם המושג הזה, "פתרון שתי המדינות", הוא הנדסת תודעה לכל דבר ועניין.

אבי מעוז: המילה "פתרון" היא תוצר של מכבסת מילים מהסוג היותר חריף ואגרסיבי.

אבי מעוז: כשאתה אומר "פתרון" זאת אומרת שיש פתרון, כאילו מדובר בתהליך שיכול לפתור איזושהי בעיה והמחלוקת היא רק על רמת היעילות של תהליך זה.

אבי מעוז: הרעיון כאילו לכל בעיה חייב להיות פתרון מיידי – שלום עכשיו, משיח עכשיו – וכאילו עדיף להציע גם אפשרויות מזיקות והרסניות, המשווקות כפתרונות, מאשר להישאר במצב קיים, הוא חלק מאותו שקר שהצליחו לכפות על התודעה הציבורית כחלק מתהליך ההכשרה המתמשכת למהלכי ה"שלום", במירכאות, וכיום כולם יודעים כמה נהרות של דם נשפכו בשל אותם מהלכים.

אבי מעוז: גם המילים "שתי מדינות", שהן קיצור לביטוי "שתי מדינות לשני עמים", שייכות למחלקת הנדסת התודעה של השמאל הפרוגרסיבי.

אבי מעוז: מילים אלו טומנות בתוכן את הנחת היסוד שיש כאן שני עמים; אלא כפי שהוכח פעמים רבות וכפי שהראתה ג'ואן פיטרס בצורה מפורטת בספרה "מאז ומקדם", לא מדובר בעם פלסטיני אלא באוכלוסייה שברובה המוחלט היא אוסף של מהגרים שמוצאם ממדינות רבות, שנהרו לארץ ישראל בהתאם להתקדמות שיבת ציון ובהתאם להתקדמות פיתוח האזור ופריחתה של ארץ ישראל לקראת בניה-בוניה, שהחלו לשוב אליה מארבע קצוות תבל.

אבי מעוז: אין להם מוצא משותף, כמובן גם לא היסטוריה משותפת, השפה היא ערבית בניבים שונים, לפי ארצות המוצא השונות, ואין תרבות משותפת ולא מנהגים, ובקיצור – עם מומצא על ידי מהנדסי ומעוותי התודעה הבין-לאומית.

אבי מעוז: לעומת זאת, עם ישראל הוא תופעה שקיימת במציאות כבר שלושת אלפים ושבע מאות שנה, עם היסטוריה מפוארת ותרבות רוחנית שהשפיעה על כל האנושות.

אבי מעוז: מה שלא קרה בכל ההיסטוריה האנושית התקיים בעם הזה, שלאחר קרוב לאלפיים שנות גלות התקבץ אל ארצו מארבע קצוות תבל.

אבי מעוז: לכן היה זה המעשה המתבקש והמוסרי לאשר בהצהרת בלפור, ואחריה בוועידת סן רמו, את זכותו הלאומית – הבלעדית – של עם ישראל על ארצו ולהבטיח לשאר יושבי הארץ רק את זכויותיהם האזרחיות, אבל לא, חלילה, שום זכות מדינית.

אבי מעוז: לכן הקמת מדינת ישראל היא האירוע החשוב והמוסרי ביותר בדורות האחרונים.

אבי מעוז: הגיע הזמן שנשת

אבי מעוז: חרר מהמושגים המכובסים ומהנדסת התודעה שכפו עלינו בעשרות השנים האחרונות ונחזור לעמדה הפשוטה כל כך והטבעית כל כך, שיש פה ארץ אחת ועם אחד ששייך אליה והיא שייכת אליו, על פי דבר ה' מאז ומקדם.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת יאיר גולן אמר – אני מצטט: פגישת שר הביטחון עם ראש הרשות הפלסטינית היא סימן מעודד וביטוי לשינוי החיובי שמביאה איתה הממשלה החדשה.

אבי מעוז: המגמה ברורה מאוד: ממשלת מדינת כל אזרחיה, שעושה כל מאמץ לפרק כל מרכיב בזהותה היהודית של מדינת ישראל, תפרק במהרה גם את זהותה הלאומית של המדינה ותקדם אותנו אל מציאות הרת אסון של מדינת אויב בתוככי הארץ.

אבי מעוז: השלב הראשון הוא פתיחת הקונסוליה האמריקנית על מנת לחלק את ירושלים בפועל, וכך תוכל להיות גם בירת המדינה הפלסטינית.

אבי מעוז: היה לא תהיה.

אבי מעוז: את הממשלה המסוכנת הזאת צריך להחליף בהקדם האפשרי, ואנחנו מתחייבים כלפי כל עם ישראל: נעשה כל מאמץ שזה אכן יקרה מהר.

אבי מעוז: אני רוצה לסיים את נאומי בשנה הנוכחית בברכת שנה טובה ומבורכת לך, אדוני היושב-ראש, לכל חברי הכנסת, לכל עובדי הכנסת, לעובדי מזכירות הכנסת, למזכירת הכנסת, לסדרנים המסורים, לציונה, שעומדת פה בפרסה וממש כיף לקבל את כוס הקפה או כוס התה ממנה, ולכולם יחד עם כל בית ישראל: שנה טובה ומבורכת.

מיקי לוי: אם כבר אז גם לרשמות.

אבי מעוז: כמובן, גם לתמלילנים ולרשמות ולכל עובדי הכנסת יחד עם כל בית ישראל.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: אמן, שנה טובה.

מיקי לוי: בבקשה, השר עודד פורר.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני חייב לומר שנושא הדיון פה זה ראיית צל הרים כהרים, שהרי הדבר בכלל לא נמצא על סדר-היום.

עודד פורר: אז כדי להפיס את דעתכם אני חושב שיש לומר גם את המובן מאליו, גם אותו יש לומר: כמובן, ירושלים המאוחדת, בירתה הנצחית של מדינת ישראל ורק של מדינת ישראל, היא לא בירה של אף אומה אחרת, לא תהיה כזאת ולא הייתה כזאת.

עודד פורר: לכן בעניין הזה אני חייב קצת להיות תמה על הדחיפות לכאורה שאתם מנסים לייצר כאן על מהומה רבה על לא דבר.

עודד פורר: ארצות הברית הכירה בירושלים כבירת ישראל בשנת 2017, הכרה שאומצה, כידוע לכם, גם על ידי ממשל ביידן ומדינות נוספות.

עודד פורר: זאת אומרת, הרי ברור לחלוטין שאין היגיון בפתיחת קונסוליה בירושלים שמשרתת תושבים של ישות אחרת.

עודד פורר: אנחנו בעניין הזה מתואמים, אני חייב לומר, ומשוחחים באופן שוטף גם עם הגורמים הרלוונטיים בממשל האמריקני.

עודד פורר: כל מה שמנסים לייצר כאן זה דחיפות מלאכותית בנושא שלא על הפרק לטווח הזמן לא המיידי, לא הקרוב, ואני אומר לכם, גם לא הרחוק.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: אגב, אני מציע להסתפק בזה.

ניר ברקת: פורר, אני מבקש שתזכור את מה שאמרת, ובעזרת השם שזה לא יעלה אחרי התקציב, אוקיי?

ניר ברקת: כי מהמידע שיש לנו, זה כן יעלה.

מיקי לוי: המציעים מסתפקים בתשובת השר?

ניר ברקת: אני מבקש שהנושא בכל זאת יידון בוועדת החוץ והביטחון.

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: יש הצעה להעביר לחוץ וביטחון.

מיקי לוי: הצבעה, בבקשה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1

מיקי לוי: נמנעים – אין

אופיר סופר: אפשר מפה, כן?

אבי מעוז: גם אני בעד.

ניר ברקת: תודה רבה.

מיקי לוי: בעד – אחד.

מיקי לוי: זה יועבר לוועדת חוץ וביטחון.

מיקי לוי: << הלסי >> התעלמות הממשלה מהצורך במתן מענקים לעסקים הנפגעים מהגל הנוכחי של משבר הקורונה << הלסי >>

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: התעלמות הממשלה מהצורך במתן מענקים לעסקים הנפגעים מהגל הנוכחי של משבר הקורונה, מס' 313 ו-314, של חבר הכנסת יעקב אשר וחברת הכנסת קרן ברק.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת אשר.

כבוד השר – השר איתנו?

עודד פורר: כן.

גם בהאזנה?

עודד פורר: בוודאי.

אני לא רוצה שתגיד אחר כך שאני רואה צל הרים כהרים, שלא יהיה אותו פתיח.

מכובדי ואדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חשבתי קודם לעצמי שאין לי שום ספק שאם יושב-ראש הבית הנכבד שלנו לא היה היום בתפקידו, הוא היה מעלה את הדבר הזה על סדר-היום.

אין לי ספק.

גם החושים המחודדים שלך בנושא כלכלה, ובמיוחד במצוקה של בעלי העסקים – אני מוכרח גם לומר, מאחר שאנחנו ממש בערב ראש השנה, ואני מקווה שלא יעלה לי ביוקר מה שאני אומר עכשיו, כבוד השר, אבל גם עם השר עבדנו כתף אל כתף בוועדת הכלכלה הרבה מאוד בשביל המגזר העסקי, הרבה מאוד בשביל העסקים הקטנים והבינוניים, ואין לי ספק שגם הוא יכול להתחבר להצעה לסדר-היום הזאת שביקשתי לעשות בפגרה.

קורה כאן דבר בעייתי.

אני לא בא לנאום נאום אופוזיציוני, אני מנסה ללכת אל השכל הישר.

לא יכול להיות שאנחנו יודעים שיש מגזרים של עסקים שעדיין אינם עובדים, לא חזרו לעבודה; יש כאלה שהם כמעט בהשבתה מלאה, יש כאלה שעובדים על 20%, על 30%.

אני לא מדבר על אלה של 80%.

אני חושב לעצמי: מה קורה כאן?

לא יכול להיות שמישהו לא יבוא ויגיד: חברים, זה הפתרון, בצורה כזאת או בצורה אחרת.

אז יכול להיות שאי-אפשר ללכת על דברים גורפים כמו שהלכו בזמן שהיה סגר של כמעט שלושת רבעי מהמשק, אבל גם תמיד ידענו לעשות את ההבדלה.

הרי בואו לא נשכח שגם בתקופות הסגר הקשות היו מגזרים שלא שבתו לרגע – רשתות מזון וכו' – אז ידעו להפריד אותם.

פה צריך הפרדה הפוכה: לקחת את המיעוט שעדיין נפגע – זה קצת מפריע, חברים.

אתה רוצה לעלות לנאום במקומי?

לפחות תדבר בלחש.

אנחנו נמצאים במצב שזה בדיוק הפוך – לא כמו בתקופת הסגר ש-80%, 90%, היו צריכים לקבל פיצויים ו-10%, 15% או 20% לא.

פה זה הפוך.

לא יכול להיות שמשאירים את האנשים בחוסר הוודאות הזה.

אני רוצה לומר לך, אדוני השר, שאין ספק שהרבה עסקים יקרסו בגלל התנודתיות של מה שקרה אחרי הסגר הגדול ופתאום הפתיחה הגדולה.

אנשים היו בטוחים שנכנסים עכשיו למצב הכי טוב בעולם, כי מדינת ישראל לפני חודשיים וחצי באמת הייתה במצב הכי טוב שיכול להיות, אז אנשים השקיעו יותר ורק חיכו להמונים שיגיעו, והינה, יש בעיות.

ראינו עכשיו מה קורה באותם מקומות עם התו הירוק, שהוא די הסתבך בקטע של ילדים וכו' – בריכות השחייה ודברים מהסוג הזה.

אני אומר לעצמי: יש פה מדיניות לא מובנת.

אז אפשר לעשות את זה בצורה שהמדינה – משרד האוצר יקים גוף שייקח כמה וכמה סוגי עסקים ויתחיל פשוט לטפל בהם או לתת לאותם עסקים לבוא ולהוכיח את הבעיה שלהם, אבל לתת להם פתרון.

אי-אפשר להשאיר אותם במצב כזה.

יום עובר ויומיים עוברים ואף אחד מאיתנו לא רואה שהעניין הזה הולך להיגמר כל כך מהר, לכן, לא יכול להיות שלא יהיה פתרון.

אבל כשאני מנסה לחשוב מה קורה פה – אני מקווה שאני טועה, אדוני היושב-ראש – אז יש כאן איזושהי מדיניות של הכחשה של המצב בגלל חוסר הרצון של הממשלה להכניס את היד לכיס.

זה מפחיד אותי, בגלל שאם מגיעים להתבטאויות "להכיל את המתים" ודברים כאלה, אז מכילים גם קריסה של עסקים.

בלשון תלמודית: לבו גס בו – כבר לא מתרגשים מעסקים שקורסים.

וזה קורה.

זה שאנחנו לא רואים את האנשים האלה כל יום ומחכים רק שמישהו ייתן בחדשות איזה follow up – זה קורה בכל מיני מגזרים שקטים יותר או שקטים פחות, ולא יכול להיות שממשלה לא תבוא עם איזושהי תוכנית.

אז נכון שאתם מפחדים שזה יביא לכם גל של בקשות.

בשביל זה יש טכניקות, בשביל זה יש פקידים שצריכים לקבוע קריטריונים, ופשוט לגרום לכך שלדבר הזה יהיה פתרון.

יש פה מצב שאני מרגיש שהממשלה אומרת לעצמה: אנחנו לא נעשה שום הגבלות, מצד אחד – רק הגבלות לייט יותר שהורגות כל מיני עסקים – כי אנחנו לא מוכנים להכיל את הדבר הזה של הפיצויים.

זה דבר שלא יכול לקרות.

אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, התפרסם השבוע דוח של מבקר המדינה.

עם כל הכבוד למבקר המדינה, ויש לי כבוד אליו, אני אומר לך, אדוני היושב-ראש – אנחנו עכשיו ערב ראש השנה וזה לא פוליטיקה, באמת שלא – אם היית שואל אותי, עדיפה לי ההתנהלות שהייתה בזמנו של ראש הממשלה, שהיה בחושים חדים – ואת זה אף אחד לא ייקח לו, עם כל הכבוד, בלי כל קשר באיזו מפלגה אני ועם מי אני בקואליציה.

הוא היה עם חושים חדים ותגובות מהירות, והחטא שלו, לפי הדוח של המבקר, זה שהוא הלך ל-safe side.

הוא הלך ל-safe side.

ראיתי שתקפו בתקשורת על כך שקנו מכונות הנשמה בכמויות כאלה ושזה עלה למדינה הרבה כסף.

היינו פה בתקופה שכולנו רעדנו.

אם אתה זוכר, שלחו את המוסד, את השב"כ, אני לא יודע את מי, לחפש מכונות הנשמה בכל העולם.

מי ידע לצפות דבר כזה?

יושבים היום האנשים במשרד מבקר המדינה, עם כל הכבוד, ומדברים על ניהול סיכונים כשהם לא חוו את החוויה הזאת.

אז כן, יש עוד 3,000 מכונות – שימכרו אותן מחר למקום אחר, ואם לא, אז לא, אבל לפחות אנחנו יודעים שלא מתו אנשים בגלל זה.

עם כל הכבוד, אותו דבר אפשר היה לבוא ולהגיד גם על החיסונים.

הוא היה אובססיבי: חיסונים, והרבה, ולקנות את כל העולם.

הוא הצליח בזה.

אז אחת הטענות היא שזה ניהול יחידני ופחות משתף.

תאמין לי, אני מעדיף את זה על מה שקורה היום, כי מה שקורה היום הוא שאנחנו לאו דווקא מנהלים סיכונים – אנחנו כבר התרגלנו לדבר הזה.

אני מאוד מודאג, אדוני היושב-ראש.

אומנם המצב של חולים קשה לא עולה ודי נבלם, אבל יש לי הרגשה שהוא נשאר סטטי, זאת אומרת, זה לא שאחרי הבלימה הזאת תתחיל ירידה.

אם אנחנו נמצאים היום במצב שעדיין 10,000–11,000 איש נדבקים, ובשבוע האחרון נפטרו 140 או 170 – לא זוכר – אז אנחנו רגועים, הכול בסדר.

ההתפרצות לא גוועת, ובוודאי שהיא לא תגווע בחולים הקשים, בגלל שהמדינה מחוסנת פעם ראשונה, פעם שנייה ועכשיו פעם שלישית.

אבל מי יודע כמה זמן זה עוד יימשך?

אנחנו סופרים את המתים כל יום, וזה לא כמו המתים שהיו בתחילת המגפה הקודמת, כי אז היה מצב שלא היה חיסון ולא כלום.

זה היה תלוי רק בהגבלות, תלוי רק בניהול המדינה, תלוי רק במה שאנחנו עשינו עם עצמנו.

אבל החשש שלי, אדוני היושב-ראש, הוא שמתערבים פה גם שיקולים כלכליים, ושלא רוצים לעשות כל מיני דברים כדי שלא יצטרכו לשלם על זה.

זאת אומרת שיכול להיות שהיו צריכים לעשות כמה הגבלות נוספות – לא סגר, אבל כמה הגבלות נוספות – אבל מישהו בשולחן הממשלה אמר: חבר'ה, זה יעלה לנו כסף, אני לא רוצה.

אני מסיים.

מיקי לוי: תודה.

לכן אני אומר, אדוני היושב-ראש, שמדובר כאן בפיקוח נפש מצד אחד ומדובר באנשים שעלולים לאבד את פרנסתם מצד שני, בגלל שזה לא 80% מהאוכלוסייה ובגלל שזה לא 80% או 90%, קולם אבד, ובשביל זה אנחנו כאן.

אני מציע לך, אדוני השר, תהיה אתה השגריר לעניין הזה, כי הרגישות שלך כלפיהם גדולה – אני יודע את זה – בימים כתיקונם, לא בימים שאתה שר; למצוא איזושהי דרך, איזשהו מנגנון כירורגי שידע להציל את העסקים האלה בתקופה הזאת, ולא לחכות לאחרי החגים אפילו לא יום אחד.

בהזדמנות זאת, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לאחל לך ולכל חברי הכנסת ולכל אנשי צוות הבית – אני מצטרף לכל מילה שאמר אבי.

הייתי גם בחוץ ליד ציונה – – –

מיקי לוי: רואים אותך בטלוויזיה, אז תאחל גם לכל בית ישראל.

רגע.

אני מאחל לבית הזה ולכולם באופן אישי שנה טובה, שנה מבורכת ושנה שהקדוש ברוך הוא ימלא את משאלותינו לטובה, ובהזדמנות הזאת לכלל ישראל.

תכלה שנה וקללותיה, תחל שנה וברכותיה.

שנה טובה.

מיקי לוי: שנה טובה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב אשר.

מיקי לוי: ישיב השר עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת אשר, אני חייב לומר לך, אצלנו יש תופעה מעניינת: מה שראינו משם אנחנו רואים גם מכאן.

עודד פורר: נוהגים אותו הדבר.

עודד פורר: מה שאתה ציינת – אני אתחיל דווקא מהסוף, שזה דוח מבקר המדינה על קניית מכונות ההנשמה וכו'.

עודד פורר: אחת הביקורות המרכזיות שבה ביקרנו את הממשלה היא על הזנחת מערכת הבריאות עשור לפני כניסת הקורונה.

עודד פורר: הרי ידענו שהמערכת הזאת במשבר.

עודד פורר: הרי נוהלו כאן עוד קמפיינים לפני שפרצה הקורונה על המשבר במערכת הבריאות, שלא הייתה יכולה להיות ערוכה בכלל לאירוע הזה.

עודד פורר: ההזנחה הזאת, שלא לתקצב ולהרעיב אותה ולהרעיב אותה ולהרעיב אותה שנים, הובילה לזה שבסוף, בקורונה, אתה שולח את המוסד עם מזוודות למצוא מכונות הנשמה בכל מיני מקומות כדי שיביאו אותן לכאן – כן מתאימות, לא מתאימות – ובסוף שילמת יותר ולא הייתה לך יכולת קליטה בבתי החולים, מה שהוביל אותך לעיתים לצעדים קיצוניים מדי.

עודד פורר: מה שאנחנו עשינו עכשיו בתקציב שעליו הצבעתם היום – לצערי, אתה הצבעת נגדו, אבל אני חושב שאם היית יורד לפרטים היית מצביע בעדו – הוספנו למשל 2 מיליארד שקל לבסיס התקציב של משרד הבריאות, לא כחלק מהתמודדות עם הקורונה כרגע – על זה הוא מתוקצב בנפרד – אלא כחלק מזה שאנחנו מבינים שמערכת הבריאות צריכה להיות במקום אחר, וצריך להכין אותה לאתגרים ולתרחישי הייחוס.

עודד פורר: חלק מתפיסת העולם – שגם עליה דיברנו כשהיינו באופוזיציה, ואנחנו נוהגים בה גם בדיוק בקואליציה – זה לייצר מערכת בריאות – – –

אבל הייתם גם בקואליציה הרבה שנים.

בזמן העשור הזה – – –

עודד פורר: כן, רק לא החזקנו לא את תיק הבריאות ולא את תיק האוצר.

עודד פורר: אני לא זוכר מי היה שר הבריאות בעשור האחרון, רוב העשור – אולי השר אבידר יזכיר לי.

עודד פורר: אני לא זוכר.

עודד פורר: אני חושב שאתה מכיר אותו.

עודד פורר: מי שהיה עשר שנים שר בריאות בתקופה הזאת – – –

שנתיים לפיד היה שר אוצר.

עודד פורר: שנה וחצי.

עודד פורר: עכשיו בוא נדבר על העניין עצמו.

בוא נדבר לעניין.

עודד פורר: בוא נדבר על העניין עצמו, גם מבחינת מה המשמעות של מערכת הבריאות והיכולת שלה לקלוט.

עודד פורר: הרי גם בממשלה הקודמת פעולות ההגבלה על המשק נבעו מזה שאנחנו אומרים: רגע, כמה מערכת הבריאות שלנו יכול לעמוד בהתפרצות?

עודד פורר: ככל שהמערכת ערוכה יותר, אתה יכול.

עודד פורר: זה כמו כיפת ברזל.

עודד פורר: אתה יכול – יש לך מרחב תמרון רחב יותר, וזה מה שאנחנו מייצרים כאן גם מבחינת סגירת המשק, כולל ההחלטה על הבוסטר, על החיסון השלישי; אגב, ראשונים בעולם שקיבלו את ההחלטה הזאת, שמוכיחה את עצמה – אתה רואה את ה-R, אתה רואה את המספרים.

עודד פורר: אני מקווה, באמת – אף אחד מאיתנו לא יודע איך המגפה הזאת תנהג.

עודד פורר: אני מקווה שלפחות בעניין הזה נמשיך לראות את המספרים יורדים, והמשימה שלנו היא להשאיר את המשק פתוח ככל הניתן, כמה שאפשר, כי בריאות הציבור – וגם את זה אמרנו כשהיינו באופוזיציה – היא לא רק מספר המאומתים לקורונה.

עודד פורר: בריאות הציבור היא היכולת להמשיך ולקיים שגרת חיים וטיפולים שהם טיפולים אחרים מלבד הקורונה בבתי החולים, ועבודה, כלכלה ופרנסה.

עודד פורר: וכן, מרגע שיצא – ואני אעבור עכשיו לנושא ההצעה לסדר-היום – – –

השאלה היא כמה קורבנות – – –

עודד פורר: תקבל תשובות על הכול.

עודד פורר: כרגע – תראה, גם כאן אני יכול להבטיח לך דבר אחד: סגר, כמו שכולם רצו כאן באופוזיציה, לא מוריד את מספר החולים.

עודד פורר: לפחות אין לנו ביטחון שהוא מוריד את מספר החולים.

עודד פורר: הסגר האחרון שנעשה לא עשה את זה.

עודד פורר: גם הביטחון של הציבור ואמון הציבור בצעד הזה לא קיימים.

עודד פורר: מה שכן, הוא בוודאות סוגר את העסקים ומחריף את מצב הכלכלה והורס בתים שלמים.

עודד פורר: על זה אין מחלוקת.

– – – סגר.

אמרתי פעולות נקודתיות.

עודד פורר: לעניין הפעולות הנקודתיות – התו הירוק הוא פעולה נקודתית.

עודד פורר: התו הירוק התחיל להחיל הגבלות על המשק ב-18 באוגוסט.

עודד פורר: מדברים על לפני שבועיים.

עודד פורר: אגב, יש הגבלות שיש כאלה שמסכימים להן יותר, יש כאלה שמסכימים להן פחות.

עודד פורר: הגיעו להסכמה בקבינט הקורונה על ההגבלות הכי מצומצמות שאנחנו יכולים, כשברור לחלוטין – הינה, אני אומר לך כאן – שהן פגעו בחלק מהעסקים.

עודד פורר: הן פגעו בחלק מהעסקים, אבל את המבחן של כמה הם פגעו ובאיזו מידה, צריך לעשות אותו על פריזמה רחבה יותר.

עודד פורר: נפגשנו שר האוצר, אני, השר במשרד האוצר, מנכ"ל משרד האוצר, הממונה על התקציבים, יחד עם נשיא לה"ב, ארגון העסקים הקטנים, עם נשיא לשכת יועצי המס ועם נציגים של ארגונים אחרים כדי לשמוע מהם.

עודד פורר: נפגשנו בדיוק בשבוע שעבר, בתוך התקופה הזאת.

עודד פורר: הם בעצמם אומרים: תשמע, לעסקים מסוימים השבועיים האלה הם קטסטרופליים – כמו בריכות השחייה, למשל, שהגבילו שם כניסה של ילדים – מצד אחד.

עודד פורר: מצד שני, כשמסתכלים על החודשיים אחורה, על יולי ועד אמצע אוגוסט, הייתה להם את התקופה הכי טובה שהייתה להם בשנים האחרונות.

עודד פורר: ולכן, את הנתונים כדי להבין כמה הייתה פה פגיעה בעסקים האלה, כדי לתת – אם נצטרך בכלל – בפינצטה.

עודד פורר: נדע לעשות את זה, להערכתי, רק לאחר החגים.

עודד פורר: תראה, את דוחות המע"מ שלהם – כדי שגם אנחנו נדע כמה הם הכניסו, כמה הם הוציאו, איך נראה המאזן שלהם, כשהם יגישו אותו; אגב, יש גם דחייה של מע"מ בכמה ימים בגלל החגים, אז זה לא יהיה אפילו ב-15 לחודש.

עודד פורר: אז אני מציע שנמשיך ונדון בעניין הזה.

עודד פורר: אני חושב שהוא חשוב, ונמשיך לעקוב אחריו ונראה האם ישנה פגיעה, ככל שיש פגיעה שהיא פגיעה מחזורית ומשמעותית, האם יש צורך בסיוע, ואם – – –

יש ענפים שעוד לא חזרו.

יש ענפים שעוד לא חזרו לעבודה – – –

עודד פורר: אז גם הענפים האלה נמצאים באיזשהו מסלול ייעודי, והאוצר גם בקשר איתם.

עודד פורר: אני אומר לכם את האמת: הקורונה גם תשנה את הכלכלה.

עודד פורר: היא משנה אותה.

עודד פורר: יש אנשים שמבנה העסקים שלהם השתנה.

עודד פורר: זה חלק מהעניין.

עודד פורר: אני חושב שאת הדיון הזה – שחשוב שנמשיך – בואו ונמשיך אותו באמת בעוד כחודש.

עודד פורר: יהיו כבר נתונים על מה קרה באוגוסט, ונוכל לעשות את מה שהממשלה הקודמת לא עשתה, וזה לנהל דיון על בסיס נתונים.

עודד פורר: תודה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה לשר עודד פורר.

מיקי לוי: המציעים מסתפקים בתשובת השר?

בעקבות הסיפה של השר, אני מציע שיהיה דיון בוועדת הכלכלה, או – – –

מיקי לוי: איזו ועדה?

קריאה: ועדת כספים.

ועדת כספים.

מיקי לוי: אוקיי, ועדת הכספים.

מיקי לוי: נעבור לקיים הצבעה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הנושא לדיון בוועדה – 2

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – שניים, אין נמנעים, אין מתנגדים.

מיקי לוי: הנושא יובא לוועדת הכספים לדיון.

קריאות: – – –

מיקי לוי: בבקשה, יושב-ראש ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, תודה רבה.

): אני מנצל את הבמה – א.

): לברך את שר החקלאות על העברת התקציב – אחת הרפורמות המשמעותיות בחקלאות – וגם אותך, אדוני היושב-ראש, יש לך חלק נכבד בהעברת התקציב.

): העברת שעות וגם הגעת לתוצאות יפות, ברשותך.

מיקי לוי: תודה רבה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע על חילופי אישים בוועדות הבאות: בוועדת החינוך, התרבות והספורט, מטעם סיעת רע"מ – במקום חבר הכנסת ווליד טאהא תכהן חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין ומטעם סיעת העבודה – כממלא מקום קבוע, במקום חברת הכנסת מיכל רוזין יכהן חבר הכנסת עלי סלאלחה; בוועדת הכספים, מטעם סיעת רע"מ – במקום חבר הכנסת ווליד טאהא תכהן חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין; בוועדת הפנים והגנת הסביבה, במקום הפנוי לסיעת רע"מ יכהן חבר הכנסת ווליד טאהא; בוועדת הכנסת, במקום הפנוי לסיעת הרשימה המשותפת יכהן חבר הכנסת אחמד טיבי.

): זוהי ההודעה הראשונה.

): ההודעה השנייה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת: בהתאם להוראת סעיף 18(א) לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה–1985, החליטה ועדת הכנסת להקים ועדה משותפת של ועדת הכספים וועדת החוץ והביטחון לתקציב הביטחון.

): הוועדה המשותפת תהיה בת 12 חברים, שישה מכל ועדה, לפי ההרכב הזה: מטעם ועדת הכספים: חברי הכנסת אלכס קושניר – יושב-ראש, יעל רון בן משה וניר אורבך; מטעם ועדת החוץ והביטחון: חברי הכנסת רם בן ברק, אמילי חיה מואטי, צבי האוזר ומיכל רוזין.

): נוסף לנציגים אלה יהיו בוועדה חמישה חברים מסיעות האופוזיציה.

): ניתן יהיה לקבוע את שמותיהם רק לאחר שסיעות האופוזיציה יודיעו את שמות נציגיהם בוועדת הכספים ובוועדת החוץ והביטחון.

): לפיכך, הודעה נוספת תימסר לאחר שיושלם איוש החברים.

): אולי כאן זה המקום לציין גם, אדוני היושב-ראש, ש-60 הימים למסירת השמות יסתיימו ב-10 בספטמבר.

): קראתי היום לחבריי באופוזיציה למסור את השמות כדי שהם יוכלו להמשיך ולהצביע בוועדות.

): תודה רבה ושנה טובה.

מיקי לוי: אני אומר גם לפרוטוקול: היום התקיימה ישיבה אצלי, אופוזיציה-קואליציה, בנושא 60 הימים.

מיקי לוי: הבהרתי למרכז האופוזיציה חבר הכנסת יריב לוין, ונרשם בפרוטוקול: אם 60 הימים יסתיימו ולא יהיו אנשים שנוכל לשלב אותם בתוך הוועדות עצמן, זה יהיה חבל, זה יהיה תקדימי.

מיקי לוי: אחרי לחץ על הממשלה נתנו עוד מקום אחד, בוועדת החוקה; היה יתרון רק של אחד.

מיקי לוי: נותרו שניים בכספים.

מיקי לוי: אחרי שלוש שנים שלא היה פה תקציב אני יכול להבין את הממשלה.

מיקי לוי: דעתי נחה בעניין הזה.

מיקי לוי: קיבלתי הודעה, לצערי, שהאופוזיציה לא קיבלה את ההסדר הזה.

מיקי לוי: אינני יודע מה, נותר בפניי רק העניין – אם כבר הזכרת את זה – להחזיר את תשובתי לבג"ץ.

מיקי לוי: צר לי על המצב הזה.

מיקי לוי: עשינו ככל יכולתנו, באמת, איזה חמישה או שישה דיונים אצלי בלשכה.

מיקי לוי: << הלסי >> הרפורמה ההרסנית בחקלאות << הלסי >>

מיקי לוי: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: הרפורמה ההרסנית בחקלאות, מס' 315 ו-316, של חברי הכנסת יעקב מרגי וחבר הכנסת אופיר סופר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר סופר, בבקשה.

אופיר סופר: ערב טוב, אדוני היושב-ראש.

אופיר סופר: כבוד השר, חבריי חברי הכנסת.

אופיר סופר: אני אגיד קודם כול שמייד אחר כך אני נוסע גם כן להשתתף בסליחות לרפואתו של איציק סעידיאן.

אופיר סופר: אני אומר את זה ואני רוצה קצת להתייחס – יש איזשהו שיח ברשת, לא פשוט בעיניי, לגבי דבריו של הרמטכ"ל.

אופיר סופר: יש ביקורת.

אופיר סופר: קרה לנו מקרה מאוד עצוב במדינה בשנה האחרונה.

אופיר סופר: הרמטכ"ל אמר על הוראות הפתיחה באש שהן חדות וברורות.

אופיר סופר: אני מרשה לעצמי לומר את הדברים בצורה זהירה.

אופיר סופר: אני אגיד שעוד שבועיים יחלפו 25 שנה מהאירוע שנפצעתי בו בתור מ"מ צעיר, אירוע שאני זוכר את עצמי מתווכח על הוראות הפתיחה באש עם מפקדי.

אופיר סופר: זה היה אז בהשראת הסכמי אוסלו.

אופיר סופר: אני ממש זוכר את עצמי בתור מפקד צעיר מתווכח עם מפקד בכיר ממני בשנים רבות.

אופיר סופר: למרות זאת, אני רוצה לומר שהסוגיה של – אנחנו חייבים להשאיר את צה"ל מחוץ לוויכוח הפוליטי.

אופיר סופר: כן, לפעמים יש ממשק בין הסוגיה המדינית, המדינית-ביטחונית, באופן טבעי, ממשק עם הצבא.

אופיר סופר: אז הדיונים האלה צריכים להתבצע בדלתיים סגורות ובצורה נאותה ומכובדת.

אופיר סופר: גם אם הדברים שאני אומר עכשיו אולי לא נשמעים פופולריים בקרב אנשים מסוימים, אני חושב שזה דבר שאנחנו צריכים מאוד לשים לב אליו.

אופיר סופר: הבוקר התבשרנו על כך שבעם הגיעו להבנות לגבי הרפורמה בסוגיית חקלאות.

אופיר סופר: אני בעד רפורמה, רק אני חושב שההבנות שהגיעו אליהן – כבוד השר, תקן אותי אם אני טועה – זה שבעצם הסוגיה של המטילות תמשיך להיות נידונה בחודשים הקרובים, היא לא ירדה מהפרק.

אופיר סופר: עדיין יש פערים גם בסוגיית הגידולים – בעיקר אני אומר לגבי הפירות, אם כי יש הבנות שהדברים ייסגרו.

אופיר סופר: יש הבנות.

עודד פורר: יש הסכמות – – –

אופיר סופר: יש הסכמות, אבל יש דברים שצריכים להיות מתוקנים ועליהם צריכים – – –

עודד פורר: – – –

אופיר סופר: כמו למשל שהתמיכה בגידולים תהיה דיפרנציאלית וכאלה דברים.

אופיר סופר: אני בכוונה מדגיש ואומר את הדברים האלה כיוון שאני אומר שכל עוד הדברים אינם סגורים הם אינם סגורים, והחרב החדה מוטלת עדיין על צווארם של החקלאים.

אופיר סופר: אז כן, אני רוצה לומר שהחקלאות בישראל היא סוג של תמצית הציונות והיא בהחלט מבטאת את הקשר שלנו לארץ, את הקשר שלנו בעמל הארץ.

אופיר סופר: וכשאנחנו מדברים – אתה יודע, דיברתי היום עם אחד מהמגדלים – אז איפה גדלים האגסים ואיפה גדלים התפוחים?

אופיר סופר: איפה גדלים כל הפירות האלה, הנשירים?

אופיר סופר: רק בהרים הגבוהים.

אופיר סופר: מבחינתנו זה בהרי הגליל העליון, כבוד השר, וברמת הגולן – אזורי התיישבות מובהקים, שיא הגשמת החזון הציוני.

אופיר סופר: אנחנו צריכים לשים את זה תמיד נגד עינינו ולזכור שבסופו של יום לא הכול עובר דרך החור של הגרוש, אלא יש ערכים נוספים שאנחנו צריכים לזכור שבשבילם שבנו לכאן, לארץ.

אופיר סופר: בסופו של יום אנשי הגליל, אנשי הנגב, אנשי הבקעה, אנשי יהודה ושומרון, הם אנשים שנשלחו, שלקחו על עצמם ליישב את הארץ.

אופיר סופר: לא אחת הדברים האלה, זאת אומרת – חלק מרכזי בהתיישבות הזאת זה החקלאות.

אופיר סופר: אנחנו ביקשנו – אני ביקשתי מיושב-ראש ועדת הכלכלה לקיים סיור ודיון של ועדת הכלכלה, שתעסוק ברפורמה מתוך הבנה, באמת, שבין הקריאה השנייה לקריאה השנייה והשלישית עוד נמשיך לעסוק בסוגיה הזאת.

אופיר סופר: ובאמת, לשמחתי, יושב-ראש ועדת הכלכלה הולך לקיים את הסיור הזה.

אופיר סופר: אני חושב שיש חשיבות להגעה של חברי הכנסת לעמוד על הדברים מקרוב ולהיפגש עם האנשים.

אופיר סופר: ובכל זאת אני רוצה לברך על ההבנות שהגיעו, לפחות בשלב זה, כדי לא לעשות פעולות חדות ואגרסיביות ולפגוע בחקלאות בצורה כזאת שאחר כך ייקח לנו הרבה הרבה זמן לתקן את זה.

אופיר סופר: תודה רבה.

אופיר סופר: שנה טובה, אדוני היושב-ראש, ברמה הכי אישית שיש.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אופיר.

מיקי לוי: גם לך ולבני המשפחה שנה טובה ובריאות.

מיקי לוי: בבקשה.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, השאלה היא כמה אתה רוצה שהתשובה שלי תהיה מפורטת, אופיר, בשעה הזאת.

עודד פורר: בנושא הזה הייתי שמח אם היה פה קהל קצת יותר רב של חברי הכנסת.

עידית סילמן: – – –

עודד פורר: את כבר בקיאה ברפורמה הזאת כמעט כמוני, אחרי הדיונים שלנו מסביב לנושא הביצים, המלפפונים, העגבניות, החצילים והפירות.

עודד פורר: אבל עכשיו ברצינות.

עודד פורר: אני אנסה לקצר, לתת כמה עקרונות.

עודד פורר: אני גם אגיד בסוף מה סיכמנו.

עודד פורר: קודם כול, אני אפתח בזה: למטה, לא הכול עובר דרך החור של הגרוש, זה נכון.

עודד פורר: בציונות אנחנו לא מודדים את הערך דרך החור של הגרוש, את החשיבות של תפיסת הגבולות וערך עיבוד האדמה.

עודד פורר: אבל אתה יודע, כשהורים הולכים לקנות את הקניות לשבת והם סופרים תפוחים, זה דרך החור של הגרוש, וכשהם מחזיקים את אשכול הענבים ב-30 שקל לקילו ושואלים את עצמם: האם נקנה או לא נקנה, הם מסתכלים דרך החור של הגרוש.

עודד פורר: כשצריכת הפירות והירקות ירדה בשנים האחרונות ב-20% אז אתה מבין שהילדים והילדות במדינת ישראל אוכלים אוכל פחות טוב, יותר מזון מעובד, וכן – זה בגלל החור של הגרוש.

אופיר סופר: זה בסדר גמור, רק צריך לזכור את פערי התיווך.

עודד פורר: רגע, רגע.

עודד פורר: אני זוכר הכול, הכול אני זוכר, תאמין לי.

עודד פורר: כשאני מסתכל על מדד מחירי הפירות, משנת 2000 ועד שנת 2020 הוא עלה ב-102%.

עודד פורר: מדד מחירי הירקות באותן שנים עלה ב-81%.

עודד פורר: המדד הכללי, כשאני מוציא ממנו את הפירות, הירקות והדיור – אגב, דיור עלה ב-67% – אנחנו נמצאים על עלייה של כ-23%-20%.

עודד פורר: מה אני מנסה לומר כאן?

עודד פורר: יש פה בעיה, והיא אחת ממיני הבעיות שבהן אנחנו מטפלים ברפורמה, והבעיה היא המחיר.

עודד פורר: יש פה גם בעיה של היצע.

עודד פורר: המבחר יכול להיות על פני כל השנה, גם בהתחשב בעונות שמגדלים בישראל, וגם מגוון הרבה יותר, אבל בסוף, בשביל להגן על חמישה מגדלי אננס, אוסרים יבוא אננס או מטילים מכס גבוה על אננס – אז מה?

עודד פורר: או על דובדבנים, שגם ככה זמן השילוח שלהם הוא כזה שקשה להוביל דובדבנים, וגם ככה אתה לא נותן הגנה.

עודד פורר: יש פה מין שיטת הגנה, לכאורה – אני אומר "לכאורה" כי היא לא הגנה על החקלאי הישראלי – שכבר לא מתאימה בימים אלה.

עודד פורר: מה שאנחנו עשינו ברפורמה – אמרנו: בואו נשנה את שיטת ההגנה.

עודד פורר: בואו נוריד את המכסים ונאפשר לפירות ולירקות שלנו להתמודד בתחרות.

עודד פורר: אבל אני רוצה שהתחרות תהיה הוגנת, אז מהצד השני ניתן תמיכה ישירה לחקלאי והיא תהיה דיפרנציאלית – זה הסיכום שהגענו אליו, אגב.

עודד פורר: זה מה שאני ביקשתי להוביל מתחילת הדרך, כי לא דין דונם אדמה במועצה האזורית שאני גר בה, גזר, כדין דונם אדמה איפה שאתה גר, בגליל – אני אומר את זה גם כשר לפיתוח הנגב והגליל – או דונם אדמה בערבה.

עודד פורר: מדינה שלא מסתכלת דרך החור של הגרוש יכולה להחליט שהיא תומכת בחקלאי באזורים האלה ונותנת לו יותר, כי חשוב שהוא יעשה שם את מה שהוא עושה.

עודד פורר: זה בגדול.

עודד פורר: עכשיו, מעבר לזה, באנו ואמרנו: לא רק זאת – אנחנו ניתן סכום של 2.7 מיליארד שקלים להשקעות, לחדשנות, להתייעלות.

עודד פורר: המשמעות היא שהחקלאי יוכל לקנות מכונה חדשה לבית האריזה שלו; יוכל לקנות מערכת השקיה חדשה, להתייעל, להוציא יותר מכל דונם קרקע, בכסף שהמדינה תתמוך בו.

עודד פורר: בנוסף, נשקיע עוד במחקר ופיתוח סכומים שלא הושקעו כאן כבר הרבה מאוד שנים, מתוך הבנה שאנחנו נמצאים באחד המשברים הכי גדולים שלנו בנושא המזון, שמחייב שינוי באיך עושים חקלאות.

עודד פורר: יש הרבה מאוד חקלאות שהצלחנו לפרוץ את המדבר ולעשות אותה במדבר, אבל עם משבר האקלים לא נוכל לעשות את זה יותר.

עודד פורר: אנחנו חייבים לעבור לחקלאות חדשנית.

עודד פורר: ואנחנו נסמן את תוצרת ארץ המקור, שהצרכן ידע, כי אולי אתה ואני נוכל לשלם על פרי מסוים עוד 2 שקל לקילו – אנחנו לא מסתכלים דרך החור של הגרוש במקרה הזה – ומישהו אחר לא.

אופיר סופר: מה אנחנו עושים עם רשתות השיווק?

עודד פורר: רגע.

עודד פורר: ובמקביל נקים גם ועדה משותפת שלנו ושל משרד הכלכלה, לא רק כדי לבדוק את פערי התיווך, אלא את כשלי השוק שבמסחר בין רשת השיווק הגדולה, הענקית, עם הכיס העמוק, ובין החקלאי שמגיע עם תוצרת, שאם הוא לא שם אותה על המדפים, היא נרקבת והולכת.

עודד פורר: ברור, יש כאן כשלי שוק שאנחנו הולכים לטפל בהם בוועדה המשותפת, ובמחירי המים, לגבי מחירי המים לחקלאות, ובעוד שורה ארוכה של דברים, כמו חוק עידוד השקעות הון בחקלאות.

עודד פורר: אבל בואו נודה על האמת: ישנם שולחנות מגדלים במדינת ישראל – בענבים, באבוקדו, בדברים אחרים – שפתאום מחליטים: שמע, נשלח יותר ליצוא, כדי שהמחיר פה לא ירד.

אופיר סופר: אבל זה לא רוב התמונה.

עודד פורר: אבל זה חלק מהתמונה.

אופיר סופר: זה לא רוב התמונה.

אופיר סופר: רוב התמונה זה – – –

עודד פורר: כל פעם אומרים: זה לא רוב התמונה, ואומרים: אל תטפל בזה.

עודד פורר: אני אומר לך: נטפל גם בזה וגם בזה.

אופיר סופר: כבוד השר, הדלתא המרכזית, שמהווה שני שלישים מהמחיר, יושבת ברשתות.

עודד פורר: העובדה היא שבסוף, ההגנות המכסיות גרמו לחקלאים, בד בבד עם זה שהם לא מקבלים תמיכה של מימון השקעות ותמיכות אחרות, להשקיע פחות.

עודד פורר: בסיור שערכתי בשבוע שעבר בא ואומר לי חקלאי – מגדל שם על הרבה מאוד דונמים, חקלאי גדול ויחסית חזק: שמע, אני כבר לא משקיע במשק בעשור האחרון.

עודד פורר: אני לא משקיע.

עודד פורר: אני מגדל בשיטות שגידלו פה בשנות השמונים, לא בשיטות הכי חדשניות שאפשר.

עודד פורר: ואנחנו נשנה את זה ברפורמה הזאת.

עודד פורר: לכן הרפורמה הזאת נדרשת, נחוצה, חשובה ויוצאת לדרך, ואני גאה שהיא יוצאת לדרך בחוק ההסדרים הזה.

עודד פורר: וכן, גם בענף ההטלה זקוקים לרפורמה, ואתה יודע איך נראים חלק מהלולים.

עודד פורר: אתה גם יודע שמשטר המכסות שבו מתבצע מסחר על איזו מכסה שהמדינה מחלקת, אם זה בהגרלה ואם לא בהגרלה למישהו, ומתוך 2,856 מכסות, 1,239 בכלל מושכרות לאחר, והאדם הוא אפילו לא חקלאי שמגדל את המכסה הזו אלא הוא משכיר אותה לאחר – המשטר הזה גם הוא לא יוכל להמשיך להתקיים לאורך זמן.

עודד פורר: יחד עם זאת, מתוך רצון להגיע להסכמה – אני מבין כמה הנושא הזה רגיש – אמרנו:

עודד פורר: חברי הכנסת מהקואליציה בראשות רם בן ברק, יושב-ראש השדולה החקלאית, שביקש להוביל את זה, התחייבו לשלושה חודשים.

עודד פורר: אמרתי: בבקשה, ניתן שלושה חודשים ונדון בלי לחץ.

עודד פורר: הכול בסדר, שום דבר לא בורח.

עודד פורר: אנחנו כאן.

עודד פורר: יהיה לנו תקציב, יהיה לנו תקציב טוב, נעשה רפורמה טובה בחקלאות, וגם בענף ההטלה – ואגב, בלי לפגוע באלה שיושבים בגבולות, כי במקום הלול שלהם, שבחלק מהמקרים הם אפילו לא מגדלים בו – הם מגדלים בלול שפוגע בבעלי חיים ובצער בעלי חיים; הם מגדלים בשיטות שגם הן מאוד מאוד מיושנות, שגם פוגעות בסניטציה של הביצה – נגדל בשיטות אחרות ואולי דברים אחרים.

עודד פורר: אולי הם יעברו לגידול של פארמים, מה שנקרא, בתוך חוות גידול או חממות.

עודד פורר: בתוספת של הידרו-וולטאי, יכולת לעשות גם אנרגיה סולרית על החממה.

עודד פורר: העולם הוא רחב.

עודד פורר: יש כאן שינוי, ולא צריך לפחד ממנו.

עודד פורר: אני מחויב לחקלאות לא פחות ממך, תאמין לי.

עודד פורר: אנחנו נעשה את זה טוב, לטובת עם ישראל ומדינת ישראל.

עודד פורר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר, מסתפק בתשובת השר?

אופיר סופר: כן, כן.

אופיר סופר: יש לנו דיון בוועדת הכלכלה.

מיקי לוי: בסדר גמור.

מיקי לוי: אם כך, המציעים מסתפקים בהצעת השר.

מיקי לוי: המליאה תצא להפסקה.

מיקי לוי: אנחנו ממתינים להצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה.

מיקי לוי: על פתיחת המליאה מחדש גם יבואו צלצול וגם הודעה.

מיקי לוי: אנחנו יוצאים להפסקה.

בשעה 23: << נושא >> מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת << נושא >>

מיקי לוי: חברי הכנסת, אני מבקש לחדש את הישיבה.

מיקי לוי: על סדר-היום – הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 9), התשפ"א–2021, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 9), התשפ"א–2021, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: [מס' מ/1447; דברי הכנסת, חוברת זו, ישיבה זו; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: נציין שההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה.

מיקי לוי: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת קריב, בבקשה.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, לילה טוב.

חוק ומשפט): חברי וחברות הכנסת הנכבדים שנותרו איתנו, נציג בקצרה את הצעת החוק.

חוק ומשפט): בפתח הדברים אני מבקש, ראשית, להודות לצוות הוועדה ולצוות הלשכה המשפטית, שעשו מאמץ מיוחד להתקין את הצעת החוק במהירות שיא במהלך יום אחד, וגם להודות לך על ההסכמה לאפשר לוועדה בנוהל חריג לקיים את הדיונים במקביל למליאה.

חוק ומשפט): חבריי וחברותיי, אדוני היושב-ראש, המטרה של הצעת החוק היא פשוטה: לאפשר למשרד לביטחון הפנים ולמשטרה, שמופקדים על אכיפת תקנות הקורונה, מנעד רחב יותר של כלי פיקוח טכנולוגיים על חייבי הבידוד.

חוק ומשפט): המטרה היא לאפשר הפעלה של יישומון שבעזרתו ניתן יהיה לוודא שחייבי בידוד אכן נמצאים במקום שבו הם שוהים, אמורים לשהות, במהלך הבידוד.

חוק ומשפט): כבר היום בחוק הסמכויות קיימת האפשרות לשימוש בכלים של פיקוח טכנולוגי, אבל על פי החוק הקיים, הכלים של הפיקוח הטכנולוגי יכולים להיות מופעלים רק ביחס לחייבי בידוד שחזרו מחו"ל, וגם החוק קובע זיקה בין הפעלת הכלים של הפיקוח הטכנולוגי לבין הפעלת המלוניות, והכלים לפיקוח טכנולוגי הם תחליף למלוניות.

חוק ומשפט): במסגרת הצעת החוק שמובאת לפני הכנסת ניתן יהיה להפעיל את כלי הפיקוח הטכנולוגיים על כל חייבי הבידוד, ומבוטלת הזיקה בין הפעלת המלוניות לבין השימוש בכלי פיקוח טכנולוגי.

חוק ומשפט): חשוב לציין שההצעה בעצם מבחינה בין שתי רמות של כלים לפיקוח טכנולוגי: כלי של פיקוח טכנולוגי שמבוסס על הצמדת מתקן לגופו של אדם, לדוגמה הצימוד האלקטרוני – הכלי הזה, שיש בו היבט יותר חריף של פגיעה בפרטיות האדם, עדיין ייוותר ככלי שניתן להפעיל אותו רק ביחס לשבים מחו"ל ובתנאים מאוד ספציפיים ומיוחדים; כלי הפיקוח הטכנולוגיים הרכים יותר, שלא קשורים בהצמדת מתקן לגופו של אדם אלא בשימוש ביישומון, אותם ורק אותם ניתן יהיה להפעיל ביחס לכלל חבי הבידוד.

חוק ומשפט): חשוב לומר שהפעלת הכלים הטכנולוגיים, גם בהצעת החוק או בחוק המתוקן, תלויה בהסכמתו של האדם.

חוק ומשפט): בחוק הקיים היום, בהיעדר הסכמה, אז קיימת האופציה של המלונית.

חוק ומשפט): בחוק המתוקן, בהיעדר הסכמה, כאשר האדם לא יסכים להפעלת הכלי הטכנולוגי ביחס לחובת הבידוד שלו, אז החוק קובע בעצם שיבוצע תיעדוף של האכיפה על אותו אדם באמצעות הכלי הבסיסי של ביקור שוטרים בביתו.

חוק ומשפט): זו בעצם תהיה התוצאה של האי-הסכמה של האדם להפעלת הפיקוח הטכנולוגי.

חוק ומשפט): הדבר השני שצריך לומר הוא שהחוק מנוסח באופן שיאפשר למשרד הבט"פ ולמשטרה להפעיל פיקוח גם על אנשים שאין ברשותם טלפונים חכמים, באמצעות שימוש בטלפון הנייח בביתם.

חוק ומשפט): והדבר האחרון שאני אבקש להזכיר הוא שהחוק משמר הוראות מאוד משמעותיות בכל הנוגע להגנה על הפרטיות, גם ההוראות שקיימות בחוק כרגע, וגם לנוכח העובדה שכלי הפיקוח שניתן יהיה לפתח עם התיקון כוללים למשל צילום וידיאו של האדם, כדי שהוא יציג תעודה מזהה ויראה שהוא נמצא במקום חובת הבידוד.

חוק ומשפט): הצעת החוק כוללת אמירות מפורשות וקביעות מפורשות שלא ניתן יהיה לשמור את הצילומים – לשמור במאגר מידע את הצילומים של האדם – ולא ניתן יהיה להצליב מול מאגרי מידע ביומטריים.

חוק ומשפט): הוועדה בהחלט עמדה על כל ההוראות של השמירה על הפרטיות.

חוק ומשפט): אני אסכם את העניין הזה באמירה שבחודשים האחרונים ועדת החוקה עמדה על כך שהאתגר הגדול שניצב בפני הממשלה בהתמודדות עם הקורונה הוא סוגיית האכיפה, וכיצד אנחנו באמת מוודאים שמי שחייב בחובת בידוד מבצע את המוטל עליו.

חוק ומשפט): אנחנו התגייסנו כוועדה, בהסכמת יו"ר הכנסת, באמת להעמיד לרשות משרד הבט"פ והמשטרה את היכולת לפתח מנעד של כלי אכיפה.

חוק ומשפט): נציין עוד נקודה אחת – שבמסגרת הצעת החוק ישנה גם הוספה של מערך הסייבר הלאומי לרשימת גופי הביטחון שמוחרגים מחוק הקורונה, מחוק סמכויות.

חוק ומשפט): לא הוגשו הסתייגויות להצעת החוק, ואני כמובן אבקש מהכנסת לאשר את ההצעה בנוסח שהותקן בוועדה.

חוק ומשפט): תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת קריב, יושב-ראש ועדת החוקה.

מיקי לוי: אם כך, אנחנו ניגש להצבעה על החוק בקריאה שנייה.

מיקי לוי: בבקשה, חברי הכנסת, תפסו את מקומותיכם.

קריאה: מיקי, רוצים הצבעה שמית.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד סעיפים 1–13 – 4

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: ובכן, הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 9) עברה בקריאה שנייה.

מיקי לוי: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

מיקי לוי: חברי הכנסת, מי בעד?

מיקי לוי: מי נגד?

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בעד החוק – 5

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: ובכן, הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 9), התשפ"א–2021, עברה בקריאה שלישית, והחוק יעבור וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

מיקי לוי: בהצלחה.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, לפני סגירת הדיון אני רוצה לאחל לכל מי שנוכח כאן שנה טובה; לכל עובדי הכנסת, שעברו איתנו כמה חודשים לא פשוטים בשלושת החודשים האחרונים, אם בוועדות השונות, אם במליאה עצמה – לרשמות, למזכירת הכנסת, ליועצים המשפטיים, למרכזים של כל הסיעות עצמן, וכמובן לסדרנים, משמר הכנסת – בקיצור, לכל עובדי הכנסת, אני רוצה להגיד לכם בהזדמנות חגיגית זו תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה על כל העשייה בשלושת החודשים שחלפו.

מיקי לוי: שנה טובה לחברי הכנסת.

מיקי לוי: שנה טובה לעובדי הכנסת, לבני המשפחות שלכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תם סדר-היום.

מיקי לוי: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ה בתשרי התשפ"ב, 4 באוקטובר 2021, בשעה 16:00.

מיקי לוי: ישיבה זו נעולה.