ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 52, 2021-08-11 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, בוקר טוב.

מיקי לוי: היום ג' באלול התשפ"א, יום רביעי, 11 באוגוסט 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 129) (רכב עצמאי ורכב בעל עצמאות מותנית), התשפ"א–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 100 לתקנון הכנסת, בצירוף השגות שדחתה הוועדה ביום ב' באלול התשפ"א, 10 באוגוסט 2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש להודיעכם כי על פי סעיף 96(ה)(1) לתקנון הכנסת, עקב מינויו של חבר הכנסת אלי אבידר לשר ביום כ"ה באב התשפ"א, 3 באוגוסט 2021, נמחק שמו מהצעות חוק שהיה שותף להן עם מציעים אחרים.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונחה היום על שולחן הכנסת אמנה בין ממשלת מדינת ישראל לבין מועצת השרים של הרפובליקה של אלבניה בדבר מניעת כפל מס ומניעת התחמקות ממיסים בזיקה למיסים על הכנסה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: הצהרת אמונים של חברת הכנסת שרון רופא אופיר.

מיקי לוי: אני אקרא את נוסח ההצהרה, וכשאני אסיים, מה שאת אומרת הוא: "מתחייבת אני".

מיקי לוי: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת שעל פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם הפסקת חברותו בכנסת של חבר הכנסת אלי אבידר, שנכנסה לתוקפה ביום חמישי, כ"ז באב התשפ"א, 5 באוגוסט 2021, באה במקומו חבר הכנסת שרון רופא אופיר.

מיקי לוי: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, ולפי סעיף 2 לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, אקרא בפנייך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואת תשיבי "מתחייבת אני".

מיקי לוי: וזה נוסח ההצהרה – עמדי, בבקשה, תודה: אני מתחייבת לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

שרון רופא אופיר: מתחייבת אני.

מיקי לוי: ברוכה הבאה.

קריאות: ברוכה הבאה.

קריאות: מזל טוב.

מיקי לוי: אנחנו נעבור לסעיף 3 – המלצת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 100 לתקנון הכנסת.

מיקי לוי: יציג את המלצת הוועדה יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת ניר אורבך.

מיקי לוי: בבקשה.

): בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.

): ברשותך, אקריא הודעה לפני כן.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע על חילופי אישים בוועדות הבאות: מטעם סיעת יש עתיד – בוועדה המיוחדת לענייני הקרן לאזרחי ישראל, במקום חבר הכנסת רון כץ יכהן חבר הכנסת יוראי להב הרצנו; בוועדה המיוחדת לעובדים זרים, במקום חברת הכנסת ענבר בזק תכהן חברת הכנסת יסמין פרידמן.

): מטעם ישראל ביתנו – חברת הכנסת שרון אופיר תכהן בוועדת הפנים והגנת הסביבה, במקום חברת הכנסת יוליה מלינובסקי; בוועדה המיוחדת לעובדים זרים – במקום חברת הכנסת אלינה ברדץ' יאלוב; בוועדה המיוחדת לענייני הקרן לאזרחי ישראל ובוועדת הכלכלה – כממלאת מקום קבועה במקום הפנוי לסיעה.

): ברוכה הבאה.

): כמו כן, בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, חבר הכנסת יבגני סובה יכהן כחבר, על מכסת סיעת העבודה.

): תודה רבה.

): [נספחות.

): ]

): כעת לעניין עצמו.

): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפני הכנסת הצעה לתיקון תקנון הכנסת, שהכינה ועדת הכנסת.

): בהתאם להצעה ישונה הרכבן של ועדות הכנסת הקבועות המנויות בתקנון, כהוראת שעה לתקופת כהונתה של הכנסת העשרים-וארבע.

): לאחר שעברנו שנה מטלטלת ולא יציבה, ראינו צורך לפצל חלק מוועדות הכנסת.

): יש נושאים ותחומים רבים המצריכים התייחסות מיוחדת, ואני בטוח כי כל אחת מוועדות הכנסת תעשה את עבודתה נאמנה.

): בחרנו לפצל את הוועדות המיוחדות אשר יפורטו להלן על מנת לשים דגש על התחומים שהשנה נחשף הצורך בתשומת לב מיוחדת שלנו אליהם, כנבחרי הציבור.

): בוועדות הכנסת אנו, נבחרי הציבור, עובדים באופן ממוקד ומדוקדק בתחום שעליו אמונה הוועדה.

): באמצעות תשומת לב לפרטים הקטנים נוכל למצוא פתרונות לבעיות שעלו וצפו במיוחד בשנה האחרונה.

): הוועדות ירדו לשורשן של בעיות, יחזקו את הנקודות הטובות בתחומים השונים ויעצימו אותן, ומנגד ימצאו פתרונות לקשיים שמתעוררים.

): תחום הבריאות יועבר מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לוועדה חדשה לענייני בריאות, אשר תעסוק בנושאים הבאים: שירותי הבריאות והרפואה; ביטוח בריאות ממלכתי; הגנה על בריאות הציבור; היערכות להתפרצות מגפות והתמודדות עימן; מקצועות הרפואה והבריאות; אתיקה רפואית ושימוש בטכנולוגיות רפואיות.

): אחרי שנה שבה ראינו את הקשיים העצומים של מערכת הבריאות, גילינו את ההקרבה שצריכים להקריב הצוותים הרפואיים השונים, את המחסור באנשי צוות, את המחסור בציוד, את הצורך בהיערכות למגפה הבאה שעלולה חלילה להתפרץ, אנחנו מבינים כי חובה עלינו, נבחרי הציבור, לשים דגש מיוחד על תחום הבריאות במדינת ישראל.

): תחום הבריאות הוא אלמנטרי ובסיסי.

): עלינו לפעול לחיזוקו בהקשר של שיפור מערכת הבריאות הציבורית, הגדלת תקנים ושימת דגש על הבעיות שאנו יכולים לתקן במערכת.

): יש צורך בפיתוח פתרונות בעת התפרצות מגפה באופן כללי, ובפרט כעת, בהתמודדות המורכבת עם מגפת הקורונה.

): בשנה האחרונה גילינו יותר מתמיד כמה המערכת זקוקה לכלים נוספים, שאותם אנחנו יכולים וצריכים להעניק לה.

): בנוסף, חלק מסמכויות ועדת הפנים והגנת הסביבה יועברו לשתי ועדות חדשות: ועדה אחת תיקרא ועדת ביטחון הפנים, והיא תעסוק בשמירת הסדר הציבורי, ביטחון הציבור והקהילה, ביטחון אישי, מלחמה בפשיעה ובפשיעה המאורגנת ובנזקיה, מוכנות לאירועי חירום אזרחיים, משטרה, בתי סוהר ואסירים, כבאות והצלה וכלי ירייה.

): ביטחון הפנים של מדינת ישראל נצרך כיום, ביתר שאת, בכמה מישורים קריטיים אשר חשיבותם התגלתה בשנה האחרונה: הצורך באכיפת מגבלות הקורונה, המשילות בנגב, עצירת הפרעות בערים המעורבות בעת מבצע שומר החומות – כל אלה הם מעט מהדוגמאות המצריכות דקדוק ותשומת לב מיוחדת על מנת לדאוג לביטחונם של תושבי מדינת ישראל.

): הוועדה השנייה היא ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים, כאשר לצד נושא שירותי הדת היהודיים, שהסמכות לגביו נתונה כיום לוועדת הפנים, היא תעסוק גם בקידום תשתיות מסוימות, בעלות חשיבות לאומית מיוחדת, כגון הרכבת התחתית במטרופולין גוש דן.

): שני תחומים אלו הם תחומים רגישים, הנוגעים לאוכלוסיות גדולות ורחבות בחברה הישראלית.

): אלה נושאים שבהם יש צורך לגשר על פערים בחברה ולזרז תהליכים היכולים לסייע ולשמר את איכות חייהם של אזרחי מדינת ישראל.

): בפרשת יתרו אנחנו לומדים על עצת יתרו למשה: "ושמת עלהם שרי אלפים שרי מאות שרי חמשים ושרי עֲשָׂרֹת.

): ושפטו את העם בכל עת והיה כל הדבר הגדֹל יביאו אליך וכל הדבר הקטֹן ישפטו הם והקל מעליך ונשאו אתך".

): מעצת יתרו אנחנו יכולים ללמוד שני דברים: הראשון, ללמוד להאציל סמכויות ולעבוד בשיתוף עם אחרים.

): השני הוא היכולת של ההנהגה, בזכות שיתוף הפעולה, לשים לב לפרטים הקטנים.

): ברגע שעולה סוגיה והיא בתחום מסוים וספציפי, שמצריך העמקה ולמידה, ויש קבוצת אנשים שממוקדת רק בתחום זה, או-אז נוכל לצלול לעומק הסוגיה ולהביא לפתרון הנכון והמדויק ביותר שלה.

): אני מאחל לנו שעל ידי הקמת הוועדות המיוחדות ושיתוף הפעולה ביניהן ובינינו נוכל אנו, משרתי הציבור, להעניק לאזרחי ישראל את הפתרונות המיטביים המגיעים להם.

): להצעה הוגשו השגות, אשר נדונו בוועדת הכנסת ונדחו, ולכן יובאו להצבעה במליאה, בדומה להסדר הקיים לגבי הסתייגויות להצעת חוק.

): אבקש מהכנסת לדחות את ההשגות ולאשר את תיקון התקנון בנוסח שהציעה ועדת הכנסת.

): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

מיקי לוי: כמובן שהרשימה סגורה.

דסטה גדי יברקן: אפשר לעדכן את רשימת הדוברים?

מיקי לוי: אפשר לעדכן את רשימת הדוברים, בבקשה?

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש פסוק שאומר: הוי האומרים לאור חושך ולחושך אור, למר מתוק ולמתוק מר.

ישראל אייכלר: כבר הייתי פה וראיתי כמה ממשלות מתחלפות וכמה כנסות וועדות וכל מיני דברים.

ישראל אייכלר: עוד לא ראיתי ממשלה שלפחות כמה ממרכיביה הכריזו מלחמה פיזית, כלכלית, נגד ציבורים שלמים, והעולם שותק.

ישראל אייכלר: הכול בשם הדמוקרטיה, בשם האור.

ישראל אייכלר: אחד הדברים ששמעתי עכשיו מיושב-ראש ועדת הכנסת ניר אורבך זה להקים ועדה לענייני דת, להוציא מוועדת הפנים את נושא הדתות.

ישראל אייכלר: ולמי נותנים את זה?

ישראל אייכלר: לישראל ביתנו, שהראש שלהם, שר האוצר ליברמן, הכריז מלחמה – ומבצע מלחמה – נגד אימהות יהודיות חרדיות, נגד צרכני הכלים חד-פעמיים.

ישראל אייכלר: פשוט, אני חושב שכל ציבור אחר היה כבר יוצא למלחמות ברחובות.

ישראל אייכלר: הציבור החרדי, בגלל שהוא ציבור גלותי בהשקפתו ובהצהרתו, בגלל שהוא ציבור שחייו מוקדשים לתורה וליראת שמיים ולניהול אורח חיים יהודי, אינו פנוי למלחמות, אבל זה לא מצדיק שהממשלה החדשה תכריז מלחמה על הציבור הזה.

ישראל אייכלר: זה פשוט: לא רק שזה לא דמוקרטי, זה לא יהודי.

ישראל אייכלר: אני יודע שיש מרכיבים יהודיים עם זהות יהודית גדולה מאוד שמדברים על חודש אלול – אני לא רוצה לקחת מזמנכם ולהסביר כמה הדבר חמור.

ישראל אייכלר: עוד לא ראיתי דבר כזה, מימי בן-גוריון, שלא היה יהודי דתי, וכמובן בוודאי בתקופות מפא"י, ועל אחת כמה וכמה בימי בגין ובימי נתניהו.

ישראל אייכלר: פשוט קמה ממשלה – ממשלת מלחמה ביהדות וממשלת מלחמה בחרדים.

ישראל אייכלר: כשאני אומר "ממשלת מלחמה", אני לא מתכוון שכל אחד משריה הוא לוחם, אבל כל אחד משריה הוא שותף למלחמה האכזרית שהכריז ליברמן, בחוצפה שאין כמותה בשום מדינה דמוקרטית בעולם.

ישראל אייכלר: אני גם לא בטוח שבמדינות דיקטטוריות מכריזים כך מלחמה, אבל ממשלת המלחמה מדברת על שיתוף פעולה ועל דברים כאלה.

ישראל אייכלר: משפט שני, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר בעניין הקורונה.

ישראל אייכלר: כולם מדברים על הקורונה.

ישראל אייכלר: נחיה לצד הקורונה, אומרת הממשלה הזאת, אבל מה לעשות שהקורונה לא רוצה לחיות לצידנו.

ישראל אייכלר: זה מזכיר לי שני חברים שהלכו ביער ופגשו דוב שרצה לטרוף אותם.

ישראל אייכלר: אחד הספיק לעלות על העץ, והוא רואה איך הדוב מחבק את חברו והוא מתעמת איתו.

ישראל אייכלר: אומר לו החבר: תגיד לי, אתה השתגעת, מה אתה רוקד עם דובים ביער?

ישראל אייכלר: אז הוא אומר: אני לא רוקד איתו – הוא רוקד איתי.

ישראל אייכלר: כך עניין הקורונה.

ישראל אייכלר: הקורונה נמצאת, ולהגיד שהיא לא נמצאת זו ממש טיפשות.

ישראל אייכלר: אבל מה, אנחנו רואים שבממשלה הזאת, וגם בממשלות קודמות, התירו כל הפגנה, התירו כל התקהלות והתירו כל דבר, ורק את בתי הכנסת הם סגרו, רק את החינוך הם סגרו, ורק את הדברים שהם מזון לנשמה, שהם לא פחות ממזון לגוף.

ישראל אייכלר: לכן, לא נשלים ולא נסכים לממשלת: הכול מותר ורק צורכי הדת אסורים.

ישראל אייכלר: הציבור יתקומם.

ישראל אייכלר: הציבור לא יקבל את הדבר הזה.

ישראל אייכלר: לא יהיה דבר כזה שיש זכות הפגנה ואין זכות תפילה.

ישראל אייכלר: לא יהיה דבר כזה שיש זכות למסחר נחוץ ומזון חשוב, ומזון רוחני ומזון לנשמה לא חשובים.

ישראל אייכלר: לא יהיה דבר כזה שתפילה, התוועדות והתקהלות יהיו אסורים ודברים אחרים באותה הסכנה יהיו מותרים.

ישראל אייכלר: יש לנו את הרבנים וגדולי התורה, וכמו שהם כבר קבעו שמוסדות החינוך היו צריכים להיות פתוחים והיום כולם מודים שזו הייתה טעות, כך בדברים האחרים.

ישראל אייכלר: אני קורא מכאן: אל תזרקו את הסליחות ואת המחזור מבתי הכנסת בימים הנוראים.

ישראל אייכלר: לא ניתן לכם.

ישראל אייכלר: פשוט אנחנו לא נלחמים נגדכם.

ישראל אייכלר: לכם יש כוח, לכם יש אלימות, לכם יש משטר.

ישראל אייכלר: לנו יש רק את זכות התפילה.

ישראל אייכלר: אין כוחנו אלא בפה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, עכשיו להסתייגות שלי, בדקה וחצי שנשארו לי.

ישראל אייכלר: הייתי פעמיים יושב-ראש הוועדה לפניות הציבור, ואני חושב שזו ועדה חשובה ביותר.

ישראל אייכלר: לוועדה הזאת לא נותנים מעמד סטטוטורי.

ישראל אייכלר: כמה יושבי-ראש כנסת אמרו כל השנים: אי-אפשר לתת ועדות סטטוטוריות נוספות, אבל הסכימו שאם צריך לתת מעמד סטטוטורי לוועדות מיוחדות, זה לזכויות הילד ולפניות הציבור.

ישראל אייכלר: כך היה מוסכם על כל היושבים בראש – אבל לא פורצים גבולות.

ישראל אייכלר: עכשיו באים ועושים ועדות סטטוטוריות של פיצולים למיניהם, ורק פניות הציבור ומעמד הילד נשארו מיוחדות.

ישראל אייכלר: אין בזה היגיון.

ישראל אייכלר: אני קורא לך, אדוני היושב-ראש, ולוועדת הכנסת: אם עושים את הוועדות הסטטוטוריות, שגם הוועדה לפניות הציבור והוועדה לזכויות הילד יהיו סטטוטוריות.

ישראל אייכלר: אתה מקבל את הצעתי?

מיקי לוי: אסביר רק דבר אחד.

מיקי לוי: ועדה שפוצלה מוועדה סטטוטורית, מחוק, הופכת להיות ועדה סטטוטורית.

מיקי לוי: שתי הוועדות האלה, שאני מסכים – אני רק תשע שנים פה, כמעט – אנחנו נקים צוות משני הצדדים ונקבל החלטות.

מיקי לוי: הפיצול הזה הוא במסגרת החוק.

מיקי לוי: בגלל שהוא פוצל מסטטוטורי הוא נשאר סטטוטורי.

מיקי לוי: אבל יש בהחלט מקום לשתי הוועדות האלה, שהן מאוד חשובות בחיי היום-יום שלנו.

ישראל אייכלר: אני מאוד מברך את יושב-ראש הכנסת מיקי לוי.

ישראל אייכלר: יכול להיות שאתה תעשה פה היסטוריה.

ישראל אייכלר: אחרי 20 שנה שהוכחו הוועדות האלה – שתיתן להן מעמד סטטוטורי.

ישראל אייכלר: כל התשובה שנתת היא תשובה משפטית וחוקית, אבל יש גם לוגיקה.

ישראל אייכלר: צריך שלא יהיה דיסוננס קוגניטיבי בין מתן ועדות סטטוטוריות לפיצולים – שאני קורא להם פוליטיים, ויודעים שהם פוליטיים – לבין משהו, שאתה אמרת נכון, זה דבר של צורכי הציבור ממש.

ישראל אייכלר: אני מברך אותך, וביום שאתה תעשה את זה, אני אעלה בעזרת השם ואני אודה לך, וזה יירשם לזכותך לעשות את הוועדה הזאת, הוועדה לפניות הציבור, לוועדה סטטוטוריות.

מיקי לוי: בהחלט נפעל.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה להתייחס לכינוס המליאה היום בזמן פגרה, דבר שהוא חסר תקדים.

דסטה גדי יברקן: הכנסת יצאה לפגרה רק לפני שבוע, והקואליציה ממשיכה לרמוס את האופוזיציה ואת הנהלים שנהוגים שנים רבות בבית הזה.

דסטה גדי יברקן: אנשים לא דמוקרטיים מנהלים את המקום הדמוקרטי הזה, את בית נבחריו של עם ישראל.

דסטה גדי יברקן: והינה, בחטף, הקואליציה פשוט צוחקת על העם.

דסטה גדי יברקן: אנשים באמת לא דמוקרטיים.

דסטה גדי יברקן: הם מנסים להחיל את התקנון המפלגתי שלהם, קרי החלטה של איש אחד, שהוא ראש המפלגה.

דסטה גדי יברקן: עכשיו, בעצם, הכנסת מנוהלת על פי התקנון של יש עתיד.

דסטה גדי יברקן: ביש עתיד רגילים לקבל החלטה של פה אחד.

דסטה גדי יברקן: המוסד הזה כל כך חשוב לעם ישראל, את כל החוקים אנחנו מחוקקים פה, ובאים אנשים לא דמוקרטיים, שמעולם במפלגה שלהם לא היה דיון דמוקרטי אחד, והם עכשיו מנסים ללמוד דמוקרטיה.

דסטה גדי יברקן: זה לא עובד ככה.

דסטה גדי יברקן: אפשר לשאול את מי שהקים את יש עתיד, חבר הכנסת לשעבר עפר שלח, איך מתנהלת הדמוקרטיה ביש עתיד.

דסטה גדי יברקן: ההחלטות של יש עתיד הגיעו למשכן הכנסת.

דסטה גדי יברקן: הם מנהלים את הכנסת בדיוק כפי שניהלו את יש עתיד עד לפני דקה.

דסטה גדי יברקן: הרי גם מנכ"ל הכנסת היה מנכ"ל יש עתיד עד לא מזמן, והוא רגיל לקבל הוראות מבן אדם אחד, מיושב-ראש המפלגה, וכך יהיה.

דסטה גדי יברקן: אבל הם התבלבלו, הם הגיעו לבית הזה, הם שכחו שזה בית של דמוקרטיה.

דסטה גדי יברקן: הכנסת יצאה לפגרה לפני שבוע.

דסטה גדי יברקן: בניגוד לכל מה שהכנסת רגילה, הגיעו עכשיו בחטף להעביר חוקים.

דסטה גדי יברקן: הרי זה לא יעלה על הדעת, יש כאן דברים מאוד ברורים.

דסטה גדי יברקן: עד כמה ניתן לצפצף על החוק ועל הבית המכובד הזה, כנסת ישראל?

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אתה ותיק ממני בכנסת.

מנסור עבאס: מתי נכנסת לכנסת?

דסטה גדי יברקן: זו כבר הכנסת הרביעית שלי.

מנסור עבאס: גם אני רביעית.

מנסור עבאס: אפריל 2019.

דסטה גדי יברקן: אז אתה ואני ביחד.

מנסור עבאס: ביחד.

דסטה גדי יברקן: תראה מה זה.

דסטה גדי יברקן: אתה היום ראש ממשלה בפועל – –

מנסור עבאס: סגן יו"ר הכנסת.

דסטה גדי יברקן: – – ואני הייתי סגן שר – רק ירידה.

דסטה גדי יברקן: נקווה שזו ירידה לצורך עלייה.

דסטה גדי יברקן: אבל תראה, אדוני היושב-ראש, באמת בנימה של רצינות, יש כאן כללים.

דסטה גדי יברקן: יש כאן מדינת חוק.

דסטה גדי יברקן: לפני שבוע הכנסת יצאה לפגרה.

דסטה גדי יברקן: מרוב שהם התרגלו פה, כמובן, לגנוב ממשלה, לגנוב שלטון, הם כל כך רגילים להעביר פה בדריסת רגל, בבוז, בזלזול, את חוקי הכנסת – כינסו את המליאה בזמן פגרה, מבלי שאנחנו יודעים עליה אפילו.

דסטה גדי יברקן: אני היום באתי, אדוני היושב-ראש, כדי למחות על הדבר הזה, ולהגיד כמה דברים באמת חשובים שהציבור צריך לדעת ולשמוע.

דסטה גדי יברקן: הרי אין תקשורת שתבקר את המהלך הזה.

דסטה גדי יברקן: תארו לעצמכם שאם ראש הממשלה היה נתניהו ויושב-ראש הכנסת היה חבר הכנסת יריב לוין, היינו עושים – לא היינו עושים מהלך כזה – היינו עושים מהלך בזק כזה, במחשכים, לכנס את המליאה בזמן שחברי הכנסת בפגרה, באים להצביע.

דסטה גדי יברקן: הרי זה היה פיגוע בדמוקרטיה: פוגעים, רומסים את הכנסת, תראו את חברי הכנסת מהליכוד, תראו את ש"ס, אלה נוער הגבעות, הם לא דמוקרטיים, כל אתרי האינטרנט, מבזקי שעה עגולה, הכנסת נחטפה.

דסטה גדי יברקן: אבל עכשיו – דממה אלחוטית.

דסטה גדי יברקן: שקט.

דסטה גדי יברקן: שקט.

דסטה גדי יברקן: בסופו של דבר זה יפגע בכם.

דסטה גדי יברקן: אתם אנשים לא דמוקרטיים שרוצים לנהל דמוקרטיה.

דסטה גדי יברקן: אי-אפשר.

דסטה גדי יברקן: אם אתה לא דמוקרט, אתה לא תדע מה ערכה של הדמוקרטיה.

דסטה גדי יברקן: לצערי הרב, התקשורת משתפת פעולה.

דסטה גדי יברקן: הוגי דעות, אנשי ציבור, אנשי רוח – כולם שותקים.

דסטה גדי יברקן: למה?

דסטה גדי יברקן: כי לממשלה הזו יש תכלית אחת, להזיז את נתניהו מהכיסא.

דסטה גדי יברקן: אפילו השכילו להגיד לנו לפני כן שהינה, ממשלת נתניהו לא תפנה – שראש הממשלה נתניהו לא יפנה את בלפור – שלא תהיה כאן החלפת שלטון סדורה.

דסטה גדי יברקן: גבעת הקפיטול מגיעה לבלפור.

דסטה גדי יברקן: לא דובים ולא יער.

דסטה גדי יברקן: אבל כל מה שהאנשים האלה עושים עכשיו, אדוני היושב-ראש, ואתה גם חלק מהקואליציה הזאת – באופן אישי יש לי פינה חמה אליך, וזה לא מן השפה אל החוץ אלא באמת; אתה מנהיג ציבור, ואמרתי לך את זה גם במליאה הזאת, ושירבו כמוך אנשים אמיצים שבאים לשנות משהו במדינה הזאת.

דסטה גדי יברקן: אבל גם אמרתי לך בעבר, שצבאות ערב לא הצליחו לכבוש את ישראל, ואתה כבשת עם ארבעה אנשים את ממשלת ישראל.

דסטה גדי יברקן: אני מסיר בפניך את הכובע.

דסטה גדי יברקן: במקרה הזה הפראיירים הם האנשים שנתנו לך להיכנס – לא לך באופן אישי, אלא בהסכמים הקואליציוניים.

דסטה גדי יברקן: טירוף.

דסטה גדי יברקן: זה בעניין הזה, אדוני.

דסטה גדי יברקן: אנחנו, תנועת הליכוד והאופוזיציה כולה, נשקול אם להשתתף בהצבעה היום במליאה.

דסטה גדי יברקן: משום שזה נעשה פשוט בגנבה, אין לי מילה אחרת להגיד.

דסטה גדי יברקן: הכנסת פוזרה.

דסטה גדי יברקן: יש פגרה.

דסטה גדי יברקן: לא עבר שבוע, ואתם גונבים את הכנסת.

דסטה גדי יברקן: איזה מין דבר זה?

דסטה גדי יברקן: איזה מין דמוקרטיה זה?

דסטה גדי יברקן: אני לא מאשים אתכם, כי אתם אף פעם לא הייתם דמוקרטיים.

דסטה גדי יברקן: אף פעם לא ניהלתם שיח דמוקרטי אחד, כל אחד בתנועה שלו.

דסטה גדי יברקן: אני יכול למנות לך: תקווה חדשה – מפלגה של איש אחד.

דסטה גדי יברקן: בתוך המפלגה יש עוד מפלגה של איש אחד – דרך ארץ.

דסטה גדי יברקן: יש עתיד – מפלגה של איש אחד.

דסטה גדי יברקן: תשאל את מי?

דסטה גדי יברקן: את עפר שלח, האיש שהגה והמציא את יש עתיד, מס' 2 נצחי.

דסטה גדי יברקן: טוב, לא תמיד הוא היה מס' 2; כשהוא רצה להתמודד על ראשות המפלגה, הוא קיבל בעיטה מהדלת, וכרגע הוא בחוץ, עושה חיים.

דסטה גדי יברקן: ימינה – ימינה?

דסטה גדי יברקן: שמאלה.

דסטה גדי יברקן: שמאלה של בנט – סליחה, שמאל קיצוני של בנט, עם שישה מנדטים.

דסטה גדי יברקן: חברי הכנסת, כדי שהם ייכנסו לנורבגי, מאיימים עליהם, שולחים אליהם שליחים: אם אתם תיכנסו, האם אתם תתמכו בנו?

דסטה גדי יברקן: אם לא, תתפטרו לפני.

דסטה גדי יברקן: הינה עובדה, מס' 9 בשמאלה חזק התפטר עוד לפני שהוא נכנס.

דסטה גדי יברקן: אז האנשים האלה מנסים לנהל מדינה דמוקרטית?

דסטה גדי יברקן: את ישראל היהודית והדמוקרטית?

דסטה גדי יברקן: הזוי לחלוטין.

דסטה גדי יברקן: דבר נוסף, אדוני, שאני רוצה להתייחס אליו – כמה ההתנהלות הזאת מפריעה, שכבר רואים שינוי לרעה בהתנהלות הממשלה בקבלת ההחלטות.

דסטה גדי יברקן: אני מקווה מאוד, משום שזה נושא רגיש – הנושא הבא שאני רוצה לדבר עליו הוא נושא רגיש, ואני לא רוצה להכניס שום פוליטיקה, אבל לפני כחודש וחצי נרצח יהודי בן 74 ברמלה.

דסטה גדי יברקן: היהודי הזה, דסטאו ביסט, בן 74, קנה בית, ומשפחה וחברים באו לבקר, לראות את הבית, להגיד לו מזל טוב.

דסטה גדי יברקן: באו אליו אנשים.

דסטה גדי יברקן: אחרי שהאורחים הגיעו אליו הביתה הוא יצא ללוות אותם, כמנהגו בקודש.

דסטה גדי יברקן: זה היה בדיוק בימים של הפסקת האש הראשונה, בימים הראשונים של סיום הפוגרומים של חלק מערביי ישראל ברחובות ישראל.

דסטה גדי יברקן: באו שני ערבים, דחפו את האיש, הרגו אותו.

דסטה גדי יברקן: הוא קיבל מכה מהכביש, מת.

דסטה גדי יברקן: נהרג.

דסטה גדי יברקן: האיש הזה נרצח בדם קר.

דסטה גדי יברקן: אני הייתי אז בתפקיד.

דסטה גדי יברקן: אני מנהל שיח עם בכירים במשטרה, ומוודא שהתיק הזה בחקירה, ואני מורה להכניס את השב"כ לחקור את המקרה הזה.

דסטה גדי יברקן: השב"כ אכן נכנס.

דסטה גדי יברקן: כמה ימים אחר כך התחלפה הממשלה, ונכנסו למשרד לביטחון הפנים השר עמר בר לב, סגן השר יואב סגלוביץ', שהם אנשים ראויים באופן אישי, ואני מכבד ומעריך אותם.

דסטה גדי יברקן: אין לי מושג מה קורה, מה קרה.

דסטה גדי יברקן: התיק הפסיק להתנהל כמעט, השב"כ יצא מהתמונה.

דסטה גדי יברקן: אחרי רעש ציבורי גדול השר לביטחון הפנים הגיע למשפחה, ועל זה אני אומר לו כל הכבוד, נפגש איתם, שמע מהם.

דסטה גדי יברקן: רמלה מרושתת מצלמות.

דסטה גדי יברקן: אני כסגן שר, כשהייתי בתפקיד, ביקשתי שהדבר הזה ייחקר.

דסטה גדי יברקן: וזה לא משנה מה זהות האדם.

דסטה גדי יברקן: נהרג פה בן אדם, זה לא משנה אם הוא יהודי, ערבי, חילוני, דתי, זה לא מעניין בכלל.

דסטה גדי יברקן: הסוגיה הזאת צריכה להיבדק.

דסטה גדי יברקן: יכול להיות שהמשטרה תבדוק ותגיד: שמעו, אלו ההוכחות, 1, 2, 3, אלו הממצאים ואלו העובדות וזו החקירה, תתמודדו.

דסטה גדי יברקן: המשטרה – שאני הכרתי, שאני ניהלתי במשך שנה, ואני מכיר את כל הסגל הפיקודי, הספ"כ של משטרת ישראל, אנשים איכותיים אחד-אחד; את חלקם הגדול מיניתי, והיינו בחתימות על המינויים שלהם, והם אנשים מאוד טובים שעושים את עבודתם על הצד הטוב ביותר.

דסטה גדי יברקן: אני מקווה מאוד שאין כאן מרוח המפקד של השר לביטחון פנים במטרה לנסות להכיל, להיות סובלניים, על מנת שלא להרגיז את שותפינו בקואליציה.

דסטה גדי יברקן: אני משוכנע, אדוני היושב-ראש, שגם אתה רוצה שיהיה כאן צדק, לא משנה מאיזה צד.

דסטה גדי יברקן: אם מי שעשה את זה עשה את זה כטרור, הוא טרוריסט, וצריך להעמיד את הטרוריסט הזה לחקירה.

דסטה גדי יברקן: קיימנו פה דיון.

דסטה גדי יברקן: העליתי פה פעמיים בכנסת שאילתה על הסיפור הזה, וגם בנאומים בני דקה.

דסטה גדי יברקן: אחרי שקמה כאן זעקה ציבורית והמשפחה ואנשים נוספים יצאו להפגין, פתאום יש שינוי בעלילה: מצאו את האשם.

דסטה גדי יברקן: עצרו מישהו, ואחר כך – לכן אמרתי, אני מקווה שאין כאן איזה רוח מפקד במטרה להכיל הכול על מנת ששום דבר פה לא יתפרק – העצור שוחרר ואין למשטרה קצה חוט.

דסטה גדי יברקן: היום באתי במיוחד כדי לדבר על הנושא הזה.

דסטה גדי יברקן: הדבר הייחודי הוא שהבחור הזה, דסטאו ביסט, השם שלו לא מצלצל כשם אשכנזי או שם מרוקאי.

דסטה גדי יברקן: הוא אתיופי.

דסטה גדי יברקן: אינני רוצה להעלות שום קונספירציה שקשורה במוצא או בצבע, אבל ההתנהלות שכרגע אנחנו מגלים מובילה אותנו לקונספירציות, שמא אולי זה בגלל שהוא אתיופי; שאולי אם הוא היה מישהו אחר – – –

מנסור עבאס: גדי, תראה איך כל קו המחשבה שלך הוא קונספירטיבי.

דסטה גדי יברקן: תקן אותי.

מנסור עבאס: בחקירה עצמה ובפענוח התיק יש קונספירציה כי שותפים הקואליציוניים אולי מנסים לשמור על הקואליציה.

מנסור עבאס: קונספירציה.

מנסור עבאס: גם עכשיו, מכיוון שהוא אתיופי, הוא לא מזרחי ולא אשכנזי – גם זאת קונספירציה.

מנסור עבאס: ותמשיך ככה עד סוף הנאום שלך, כמה קונספירציות מסביב לנושא הזה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, טוב שאתה מעיר – – –

מנסור עבאס: אני אומר לך, גם אצלנו בחברה הערבית יש את תיאוריית הקונספירציה.

מנסור עבאס: יש לה הרבה עדויות ויש לה הרבה תומכים.

מנסור עבאס: אפשר להמשיך עם התיאוריה הזאת; אפשר לדבר עניינית, אפשר לבקר, אפשר להציג נתונים וזהו.

דסטה גדי יברקן: אפרופו נתונים, אני מאוד שמח שאתה התערבת והעלית, מה שנקרא, "הרמה להנחתה".

דסטה גדי יברקן: אני מאוד שמח, משום שבמקרה הזה אני משוכנע במיליון אחוזים – גם כשהייתי סגן השר לביטחון פנים – שאם ההרוג היה בכפר סבא, בכפר שמריהו, בקיסריה, בצפון תל אביב, מבטיח לך שהתשובה הייתה מתקבלת מיידית.

דסטה גדי יברקן: אגב, זה לא חייב להיות טרור, זה יכול להיות גם תאונת דרכים, אבל התשובה הייתה מתקבלת.

דסטה גדי יברקן: אני ליוויתי את הנושא הזה איך שנכנסתי, ואפרופו נתונים, כשנכנסתי למשרד לביטחון הפנים, אחד הדברים, אדוני היושב-ראש – כמוך בדיוק, שאתה מחויב לציבור שלך, ואני מאוד מעריך את זה, ובגלל זה אני שוב ושוב מציין אותך.

דסטה גדי יברקן: על אף חילוקי הדעות ביני לבינך מבחינה מדינית על הארץ הזאת ועל ירושלים – אין אפילו שמאל וימין, אין לו שום קצה, אם אתה רוצה – מהכבוד האישי ביני ובינך אני לא אתבטא על זה.

דסטה גדי יברקן: אני שם את זה בצד; בנושאים החברתיים אתה עושה מעשה נכון.

דסטה גדי יברקן: אני באתי בדיוק בשביל זה.

דסטה גדי יברקן: אני לא באתי לחפש חברים בכנסת, אני לא באתי לחפש שותפים; יש לי משפחה ויש לי חברים מחוץ לכנסת.

דסטה גדי יברקן: באתי לעבוד בכנסת, באתי לעבוד בממשלה הקודמת.

דסטה גדי יברקן: נכנסתי למשרד לביטחון הפנים – הנתונים היו מזעזעים כלפי יוצאי אתיופיה.

דסטה גדי יברקן: הצעירים בפרט.

דסטה גדי יברקן: מה היו הנתונים?

דסטה גדי יברקן: 4.6% פתיחת תיקים ומעצרים כנגד צעירים יוצאי אתיופיה בישראל, קרי, שחורים.

מנסור עבאס: מה השיעור שלהם באוכלוסייה?

דסטה גדי יברקן: 2%, << דובר_המשך >>2% וקצת.

דסטה גדי יברקן: עכשיו, איך זה יכול להיות?

דסטה גדי יברקן: לפני כמה שנים, המפכ"ל היוצא-היוצא רוני אלשיך אמר בכנס באילת – שאלו אותו:

דסטה גדי יברקן: איך יכול להיות שיש בעיקר תיקים כנגד צעירים יוצאי אתיופיה?

דסטה גדי יברקן: פרופיילינג?

דסטה גדי יברקן: הוא אמר:

דסטה גדי יברקן: טבעי שיחשדו בהם כי הם שחורים – ציטוט.

דסטה גדי יברקן: בראש שלו, כל שחור הוא פושע, כמו שכל ערבי הוא טרוריסט.

דסטה גדי יברקן: לא כל ערבי הוא טרוריסט ולא כל שחור הוא פושע.

מנסור עבאס: כן, כן, הבנתי, זה ברור.

דסטה גדי יברקן: אני נדהם.

דסטה גדי יברקן: אמרתי שזה עמוק בתוך החינוך של המשטרה ושל החברה.

דסטה גדי יברקן: בסוף, השוטר הוא מכלול של דברים.

דסטה גדי יברקן: הוא לומד את זה בבית, כאזרח, כילד, סופג את זה בבית הספר, סופג את זה בצבא, אחרי הצבא – את הסביבה, ואחר כך הולך לעבודה, ועם כל מה שהוא ספג הוא מגיע למקום העבודה, במקרה הזה המשטרה.

דסטה גדי יברקן: מה קורה באירוע הזה?

דסטה גדי יברקן: את כל הבורות והשנאה כלפי מישהו אחר הוא מביא למקום העבודה.

דסטה גדי יברקן: אני אמרתי: זה חייב להשתנות, ונכנסתי למשרד לביטחון הפנים עם הנתונים האלה.

דסטה גדי יברקן: אני אגלה לך סוד, אדוני היושב-ראש:

דסטה גדי יברקן: פורסם דוח של מבקר המדינה – חריף, חשוב מאוד – מבקר המדינה מתניהו אנגלמן, כבוד המבקר.

דסטה גדי יברקן: לפני שנכנסתי לתפקיד אמרתי שיש לי תפקיד חשוב: אולי אני לא אצליח לעשות, אבל לפחות אוכל להציף.

דסטה גדי יברקן: נכנסתי לפגישה אצלו, אצל המבקר, וביקשתי ממנו: אדוני, אני הולך ליטול על עצמי תפקיד שאולי יחסל את הקריירה הפוליטית שלי, אבל כפי שאמרתי, לא באתי לחפש חברים.

דסטה גדי יברקן: אני נכנס למשרד לביטחון הפנים.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה שתבדוק, בבקשה, אדוני המבקר, את כל הפרופיילינג, את פתיחת תיקים כנגד צעירים יוצאי אתיופיה בישראל, ותציג את זה, ואני כסגן שר לביטחון פנים, מתוך היותי במשרד לביטחון פנים, אתן לך את כל הגיבוי ואתן הוראה לכל המשטרה לשתף פעולה.

דסטה גדי יברקן: זה לא פורסם, אני אומר את זה לראשונה.

דסטה גדי יברקן: היה שיתוף פעולה מעולה בין מבקר המדינה לביני.

דסטה גדי יברקן: יצא דוח לפני כמה ימים, דוח קשה.

דסטה גדי יברקן: עוד כשהייתי סגן שר לביטחון פנים שלחתי לו מכתב תודה על הדוח הקשה הזה.

דסטה גדי יברקן: בדוח הקשה הזה אומרים: עד שנת 2019 – פי ארבעה פתיחת תיקים, פי ארבעה הגשת כתבי אישום נגד צעירים יוצאי אתיופיה.

דסטה גדי יברקן: בעצם, כמעט כל ילד רביעי, כל צעיר רביעי, המשטרה עוצרת אותו.

דסטה גדי יברקן: אני נכנסתי ונתתי הנחיה, אמרתי: הדבר הזה חייב להיפסק.

דסטה גדי יברקן: לא כל מי שעובר ליד שוטר, או כל שוטר שעובר ליד בחור אתיופי – צריך לעצור אותו.

דסטה גדי יברקן: ואז נתתי הנחיה שקודם כול לא עוצרים יותר קטינים.

דסטה גדי יברקן: גיל 12 עד 14, 15 – לא עוצרים, אלא אם כן יש רצח או אונס, חלילה.

דסטה גדי יברקן: ואמרו: אנחנו לא יכולים לעשות דבר כזה.

דסטה גדי יברקן: אמרתי: אתם כן יכולים.

דסטה גדי יברקן: אם אתם יכולים לעשות את זה ל-4% סתם ילדים, אתם גם יכולים לעשות את עבודתכם.

דסטה גדי יברקן: ואז טבעתי ביטוי במשטרה, ואני מקווה שהוא ימשיך: "שירות לפני שיטור".

דסטה גדי יברקן: השוטר נועד לתת שירות לאזרח; השיטור מגיע רק אחרי זה.

דסטה גדי יברקן: אם האזרח, חס וחלילה, עובר את הקו, לשוטר יש מדים.

דסטה גדי יברקן: עצם המדים שלו הם כלי עבודה, עוד לפני שהוא בכלל שולף טייזר, נשק, אפילו את העט, ולכן השוטר קודם כול צריך לעשות שירות, ואחר כך שיטור.

דסטה גדי יברקן: התחלתי להעביר את זה.

דסטה גדי יברקן: עברתי 28 תחנות משטרה ומפקדי מרחבים, עברתי תחנה-תחנה: אני רוצה לדעת עכשיו את הנתונים על זמן של חצי שנה.

דסטה גדי יברקן: לא פרסמתי את זה בתקשורת ולא הגעתי לאולפני טלוויזיה ולא הדלפתי שום דבר.

מנסור עבאס: יש שיפור?

דסטה גדי יברקן: הורדנו את פתיחת התיקים כנגד צעירים יוצאי אתיופיה בשנת 2020 ב-1.9%.

דסטה גדי יברקן: חצי.

דסטה גדי יברקן: איך זה קרה?

דסטה גדי יברקן: חינוך.

דסטה גדי יברקן: אז אתה מבין שהקונספירציה שאני דיברתי עליה קודם זה לא קונספירציה, זה תוכנית עבודה; אולי, אני לא רוצה להגיד בטוח.

דסטה גדי יברקן: הביטחון הזה שאתה יכול לראות מישהו, ערבי, חרדי, אתיופי, על פי החזות שלו, כבר לתייג ולהחליט מה שאתה רוצה – סכנה לחברה כולה.

דסטה גדי יברקן: ולכן כשאני דיברתי קודם על ביסט דסטאו, זיכרונו לברכה, אני יודע איך המשטרה הייתה יכולה לנהל את האירוע הזה.

דסטה גדי יברקן: הרי איך קרה?

דסטה גדי יברקן: כשאני הייתי סגן שר נתתי הוראה והתחילו לבדוק את הדבר הזה.

דסטה גדי יברקן: אז מה קרה?

דסטה גדי יברקן: במקרה הזה אני מחוץ לעניין.

דסטה גדי יברקן: איך הדבר הזה לא יכול להיבדק?

דסטה גדי יברקן: אני לא מאשים אף אחד, אני רק מעלה סוגיה.

דסטה גדי יברקן: היום באתי במיוחד כדי לדבר על הדבר הזה.

דסטה גדי יברקן: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני האחרון שאעלה פה קונספירציות, ואני גם לא אמרתי שזאת קונספירציה.

דסטה גדי יברקן: אמרתי: עלולים להוביל אנשים לחשוב בצורה קונספירטיבית, וזו סכנה.

דסטה גדי יברקן: למה אמרתי שזה רוח המפקד – ואני מקווה שלא, וכל הזמן הסתייגתי מזה, אדוני היושב-ראש?

דסטה גדי יברקן: כדי שבאמת ננהל דיון ענייני וחשוב.

דסטה גדי יברקן: זה הסיפור.

דסטה גדי יברקן: כשאני נכנסתי לתפקיד כסגן לביטחון פנים, לפני שהגעתי לתפקיד, לא היו בכירים מהקהילה.

דסטה גדי יברקן: ואני אגיד לך מה, היו תפקידים שהיו אמורים לעבור מינויים במשטרה – אני לא אחשוף את כל מה שהיה שם, אבל אמרתי, דרשתי: חייב להיות פה מפקד תחנה, ופתאום – בכירים מבני הקהילה, נשים, חרדים.

דסטה גדי יברקן: המשטרה היא גוף שמייצג את אזרחי ישראל, ואני יודע שיש אנשים מצוינים במשטרת ישראל, אבל החינוך צריך להשתנות.

דסטה גדי יברקן: אני מקווה מאוד שהמושג שטבעתי ואישרנו בשנה האחרונה, "שירות לפני שיטור", יהיה כלל ברזל לכל שוטר ושוטרת במשטרת ישראל.

דסטה גדי יברקן: זה בנושא הזה, אדוני היושב-ראש.

דסטה גדי יברקן: אני לא רוצה לדבר על קונספירציות, אבל אני רוצה לדבר איתך על הממשלה הזאת ולנהל איתך שיח שהציבור אולי אפילו לא מבין, משום שהתקשורת מסתירה את האמת, את האמת המרה של הממשלה הזאת.

דסטה גדי יברקן: הממשלה הזאת קיבלה כמעט אפס נדבקים ליום, חולי קורונה, והיום אנחנו עם מעל 6,000, נדמה לי, נכון, כבוד השר טרופר?

דסטה גדי יברקן: כמה נדבקים ליום יש, 6,000?

חילי טרופר: כן.

דסטה גדי יברקן: אני שם בצד את הוויכוח הפוליטי, אופוזיציה, קואליציה.

דסטה גדי יברקן: בסוף אני רוצה לדבר על החיים עצמם.

דסטה גדי יברקן: מישהו אמר פה: מה אתם עושים?

דסטה גדי יברקן: אנשים מתים, העם שלנו סובל.

דסטה גדי יברקן: איזה נאום, פשוט מדהים, והוא הגיע אחרי שהוא כתב ספר.

דסטה גדי יברקן: זה ראש הממשלה הראשון שכתב ספר תוך כמה שבועות והמציא פתרון לבעיה בריאותית גלובלית ונהיה ראש ממשלה.

דסטה גדי יברקן: שוב, אני לא מהמקום של להתריס, אני משתדל לנהל שיח ממלכתי, למרות שזה עולה לי בבייס לפעמים, אדוני היושב-ראש, הממלכתיות הזאת, אבל אני מחויב.

דסטה גדי יברקן: אני אגיד לך למה אני כל הזמן קורא לראש הממשלה בנט "ראש הממשלה", למרות שחלק מחבריי אומרים שהוא גנב את השלטון וכו'.

דסטה גדי יברקן: אני נולדתי בגלות ועליתי בגיל שמונה ומשהו, שמונה וחצי, לארץ ישראל.

דסטה גדי יברקן: עבורי מדינת ישראל היא הכול.

דסטה גדי יברקן: לפני 73 שנה, 75 שנה, מי האמין שליהודים תהיה מדינה, ואחרי 73 שנה תהיה להם כנסת, תהיה להם ממשלה, והם יריבו אחד עם השני מי ינהל אותה?

דסטה גדי יברקן: זה היה חזון, היה חזון מעל 2,700 שנה, אבל חזון שהופך למציאות.

דסטה גדי יברקן: אז גם אם ראש הממשלה בנט לוקח את השלטון בנכלוליות, בגנבה, אני גאה על כך שאני חי במדינת ישראל העכשווית, ואת השלטון הזה נפיל עכשיו, מייד, עוד מעט.

דסטה גדי יברקן: עוד מעט הם ייפלו, אבל אני גאה על זה.

דסטה גדי יברקן: ולכן אני מקפיד לקרוא לו "ראש ממשלה" – לא כי אני מכבד את מעשיו אלא כי אני מכבד את התואר "ראש ממשלת ישראל".

דסטה גדי יברקן: זה שהשותפים שלו לממשלה לא מעריכים אותו והם בזים, בישיבה, ממש בזים, הם יודעים שהוא לא מקבל את ההחלטות בפועל, ואני אומר את זה באמת.

דסטה גדי יברקן: מבחינת הרבה דברים, אדוני היושב-ראש, לא כדי להתריס, גם אתה יודע שאתה ראש הממשלה בפועל בנושאים מסוימים.

דסטה גדי יברקן: אני אגיד לך, למשל בנושאים ביטחוניים אתה היום מתווה את הטון, אם צה"ל יירה או לא יירה, לא בנט.

דסטה גדי יברקן: בלבנון חיזבאללה ירה עלינו, בפעם הראשונה מדינה ריבונית, שכנותיה יורות עליה טילים, ומכילים אותם, כי הם פוחדים ממך.

דסטה גדי יברקן: אם היום – ואני אשמח שתנהל איתי שיח – אם לא היו מפחדים ממך, אני מבטיח לך שאם רע"מ לא הייתה בקואליציה ומרצ לא היו בקואליציה ואבתיסאם מראענה לא הייתה משנה ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, בנט היה עושה מסיבת עיתונאים בערב: חיזבאללה הפר את ריבונותה של מדינת ישראל – יוצא לתקוף.

דסטה גדי יברקן: למה?

דסטה גדי יברקן: כי זה מביא לו קולות.

דסטה גדי יברקן: אבל הוא יודע שאם הוא יעשה את זה, הוא יחזור לרעננה.

דסטה גדי יברקן: בלי מראענה אין לו קואליציה.

דסטה גדי יברקן: זה הסיפור.

דסטה גדי יברקן: הממשלה הזאת מסוכנת, לא לנו; אנחנו נחזור לשלטון.

דסטה גדי יברקן: אי-אפשר להחליף את העם, העם הוא ימני מוצק.

דסטה גדי יברקן: לממשלה הזאת יש שליחות אחת, אחת, והיא מבורכת בעיניי, וזה פני העתיד: איך ממשלה אמורה לא להיות, איך לא מקימים ממשלה בהרכב שכזה.

דסטה גדי יברקן: הרי אין שום דבר טבעי בינך לבין בנט.

דסטה גדי יברקן: מבחינה מדינית, אין שום דבר טבעי.

דסטה גדי יברקן: מילא אתה בתוך הקואליציה, יש לך הסכם קואליציוני על 53 מיליארד שקל וחצי מיליארד שקל לקופה קטנה, שאתה עושה איתם מה שאתה רוצה בחמש שנים בערך.

דסטה גדי יברקן: יש מיליארדים שחברינו באופוזיציה, במשותפת – אינני רוצה להגיד מיליארדים, בוודאי מאות מיליונים – שהם מקבלים פר הצבעה, פר הצבעה.

דסטה גדי יברקן: ואת זה – היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט, אני קורא לך מעל במה זו לבדוק את זה.

דסטה גדי יברקן: אל תקים ועדת חקירה, כי אני יודע שלא תעשה את זה, אבל תעשה רגע בדיקה: האם סוחרים בכספי הציבור בלי שזה הובא לאישור הכנסת?

דסטה גדי יברקן: הרי הרשימה המשותפת, אחמד טיבי ואיימן עודה, הם לא מצביעים סתם עם הקואליציה.

דסטה גדי יברקן: יש כאן שוד, שוד, אפילו לא בחסות החוק; במקרה הזה – בחשכה.

דסטה גדי יברקן: קורה כאן משהו רע, משהו הזוי.

דסטה גדי יברקן: אני אומר לך, אני מצדיע לרשימה המשותפת, לך.

דסטה גדי יברקן: כך צריכים לדאוג לסקטור.

דסטה גדי יברקן: במקרה הזה, מבחינה מדינית, אנחנו רוצים להקים מדינה יהודית; בתנועה האסלאמית – אני לא רוצה להגיד רע"מ – באופן כללי, האידיאולוגיה היא נגד הציונות, שאנחנו כובשים בארץ ישראל.

דסטה גדי יברקן: איך זה מתחבר, איך זה מתחבר?

דסטה גדי יברקן: הכול בגלל שנאה לאדם אחד?

דסטה גדי יברקן: אין לכם חשיבה?

דסטה גדי יברקן: מה זה השיח הזה?

דסטה גדי יברקן: זה גם זולג לפגיעה במדינת ישראל היהודית.

דסטה גדי יברקן: מדינת ישראל היהודית.

דסטה גדי יברקן: הממשלה הזאת מנסה למחוק כל דבר ממדינת ישראל היהודית.

דסטה גדי יברקן: הרי להוציא את היהדות ממדינת ישראל זה כמו לתת לגווייה ללכת בלי נשמה.

דסטה גדי יברקן: אי-אפשר.

דסטה גדי יברקן: מדינת ישראל היא לא ככל העמים באירופה או בעולם.

דסטה גדי יברקן: זה לא חלילה התנשאות, אבל העם הזה הוא עם מיוחד, שמופיע בכל הספרים, בוודאי בספר הספרים של עמנו, של עם ישראל, ובספרים של הנצרות, בברית החדשה, וגם בספרים של האסלאם.

דסטה גדי יברקן: אין עם שמופיע בכל הדתות ככה.

דסטה גדי יברקן: אתם לא תוכלו להצליח למחוק את הזהות של עם ישראל בארצו.

דסטה גדי יברקן: מדהים – אתה יודע, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, שר התרבות, מדינת ישראל ואתה וכולנו, קודמינו, אלה שניהלו את ישראל, הקימו את המדינה, עוד לפני תקומת המדינה, ניצולי השואה והגופים הבין-לאומיים עבדו קשה, הסתובבו בכל העולם ושכנעו, הסבירו שהאנטישמיות היא גזענות, האנטישמיות כנגד היהודים זו סוגיה נפרדת לחלוטין מכל שיח אפליה וגזענות כרגע בעולם, והצליחו להקים מוזיאונים לזיכרון השואה בעולם, באירופה, בארצות הברית ואפילו בחלק ממדינות האסלאם, שמתחילות להכיר בזה.

דסטה גדי יברקן: בא שר החוץ לפיד: לא.

דסטה גדי יברקן: עכשיו, אינני רוצה להיכנס לתא המשפחתי, אבל אני חייב להגיד שהיותו של שר החוץ בן לניצול שואה – השואה היא לא סיפור פרטי שלו, שהוא יכול להגיד: אני מחלתי, היום אנחנו כמו כל העמים והשואה לא שונה ממה שקורה כשהורגים מוסלמים, הומואים או במלחמת אזרחים ברואנדה או במלחמת אזרחים בסוריה, ומה שדאעש עושה הוא לא שונה.

דסטה גדי יברקן: תגיד לי, השתגענו?

דסטה גדי יברקן: אתם מבינים איזה אנשים מנהלים את המדינה?

דסטה גדי יברקן: אני מאוד מכבד כל אחד מחברי הממשלה, כל אחד מחברי הכנסת, ולא משנה מאיזה מוצא, מאיזה בית הוא מגיע אבל, הלו, יש כאן מדינה.

דסטה גדי יברקן: פוגעים ביסודיות ובשיטתיות, כאילו לפי תוכנית כתובה איך מפרקים את ישראל היהודית ורוצים להשאיר אותה רק דמוקרטית.

דסטה גדי יברקן: ואנשים יושבים: לא, זה בסדר, אנחנו נחזיק מעמד.

דסטה גדי יברקן: איך זה יכול להיות?

דסטה גדי יברקן: שר חוץ מדבר נגד כל מה שמדינת ישראל בנתה עד היום, שהעם היהודי בנה עד היום.

דסטה גדי יברקן: אלי ויזל, חתן פרס ישראל – מפעל חייו.

דסטה גדי יברקן: בא הבן אדם, ורק בגלל שאבא שלו ניצול שואה הוא מרגיש חופשי לדבר בשם העם היהודי, והטרגדיה – שאינני רוצה להגיד שהיא הקשה ביותר בעולם, כי עמים רבים עברו הכחדה, אבל בטח הטרגדיה הקשה ביותר של העם היהודי מאז ימי פרעה: הכחדתנו רק בגלל שאנחנו יהודים.

דסטה גדי יברקן: את זה הממשלה הזאת מנסה להגיד לכל העולם: העם היהודי לא שונה.

דסטה גדי יברקן: הוא משווה את השואה למלחמה בדאעש.

דסטה גדי יברקן: לא יאומן.

דסטה גדי יברקן: כמה בוז, כמה בורות צריכים להיות, אדם עם ההיסטוריה האישית שלו?

דסטה גדי יברקן: פשוט חלם.

דסטה גדי יברקן: אני בתחילת דבריי אמרתי שהאנשים האלה לא דמוקרטיים בכלל.

דסטה גדי יברקן: שר החוץ יאיר לפיד אמר, כמעט נתן הנחיות, כשהוא היה יושב-ראש האופוזיציה, להפר את הנחיות הממשלה בסגר הראשון.

דסטה גדי יברקן: למה?

דסטה גדי יברקן: כי אין קורונה.

דסטה גדי יברקן: אל תשימו מסכות בכלל.

דסטה גדי יברקן: אתם זוכרים את זה?

דסטה גדי יברקן: אל תשימו מסכות – אמר את זה חבר הכנסת ממפלגתו.

דסטה גדי יברקן: אם אינני טועה זה היה חבר הכנסת עידן רול, סגן שר החוץ הנוכחי.

דסטה גדי יברקן: וקריאה – מישהי מתראיינת בטלוויזיה: יאיר לפיד אמר, אל תשימו מסכות, אז לא שמתי – היא כנראה קיבלה דוח משוטר על אי-עטיית מסכה.

דסטה גדי יברקן: שר החוץ ממריד את האזרחים נגד הממשלה לא למלא אחר הוראות הממשלה.

דסטה גדי יברקן: אחר כך, ראש הממשלה מביא את החיסונים – עומד במסיבת עיתונאים ולועג לראש ממשלת ישראל ואומר: אולי חמישה חיסונים יגיעו למדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: כזאת בורות, כזאת התנשאות, כזה חוסר הבנה, חוסר קריאת המציאות, חוסר פטריוטיות, חוסר לאומניות.

דסטה גדי יברקן: הכול במבט ישיר אל הכיסא הזה, כיסא ראש הממשלה.

דסטה גדי יברקן: כל המהלכים שהוא עשה – המטרה היא לא לשים את בנט שם, המטרה לשים את לפיד בבחירות הבאות שם.

דסטה גדי יברקן: בנט הוא רק כלי.

דסטה גדי יברקן: זה מחריד.

דסטה גדי יברקן: יושב-ראש האופוזיציה – מגיעים להצביע על שלום במזרח התיכון, מדינת ישראל עושה שלום תמורת שלום, ראש ממשלת ישראל מר בנימין נתניהו מביא הסכמי שלום.

דסטה גדי יברקן: יושב-ראש האופוזיציה מתנגד בחדרי-חדרים, ואומר לאנשים: תתנגדו, תצביעו.

דסטה גדי יברקן: כל המפלגה שלו באה להצביע, חלקם.

דסטה גדי יברקן: מה הוא עשה?

דסטה גדי יברקן: ברח.

דסטה גדי יברקן: ברח.

דסטה גדי יברקן: הוא לא תמך בהסכמי אברהם, הסכמי שלום.

דסטה גדי יברקן: היום שר החוץ לפיד מפר כהרגלו את הנחייתו של ראש הממשלה בנט שלא לצאת מישראל בגלל הקורונה, קורא לאזרחי ישראל לא לצאת בגלל הקורונה.

דסטה גדי יברקן: מר לפיד, כהרגלו, מצפצף על הנחיית ראש הממשלה.

דסטה גדי יברקן: הוא יוצא – לאן?

דסטה גדי יברקן: למרוקו.

דסטה גדי יברקן: מה לעשות?

דסטה גדי יברקן: לחזק את הסכמי אברהם, שהוא בעצמו ברח מההצבעה ולא רצה לתמוך בהם.

דסטה גדי יברקן: פשוט חלם.

דסטה גדי יברקן: לא יאומן איזה אנשים מנהלים את המדינה.

דסטה גדי יברקן: חוסר ציונות, חוסר לויאליות.

דסטה גדי יברקן: פשוט לא יאומן.

דסטה גדי יברקן: גם אתם לא תמכתם בהסכמי אברהם, אבל מסיבותיכם שלכם, ואין לי טענות, אבל יהודי, ישראלי, שמדינת ישראל חשובה לו, כי האומה חשובה לו – איך הוא יכול להתנגד לשלום עם שכנותינו?

דסטה גדי יברקן: פשוט חלם.

דסטה גדי יברקן: אמרו: ממשלה מנופחת.

דסטה גדי יברקן: אמר כאן אלי אבידר, כוכב התקשורת: אני לא תומך בממשלה אם לא אהיה שר.

דסטה גדי יברקן: טוב.

דסטה גדי יברקן: ליברמן אמר: הוא לא יהיה שר.

דסטה גדי יברקן: הוא אמר: אני אהיה שר, אם לא, אני אעשה שמות בתקציב.

דסטה גדי יברקן: זה הציטוט, נכון, חברת הכנסת דיסטל?

דסטה גדי יברקן: אני אעשה שמות בתקציב.

דסטה גדי יברקן: ליברמן אמר לו: אתה לא תהיה שר.

דסטה גדי יברקן: נחשו מי צדק?

דסטה גדי יברקן: ליברמן.

דסטה גדי יברקן: אבידר הוא לא באמת שר, הוא אפילו שר בלי תיק במשרד ראש הממשלה.

דסטה גדי יברקן: הוא מתראיין אצל עמית סגל: אם אני לא אביא שינוי בתפקיד שלי, אני אתפטר.

דסטה גדי יברקן: אדוני, תתפטר, אין שום שינוי.

דסטה גדי יברקן: מה אתה עושה?

דסטה גדי יברקן: אתה, שעמדת, זעקת – פשוט בדיחה.

דסטה גדי יברקן: האנשים האלה מנהלים היום כי כל אנשי התקשורת, השנאה שלהם לראש הממשלה נתניהו ולימין ולחרדים – פשוט חלם.

דסטה גדי יברקן: אינני רוצה להגיד בושה.

דסטה גדי יברקן: אמרתי קודם כי הממשלה הזאת מלמדת אותנו שיעור.

דסטה גדי יברקן: אלוהים שלח את הרכב הממשלה הזה לעם ישראל פני עתיד – להראות איך ממשלה אסור שתהיה.

דסטה גדי יברקן: השליחות היחידה של הממשלה הזו היא להיות שיעור בהיסטוריה: איך ראש ממשלה עם פחות מ-5% אמון ציבור לא יכול להיות ראש ממשלה.

דסטה גדי יברקן: איך מפלגה – – –

מנסור עבאס: כן.

דסטה גדי יברקן: איך מפלגה שמתנגדת לקיומה של מדינה יהודית לא יכולה לשבת באותה ממשלה עם מפלגה שטוענת שקוראים לה "ימינה", כי היא רוצה להיות ימין בישראל אבל היא מפלגת שמאל, שמאל קיצוני.

דסטה גדי יברקן: זה אפילו לא שמאל קיצוני, זה פשוט שמאל סהרורי שבא להרוס את המדינה הזאת.

דסטה גדי יברקן: אדוני יושב-ראש המליאה, אני מאוד שמח שאתה היית בדיון הזה, משום שאיתך תמיד כיף לי ברמה האישית – –

מנסור עבאס: כן.

דסטה גדי יברקן: – – כי אתה מלמד את כולנו שיעור: איך להוציא כסף באיום על בנט, שהוא בעצם לא ראש ממשלה.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

מנסור עבאס: לא באיום.

מנסור עבאס: לא באיום.

דסטה גדי יברקן: תכלס – חוזר בי.

מנסור עבאס: קודם כול, כל הכבוד לך.

מנסור עבאס: החזקת מעמד 40 דקות, נתת נאום יפה.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

מנסור עבאס: יש חילוקי דעות, כמובן, אבל שפה שוטפת, דברים ברורים – כל הכבוד לך.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: יפה.

מנסור עבאס: אנחנו ניפגש בסיבוב הבא.

דסטה גדי יברקן: תשמע, זה אחרית הימים שסגן יושב-ראש הכנסת הוא ערבי מרע"מ, והנואם הוא עולה מאתיופיה ואנחנו מנהלים את הכנסת.

דסטה גדי יברקן: ככה צריכה להיראות מדינת ישראל הדמוקרטית.

מנסור עבאס: יפה.

מנסור עבאס: הינה, אתה מיישר קו עם הגישה שלי.

דסטה גדי יברקן: לא, הגישה שלך נכונה.

דסטה גדי יברקן: אני אמרתי שבנושאים חברתיים אתה ואני נסכים על חלק מהדברים – –

מנסור עבאס: יכול להיות.

מנסור עבאס: אנחנו עדיין לא דנים בנושאים מדיניים.

מנסור עבאס: יכול להיות שנסכים גם שם.

דסטה גדי יברקן: תראה, בנושאים מדיניים אתה ואני לא יכולים אפילו לשבת לכוס קפה, אלא אם כן באמת מתעקשים – – –

מנסור עבאס: וואי, לא, אתה מגזים.

דסטה גדי יברקן: לא.

מנסור עבאס: אתה מגזים.

דסטה גדי יברקן: אלא אם כן אתה אומר לי: תקשיב, אני מוותר על מדינה פלסטינית, בוא נחתום.

דסטה גדי יברקן: אז אני אומר לך: בוא, אוקיי.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

מנסור עבאס: אז בוא נשמע ביחד מה אומרת חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן.

מנסור עבאס: 30 דקות.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה.

גלית דיסטל אטבריאן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני נושאת את הנאום הזה כי הוא האמצעי היחיד שיש כרגע לפנות אל – – –

מנסור עבאס: את יכולה להרים קצת את זה?

מנסור עבאס: זה יעזור לך.

גלית דיסטל אטבריאן: כאן?

גלית דיסטל אטבריאן: ככה?

מנסור עבאס: כן, יותר נוח ככה.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה, אדוני יושב-ראש הישיבה.

גלית דיסטל אטבריאן: אני נושאת את הנאום הזה לאזרחי ישראל מכיוון שזאת הדרך היחידה שיש לי כרגע לפנות ולהזהיר אותם.

גלית דיסטל אטבריאן: התקשורת מסרבת וממאנת ומטשטשת את האמת בפני הציבור.

גלית דיסטל אטבריאן: הטיטניק נמצאת באמת על סף טביעה; התהום פעורה, אנחנו סנטימטר ממנה, ולאזרחי ישראל אין שמץ של מושג מה עומד לקרות בעוד משהו בין כשבוע לעשרה ימים.

גלית דיסטל אטבריאן: אז כדי להבהיר לאזרחי ישראל מה עליהם לעשות אני רוצה לפנות לשיר.

גלית דיסטל אטבריאן: לפעמים שירה מבטאת את הכול: עם ישראל, שמרו נפשכם, שמרו כוחכם, שמרו נפשכם / שמרו חייכם, שמרו בינתכם, שמרו חייכם / שמרו מקיר נופל, שמרו מגג נדלק, מצל חשך / מאבן קלע, מסכין, מציפורניים / שמרו נפשכם מן השורף, מן החותך / מן הסמוך כמו עפר, כמו שמיים / מן הדומם, מן המחכה והמושך / והממית במי באר ואש כיריים.

גלית דיסטל אטבריאן: אזרחי ישראל, אל תצאו מהבית.

גלית דיסטל אטבריאן: אני מפצירה בכם: לא לצאת מהבית.

גלית דיסטל אטבריאן: בעוד משהו כמו בין שבוע לעשרה ימים אין לכם מערכת בריאות, נקודה.

גלית דיסטל אטבריאן: אם יש לכם ילדים קטנים, תעשו את מה שכל מומחי החינוך אמרו לכם לא לעשות כל חייכם, תושיבו אותם מול הטלוויזיה או מול משחקי המחשב.

גלית דיסטל אטבריאן: קשה נורא להיפצע ככה.

גלית דיסטל אטבריאן: אם יש לכם מבוגרים, אל תיתנו להם לצאת מהבית, תשמרו עליהם, אתם היחידים שיעשו זאת.

גלית דיסטל אטבריאן: כרגע, מדינת ישראל עם מכונית שנוסעת ללא נהג, או לחלופין עם שישה נהגים, כשכל אחד לוקח לכיוון אחר.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו עומדים בעוד משהו כמו עשרה ימים בפני אי-ספיקה מוחלטת של מערכת הבריאות, בזמן שבו אין הגבלה על התקהלויות בכלל – 100 איש יכולים להתקהל, 1,000 איש יכולים להתקהל, 10,000 איש יכולים להתקהל, 100,000 איש יכולים להתקהל.

גלית דיסטל אטבריאן: באמת, בואו נאכל ונשתה עד שניפול ונמות, אבל בהכלה, בהכלה.

גלית דיסטל אטבריאן: נכיל את המתים שלנו.

גלית דיסטל אטבריאן: בוא נקרא למתים שלנו מעכשיו: קורבנות ממשלת השינוי.

גלית דיסטל אטבריאן: נפתלי רצה להיות ראש ממשלה, ולכן כולנו צריכים לשלם על זה בחיים שלנו.

גלית דיסטל אטבריאן: כשאני שמעתי אתמול את חברת הכנסת – את השרה, סליחה, סליחה, סליחה – את השרה אילת שקד, שהגיעה לכיסא הזה אחרי הונאת המאה, אחרי הונאה שלא הייתה כמותה מעולם, באף מדינה, באף מדינה; אחרי שהיא שיקרה את כל דרכה לכיסא השרה החשובה; אחרי שאך לפני שנתיים היא קוששה בפחים אחר פתקים כדי לעבור את אחוז החסימה, ואז פנתה לציבור שלם ושיקרה, ושיקרה, ושיקרה, ושיקרה, ושיקרה, ושיקרה, ושיקרה, ושיקרה, ולקחה את הימין שנמצא מימין לנתניהו ונתנה אותו אחר כבוד – מחילה מכבודך, אדוני היושב-ראש מנסור עבאס – אליך, לא בדיוק מפלגה ציונית, אני לא טועה פה; אחרי שהיא עשתה את זה, כרגע היא מבקשת מכם שתכילו את המתים שלכם, שיכולים להיות הסבא והסבתא, שיכולים להיות האימא והאבא, שיכולים להיות גם נערים, וגם אנשים בני 30.

גלית דיסטל אטבריאן: היא מבקשת מכם אחר כבוד, תכילו את זה מכיוון שאני רוצה להיות שרה ונפתלי רוצה להיות ראש ממשלה, אז נא להכיל.

גלית דיסטל אטבריאן: נא להכיל.

גלית דיסטל אטבריאן: עכשיו, זאת לא הייתה פליטת פה.

גלית דיסטל אטבריאן: הרבה אנשים חושבים שיצא לה לא טוב.

גלית דיסטל אטבריאן: לא ולא, אזרחי ישראל, לא ולא.

גלית דיסטל אטבריאן: רק שלושה ימים לפני כן התפרסמה החלטה – החלטה מפורשת – אנשים ישבו ודנו ודסקסו עליה, וחשבו עליה, החלטה בקבינט הקורונה; אותו קבינט שחלק מחבריו הם מכחישי קורונה, שחלק מחבריו מתעמרים כמו בריונים בפקידי ציבור שנותנים את נפשם שם – כמו ד"ר שרון אלראי פרייס – באמת, מתעמרים בהם בצורה הכי בריונית שיש.

גלית דיסטל אטבריאן: משרד הבריאות כרגע הוא passé composé, התקשורת מעלימה את משרד הבריאות, התקשורת מעלימה את העובדה – וזה מה שנדב אייל אמר הבוקר: רופאים ומנהלי מחלקות מתקשרים אליו ואומרים לו: אנחנו לא ישנים בלילה.

גלית דיסטל אטבריאן: לא ישנים בלילה; כי הקריסה כבר פה.

גלית דיסטל אטבריאן: הקריסה כבר התחילה.

גלית דיסטל אטבריאן: העומס במחלקות הפנימיות הוא עצום.

גלית דיסטל אטבריאן: עכשיו, מה זה אומר, הקריסה הזאת?

גלית דיסטל אטבריאן: חשוב שתבינו.

גלית דיסטל אטבריאן: אם הילד שלכם שבר את היד במגלשת מים באיזה פארק מים, בעוד עשרה ימים אין חדרי מיון.

גלית דיסטל אטבריאן: אין.

גלית דיסטל אטבריאן: אם יש לכם ניתוח דחוף שאתם מחכים לו חצי שנה – דחוף, מציל חיים, בעוד עשרה ימים לא יהיה מי שינתח אתכם.

גלית דיסטל אטבריאן: הטיטניק התחילה לשקוע ואזרחי ישראל לא מודעים לזה.

גלית דיסטל אטבריאן: למה אזרחי ישראל כן מודעים?

גלית דיסטל אטבריאן: זה מעניין, זה יפה, אדוני היושב-ראש.

גלית דיסטל אטבריאן: רוצה לדעת למה?

גלית דיסטל אטבריאן: אולי נתניהו גנב בוטנים מהמיני בר בבית מלון.

גלית דיסטל אטבריאן: זה פותח מהדורות; המסמכים שנתניהו כן או לא גרס, זה פותח מהדורות; אם חברי הליכוד עדיין מכנים אותו אדוני ראש הממשלה, זה הרבה הרבה יותר חשוב מהעובדה שמדינת ישראל או-טו-טו הופכת לאיטליה של הסגר הראשון.

גלית דיסטל אטבריאן: הרבה יותר חשוב; האם יאיר נתניהו שם גרביים במקרר?

גלית דיסטל אטבריאן: זה נורא חשוב; האם שרה נתניהו הקציפה את עוגת הגבינה או לא הקציפה?

גלית דיסטל אטבריאן: זה הכי חשוב.

גלית דיסטל אטבריאן: השנאה של התקשורת וההגמוניה לאחד בשם בנימין נתניהו גדולה אלפי מונים מהדאגה שלהם או מהסולידריות שלהם או מהאהבה שלהם לעם היושב בציון.

גלית דיסטל אטבריאן: את זה, אזרחי ישראל, אתם צריכים להפנים.

גלית דיסטל אטבריאן: את זה אתם צריכים להפנים.

גלית דיסטל אטבריאן: נתניהו הוא האופיום להמונים.

גלית דיסטל אטבריאן: המערכות הפנימיות קורסות – נתניהו; חדרי המיון מתמוטטים – נתניהו.

גלית דיסטל אטבריאן: בעוד עשרה ימים 10,000 מאומתים ביום.

גלית דיסטל אטבריאן: 1.5% מהם יהיו חולים קשה או מונשמים או חולים במצב קריטי.

גלית דיסטל אטבריאן: אלה מספרים שמערכת הבריאות הישראלית לא יכולה להם – אבל נתניהו.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו הגענו למצב של טרלול.

גלית דיסטל אטבריאן: טרלול מכוון.

גלית דיסטל אטבריאן: טרלול מכוון על ידי מיטב מוקדי הכוח בחברה הישראלית.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו רואים את הטרלול הזה כאן כשיושב פה ראש ממשלה עם שישה מנדטים, שאף אחד, אף אחד לא רוצה לראות אותו היום פה.

גלית דיסטל אטבריאן: אני בספק, אם היו היום בחירות, אם הוא היה מגיע לקושש מנדט אחד.

גלית דיסטל אטבריאן: הרבה מאוד פחי זבל הוא היה צריך להפוך, הרבה מאוד, כדי לעבור את אחוז החסימה.

גלית דיסטל אטבריאן: שם התחיל הטרלול, והוא נגמר עכשיו במגפה שמתפשטת.

גלית דיסטל אטבריאן: תוך שישה שבועות הפכנו מהמדינה הכי בריאה בעולם, המדינה היחידה בעולם שיצאה לחופשי באופן מוחלט, באופן אבסולוטי.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם הרי זוכרים את זה.

גלית דיסטל אטבריאן: זה היה כאן.

גלית דיסטל אטבריאן: שלושה מאומתי קורונה ביום.

גלית דיסטל אטבריאן: כל העולם שלח צוותי צילום לצלם את הפלא התנ"כי הזה שנקרא מדינת ישראל.

גלית דיסטל אטבריאן: זה כאילו שאלוהים כתב עוד פרק בתנ"ך, ויצל אדושם את עמו מחרון אפו וממגפה.

גלית דיסטל אטבריאן: בשישה שבועות אנחנו המדינה שארצות הברית סימנה כמדינה חולה ביותר, אזהרת המסע הגדולה ביותר.

גלית דיסטל אטבריאן: ומה עושה הזיקית האנושית שנקראת ראש ממשלה?

גלית דיסטל אטבריאן: מצטלם ומתדרך נגד נתניהו.

גלית דיסטל אטבריאן: זה כל מה שמעניין אותו.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא הציל תוכי, אבל שההורים שלכם יגססו בבית, וזאת החלטת הקבינט, אגב, שהתחלתי לדבר עליה.

גלית דיסטל אטבריאן: אילת שקד לא פלטה פליטת פה אמש.

גלית דיסטל אטבריאן: היא מתכוונת לזה שתכילו את המתים, כי החלטת הקבינט הייתה אחת: חולים קשים במצב קריטי?

גלית דיסטל אטבריאן: קישטה, הביתה.

גלית דיסטל אטבריאן: זאת החלטת קבינט.

גלית דיסטל אטבריאן: חולים קשים במצב קריטי ישבו בבתים.

גלית דיסטל אטבריאן: אנשים ששילמו ביטוח לאומי כל חייהם, 40, 50, 60 שנה, ובפעם ראשונה שהם זקוקים למדינה הזאת כמו אוויר לנשימה, תרתי משמע, יגורשו לבתיהם כדי לגסוס מול הילדים שלהם.

גלית דיסטל אטבריאן: עוד עשרה ימים זה כאן.

גלית דיסטל אטבריאן: הטיטניק שוקעת.

גלית דיסטל אטבריאן: אני צפיתי אתמול במהדורת החדשות של N12; מילת ביקורת אחת, אדוני היושב-ראש, אחת, לא הייתה על התנהלות הממשלה.

גלית דיסטל אטבריאן: כשנתניהו עמד על שלושה מאומתים ביום והוציא אותנו ממגפה, כשהיינו נס רפואי, מדיני, בין-לאומי הביקורת עליו והמילה "מחדל" הוסיפו להבהב בכל מהדורה.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא קם בבוקר ויש לו דופק – מחדל.

גלית דיסטל אטבריאן: אנשים הסתובבו פה אבלים וחפויי ראש עם תודעה של כישלון כשהכול נפתח, כשהעסקים נפתחו, כשמקומות האירועים נפתחו ומקומות הספורט נפתחו, כשצוותי צילום מגרמניה באו לצלם את הישראלים הולכים חופשי – אין מסכות יותר.

גלית דיסטל אטבריאן: אז המילה "כישלון" הדהדה והבהבה כל הזמן, מהבוקר עד הערב: מחדל נתב"ג, מחדל בתי האבות.

גלית דיסטל אטבריאן: מה עם בתי האבות?

גלית דיסטל אטבריאן: למעלה מ-100 בתי אבות נגועים בקורונה עכשיו.

גלית דיסטל אטבריאן: קשישים אחרי קשישים הולכים לעולמם, כאלה שהיו להם עוד שנה שנתיים, שלוש, ארבע, חמש לחיות.

גלית דיסטל אטבריאן: מי יכול לכמת את זה, במחילה מכבודה של אילת שקד על חוסר ההכלה?

גלית דיסטל אטבריאן: ההורים שלי בני 78, ואתם יודעים מה הכי מדאיג, אתה יודע מה הכי מדאיג, אדוני היושב-ראש?

גלית דיסטל אטבריאן: שאתמול דיברתי עם ההורים שלי, ואמרתי להם: למה אתם לא הולכים לעשות החיסון השלישי?

גלית דיסטל אטבריאן: והם אמרו: הכול בסדר.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה יודע למה הם חושבים שהכול בסדר?

גלית דיסטל אטבריאן: כי התקשורת לא משקפת את האמת.

גלית דיסטל אטבריאן: לא משקפת.

גלית דיסטל אטבריאן: זה דבר שלא ראיתי בחיים שלי.

גלית דיסטל אטבריאן: לא רק שהיא לא משקפת היא גם משתפת פעולה עם הזיקית האנושית הקרויה נפתלי בנט.

גלית דיסטל אטבריאן: אין קורונה.

גלית דיסטל אטבריאן: זוהי לא קורונה.

גלית דיסטל אטבריאן: לא לקרוא לזה קורונה – זה משהו חדש.

גלית דיסטל אטבריאן: זה הדלתא.

גלית דיסטל אטבריאן: זה לא הדלתא, זה הווריאנט ההודי.

גלית דיסטל אטבריאן: וכשלנתניהו נפל הווריאנט הבריטי על הראש אף אחד לא עשה לו הנחות.

גלית דיסטל אטבריאן: אז בואו לא נעשה הנחות גם לנפתלי ולקלוגהפט, היועץ התקשורתי האסטרטגי המצוין שלו – שווה כל שקל.

גלית דיסטל אטבריאן: באמת, אחלה אסטרטגיה דמגוגית.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל אנחנו לא קונים את זה.

גלית דיסטל אטבריאן: זאת קורונה.

גלית דיסטל אטבריאן: וכמו שלנתניהו היו וריאנטים גם לך יש וריאנטים, תתמודד איתם.

גלית דיסטל אטבריאן: איך הוא מתמודד איתם?

גלית דיסטל אטבריאן: הוא מציל תוכי, הוא מצטלם בבית הכנסת, הוא עושה המון המון יח"צ.

גלית דיסטל אטבריאן: ממשלת הכאוס ויחסי הציבור ממשיכה, ואלוהים ישמור, אף אחד לא מבין איך זה יכול להיות, איך זה יכול להיות שבשישה שבועות לא התבצעה אף ההחלטה.

גלית דיסטל אטבריאן: למתי הם מחכים?

גלית דיסטל אטבריאן: שייערמו גופות ברחובות?

גלית דיסטל אטבריאן: אני לא מבינה.

גלית דיסטל אטבריאן: אני לא מבינה.

גלית דיסטל אטבריאן: למה הם מחכים?

גלית דיסטל אטבריאן: עוד יום ועוד יום ועוד יום ועוד יום.

גלית דיסטל אטבריאן: נתניהו עוד בתחילת יולי מוציא מכתב לשר הבריאות ואומר לו: רכשתי חיסונים, אדוני שר הבריאות.

גלית דיסטל אטבריאן: אני מתחנן, אני על הברכיים, תתחילו לחסן.

גלית דיסטל אטבריאן: מה הם אמרו לנו?

גלית דיסטל אטבריאן: אין אישור מה-FDA, אי-אפשר.

גלית דיסטל אטבריאן: גם היום אין אישור מה-FDA, אז איך אתם מחסנים היום?

גלית דיסטל אטבריאן: מה שונה היום מלפני ארבעה שבועות, חוץ מעשרות אלפי חולים, כמעט 100 מתים ו-400 מאושפזים קשה?

גלית דיסטל אטבריאן: מה היה שונה לפני ארבעה שבועות להיום?

גלית דיסטל אטבריאן: שמישהו יסביר לי.

גלית דיסטל אטבריאן: ה-FDA אותו ה-FDA, האישורים שלא התקבלו אותם אישורים.

גלית דיסטל אטבריאן: מה השתנה חוץ מההפקרות המטורפת שלכם?

גלית דיסטל אטבריאן: כלום.

גלית דיסטל אטבריאן: אם היינו שמים ילד בן שלוש על הכיסא הזה של ראש הממשלה או את נפתלי בנט – אותו דבר, פשוט אותו דבר.

גלית דיסטל אטבריאן: זה אין לתאר.

גלית דיסטל אטבריאן: ובואו נדבר רגע על שר הבריאות שלנו.

גלית דיסטל אטבריאן: אתמול הוא נשאל ברדיו 103 כמה מאומתים יש היום.

גלית דיסטל אטבריאן: שר הבריאות של מדינת ישראל במצב של מגפה מתפשטת לא ידע לומר את הנתון הבסיסי הזה.

גלית דיסטל אטבריאן: זה נתון שאמור לרדוף אותו ביום ולרדוף אותו בלילה, להעיר אותו בלילה.

גלית דיסטל אטבריאן: זה נתון שהוא אמור לחקוק ולצרוב במוחו בכל רגע נתון, להתעדכן כל שנייה.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא לא ידע, הוא חיפש בגוגל.

גלית דיסטל אטבריאן: זה שר הבריאות.

גלית דיסטל אטבריאן: זה שר הבריאות.

גלית דיסטל אטבריאן: בואו נדבר על החליפי, על החליפי העצלן והרשלן, מי שעומד להנהיג את המדינה הזאת בעוד שנתיים וחצי, בהנחה שיישאר פה משהו; אם הם הצליחו לקלקל כל כך הרבה בשישה שבועות רק אלוהים יכול לתאר לעצמו מה הולך להיות פה בעוד שנתיים וחצי.

גלית דיסטל אטבריאן: החליפי לא מצא לנכון להשתתף בקבינט הקורונה.

גלית דיסטל אטבריאן: מה זה נוגע – זה לא בתחום האחריות שלי, זה לא בתחום ההתמחות שלי.

גלית דיסטל אטבריאן: ישראל היא לא תחום ההתמחות שלך?

גלית דיסטל אטבריאן: אני לא מבינה.

גלית דיסטל אטבריאן: מגפה שחולשת על כל תחום, על כל תחום מחייו של בן אדם ממוצע: כלכלי, חברתי, חינוכי, בריאותי, אזרחי.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה ראש משלה חליפי – זה לא תחום ההתמחות שלך?

גלית דיסטל אטבריאן: מה הולך פה?

גלית דיסטל אטבריאן: או שר האוצר.

גלית דיסטל אטבריאן: שר האוצר שמטיל גזרות על המוחלשים, שבאמת קוטל את השכבה החלשה או את החיילים או כל אזרח שאין לו, בגזרות אכזריות וחסרות בסיס כדי – סליחה שוב, מכבודך, אדוני היושב-ראש – לתת למנסור עבאס 53 מיליארדי שקל.

גלית דיסטל אטבריאן: זה בכל זאת סכום גדול, אז שהחלשים ישלמו אותו.

גלית דיסטל אטבריאן: גם הוא לא מגיע לישיבות הקורונה.

גלית דיסטל אטבריאן: לא מעניין.

גלית דיסטל אטבריאן: אגב, החליפי פחות או יותר התנצל.

גלית דיסטל אטבריאן: שר האוצר – לא מעניין אותי.

גלית דיסטל אטבריאן: הבן אדם מתהלך פה כאילו הוא דיקטטור כלכלי של מדינה קומוניסטית.

גלית דיסטל אטבריאן: אין דרך אחרת לומר את זה.

גלית דיסטל אטבריאן: לא מעניין אותי, ואני לא אלך.

גלית דיסטל אטבריאן: ובינתיים, גבירותיי ורבותיי, ישראל עומדת אל פני קריסה, קריסה של מערכת הבריאות.

גלית דיסטל אטבריאן: עכשיו, איך נראית קריסה?

גלית דיסטל אטבריאן: זה תהליך איטי.

גלית דיסטל אטבריאן: חשוב שתבינו את זה כי רק אני אספר לכם את זה.

גלית דיסטל אטבריאן: אמצעי התקשורת, כאמור, עסוקים בבוטנים של נתניהו מהמיני-בר במלון דן.

גלית דיסטל אטבריאן: יש להם דברים חשובים יותר.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם תגיעו לחדרי מיון והתורים כבר עכשיו ארוכים יותר; בעוד עשרה ימים תגיעו לחדרי מיון ולא יהיה מי שיטפל; הניתוחים שקבעתם יידחו; מחלות פנימיות – כבר עכשיו מנהלי המחלקות הפנימיות מנסים, מנסים להגיע לציבור – התקשורת הודפת אותם, התקשורת מונעת מהם.

גלית דיסטל אטבריאן: יותר חשוב עכשיו שנפתלי הציל תוכי, מה לעשות.

גלית דיסטל אטבריאן: אם מישהו היה מקשיב באמת למה שאומרים הגורמים הרפואיים בארץ הוא היה מתחלחל.

גלית דיסטל אטבריאן: יותר מזה, הוא היה נועל את עצמו בבית ולא יוצא.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו עומדים היום על 694 מאושפזים, 400 במצב קשה, 62 מונשמים, כמעט 40,000 חולים כעת.

גלית דיסטל אטבריאן: להזכירכם, בזמנו של נתניהו – שלושה חולים.

גלית דיסטל אטבריאן: אני רוצה לומר ככה: הכתובת הייתה על הקיר.

גלית דיסטל אטבריאן: הכתובת הייתה על הקיר הרבה הרבה לפני שהממשלה הזאת כוננה.

גלית דיסטל אטבריאן: אני זוכרת את נפתלי בנט, כותב הספרים הידוע, הזיקית האנושית, זה שעמד פה, על הפודיום הזה, וצעק: העם שלי מת.

גלית דיסטל אטבריאן: העם שלי מת.

גלית דיסטל אטבריאן: בחיי, אדוני היושב-ראש, אני חושבת שהעובדה שהוא מכהן כיום כראש ממשלה זה בזבוז לעולם השחקנים ולעולם הדרמה.

גלית דיסטל אטבריאן: אם הוא היה היום שחקן בהבימה – הוא שחקן נהדר.

גלית דיסטל אטבריאן: אני צופה בנאומים שלו, זה נהיה כבר הספורט הלאומי לצפות בנאומים של נפתלי בנט; פעם צעקנו, עכשיו אנחנו צוחקים.

גלית דיסטל אטבריאן: מילת אמת אין שם, הכול עשוי.

גלית דיסטל אטבריאן: כל הכעס והזעם והכאב, הכאב – העם שלי מת – הכול עשוי, הכול מלאכותי.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא לבש מדים של מנתח בזמן הקורונה כשנתניהו היה ראש ממשלה, הוא הצטלם בבתי החולים, הוא לבש את הפוזה של המושיע של בעלי העסקים הקטנים.

גלית דיסטל אטבריאן: אני זוכרת שבארץ נהדרת הראו איך הוא אומר אותו שם וכל פעם הוא נותן לשם הזה מקצוע ומיקום גיאוגרפי אחר: אתמול הייתי אצל טוביה בעל חנות התכשיטים הקטנה בקריית עקרון; ואז שבוע אחרי זה: שלשום הייתי אצל טוביה המוסכניק מתל אביב; ואז שבוע אחרי זה: היום ביקרתי את טוביה בעל דוכן הירקות מהשוק בפתח תקווה.

גלית דיסטל אטבריאן: אותו טוביה כל פעם.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא המציא.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא המציא.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא המציא שקרים מבוקר עד ערב, הוא לבש כמו זיקית דמות, והדמות הייתה שכל מה שנתניהו עושה הוא אסון.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא ליבה, הוא התסיס, הוא ערער את הפעילות של ראש הממשלה נתניהו בכל דרך אפשרית, ואנשים קנו את זה.

גלית דיסטל אטבריאן: ציבור יקר, בפעם הבאה שמישהו אומר לכם: אני אנצח, אני אחסל מגפה תוך חמישה שבועות – תהיו קצת יותר מיומנים.

גלית דיסטל אטבריאן: באמת, התמימות הזו היא משהו שאתם לא יכולים לאפשר לעצמכם יותר, אי-אפשר.

גלית דיסטל אטבריאן: קצת פחות תמימים.

גלית דיסטל אטבריאן: אם מישהו אומר: אני בעד כל מה שטוב ונגד כל מה שרע – אל תאמינו לו, יש לו אינטרס.

גלית דיסטל אטבריאן: כי אני רוצה להזכיר לכם מה נפתלי עשה לבנימין נתניהו כשבנימין נתניהו חיסל פה מגפה.

גלית דיסטל אטבריאן: אני רוצה להזכיר לכם יותר מזה: נתניהו חיסל מגפה חדשה, שאף אחד לא הכיר.

גלית דיסטל אטבריאן: בתקופה שנתניהו קיבל את המגפה בישראל, האוכלוסייה הרפואית בעולם חשבה שכפפות יותר חשובות ממסכה.

גלית דיסטל אטבריאן: הם חשבו שריסוס רחובות זה מה שימגר את המגפה.

גלית דיסטל אטבריאן: ככה הם התנהלו.

גלית דיסטל אטבריאן: נתניהו היה הראשון בעולם להבין שצריך לחסום את השמיים, והוא היה הראשון בעולם שסגר את השמיים, הראשון בעולם שהבין באמת איך עובדת מגפה.

גלית דיסטל אטבריאן: ואתם יודעים למה?

גלית דיסטל אטבריאן: כי הוא כן הלך לישיבות קורונה והוא כן ישב בקבינט, וכל דקת ערות שהייתה לו הוא ישב ושוחח עם אנשי רפואה, עם אפידמיולוגים מומחים, למד ולמד ולמד ולמד והבין.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא היה חרוץ ושקדן ורציני, הוא היה מבוגר אחראי.

גלית דיסטל אטבריאן: זה, מה עושה חוץ מלהציל תוכי?

גלית דיסטל אטבריאן: אני לא יודעת.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא היה הראשון שסגר את השמיים.

גלית דיסטל אטבריאן: המנהיג הראשון בעולם המערבי, העולם השלישי, כל העולם, גלובוס שלם.

גלית דיסטל אטבריאן: המנהיג הראשון שסגר את השמיים, כשהוא הבין איך עובדת מגפה אפידמיולוגית, היה בנימין נתניהו.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא גם היה הראשון להבין שחיסון זה הדבר היחיד שיעזור, ואני זוכרת אותו עוד באפריל מתחנן: 39 מיליון חיסונים.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא עשה חישוב כזה: כל חצי שנה רמת הנוגדנים של האזרחים יורדת עד כמעט אפס.

גלית דיסטל אטבריאן: יש פה תשעה מיליון אזרחים, הם יזדקקו לשני חיסונים פעמיים בשנה, וכשהוא אמר: אנחנו צריכים 39 מיליון, התקשורת לעגה לו והאופוזיציה שישבה בתוך הקואליציה שלו מנעה ממנו לקנות, כי לגנץ היה יותר חשוב להיות שר משפטים מאשר לדאוג לבריאות שלכם.

גלית דיסטל אטבריאן: ואז השרביט הועבר אחר כבוד לאסופת הליצנים שיושבים פה ונותנים לעם ישראל בהפקרות פושעת להגיע אל תהום.

גלית דיסטל אטבריאן: עוד עשרה ימים, עוד עשרה ימים זה הקו האדום.

גלית דיסטל אטבריאן: מה נעשה אחריו?

גלית דיסטל אטבריאן: ואחרי כל הדברים האלה, אחרי שישראל יוצאת ראשונה ממגפה שבאמת פושטת בכל העולם, עם ישראל התהלך פה עם סטיקרים: נכשלת, אדוני ראש הממשלה.

גלית דיסטל אטבריאן: נכשלת, לך.

גלית דיסטל אטבריאן: לך.

גלית דיסטל אטבריאן: אנשים פה יצאו לחופשי, עסקים התעוררו, המדינה היחידה בעולם – לך, נכשלת.

גלית דיסטל אטבריאן: ומה הוא, הצליח?

גלית דיסטל אטבריאן: בשישה שבועות, בשישה שבועות – זה נס פלאי בלתי נתפס; אני אגיד לך, אדוני היושב-ראש, מה הנס הגדול-יותר – שמגפת הדלתא, שהיא שונה לחלוטין מהקורונה, כמו שראש הממשלה שלנו אומר: זו מגפה חדשה, אל תגידו יותר קורונה, תגידו דלתא, אני מתחיל מאפס, אני כתבתי ספר איך לנצח את הקורונה, לא כתבתי ספר איך לנצח את הדלתא, דלתא זאת חיה אחרת – תראה איזה נס רפואי.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה מאמין באלוהים, אדוני היושב-ראש?

גלית דיסטל אטבריאן: גם אני.

גלית דיסטל אטבריאן: תראה מה זה אללה.

גלית דיסטל אטבריאן: אללה עשה נס סטטיסטי, שבו לגמרי במקרה אותו חיסון מתאים לשתי מגפות שונות.

גלית דיסטל אטבריאן: אללה שומר עלינו, אדוני היושב-ראש, איזה דבר זה.

גלית דיסטל אטבריאן: איזה דבר זה, לא ייאמן.

גלית דיסטל אטבריאן: ואני עומדת פה היום, מכיוון ששוב הקואליציה המקרטעת, הכושלת, המשותקת, הבאמת-לא-מתפקדת הזאת, זאת שנותנת לתשעה מיליון לטבוע יחד עם הספינה, החליטה לשנות סדרי עולם שוב – אחרי שהגבילו לנו את היכולת להציע הצעות חוק פרטיות, חלקן חברתיות, חלקן חשובות מאוד, השביתו אותנו: אתם תהיו קישוטים.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם תהיו ועדת הקישוט של הכנסת, בסדר, אופוזיציה?

גלית דיסטל אטבריאן: אתם רק תשבו כאן, אנחנו ננהל את הכול.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו לא צריכים אופוזיציה, בטח לא את האופוזיציה שעד לפני יומיים הייתה קואליציה שתפקדה כמו שצריך.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו נצליח לבד להטביע את הספינה.

גלית דיסטל אטבריאן: לא אפשרתם לנו לחוקק חוקים.

גלית דיסטל אטבריאן: לא אפשרתם לנו להציע הצעות אי-אמון.

גלית דיסטל אטבריאן: הגבלתם את הצעות האי-אמון.

שלמה קרעי: אתם בבונים, בגלל זה.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו בבונים.

גלית דיסטל אטבריאן: יש סיבה למה הם לא נתנו לנו להציע הצעות אי-אמון – כי אנחנו רואים בסקרים: העם לא מאמין בהם.

גלית דיסטל אטבריאן: העם לא מאמין שזיקית אנושית עם שישה מנדטים יכולה לנהל פה את המדינה.

גלית דיסטל אטבריאן: הרי זה ברור לכולנו, אני מקווה, שמי שהדליף לתקשורת שהחליפי שלנו, ושר האוצר שלנו, לא טורח להגיע לישיבות הקורונה, כי יותר כיף לשבת בבית מול המזגן – מי שהדליף את זה היה בנט, כנראה, די מסתמן.

גלית דיסטל אטבריאן: שימו לב כמה זה חמור.

גלית דיסטל אטבריאן: אם זה היה נתניהו, והיה לו שר אוצר או ראש ממשלה חליפי שמנער מעצמו כל אחריות בעיצומה של מגפה מסוכנת, הוא היה קורא לו ללשכה, דופק על שולחן ומיישר אותו תוך שנייה.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל בנט לא יכול לדפוק על שום שולחן, מי יקשיב לו? מי יקשיב, ליברמן?

גלית דיסטל אטבריאן: ליברמן ייקרע מצחוק עם כוס יין כל הדרך מהלשכה שלו הביתה חזרה.

גלית דיסטל אטבריאן: אין לבנט כוח, הכוח היחידי שיש לו מול הממשלה שלו זה להדליף, זה המצב, רק הדלפה.

גלית דיסטל אטבריאן: הי תקשורת, הי ציבור, תעזרו לי למשמע את השרים שלי, כי לי אין כוח עליהם.

גלית דיסטל אטבריאן: ואיך יהיה?

גלית דיסטל אטבריאן: איך יהיה לו כוח עליהם עם שישה מנדטים?

גלית דיסטל אטבריאן: מה שיש לנו כרגע זה בובה על חוטים שמכרה את כל האידיאולוגיה שלה – לא, סליחה, טעות, אין לה אידיאולוגיה, מעולם לא הייתה לה, לבובה, לזיקית.

גלית דיסטל אטבריאן: לזיקית האנושית מעולם לא הייתה אידיאולוגיה.

גלית דיסטל אטבריאן: את האידיאולוגיה של הבוחרים שהאמינו בו, את זה הוא מכר כדי לשבת כאן.

גלית דיסטל אטבריאן: אני שמעתי השבוע ריאיון עם עידית סילמן – זה, ככה, להמחיש עד כמה הממשלה הזו היא מופקרת ורעה, רעה, רעה, רעה.

גלית דיסטל אטבריאן: עידית סילמן – מסתבר, זה יפה – היא שמאל פרוגרסיבי קיצוני.

גלית דיסטל אטבריאן: עידית סילמן לא רואה שום הבדל מהותי או אידיאולוגי ביני לבינך, מר עבאס, שום הבדל, אנחנו אותו דבר.

גלית דיסטל אטבריאן: כולנו בני אדם.

גלית דיסטל אטבריאן: עידית סילמן הפכה לג'ון לנון.

גלית דיסטל אטבריאן: דמיינו עולם ללא אלוהים, ללא גבולות, ללא לאום, ללא דת, ככה היא מדברת.

גלית דיסטל אטבריאן: זה נורא יפה בעיניי.

גלית דיסטל אטבריאן: אני ממש מצטערת שאני פרימיטיבית ופחות כזאת.

גלית דיסטל אטבריאן: באמת, הלוואי שהייתי כזאת, רק איפה היא הייתה לפני הבחירות?

גלית דיסטל אטבריאן: למה היא לא טרחה לומר את זה דקה לפני הבחירות?

גלית דיסטל אטבריאן: איפה ניר אורבך הפרוגרסיבי השמאלן היה לפני הבחירות?

גלית דיסטל אטבריאן: איפה מתן כהנא הפרוגרסיבי והרפורמי והמכיל והשמאלני והנאור היה לפני הבחירות?

גלית דיסטל אטבריאן: למה כל אחד ואחד מהם נשבע, נדר, חתם, כתב שהוא לא ישב – עזבו עם עבאס – עם לפיד?

גלית דיסטל אטבריאן: למה?

גלית דיסטל אטבריאן: למה לא גיליתם לנו מי אתם ומה העולם הערכי שלכם שנייה אחת לפני בחירות?

גלית דיסטל אטבריאן: ולא רק, לא רק שהם עבדו על הציבור שלהם, אדוני היושב-ראש, הם גם לועגים לו עכשיו.

גלית דיסטל אטבריאן: לועגים לו.

גלית דיסטל אטבריאן: פה אני מעריכה אותך פי טריליון, ביליארד, מיליון יותר מהם, אתה יודע למה?

גלית דיסטל אטבריאן: כי אתה דואג לציבור שלך, אתה לא בוגד בציבור שלך, אתה אוהב את הציבור שלך ואתה עושה כל מה שצריך כדי שהציבור שלך יקבל.

גלית דיסטל אטבריאן: אני יכולה לא להסכים איתך, אדוני היושב-ראש, מפה עד טימבוקטו, ואני לא מסכימה איתך על הרבה דברים, אבל אני מעריכה את היושרה ואני מעריכה את הנאמנות ואני מעריכה את כל התכונות שיש בך ואין בהם, כי מכרו אותנו, פשוט מכרו אותנו.

גלית דיסטל אטבריאן: זה כמעט כאילו, אדוני היושב-ראש, אתה היית מצטרף לממשלה עם בן גביר ונותן לבן גביר לנהל פה את המדיניות כי אתה לא רוצה לצאת לבחירות חמישיות.

גלית דיסטל אטבריאן: זה אסון.

גלית דיסטל אטבריאן: זה מה שהם עשו לנו, זה השבר, ואת השבר הזה לא משקפים – דובי אכפת לי, ממשלת קשת בענן וחדי-קרן עפים מעל לקשת.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם רואים בתקשורת, באמת, אפס מילים על איך שרודים בנו באופוזיציה.

גלית דיסטל אטבריאן: אפס מילים על איך שהאופוזיציה הפכה לוועדת קישוט, אפס מילים על קץ הדמוקרטיה.

גלית דיסטל אטבריאן: אגב, איפה מנדלבליט, טבע בים?

גלית דיסטל אטבריאן: איפה מנדלבליט?

גלית דיסטל אטבריאן: איפה מנדלבליט, שעל כל שטות בקואליציה הקודמת היה לו מה לומר, איך לסנדל, איך להרוס, איך להגביל, איך למשול במקום ראש ממשלה שנבחר באופן דמוקרטי?

גלית דיסטל אטבריאן: נדם.

גלית דיסטל אטבריאן: הבן אדם נעלם.

גלית דיסטל אטבריאן: רוב אזרחי ישראל עומדים כרגע מול מערכת אכיפת חוק דיקטטורית, שעובדת בשירות השמאל, לא בשירות העם.

גלית דיסטל אטבריאן: הפקידים, השופטים, בכירי המשטרה, כולם עובדים בשבילך ולא בשבילי, זאת האמת.

גלית דיסטל אטבריאן: היום, מר עבאס, המדינה הזו היא שלך יותר מאשר שלי.

גלית דיסטל אטבריאן: זאת האמת.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: חברת הכנסת גלית, את קצת הגזמת.

גלית דיסטל אטבריאן: אני חושבת שלא.

גלית דיסטל אטבריאן: אני חושבת שהמציאות הגזימה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: לא, לא, את הגזמת.

מנסור עבאס: יש ממשלה שמשרתת את כל האזרחים.

גלית דיסטל אטבריאן: ושיש לה אפס תמיכה ציבורית.

מנסור עבאס: ראש הממשלה לשעבר עמד, גם בתקשורת וגם ביישובים הערביים, והתגאה שהשקיע 20 מיליארד שקל בשנים האחרונות בחברה הערבית.

גלית דיסטל אטבריאן: אזרחית.

גלית דיסטל אטבריאן: אני איתו, אזרחית אני איתו.

מנסור עבאס: את יודעת למה, כי הייתה לו ההבנה שאם משקיעים בילד ערבי, זו אותה השקעה בילד יהודי.

גלית דיסטל אטבריאן: בוודאי, בוודאי.

מנסור עבאס: אם משקיעים בתחבורה ביישובים הערביים זה אותו דבר, זה לא כל האזרחים.

גלית דיסטל אטבריאן: בוודאי.

גלית דיסטל אטבריאן: אדוני היושב-ראש, אתה לא מכיר את מה שאני כותבת כבר עשר שנים.

מנסור עבאס: גלית, אני שמעתי אותך חצי שעה.

גלית דיסטל אטבריאן: אני ז'בוטינסקאית.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה אזרח שווה זכויות בדיוק כמוני.

מנסור עבאס: אז למה את – – –

גלית דיסטל אטבריאן: כי יש לך אג'נדה לאומית שונה משלי.

גלית דיסטל אטבריאן: אני רוצה מדינה יהודית – – –

מנסור עבאס: גלית.

גלית דיסטל אטבריאן: אני רוצה מדינה דמוקרטית יהודית.

גלית דיסטל אטבריאן: אני חושבת שהמדינה הזו היא מדינת הלאום של העם היהודי, אתה חושב כמוני?

גלית דיסטל אטבריאן: אתה חושב כמוני?

מנסור עבאס: גלית, שמעתי אותך חצי שעה, תשמעי אותי חצי דקה.

מנסור עבאס: אנחנו מקדמים אג'נדה אזרחית, שבה מנסים להגיע לשוויון בין האזרחים עצמם.

מנסור עבאס: עכשיו לא דנים בסוגיות לאומיות.

מנסור עבאס: התקציבים – – –

גלית דיסטל אטבריאן: ומה אתה עושה כשהסוגיות הלאומיות דופקות בדלת?

מנסור עבאס: את יודעת – – –

מנסור עבאס: מה אתה עושה כשספינות ישראליות חוטפות טיל איראני?

מנסור עבאס: כשהחיזבאללה תוקף?

מנסור עבאס: תקשיבי לי.

מנסור עבאס: אוקיי, גלית, אני אתן לך תשובות.

גלית דיסטל אטבריאן: שמעת את חברת הכנסת זועבי.

מנסור עבאס: גלית, תקשיבי לי.

מנסור עבאס: הינה, גם השר חילי טרופר יקשיב למילה הזו.

מנסור עבאס: בסוגיה ה"לאומית", במירכאות, שעלתה בכנסת, אני הצבעתי בעד חוק האזרחות, אתם הצבעתם נגדו.

מנסור עבאס: את מבינה?

גלית דיסטל אטבריאן: ברור.

גלית דיסטל אטבריאן: היא נתנה לכם חוק אזרחות שפחות או יותר פותח את השערים לכולם.

מנסור עבאס: לא, לא.

מנסור עבאס: לכן, אתם לא יכולים לטעון כרגע – – –

גלית דיסטל אטבריאן: אבל עיסאווי פריג' סיפר ברדיו, לא בעברית, לא בעברית, כדי שהיהודים בישראל לא יבינו.

מנסור עבאס: טוב, גלית, תם הזמן.

גלית דיסטל אטבריאן: אשמח להמשיך את הוויכוח הזה בהזדמנות אחרת.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: כן, כן.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: כאשר משקיעים בחברה או במגזר מסוים – ערבי, חרדי, אתיופי – זה לא גוזל את זכויותיהם של אזרחים אחרים.

גלית דיסטל אטבריאן: זה לא מה שאמרתי.

מנסור עבאס: היום ההשקעה בחברה הערבית היא השקעה משתלמת לכל מדינת ישראל.

מנסור עבאס: ברמות שונות.

גלית דיסטל אטבריאן: לא, לא, לא בטוחה.

מנסור עבאס: בטוח.

מנסור עבאס: לא, בטוח.

מנסור עבאס: את יודעת, ברגע שאת מסירה חסמים – – –

גלית דיסטל אטבריאן: המון פעמים הכספים האלה – מר עבאס, מר עבאס, אתה יודע שאין פיקוח על הכספים, וזה מגיע לחמולות.

גלית דיסטל אטבריאן: אני דיברתי עם בחור ערבי שאמר לי: יש לנו 40,000 מורות ערביות מוכשרות.

גלית דיסטל אטבריאן: אף אחת מהן לא מלמדת בבתי הספר.

גלית דיסטל אטבריאן: מי שמלמד זה הילדים של החמולות.

גלית דיסטל אטבריאן: אין פיקוח.

גלית דיסטל אטבריאן: את זה אומרים גם בתוך המגזר.

מנסור עבאס: טוב, אוקיי.

מנסור עבאס: אז ממשלת הליכוד שלטה פה 12 שנה, מה היא עשתה עם הדבר הזה?

גלית דיסטל אטבריאן: שלטה טוב, שלטה טוב.

מנסור עבאס: כן, שלטה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: מי היה ראש ממשלה במשך 12 שנים?

גלית דיסטל אטבריאן: 12 שנים ברוכות, הלוואי היום.

מנסור עבאס: יש הרבה שאלות.

מנסור עבאס: עכשיו יעלה ויבוא חבר הכנסת דוד ביטן לתת תשובות.

מנסור עבאס: יש לך 70 דקות.

גלית דיסטל אטבריאן: 70?

מנסור עבאס: 70, כן.

דוד ביטן: מה, כל זמן שאני מדבר אתה יושב?

מנסור עבאס: כן, מתאמים כנראה במזכירות הכנסת.

דוד ביטן: מסדרים את זה?

דוד ביטן: אין בעיה.

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, על מה אתה רוצה שאני אדבר היום?

מנסור עבאס: בוא נסכם את האולימפיאדה קודם – –

דוד ביטן: אוקיי, אין שום בעיה.

מנסור עבאס: – – ואז נחזור לעניינים הפנימיים.

דוד ביטן: אבל כפי שאמרתי לך – צדקתי, נכון?

מנסור עבאס: אתה צדקת.

מנסור עבאס: אני חייב להגיד, צדקת, קודם כול.

דוד ביטן: אמרתי לך שהיא תוציא מדליית זהב, וגם שהנבחרת תגיע לתוצאה טובה, ובאמת היא הגיעה למקום שישי.

דוד ביטן: אולי באולימפיאדה הבאה הם יגיעו לתוצאות.

דוד ביטן: זאת אומרת, זו האולימפיאדה הטובה ביותר שהייתה לנו עד עכשיו.

דוד ביטן: הינה, שר הספורט נמצא פה, ואנחנו – – –

מנסור עבאס: שנינו נפנה אליו.

מנסור עבאס: אנחנו רוצים לראות בנבחרת האולימפיאדה ייצוג – – –

דוד ביטן: נכון.

דוד ביטן: מנסור אומר שהוא רוצה גם השקעה בדברים שהמגזר הערבי רוצה – כמו למשל, אגרוף ודברים מהסוג הזה – על מנת שיגיעו גם נציגים שלהם לאולימפיאדה ויביאו עוד מדליה.

מנסור עבאס: יביאו עוד מדליה.

דוד ביטן: אני תומך בזה, אני אומר לך את האמת.

דוד ביטן: זה דבר שצריך לעשות אותו בכל מקרה על מנת שהייצוג של המגזר הלא-יהודי יהיה גם באולימפיאדה.

דוד ביטן: ואתה יודע, בכדורגל משקיעים ואתה רואה אותם בנבחרת ישראל, בכל מקום.

דוד ביטן: כדורסל – הם לא מאלה שאוהבים כדורסל, אבל כדורגל – – –

מנסור עבאס: זה לאשכנזים, הכדורסל הזה, לא?

דוד ביטן: אבל בפעם הבאה, אני מקווה, ואני מאחל לישראל, תוצאות הרבה יותר טובות – למרות שהפעם הן היו טובות גם כן – יחד עם המגזר הערבי והיהודי.

דוד ביטן: אז קדימה, אנחנו נתמוך בך בהגדלת תקציבים בתקציב המדינה.

דוד ביטן: בעניין הזה האופוזיציה תיתן מה שהיא יכולה בעניין, כי זה לטובת כל מדינת ישראל.

דוד ביטן: עוד משהו אתה רוצה, כבוד היושב-ראש?

מנסור עבאס: בוא, תפתח את – – – ואז – – –

דוד ביטן: אוקיי, אני אפתח.

דוד ביטן: קודם כול, אני רוצה לדבר על מה שעל סדר-היום, על נושא תיקון התקנון.

דוד ביטן: קודם כול, גלית, לאורך שנים, מעולם לא הביאו דבר כל כך פעוט כמו תיקון התקנון באמצע הפגרה.

דוד ביטן: בפגרה תמיד מביאים הצעות חוק ממשלתיות, על מנת שאם יש משהו דחוף, ידונו.

דוד ביטן: גם בהצעות חוק פרטיות אי-אפשר לדון בפגרה; גם בהצעות חוק שמגיעות מהוועדות אי-אפשר לדון בפגרה.

דוד ביטן: זה מה שהיה מקובל כאן.

דוד ביטן: אני לא יודע אם התקנון אומר את זה, גברתי מזכירת הכנסת, אבל בכל מקרה זו הייתה המדיניות, וזו הייתה המגמה.

דוד ביטן: אלה היו החלטות ועדת הכנסת לאורך שנים.

דוד ביטן: פה הקואליציה ממשיכה במעשים שלה.

דוד ביטן: זאת אומרת, בפגרה היא מביאה תיקון תקנון, שכל המטרה שלו זה לתת אתנן פוליטי לכל מיני ח"כים, על מנת, לא יודע, או שלא יעשו בעיות או שיהיו מרוצים.

דוד ביטן: זה בכלל לא משנה.

דוד ביטן: עצם הגשת תיקון התקנון בפגרה, המשמעות של זה לא טובה.

דוד ביטן: אני רוצה לומר שבכל מקרה זה היה יכול לחכות.

דוד ביטן: אין שום דחיפות בנושא חלוקת ועדות לחברי כנסת, במיוחד הנושא של יושב-ראש ועדה, זה מה שחשוב לחברי הכנסת מהקואליציה.

דוד ביטן: זה דבר שיכלו לעשות גם אחרי הפגרה, אין שום דחיפות.

דוד ביטן: בינינו, אז תוקם ועדה, ואז מה היא תעשה?

דוד ביטן: תתכנס פעמיים עד תחילת אוקטובר?

דוד ביטן: אז מה הדחיפות?

דוד ביטן: אפשר להגיש את הדיונים האלה גם בוועדות הקיימות שהוקמו.

דוד ביטן: למשל, ועדת הפנים, שפוצלה לשלושה, יכולים לדון בה בדברים בתוך ועדת הפנים של היום.

דוד ביטן: לא צריכים להקים ועדה אחרת כרגע באופן דחוף.

דוד ביטן: אני רוצה להגיד לך שבמשא ומתן שהיה עם הקואליציה, אני אמרתי להם: מה הבעיה, פצלו את ועדת הפנים עוד פעם.

דוד ביטן: פיצלתם לנושא ביטחון הפנים, פצלו גם לאיכות הסביבה, למשל.

דוד ביטן: כי מה שחשוב למנסור עבאס זה בעיקר נושא הפנים ולא הנושאים האחרים.

מנסור עבאס: לא, דווקא איכות הסביבה היום – – –

דוד ביטן: כן, היום חשוב, אבל אתה, לפחות, יותר בנושאי הפנים.

דוד ביטן: כך חשבתי, לא יודע, אולי טעיתי.

דוד ביטן: אז אמרו לי: טוב, אנחנו בודקים.

דוד ביטן: אמרו לי: תשמע, אי-אפשר לפצל יותר.

דוד ביטן: פיצלנו פעם אחת, זה מספיק.

דוד ביטן: פתאום, שים לב, כשהביאו את ההחלטות של הוועדות – וזה מופיע, נדמה לי, גם בתיקון עכשיו, הביאו פיצול של הוועדה שוב פעם, כשאת נושא שירותי הדת היהודיים ונושא תשתיות-העל פיצלו מהוועדה שאתה קיבלת, ועדת הפנים.

דוד ביטן: אני מקווה שאתה יודע.

דוד ביטן: אז כנראה שהסכמת, אחרת הם לא היו מביאים את זה.

דוד ביטן: זה מופיע גם בוועדות החדשות.

דוד ביטן: אז פתאום אין בעיה.

דוד ביטן: זאת אומרת, כשבאתי אליהם בהצעה על מנת להגיע להסדרים בין הקואליציה לאופוזיציה – כדי להתחיל את הפעילות האמיתית של הוועדות, שזה מאוד חשוב לכנסת, וגם למדינה – אמרו: אי-אפשר.

דוד ביטן: אחר כך מנתחים את הרעיון שלי ומביאים אותו לצורך צרכים נוספים של הקואליציה.

דוד ביטן: ויתרו על ועדת הרפורמות ולקחו לך את הדבר הזה.

מנסור עבאס: לא, אבל יש הבדל.

מנסור עבאס: יש הבדל בין נושא איכות הסביבה, שזה של כולנו, לבין נושא שירותי הדת היהודית, שראוי – – –

דוד ביטן: בסדר, אבל פיצלו.

דוד ביטן: אין בעיה, אז היו אומרים: אי-אפשר לפצל את איכות הסביבה אבל אפשר לפצל למשהו אחר, בסדר?

דוד ביטן: כמו שעשו פה.

דוד ביטן: מה גם שאת מי לוקחים לשירותי הדת היהודיים?

דוד ביטן: את יוליה מלינובסקי, שהיא חברה שלי, אבל בחייך, היא לא זו שצריכה לטפל בשירותי הדת היהודיים, כשהיא ברשימה של איווט ליברמן.

דוד ביטן: אתה מבין?

דוד ביטן: אז יש דברים שהם צורמים, וזה מופיע כבר בתיקון התקנון הזה – מה שהם רוצים ליישם במסגרת תיקון התקנון.

דוד ביטן: זה דבר ראשון, אוקיי?

דוד ביטן: דבר שני, תראה, מה רשות ועדה נותנת, ולמה הח"כים רוצים כל כך רשות ועדה?

דוד ביטן: מכיוון שבמסגרת התיקון שאני תיקנתי בזמנו – שהוספתי – ועדת הכנסת הוסיפה עוד עוזר לכל ח"כ, בכנסת העשרים.

דוד ביטן: הותקפתי על ידי התקשורת – ולא – על ידי הוועדה הציבורית, אבל 119 חברי כנסת תמכו בזה.

דוד ביטן: אחד שלא תמך בזה באופן זה הציע משהו אחר, זה לא שהוא לא תמך בזה.

דוד ביטן: ואז הוספנו עוד נציג ליושב-ראש ועדה, וגם ליושב-ראש הקואליציה עוד נציג.

דוד ביטן: תראה, התוצאה של מה שעושים עכשיו, למשל, היא שיושב-ראש הקואליציה – בזמנו תיקנו שעוד עוזר יכול להיות אצל יושב-ראש הקואליציה ועוזר אצל מרכז האופוזיציה, מכיוון שהם עובדים קשה מאוד, והם צריכים עוזרים, כן, אין ויכוח על זה שהם צריכים עוזרים, ולא רק יושב-ראש ועדה – כמו יושב-ראש ועדה לפחות.

דוד ביטן: לכן הוועדה הציבורית קיבלה את ההמלצה שלנו לתת גם ליושב-ראש הקואליציה.

דוד ביטן: אני לא נהניתי מזה כי עזבתי את תפקיד יושב-ראש הקואליציה, אבל כל יושב-ראש קיבל, ונתנו גם לאופוזיציה וגם לקואליציה.

דוד ביטן: ותראה מה קורה עכשיו.

דוד ביטן: זאת אומרת, עידית סילמן מקבלת עוזר נוסף במסגרת יושבת-ראש הקואליציה, ועכשיו היא הולכת להתמנות ליושבת-ראש ועדת הבריאות, והיא תקבל עוד עוזר במסגרת ועדת הבריאות.

דוד ביטן: זאת אומרת, יהיו לה חמישה.

דוד ביטן: זאת לא הייתה המגמה וכוונת התיקון.

מנסור עבאס: אבל התקנון מאפשר את זה, או שזה – – –

דוד ביטן: מאפשר את זה, כן, בוודאי.

מנסור עבאס: מאפשר את זה.

דוד ביטן: אז אני אומר:

דוד ביטן: תואיל בטובה לוותר על העוזר הנוסף.

דוד ביטן: אם היא מסתכלת על העניין כמו שצריך, ברגע שקיבלת הרביעי, שזה מסייע לך גם בתפקיד יושבת-ראש הקואליציה וגם בתפקיד של יושבת-ראש הוועדה, די בזה.

דוד ביטן: לא צריך עוד אחד.

דוד ביטן: עוזר זה משרה נוספת, זו חניה נוספת, וכל מיני דברים שאין צורך בהם כרגע.

דוד ביטן: ולכן, אני לא שמעתי ממנה שהיא הולכת לוותר על עוזר נוסף.

דוד ביטן: זאת אומרת, בגדול יהיו לה חמישה.

מנסור עבאס: זה תלוי אם היא זקוקה לזה.

מנסור עבאס: אני אומר לך את – – –

דוד ביטן: בתקנון זה אפשרי.

דוד ביטן: אין בעיה.

דוד ביטן: אבל עדיין – – –

מנסור עבאס: אני רוצה לשקף – – –

דוד ביטן: עדיין לא התכוונו לזה כשעשינו את התיקון.

דוד ביטן: אתה מבין?

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: הבנתי.

דוד ביטן: התכוונו לסיוע ליושב-ראש הקואליציה.

דוד ביטן: אבל אם יושב-ראש הקואליציה הוא גם יושב-ראש ועדה וגם יושב-ראש הקואליציה, התוצאה היא שהוא מקבל שניים ולא אחד.

דוד ביטן: ואז יוצא שבמקום ארבעה, יש לו חמישה.

דוד ביטן: זאת לא הייתה כוונת התיקון של הוועדה הציבורית, ולא שלנו, כשאנחנו תיקנו את זה בוועדת הכנסת.

דוד ביטן: מה רצית לשאול?

מנסור עבאס: שני דברים.

מנסור עבאס: קודם כול, אני רוצה לקוות שכל עוזר שמתמנה, כל יועץ פרלמנטרי, הוא אכן נותן את התפוקה – –

דוד ביטן: ברור.

דוד ביטן: לא.

מנסור עבאס: – – נותן את העבודה המתאימה.

דוד ביטן: ברור.

מנסור עבאס: ומהניסיון המועט שיש לי בשנתיים האחרונות, אני אומר לך, יכול להיות שיש חבר הכנסת שמספיק לו יועץ פרלמנטרי אחד.

דוד ביטן: יש אחד כזה.

מנסור עבאס: והוא יכול להסתדר.

דוד ביטן: קוראים לו בני בגין.

דוד ביטן: הוא לא לקח אף אחד.

מנסור עבאס: כן.

דוד ביטן: הוא לא לקח אף אחד.

מנסור עבאס: ואני אומר לך את האמת, יכול להיות שיש חברי כנסת, ויכול להיות שאני אחד מהם, שאם תיתן לי עשרה יועצים – –

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: אין בעיה.

מנסור עבאס: – – כולם יעבדו ויעבדו קשה.

דוד ביטן: אתה יכול לקחת, אגב, יועצים, דרך המפלגה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: זה – – –

דוד ביטן: אתה יודע שאנחנו בליכוד נותנים ליושב-ראש הקואליציה מטעמנו, שהיה, ועכשיו מרכז האופוזיציה, שתי משרות במסגרת המפלגה.

מנסור עבאס: כן.

דוד ביטן: זאת אומרת, כדי שהוא יקבל עזרה בתפקיד שלו.

מנסור עבאס: כן.

דוד ביטן: לא הכול חייב להיות על חשבון הכנסת.

מנסור עבאס: לא, מה שאני מנסה להגיד הוא שזה תלוי איך חבר הכנסת מפעיל את הצוות הזה – –

דוד ביטן: אתה צודק.

מנסור עבאס: – – או ממצה את הפוטנציאל שיש לו.

דוד ביטן: אתה צודק, אתה צודק.

דוד ביטן: אבל עדיין אני אומר לך שלא הייתה כוונה שליושב-ראש הקואליציה יהיו חמישה על חשבון הכנסת, כי זה על חשבון הכנסת, שים לב.

מנסור עבאס: כן כן כן.

מנסור עבאס: נכון.

דוד ביטן: אם היא רוצה – מה שאני קורא לה פה:

דוד ביטן: אם היא באמת שוקלת את זה, אז טוב; אם היא לא שוקלת, אז אני קורא לה פה לוותר על עוזר אחד, כי זאת לא הייתה הכוונה שלנו, שליושב-ראש הקואליציה יהיה גם עוזר מהצד של יושב-ראש הוועדה וגם מהצד של יושב-ראש הקואליציה, כי לא צריך שניים כדי לעשות את אותה עבודה.

דוד ביטן: זה ברור לגמרי.

דוד ביטן: הסיבה שהוספנו עוד אחד לחברי הכנסת נבעה – הרצון היה לחזק את חבר הכנסת מול הממשלה.

דוד ביטן: הרי מה קורה?

דוד ביטן: הממשלה, יש לה – הם באים, גם לשר יש עוזרים למכביר, יועצים למכביר, וגם נציגי הממשלה באים מכל המשרדים.

דוד ביטן: ואז יוצא שבעצם חברי הכנסת היו מוחלשים מול השרים בכל מה שקשור לחקיקה.

דוד ביטן: רצינו לחזק, על מנת שלחבר הכנסת יהיה עוד עוזר לצורך אותה מטרה.

דוד ביטן: ובזה באמת כל הח"כים תמכו – חוץ מהתקשורת.

דוד ביטן: התקשורת לא תמכה.

מנסור עבאס: כן.

דוד ביטן: גם יושב-ראש הוועדה הציבורית לא תמך, עשינו את זה למרות התנגדותו, ואני לא מצטער על זה.

דוד ביטן: אבל בוודאי לא התכוונו שיושב-ראש הקואליציה יקבל חמישה.

דוד ביטן: אף פעם לא התכוונו לזה, ואני מאמין שהיא תוותר על העוזר הנוסף.

דוד ביטן: לא יקרה כלום, כמו שהליכוד עושה, שימינה יממנו עוזר נוסף.

מנסור עבאס: אתה יודע, דוד, אולי צריך גם למצוא מנגנון לפקח על הנושא הזה, לפקח על – – –

דוד ביטן: אי-אפשר לפקח, כי העובדים נחשבים עוזרים אישיים שלך, עובדים שלך.

דוד ביטן: הם מקבלים משכורת מהכנסת.

דוד ביטן: אבל על מנת שאתה תוכל לקלוט את מי שאתה רוצה בלי התנאים של – יש תנאים, הרי, כשאתה קולט עובד של הכנסת, עובד ממשלתי.

דוד ביטן: אז על מנת שאתה תוכל לקלוט את מי שאתה רוצה, מעין משרת אמון, הם נחשבים עובדים של חבר הכנסת אבל הם מקבלים את התנאים, את המשכורת, מהכנסת.

דוד ביטן: עכשיו אני רוצה להראות – הרי מה אנחנו עושים פה?

דוד ביטן: אנחנו מחלקים ועדות כל היום, מחלקים ועדות קיימות, מקימים ועדות – על מנת מה?

דוד ביטן: על מנת לפתור בעיות קואליציוניות, גם של האופוזיציה, לפעמים, אבל גם של הקואליציה, בעיקר של הקואליציה.

דוד ביטן: מה יוצא מזה?

דוד ביטן: שכבר הקימו 20 ומשהו ועדות, ומציעים עכשיו לאופוזיציה עוד שתי ועדות קטנות שיקימו בשבילה.

דוד ביטן: אז אנחנו לא צריכים את זה.

דוד ביטן: אנחנו רוצים את הוועדות שלנו ממה שקיים, לא צריכים נוספות.

דוד ביטן: תראה מה קורה.

דוד ביטן: אני אומר לך שכל ועדה זה כוח אדם: זה מנהל ועדה שצריך להיות, זה יועץ משפטי לוועדה, זה עוזר נוסף, כמו שאמרתי, ליושב-ראש הוועדה.

דוד ביטן: וגם אין שום סיבה שחבר כנסת שעוד לא התחיל, עוד לא חימם את הכיסא, כבר ירצה להיות יושב-ראש ועדה, כבר ירצה להיות שר, כבר ירצה להיות – חבר כנסת.

דוד ביטן: לאט-לאט.

דוד ביטן: פעם בכנסת – גם לליכוד הייתה בעיה כזאת, זה לא רק במפלגות אחרות; פעם חבר כנסת שהתחיל הסתפק בזה שהוא חבר ועדה, שהוא הגיש הצעות חוק, שהיה לו זמן דיבור, שהוא עשה את העבודה ולמד אותה.

דוד ביטן: היום כל אחד שעוד לא חימם את הכיסא כבר רוצה להיות שר, כבר רוצה להיות סגן שר, כבר רוצה להיות יושב-ראש ועדה.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: כי זה נותן לו יותר יכולת להתבטא, זה נותן לו יותר אפשרויות בתחום של החקיקה ובתחומים אחרים, וזה נותן לו עוד עוזר ועוד צוות.

דוד ביטן: הצוות של הוועדה זה גם בעצם – הם עושים עבודה גם ליושב-ראש הוועדה, כן?

דוד ביטן: והנושא הזה צריך – אנחנו רואים את זה פה.

דוד ביטן: מה הם עושים פה?

דוד ביטן: תראה, קח לדוגמה את מפלגת העבודה, בסדר?

דוד ביטן: יש לה שלושה שרים, שני יושבי-ראש ועדות קבועות, ועדות רציניות: ועדת החוקה וועדת העבודה ורווחה, שתי ועדות מאוד מאוד חשובות בכנסת, שרוב החקיקה עוברת דרכן; יש ועדות שבכלל לא מחוקקות כלום ורק עושות דיונים ציבוריים, בסדר?

דוד ביטן: היום דיון ציבורי אתה יכול לעשות גם במסגרת שדולה, אתה לא חייב בשביל זה להקים ועדה, אוקיי.

דוד ביטן: ויש שתי ועדות מיוחדות – הוועדה לעובדים זרים, ורם שפע הוא בוועדת התמכרות ואלכוהול.

דוד ביטן: אחד הוא סגן יושב-ראש הכנסת, שניים התפטרו במסגרת חוק הנורבגי ונכנסו במקומם שני חברי כנסת חדשים.

דוד ביטן: רק מרב מיכאלי לא התפטרה, משיקולים שלה – לא משנה, שיקולים פוליטיים, שיקולים לא פוליטיים.

דוד ביטן: תכלס היא לא התפטרה, אבל היא רשאית להתפטר לפי החוק שחוקקו בכנסת.

דוד ביטן: יוצא שמתוך שישה חברי כנסת – שים לב כמה תפקידים יש להם.

דוד ביטן: אז מי יעשה את העבודה?

מנסור עבאס: מפלגת העבודה – שבעה.

דוד ביטן: מה זה?

מנסור עבאס: אה, שישה חברי כנסת.

מנסור עבאס: כן, שישה.

דוד ביטן: שישה.

דוד ביטן: שלושה, ארבעה בוועדות, זה שבעה כבר.

דוד ביטן: סגן יושב-ראש הכנסת זה שמונה מתוך שישה, ועוד שניים בנורבגי.

דוד ביטן: למה הם יכולים לקחת יותר ממספר הח"כים?

דוד ביטן: כי יש להם את החוק הנורבגי.

דוד ביטן: אוקיי, נעבור למרצ.

דוד ביטן: עכשיו שים לב, כל אחד זה עוד משרות, זה עוד תפקידים, זה עוד הוצאה כספית.

דוד ביטן: הליכוד עשה, אבל לא ברמה הזאת, ממש לא ברמה הזאת.

דוד ביטן: זאת אומרת, בקטן, אני קורא לזה.

דוד ביטן: הליכוד עושה את זה מתוך שיקולים ציבוריים.

מנסור עבאס: הוא עשה את זה בשרים.

מנסור עבאס: במשרדים.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: לא לא.

דוד ביטן: בקטן.

דוד ביטן: תכף נגיע.

דוד ביטן: אם אתה רוצה, נדון על המשרדים.

דוד ביטן: אבל בגדול עשינו את זה בקטן, לא בצורה פראית כזאת, לא בגדול.

דוד ביטן: וגם, אתה יודע – לא נעים לי להגיד פה למה זה קורה.

דוד ביטן: אבל מוגזם.

דוד ביטן: מרצ, בסדר?

דוד ביטן: שלושה שרים, שלושה נורבגים או ארבעה, אני לא זוכר, סגן שר, שני יושבי-ראש ועדות חשובות: 1.

דוד ביטן: ועדת הכספים, שהיא הכי חשובה בכנסת; 2.

דוד ביטן: זו הוועדה שפיצלו ממך, שהיום היא עולה לדיון, וסגן יושב-ראש אחד.

דוד ביטן: שוב פעם, יש להם – כמה יש להם?

דוד ביטן: שבעה.

מנסור עבאס: למרצ שישה.

דוד ביטן: שבעה או שישה, גברתי מזכירת הכנסת.

דוד ביטן: מה?

מנסור עבאס: שישה.

מנסור עבאס: שישה למרצ.

דוד ביטן: שישה.

דוד ביטן: אז הינה, גם הם אותו דבר.

דוד ביטן: ונעבור עכשיו לישראל ביתנו, שהיא ממש תותחית בעניין זה, כן?

מנסור עבאס: שבעה חברי כנסת.

דוד ביטן: שבעה חברי כנסת.

דוד ביטן: ארבעה שרים, שלושה נורבגים, שני יושבי-ראש ועדות קבועות: ועדת הכספים וועדה שבעצם פוצלה ממך – זה לא מרצ, זה ישראל ביתנו; מרצ קיבלו שני יושבי-ראש ועדות קטנות, הם ויתרו על ועדת הקליטה – ובמקום זה הם קיבלו סגן שר, אני מזכיר לך – כדי לתת אותה לאופוזיציה.

דוד ביטן: אחד הוא סגן יושב-ראש.

דוד ביטן: תגיד לי – אותו דבר.

דוד ביטן: זאת אומרת, בגדול, מי יהיה חבר כנסת?

דוד ביטן: אפילו הנורבגי שלהם מקבל ראשות ועדה.

דוד ביטן: אותו דבר מרצ.

דוד ביטן: תגיד לי, לאן הגענו?

דוד ביטן: לאן הם רוצים להגיע, החבר'ה האלה?

דוד ביטן: ואתה בינתיים לא קיבלת כלום.

דוד ביטן: מה קיבלת?

דוד ביטן: יושב-ראש ועדה.

דוד ביטן: למרות שאתה מחזיק את הקואליציה, בלעדיך אין קואליציה, עדיין אתה קיבלת יחסית מעט מאוד.

דוד ביטן: תקווה חדשה – שלושה שרים, שלושה נורבגים, אחד סגן יושב-ראש, שני יושבי-ראש ועדות.

דוד ביטן: אני אומר: כל תיקון התקנון הזה נובע משתי סיבות: דבר ראשון, על מנת להמשיך לפצל ולתת לחברי הכנסת עוד דברים, כדי כביכול "להגיע לידי מימוש", כביכול, כשהם ממש חדשים.

דוד ביטן: ודבר שני, בגלל שיש מחלוקת משפטית עם הייעוץ המשפטי של הכנסת.

דוד ביטן: למשל בוועדת העבודה והרווחה, המלצת הייעוץ המשפטי זה לא לפצל; ועדת הבריאות צריכה להיות ועדת משנה בתוך ועדת העבודה והרווחה.

דוד ביטן: בגלל זה הם צריכים את תיקון התקנון, על מנת להביא את זה להחלטה של המליאה.

דוד ביטן: ברגע שמביאים החלטה של המליאה, אז מה לעשות, זאת החלטה של המליאה ואז היועץ המשפטי לא יכול לעשות שום דבר.

דוד ביטן: דעתו לא נחשבת מול החלטת המליאה, כי זאת החלטת כנסת.

דוד ביטן: המליאה היא הכנסת, היא הריבון.

דוד ביטן: אלה הסיבות לכך שמביאים את הדבר הזה, וזה לא בסדר.

דוד ביטן: גם מביאים את זה בפגרה, שזה לא בסדר, אין שום דחיפות, וגם הסיבות שמביאים – על מנת לפתור בעיות קואליציוניות.

דוד ביטן: ועכשיו באים אלינו ואומרים לנו: תשמעו, חבר'ה, אנחנו נקים בשבילכם עוד שתי ועדות.

דוד ביטן: ההמלצה שלי היא לא להסכים לזה.

דוד ביטן: לא צריך להקים עוד ועדות ועוד ועדות על מנת שהאופוזיציה גם תקבל משהו.

דוד ביטן: הם צריכים לתת לאופוזיציה במסגרת הוועדות שהם הקימו.

דוד ביטן: אתה יודע מה, הקימו 20–21 – מזה תיתנו.

דוד ביטן: לא צריך עכשיו שיהיו 23.

דוד ביטן: ולכן אני אומר שבמצב הזה כל הדיון הזה הוא דיון סתמי.

דוד ביטן: שיבואו ויגידו את האמת, שיפסיקו לעטוף את זה בכל מיני עטיפות שהן לא נכונות.

דוד ביטן: ולכן אני אומר: אין שום צורך להחליט בעד הדבר הזה.

דוד ביטן: אני לא אצביע, כי ההחלטה שלנו היא לא להצביע, מחאתית, אבל אם הייתי צריך להצביע, הייתי מצביע נגד.

דוד ביטן: הנושא הבא שאני רוצה לדבר עליו זה הנושא של הקורונה.

דוד ביטן: אנחנו רואים שהממשלה לא מתפקדת בעניין הזה, היא תמיד מחליטה החלטות מאוחר מאוד, לא מתכתבת עם השלכות הקורונה, בורחת מאחריות, ובכל פעם היא ממציאה המצאות.

דוד ביטן: הרי אחד הדברים שתמיד טענתי כלפי ראש הממשלה בנט, לגבי שרת הפנים, הוא שגם כשהם היו בקואליציה הם היו ספינולוגים, כך אני קראתי להם, זאת אומרת, כל היום עוסקים בספינים, לא בביצוע המעשי של הדברים.

דוד ביטן: נגיד אם נתניהו, כשהוא היה ראש ממשלה, אמר שהוא רוצה לעשות משהו, אז הוא קפץ, בנט, ראשון, ואמר שהוא – הוא אתרג אותו בזה שהוא אמר אותו דבר, במסגרת כל מיני כינוסים ביהודה ושומרון, למשל, כדי לגנוב לו את ההצגה.

דוד ביטן: זאת אומרת, בגדול הוא ממשיך באותה שיטה.

דוד ביטן: הוא לא לקח אחריות על מה שקורה.

דוד ביטן: מה הם אמרו בהתחלה?

דוד ביטן: הם אמרו דבר מאוד פשוט.

דוד ביטן: הם אמרו: אנחנו חיים לצד הקורונה.

דוד ביטן: נכון, זאת הייתה החלטה נכונה לאור העובדה שרוב האנשים חוסנו במדינת ישראל, ולכן היה היגיון להגיד: אנחנו נמשיך, מה שנקרא, להתכתב עם הקורונה, ונמשיך את החיים הרגילים.

דוד ביטן: עושים את זה בעוד מדינות.

דוד ביטן: אבל כשהתחיל העסק להתפתח וגם המחוסנים התחילו להידבק, וגם המחוסנים התחילו להיות חולים קשים, והכול התחיל לעלות, היו צריכים לנקוט פעולות.

דוד ביטן: מה זה רלוונטי כרגע שהם רוצים לחיות לצד הקורונה?

דוד ביטן: אפשר לחיות לצד הקורונה ולטפל בבעיות ובהשלכות של ההידבקויות האלה במסגרת מה שקורה במדינת ישראל.

דוד ביטן: זאת אומרת, את זה הם לא עשו.

דוד ביטן: וכשלאט-לאט זה התחיל להתפתח, הם התחילו להתכנס ולקבל החלטות, אבל הם לא ביצעו אותן בשטח, כמעט, את ההחלטות האלה.

דוד ביטן: ואז, כשהעסק עכשיו התפתח בצורה כזאת שמלמדת אותנו שבעצם הם לא טיפלו בשום דבר – ורואים את זה, לא צריך להיות גאון הדור כדי לעשות ביקורת בעניין הזה – עוד פעם הם שלחו את שרת הפנים, שהיא הדוברת של בנט.

דוד ביטן: בנט לא יכול לבוא לאולפנים ולדבר על הדברים האלה, בדיוק כמו שנתניהו לא עשה – אני לא בא ואומר שהוא עושה משהו אחר.

דוד ביטן: אז הם שולחים נציגים שידברו.

דוד ביטן: היא מסבירה כאילו את ההחלטות, ועוד פעם היום: מכיוון שלא הצליחו לטפל בכלום והעסק הגיע לרמה כזאת מפחידה, גם מבחינת חולים קשים, עכשיו היא אומרת עוד פעם: אנחנו חיים לצד הקורונה, לא עושים שום דבר.

דוד ביטן: בגדול, השיטה היא פשוטה.

דוד ביטן: לא עשית כלום.

דוד ביטן: הסתבכת, אתה אומר: אני לא צריך לעשות כלום.

דוד ביטן: אם אני לא צריך לעשות כלום, אז אין בעיה.

דוד ביטן: זה בדיוק מה שהם עשו אצלך בנגב.

דוד ביטן: מה הם אמרו לפני הבחירות?

דוד ביטן: גם בנט – אז הוא הופיע בטלוויזיה, הוא לא היה ראש ממשלה – וגם שקד אמרו:

דוד ביטן: הממשלה לא מתפקדת, לא תפקדה בנגב, יש שם בנייה פרועה, יש אלימות, אף אחד לא מטפל; אנחנו נטפל, אנחנו נעשה, אנחנו נדאג שזה לא יקרה.

דוד ביטן: ואז, כשהקימו את הממשלה ואתה נכנסת לקואליציה, מה הם החליטו?

דוד ביטן: להכשיר הכול.

דוד ביטן: זאת אומרת, במקום לטפל הם מכשירים.

דוד ביטן: אז אין בעיה.

דוד ביטן: ברגע שאתה מכשיר, אתה לא צריך לטפל בכלום חוץ מההכשרה עצמה.

מנסור עבאס: לא להכשיר, להסדיר.

דוד ביטן: "להכשיר" אני קורא לזה.

דוד ביטן: בנית לא חוקית ואתה מכשיר את העבירה וגם מסדיר את הבעיה.

דוד ביטן: מה שקרה פה בעצם, זו שיטה.

דוד ביטן: השיטה הזאת עובדת גם בקורונה.

דוד ביטן: פה הם מכשירים, הם לא מסדירים.

דוד ביטן: שים לב.

דוד ביטן: בשביל זה אמרתי "מכשיר".

דוד ביטן: למה הם מסדירים?

דוד ביטן: יש כבר 6,000 חולים ביום, 400 חולים קשה, ואז הם אומרים: לא משנה כמה הדבקות יהיו, לא משנה כמה חולים קשה יהיו, אנחנו מסדירים את זה, חיים לצד הקורונה.

דוד ביטן: ואז היא אמרה את הדבר שהיא לא הייתה צריכה להגיד, ואני מאמין לה שהיא לא התכוונה למה שהשתמע מהדברים שלה.

דוד ביטן: היא הייתה צריכה להסביר למה הנושא של החולים קשה והנפטרים קורה, אז היא אמרה: צריך לחיות גם בעניין הזה, כשזה קורה.

דוד ביטן: אבל אני מזכיר לכולם שהאשימו את נתניהו באופן אישי, האופוזיציה: מרצ, בנט, יש עתיד וכולם האשימו אותו ממש בנפטרים, כשבכל העולם היו נפטרים.

דוד ביטן: בכל העולם זו מחלה מתעתעת שהרופאים, קשה להם, הם לא יודעים איך לטפל בה, והם עושים את זה תוך כדי תנועה.

דוד ביטן: בכל העולם יש חולים ונפטרים, ולכן לא היה מקום להאשים בכלל את נתניהו גם בעניין הזה.

דוד ביטן: אבל האשימו אותו, והתקשורת הצטרפה להאשמות האלה ברמה מדהימה, דבר שהיא לא עושה עכשיו.

דוד ביטן: והתוצאה עכשיו היא שלא רק שהם חוזרים לאותו דבר – הפעם הם לא יכולים להאשים את נתניהו בנפטרים; ההפך, בגלל נתניהו והחיסונים יש פחות נפטרים.

דוד ביטן: על זה אין ויכוח וגם המומחים אומרים אותו דבר.

דוד ביטן: אז היא אמרה: צריכים להכיל גם את הנפטרים.

דוד ביטן: כמובן שהיא חזרה בה מהר מאוד, כי זאת לא הייתה הכוונה שלה, ולא צריכה להיות הכוונה שלה.

דוד ביטן: ואני מזכיר לה מונח שיש ביהדות, שהמציל נפש אחת בישראל כאילו הציל עולם ומלואו.

דוד ביטן: יש את זה ביהדות, והיא הייתה צריכה, במיוחד אם היא מימינה, לזכור את הדבר הזה.

דוד ביטן: זה ערך מקודש.

דוד ביטן: אני מאמין שגם אצלכם אולי זה מקודש.

מנסור עבאס: כן.

דוד ביטן: אבל אצלנו זה בטח מקודש.

דוד ביטן: לממשלה אין החלטות בזמן.

דוד ביטן: היא לא דנה בהשלכות הקורונה, בורחת מאחריות, וגם ראית את זה אתמול בנאום שכביכול צריך להסביר את הממשלה.

דוד ביטן: עכשיו בוא נלך לאוצר.

דוד ביטן: שים לב, מה האוצר אומר?

דוד ביטן: האוצר אומר דבר מאוד פשוט.

דוד ביטן: האוצר אומר שהם לא מתכוונים הפעם, אם יהיה סגר, או בכלל אם עסקים יפסידו במחזור ויפסידו כספים כתוצאה מהמדיניות המתעתעת של הממשלה ומה שהם עושים – הפעם הם לא מתכוונים לתת שום פיצוי, לא בחל"ת, לא לעסקים ולא לשום דבר.

דוד ביטן: אז מה יעשו אנשים בדיוק?

דוד ביטן: שים לב, כשהממשלה הקודמת נתנה הרבה, מה אמרו?

דוד ביטן: לא מספיק, צריך לתת עוד.

דוד ביטן: עכשיו כשהם בשלטון והם צריכים לטפל בזה, הם אומרים: אנחנו לא נותנים כלום.

דוד ביטן: אני מזכיר לך, הבעיה היא לא רק בסגר.

דוד ביטן: יש לפעמים שינוי התנהגות של הציבור.

דוד ביטן: זאת אומרת, ברגע שיודעים שהולך להיות סגר והמחלה הולכת להכות בנו חזק, משנים דפוסי התנהגות, משנים דפוסים של קנייה ורכישה של דברים.

דוד ביטן: יותר משקיעים, נגיד, במזון, ופחות בבגדים וכל מיני דברים כאלה, בגלל הציפיות שזה מה שהולך לקרות.

דוד ביטן: אז כל היום הם מדברים על סגר, ועכשיו הם אומרים: אבל אנחנו לא מתכוונים לתת פיצוי.

דוד ביטן: אז מתי הם ייתנו?

דוד ביטן: שים לב, זה בדיוק משתלב עם דברים שאומרים מנכ"ל משרד האוצר ואנשי המקצוע שם.

דוד ביטן: זה משתלב עם זה ששר האוצר – איזה מסר הוא מעביר?

דוד ביטן: מעביר מסר שהוא לא מתכוון, הוא לא מגיע לקבינט הקורונה.

דוד ביטן: לא רק שאני לא נותן כסף, זה בכלל לא חשוב לי מה יהיה, כי אנחנו צריכים לחיות בצד הקורונה, הוא אומר, אנחנו צריכים לדעת להסתדר.

דוד ביטן: אז בשביל מה יש ממשלה?

דוד ביטן: הממשלה זה רק לגבות מיסים ולהכניס אותם לאוצר?

דוד ביטן: הממשלה גם צריכה לעזור.

דוד ביטן: ברגע שיש נזקים היא עוזרת לחקלאים, היא עוזרת לעסקים, עוזרת לאנשים שלא עובדים.

דוד ביטן: היא נותנת דמי אבטלה וכל הדברים האלה.

דוד ביטן: אני מחזיר אותך למה שהיה עם ישראל כץ ונתניהו.

דוד ביטן: תקפו – מי תקף כל הזמן את ישראל כץ ואת נתניהו?

דוד ביטן: פקידי האוצר.

דוד ביטן: על מה הם תקפו?

דוד ביטן: שים לב, הם תקפו על זה שהמדיניות שלהם הייתה – אחר כך הם הודו שהם לא ראו את זה, הם לא הבינו את גודל הבעיה, כי הם דיברו כל הזמן שההשקעה של הממשלה בנושא של הפיצויים מקורונה מכל סוג שהוא צריכה להיות 20 מיליארד שקל.

דוד ביטן: אמרו, תראה, איך נחזיר את הכסף?

דוד ביטן: אז אנחנו לא יכולים להחזיר את הכסף כי זה שעבוד של הדורות הבאים, אז אנחנו לא יכולים לתת.

דוד ביטן: זה היה הוויכוח המרכזי בין שר האוצר ובין ראש הממשלה נתניהו לפקידי האוצר, שאמרו: למרות מה שאתם חושבים – וזאת זכותם הלגיטימית של הממשלה ושל השרים שמטפלים בזה; גם ראש הממשלה הוא בעצם שר לכל דבר ועניין, רק הוא מעל כולם במובן הזה שהוא מביא דברים לממשלה.

דוד ביטן: אמרו: לא, למרות מה שאתם חושבים, אנחנו ניתן מה שמגיע על מנת להרים את המשק בחזרה ובסוף אנחנו נסתדר – ועובדה שאתה רואה שיש עכשיו צמיחה הרבה יותר גדולה.

דוד ביטן: ועכשיו תהיה האטה בגלל המדיניות של הממשלה.

דוד ביטן: הדיבורים עושים גם כן בעיות, לא צריך שיהיה סגר בפועל.

דוד ביטן: הדיבורים על סגר יוצרים בעיה כלכלית, ומישהו צריך לעזור כדי שזה לא יקרה, גם לאלה שזה קורה להם וגם כדי שזה לא יקרה בכלל.

דוד ביטן: אז אתה ראית בתזמונים התקפות על ישראל כץ ועל ראש הממשלה, כאילו שהם לא יודעים לנהל, שהם עושים מה שהם רוצים.

דוד ביטן: האופוזיציה שהייתה אז, כמובן, הצטרפה בחגיגות לעניין הזה.

דוד ביטן: אם הם היו שומעים אז לפקידי האוצר, היה תוהו ובוהו במדינה.

דוד ביטן: אנשים לא היו עובדים ולא מקבלים דמי אבטלה, כי דמי אבטלה אתה יכול לקבל על תקופה קצובה.

דוד ביטן: העסקים לא היו מקבלים פיצוי.

דוד ביטן: תוהו ובוהו היה במדינה.

דוד ביטן: אז הם הבינו, ראו את גודל השעה.

דוד ביטן: אמרו: למרות שאתם אומרים – אז הם זכו להתקפות.

דוד ביטן: מה עכשיו קורה?

דוד ביטן: קורים שני דברים.

דוד ביטן: א.

דוד ביטן: שר האוצר הוא החלום הרטוב של פקידי האוצר.

דוד ביטן: כל מה שהם רצו לעשות, רפורמות, כל החיים – שמו לו בחוק ההסדרים עכשיו והוא מייד הסכים.

דוד ביטן: אז הם לא רוצים לתת פיצוי.

דוד ביטן: הוא מעביר מסר שזה לא מעניין אותו והוא לא ייתן פיצוי.

דוד ביטן: הוא בכלל לא מגיע אפילו לקבינט הקורונה על מנת לשבת על ההשלכות של הקורונה בתחום הפיצוי הכלכלי והבעיות הכלכליות.

דוד ביטן: זה דבר שברור שאנחנו נסבול ממנו אם יהיה סגר, ונסבול ממנו גם אם לא יהיה סגר.

דוד ביטן: אמרתי לך ואני אומר את זה, ההשלכות של הדיבורים הן השלכות שכבר יוצרות בעיה בנושאים האלה.

דוד ביטן: לכן אני אומר שזאת בעיה שהם צריכים לשנות אותה מהר, לדבר פחות ולעשות יותר.

דוד ביטן: שר החוץ, שעכשיו שינה את העמדה והתנצל ולא מגיע לקבינט הקורונה – תראה, נכון ששר חוץ לא צריך להיות בקבינט הקורונה כי זה לא העניין שלו, כי הוא לא כלכלי ולא זה.

דוד ביטן: אבל הוא קודם כול ראש ממשלה חליפי; ב.

דוד ביטן: הוא מחזיק מפלגה של 17 מנדטים.

דוד ביטן: זאת אומרת, אתה לא יכול לקבל – – –

שלמה קרעי: הוא סומך על שאשא ביטון.

דוד ביטן: לא, אם אתה רוצה אני אגיע לשאשא ביטון, אבל בגדול, אני אומר, בגדול הוא צריך להיות שם.

דוד ביטן: כדי לקבל החלטות צריך להבין את הלחץ הפוליטי הנכון.

דוד ביטן: מי המפלגה הגדולה ביותר?

דוד ביטן: הוא.

דוד ביטן: הוא בעצם הדבק של הקואליציה.

דוד ביטן: הוא נתן מעצמו – מה שהליכוד תמיד עשה, שהיה נותן את רוב תפקידי השרים בעצם לקואליציה ואנחנו בקושי קיבלנו, הוא עשה את זה, ועכשיו הוא צריך להגיד: רבותיי, עד כאן.

דוד ביטן: אבל בשביל זה הוא צריך להיות בקבינט.

דוד ביטן: הוא לא יכול לתת לכל שר לעשות מה שהוא רוצה.

דוד ביטן: לכן, גם הוא, חשוב שהוא יהיה.

דוד ביטן: הוא קלט את זה אבל את הטעות הוא כבר עשה.

דוד ביטן: הוא שוב פעם העביר מסר לתושבים, גם שר האוצר וגם שר החוץ, שבעצם זה לא חשוב.

דוד ביטן: אנחנו לא מטפלים בבעיה, הבעיה תהיה מה שתהיה ואנחנו נעשה מה שבעצם – אנחנו נרוץ אחרי הקורונה כל הזמן, היא תעשה מה שהיא רוצה ואנחנו לא נעשה כלום כדי לטפל בזה.

דוד ביטן: שים לב.

דוד ביטן: מה ראש הממשלה הזה אומר?

דוד ביטן: הוא אמר המון דברים וכל פעם הוא מתהפך.

דוד ביטן: אבל בוא נגיד שהוא אומר:

דוד ביטן: אני הולך לפי הספיקה של – – –

מנסור עבאס: מערכת הבריאות.

דוד ביטן: מערכת הבריאות.

דוד ביטן: זה דבר והיפוכו.

דוד ביטן: למה דבר והיפוכו?

דוד ביטן: אתה מבין, וכל המומחים אומרים, שהנושא הזה של חולים קשים זה כל פעם קופץ בטור כזה שמכפיל את עצמו.

דוד ביטן: אז מתי אתה מתכוון לטפל בזה?

דוד ביטן: כשיהיו 1,000 תטפל בזה?

דוד ביטן: ברור שכשיהיו 1,000 אתה לא תוכל לטפל בזה.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: כי לוקח לפחות חודש לטפל בזה, חודש וחצי.

דוד ביטן: אז אם אתה לא תתחיל עכשיו לטפל בבעיות ואתה תגיע ל-1,200, 1,000 ואתה תגיע גם ל-2,000.

דוד ביטן: זאת אומרת, אם אתה מדבר על הספיקה של מערכת הבריאות, אז תתחיל לטפל היום על מנת שלא תגיע למצב של חוסר אונים.

דוד ביטן: לכן עוד פעם הוא עושה הפוך ממה שהוא צריך לעשות.

דוד ביטן: טפל בדברים כדי שלא תגיע ל-1,000, 1,200 חולים קשה.

דוד ביטן: אתה כבר ב-400.

דוד ביטן: לפי כל דעת המומחים אתה תגיע ל-600, 700, 800 תוך זמן קצר.

דוד ביטן: אז מתי אתה מתכוון להתחיל?

דוד ביטן: תבוא ותגיד לציבור מתי אתה מתכוון להתחיל לדבר על העניין הזה.

דוד ביטן: אז תתחיל, תתחיל לטפל בזה, ריבונו של עולם.

דוד ביטן: גם לפי הגישה שלך אתה צריך לטפל בזה כבר מעכשיו ולא לשלוח את שרת הפנים לטלוויזיה שתגיד: אנחנו, לא מעניין אותנו, אנחנו נחיה לצד הקורונה.

דוד ביטן: אין בעיה, תחיה לצד הקורונה, אבל טפל בבעיות ובהשלכות שהיא מייצרת.

דוד ביטן: זה לא סותר אחד את השני.

דוד ביטן: ברור שאנחנו לא יכולים – כמו אוסטרליה וניו זילנד וסין, שכשיש ארבעה נדבקים הם עוצרים את כל החיים באותה עיר – –

מנסור עבאס: סוגרים את כל העולם.

דוד ביטן: – – לחודשים, עד שהדברים מסתדרים.

דוד ביטן: אנחנו לא יכולים לעשות את זה במדינת ישראל, גם בגלל סוג האוכלוסייה וגם בגלל שאנחנו לא אוסטרליה.

דוד ביטן: אנשים לא שומעים, עושים מה שהם רוצים בדרך כלל.

דוד ביטן: זה לא אוסטרליה, ניו זילנד וסין.

דוד ביטן: בגלל זה אתם צריכים לטפל מראש בבעיות ולקבל את ההחלטות הנכונות.

דוד ביטן: זה לגבי הקורונה.

דוד ביטן: אתה רוצה משהו אחר שאני אדבר עליו?

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: רציתי להגיד שאם רוצים לחיות בצל הקורונה יש שני דברים שלדעתי צריך להתרכז בהם.

מנסור עבאס: דבר אחד זה הנושא של החיסונים.

מנסור עבאס: יש לעשות המון.

מנסור עבאס: יש אנשים שלא התחסנו פעם ראשונה ושנייה, וכמובן, להגביר את הקצב של החיסון השלישי.

מנסור עבאס: דבר שני, להשקיע במערכת הבריאות ולהגדיל את היכולות שלה, כי כל השקעה במערכת הבריאות היא לא תחצה 10% מההשלכות הכלכליות של סגר ועוד כל מיני דברים שמתלווים.

דוד ביטן: אני מסכים איתך, קודם כול.

שלמה קרעי: אבל איפה הממשלה?

דוד ביטן: קודם כול, אני מסכים איתך, אבל – גם הליכוד לא השקיע מי יודע מה במערכת הבריאות.

מנסור עבאס: נכון.

מנסור עבאס: קנו, קנו, דוד – – –

דוד ביטן: צריך להגיד את האמת.

דוד ביטן: אבל עכשיו לכולם ברור שצריכים להשקיע, אין על זה ויכוח כבר.

מנסור עבאס: נכון.

דוד ביטן: לך תדע איזו מגפה ואיזה וריאנט עוד יהיו לנו בעוד שנה, שנה וחצי.

דוד ביטן: אבל אני אומר משהו כזה: אני תמיד דיברתי על זה שאנחנו צריכים להשקיע בבריאות כתשתית.

דוד ביטן: כמו שאנחנו משקיעים בתחבורה, למשל, בכבישים, בגשרים.

דוד ביטן: משקיעים כסף של המדינה, לא רק של האזרחים.

דוד ביטן: מה עכשיו הממשלות אומרות?

דוד ביטן: אתה רוצה להשקיע בבריאות?

דוד ביטן: בוא נעלה את מס הבריאות וכו'.

דוד ביטן: אי-אפשר להגיע לרמה שאנחנו צריכים להגיע אליה תוך זמן קצר אם אתה לא משקיע כספים ממשלתיים לתשתית, תשתית של בנייה, של מיטות, תשתית של כוח אדם, תשתית של מכשור רפואי.

דוד ביטן: אם את זה לא נעשה ולא נשים 50 מיליארד שקלים לתקופה של חמש שנים בעניין הזה, לא נגיע לשום דבר.

דוד ביטן: זה גם יכול להכניס כסף, כי בגדול, אתה יודע שהנושא הזה של טיפול רפואי בזרים שמגיעים לארץ כדי לקבל טיפול, זה גם יכניס הרבה מאוד כסף.

דוד ביטן: הם יגיעו – הם מגיעים, אבל הם יגיעו פי שניים ופי שלושה אם ישקיעו.

דוד ביטן: זה ממש יצוא של רפואה בתוך מדינת ישראל.

מנסור עבאס: נכון.

מנסור עבאס: ירדן גילתה את זה.

מנסור עבאס: בירדן יש תיירות בריאות, קוראים לזה, שהיא אחד ממקורות ההכנסה.

דוד ביטן: יפה.

דוד ביטן: ירדן, וירדן היא פחות חזקה מאיתנו בתחום הרפואי.

דוד ביטן: תאר לך אם זה יהיה בישראל?

דוד ביטן: אתה תכניס מיליארדים של דולרים.

דוד ביטן: זה יכול להיות ענף יצוא טוב.

דוד ביטן: אתה לא צריך לייצא את הסחורה לחו"ל.

דוד ביטן: אתה עושה את זה בארץ וזה עדיין נחשב יצוא.

דוד ביטן: אני מקווה שהממשלות – ובזה לדעתי יקבלו תמיכה של האופוזיציה בצורה ברורה – ישקיעו בתחום הזה, לא רק על ידי העלאת מס הבריאות אלא לעשות את זה במסגרת השקעה ממשלתית.

דוד ביטן: השקיעו עשרות מיליארדים בנושא של תחבורה, אז שישקיעו גם קצת בבריאות.

דוד ביטן: לא יקרה שום דבר שהכסף הזה יתחלק, ואני בעד זה.

דוד ביטן: הינה, עכשיו יצאה הודעה, שים לב על מה דיברתי: משרד הבריאות הציג לבנט – 2,400 חולים קשה תוך חודש.

דוד ביטן: אני לא יודע אם יהיו 2,400.

דוד ביטן: זה מה שניסיתי להסביר: כאשר זה קופץ כל הזמן, אז מתי הוא מתכוון לטפל?

דוד ביטן: אי-אפשר לדבר על זה שמערכת הבריאות צריכה לקלוט ועל גבול הקליטה שלה – טפל, כדי שהיא לא תגיע לגבול הקליטה.

דוד ביטן: כאשר אתה תגיע לגבול הקליטה, לא יעזור לך כלום.

דוד ביטן: אתה תגיע למצב שבעצם גם אם תעבוד קשה, ימותו הרבה מאוד אנשים בגלל העניין הזה.

דוד ביטן: הינה, כבוד השר, אתה חבר בקבינט הקורונה, אז תעביר את המסר הזה, שיתחילו לטפל, כי לדבר על שיא קליטה של בתי החולים זה לא מספיק, צריכים לטפל שלא נגיע למצב הזה.

דוד ביטן: עכשיו אני רוצה לדבר על עוד משהו.

דוד ביטן: אני קראתי ציוץ, אני מקווה שזה לא נכון, אבל אל תיעלב ממה שאני אומר, כן.

דוד ביטן: פרסם אלי ציפורי ציוץ – לא סליחה, רם בן ברק, יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון ושהיה סגן ראש המוסד פרסם ציוץ שאין לו בעיה שסגן ראש המוסד יהיה ערבי-מוסלמי, גם אם הוא שייך לתנועה האסלאמית.

דוד ביטן: אתה מבין?

מנסור עבאס: היה ציוץ כזה?

דוד ביטן: אני אומר לך, אל תיעלב.

דוד ביטן: אני לא יודע אם זה ציוץ אמיתי ולא זיוף, אבל יש לי אותו פה, שלחו לי אותו.

מנסור עבאס: לא בטוח.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: אני ראיתי, לא ציוץ, לפני כמה ימים, שהוא אומר – – –

דוד ביטן: ברדיו הוא אמר את זה?

דוד ביטן: יכול להיות שהוא אמר את זה ברדיו.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: לא בניסוח הזה.

דוד ביטן: אבל זה מה שיצא.

דוד ביטן: יש לי את זה, אני אראה לך את זה.

מנסור עבאס: היה לו ציוץ שחברי הכנסת הערבים לא פוגעים בביטחון המדינה.

מנסור עבאס: משהו במובן הזה.

דוד ביטן: זה משהו אחר, לא דובר על זה.

דוד ביטן: דובר על זה שסגן ראש המוסד – אבל זה מה שפרסמו.

דוד ביטן: אז אם זה נכון, זה חמור מאוד.

דוד ביטן: לא בגלל שאנחנו נגדך או משהו כזה, אלא אם זה נכון, אז למה ועדת חוץ וביטחון – אוקיי, אז שיכניסו אותם לוועדת המודיעין.

דוד ביטן: אם הם יכולים להיות סגן ראש המוסד, ודאי שהם יכולים להיות גם בוועדת המשנה למודיעין בוועדת חוץ וביטחון.

דוד ביטן: אני לא רואה אותו עושה את זה.

דוד ביטן: אז רק לדבר ולקשקש זה לא ברמה שלו, של מי שהיה סגן ראש המוסד.

דוד ביטן: דרך אגב, זה עושה נזק לשני הצדדים, גם לנו וגם לכם, תאמין לי.

דוד ביטן: אין צורך להגיד סתם דברים.

דוד ביטן: אתה חושב שזה המצב, שבן אדם יכול להיות סגן ראש המוסד?

דוד ביטן: שים אותו, בבקשה, את חבר הכנסת, בוועדת המשנה למודיעין, שים אותו.

דוד ביטן: למה מגיעים להסכם איתכם ועם הרשימה המשותפת, הגיעו להסכם שאפילו לא יהיו חברים בוועדת חוץ וביטחון?

דוד ביטן: כי גם אתם לא רוצים, אתם לא רוצים אחריות.

דוד ביטן: בדיוק כמו החרדים.

דוד ביטן: גם אם אתם בסדר גמור.

דוד ביטן: החרדים, למשל, לא רוצים להיות שרים.

דוד ביטן: למה הם לא רוצים להיות שרים?

דוד ביטן: עכשיו אין להם ברירה, לא הייתה להם ברירה, אבל הם לא רוצים לקבל אחריות קולקטיבית למה שקורה.

דוד ביטן: ברגע שאתה חלק מהדברים האלה, יש לך אחריות קולקטיבית, והם מעדיפים שלא יגידו להם שהם אחראים לזה.

דוד ביטן: הם לא אחראים לחילול שבת בפרהסיה.

דוד ביטן: ואותו דבר אתם: אתם לא אחראים לא לחיסולים, ולא לפעילות בחו"ל, ולא לשום דבר.

דוד ביטן: אז איך אתם יכולים להיות חלק בעניין הזה?

דוד ביטן: ודאי שלא, כי זה מנוגד לאג'נדה שלכם, מנוגד למדיניות שלכם.

דוד ביטן: ולכן, לבוא ולומר דבר כזה בלי ליישם את זה בוועדת חוץ וביטחון מטעם – כשהוא היושב-ראש – אז מספיק לדבר שטויות.

דוד ביטן: זה לא נותן שום דבר שאומרים את הדברים האלה, וזה מאוד הפריע לי.

דוד ביטן: דבר נוסף שהפריע לי, זה פרסום – – –

מנסור עבאס: למרות שבתחילת שנות ה-2000, אולי פעם אחת היה חבר כנסת, אז המנוח האשם מחאמיד, אם אתה זוכר אותו.

מנסור עבאס: הוא היה חבר ועדת חוץ וביטחון.

דוד ביטן: אין בעיה, אבל לא בוועדת משנה.

דוד ביטן: אני אומר בכללי.

דוד ביטן: גם אבתיסאם מראענה היא חברה בוועדת חוץ וביטחון, אבל לא בוועדות המשנה, כך נראה לי.

דוד ביטן: אתה לא יכול להגיד: אם אני יכול להיות – – –

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: היא לא חברה, היא מחליפה.

דוד ביטן: מחליפה, ממלאת מקום.

דוד ביטן: אם אני יכול להיות סגן ראש המוסד אז אני גם יכול להיות חבר בוועדת חוץ וביטחון, בוועדת המשנה למודיעין.

דוד ביטן: אבל הם לא מוכנים לזה.

דוד ביטן: אנשי הביטחון לא מוכנים לזה, שים לב.

דוד ביטן: אז הוא נגד אנשי הביטחון, שהוא יצא מהם, בעניין הזה?

דוד ביטן: וזה לא בגלל שאנחנו מאמינים שאתה לא בסדר, אלא גם אתם לא רוצים להיות, וזה טבעי.

דוד ביטן: עכשיו, ציוץ נוסף שראיתי זה פרסום של העיתונאי אלי ציפורי, והוא אומר דבר פשוט.

דוד ביטן: ושוב פעם, אני מקווה שזה לא נכון, באמת אני מקווה שזה לא נכון.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: אני כבר לא מאמין לשום ציוץ.

דוד ביטן: הציוצים לפעמים זה סתם בלופים שמוציאים, אבל אלי ציפורי הוא בן אדם רציני, עיתונאי רציני, לא מאמין שיוציא.

דוד ביטן: הוא אומר: משרד העלייה והקליטה ישלם לקבוצת ידיעות אחרונות מיליון שקל בפטור ממכרז – לידיעות אחרונות – כדי לקיים את ועידת העלייה במתחם ידיעות אחרונות בראשון לציון.

דוד ביטן: אני שואל אותך שאלה: זה התפקיד של משרד העלייה והקליטה, לתת מיליון שקל לוועידה עיתונאית?

דוד ביטן: גם אם היא דנה בנושא שלהם, גם אם היא דנה בנושא של עלייה וקליטה – מה, אין כסף לדברים אחרים.

דוד ביטן: הרי הם תמיד אומרים שאין להם מספיק תקציבים להעלות עולים, לטפל בהם בארץ וכו', ופתאום הם יכולים לתת מיליון שקל לקבוצת ידיעות אחרונות בפטור ממכרז?

דוד ביטן: למה הם צריכים לקבל, ולא מישהו אחר?

דוד ביטן: אולי מישהו אחר גם יכול לעשות?

דוד ביטן: שיוציאו קול קורא, ויגידו: אנחנו נותנים מיליון שקל לוועידה כזאת, ואז, מי שרוצה שיגיש ויעשה את הוועידה הזאת, למה ידיעות אחרונות?

דוד ביטן: אני אומר לך, א.

דוד ביטן: שהיא לא צריכה לעשות את זה; היא צריכה להשתמש בכסף לדברים אחרים ולא ליחסי ציבור; וגם אם היא עושה את זה – היא צריכה לעשות את זה במסגרת של פרסום קול קורא, שכל אחד יוכל לעשות את זה, ולא רק ידיעות אחרונות.

דוד ביטן: דבר נוסף שאז שאלת אותי, והתחלתי לדבר על זה ובסוף נגמר לי הזמן, זה הנושא של מחירי הדיור ומה צריך לעשות כדי לפתור את הבעיה.

דוד ביטן: יש לך משהו אחר, לפני שאני מתחיל בזה?

מנסור עבאס: לא, זה מאוד חשוב.

דוד ביטן: זה מאוד חשוב.

מנסור עבאס: בוא נעשה אתנחתה, שתנוח קצת.

מנסור עבאס: היום משיקים את התוכנית למיגור הפשיעה והאלימות בממד המשטרתי.

מנסור עבאס: ראש הממשלה ב-12:00, וב-18:00 גם השר לביטחון פנים, משיקים את האגף החדש במשטרה.

מנסור עבאס: קוראים לזה "סיף", יחידה חדשה במשטרה.

דוד ביטן: אבל הם השיקו את זה כבר פעם.

דוד ביטן: היה אפילו ניצב מוסלמי בעניין הזה.

מנסור עבאס: הכריזו.

מנסור עבאס: כן, ניצב ג'מאל חכרוש.

מנסור עבאס: אני מקווה שהיום הוא צומת דרכים במיגור הפשיעה והאלימות.

מנסור עבאס: למה אני מעלה את זה?

מנסור עבאס: כי אתה רוצה לדבר על מצוקת הדיור; אני, בדרך כלל, בסדר שם קודם כול את מיגור הפשיעה והאלימות, ואז את מצוקת הדיור.

דוד ביטן: קודם כול, אני מאחל הצלחה בעניין הזה, כי זה אינטרס גם של מדינת ישראל, של כל האזרחים, היהודים והלא-יהודים.

דוד ביטן: מה שקורה במגזר – בערים, במועצות וביישובים הערביים – זה דבר חסר תקדים.

דוד ביטן: זה נובע מכל מיני סיבות, אבל גם מהסיבות של נשק חופשי שמצוי שם.

דוד ביטן: סיבה נוספת היא שבעצם המשטרה קודם כול התלבשה על ארגוני הפשיעה היהודיים, הכניסו את כולם לכלא, ואז ארגוני הפשיעה הערביים התחזקו מאוד, גם כלכלית וגם עבריינית, וזה יצר את המצב שקורה אצלכם.

דוד ביטן: עכשיו, צריכים לטפל גם בהם.

מנסור עבאס: זה נכון.

מנסור עבאס: אתה יודע, להתלבש, או לפרק את ארגוני הפשע האלה, זה משתלם מבחינה כספית.

מנסור עבאס: ביום ראשון הייתי במטה הארצי, נפגשתי עם המפכ"ל.

מנסור עבאס: הם לאחרונה פירקו ארגון פשע ביפו, וחילטו מאה מיליון שקל.

מנסור עבאס: נראה לי שאם יצליחו לפרק את כל ארגוני הפשע הם יכניסו לאוצר המדינה מיליארדים.

דוד ביטן: הרבה מאוד כסף.

דוד ביטן: נכון.

דוד ביטן: אבל זה לא רק כסף.

מנסור עבאס: וגם יצמצמו את השוק השחור, ואז היציבות הכלכלית תחזור.

דוד ביטן: וגם יצילו הרבה אנשים – – –

מנסור עבאס: וגם, כמובן, ערך החיים.

דוד ביטן: אז אני אומר, כמו שהם טיפלו במגזר היהודי הם צריכים לטפל במגזר – ועובדה שהם הוכיחו שהם הצליחו בהרבה מאוד, והם יכולים להצליח גם פה.

מנסור עבאס: נכון.

דוד ביטן: אבל כדי להצליח, הם צריכים להצליח מהר, לא מספיק עם המשטרה.

דוד ביטן: על מנת שהמשטרה תצליח בתפקיד הזה קודם כול צריך שהשב"כ ייכנס גם כן לתוך היישובים הערביים, לא בתחום של מניעת טרור אלא בתחום של מניעת פשיעה.

דוד ביטן: יש להם כלים שלמשטרה אין.

דוד ביטן: והאמת, יש איזשהם פחד ורתיעה מהם במגזר, ולכן הם יכולים לעזור.

דוד ביטן: דבר שני, לא מספיק להקים תחנות משטרה, צריך להגדיל את כוח האדם.

דוד ביטן: צריך להגדיל את כוח האדם באלפי שוטרים.

מנסור עבאס: לפחות לפי התוכנית הזאת יש תוספת של 1,100 שוטרים.

מנסור עבאס: זה לא מספיק.

דוד ביטן: זה לא מספיק.

דוד ביטן: אתה יודע, כשאומרים 1,100, זה לא אומר שזה בסוף – יכול להיות שחמש שנים ייקח להביא את ה-1,100, ועד אז יצטרכו עוד 2,000.

דוד ביטן: אבל קודם כול הם צריכים להגדיל את הסד"כ של משמר הגבול, ספציפית לתוך היישובים האלה, באלפי אנשים.

דוד ביטן: וגם את היס"מ, שזה שוטרים הרבה יותר – אני לא רוצה להעליב שוטרים, אבל בגדול הם יותר – –

מנסור עבאס: יש מוכשרים – – –

דוד ביטן: – – זאת אומרת, הם עברו הכשרה הרבה יותר טובה לעניין הזה והם צריכים לטפל בדברים האלה.

דוד ביטן: קודם כול שזה יקרה, מצד אחד.

דוד ביטן: מצד שני, שהמשטרה תטפל בזה כמו שהיא טיפלה בנושא היהודי, אז זה יכול לתת אפקט יותר גדול.

דוד ביטן: אז זה לא מספיק, החלטות ממשלה.

דוד ביטן: הבעיה בישראל – אתה יודע כמה החלטות ממשלה לא מיושמות?

מנסור עבאס: נכון.

דוד ביטן: אבל על מנת שיתחילו לטפל צריך החלטת ממשלה, כי אחרת האוצר לא נותן את התקציב.

דוד ביטן: אתה מבין?

דוד ביטן: האוצר נותן תקציב, לשמר אותו בתקציב, אם יש החלטת ממשלה.

דוד ביטן: אם אין, הם לא נותנים.

דוד ביטן: תכלס, 1,100 לא מספיק.

דוד ביטן: צריכים להעלות את זה לפחות ל-4,000 או 5,000 עובדים חדשים, ולהכניס את השב"כ גם לעניין הזה.

מנסור עבאס: או לתת למשטרה כלים שיש – – –

דוד ביטן: או כלים, נכון.

דוד ביטן: אבל זהו, כלים אי-אפשר לתת מהר.

דוד ביטן: לכן אתה צריך להכניס את השב"כ, שהכלים כבר בידיו, ולאט-לאט ליצור מצב שהמשטרה תיכנס במקומם; לתת להם כלים, תוספת כוח אדם, ואז אין מצב של ואקום.

דוד ביטן: זאת אומרת, המצב היום – שעד שתיקח את העובדים ועד שיקלטו, והכלים וזה, כבר בינתיים העסק זז לכיוונים לא נכונים ואחר כך עוד פעם תהיה בעיה.

דוד ביטן: ולכן אני אומר שזה מה שאתה צריך לדעתי ללחוץ לגביו.

דוד ביטן: זאת אומרת, זה גם בידיים שלך היום כי יש לך השפעה.

דוד ביטן: לא מספיק שיגידו לך: אנחנו עשינו החלטת ממשלה וכך וכך וכך.

דוד ביטן: אלה הנושאים שאתה, לדעתי – ואני לא רוצה להגיד לך מה לעשות – אבל אלה נושאים שאתה צריך לטפל בהם.

דוד ביטן: אלה נושאים מאוד מאוד חשובים גם למפלגה שלך וגם למדינת ישראל.

דוד ביטן: אז תהיה סיבה להגיד שטוב שנכנסת לקואליציה, אתה מבין?

דוד ביטן: זה כל העניין, שבסוף הקדנציה יגידו: הינה, מנסור עבאס נכנס, זה וזה וזה התקדם.

דוד ביטן: אבל אם בסוף התקופה יגידו שנכנסת ושום דבר לא התקדם – חוץ מאשר לקבל את ועדת הפנים וסגן שר, אני לא יודע אם אתה לוקח את זה – זה לא מספיק – – –

מנסור עבאס: אתה יודע, נזכרנו מאוחר.

מנסור עבאס: אנחנו לא חשבנו, לא על התפקידים, לא על שררה וגם לא על ועדות.

מנסור עבאס: אם היינו רוצים לדרוש ועדות, היינו צריכים לדרוש מול כל שר ועדה, כמו שמקבלים.

מנסור עבאס: אנחנו בכלל לא חשבנו על תפקידים.

שלמה קרעי: אתם מסתפקים ב-53 מיליארד.

מנסור עבאס: לא, לא, זה לא עניין של – – –

דוד ביטן: זה לא רק כסף.

דוד ביטן: אתה צריך להבין.

מנסור עבאס: לא, זה לא רק כסף.

מנסור עבאס: זה לא רק כסף.

דוד ביטן: השפעה.

דוד ביטן: מה עם השפעה?

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: אז התרכזנו – איך אפשר לקדם תוכניות כמו מיגור הפשיעה והאלימות, מצוקת דיור ותוכניות כלכליות וכו'.

מנסור עבאס: אז ועדת הפנים, דרך אגב, זה לא – – –

דוד ביטן: ועדת הפנים היא ועדה מאוד חשובה.

דוד ביטן: מה זה דרך אגב?

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: מאוד חשובה.

מנסור עבאס: בוודאי.

מנסור עבאס: אבל אם היינו חושבים שאנחנו רוצים ככה לתפוס עמדות השפעה, היינו אומרים: חברים, בסדר, אנחנו ארבעה חברי כנסת, מגיעים לנו, למשל, שני שרים.

דוד ביטן: כן.

מנסור עבאס: אנחנו רוצים שתי ועדות – – –

דוד ביטן: נו, לא ביקשת.

דוד ביטן: למה לא ביקשת?

מנסור עבאס: לא ביקשנו כי אנחנו חשבנו שהנוסחה הנכונה, לפחות עכשיו, היא להיות בקואליציה, לקדם החלטות ומדיניות וכו', ולא להיות בממשלה, כדי שהביקורת שלכם גם תהיה נינוחה כזאת, ולא – – –

דוד ביטן: אבל אתה יודע שיושב-ראש ועדה, חוץ מזה שהוא יושב-ראש ועדה – אהלן, מה נשמע?

דוד ביטן: בסדר גמור.

דוד ביטן: יושב-ראש ועדה, יש לו גם ביד דברים.

מנסור עבאס: יש לו.

מנסור עבאס: נכון.

מנסור עבאס: למדנו – – –

דוד ביטן: למשל, לדוגמה, אם לממשלה יש חוק חשוב והוא מגיע לוועדה שלך, אתה יכול לעכב אותו ולהגיד, אתם רוצים שאני אקדם את החוק – א', ב', ג'.

דוד ביטן: זאת אומרת, זה לא רק יושב-ראש ועדה ותקציבים וזה.

מנסור עבאס: נכון.

דוד ביטן: זה נקודות לחץ על הממשלה בנקודות מסוימות שחשובות לה על מנת לקבל את מה שהבטיחו לך, לא על מנת לקבל משהו נוסף.

דוד ביטן: גם נוסף.

דוד ביטן: תראה מה גפני עשה בוועדת הכספים.

דוד ביטן: זה בדיוק.

דוד ביטן: הוא היה עושה מה שצריך למדינת ישראל, אבל מצד שני, אמרו: אם אתם רוצים א', ב', ג', אז אני רוצה ד', ה', ו', אתה מבין?

דוד ביטן: וזה גם כן חלק – לקבל תפקידי ראשי ועדות ותפקידים אחרים.

דוד ביטן: בסדר, לא רק שנתת להם, עכשיו עוד חילקת את זה לשלוש, את ועדת הפנים.

דוד ביטן: דיברנו על זה בהתחלה.

דוד ביטן: אתה מבין?

דוד ביטן: אז זו בעיה אחרת.

דוד ביטן: עכשיו אני רוצה לדבר – תראה, התחלתי לדבר על מחירי הדיור.

דוד ביטן: לצערי הרב זה לא ישתנה.

דוד ביטן: לא משנה מה הם מחליטים ומה יעשו.

דוד ביטן: זה לא יכול להשתנות כי לא עושים את מה שצריך לעשות.

דוד ביטן: בזמנו היו לי שיחות עם כחלון, אבל הוא לא קיבל את הרעיונות האלה, הוא הלך על דברים אחרים, על מחיר למשתכן ועוד דברים.

דוד ביטן: מחיר למשתכן לא הוריד את המחירים במדינת ישראל.

מנסור עבאס: כן, כמעט כל התוכניות שקידמו – – –

דוד ביטן: לא הוריד.

דוד ביטן: עובדה.

מנסור עבאס: השקיעו מיליארדים ולא הייתה תמורה.

דוד ביטן: הוא הצליח להקפיא קצת את המחירים, לתקופה של שנה – – –

מנסור עבאס: הקפאה.

מנסור עבאס: נכון.

דוד ביטן: בתכלס זה חזר, כי זה לא מוריד מחירים.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: כי אתה נותן מחיר למשתכן, ולוקח חמש שנים לבנות, אבל זה לא מוריד את המחירים של דירת יד שנייה, זה לא מוריד מחירים של דירות חדשות שקבלנים בונים, ואז זה לא עוזר לשום דבר.

דוד ביטן: זה עוזר קצת, אבל זה לא עוזר.

דוד ביטן: ועובדה שזה לא עזר.

דוד ביטן: יש כמה דברים שבלי שיטפלו בהם מחירי הדירות לא יכולים לרדת, אבל זה לוקח זמן.

דוד ביטן: אי-אפשר לעשות את זה ביום אחד.

דוד ביטן: קודם כול, הבעיה המרכזית בתחום הזה זה להגדיל את ההיצע ולהקטין את הביקוש.

דוד ביטן: שוכחים – כולנו רצים כל הזמן על העניין של להגדיל את ההיצע.

דוד ביטן: זאת אומרת, יותר ויותר התחלות בנייה, והם לא מצליחים בזה, כי מי ששולט על הבנייה עצמה זה קודם כול הקבלנים.

דוד ביטן: הם שולטים על הבנייה.

דוד ביטן: הוא רואה שהמחיר מתחיל לרדת טיפה, אז הוא לא בונה.

דוד ביטן: הוא מעכב את הבנייה, הוא לא מתחיל לבנות, למרות שיש לו היתר, כדי שהמחיר יתחיל לעלות, ואז הוא יתחיל לבנות וימכור את זה מייד.

דוד ביטן: כי ברגע שאתה מתחיל לבנות אתה מוציא כסף, אבל המחיר לא מספק, לא פותר לך את הבעיה.

דוד ביטן: זו הבעיה הראשונה.

דוד ביטן: בעיה שנייה זה הוצאת ההיתרים – לוקח זמן רב מאוד.

דוד ביטן: ניסו לטפל בזה ועד עכשיו לא מצליחים.

דוד ביטן: לוקח זמן להוציא היתר.

דוד ביטן: אם לוקח שנה, שנה ומשהו, להוציא היתר, אז איך אתה יכול לשפר?

דוד ביטן: היום יש קודם כול 100,000 יחידות דיור שזה חוסר בהיצע.

דוד ביטן: 100,000.

דוד ביטן: כל שנה זה גדל, כל שנה יש פחות, ואז זה גדל.

דוד ביטן: דבר שני, חוץ מזה הם צריכים לפחות 60,000 התחלות בנייה, אם לא יותר, אפילו 65,000 התחלות בנייה.

דוד ביטן: אם לא יעשו את זה אז תמיד יגדל הפער, וכשגדל הפער המחיר עולה.

דוד ביטן: אם היה לנו, אז סוגרים את הפער, מצד אחד, ומצד שני, מתחילים לבנות מהר, מגיעים ל-70,000 יחידות דיור בשנה.

דוד ביטן: אז את הפער הזה – אם אתה עושה, בסופו של דבר אתה לפחות מקפיא את המחיר אם לא מוריד אותו עם הזמן.

דוד ביטן: את זה הם לא עושים, כמו שאמרתי.

דוד ביטן: ב.

דוד ביטן: הנושא של הקטנת הביקוש.

דוד ביטן: היום בישראל כל אחד רץ לקנות דירה.

מנסור עבאס: כי כל הזמן הדירות עולות במחיר, ואז זאת השקעה טובה.

דוד ביטן: נכון.

מנסור עבאס: אתה קונה היום – – –

דוד ביטן: אז, קודם כול, זה נכון.

דוד ביטן: זאת אומרת, אנשים ממהרים לקנות, אבל זה גם המנטליות הישראלית, אוקיי?

דוד ביטן: כל אחד רוצה שתהיה לו דירה כי א.

דוד ביטן: כשאתה מזדקן, אם אין לך דירה – מה, בגיל 80 אתה תחליף דירות כל פעם?

דוד ביטן: אז ברור שאנשים צריכים דירה, או דירה בשכירות ארוכת טווח שאתה יכול לקנות אותה, כמו שבזמנו היה בעמידר.

דוד ביטן: אתה זוכר שעמידר, עד שלא התחילו למכור, אנשים היו בדירות האלה 20–30 שנה ולא החליפו.

דוד ביטן: רוב עיירות הפיתוח, רוב שכונות השיקום במדינת ישראל, היו בהן דירות כאלה, מהסוג הזה.

דוד ביטן: בתוך הערים הגדולות – ראשון, בת ים, כל מיני ערים, ואז התחילו למכור.

דוד ביטן: בזמנו, מאיר שטרית החליט, יחד עם רן כהן, אני חושב, ממרצ – הם אמרו: בואו נמכור את הדירות.

דוד ביטן: מכרו את הדירות, אבל לא רכשו דירות חדשות על מנת לתת את זה לזוגות צעירים ולאנשים שצריכים את זה.

דוד ביטן: ופתאום נהיה בלגן שלם, כל אחד רץ לקנות דירה.

עידית סילמן: ביטן, אמרת עכשיו שיש לי חמישה עוזרים?

דוד ביטן: יהיו לך חמישה.

עידית סילמן: יש לי ארבעה, אבל.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: רגע.

דוד ביטן: לאט-לאט, כי את עדיין לא יושבת-ראש ועדה.

עידית סילמן: לא, רונית הביביסטית צייצה.

קריאה: לא.

קריאה: אתה לא מבין מה הולך פה.

דוד ביטן: מי?

עידית סילמן: רונית הביביסטית.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: אמרתי שברגע – תקשיבי, מה שהיא צייצה – צייצה.

דוד ביטן: מה שאני אמרתי, ואני לא חוזר בי – יושב-ראש ועדה, מגיע לו עוזר – –

עידית סילמן: אין כפל מבצעים בכנסת.

דוד ביטן: – – ויושב-ראש קואליציה מגיע לו עוזר.

עידית סילמן: אבל אין כפל מבצעים – – –

דוד ביטן: זה לא כתוב בתקנות.

דוד ביטן: אז אמרתי, יהיה לך חמישה.

דוד ביטן: אם אנחנו נאשר היום – – –

עידית סילמן: לא, אבל – – –

דוד ביטן: תקשיבי, אם היום אנחנו נאשר את ועדת הבריאות, התוצאה היא שיהיו לך חמישה עוזרים.

דוד ביטן: אז אני אמרתי: אני קורא לך לוותר על אחד.

דוד ביטן: פה אין בעיה.

עידית סילמן: אז אני רק אגיד לך שאני עוד הקדמתי אותך ובדקתי את זה עם טובי של הכנסת, ואין כפל מבצעים.

דוד ביטן: אין דבר כזה.

דוד ביטן: בתקנות לא כתוב.

דוד ביטן: את צריכה לוותר.

עידית סילמן: אז תשאל את ירדנה.

עידית סילמן: מי שלקח שניים – – –

דוד ביטן: מה שאני מצפה ממך זה לוותר.

דוד ביטן: לא שיגידו לך שאין כפל מבצעים.

עידית סילמן: אבל אין כפל מבצעים.

עידית סילמן: מי שלקח גם זה וגם זה – – –

דוד ביטן: אז כמה יהיו לך בסוף?

דוד ביטן: ארבעה?

עידית סילמן: ארבעה.

דוד ביטן: יפה.

דוד ביטן: אז זה מה שהתכוונתי.

דוד ביטן: אל תיקחי את החמישי.

דוד ביטן: זה הכול.

עידית סילמן: אבל אי-אפשר.

עידית סילמן: גם אם הייתי רוצה חמישה אי-אפשר.

דוד ביטן: לא נכון, אם היית מתעקשת היית מקבלת.

דוד ביטן: אני אומר לך, מה זה "אין כפל מבצעים"?

עידית סילמן: אז מה, אני רק נחמדה שאני לא מתעקשת?

דוד ביטן: אמרתי שאת לא צריכה להתעקש.

מנסור עבאס: עידית, מה אכפת לך?

מנסור עבאס: תגידי: אני מסתפקת בארבעה, למרות שהתקנון מאפשר לי.

עידית סילמן: אני רק אומרת שגם אם הייתי רוצה חמישה, אי-אפשר.

ינון אזולאי: הייתה לה אופציה להתעקש בין עוזר חמישי לבין – – –

דוד ביטן: לא, לא, לפי הכללים מגיעים לך חמישה – –

ינון אזולאי: יושב-ראש ועדה – – –

דוד ביטן: – – כי אף אחד לא ציפה שליושב-ראש קואליציה יהיו גם זה וגם זה.

דוד ביטן: אבל בסדר.

דוד ביטן: אז הינה, עכשיו את עם ארבעה?

עידית סילמן: נו, מה, יש לי ארבעה.

עידית סילמן: ארבעה זה טוב?

מנסור עבאס: חסכת לכנסת משרה אחת.

דוד ביטן: משרה אחת.

דוד ביטן: יפה.

מנסור עבאס: בוא נמשיך עם הדיור, כי שם זה עשרות אלפי משרות.

דוד ביטן: אז מה שעשו – –

שלמה קרעי: מנסור, מה זה, שאלות ותשובות?

דוד ביטן: – – באמת בתקופה של לפיד – – –

עידית סילמן: אתה בשאלות ותשובות, מנסור?

דוד ביטן: כן, למה לא, מעבירים – – –

מנסור עבאס: כי הנושא של הדיור חשוב לי, ויש שם מצוקה.

מנסור עבאס: אני רוצה לשמוע.

עידית סילמן: זה טוב, אנחנו באנו לשמוע.

ינון אזולאי: – – – שלמה קרעי.

מנסור עבאס: לא, אני מקווה ששלמה קרעי גם יביא דברים חשובים שנוכל ללמוד מהם.

עידית סילמן: הוא הכין על כל פרשת שופטים.

מנסור עבאס: בינתיים דוד שם דברים על השולחן, וזה בסדר.

עידית סילמן: חבר הכנסת דוד ביטן, אני רק אגיד שהוא הכין את כל פרשת שופטים, אתה יכול גם להוסיף איזה חידוש.

דוד ביטן: אני לא יכול על פרשת שופטים.

דוד ביטן: אני אגיד לך את האמת, אני רק שומע את הדברים האלה.

דוד ביטן: אני לא מתמצא ברמה כזאת שאני יכול להרצות על זה במליאה.

דוד ביטן: אני לא אעשה מעצמי צחוק.

מנסור עבאס: דוד מדבר מהשטח, מהמעשים עצמם.

מנסור עבאס: לא תיאוריות.

דוד ביטן: אז באמת, החליטו החלטה נכונה.

דוד ביטן: בזמנו, אני חושב שבשנת 2013, כשהקימו את הממשלה עם לפיד – – –

מנסור עבאס: מאיר שטרית היה – – –

דוד ביטן: לא, מאיר שטרית היה שר אוצר, שר במשרד האוצר.

דוד ביטן: אבל תראה מה קרה – – –

מנסור עבאס: אבל מאיר שטרית עזב את הליכוד לפני.

דוד ביטן: אבל אז הוא היה חבר כנסת.

דוד ביטן: הוא הגיש עם רן כהן את החוק הזה שמאפשר למכור דירות עמידר לאנשים ששוהים שם הרבה שנים במחיר מוזל.

דוד ביטן: זה היה טוב מאוד לאוכלוסייה החלשה, אבל מצד שני עדיין היו צריכים לרכוש דירות או לבנות דירות להשכרה, והם לא עשו את זה.

דוד ביטן: אז בא באמת לפיד, ביחד עם נתניהו, ממשלה שהתפרקה מהר, ודיברו על חברה ממשלתית בשם "דירה להשכיר".

דוד ביטן: הכוונה הייתה לבנות מהר 150,000 עד 200,000 דירות.

דוד ביטן: מה קרה מאז?

דוד ביטן: לא בנו כלום.

דוד ביטן: עכשיו רוצים להכריז את זה מחדש.

דוד ביטן: עכשיו, מה קורה?

דוד ביטן: לא צריך כל כך את הממשלה, צריך את המגזר הפרטי.

דוד ביטן: המגזר הפרטי, אם הוא היה מקבל הלוואות מהבנקים לצורך העניין הזה, הוא היה בונה.

דוד ביטן: היה בונה.

מנסור עבאס: אבל הוא מקבל.

דוד ביטן: לא, הוא לא קיבל.

דוד ביטן: הבנקים שינו את האקסיומה בנושא של דירות להשכרה.

דוד ביטן: הם אמרו: תגדיל את ההון הפרטי שלך בהשקעה הזאת; זה לא רק בהלוואות שלנו, תגדיל, תשנה.

דוד ביטן: בניגוד לבנייה רגילה, שהם נותנים את רוב הכסף.

דוד ביטן: הרי, בינינו, הקבלנים שמים קצת, אבל בסופו של דבר הם מקבלים את הכול מהבנק ומוכרים.

דוד ביטן: פה הם לא מוכרים, פה הם צריכים להשאיר את זה אצלם לפחות 25 שנה כדי להחזיר את הכסף.

דוד ביטן: אז הבנקים אמרו להם: תגדילו את ההון הפרטי.

דוד ביטן: אבל אין להם את ההון, אז הם העדיפו לבנות דירות למכירה ולא דירות להשכרה.

דוד ביטן: בזמנו פניתי למשרד האוצר ואמרתי להם: תקראו לבנקים שישנו את הגישה.

דוד ביטן: תחליטו.

דוד ביטן: גם המפקח על הבנקים וגם משרד האוצר יכולים לומר להם: אנחנו נעזור לכם בעניין הזה.

מנסור עבאס: תנו להם ערבות.

דוד ביטן: והם לא עשו את זה ולכן גם לא יצא מזה כלום.

דוד ביטן: עכשיו רוצים לעשות.

דוד ביטן: ברגע שאתה מגדיל את ההיצע של דירות להשכרה, א.

דוד ביטן: אתה מקטין את המחיר של השכירות, וגם זה חשוב.

דוד ביטן: במגזר הערבי פחות, כי אנשים גרים יחד עם ההורים, הם לא שוכרים דירות, למרות שעכשיו זה מתחיל להשתנות קצת.

דוד ביטן: במקום זה, אם היו בונים דירות להשכרה, זה גם מוריד את המחיר להשכרה, אבל גם מקטין את הביקוש לדירות: אתה לא ממהר לקנות.

דוד ביטן: אתה יודע שיש לך עכשיו עשר שנים בשכירות מוזלת, אתה לא ממהר לקנות.

דוד ביטן: אתה מתחיל לחסוך, אתה עובד, בינתיים מחיר הדירה לא עולה ברמות גבוהות, כי הביקוש ירד – וגם אמרתי שבד בבד להגדיל את ההיצע, לא רק לעשות את הביקוש.

דוד ביטן: אז היינו מצליחים קודם כול להילחם בעניין הזה.

דוד ביטן: את זה הם לא עושים.

דוד ביטן: בעיה נוספת שיש בתחום הזה, גדולה מאוד, זה ראשי הערים.

דוד ביטן: ראשי ערים לא רוצים לבנות דירות, בגלל הנושא של הארנונה, הם רוצים עסקים.

דוד ביטן: אז הם נלחמים בממשלה, נלחמים בציבור.

דוד ביטן: תמיד אמרתי לראשי הערים: אני לא מבין את זה.

דוד ביטן: אתם מונעים את הנושא הזה, בגלל מה?

דוד ביטן: בגלל הנושא של הארנונה וכו'.

דוד ביטן: א.

דוד ביטן: הממשלה יכולה לתקצב, לתת לערים האלה מענקי איזון יותר גדולים, והממשלה לא רוצה לתת את זה; אז גם היא צריכה להשקיע כדי שראשי הערים יסכימו.

דוד ביטן: זו לא רק בעיה שלהם, זו גם בעיה של המדינה.

דוד ביטן: אבל אני אומר לראשי הערים: תגידו לי, אתם רצים אחרי קול-שניים בכל מיני דברים; מה, הנושא של מחיר הדיור לילדים שלנו – אם אני גר בראשון, אני לא רוצה שהילדה שלי תקנה דירה בראשון במחיר מוזל יותר?

דוד ביטן: ברור שאני רוצה.

דוד ביטן: אז מה, זה לא חשוב לבוחרים שלכם?

דוד ביטן: מה חשוב לבוחרים שלכם, רק דברים אחרים?

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: זה אחד הנושאים.

מנסור עבאס: ברור שהשלטון המקומי הופך במקרה הזה למין ארגון כלכלי.

דוד ביטן: הוא חסם.

מנסור עבאס: כן, חסם, כי הוא מתנהג לפי שיקול דעת כלכלי.

דוד ביטן: הממשלה יכולה לסייע, להגיד: בסדר, עכשיו אתה לא מקבל, עד שיהיו לך מספיק עסקים על מנת להגדיל את הארנונה, אנחנו נעזור לך.

דוד ביטן: סתם לדוגמה, הממשלה תיתן עוד מיליארד שקל מענקי איזון, במקום 3–4 מיליארד שהיא נותנת היום, לצורך הזה בלבד.

דוד ביטן: אבל הם לא רוצים לעשות את זה.

דוד ביטן: אלה לא עושים כלום ואלה לא רוצים לעשות בגלל הסיבות האלה, ומי נפגע?

דוד ביטן: הילדים שלנו נפגעים, כי המבוגרים, יש להם דירות; לילדים אין דירות, הילדים לא יכולים לקנות דירה.

דוד ביטן: אז זה גם חשוב לראשי ערים, אבל אף אחד לא מתעורר על העניין הזה ולא עושה מה שצריך.

דוד ביטן: עכשיו, זה פגע בתחום הזה של הפיכת משרדים לדירות במקומות שהמשרדים לא פעילים.

דוד ביטן: יש מקומות שעשו קניון והקניון לא פעיל; עשו בניין משרדים והבניין חצי ריק.

דוד ביטן: לפחות במקומות האלה היו צריכים – ואז המלצתי את זה לכחלון, אבל הוא לא רצה לשמוע.

מנסור עבאס: יש לך נתונים כמה שטח כזה יש?

דוד ביטן: לא, לא בדקתי.

דוד ביטן: אין לי את היכולת לבדוק את העניין הזה, אבל אפשר לבדוק.

דוד ביטן: אבל אני אומר לך משהו אחר.

דוד ביטן: מה אמרתי, שצריכים 100,000–120,000 יחידות דיור כדי ליצור את האיזון, להוריד את החור הזה במשק.

דוד ביטן: את זה אפשר לעשות מהר מאוד על ידי הנושא הזה של בניין, לבנות את זה במקום משרדים; כי מה קורה?

דוד ביטן: המשרדים נמצאים במקום שהוא מפותח.

דוד ביטן: קח לדוגמה בניין משרדים שנמצא באזור משרדים בראשון: האזור מפותח, יש ביוב, יש הכול.

דוד ביטן: מה אין?

דוד ביטן: חסרים בתי ספר וגני ילדים.

דוד ביטן: זה מה שחסר, כל השאר קיים.

דוד ביטן: אז הבנייה היא מהירה, ההפיכה של הבניין לדירות היא מאוד מהירה.

דוד ביטן: זה דבר ראשון.

דוד ביטן: דבר שני, לפצל דירות קיימות.

דוד ביטן: היום יש פיצולים שעושים לא לפי החוק; תן אפשרות לפצל בתים פרטיים – לא בתים משותפים, ששם יש לך בעיה עם ממ"ד וכל הדברים האלה.

דוד ביטן: בבתים פרטיים תן אפשרות לפצל.

דוד ביטן: אז בפיצול בתים – וזה קיים הרבה בפועל, אנשים עושים את זה בפועל, אבל אלה שרוצים לעשות על פי החוק, תן להם את האפשרות הזאת – אתה יכול לייצר בין 20,000 ל-40,000 יחידות דיור תוך שנתיים-שלוש.

דוד ביטן: ודבר נוסף, במקום משרדים ליצור עוד 80,000, נגיד, ואז את הפער בין הביקוש להיצע אתה פותר במכה אחת, אתה מקפיא את המחיר ואפילו מוריד אותו ישר.

דוד ביטן: בנוסף לכל הדברים – אני לא יודע אם יש לי זמן – שתכף הייתי אומר לך.

דוד ביטן: מה מפריע לראשי הערים?

דוד ביטן: קודם כול, עזוב את הנושא שהם מפסידים את הארנונה לעסקים.

דוד ביטן: אז שהממשלה תגיד לראשי הערים האלה: אנחנו נעזור לכם.

דוד ביטן: אתם נתתם בניין משרדים, קיבלתם עליו מיליון שקל בשנה, אתם תקבלו חמש שנים את המיליון שקל האלה, עד שתשפרו את היחס בין עסקים למגורים.

דוד ביטן: אין לכם בתי ספר?

דוד ביטן: תיקחו אותם בהסעות לבתי ספר, אנחנו נממן לכם את הנסיעות.

דוד ביטן: זאת אומרת, בגדול אתה יכול לפתור את הבעיה הזאת בקלות מול ראשי הערים.

דוד ביטן: הכול זה עניין של כסף.

דוד ביטן: אז ראשי הערים יבואו ויגידו – תפתור איתם את הבעיה.

דוד ביטן: עכשיו מדברים על זה בחוק ההסדרים.

דוד ביטן: בחוק ההסדרים אומרים: אנחנו נאפשר את זה.

דוד ביטן: אבל אם לא ייתנו לראשי ערים את האופציה הזאת לעשות את זה ולתת להם את התקציבים שהם מפסידים, זה ילך עוד פעם.

דוד ביטן: הם יעשו בעיות בהוצאת ההיתר וכל מיני בעיות, לא יפתחו בתי ספר.

דוד ביטן: אתה תקנה דירה באזור תעשייה ולא יהיה לך לאן לשלוח את הילד?

דוד ביטן: על מנת לשלוח את הילד, אתה צריך להסיע אותו כל יום?

דוד ביטן: ברור שזה לא ילך, אז אתה לא תקנה.

דוד ביטן: אתה מבין, אז מי יקנה?

דוד ביטן: רק מבוגרים שאין להם ילדים, שהם לא צריכים לשים במעון, הם לא צריכים לשים בבתי ספר.

דוד ביטן: במצב הזה, מי יהיו שם?

דוד ביטן: כולם יהיו מבוגרים במקומות האלה? לא.

דוד ביטן: כדי ליצור חיים נורמליים אתה צריך שיהיו גם מבוגרים וגם צעירים בכל בניין, ולא רק מבוגרים.

דוד ביטן: אז הממשלה צריכה לעשות כלים נוספים.

דוד ביטן: היא לא יכולה רק לומר בחוק: אני מאפשרת.

דוד ביטן: אז מה אם היא מאפשרת?

דוד ביטן: היא צריכה לאפשר את זה כמו שצריך.

דוד ביטן: עכשיו הגענו לאפשרויות הנוספות.

דוד ביטן: קודם כול, כל היום רצים אחרי – אין מספיק תוכניות בניין עיר שמאושרות לבנייה.

דוד ביטן: אז באמת בזה טיפלו בשנים האחרונות.

דוד ביטן: הבינו שזו בעיה, כי בהרבה מקומות אין אפשרות לבנות.

דוד ביטן: זה טוב מאוד שאתה אומר: נבנה מהר, אבל אם אין לך תוכנית?

דוד ביטן: אז מה קורה – קודם כול, המינהל משווק דירות.

דוד ביטן: כשהייתה התוכנית של דירות במבצע הזה, המינהל הפסיד הרבה כסף.

דוד ביטן: אבל מה קורה?

דוד ביטן: המינהל זה הספסר הכי גדול של מחירי קרקע לבנייה.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: הוא מפרסם מכרז, רושם, לפי השמאי, סתם דוגמה, מחיר של מיליון שקל לקרקע, קרקע לדירה – אני מדבר על מקומות כמו ראשון, תל אביב, חולון ולא מקומות שבהם הקרקע זולה מאוד – ואז הקבלנים ניגשים למכרז ונותנים 1.1 מיליון לשטח דירה, ליחידה, לקרקע ולא לבנייה.

דוד ביטן: בדרך כלל, מחיר הבנייה שווה לכולם – היום זה 700,000.

דוד ביטן: אז מה קורה במצב הזה?

דוד ביטן: מה מחיר המינימום במכרז הבא?

דוד ביטן: 1.1 מיליון.

דוד ביטן: עכשיו, ככה מעלים את מחיר הדירות.

דוד ביטן: כל הזמן מעלים, בזכות המכרזים של המינהל.

דוד ביטן: ברגע שהקרקע של המינהל היא 1.1 מיליון, מי מעלה גם כן?

דוד ביטן: האנשים הפרטיים, שיש להם קרקע פרטית, גם הם מעלים את המחיר לדירה, נכון?

דוד ביטן: כי מה, צריכים לשלם על קרקע פרטית אפילו יותר, כי הטאבו הוא שלך.

דוד ביטן: ככה מעלים ומספסרים במחיר הקרקע.

דוד ביטן: פה צריכים מדיניות ממשלתית לא להעלות את המחיר.

דוד ביטן: הממשלה גם צריכה לתרום משהו.

דוד ביטן: היא לא יכולה לא לתרום שום דבר, והיא רוצה שהכול יהיה על חשבון אחרים ולא על חשבונה.

דוד ביטן: זו אחת הבעיות.

דוד ביטן: דבר נוסף שיש, הוא הנושא של לבנות יותר יחידות דיור, בהנחה שראשי ערים מאפשרים.

מנסור עבאס: הכסף שנכנס לרמ"י הולך לאוצר המדינה?

דוד ביטן: הולך למדינה.

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: אז הם רוצים את זה גם כן.

דוד ביטן: זה בדיוק כמו מכוניות.

דוד ביטן: במכוניות מקבלים הרבה מכס, נכון?

מנסור עבאס: נכון.

דוד ביטן: מיליארדים של מיליארדים.

דוד ביטן: אין למדינה אינטרס שלא יהיו הרבה מכוניות.

דוד ביטן: אז עכשיו רצים אחרי הזנב.

דוד ביטן: יש הרבה מכוניות, כי מקבלים הרבה מכס, אבל צריכים לסלול יותר כבישים.

דוד ביטן: זה גם עולה כסף, נכון?

מנסור עבאס: לבנות תשתיות.

דוד ביטן: אני לא מדבר על זה שאתה נוסע שעה או שעה וחצי בדרך לעבודה.

דוד ביטן: זה חלם.

מנסור עבאס: נכון.

דוד ביטן: אז שנתיים-שלוש תגבה פחות ויהיה לך פחות לסלול ופחות לעשות ויותר להשקיע בתחום הזה של תחבורה ציבורית.

דוד ביטן: אותו דבר פה.

דוד ביטן: המדינה מעלה את המחיר בגלל נושא התקציבים, ואחר כך רצים ואומרים: המחיר עלה.

דוד ביטן: אבל שים לב שחלק גדול ממחיר הבניין, הדירה, זה של הממשלה.

דוד ביטן: מחיר הקרקע זה הממשלה, נכון?

דוד ביטן: היא משווקת.

מנסור עבאס: הרישוי עצמו.

מנסור עבאס: נכון.

דוד ביטן: עכשיו הגענו לבעיה נוספת, שהמחיר עולה ואף אחד לא מטפל בזה.

דוד ביטן: בכל רשות – כיבוי אש, הג"א, איכות הסביבה – כל אחד שם לך תנאים.

דוד ביטן: מה אכפת לו?

דוד ביטן: זה לא על חשבונו.

דוד ביטן: תנאים כאלה מעלים.

דוד ביטן: כל דבר שאתה שם בבניין – אתה רוצה בנייה ירוקה?

דוד ביטן: זה עולה עוד 5%-6%, אתה רוצה להגדיל את התנאים של הכיבוי אש?

דוד ביטן: עוד 4%.

דוד ביטן: כך מחיר הדירה עולה כל הזמן.

שלמה קרעי: אתה שברת שיא.

דוד ביטן: למה?

שלמה קרעי: 70 דקות.

דוד ביטן: 70 דקות לא, אבל דיברתי 40 דקות.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: אתה רוצה?

דוד ביטן: אני מעביר לך עוד דקה.

דוד ביטן: אל תדאג.

דוד ביטן: אני מעביר לך.

דוד ביטן: בסדר גמור.

מנסור עבאס: מה?

מנסור עבאס: מה, שלמה?

שלמה קרעי: – – – כל הכבוד.

דוד ביטן: אה, שברתי שיא.

דוד ביטן: אפשר.

דוד ביטן: אין בעיה.

דוד ביטן: זו לא המגמה.

דוד ביטן: אתם ביקשתם שאדבר 70 דקות, אז אני מדבר על כל מיני נושאים.

מנסור עבאס: זה שיא מבחינתך?

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: אני לא נרשמתי אף פעם.

דוד ביטן: אני חושב שלהירשם לשעות זה לא רציני.

מנסור עבאס: אבל אתה יודע למה?

מנסור עבאס: אתה יודע למה הוא עושה את זה.

דוד ביטן: כי הוא היושב-ראש.

שלמה קרעי: הוא אוהב אותך.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: תמיד כשאני מדבר הוא היושב-ראש.

דוד ביטן: מה זה, אתם מתכננים את זה?

דוד ביטן: מסתכלים ועושים את זה?

דוד ביטן: לא יכול להיות דבר כזה.

דוד ביטן: זה גם מעלה את מחיר הדירה.

דוד ביטן: זאת אומרת, אני לא אומר שיקטינו בדרישות של הכיבוי אש, אבל כל הזמן מעלים דרישות חדשות.

דוד ביטן: שים לב: זמן עולה כסף.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: אמרתי לך שהיזמים עושים את זה לא בכסף שלהם, כמעט, אלא מקבלים כסף מהבנק.

דוד ביטן: כסף שעומד ולא חוזר לבנק, מחייבים אותו בריבית.

דוד ביטן: לוקח לו זמן להוציא היתר – גם בגלל העירייה אבל גם בגלל כל הגופים מסביב: גם בגלל הג"א, גם בגלל מכבי אש – כל התנאים להיתר.

דוד ביטן: זה לוקח, נניח, שנה ומשהו בגלל זה.

דוד ביטן: חוץ מהבעיה של תוספת הכסף, עדיין הוא משלם ריבית על הכסף, שהוא צריך.

דוד ביטן: לכן, התוצאה היא שהמחיר כל הזמן עולה.

דוד ביטן: אז מישהו צריך לטפל בזה ולא רק להגיד: אני עכשיו מאפשר.

דוד ביטן: המילה "מאפשר" לא מספיקה.

דוד ביטן: צריך לעשות עוד הרבה דברים כדי להשלים.

מנסור עבאס: בקיצור, צריך רפורמה מקיפה, תוכנית מקיפה, שתטפל בכל ההיבטים.

דוד ביטן: רפורמה אמיתית, אבל שתתבצע, ולא רפורמה – – –

מנסור עבאס: נכון.

דוד ביטן: אמרתי לפני כן בהתחלה.

דוד ביטן: אני חוזר למה שאמרתי בהתחלה, על הקורונה: כשמדברים, עושים נזק – אם לא עושים.

מנסור עבאס: נכון.

דוד ביטן: מה שקורה במחירים בדיור הוא שכשמדברים לא עושים שום דבר.

דוד ביטן: לא עושים, כי אף אחד לא מטפל.

דוד ביטן: מקבלים החלטת ממשלה אבל אף אחד לא מטפל בזה.

דוד ביטן: תודה רבה, כבודו, ולהתראות.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת שלמה קרעי – 70 דקות.

מנסור עבאס: אז אני אזכה רק לרבע שעה.

מנסור עבאס: אני אזכה רק לשמוע ולהקשיב רבע שעה, כי חבר הכנסת אחמד טיבי יחליף אותי.

שלמה קרעי: אני חושב שגינזבורג – – –

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: לפי הרשימה, גינזבורג יעלה ב-20:00.

מנסור עבאס: יש שינויים?

מנסור עבאס: אתה תחליף אותי?

איתן גינזבורג: – – – אפשר עכשיו.

מנסור עבאס: אז ב-14:00 מי מחליף אותי?

מנסור עבאס: אתה או אחמד?

מנסור עבאס: מה?

איתן גינזבורג: אני חושב שאחמד – – – ועדה – – –

שלמה קרעי: אני אסתפק ב-60, כי ב-14:45 אני צריך לצאת.

שלמה קרעי: אז 60 זה מספיק.

מנסור עבאס: אז רק תודיעו לקטי שתגיע מוקדם.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, פרשת השבוע היא פרשה שיש בה כמה נושאים מאוד מאוד חשובים ואקטואליים, ונחלק את 60 הדקות האלה לשלושה חלקים בערך: בפרק הראשון נדבר על מערכת המשפט, כי זה שמה של הפרשה, "שֹׁפטים ושֹׁטרים תתן לך בכל שעריך".

שלמה קרעי: אחר כך יהיה לנו פרק על מנהיגות, ואז נדבר על נושא הקורונה, שגם הוא סביב הנושא הזה, חותם את הפרשה.

שלמה קרעי: הפרשה אומרת "שֹׁפטים ושֹׁטרים תתן לך בכל שעריך אשר ה' אלהיך נותן לך לשבטיך ושפטו את העם משפט צדק.

שלמה קרעי: לא תטה משפט לא תכיר פנים ולא תקח שחד כי השחד יְעַוֵּר עיני חכמים ויסלף דברי צדיקִם.

שלמה קרעי: צדק צדק תרדף למען תחיה וירשת את הארץ אשר ה' אלהיך נתן לך".

שלמה קרעי: היה שופט אחד שהיה ידוע כאוהב שוחד.

שלמה קרעי: בשעת הדיון בבית המשפט הוא היה חולץ את נעליו, ומי שהיה מכניס לו שטרות כסף לתוך הנעל, הוא היה מטה את המשפט לטובתו.

שלמה קרעי: פעם אחת אחד מבעלי הדין הכניס לו חבילה של ניירות ריקים לתוך הנעל.

שלמה קרעי: השופט ראה שהוא דחף לו לתוך הנעל ניירות והכריע את הדין לטובתו.

שלמה קרעי: כשגילה השופט שהניירות ריקים, הוא כעס.

שלמה קרעי: הוא אמר: תראו איזה נוכלים יש היום.

שלמה קרעי: אתה מבין?

שלמה קרעי: הפסוק מדגיש "שֹׁפטים ושֹׁטרים תתן לך".

שלמה קרעי: מי ממנה את השופטים?

שלמה קרעי: העם הוא שממנה את השופטים, ולא השופטים ממנים את עצמם.

שלמה קרעי: כאשר השופטים והחברים שלהם הם חסינים מפני כול אין להם לא איזונים, לא בלמים ולא שום דבר – אין מישהו שיכול לעמוד היום בפני בג"ץ ויכול להגיד להם: טעיתם, עשיתם לא בסדר, אנחנו לא מסכימים איתכם, תשנו את החלטתכם.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: הם ממנים את עצמם, חבר מביא חבר, והם גם חסינים.

שלמה קרעי: כאשר יש חומה בצורה שמקיפה אותם וכאשר במענה לתלונה עליהם, כשמתלוננים לנציב תלונות השופטים – שהוא מין ת"פ של השופטים בעצמם – אז מתוך התגובה שלו כאילו מבצבצת לך המילה: חחח, מי אתה בכלל שתתלונן עלינו, אנחנו מורמים מעם, אז ברור לכולם למה צריך "שֹׁפטים ושֹׁטרים תתן לך", למה צריך שאנחנו, הציבור, נמנה את השופטים ולא הם ימנו את עצמם, כשיש להם וטו על כל התהליך וכשיש חבר מביא חבר.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, האמון במערכת המשפט יורד כמו עקומה של 1 חלקי x.

שלמה קרעי: זה קו כזה שיורד ושואף לאפס בסופו של דבר.

שלמה קרעי: אסימפטוטי לאפס.

שלמה קרעי: מי שאשם בכך, בזה שאמון הציבור במערכת הזו שואף לאפס והולך ומידרדר עם השנים, הם ראשי כנופיית שלטון החוק בכבודם ובעצמם.

שלמה קרעי: אתמוך את דבריי בעובדות ובנתונים.

מנסור עבאס: שלמה, כאשר אתה משתמש בביטוי "כנופיה", אתה – – –

שלמה קרעי: אני למדתי מנשיא המדינה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: רובי ריבלין, הוא שטבע את המונח "כנופיית שלטון החוק" – –

מנסור עבאס: אפילו.

מנסור עבאס: כאשר אתה אומר "כנופיה" – – –

שלמה קרעי: – – אז אני נתלה באילן גדול.

מנסור עבאס: איך יהיה אמון במערכת המשפט כאשר חבר הכנסת מדבר בשפה – "כנופיה", זה מחובר לעולם הפשע.

שלמה קרעי: אז בוא תשמע.

שלמה קרעי: בוא תשמע.

שלמה קרעי: כשאני אסיים לסקור את הנתונים תגיד לי אם עדיין יש לך השגות לגבי השימוש בביטוי הזה.

שלמה קרעי: תארו לעצמכם גן עדן של ממש, יפהפה, מלא בעצי גפן מוריקים, אשכולות ענבים עסיסיים תלויים על ענפיהם.

שלמה קרעי: הגן הומה פעילות, אלפי עובדים חרוצים וישרים – לא כולם, רוב העובדים – אלפי עובדים חרוצים וישרים מטפלים בגפנים ומייצרים מהם יין משובח.

שלמה קרעי: אבל יום אחד מנהל הייצור, היינן הראשי ומנהל השיווק עשו יד אחת כנגד בעלי הכרם.

שלמה קרעי: הם תיאמו את פעולות הייצור כך שהיין המשובח יהפוך לחומץ.

שלמה קרעי: ברור לכולם שלא משנה כמה טובים וחרוצים אותם אלפי פועלים – ואני מניח ומקווה שרוב אלפי העובדים במערכת אכיפת החוק הם פועלים טובים וישרים והגונים – אבל זה לא שווה כלום, היין יהפוך לחומץ; השם של היקב יירמס, ירד בפי כול.

שלמה קרעי: כאשר ראשי הארגון פועלים כמו בתוך כנופיה, אז זה מביא שם רע לכל המערכת הזו.

שלמה קרעי: במדינה דמוקרטית יש חשיבות עליונה לגורמי מערכת אכיפת החוק, לעצמאותם ולניקיון כפיהם.

שלמה קרעי: על אף חשיבותם העליונה, גם הם כפופים לחוק בכל מעשיהם.

שלמה קרעי: אבל אצלנו, במדינת ישראל, אדוני היושב-ראש, הכול הפוך בהקשר הזה, גם ברמת המקרו וגם ברמת המיקרו.

שלמה קרעי: ברמת המקרו בג"ץ הפר את כל האיזונים שבין הרשויות – הכול – וקבע ששיקול הדעת הפוליטי של חברי הכנסת, של נבחרי הציבור, זה שיקול דעת שהם יכולים לשפוט, והם יכולים להגיד להם מה לחשוב ומה להחליט; אפילו בחוקי-היסוד, שהם אבני היסוד, היכין והבועז של כל דמוקרטיה מתוקנת, שמהם בכלל בג"ץ שואב את סמכותו.

שלמה קרעי: מאיפה קם בג"ץ?

שלמה קרעי: הרי אנחנו יכולים לסגור, לבטל את בג"ץ בחוק, ולא יהיה בג"ץ.

שלמה קרעי: בג"ץ שואב את סמכותו מהכוח שלנו.

שלמה קרעי: ובא בג"ץ, ולאט-לאט דורס ודורס ודורס עד שהוא מגיע לזה שהאג'נדה שלו, הערכים האוניברסליים שאותה חבורה מאמינה בהם, הם מעל חוקי-היסוד.

שלמה קרעי: גם חוקי-היסוד הפכו להיות כחומר ביד היוצר או כחומר ביד הבג"ץ.

שלמה קרעי: מחרה-מחזיק אחריהם גם היועץ המשפטי לממשלה, שהוא כבר מזמן לא יועץ.

שלמה קרעי: הוא לא יועץ משפטי לממשלה – כן, בעיניי הוא רועץ משפטי לממשלה – אבל הוא לא יועץ, הוא מסכל מדיניות.

שלמה קרעי: הוא קובע מה לא מוצא חן בעיניו והוא לא כשר.

שלמה קרעי: מה שלא נראה לו, לא יעבור.

שלמה קרעי: פקידים שולטים, נבחרי ציבור נרמסים, והציבור זועק לעזרה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, מערכת משפט כשלעצמה היא לא ערובה לשלטון צדק ולדמוקרטיה.

שלמה קרעי: יש כמה מערכות שמהוות את הדמוקרטיה.

שלמה קרעי: אם אין איזונים, ואם יש מערכת אחת שהפכה את עצמה לשליט-על – ודווקא המערכת הלא-נבחרת, המערכת שבוחרת את עצמה כמו בתוך קליקה סגורה – זאת סכנה איומה לדמוקרטיה.

שלמה קרעי: תפקיד מערכת המשפט הוא לשפוט על פי החוק, להעביר ביקורת, אבל בשום אופן לא להפוך את עצמה לשליט עליון ששואב את סמכותו מהאג'נדה הפרטית שלו.

שלמה קרעי: לשיטתם, לשיטת בג"ץ – והם אומרים את זה בלי למצמץ, חוץ מכמה צדיקים שם, שאומרים שזה לא בסדר מה שעושים, אבל הם תמיד בדעת מיעוט – לשיטתם, החוק הוא המלצה, והפרשנות שלהם היא הקובעת, גם אם הפרשנות היא בניגוד גמור לחוק עצמו.

שלמה קרעי: אתה יודע, לא המצאתי את זה.

שלמה קרעי: המשנה ליועץ המשפטי לשעבר, דינה זילבר – שעומדים לשים אותה כשופטת בעליון, זה אחד מהדילים שנרקמים בממשלת ההונאה הזו – תיארה את ההפיכה המשפטית הזו ואת הכתרת המשפטנים לנבחרי-על בספרה "ביורוקרטיה כפוליטיקה".

שלמה קרעי: היא כתבה ככה: במדינה המינהלית – תשמע, אדוני היושב-ראש, איזה מילים קשות ונוקבות.

מנסור עבאס: כן.

שלמה קרעי: במדינה המינהלית חשוב "שהדרג הפקידותי יכיר בכוחו לעצב מדיניות" – הדרג הפקידותי יכיר בכוחו לעצב מדיניות.

שלמה קרעי: "המגמה החשובה" – בעיניה, אותה אחת שתהיה תכף שופטת בג"ץ – "היא העתקת מרכז הכוח השלטוני – – – מהדרג הפוליטי הנבחר לדרג הפקידותי הממונה".

שלמה קרעי: "תהליכים אלו" – היא מוסיפה – "מתרחשים במסווה של ניטרליות ושל מומחיות אובייקטיבית, תוך עקיפת ההליך הדמוקרטי וסיכונו", מבלי לתת דין וחשבון לציבור הרחב.

שלמה קרעי: מילים שמזעזעות את אמות הסיפים, שמראות מה באמת קורה מאחורי הקלעים, מה מנסים כאן אותם פקידים לעשות, והם מנסים.

שלמה קרעי: כאן יש ממשלה שגם מוכנה להקריב את עצמה על המזבח הזה.

שלמה קרעי: מבחינתם אין שום בעיה: ניתן להם, נוסיף להם סמכויות, שהם יקבעו.

שלמה קרעי: אז למה אנחנו הולכים לקלפי?

שלמה קרעי: למה הציבור בא ואומר: אני רוצה את מנסור, שהוא יתווה את המדיניות, הוא יקבע, הוא יגיד מה לבנות, מה להרוס, מה לקדם, לא בג"ץ?

שלמה קרעי: כך הם מצפצפים צפצוף ארוך על הציבור, אותם אלה שיושבים בשדות, הלא-אינטליגנטיים כל כך, שהולכים לקלפי וחושבים שהפתק שלהם באמת מזיז למישהו.

שלמה קרעי: עושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפינחס.

שלמה קרעי: הציבור מתחיל להתעורר.

שלמה קרעי: במגדלי השן מבינים היום, אולי מאוחר מדי, שמערכת אכיפת החוק והמשפט שואבת את כוחה לא רק מתוקף חוק, אלא גם ובעיקר מתוקף אמון ציבורי גבוה.

שלמה קרעי: פוליטיקאים מקבלים את אמון הציבור בקלפי.

שלמה קרעי: ראשי מערכת אכיפת החוק מאבדים את אמון הציבור בעקבות מעשיהם, התבטאויותיהם והתנהלותם.

שלמה קרעי: הם מאבדים, והאמון יורד.

שלמה קרעי: האמון הולך ויורד, לא בגלל מה שאני אומר, אני בא לאחר מעשה.

שלמה קרעי: אני בא להגיד: תראו לאן הגעתם, לאן אתם מובילים את עצמכם.

שלמה קרעי: בשנים האחרונות האמון הזה בשפל המדרגה.

שלמה קרעי: והאם באמת אפשר להאשים מישהו אחר חוץ מהם?

שלמה קרעי: בואו נראה.

שלמה קרעי: נשיאת בית המשפט העליון, שליטת-העל בעיני עצמה, שמגינה על חסיונה המוחלט – אין שקיפות – של ועדת השתיים, לא מוכנה להוציא פרוטוקולים, ובוחרת באופן אובייקטיבי למראית עין שופטים לדיונים מסוימים.

שלמה קרעי: בכל דיון, אתה רואה – יודעים מראש, כולם יודעים: אתה רואה את ההרכב, ואתה אומר, זה יהיה ככה, זה יהיה ככה.

שלמה קרעי: אנחנו יודעים.

שלמה קרעי: ומי בוחר את ההרכב?

שלמה קרעי: שליטת-העל.

שלמה קרעי: ההרכב מותאם לתוצאה המבוקשת.

שלמה קרעי: חוץ משימוש בסמכותה למימוש האג'נדה הפרטית שלה, היא גם יושבת על כס המשפט – וכל הדברים האלה פורסמו אצל קלמן ליבסקינד ועוד אחרים – ומפנה צדדים לגישור אצל חברתה הטובה; מצביעה בעד העוזרת המשפטית שלה לשעבר לשופטת.

שלמה קרעי: כמו, אגב, היועץ המשפטי עכשיו, מנדלבליט.

שלמה קרעי: העוזר שלו, חברו הקרוב שנים ארוכות, גיל לימון – הוא לא פסל את עצמו, מינה אותו למשנה.

שלמה קרעי: אין להם גבולות.

שלמה קרעי: זה בדיוק מה שאמרתי בהתחלה.

שלמה קרעי: ראשי מערכת אכיפת החוק לא מתנהלים בסטנדרטים המינימליים שהם דורשים מנבחרי הציבור ובטח לא מהציבור.

שלמה קרעי: וזה כמו כנופיה.

שלמה קרעי: גם הסכמי ניגוד עניינים לא ממש משפיעים על דעתה העליונה, וגם לא על מנדלבליט.

שלמה קרעי: היא מקבלת להתמחות בלשכתה כשופטת בעליון את הבת של חברה הקרוב ביותר, שנמצא בהסכם ניגוד עניינים שלה.

שלמה קרעי: היא דנה בהסכם קואליציוני על הוועדה לבחירת שופטים, כאשר היא עצמה חברה בה.

שלמה קרעי: אין להם ניגודי עניינים.

שלמה קרעי: דעתם טהורה.

שלמה קרעי: הם עושים כל מה שעולה בדעתם.

שלמה קרעי: היועץ המשפטי – נעבור אליו – ראש התביעה במדינת ישראל, האיש שעל פיו יישק דבר, מסתתר מאחורי חומה בצורה של צווי איסור פרסום.

שלמה קרעי: אם אתה נקי כפיים, כמו שאתה מבקש מכולנו להיות, למה צווי איסור פרסום?

שלמה קרעי: בוא נדע, תן לציבור לראות.

שלמה קרעי: צווים שמסתירים לכאורה הדלפות מחקירה, שיבוש הליכי חקירה בפרשת הרפז.

שלמה קרעי: אותו יועץ משפטי גם מתזמן כתב חשדות וכתב אישום לפי צורכי השמאל והתקשורת.

שלמה קרעי: אנחנו רואים היום את כתב החשדות, את כתב האישום, נגד נתניהו, איך הוא קורס כמגדל קלפים.

שלמה קרעי: יועץ משפטי – נמצא בניגודי עניינים עם פוליטיקאים ולא מקפיד על כך שתוצאות הפעולות שלו לא ישרתו אותם.

שלמה קרעי: מגיש כתב אישום – אנחנו נכנסנו ביחד לכנסת, אדוני היושב-ראש – טיוטת כתב אישום חודש לפני הבחירות; שימוע, עוד פעם לפני הבחירות; כתב אישום, שוב לפני הבחירות.

שלמה קרעי: טורף את הקלפים בקלפי, מתנהל כמו שחקן פוליטי במגרש, ואי-אפשר להתפלא שהאמון במערכת הזו הגיע לשפל המדרגה.

שלמה קרעי: הוא גם לא חוקר הדלפה אחת ממשרדו – כן, מעניין באמת מי המדליף – ומפקיר את הזירה המשפטית לידי כתבי חצר, שמשרתים אג'נדה מסוימת מאוד.

שלמה קרעי: הוא לא בודק, בלשון עדינה, מי היה אחראי בפרקליטות להדליף לבג"ץ בזמנו, ולוועדת האיתור, שכאילו התיק שלו נסגר מחוסר אשמה – ככה בג"ץ אמר.

שלמה קרעי: היועץ המשפטי וינשטיין כתב שהתיק נסגר בעקבות קשיים ראייתיים על מנדלבליט.

שלמה קרעי: וינשטיין גם אמר:

שלמה קרעי: גם אם לא נמצאו די ראיות להגשת כתב אישום נגד מנדלבליט, יש להוקיעו ולדאוג לסילוקו מתפקיד מזכיר הממשלה.

שלמה קרעי: וינשטיין, היועץ המשפטי, אמר על מנדלבליט ומנדלבליט דאג – או לא דאג לוודא שהשקר שהגיע לבג"ץ כאילו יש כאן חוסר אשמה יתוקן.

שלמה קרעי: זהו פרצופה, אדוני היושב-ראש, של מערכת אכיפת החוק בישראל.

שלמה קרעי: הוא גם – – –

מנסור עבאס: לא, אתה לא מדבר על מערכת אכיפת החוק, אתה מדבר על איש.

מנסור עבאס: הרי דיברת בשבחו של היועץ הקודם, וינשטיין, נכון?

שלמה קרעי: נכון.

מנסור עבאס: מי שהחזיק את היועץ הנוכחי בתפקידו ושדרג אותו ליועץ משפטי לממשלה זאת לא מערכת אכיפת החוק, זו המערכת הפוליטית, נכון?

שלמה קרעי: נכון, והם גם לא ידעו.

שלמה קרעי: לא הובא לידיעת ועדת האיתור המידע הזה.

שלמה קרעי: לא גילו.

שלמה קרעי: יושב-ראש ועדת האיתור אמר:

שלמה קרעי: אם היינו יודעים את העניין הזה, שזה הוסתר מבג"ץ שהתיק לא נסגר מחוסר אשמה כמו במידע שהובא לבג"ץ, היינו פועלים אחרת.

שלמה קרעי: הוא אמר את זה.

שלמה קרעי: הסתירו כאן מידע, והוא הראש של מערכת – – –

מנסור עבאס: אבל בציטוט שאתה מביא בעצם הכתובת שלך היא לא מערכת אכיפת החוק אלא המערכת הפוליטית.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: נשיאת בית המשפט העליון, זה חבר מביא חבר, הם ממנים את עצמם, זה לא המערכת הפוליטית.

שלמה קרעי: ברור שהמערכת הפוליטית בסוף כן, אבל בסופו של דבר הם מעל המערכת הפוליטית.

שלמה קרעי: ברגע שהם נכנסו לתפקיד, הם כבר לא סופרים אף אחד.

שלמה קרעי: הם עושים מה שמתחשק להם.

שלמה קרעי: והדבר הזה – – –

מנסור עבאס: וזה לא משנה מאיפה הם באים ומי ממנה אותם, כי מי שמינה אותם זאת ממשלת הימין, נכון?

שלמה קרעי: בסדר, עוד פעם – – –

מנסור עבאס: אז כנראה שיש משהו מעבר לאג'נדה הפוליטית שלך, או של – – –

שלמה קרעי: אבל אתה רואה שבסופו – שנעלם מידע כשמינו, ואתה רואה את ההתנהלות, אתה רואה את הפעולות.

שלמה קרעי: היועץ המשפטי מנדלבליט בעצמו אמר: תופסים אותי בגרון.

שלמה קרעי: זאת שיטה בפרקליטות.

שלמה קרעי: אתה שמעת את ההקלטות האלה.

שלמה קרעי: אי-אפשר לומר שזאת לא כנופיה.

שלמה קרעי: התנהלות כזו, כשהיועץ המשפטי לממשלה מעיד שסוחטים אותו בגרון, ששי ניצן סוחט אותו, זה הרבה יותר גרוע מכנופיה.

שלמה קרעי: זו חבורה שמנהלת את המדינה, שמטילה את אימתה על כל פוליטיקאי ועל כל נבחר ציבור, על כל ראש עיר.

מנסור עבאס: אבל זה בכל מערכת.

מנסור עבאס: גם מנהל בית ספר יכול להגיד שהמורים תופסים אותו בגרון, כי זאת מערכת מתפקדת.

מנסור עבאס: יש הדדיות ביחסים.

שלמה קרעי: מה זה תופסים אותו בגרון?

שלמה קרעי: בדברים פליליים?

שלמה קרעי: אז זה חמור מאוד.

מנסור עבאס: בכל מערכת, משפטית ולא משפטית, אתה תמצא את יחסי הגומלין בין גורמים שונים בתוך המערכת.

שלמה קרעי: אבל שיטה כזאת בפרקליטות, שאמורה להיות נקיית כפיים, שהיא תופסת את היועץ המשפטי לממשלה בגרון?

שלמה קרעי: זה חמור בעיניי, זה דבר שמזעזע את אמות הסיפים.

שלמה קרעי: הוא גם, לאחרונה, הוא הרי תפס לעצמו – הוא העיף את ממלא מקום פרקליט המדינה דן אלדד, שהעז לרחרח קצת בתיקים שלו, ומינה את עצמו גם לפרקליט המדינה לתקופה מאוד ארוכה.

שלמה קרעי: רק לאחרונה הוא מינה את אותו פרקליט שהטריד מינית, וכל ארגוני הנשים ומיכאלי, וזנדברג, וכל אלו, שאם זה היה מישהו מהימין היו צווחות וצועקות עד לב השמים – הכול עבר בדממה, הכול עבר בשתיקה.

שלמה קרעי: אז הצביעות הזאת ושיתוף הפעולה שלהן עם המערכת הזו, זה דבר שצריך להוקיע אותו וצריך לומר אותו בצורה מפורשת.

שלמה קרעי: באותה מערכת גדל גם שי ניצן, שהזכרנו אותו קודם, שתפס את מנדלבליט בגרון.

שלמה קרעי: הוא סמל ומופת של הגינות ויושרה עד כדי כך שבית המשפט קבע שהוא מפלה אנשי ימין.

שלמה קרעי: פרקליט שבשש שנות תפקידו טויחה פרשה של דריסה אכזרית של נער צעיר, גל בק.

שלמה קרעי: גם פרשת רות דוד, שיכלה להכניס לכלא אותה ועוד הרבה פרקליטים, שמסתובבים בינינו, נגוזה ונעלמה במשמרת שלו.

שלמה קרעי: בכל הנוגע לתיקי ראש הממשלה נתניהו הם הפעילו טרור משפטי, החל מטיוח של תצהירי שקר, שהגישה ליאת בן ארי לבית המשפט, לכאורה, עובר לאיומים וסחיטה של מקורבים לראש הממשלה, בדרכים בזויות, כדי להפוך אותם לעדי מדינה, וכלה בהחזקת קלטות מאיימות במיוחד, שהזכרנו קודם, שסוחטות יועץ משפטי לממשלה – על פי עדותו של מנדלבליט בעצמו.

שלמה קרעי: הוא גם, אותו שי ניצן, הפרקליט לשעבר, תדרך שופטים מכהנים איך להגן עליו, ונציבת הביקורת על הפרקליטות – אותה אחת שאולי היו לה קצת שיניים וסירסו לגמרי את המעמד שלה – אמרה עליו שהוא לא ראוי לכהן כפרקליט מדינה, נציבת הביקורת על הפרקליטות.

שלמה קרעי: והדובדבן שבקצפת, לפני שהוא פרש גם ניפחו לו את הפנסיה התקציבית שלו בכמה עשרות אלפי שקלים.

שלמה קרעי: טוב יש כאן עוד המשך.

שלמה קרעי: אני לא רוצה, מכיוון שהזמן קצת התקצר, אז אני אדלג קצת על עוד כמה דוגמאות.

מנסור עבאס: כן, אז תרשה לי להיפרד ממך.

שלמה קרעי: בבקשה.

עיסאווי פריג': – – –

שלמה קרעי: זה יחכה פה עד הערב, אדוני השר.

אחמד טיבי: כמה זמן, קרעי?

שלמה קרעי: יש לי עוד 40 דקות לסיים, ביקשתי פחות ממה – – –

אחמד טיבי: נסבול בשקט.

שלמה קרעי: בבקשה, אתה מוזמן לסבול ואני נהנה כשאתה סובל.

אחמד טיבי: תודה רבה, תמיד ידעתי שאתה מלא רגש.

שלמה קרעי: כל מה שהזכרתי עכשיו התנקז בסופו של דבר לראש החץ של הפלת שלטון הימין בישראל.

שלמה קרעי: הפרקליטה הבכירה בתיקי ראש הממשלה נתניהו, ליאת בן ארי, עצרה את הזמן מלכת, והספיקה לקרוא אלפי עמודים בתוך ימים ספורים.

שלמה קרעי: היא יצאה לחופשה בזמן שימוע בתיק שהיא מובילה, ואמרה שלא ידעה על פרסום תוכנית המקור בנוגע למשפט נתניהו.

שלמה קרעי: וזה נמשך ונמשך.

שלמה קרעי: בכירי השלטון מאותרגים ולא נפתחת כנגדם כל חקירה.

שלמה קרעי: ליברמן ופאינה קירשנבאום, גנץ והמימד החמישי, בנט והשערורייה התורנית בכספי הבית היהודי, ועוד ועוד.

שלמה קרעי: כל מי שמיישר קו עם השלטון בפועל, עם אותה כנופיית שלטון החוק – מוגן.

אחמד טיבי: שלמה, חבר הכנסת קרעי, שאלה, אני מאתגר אותך.

שלמה קרעי: בבקשה.

אחמד טיבי: תראה, ראדה היא סגנית המזכירה, אני היושב-ראש, יש שם שר ערבי, עיסאווי, וחבר הכנסת מנסור עבאס.

אחמד טיבי: אם אני אודיע עכשיו על הצבעה על הקמת מדינה פלסטינית, לדעתך יהיה לי רוב להצעה או לא יהיה לי רוב להצעה?

שלמה קרעי: לצערי אותה כנופיית שלטון חוק, אותו בג"ץ – –

אחמד טיבי: תחשוב טוב על השאלה, אל תענה אוטומט, אל תענה אוטומט.

אחמד טיבי: תראה איך הם שניהם נהיו בהיכון.

שלמה קרעי: אז אני עונה.

שלמה קרעי: – – הכניס אתכם לכנסת – – –

אחמד טיבי: איך?

עיסאווי פריג': אני מחויב להחלטות ממשלה.

אחמד טיבי: זה אחד, כבר הסיכוי שלי ירד, נשאר מנסור.

שלמה קרעי: טוב, כבר אין לך רוב.

שלמה קרעי: הוא הכניס אתכם לכנסת למרות שאתם מתנגדים – –

אחמד טיבי: לא יהיה לי רוב.

שלמה קרעי: – – לעצם קיומנו כאן, במדינה היהודית, בארץ נחלת אבותינו, וזאת בעיה בפני עצמה.

שלמה קרעי: אז מי שיוצא נגד אותה מערכת, מי שמיישר קו עם המערכת הזו – מוגן.

שלמה קרעי: מי שיוצא נגדם – ידוע ידע שחרב המשפט תונף מעל ראשו.

שלמה קרעי: וכאן אני משלים את המעגל שפתחתי בו: כך מעלו ראשי מערכת אכיפת החוק באמון הציבור והפכו את אותו יין לחומץ בפי כול.

שלמה קרעי: "כרם היה לידידי בקרן בן שמן.

שלמה קרעי: ויעזקהו ויסקלהו ויִטעהו שֹׂרֵק ויבן מגדל בתוכו וגם יקב חצב בו.

שלמה קרעי: וַיְקַו לעשות ענבים ויעשׂ באֻשים".

שלמה קרעי: זאת המערכת הזו, שאמורה להיות נקיית הכפיים ביותר, שאמורה לתת דוגמה אישית.

שלמה קרעי: היא גרמה לכך שאמון הציבור הגיע לדיוטה התחתונה במערכת, ואנחנו, בעזרת השם, נדע לשים סוף לעניין הזה.

שלמה קרעי: בעזרת השם בקרוב.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, מכובדי ראש הממשלה בפועל, על התנהלות מופקרת של שופט ישראל פותחת הפרשה ואומרת: "שפטים ושטרים תתן לך בכל שעריך".

שלמה קרעי: מה זה "תתן לך"?

שלמה קרעי: קודם כול תשים עליך שופטים ושוטרים.

שלמה קרעי: גם אתה, מנהיג הציבור שבוחר את השופטים וכל שכן השופטים עצמם, צריכים להיות הראשונים לשים על עצמם שופטים ושוטרים ולהיות מחויבים לחוק.

שלמה קרעי: יש סיפור בגמרא על רבי ינאי, שהיה דיין, הגיעו אליו פעם להתלונן על מישהו שהעצים שלו, הנוף שלהם נוטה לרשות הרבים ומפריע למעבר של הגמלים, של הסוסים.

שלמה קרעי: רבי ינאי שמע את התלונה ואמר להם, אני לא יכול לפסוק עכשיו, תבואו מחר – למרות שלכאורה זה פשוט, מפריע לרבים, צריך לחתוך.

שלמה קרעי: רבי ינאי אמר להם, לכו עכשיו ובואו מחר.

שלמה קרעי: למוחרת באו, והוא אמר לאותו אחד שהעצים היו שלו: אתה צריך לחתוך את הנוף, שלא יפריע לרשות הרבים.

שלמה קרעי: היה שם שכן של רבי ינאי, קפץ, אמר לו, הרב, איך אתה אומר את זה?

שלמה קרעי: אתה, העצים שלך בגינה נוטים לרשות הרבים, טול קורה מבין עיניך.

שלמה קרעי: אז הוא אמר לו, לך תבדוק את העצים שלי, לך תראה ותגיד לי אם עדיין הם נוטים לרשות הרבים.

שלמה קרעי: הלכו וראו שבאמת הוא חתך.

שלמה קרעי: באותו ערב הלך רבי ינאי וחתך את העצים שלו שנטו לרשות הרבים.

שלמה קרעי: זה לא הפריע לאף אחד, אבל בכל זאת הוא נזהר שלא לפסוק דין, אפילו במקרה שבאמת זה הפריע; קודם כול הוא נטל את הקורה מבין עיניו, קודם כול הוא הלך והיווה דוגמה אישית, ורק אחר כך נתן מוסר ופסק דין לאחרים.

שלמה קרעי: חודש אלול, שאנחנו נמצאים בתחילתו, הוא ההכנה לקראת היום שבו "יעמיד במשפט כל יצורי עולם".

שלמה קרעי: אין לפניו לא עוולה ולא שכחה ולא משוא פנים ולא מקח שוחד.

שלמה קרעי: גם השופטים וגם נבחרי הציבור עומדים לדין לפני מלכו של עולם.

שלמה קרעי: ומכיוון שכך, עליהם לשבת באימה וביראה בדין.

שלמה קרעי: על כתפיהם מוטלת אחריות רבה.

שלמה קרעי: במדרש תנחומא מופיע, שאמר יהושפט לדיינים: "כי לא לאדם תשפטו כי לה'", למה הכוונה?

שלמה קרעי: "אמר רבי חמא בר חנינא – – – אמר הקדוש ברוך הוא לדיינין: היו נוהגים באימה בעצמכם כאילו אותי אתם דנין".

שלמה קרעי: כשבאים לפניכם בני אדם לדין, למשפט, תרגישו כאילו הקדוש ברוך הוא נמצא בדין, כאילו אותו אתם שופטים.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: כי אם אני גזרתי לאדם מסוים מאה שדות ואתם חייבתם אותו בדין שלא כדין, והוא היה צריך לבעל דינו שדה אחד, אני צריך להשלים לו.

שלמה קרעי: אז אתם, כשאתם דנים בדין, אתם נוטלים ממני, אתם דנים אותי כביכול.

שלמה קרעי: מסופר על אימא שלום, היא הייתה של אחות רבן גמליאל, אשתו של רבי אליעזר, והיה פילוסוף אחד בשכונתה שהיה לו שם שהוא לא מקבל שוחד.

שלמה קרעי: הם, היא ואחיה, רבן גמליאל, ידעו שמי שאין לו יראת שמיים לא יכול לעמוד בפני השוחד, אז ביקשו לשחק בו.

שלמה קרעי: הביאה לו אימא שלום מנורה של זהב מתנה והלכה אצלו.

שלמה קרעי: אמרה לפילוסוף הזה, אמרה לו, רצוני שיחלקו לי בנכסי בית אבי, אבא שלי נפטר ואני רוצה גם חלק בירושה.

שלמה קרעי: אמר להם הפילוסוף, נכון, תחלוקו, מגיע לך.

שלמה קרעי: אמר רבן גמליאל, כתוב אצלנו, במקום בן לא תירש הבת.

שלמה קרעי: אמר לו הפילוסוף, מיום שגליתם מארצכם ניטלה תורת משה וניתנה תורה אחרת.

שלמה קרעי: וכתוב בה: בן ובת יורשים כאחד.

שלמה קרעי: למחר, הלך רבן גמליאל ונתן לאותו פילוסוף במתנה חמור לובי, חמור שעולה מאוד מאוד יקר.

שלמה קרעי: חזר ואמר, אני רוצה לערער על פסק הדין.

שלמה קרעי: שוב ישב אותו פילוסוף ואמר להם הפעם, תקשיבו, אני השפלתי לסוף הספר, אתמול קראתי רק את ההתחלה, היום סיימתי את הספר וכתוב בו: לא לגרוע מתורת משה באתי אלא להוסיף על תורת משה באתי.

שלמה קרעי: ובתורת משה – אומר להם הפילוסוף – כתוב, במקום בן לא תירש הבת.

שלמה קרעי: אמרה לו אימא שלום: יאיר אורך כמנורת זהב.

שלמה קרעי: רמזה לו, מה, שכחת את מנורת הזהב שנתתי לך?

שלמה קרעי: אמר לה רבן גמליאל, בא החמור ובעט המנורה.

שלמה קרעי: אז זה, שופטים, כאשר אין יראת אלוקים, כאשר השופטים ממנים את עצמם, כאשר הם לא מחויבים לשום דבר, כאשר אין ביקורת, כאשר אימת הציבור לא עליהם, מגיעים לדיותא התחתונה ואמון הציבור יורד.

שלמה קרעי: ואם בדיני ממונות כך, בהנהגת הציבור ובדיני מדינה על אחת כמה וכמה.

שלמה קרעי: הרי העם מכריז בקלפי מי יוביל אותו ומי יקבע מדיניות, והממשלה נבחרת בהתאם לכך.

שלמה קרעי: אומנם הפעם הזאת הממשלה לא נבחרה בהתאם לכך, הממשלה גנבה את המנדט, לא עשתה את מה שהבטיחו לבוחרים חלק מחברי הממשלה וראש הממשלה, ראש ממשלת ההונאה הזאת בעצמו, אבל בדרך כלל, ממשלה היא זו שנבחרת על ידי העם בהתאם לקלפי.

שלמה קרעי: ולכן שופטים שבאים ומנסים לשנות סדרי מדינה באופן לא דמוקרטי, לבטל חוקים ולשים את עצמם מעל החוק, משבשים את הסדר ומפירים את האיזון.

שלמה קרעי: הפתרון לכך הוא "שפטים ושטרים תתן לך".

שלמה קרעי: אם השופטים ייבחרו על ידך, אם יקום כאן בית משפט לחוקה שייבחר על ידי הכנסת, ששופטיו יעברו שימוע במליאת הכנסת או בוועדת החוקה, אז הם יהיו מחויבים לך, לעם ישראל ולא לעצמם.

שלמה קרעי: רק אז יהיה: ושפטו את העם משפט צדק.

שלמה קרעי: אז זה הפרק הראשון שדיברנו עליו, על מערכת המשפט.

שלמה קרעי: העניין השני שאני רוצה לדבר עליו – על מנהיגות, על מלך ומנהיג בישראל.

שלמה קרעי: הפרשה מצווה אותנו לשים עלינו מנהיג: "שום תשים עליך מלך – – – לא תוכל לתת עליך איש נוכרי אשר לא אחיך הוא".

שלמה קרעי: כן, יש ציווי בתורה שעם ישראל ישימו עליהם מנהיג.

שלמה קרעי: הרמב"ם כותב שאי-אפשר להעמיד מלך על ישראל אחד כזה שהאומנות שלו בזויה.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: כי העם יזלזלו בו לעולם.

שלמה קרעי: אם הוא היה בעבר בורסקי למשל, אחד שאומנותו בזויה – נכון שכל אומנות בסוף מכבדת את בעליה, הוא מתפרנס ממנה, אבל מלך לא יכול להיות אחד כזה.

שלמה קרעי: כלומר, לפי הרמב"ם מלך צריך להיות אחד כזה שהעם יכבדו אותו, זאת אומרת, שיזכה לאמון העם.

שלמה קרעי: מנהיג שהעם מזלזלים בו לא יכול להנהיג.

שלמה קרעי: ואנחנו רואים את זה.

שלמה קרעי: קל מאוד לנחש מה הרמב"ם היה אומר על מנהיג שקיבל אמון מזערי מהעם, למעשה לא קיבל את אמון העם, רק שישה מנדטים, וגם באמון הזה הוא מעל וחטף לעצמו את השלטון בכחש ורמייה.

שלמה קרעי: לא פלא שאף אחד לא מקשיב לממשלה הזאת.

שלמה קרעי: לא פלא שהמנהיג אין בו כוח.

שלמה קרעי: הרי המנהיג, הקדוש ברוך הוא – יש לו סייעתא דשמיא; מנהיג של עם ישראל זה לא סתם מנהיג, זה מנהיג שהקדוש ברוך הוא צריך להיות איתו, ללוות אותו, להדריך אותו.

שלמה קרעי: אנחנו רואים ממשלה מופקרת, ממשלה רופסת, שלא מקבלת את הסיוע הזה, לא מקבלת, שום דבר לא זורם לה חלק, הכול נתקע, בכל האתגרים הם נכשלים.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: כי זה מנהיג שהעם מזלזלים בו, זה מנהיג שלא זכה לאמון העם, ולכן העם לא מקשיבים לו ואין לו לגיטימיות להנהיג את העם.

שלמה קרעי: הרמב"ם כותב גם, שמצווה על המלך לכבד לומדי תורה, וכשייכנסו לפניו חכמי ישראל, יעמוד לפניהם ויושיבם לצידו.

שלמה קרעי: וכן היה יהושפט מלך יהודה עושה לתלמידי חכמים.

שלמה קרעי: הוא היה המלך, וכשהיה נכנס אליו תלמיד חכם, היה קם מפניו ומנשקו וקורא לו מורי ורבי.

שלמה קרעי: זו תמיד הייתה הדרך של מנהיגי ישראל.

שלמה קרעי: לומדי התורה הם אבן הראשה של עם הספר, "כי היא חכמתכם ובינתכם לעיני העמים".

שלמה קרעי: אבל הממשלה הזו החליטה לעקור את הכול, לא תורה ולא מצווה.

שלמה קרעי: ומצוות הצר ליברמן, הצר ליברמן, מתעללים בילדי האברכים, גוזרים גזרות קשות על החלשים ואין פוצה פה ומצפצף בממשלה הרעה הזאת.

שלמה קרעי: זאת הנהגה שמזלזלת בחוכמה, היא נטולת השכלה בחלקה האחד, ועושה את תורתה קרדום לחפור בה ולהתעלל בחלשים ובעם הספר בחלקה השני.

שלמה קרעי: אני רוצה להקריא לכם משהו שכתב הרב יונתן זקס על פרשת שופטים, על המצווה הזאת של השמת מלך ועד כמה יש חשיבות לחוכמה ולעצה ולתבונה במנהיגות של עם ישראל.

שלמה קרעי: הוא כותב ככה: פרשת שופטים היא המקור הקלאסי למה שחכמינו כינו שלושה כתרים, כתר תורה וכתר כהונה וכתר מלכות.

שלמה קרעי: ואגב, ההמשך הוא: וכתר שם טוב עולה על גביהם.

שלמה קרעי: זהו הביטוי הראשון בהיסטוריה לעקרון הפרדת הרשויות שנוסח לראשונה בידי מונטסקיה בספרו "רוח החוקים" באמצע המאה ה-18.

שלמה קרעי: פרשתנו עוסקת בכל שלושת התפקידים הללו, אבל את מרב תשומת הלב מושכת בפרשה, פרשת המלכים, ויש לכך סיבות רבות.

שלמה קרעי: ראשית, זו המצווה היחידה בתורה שמצוין בה כי כך עושים גם עמים אחרים.

שלמה קרעי: בדרך כלל אומרת לנו התורה, לא תעשה כמעשיהם, לא תלמדו מחוקות הגויים, אבל כאן, "ואמרת אשימה עלי מלך ככל הגויים אשר סביבתי, שום תשים עליך מלך".

שלמה קרעי: זה דבר אחד שהוא יחיד, ייחודי בעניין הזה.

שלמה קרעי: שנית, הציווי הזה של המלך הוא למרבה ההפתעה בעל אופי מאוד שלילי, הוא לא אומר מה הסמכויות של המלך אלא הוא אומר לו מה אסור לך לעשות: "לא ירבה לו סוסים – – – ולא ירבה לו נשים – – – וכסף וזהב לא ירבה לו מאוד".

שלמה קרעי: כן, כמעט ואין סמכויות למלך אלא אומרים לו מה אסור לך לעשות.

שלמה קרעי: זה הדבר השני שמעניין.

שלמה קרעי: והדבר השלישי, על פי הרעיון היהודי הבסיסי, מנהיגות היא שירות ולא שררה.

שלמה קרעי: המלך מצווה להיות ענו, הוא צריך לקרוא בתורה "כל ימי חייו למען ילמד ליראה את ה' אלוקיו לבלתי רום לבבו מאחיו".

שלמה קרעי: המלך צריך להיות צנוע, צריך להיות ענו.

שלמה קרעי: אבל יש ממד אחד – כן, יש הרבה דברים רבים בממשלה הזאת, אבל יש ממד אחד שהוא כמעט הדבר היחיד שהתורה מצווה את המלך באופן אקטיבי לעשות והממשלה הרעה הזאת פועלת בניגוד גמור לזה, הממד הזה הוא הממד של החוכמה.

שלמה קרעי: הממד הזה הוא הממד של החוכמה.

שלמה קרעי: "והיה כשבתו על כסא ממלכתו וכתב לו את משנה התורה הזאת על ספר – – – והיתה עמו – – – וקרא בו כל ימי חייו".

שלמה קרעי: התורה אומרת לנו: מנהיגים הם לומדים, זה העיקרון שיש כאן.

שלמה קרעי: נכון, יש יועצים – לפעמים אפילו יותר מדי יועצים, מבזבזים כספי ציבור.

שלמה קרעי: יועצים, זקנים, סופרים, חכמי חצר, הכול טוב ויפה, אבל אלה שגורל האומה מוטל על שכמם אינם רשאים לגלגל מעליהם את מטלת החשיבה.

שלמה קרעי: הם לא יכולים לומר: זה לא תחום ההבנה שלי, זה לא תחום העיסוק שלי, אלה דברים שאני לא יודע, אני לא צריך להיות משכיל, יש לי יועצים, חוכמת היועצים.

שלמה קרעי: לא, הם אינם רשאים לגלגל מעליהם את מטלת החשיבה, הקריאה, הלמידה והזכירה.

שלמה קרעי: אין להם זכות לומר: אני עסוק בענייני המדינה ואין לי זמן לספרים.

שלמה קרעי: מנהיגי עם הספר צריכים להיות אנשי ספר.

שלמה קרעי: שני מלכיה הגדולים של ישראל הקדומה, דוד ושלמה, היו משוררים.

שלמה קרעי: דוד כתב את מזמורי תהילים, ושלמה, על פי המסורת – את שיר השירים, משלי וקהלת.

שלמה קרעי: מילת המפתח המקראית הנקשרת עם מלוכה היא חוכמה.

שלמה קרעי: שלמה התפרסם בחוכמתו: "וישמעו כל ישראל את המשפט אשר שפט המלך, ויראו מפני המלך כי ראו כי חכמת אלהים בקרבו לעשות משפט".

שלמה קרעי: "רק יחידי סגולה מקרבנו עתידים להיות מלכים, נשיאים וראשי ממשלה.

שלמה קרעי: אך בכל זאת, ראוי לכולנו ללמוד את העיקרון הכללי הטמון בדברים.

שלמה קרעי: מנהיגים לומדים.

שלמה קרעי: הם קוראים, הם מקדישים זמן להתיידדות עם עולם הרעיונות, הם רוכשים את הפרספקטיבה המיוחדת שלהם, המאפשרת להם לראות רחוק ולראות שקוף.

שלמה קרעי: להיות מנהיג יהודי פירושו להקדיש זמן ללימוד חוכמה וללימוד תורה.

שלמה קרעי: חוכמה – כדי להבין את העולם כפי שהוא, ותורה – כדי להבין את העולם כפי שראוי שיהיה.

שלמה קרעי: מנהיגים אינם חדלים לעולם מללמוד".

שלמה קרעי: עד כאן מתוך הדברים של הרב יונתן זקס.

שלמה קרעי: הכנסתי כמובן באמצע גם הערות ביניים.

שלמה קרעי: עוד דבר כותב הרמב"ם על המלך: "שכל מעשיו יהיו לשם שמיים".

שלמה קרעי: כמו שאמרנו, לשם הנהגה, שירות – עבדות אני נותן לכם, ולא שררה.

שלמה קרעי: לא ראש ממשלה שמה שמעניין אותו – אחרי שהוא מדבר על הקורונה וחושב שכיבו לו את הווידיאו, אז הוא שואל: כמה, 1,800?

שלמה קרעי: זה מה שמעניין אותך, אתה לא מתבייש?

שלמה קרעי: אפילו בינך לבין עצמך, זה לא מבייש אותך להיות ראש ממשלה, שמה שאתה עסוק בו אחרי שעה של שאלות עיתונאיות, של תשובות שאתה עונה, גם אם זה לא אינטראקטיבי אלא קיבלת את השאלות מראש, אבל סוף-סוף אתה מגיב לדברים חשובים שעומדים ברומו של עולם – מה שמעניין אותך זה שהיו לך 1,800 צופים בלייב פייסבוק שלך?

שלמה קרעי: לאן הידרדרנו?

שלמה קרעי: פני הדור כפני הכלב.

שלמה קרעי: מוסיף הרמב"ם – "ותהיה מגמתו ומחשבתו" של המנהיג "להרים דת האמת ולמלאת העולם צדק, לשבור זרוע רשעים ולהילחם מלחמות ה', שאין ממליכין מלך" – לא צריכים מנהיג; מה העם צריך מנהיג?

שלמה קרעי: הוא לא מבין לבד דברים?

שלמה קרעי: "– – – אלא לעשות משפט ומלחמות".

שלמה קרעי: זה התפקיד העיקרי של המלך.

שלמה קרעי: אתם שומעים?

שלמה קרעי: משפט ומלחמות, בשביל זה צריך את המנהיגות.

שלמה קרעי: מה נשאר מהתפקיד העיקרי של ראש ממשלת ההונאה?

שלמה קרעי: את דת האמת הוא מוכר לרפורמים.

שלמה קרעי: את הצדק הוא מוכר לכנופיית שלטון החוק, ובצריח הוא שם פרחים לזועבי.

שלמה קרעי: בנט – אז זועבי היא אותה זועבי, והים הוא אותו ים, ואתה הסתנוורת לגמרי מהשררה ומכס ראש הממשלה, ואתה שוכח מיהם העם שלך, מיהם בני הברית שלך ומי רוצה להשמיד אותך.

שלמה קרעי: פורסם השבוע שמוסי רז רוצה לתקצב אתרי מורשת לפלסטינים.

שלמה קרעי: מוסי, אתר המורשת הקדום ביותר של הפלסטינים, אתה יודע מהו?

שלמה קרעי: זה הקבר של ערפאת, יימח שמו וזכרו.

שלמה קרעי: ועמיתתך למפלגה כבר משתטחת על קברו, כבר שמה שם פרחים, יש כבר אתר מורשת.

אחמד טיבי: בדרך כלל, השר עיסאווי, כל אדם אומר דברים על דעת עצמו ועל אחריותו מעל הדוכן, גם אם הם מכוערים.

שלמה קרעי: יופי.

אחמד טיבי: כן, כולם, כל חברי הכנסת.

עיסאווי פריג': – – – יש הרבה דברים מכוערים.

אחמד טיבי: זה לא על חשבונך.

שלמה קרעי: אני שמח שאתה לא כמו הקואליציה, שסותמת לנו את הפיות.

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: מותר לומר דברים מכוערים, זו כנסת – פרלמנט, parler.

עיסאווי פריג': – – – תגיד דברים עם טעם, אפילו שלא נסכים איתם, אבל שיהיו עם טעם.

שלמה קרעי: אתה חושב שיש אתר מורשת יותר קדום מהקבר של ערפאת לפלסטינים, השר פריג'?

עיסאווי פריג': אל תיכנס – – –

אחמד טיבי: גם חבר כנסת, על פי חוק, מותר לו לומר שטויות.

שלמה קרעי: נכון, בגלל זה אני נותן לך לדבר ולא מפריע – – –

אחמד טיבי: לכן אתה מדבר שעה.

אחמד טיבי: שעה, שעה, שעה.

אחמד טיבי: אני מעיר לך – – –

שלמה קרעי: בגלל זה אני נותן לך להעיר הערות ביניים – – –

אחמד טיבי: אבל זו זכותך, זכותך המוחלטת.

שלמה קרעי: בגלל זה אני לא מפריע לך להערות ביניים.

אחמד טיבי: אוקיי.

שלמה קרעי: ואם חסר כסף לאתר המורשת של ערפאת, תמיד אפשר לפנות למנסור עבאס.

שלמה קרעי: הוא, עם הקופה הקטנה שהוא קיבל, הוא יכול להקים לכם כמה אתרי פייק מורשת שתרצו.

שלמה קרעי: "לא תוכל לתת עליך איש נכרי" – זו ממשלה שמכרה את השלטון לאחים המוסלמים.

שלמה קרעי: מבחינת יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון רם שפע אפשר לשים מוסלמי מהאחים המוסלמים כראש המוסד, סגן ראש המוסד – – –

אחמד טיבי: אתה אפילו לא יודע מי זה יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון בכנסת, אתה אומר שזה רם שפע?

שלמה קרעי: לא רם שפע, סליחה, רם בן ברק.

אחמד טיבי: אמרתי שמותר לדבר שטויות.

שלמה קרעי: טעות לשונית.

אחמד טיבי: מותר לו, כי הוא מדבר כבר יותר משעה.

שלמה קרעי: לפחות בעברית אתה כבר מפחד לתקן אותי.

אחמד טיבי: לא, אני מודה שאתה לא מהח"כים שמתקנים אותם מדי פעם.

אחמד טיבי: אתה עושה את זה בצורה תקינה תמיד כמעט.

שלמה קרעי: חן-חן לך.

שלמה קרעי: בגלל זה אתם לא מגיבים, ועדת החוץ והביטחון, רם בן ברק, על מתקפת הטרור מהצפון?

שלמה קרעי: 19 רקטות ואתם שותקים כמו דגים?

שלמה קרעי: תגיד לי, לא התבלבלת, רם בן ברק?

שלמה קרעי: תפקידך לחזק את הביטחון הלאומי שלנו ולא להחריב אותו.

שלמה קרעי: כנראה שאבתיסאם, חברת ועדת החוץ והביטחון, שרצתה להשמיד את זיכרון יעקב, משפיעה עליך לרעה.

שלמה קרעי: ועוד לא חסרות התבטאויות של ממשלה שאיבדה לגמרי את הצפון.

שלמה קרעי: שוסטר אמר – הזדעזעתי לשמע הדברים, ואני עומד כאן ומוחה בתוקף על הדברים בשם כל תושבי הדרום – הוא אמר:

שלמה קרעי: במקום שאתה רואה גרירה לסבב אני רואה בלונים במקום רקטות.

שלמה קרעי: ככה אומר שוסטר, סגן שר הביטחון.

שלמה קרעי: כששלטונות עזה, ככה הוא אומר, רצו לרמוז שמשהו לא מתנהל נכון – שימו לב, איזה מילים יפות – הם היו יורים עלינו; היום הם משגרים בלונים.

שלמה קרעי: כן, תושבי הדרום, תקשיבו מה יש לסגן שר הביטחון שלכם לומר לכם.

שלמה קרעי: הוא אומר לכם: כשיורים עליכם טילים זה כי שלטונות החמאס בעזה מנסים לרמוז לנו שמשהו לא מתנהל נכון.

שלמה קרעי: איזה יופי, ממש נופת צופים.

שלמה קרעי: והבלונים זה שום דבר, זה בלוני יום הולדת, ממש מסיבה.

שלמה קרעי: ממשלה שאיבדה את כל הגבולות.

שלמה קרעי: פשוט לא נשאר כלום, לא תורה, לא מצווה, לא ביטחון, לא ערכים אסטרטגיים, לא לאומיות, לא ציונות, לא נשאר כלום.

שלמה קרעי: והכי הכי הכי בעיניי, יותר מכול, זאת ממשלה שאיבדה את החמלה.

שלמה קרעי: אין לה חמלה כלפי החלשים בחברה.

שלמה קרעי: התקציב, וחוק ההסדרים, הולך להגיע אלינו מלא מלא מלא בגזרות קשות כנגד כל החלשים בחברה.

שלמה קרעי: הרי בנט או לפיד או שרן השכל או כל האחרים שיושבים כאן, להם עלייה של 200 שקל בחודש בחשבון החשמל או עליית מחירי התחבורה הציבורית או מחירי החד-פעמי – להם זה לא מזיז, הם לא מבינים את כאבו של הרעב.

שלמה קרעי: הם לא יודעים מה זה ילד שמחכה למנת הבשר היומית שלו או השבועית שלו או רוצה ללכת לחוג או מחכה לגלידה פעם בכמה זמן.

שלמה קרעי: הם לא מכירים, לא מבינים את כאבו של הרעב, והם הולכים שולל אחרי השונא הראשי בממשלה הזאת, ליברמן, שלא רואה בעיניים, ונוקם ונוטר כלפי כל האוכלוסיות שלא הצביעו לו.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, הפרק השלישי שאני רוצה לדבר עליו זה הפרק שהפרשה נחתמת בו, פרשת עגלה ערופה.

שלמה קרעי: כתוב, התורה אומרת: "כי ימצא חלל באדמה אשר ה' אלהיך נתן לך לרשתה נפל בשדה לא נודע מי הכהו.

שלמה קרעי: ויצאו זקניך ושופטיך ומדדו אל הערים".

שלמה קרעי: ואז הם יוצאים שם לנחל, לנחל איתן, ואומרים: "וענו ואמרו ידינו לא שפכו את הדם הזה ועינינו לא ראו".

שלמה קרעי: והמדרש אומר: "וכי עולה על דעתנו שזקני בית דין שופכי דמים הם", כשהם אומרים: ידינו לא שפכו את הדם הזה?

שלמה קרעי: בוודאי שלא.

שלמה קרעי: אלא האמירה היא שלא הפקרנו אותו, שלא גרמנו לו למיתה בעקיפין, כי אם היינו גורמים לו למיתה בעקיפין זה היה נחשב שאנחנו שפכנו את דמו.

שלמה קרעי: מה זה בעקיפין?

שלמה קרעי: "שלא בא לידנו הנהרג הזה ופטרנוהו בלא מזונות, שלא ראינוהו ופטרנוהו בלא לוויה".

שלמה קרעי: זה בסך הכול שלא ליוו אותו לדרך.

שלמה קרעי: אם היו עושים דבר כזה ושולחים אותו לדרך בלי לוויה ולא נותנים לו מזונות, והיה מת בסופו של דבר, הם היו נחשבים שופכי דמים.

שלמה קרעי: חברים, קיבלתם מדינה נקייה, מדינה מחוסנת, פורחת.

שלמה קרעי: איך תוכלו לרחוץ בניקיון כפיכם?

שלמה קרעי: איך תוכלו לומר – בנט ושקד, שרוצים להכיל פתאום את המתים, אתם תוכלו לומר "ידינו לא שפכו את הדם הזה"?

שלמה קרעי: למה לא הקשבתם כשנתניהו פנה אליכם וצעק ואמר: שילמנו על מיליוני חיסונים, תחסנו כבר חיסון שלישי את המבוגרים, אל תפקירו את נתב"ג?

שלמה קרעי: אתה יודע, אתמול אמרתי לחבר הכנסת גינזבורג – הוא אומר: הדלתא זה לא קורונה, הדלתא זה משהו חדש.

שלמה קרעי: אמרתי לו: אתם החלפתם את דפי המסרים, כי לפני שבוע-שבועיים, כשאני דיברתי על זה, אמרו לי: לא, הדלתא הגיעה בזמן נתניהו, אתם אשמים.

שלמה קרעי: אז עניתי, אמרתי: הדלתא הגיעה בזמן נתניהו, ובכל זאת הגענו לאפס נדבקים.

שלמה קרעי: השתלטנו על זה, הבאנו לכם מדינה נקייה.

שלמה קרעי: אז הבנתם שהמסר לא מתאים לכם, והחלפתם את המסר?

שלמה קרעי: הדלתא עכשיו זאת מגפה חדשה?

שלמה קרעי: תחליטו, תיצמדו לפחות, תהיו עקביים.

שלמה קרעי: איך הפקרתם את שער הכניסה לארץ?

שלמה קרעי: איך לא טיפלתם בקטיעת שרשראות ההדבקה כשעוד היה אפשר?

שלמה קרעי: איך נתתם לאירוע הזה לצאת משליטה, איך?

שלמה קרעי: כותבי הספרים, מחברי הסיסמאות הריקות, עמדו כאן יום ולילה וצעקו כנגדנו, והיו להם עצות כרימון: אנחנו יודעים ואתם נכשלים.

שלמה קרעי: נכון, היו טעויות בדרך, אבל התגלחתם כבר על הזקן שלנו, כבר ראיתם מה אנחנו עשינו.

שלמה קרעי: מה חשבתם, להיות חכמולוגים, להמציא תורה חדשה?

שלמה קרעי: ראיתם שזאת המדינה הראשונה בעולם שיצאה מהקורונה בזכות החיסונים, שנתניהו נילחם בשבילם.

שלמה קרעי: ומה עם התקשורת?

שלמה קרעי: זה פשוט לא מתקבל על הדעת.

שלמה קרעי: הקורונה משתוללת; תקציב עם גזרות קשות לחלשים; שרים בכירים נעלמים מהקבינט, לא רוצים חוכמה, רוצים טיפשות; שר בריאות שבעיצומה של מגפה אין לו מושג כמה מאומתים יש – חכה, אני אבדוק, חצי דקה ברדיו, חכה, אני אסתכל בנתונים, חכה, חכה, חכה – ובסוף גם אומר נתון שגוי; מכחישי קורונה בממשלה; שאשא ביטון שמתעקשת, רוצה שיהיה לה איזשהו הישג בממשלה קצרת הזמן הזאת, אז היא תפתח את הלימודים ב-1 בספטמבר ויהי מה, ימותו כמה שימותו; עשרות נורבגים; רפיסות ביטחונית; ממשלה שבויה בידי מפלגות אנטי-ציוניות.

שלמה קרעי: ומה מעניין את התקשורת?

שלמה קרעי: ירון אברהם, הכתב הבכיר של חדשות 12 – אני יכול לומר גם ידידי – מה מעניין אותו?

שלמה קרעי: מטריד אותו שאנחנו עדיין קוראים לנתניהו "ראש הממשלה".

שלמה קרעי: אלה החדשות המסעירות.

שלמה קרעי: לא כל המחדלים, לא התוהו ובוהו, לא הקטסטרופה; שאנחנו קוראים לנתניהו "ראש הממשלה".

שלמה קרעי: אז כן, נתניהו, ראש הממשלה בעבר, התואר הזה בעינינו שמור לו, בפרט שאין מישהו עם תואר לגיטימי שאוחז בתואר הזה עכשיו, והוא יהיה גם ראש הממשלה בעתיד.

שלמה קרעי: אבל בא לנו לקרוא לו "ראש הממשלה", על אפכם ועל חמתכם, מה תעשו?

אחמד טיבי: איך, איך הוא יהיה בעתיד?

שלמה קרעי: יהיה בקרוב, בעזרת השם.

אחמד טיבי: תראה את הסקרים.

אחמד טיבי: אין לכם את נפתלי בנט עוד פעם.

שלמה קרעי: אתה יודע, יש את אלה שמנצחים בסקרים ויש את אלה שמנצחים בקלפי.

אחמד טיבי: אתם ארבע פעמים לא ניצחתם.

שלמה קרעי: ארבע פעמים לא הפסדנו.

שלמה קרעי: שלוש פעמים לא הפסדנו.

שלמה קרעי: פעם אחת גנבו לנו.

אחמד טיבי: אתה יודע מה קורה לקבוצה שכל הזמן תיקו תיקו תיקו, ולא מנצחת?

שלמה קרעי: מה קורה?

אחמד טיבי: היא קבוצת מרכז טבלה, זה הכול.

שלמה קרעי: היא קבוצה – – –

אחמד טיבי: מרכז טבלה.

אחמד טיבי: היא לא זוכה, לא בגביע ולא באליפות.

שלמה קרעי: היא קבוצה – – –

מיקי לוי: היא יורדת ליגה.

שלמה קרעי: היא קבוצה שהבוחרים שלה התרגלו – – –

אחמד טיבי: ליגה היא יורדת רק אם היא קבוצה ערבית כמו אכסאל, מורידים אותה בכוח, בבקרה תקציבית – –

שלמה קרעי: זאת קבוצה שאתם – – –

אחמד טיבי: – – כדי להעלות קבוצה אחרת.

שלמה קרעי: זאת קבוצה שאתם לא נותנים לה תקציבים, הקבוצה.

שלמה קרעי: הקבוצה הזאת שירדה.

אחמד טיבי: אכסאל, אכסאל, אכסאל.

שלמה קרעי: כן, שמנסור לא תרם לה 2 מיליון.

אחמד טיבי: אבל אנחנו אספנו, ואני תרמתי באופן אישי, והם הגיעו לבקרה התקציבית ולבית המשפט ולעליון, ובכל זאת מישהו נחוש שם להוריד אותם ליגה.

אחמד טיבי: הם רוצים 2 מיליון בשקיות, הם חושבים שזאת ממשלת נתניהו, בשקיות.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, מי שיותר קשור לשקיות של מזומנים ולהעברות של מיליונים לחשבון זה ראש הממשלה הכלכלי שלך, שהסגנית שלו יושבת עשר שנים בכלא על שחיתות והוא לא ידע מה קורה.

אחמד טיבי: איך מייחסים לח"כים ערבים דברים כאלה – לא יודע.

אחמד טיבי: ראש הממשלה הכלכלי.

אחמד טיבי: ליברמן.

שלמה קרעי: אמרת שקיות – – –

אחמד טיבי: הוא מתכוון לשר האוצר.

שלמה קרעי: ודאי.

אחמד טיבי: אבל מה הרשימה המשותפת קשורה?

שלמה קרעי: שר האוצר, שר האוצר – – –

עיסאווי פריג': הוא טועה, הוא חשב אותך לעיסאווי.

אחמד טיבי: אה, עיסאווי ישב שם, אגב.

שלמה קרעי: לא, אבל אתה רצועת הביטחון שלהם, אתה חלק מהם.

שלמה קרעי: הרי אתה לא איתנו.

שלמה קרעי: אנחנו רואים בהצבעות.

שלמה קרעי: אתם נעלמים פה, נעלמים שם.

שלמה קרעי: ההצבעות עוברות בזכות שיתוף הפעולה שלכם.

שלמה קרעי: אנחנו כאיש אחד, ואתם מתנדנדים על הגדר.

שלמה קרעי: כמו שאמרת, תיקו: פעם פה, פעם שם.

אחמד טיבי: אנחנו פועלים לפי האינטרס של הציבור שלנו.

שלמה קרעי: והאינטרס של הציבור זה לסחוט כמה שיותר את הממשלה הזאת ולשתף איתה פעולה.

אחמד טיבי: תקשיב למה שאני הולך להגיד: כשאפשר יהיה להפיל את הממשלה הזאת היא תיפול.

שלמה קרעי: אנחנו נראה אתכם, כשאנחנו נהפוך את התקציב לאי-אמון, אם אתם תצביעו.

שלמה קרעי: אתם תצביעו אי-אמון בממשלה כשאנחנו נהפוך את התקציב לאי-אמון?

אחמד טיבי: אמרתי את מה שאמרתי וזהו.

שלמה קרעי: הרי טופורובסקי אמר שאין לו בעיה גם לשתף פעולה עם בל"ד.

שלמה קרעי: הכול כשר אצלם.

שלמה קרעי: מכרו את הכול.

שלמה קרעי: גם את זה שרוצה לזרוק אותנו לים מכאן.

אחמד טיבי: אף אחד לא אמר שהוא רוצה לזרוק אתכם לים.

אחמד טיבי: למדבר הפוליטי כן, אבל לא לים.

שלמה קרעי: כן?

שלמה קרעי: בוא תשאל את אבו שחאדה, איפה הוא רוצה לראות אותנו.

אחמד טיבי: באופוזיציה.

אחמד טיבי: הוא רוצה לראות אתכם באופוזיציה.

שלמה קרעי: לא, לא, תשאל אותו: במדינה או בים.

אחמד טיבי: ים יקר לו מאוד, כי אני והוא במקור מיפו, ואנחנו אוהבים את הים של יפו.

שלמה קרעי: אז שלא נטנף לכם את הים.

אחמד טיבי: לא אמרתי ככה.

אחמד טיבי: אמרתי: במדבר הפוליטי.

אחמד טיבי: ים מבחינתו ומבחינתי זה לא דבר שלילי.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, ממשלה כל כך כושלת, ממשלה כל כך רופסת, שלא מסוגלת להתמודד עם שום אתגר, שלא מעניין אותה לפעול באמת לטובת הציבור, לא רוצה להשתתף בכלל בישיבות בנושא הכי קריטי והכי חשוב היום של מדינת ישראל.

שלמה קרעי: אתה יודע, אמר פעם חכם: אני לא מפחד מדינה של גיהינום, אני מפחד שלא ישימו אותי בגן עדן של טיפשים.

שלמה קרעי: קואליציה של חדלי אישים; ממשלה שעליה נאמר בהפטרת השבוע "אין מנהל לה".

שלמה קרעי: אין לה מנהל, אין לה ראש ממשלה, יש לה כמה קברניטים; רופסת, מטופשת ומופקרת.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: נשארו לך חמש דקות שלמות.

שלמה קרעי: אני אמרתי שאני צריך לסיים ב-14:40.

שלמה קרעי: אני צריך לצאת, אז אני אחסוך.

אחמד טיבי: אז משפט המחץ, בבקשה.

שלמה קרעי: את משפט המחץ אמרתי.

אחמד טיבי: אה, אוקיי.

שלמה קרעי: אני רוצה לומר שהממשלה הזאת, שהולכת ונכשלת, שהולכת ונופלת, שלא מצליחה להתמודד עם הדבר הכי בסיסי – בסולם הצרכים של מאסלו יש למטה, בבסיס, את הביטחון האישי, הבריאות.

שלמה קרעי: אין ביטחון אישי; אין בריאות לתושבי ישראל; גזרות קשות, שיכולות לפגוע בביטחון התזונתי של עשרות אלפי ואולי מאות אלפי משפחות במדינת ישראל.

שלמה קרעי: ממשלה כזאת, שלא מצליחה לייצר לעצמה זכות קיום אחת, אני לא רואה איך היא מצליחה ואיך תהיה לה הזכות להמשיך להתקיים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

שלמה קרעי: ממשלה שלא דואגת לחלשים, הזמן שלה צריך להסתיים כאן ועכשיו.

שלמה קרעי: אני מאוד מקווה, שכמו שאמרת – אם תהיה הזדמנות להפיל, אתם תפילו.

שלמה קרעי: אני מקווה לראות את זה.

שלמה קרעי: כי הממשלה הזאת, אין לה זכות קיום.

שלמה קרעי: אנחנו נמהר את הסוף שלה, בעזרת השם.

שלמה קרעי: תודה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: וכשנפיל אני בטוח שאתם לא תחזרו לשלטון.

אחמד טיבי: חברת הכנסת קטי שטרית – איננה; חבר הכנסת ניר ברקת – איננו; חברת הכנסת גילה גמליאל – איננה; חבר הכנסת יואב קיש – איננו; צחי הנגבי – איננו; דיכטר – איננו; חיים כץ – איננו; אלי כהן – איננו; אופיר אקוניס – איננו; שטייניץ – איננו; אמסלם – איננו; אמיר אוחנה – איננו; קרן ברק – איננה; מיקי מכלוף זוהר – איננו; אורלי לוי אבקסיס – איננה; יולי אדלשטיין – איננו; מירי רגב – איננה; יואב גלנט – איננו; אופיר כץ – איננו.

אחמד טיבי: מאי גולן – איננה.

אחמד טיבי: רבותיי, תם סדר הדוברים.

אחמד טיבי: עיסאווי פריג' הוא השר, והשר רוצה לעלות.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – אין לי – – –

אחמד טיבי: כמה חסכתי לכם.

עיסאווי פריג': נכון.

אחמד טיבי: שבע שעות.

עיסאווי פריג': תראה, זה היום האחרון למליאת הכנסת, אני מבין, למושב.

עיסאווי פריג': היום הזה – –

מיקי לוי: הצבעה.

עיסאווי פריג': הצבעה?

עיסאווי פריג': לרדת?

עיסאווי פריג': הצבעה?

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני השר.

עיסאווי פריג': טוב, אני מסיים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

עיסאווי פריג': אז אם כך, תודה.

עיסאווי פריג': שתהיה לנו חופשה נעימה.

עיסאווי פריג': אני יורד.

אחמד טיבי: סיימת?

אחמד טיבי: אני עובר להצבעה.

אחמד טיבי: בעד הצעת ועדת הכנסת – 2

אחמד טיבי: נמנעים – 1

אחמד טיבי: תוצאה דרמטית: שניים בעד, אני נמנע.

אחמד טיבי: לפי כל כללי הדמוקרטיה בבית הזה, ההצעה עברה.

אחמד טיבי: המלצת ועדת הכנסת התקבלה ברוב מכריע.

אחמד טיבי: ברוב ברור, סליחה.

אחמד טיבי: הודעה למזכירת הכנסת.

אחמד טיבי: בבקשה, ירדנה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה רבה, אדוני.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק לתיקון פקודת המכרות (מס' 13), התשפ"א–2021, שהחזירה ועדת הכלכלה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה לך.

אחמד טיבי: האמת היא, השר עיסאווי, בתשובה לשאלתך, מאוד רציתי שחברי האופוזיציה יהיו פה.

איתן גינזבורג: היו פה – – –

אחמד טיבי: אני נמנעתי.

אחמד טיבי: אני היחיד שהיה פה מהאופוזיציה.

אחמד טיבי: אבל כל אלה שהיו רשומים 60 דקות, 70 דקות – למה הם לא היו פה?

מירב בן ארי: מי?

אחמד טיבי: אלה שהיו רשומים פה.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, הנושא הבא.

איתן גינזבורג: [מס' מ/1419; דברי הכנסת, חוב' י"ז, ישיבה 47; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

אחמד טיבי: הצעת חוק קיום דיונים בהיוועדות חזותית בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים בתקופת התפשטות נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), קריאה שנייה ושלישית.

אחמד טיבי: חבר הכנסת איתן גינזבורג יציג.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט להביא בפניכם את הצעת החוק לקיום דיונים בהיוועדות חזותית בהשתתפות עצורים, אסורים וכלואים בתקופת התפשטות נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון), התשפ"א–2021.

איתן גינזבורג: זאת גם ההזדמנות, אדוני היושב-ראש, לאחל מכאן החלמה מהירה וטובה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת גלעד קריב, שלא יכול היה להשתתף היום בדיון הזה, אף על פי שהוא עמל עליו קשות והכניס הרבה מאוד תיקונים, שתכף אעמוד עליהם.

איתן גינזבורג: מפה, גלעד ידידנו, אנחנו שולחים לך החלמה מהירה וטובה, שתחזור אלינו להמשיך לנהל ביד רמה וחכמה את ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אחמד טיבי: אני מצטרף לאיחולים שלך ומצרף את איחוליי גם לחבר הכנסת עופר כסיף, שגם הוא נמצא חיובי לקורונה.

איתן גינזבורג: נכון.

איתן גינזבורג: וגם חברת הכנסת ענבר בזק, שנמצאת שם למעלה, שגם נכנסה לבידוד עקב השתתפותה בוועדת החוקה, גם לך נאחל יציאה מהירה מהבידוד ובריאות טובה.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, לפני שנה, בשל החשש הרב של הממשלה ושל משרד הבריאות מהתפשטות נגיף הקורונה במתקני הכליאה – שלא מאפשרים ריחוק בין אנשים – ובשל החשש מההשלכות של התפרצות כזאת בתוך האוכלוסייה המיוחדת של האסירים והעצורים, נקבע בחוק הסדר המסמיך את שר המשפטים, יחד עם השר לביטחון הפנים, להכריז על הגבלת הדיונים בבתי משפט בנוכחות פיזית של עצורים ואסירים, ובמקום זאת על השתתפותם באמצעות אמצעים טכנולוגיים של היוועדות חזותית – מה שאנחנו מכנים VC, Video Conference.

איתן גינזבורג: החוק קבע הסדר דומה גם לגבי בתי דין צבאיים, וכן בעתירות אסירים, בוועדות השחרורים ובוועדה לעיון בעונש.

איתן גינזבורג: הצעת החוק שמונחת כעת לפניכם, חברי הכנסת, מבקשת למעשה בראש ובראשונה להאריך את ההסדר הקבוע בחוק בעוד כמה חודשים, לנוכח העובדה שאנחנו נמצאים עדיין בעיצומה של מגפת הקורונה – אנחנו רואים התפרצות של נגיף, וריאנט חדש של המגפה, ועל כן אין מנוס מהארכת ההסדר.

איתן גינזבורג: לנוכח התחלואה העולה וחוסר הוודאות לעניין הווריאנטים החדשים, ועדת החוקה, חוק ומשפט השתכנעה שאין מנוס מהארכת ההסדר עד סוף שנת 2021, אבל חשוב להדגיש, חברי הכנסת, שככל שחוק הסמכויות המיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש יפקע לפני סוף השנה, גם החוק הזה יפקע.

איתן גינזבורג: שנית, מוצע לקבוע בחוק הסדר לעניין עצורים או אסירים מחוסנים – דבר שלא היה בחוק הקודם – כאלה שבאו במגע הדוק עם חולה קורונה.

איתן גינזבורג: גם מחוסן שיש חשש ממשי שהוא נדבק בקורונה, למרות החיסון, לא יובא לבית משפט אלא ישתתף בדיון באמצעות היוועדות חזותית, במשך תקופה שלא תעלה על 96 שעות, כדי לבצע את הפעולות הדרושות להסרת החשש מהידבקות.

איתן גינזבורג: הוועדה, ועדת החוקה, חוק ומשפט, וידאה כי הגבלה זו תחול אך ורק במקרים שבהם ישנה החלטה של קצין רפואה בשירות בתי הסוהר שעל העצור או האסיר להיות מוחזק בנפרד מעצורים ואסירים אחרים שלגביהם אין חשש שנדבקו מקורונה.

איתן גינזבורג: שלישית, החוק קובע הסדר שנועד לאפשר דיון בהיוועדות חזותית גם בתקופה שבה אין הכרזה על הגבלה חלקית או מלאה אבל עדיין קיימות נסיבות שקשורות להתמודדות עם הנגיף שמעוררות קושי בהבאתם של אסירים ועצורים לדיון.

איתן גינזבורג: הממשלה הציבה להסדר הזה תנאי בסיסי ראשון – שהדיון בהיוועדות חזותית יתקיים רק לבקשת העצור או האסיר שהובאה באמצעות הסנגור שלו, ולא ייכפה על אף אחד, על אף עצור או אסיר, בתקופה הזאת שאין הכרזה, להגיע להיוועדות חזותית.

איתן גינזבורג: בגלל הרגישות של ההסדר הזה, הוועדה, ועדת החוקה, חוק ומשפט, ביקשה לקבוע כמה תנאים נוספים, וכאן השינויים שאני רוצה להביא בפני הכנסת: ראשית, ש"שער הכניסה" לדיון בהיוועדות חזותית בהסכמה הוא כי קיימות נסיבות אישיות שיש בהן כדי להשפיע על הסיכון הנובע מהידבקות בקורונה או חשש אישי מהידבקות; שנית, שהשופט השתכנע שדי בהשתתפות העצור או האסיר בדיון בהיוועדות חזותית בהתחשב במהות הדיון.

איתן גינזבורג: אבל מעבר לזה ביקשה ועדת החוקה, חוק ומשפט לקבוע קטגוריות של דיונים שככלל לא יתקיימו בהם דיונים של היוועדות חזותית.

איתן גינזבורג: הסיפור של זכויות העציר והאסיר מאוד מאוד חשוב.

איתן גינזבורג: בסוף אין טוב ממראה עיניים, ונוכחותו של העציר והאסיר באולם בית המשפט, כשהוא רואה את השופט והשופט רואה אותו, אין בלתה.

איתן גינזבורג: ולכן, בקטגוריות שביניהן דיון מהותי במעצר עד תום הליכים, דיון שנשמעות בו עדויות, דיון שנשמע בו גזר דין, יהיה העציר או האסיר חייב להיות נוכח באולם הדיונים בבית משפט.

איתן גינזבורג: גם דיון בעניינו של קטין או אדם עם מוגבלות ככלל לא יתקיים בהיוועדות חזותית.

איתן גינזבורג: לבסוף, הוועדה ביקשה להוסיף לחוק סעיף שיחייב את השרים להוציא הנחיות לגורמי המקצוע בתקופת תוקפה של הגבלה חלקית במטרה להגדיל את מספר העצורים והאסירים שיובאו לדיון בנוכחות באולם בית המשפט.

איתן גינזבורג: לצערנו, חברי הכנסת, ראינו שבשנה האחרונה, בין תקופות של תחלואה גבוהה ובין תקופות של תחלואה נמוכה יחסית ממוצע האסירים והעצורים שהובאו בפני בית המשפט לא השתנה באופן דרמטי, ולכן ועדת החוקה, חוק ומשפט ראתה חשיבות שהשרים ייתנו את דעתם לעניין זה גם בזמן ההכרזה.

איתן גינזבורג: הסעיף מסמיך את השרים לקבוע, לדוגמה, כי בכל יום יגיע מספר מסוים של עצירים ואסירים לדיון בנוכחות באולם הדיונים או כי קטגוריות מסוימות של דיונים יובאו ככלל לדיון באולם, ומעבר למכסה הרגילה יובאו לדיון בנוכחות גם כל מחוסנים.

איתן גינזבורג: בהקשר זה יודגש ויוער כי יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת גלעד קריב הודיע שוועדת החוקה, חוק ומשפט תקיים דיונים מעמיקים כדי לעקוב אחרי היישום של ההסדר הקבוע בחוק ואחרי ההכרזות, ככל שיהיו.

איתן גינזבורג: אני אזכיר במעמד הזה שלוועדה יש סמכות בכל רגע נתון לבטל את הכרזת השרים לעניין זה.

איתן גינזבורג: בנוסף, אני רוצה להזכיר שוועדת החוקה, חוק ומשפט תמשיך לפקח על פיתוח פתרונות אחרים לבעיות שעליהן שמענו בוועדה, כמו פרקי זמן ארוכים ומתישים להעברת אסירים לבתי משפט ותנאים לא ראויים בהעברה ובשינוע, והכול במטרה למזער את הפגיעה בכלואים.

איתן גינזבורג: לשם כך הוועדה עדכנה ושיפרה את מנגנון הדיווח אליה.

איתן גינזבורג: במהלך תוקפו של החוק התקבלו דיווחים שוטפים מהגורמים הרלוונטיים, שאפשרו לוועדה ולציבור לעקוב אחרי השימוש בהסדרים שנקבעו בחוק, ובין היתר מרכז המידע והמחקר של הכנסת סייע לנו רבות מאוד וניתח את הנתונים שהתקבלו לאורך כל התקופה.

איתן גינזבורג: לאור התיקונים שנעשו בחוק וההערות של מרכז המחקר והמידע, הורחב סעיף הדיווח.

איתן גינזבורג: לכן אני מקווה שבתקופת הוראת השעה הזאת, שנצביע עליה, נצליח להגדיל את מספר העצורים והאסירים שאפשר יהיה להביא לדיונים באולמות בתי המשפט תוך שמירה על בריאותם, ולצד זה על זכויותיהם להליך ראוי והוגן.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, לקראת סיכום אני רוצה לומר שלוועדה נמסר שהממשלה מתכננת להביא הסדר כללי של היוועדות חזותית לעצורים ואסירים במסגרת חוק ההסדרים.

איתן גינזבורג: העניין הזה דורש דיון מעמיק ונפרד, ואני חושב שהוא לא מתאים לחוק ההסדרים.

איתן גינזבורג: הסיפור הזה של היוועדות חזותית לא מתאים לחוק ההסדרים.

איתן גינזבורג: אני גם יודע שיושב-ראש הכנסת הקודם – –

אחמד טיבי: אתה צודק.

איתן גינזבורג: – – אף שהוא היה חלק מהקואליציה, אמר לאנשי האוצר: אין שום סיבה להביא בחוק הסדרים את ההסדר הכללי של היוועדות חזותית של עצורים ואסירים.

איתן גינזבורג: בכל מקרה, הוא יהיה שונה מההסדר שנקבע ומובא כאן, שהוא כל-כולו קשור לקורונה, אחרת לא היינו עושים היוועדות חזותית.

איתן גינזבורג: יש קורונה – מביאים; אין קורונה – אין שום סיבה.

איתן גינזבורג: לכן אני חושב שצריך לשקול בכובד ראש, ואני פונה מפה בקריאה ליושב-ראש הכנסת מיקי לוי להוציא את כל הסיפור של ההסדר של היוועדות חזותית מחוק ההסדרים.

איתן גינזבורג: האיזונים הם אחרים, התכליות שונות, ואין להשליך מאחד על משנהו.

איתן גינזבורג: יש הבדל בין תקופת קורונה לבין הסדר כללי וקבוע בחוק.

איתן גינזבורג: אלה שני דברים שונים.

איתן גינזבורג: אני מבקש להודות ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת קריב ולחברי הוועדה שנכחו בדיונים ותרמו רבות לקידום ופיתוח החוק כפי שהוא מובא לפניכם.

איתן גינזבורג: כידוע וכאמור, הוא לא דומה להצעה שהביאה הממשלה.

איתן גינזבורג: אני גם אזכיר שלהצעת החוק הוגשו כמה הסתייגויות, אדוני היושב-ראש, ואני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית בנוסח שהכינה הוועדה ולדחות את ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: תודה רבה לך.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת גינזבורג.

אחמד טיבי: ובכן, לחוק יש הסתייגויות.

אחמד טיבי: להלן שמות חברי הכנסת לפי קבוצות: קבוצת סיעת הליכוד – חברי הכנסת בנימין נתניהו, יולי יואל אדלשטיין, ישראל כץ, מירי מרים רגב, יריב לוין, יואב גלנט, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, גלית דיסטל אטבריאן, חיים כץ, אלי כהן, צחי הנגבי, אופיר אקוניס, יובל שטייניץ, דוד אמסלם, דסטה גדי יברקן, אמיר אוחנה, אופיר כץ, חוה אתי עטייה, יואב קיש, דוד ביטן, קרן ברק, שלמה קרעי, מכלוף מיקי זוהר, אורלי לוי אבקסיס, קטי שטרית, פטין מולא ומאי גולן.

אחמד טיבי: הם לא נמצאים, ולכן ההסתייגויות שלהם, אם לא יהיו – לא יוצבעו.

אחמד טיבי: הקבוצה השנייה, קבוצת סיעת ש"ס – חברי הכנסת אריה מכלוף דרעי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, חיים ביטון, משה ארבל, ינון אזולאי, שלמה אבוטבול, אוריאל בוסו – כנ"ל.

אחמד טיבי: קבוצת סיעת יהדות התורה – חברי הכנסת משה גפני, יעקב ליצמן, אורי מקלב, מאיר פרוש, יעקב אשר, ישראל אייכלר ויצחק פינדרוס.

אחמד טיבי: הנוכחות של מקלב בולטת, ולכן ההסתייגות שלו תנומק ותוצבע.

אחמד טיבי: קבוצת סיעת הציונות הדתית – חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אורית מלכה סטרוק, אבי מעוז ואופיר סופר.

אחמד טיבי: הם לא פה – כנ"ל.

אחמד טיבי: ולכן, לפני סעיף 1 יש ארבע הסתייגויות של חבר הכנסת מקלב.

אחמד טיבי: תפדל, יא מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדיי חברי הכנסת, אם יש פה שר – אם לא, אז גם על זה נדלג.

אורי מקלב: קודם כול, אני מתנצל על כך שיכול להיות שאני מקלקל את החגיגה לחלק שחשבו לעזוב.

אורי מקלב: בכל אופן, אגש לנמק את ההסתייגויות.

אחמד טיבי: זכותך המוחלטת.

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: אני גם חושב שזה מכבודה של הכנסת, אם הגישו כל כך הרבה הסתייגויות.

אורי מקלב: אני חושב שבחוק הזה, כפי שאתה אמרת וכפי שהציג את זה חבר הכנסת איתן גינזבורג, היו לא מעט דיונים, הרבה דיונים.

אורי מקלב: יש כאן באמת שאלות למכביר, מהרשימה המשותפת אוסאמה סעדי היה מאוד דומיננטי, מאוד פעיל.

אחמד טיבי: כן, הוא היה מאוד פעיל.

אחמד טיבי: הוא התנגד בשמנו.

אורי מקלב: הוא התנגד לכמה דברים, מתוך היכרות, צריך להגיד; מתוך היכרות אמיתית וחשש אמיתי לפגיעה בזכויות.

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: הוא גם יבוא לנמק – רשות דיבור.

אורי מקלב: זה דבר שהוא לא של מה בכך, ולכן יש חשיבות בעניין הזה.

אורי מקלב: אני רק רוצה לבוא להגיד דבר אחד, מה זה הזכיר לי.

אורי מקלב: חבר הכנסת איתן גינזבורג דיבר – דיברנו על טכנולוגיה.

אורי מקלב: אנחנו מדברים היום על כך שאנחנו נמצאים בזמן של טכנולוגיה חדישה ומיוחדת.

אורי מקלב: ויש כאן שאלה דקה: האם גם במשפט, כשצריך להיות מקסימום הצדק ומקסימום הזכויות, האם גם בהיוועדות חזותית יכולים לנהל את המשפט בצורה מקסימלית?

אורי מקלב: זאת השאלה שעומדת בפנינו.

אורי מקלב: אבל אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שזה הזכיר לי משהו, לפי דעתי, משהו כמו 45 שנה אחורנית.

אורי מקלב: הייתי איש צעיר ושמעתי שיחת מוסר שניתנה לנערים בתקופה של חודש אלול.

אורי מקלב: אמרו שצריך לעשות חשבון נפש, וניסו להתאים טכנולוגיה שמאוד התפתחה אז – ואני לא זוכר אם זה היה כבר סופר 8, סרטונים כאלה או משהו מעין זה – ובאו ואמרו: תראה, הינה, הכול יודעים, הכול נראה לעין ואי-אפשר להתחמק, מקליטים, מצלמים.

אורי מקלב: תאר לך מה יהיה כשאנשים יגיעו לבית המשפט בעתיד לבוא, לאחר 120, ואז יראו לפנינו את הסרטונים ואת כל הסרטים האלה.

אורי מקלב: אז בואו נתחזק ונבקש, ולקראת יום הדין נדע שהכול רואים והכול שומעים.

אורי מקלב: ואני רוצה להגיד גם משהו בענייני דיומא, במה שאנחנו עוסקים היום.

אורי מקלב: יש היום טכנולוגיה מתפתחת, ובכל מקום, לא צריך להיות איזה מעצמה או איזה מפיק שמתעד דברים.

אורי מקלב: היום אנחנו חוזרים ורואים כל יום, יום אחרי יום, תיעודים של דברים שנאמרו לא לפני הרבה זמן; אנחנו מדברים על סדר גודל של שנה, פחות או יותר.

אורי מקלב: והאנשים שהיום משמשים בתפקידים הכי בכירים בממשלה – ראש הממשלה, ראש הממשלה החלופי, שר האוצר, שרת הפנים ושר הבריאות, ועוד שורה של אישים שהיום תחת אחריותם נמצא היום המאבק הקשה מאוד והמורכב מאוד – שאנחנו לא מזלזלים בו בכלל, בנגיף הקורונה, במוטציות החדשות, בדברים שבכל יום קשה לנו מאוד להתמודד איתם – בכל ההתמודדויות האלה, ובגישות השונות שאולי יש, גם בגופים המקצועיים, אנחנו רואים התנהלות כושלת מאוד, שהיא ממש טרגית, כשלים קולוסליים.

אורי מקלב: לראות מה שקרה בנתב"ג ובנמל התעופה – לאורך זמן, לא במקרה; לאורך זמן חוסר עשייה, חוסר הבנה של התמונה, אי-התערבות, דברים שרק התפתחו, האפשרות לצאת בסדרי גודל של מדינות אחרות.

אורי מקלב: הרי אנחנו לא נמצאים בפעם הראשונה, הרי אנחנו יודעים ולכל אורך הזמן ידענו מה זה נמל התעופה, באיזה מצב היינו לא לפני הרבה זמן, וראינו מאיפה זה מגיע, ולא נעשה שום דבר.

אורי מקלב: ולא רק זה, עד היום הזה, בעצם גם היום, היום הזה, לא מתמודדים, לא מתמודדים עם שום דבר.

אורי מקלב: ואני פשוט עמדתי מופתע, לא יכולתי להכיל את זה.

אורי מקלב: איך המילה?

אורי מקלב: צריכים להכיל, ולא הכלתי את דברי שר הבריאות של היום, שאמר: מה לעשות, באים אנשים מנמל התעופה.

אורי מקלב: הייתה לי שאלה: איך הם מגיעים?

אורי מקלב: נכנסים לבידוד – איך נכנסים?

אורי מקלב: שייסעו בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: התחבורה הציבורית – קרי, לנסוע באוטובוסים, לנסוע ברכבות, להגיע הביתה, למקום שהם צריכים להיות שם בבידוד; לנסוע במקום הכי ציבורי והכי בעייתי והכי מורכב, ושיכול להיות בו מקדם ההדבקה הכי גדול, לנסוע באוטובוס.

אורי מקלב: אדם גר בקריית שמונה, גר בחיפה, גר בדרום, גם בבאר שבע, גר באילת, גר בירוחם, גר בדימונה, גר בעוד מקומות – אולי האנשים האלה פחות נוסעים לחוץ לארץ, אז אולי לא משם הדוגמה, אבל בכל אופן אנשים מגיעים בנסיעה, ובוודאי שהיא לא תמיד ישירה, תמיד יש עיכובים בתקופות האלה – נסיעה של שלוש וארבע שעות בתוך אוטובוס של 50 איש, בתוך רכבות, והם הפוטנציאל הכי גדול.

אורי מקלב: הרי הם הביאו לפה – אחוז ההדבקה בין אלה שחוזרים מחוץ לארץ הוא כל כך גבוה.

אורי מקלב: אלה פצצות מתקתקות, חולים מאומתים מתקתקים.

אורי מקלב: אנחנו נותנים להם לנסוע במקום שהכי יכול להדביק, אנחנו אומרים: לא נעשה שום דבר, ואחרי זה מדברים על תקנות.

אורי מקלב: אותו שר, אותו שר הבריאות, ולא רק – שר האוצר וכל מפלגתו היו מכחישי קרונה, ישבו פה בלי מסכות, דיברו; כשהיו סגרים ואמרו שלא מגיעים לבתים של אחרים, אמרה כאן חברת כנסת של ישראל ביתנו: אני כן מזמינה לילדים שלי חברות וחברים, והם כן באים אלינו הביתה.

אורי מקלב: דברים שנאמרו פה – דבר-דבר להוציא מורך.

אורי מקלב: ואמרנו: אולי בתוך המטרה הכל-כך נעלה להוריד את ראש הממשלה מכהונתו מותר הכול לעשות, אולי זה לא אמיתי, אבל ראינו עם הזמן שזה מאוד אמיתי.

אורי מקלב: ראינו איך שהנושא הזה היה לא רק בהתרסה אלא רצון שלא יתגברו על זה – לתת לאנשים את חוסר האמון והמורך בליבם על הקושי.

אורי מקלב: אמרו: לא נעשה את זה, והם האנשים שהיום אמונים על כך.

אורי מקלב: תכף נגיע למה שאומר היום שר האוצר, אבל בא אותו שר הבריאות ודיבר כאן בכנסת.

אורי מקלב: מה הוא אמר על התקנות האלה, שהוא עצמו הגיש?

אורי מקלב: פשיסטים.

אורי מקלב: במילים הכי קשות הוא דיבר על התקנות האלה.

אורי מקלב: והיום הוא צריך, נעבעך, להציג את זה פה ועוד לשדר אמון.

אורי מקלב: והם לא משדרים.

אורי מקלב: זה טבע הדברים כשאתה לא מאמין בדברים.

אורי מקלב: ולא פלא שעומדת אתמול שרת הפנים ואומרת דברים נוראיים – מדברת על הכלה של נפטרים.

אורי מקלב: צריך להבין, אלה דברים שלא נשמעו מעולם ממי שנמצא בתוך ממשלה שאחראית.

אורי מקלב: ואתה בזה בא ולמד?

אורי מקלב: זה כבר לא משהו שאנחנו אומרים עליו כשל בעשייה; זה כשל בתפיסה.

אורי מקלב: אפשר בדבר אחד לדון אותה לכף זכות – שהיא אומרת את האמת.

אורי מקלב: מתוך כל הדברים בחודשים האחרונים, מכל ההצהרות, במיוחד אלו שהגיעו מכיוון ימינה ומיש עתיד, אבל במיוחד ימינה – ראש הממשלה ושרת הפנים – לא היה דבר אמת, לא היה דבר אמת, והינה, אתמול אמרו דבר אמת, שצריך להתרגל.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים באיזה סוג של מגפה, ובמגפה יש מתים.

אורי מקלב: אנחנו הרי יודעים שכל מה שאנחנו עושים זה כדי למנוע מגפה.

אורי מקלב: אני לא רוצה עכשיו להתפלסף, הגם שיש לי כמה דקות.

אורי מקלב: כולנו יודעים שבמלחמה יש גם נפגעים.

אורי מקלב: זה לא מונע לפעמים ממדינה או מאומה לצאת למלחמה.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: המלחמה היא לא המטרה; הנושאים האחרים הם המטרה.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: מכיוון שיש לפעמים שאלה של ריבונות, לפעמים יש שאלה של גבולות, יש שאלה של לגיטימיות, יש שאלה של חיים, זכות קיום.

אורי מקלב: על זה אנשים נאבקים ויוצאים למלחמה, לוקחים סיכונים.

אורי מקלב: המלחמה שלנו פה היא להשאיר כל אחד.

אורי מקלב: פה אין מלחמה, פה המלחמה היא להשאיר בחיים אנשים מבוגרים ואנשים צעירים וילדים, את כולם.

אורי מקלב: זאת המלחמה שלנו.

אורי מקלב: ולבוא ולהגיד: להכיל את זה?

אורי מקלב: להכיל את הדברים?

אורי מקלב: שאנחנו נגיד: אין מה לעשות, ככה צריך?

אורי מקלב: זאת תפיסה שהיא בעצם תפיסה מעוותת, היא חסרת אחריות, והיא צריכה מאוד מאוד להדאיג אותנו.

אורי מקלב: ואולי יש איזו הרגשה של איזה סוג של שמחה לאיד.

אורי מקלב: אני יודע שזה עובר אולי בליבם של אנשים.

אורי מקלב: אני אתמול גם נשאלתי בתקשורת: אולי יש לכם שמחה לאיד בעניין הזה, שלא מצליחים?

אורי מקלב: אני חושב שדווקא בנושא הזה – בנושאים אחרים יש לנו ויכוחים.

אורי מקלב: זה לא מגיע לידי מבחן תמידי בגזרות החדשות, בעליות המחירים, במיסים שהם משיתים אלינו, אנשים עוד לא מרגישים, אבל בנושא הקורונה זה מיום ליום: יש מספרים, יש מאומתים, יש חולים קשים, יש מאושפזים – יש מדדים שמודדים את זה ואי-אפשר להתעלם מזה.

אורי מקלב: ואז שם נמדדת באמת הצלחה.

אורי מקלב: שמחה לאיד?

אורי מקלב: אני חושב שדווקא האופוזיציה של היום גילתה מהרגע הראשון, וצריך להגיד שגם ראש הממשלה – ראש הממשלה בא ואמר: תעשו דברים.

אורי מקלב: הוא יכול היה לעמוד מהצד ולא להגיד מה לעשות ולא להרים ולא לתת מתוך הניסיון, ולא לתרום ולהגיד: טיפלו בזה.

אורי מקלב: אבל מה לעשות?

אורי מקלב: קודם כול זה רגש של אחריות, וקודם כול זו לא רק שאלה של קואליציה ואופוזיציה.

אורי מקלב: זו שאלה של כלל האוכלוסייה.

אורי מקלב: מי זה?

אורי מקלב: החולים בוחרים צבע פוליטי או צבע משהו?

אורי מקלב: פוגעים בכולם.

אורי מקלב: אנחנו כולנו יודעים.

אורי מקלב: צריך לבוא ולהגיד במאמר מוסגר – אולי לא עכשיו הזמן – על האוכלוסייה החרדית, כמה היא ספגה, כמה נצרב בתודעה של הציבור שהאוכלוסייה החרדית היא זאת שאשמה בהדבקות, כמה הכפשות.

אורי מקלב: כמה השמצות, כמה פגיעות היו בה.

אורי מקלב: כמה נזקים היו לה.

אורי מקלב: מה לא נאמר, מה לא נעשה לאוכלוסייה הזאת.

אורי מקלב: והינה, היום כשנמצאים בוודאי באוכלוסייה – גם המאומתים, לצורך העניין, וגם הערים החרדיות, הם האחרונים ברשימה, לאורך תקופה ארוכה.

אורי מקלב: זה לא איזה מקרה של יום.

אורי מקלב: זה לאורך תקופה ארוכה, בכל המקומות – מאז שזה התחיל לפני שישה שבועות או שבעה שבועות, ועובר לכל התקופה הזאת.

אורי מקלב: גם כיום, כשכבר אין על זה שליטה, יכול לעבור בעל מקצוע מעיר אחרת – יכול לבוא רופא לא מעיר חרדית, והוא נותן שירותים ורואה 140 ילדים בשבוע, ואחרי זה מתברר שהוא היה מאומת, ומשם מגיעה ההפצה.

אורי מקלב: ואנשים גם מגיעים מחוץ לעיר, אין ספק.

אורי מקלב: אבל, בסופו של דבר, אמרנו את זה אז, אבל אני לא רואה היום שיש חרטה.

אורי מקלב: הניסיון היה – גם היום בתקשורת – שוב פעם להעליל ולהטיל על אוכלוסייה חרדית, כי היא האוכלוסייה שהכי קל איתה.

אורי מקלב: לאף אחד לא חייבים דין וחשבון.

אורי מקלב: פעם אולי היינו אומרים שזה ביחד עם האוכלוסייה הערבית, האוכלוסייה החרדית.

אורי מקלב: אני חושב שהיום – גם אתה תודה, היושב-ראש, שהיום כבר יש מי שמגן על האוכלוסייה, ונזהרים לא להגיד – איך אמר שר האוצר?

אורי מקלב: מה לעשות, עם האוכלוסייה הערבית אני לא יכול היום, יש לי מחויבות.

אורי מקלב: הוא אמר את זה, בפיו הוא אמר את זה: את מה שאני רוצה לעשות – שתי האוכלוסיות האלה הן היעד שלי, הן המטרה שלי, הן נמצאות במצע שלי, ואני אחנך אותן, ואני אאכוף עליהן, ואני אחנך אותן מחדש.

אורי מקלב: אבל היום יש אוכלוסייה אחת שאני לא יכול, יש אוכלוסייה אחת שאני יכול.

אורי מקלב: זה אותו שר האוצר שבא – בדברי תשובתו הוא לא משתתף בקבינט הקורונה.

אורי מקלב: אודה על האמת, אני נפגשתי גם עם ראש הממשלה בתקופות האלה.

אורי מקלב: היו לנו פגישות איתו בתקופת הקורונה, ובאמת התפעלתי: מאיפה יש לו את הזמן?

אורי מקלב: צריך זמן, שעות רבות, ימים ולילות לשבת, ועוד עם מומחים ועוד מומחים, ובסוף לקבל החלטות מהדעות השונות ולעשות באמת את מערכת האיזונים.

אורי מקלב: אבל אומר זאת שר האוצר, אומר בפיו – במקום לבוא להגיד: טעיתי, טעיתי, זה לא היה נכון, אני כן צריך לבוא.

אורי מקלב: אין דבר כזה אנשים שלא טועים, אנשים שתמיד מצדיקים את הדרך.

אורי מקלב: התשובה היא הרבה יותר גרועה, הרבה יותר גרועה מעצם העובדה שהוא לא היה.

אורי מקלב: אדם מתכחש למה שהוא צריך לעשות.

אורי מקלב: תמיד גדלנו על סיפור שהיה על מנהל מוסד חינוכי שנכנס לחדר בפנימייה שלו ומצא שלושה חניכים שלו, שלושה תלמידים, שעשו מעשה שהיה נגד התקנות, בלשון המעטה, נגד התקנות של מוסד החינוך.

אורי מקלב: אז הוא ביקש הסברים.

אורי מקלב: אחד בא ואמר: אני לא זכרתי בדיוק שזה – אני חשבתי שזה מותר.

אורי מקלב: בא אחד ואמר: אני מבקש – זה נכון, זה לא היה בסדר מצידי.

אורי מקלב: והיה אחד שאמר: שכחתי לסגור את הדלת.

אורי מקלב: ודאי שלכולם הוא מחל והסתדר איתם; את זה שאמר שכחתי לסגור את הדלת, הוא זרק אותו ממוסד החינוך, עם אחד כזה אי-אפשר.

אורי מקלב: אחד שלא מקבל ולא מבין שהוא טעה, והוא נשאר ודבק בעמדתו, אלה האנשים הכי גרועים, ואיתם אין מה לעבוד.

אורי מקלב: וזה מה שקרה גם עם שר האוצר ודוגמתו, עם אחרים, כאלה שמשמשים דוגמה שלילית אמיתית לאוכלוסייה.

אורי מקלב: אי-אפשר להטיל – כולם צריכים להיאבק.

אורי מקלב: לא נעשית פה הסברה.

אורי מקלב: עוד לפני הסנקציות, לא נעשית כאן הסברה – שאני חושב שהסברה היא דבר שהוא חשוב מאוד.

אורי מקלב: לפני זה, החיוב האישי צריך לשמש; כדי לתת הסברה ולדרוש מאנשים לעשות ולהתרחק חברתית, צריך לעשות את הדוגמה האישית, ברצינות, שבאחריות לוקחים את זה ולא בזלזול באנשים.

אורי מקלב: אתם, בגלל מה שאמרתם, יום-יום מטיחים בכם, ובצדק, איך אתם – מטיחים את קלונכם ברבים.

אורי מקלב: איך אתם אמרתם, מה אמרתם, איך השתגענו ואיך נתנו – איזה צונאמי של מוטציות, הכול.

אורי מקלב: מה לא אמרתם?

אורי מקלב: והכול – על דאטפת אטפוך.

אורי מקלב: בדיוק אותם דברים אפשר לומר, כאילו אתה מדבר לעצמך במראה.

אורי מקלב: האנשים, במקום זה, דבר אחד היו צריכים לעשות: טעינו, חשבנו, אנחנו רוצים ללכת בדרך חדשה.

אורי מקלב: לבקש סליחה.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים היום בחודש הסליחות.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, סליחה זה לא רק סליחה על המעשה שהיה, זה לא רק סליחה על המעשה שהיה.

אורי מקלב: סליחה מזככת את האדם.

אורי מקלב: כשאדם מבקש סליחה, כשהוא מבקש סליחה אמיתית, איך אומרים, לא מהשפה אל החוץ אלא על המעשה, כשהוא מבקש סליחה, זה מעמיד אותו במקום אחר.

אורי מקלב: זה עושה אותו אחרת.

אורי מקלב: אנחנו כולנו יודעים בחיים הציבוריים שלנו שהיכולת לבקש סליחה, שהיכולת להגיד "טעיתי", זה דבר מהותי מאוד, דבר שנותן לך אחר כך תקווה שבדברים אחרים – הכוונה לעתיד – מטבע הדברים, זה יתנהל אחרת.

אורי מקלב: אם לא – בסדר.

אורי מקלב: עד עכשיו הוא היה צריך לעשות את זה, הוא הוכרח.

אורי מקלב: הכול בשביל לעשות, בשביל לקנות משילות.

אורי מקלב: בשביל לעשות את זה עברתם את כל הקווים האדומים בכל הנושאים.

אורי מקלב: כל הרפורמות שאתם מביאים, שהיו שנים על המדפים, שאולי משרד האוצר רצה את זה – שמישהו שמסתכל רק על הכלכלה, רק על הגרוש, תמיד רצה להביא את זה.

אורי מקלב: אבל היו לנו כאן תמיד בכנסת דברים ששנים לא הצליחו להביא אותם.

אורי מקלב: ידעו, ואני יכול לנקוב, מרפורמת החקלאות ועוד, אנחנו תכף נגיד.

אורי מקלב: אני רק עוד אגיד מילה בכל אופן על החוסר, על הדבר הזה שלא אומרים סליחה.

אורי מקלב: כשלא אומרים סליחה, כשלא אומרים שטועים, הציבור גם לא יכול להאמין.

אורי מקלב: אנחנו הרי מדברים על כן סגר, לא סגר.

אורי מקלב: ועד הסגר, מה קורה?

אורי מקלב: נעשה בתאריך הזה.

אורי מקלב: אין חולים ואין נפטרים?

אורי מקלב: זה דבר שצריך הכי הרבה להדאיג אותנו, וזה היה צריך להיות לנגד עינינו.

אורי מקלב: סגר, אף אחד לא אומר שסגר זאת התרופה וזה הפתרון.

אורי מקלב: סגר, מעבר לכול, בכותרת שלו, זה סוג של אמירה שצריך – זה מכניס לסוג של אווירה, של התנהלות, של ריחוק חברתי, של ההתבדלות.

אורי מקלב: זו המטרה, הרי.

אורי מקלב: אתה עושה סגר בתוך השכונה שלך, או בתוך העיר או באזור שיש שלך שם 100,000 איש, ו-50,000 איש שנמצאים בצפיפות יותר גדולה של סגר – זה נותן את הפתרון?

אורי מקלב: לא. הרי לפעמים צריך לעשות דברים.

אורי מקלב: אתה לא נותן ללכת למרכזי קניות לערוך את הקניות, ואתה מצמצם את זה לאזורים.

אורי מקלב: אני יודע מה שקורה בציבור החרדי.

אורי מקלב: כשלא היו לימודים היו הרבה יותר מודבקים ומאומתים מאשר כשהיו לימודים.

אורי מקלב: הם נמצאים בצפיפות, נמצאים ביחד, זה לא מכיל.

אורי מקלב: שם יהיה מסודר.

אורי מקלב: שם יש לך את האפשרות שמישהו יפקח, על מסכות, על בידודים, כשיש לך תופעות.

אורי מקלב: יש לך עוד דברים, זה תחת שליטה, ולא – ואנחנו ראינו זה גם.

אורי מקלב: רק מה, למה בכל אופן הוא סגר?

אורי מקלב: זה הוריד.

אורי מקלב: למה זה הוריד בסופו של דבר?

אורי מקלב: בגלל שזה הכניס לאווירה שצריך.

אורי מקלב: יש עוד דרכים לעשות את זה, ואנחנו לא עושים את זה.

אורי מקלב: ולכן היום יש חוסר אמון אמיתי, ואת זה צריך דבר ראשון לעשות.

אורי מקלב: מה לעשות?

אורי מקלב: הדבר הראשון הוא שצריך להודות באשמה ולהודות, להגיד.

אורי מקלב: אני, אם הייתי איש יחסי ציבור – אני אומר את זה כאן, שיכול להיות שזה טוב לי פוליטית לבוא ולהגיד: תשקעו בבוץ עוד יותר, ואתם תעשו את זה יותר טוב, ולפחות מבחינה פוליטית זה יעזור.

אורי מקלב: אבל מה לעשות?

אורי מקלב: זה שלנו גם כן.

אורי מקלב: זו בעיה של כולם.

אורי מקלב: זו לא בעיה שתלויה בקואליציה ואופוזיציה או במפלגה כזו או אחרת.

אורי מקלב: ובסופו של דבר, הכשלים האלה באו מתוך כך שמסתכלים רק על הישרדות ורק על שיקולים פוליטיים, ומזלזלים בחיי אדם.

אורי מקלב: הזלזול, המסר הנוראי שהיה אתמול, זה מסר כואב, מסר נוראי שבא כאן, בקונוטציה של הדברים וצורת האמירה של הדברים האלה.

אורי מקלב: לבוא ולשכנע אותנו שצריך להחיל מהלך כזה זה דבר שהוא בתוספת לכל מה שקורה, בתוספת לכל מה שאנחנו יודעים שהיה עד היום, בהתנהלות השוטפת והתמידית, ושלא ראינו שינוי בעניין.

אורי מקלב: אנשים עצמם אמרו את הדברים קודם.

אורי מקלב: חשבנו שזו פוליטיקה.

אורי מקלב: כנראה חלקם גם מאמינים, סוג של מכחישי קורונה – סוג של אנשים שלא מבינים ולא רואים את הדברים ככה, והם אלה שהיום, תחת אחריותם ותחת החלטתם נמצא הדבר הזה – ההתמודדות והיכולת להתמודד מאוד מאוד קשה.

אורי מקלב: ואנחנו דיברנו – מבחינתי, זה עוד דברים: כשדיברנו על רפורמות, איפה שהן עוד הצליחו, איפה שהן כן פעלו, ראית זריזות.

אורי מקלב: אחד הדברים שאנחנו אומרים ביום כיפור: על חטא של ריצת רגליים להרע.

אורי מקלב: מה זה ריצת רגליים להרע?

אורי מקלב: זה נקרא זריזות שלא במקומה.

אורי מקלב: אתה רואה איפה אתה זריז, איפה יש לך זריזות, איפה יש לך עשייה – בדיוק בדבר.

אורי מקלב: בן אדם שהוא עצל והולך לאט בכל מקום, אז אתה אומר: תשמע, זה גם בדברים הטובים גם בלא טובים.

אורי מקלב: אבל כשרואים אצלך את ההפרש – כשבדברים הלא-טובים, אנחנו רואים אצלך איזה סוג של זריזות ועמידה על הדברים, לעשות את זה מהר מאוד ומייד, עכשיו, ובדברים שצריך פתאום אתה רואה שם שיש חוסר עשייה, שיש שם עצלות, אימפוטנטיות לגמרי – זה דבר שמבליט הרבה יותר את הבעיה הקשה.

אורי מקלב: וראינו את זה: פתאום בער לשנות חוק הדיינים ופתאום יש לכם רפורמה בכשרות, דברים שהולכים להרוס, הדברים האלה.

אורי מקלב: היום, עכשיו אנחנו בגרות.

אורי מקלב: אתם יכולים להבין דבר כזה, שרוצים לקחת כניסה – – –

אחמד טיבי: עוד דקה אתה מסיים.

אורי מקלב: טוב שאתה נותן לי אזהרה.

אורי מקלב: עוד דקה ו-16 שניות.

אורי מקלב: היום עסוקים כל-כולם – איפה השרים עסוקים?

אורי מקלב: בכל המאמצים לעשות, להביא את חוק הגרות, יש הבטחה קואליציונית.

אורי מקלב: על מה, מה המדינה – מדינות נחשלות, עד שהן נותנות אזרחות לאנשים שלהן, לאנשים שרוצים לקבל את האזרחות, באיזו מסכת של בדיקות ותהליכים עושים את זה.

אורי מקלב: מישהו יכול לדמיין לעצמו שבכל ממשלה באירופה, לא משנה, בריטניה, צרפת, או בארצות הברית, ייתנו לראשי ערים את האפשרות להחליט על מתן אזרחות לאנשים?

אורי מקלב: מישהו יחליט?

אורי מקלב: אנחנו כולנו יודעים איזה פערים יש או איזה סמכויות ובידול בסמכויות יש בין הנושא הקונסולרי לבין הנושא המדיני, הפוליטי והשגרירות.

אורי מקלב: מדוע?

סמי אבו שחאדה: איפה ישראל בנושא הזה – עם המדינות המתקדמות או המדינות הפחות-מתקדמות?

אורי מקלב: תלוי במה.

אורי מקלב: תלוי במה.

סמי אבו שחאדה: בעניין אזרחות, בעניין אזרחות, למשל לאנשים שהתחתנו עם ישראלים, התחתנו עם ישראליות.

אורי מקלב: אני מדבר עכשיו על האזרחות היהודית, לא דיברתי עכשיו על הזהות.

סמי אבו שחאדה: אני מבין – –

אורי מקלב: מה שאתה מדבר עליו זה ויכוח אחר.

סמי אבו שחאדה: – – כשאתם אומרים "זכויות" זה זכויות של יהודים, "אזרחות" זה אזרחות של יהודים, "זכויות אדם" זה זכויות אדם של יהודים, כאילו אין אחרים.

אורי מקלב: אם היה לי זמן הייתי מתפלמס בעניין הזה.

אורי מקלב: זה ויכוח אחר.

אורי מקלב: אני מדבר על האזרחות היהודית.

אורי מקלב: כשאתה בא ואתה רוצה לקבל אזרחות – – –

אחמד טיבי: תענה לו ותסיים.

אורי מקלב: בחלק הזה, אתה יכול להאמין שניתנה סמכות כזאת, לתת אזרחות, למישהו שהוא ראש עיר, ראש עיר שכמעט יכולה להיות מדינה בתוך ארצות הברית בגודל של כל המדינה שלנו?

אורי מקלב: מי נותן?

אורי מקלב: אין דבר כזה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורי מקלב: היום מה שמבקשים מאיתנו – לתת לרבני עיר במקום הזה את הסמכות להכניס לעם ישראל – לקבל גרין קארד אי-אפשר, אז לקבל אזרחות?

אורי מקלב: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אין עוד מסתייגים, נימוק אין עוד, אבל יש רשות דיבור – רשות דיבור לנציגי – – –

עיסאווי פריג': מוותרים.

עיסאווי פריג': מוותרים.

עיסאווי פריג': מוותרים.

אחמד טיבי: לא מוותרים.

אחמד טיבי: אתם בממשלה מוותרים.

אחמד טיבי: הרשימה המשותפת, הנושא הזה הוא נושא מאוד עקרוני לגביה, ההיוועדות החזותית.

אחמד טיבי: אנחנו נגד.

אחמד טיבי: חבר הכנסת – (אומר בערבית: מי מכם רוצה לדבר?) אוסאמה סעדי, בבקשה.

אחמד טיבי: אפרופו, אתה מבין בספורט, כבוד השר עיסאווי.

אחמד טיבי: לפני שעה קלה היה דיון על כדורסל לערבים, והיושב-ראש הקודם מנסור עבאס אמר: זה בשביל אשכנזים, כדורסל.

עיסאווי פריג': לא שמעתי אותו.

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: זה מצויץ.

אחמד טיבי: כרם – – – מנצרת הוא שחקן בליגה הלאומית בכדורסל.

אחמד טיבי: יש בחור שעשה כברת דרך ארוכה, מוחמד אבו ערישה מפוריידיס.

עיסאווי פריג': – – – הולך לחתום – – –

אחמד טיבי: אבו ערישה.

אחמד טיבי: יש לו גם שני אחים, אגב.

עיסאווי פריג': – – –

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: יש גם – – –

אוסאמה סעדי: יש עוד שחקן שחתם בנצרת.

עיסאווי פריג': אבו ערישה הולך לחתום – – –

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: עבדאללה – – –

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אתה מדבר על כדורגל, אני מדבר על כדורסל.

אחמד טיבי: ) ויש קבוצות נשים.

אוסאמה סעדי: – – – כדורגל.

עיסאווי פריג': בכדורגל חתמו שני שחקנים.

אחמד טיבי: אני מדבר על כדורסל.

אחמד טיבי: ויש גם כדורסל נשים ביישובים הערביים.

אחמד טיבי: צריך לעודד גם את זה וגם את זה.

עיסאווי פריג': מה זה קשור לחזותי?

אחמד טיבי: מייד נתחיל בחזותי.

אחמד טיבי: זאת הייתה הערה ספורטיבית חשובה, כדי לחזק את הצורך בתמיכה בענפי ספורט נוספים, לא רק בכדורגל.

עיסאווי פריג': נמצא פתרון – – – זה יותר חשוב.

אוסאמה סעדי: אפרופו כדורגל, עכשיו ראיתי את מסיבת העיתונאים של מסי, אז השאלה ליושב-ראש עכשיו, היא איפה הוא.

אוסאמה סעדי: השאלה היא אם הוא עדיין נשאר עם ברצלונה או שכבר עבר לפריז סן-ז'רמן.

אחמד טיבי: אני אוהד של ברצלונה, אבל פריז נהייתה יפה יותר ומרתקת יותר.

אחמד טיבי: בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, החוק הזה, אנחנו אמרנו – חבר הכנסת גינזבורג, הבנתי שאתה הצגת את החוק הזה במקום יושב-ראש הוועדה הקבוע, אז אנחנו שולחים לו ברכת רפואה שלמה.

אוסאמה סעדי: הוא נמצא עכשיו מאומת, חיובי, אז אנחנו מאחלים לו רפואה שלמה וחזרה מהירה לוועדה.

אוסאמה סעדי: אבל בחוק הזה אנחנו עקביים ועקרוניים, ואני חושב שאנחנו הסיעה היחידה – הרשימה המשותפת היא הסיעה היחידה שהייתה, סמי, עודנה ותישאר עקבית בנושאים העקרוניים.

אוסאמה סעדי: אחרים שנלחמו איתנו, נלחמו איתי בוועדת החוקה – –

איתן גינזבורג: בקדנציה הקודמת.

אוסאמה סעדי: – – בקדנציה הקודמת, מי שהיו באופוזיציה.

אוסאמה סעדי: ומה זה, איזה ביקורות היו על החוק הזה:

אוסאמה סעדי: שהוא חוק שהוא אנטי-חוקתי – – –

איתן גינזבורג: אבל גם אני עקבי.

אוסאמה סעדי: אתה עקבי?

איתן גינזבורג: הייתי גם בפעם שעברה בעד.

אוסאמה סעדי: אתה עקבי, זה בסדר.

אחמד טיבי: הוא עקבי בשלילה שלו.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: יש עתיד, מרצ, כבוד השר עיסאווי – נלחמנו ביחד, נלחמנו ביחד נגד החוק הזה.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: למה אתה מביך את מרצ?)

אוסאמה סעדי: לא, אני מאתגר את כולם.

אוסאמה סעדי: זה לא רק מרצ.

סמי אבו שחאדה: – – –

אוסאמה סעדי: החוק הזה, שנוגע לזכויות אסירים – חייבים – – –

עיסאווי פריג': – – –

אוסאמה סעדי: עיסאווי, כבוד השר, חייבים לשים את הכול.

אוסאמה סעדי: אני גם שמעתי את גבי לסקי, היא אמרה בוועדה שהיא נגד החוק הזה, אבל עכשיו הם בקואליציה, אז הם חייבים להצביע.

אוסאמה סעדי: אני אומר: לא.

אוסאמה סעדי: יש דברים עקרוניים.

אוסאמה סעדי: החברים שלנו (אומר בערבית: ברשימה המאוחדת,) איפה הם?

אוסאמה סעדי: אמרתי.

אוסאמה סעדי: איפה?

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: עיסאווי, בחוק הזה הייתם צריכים לבוא ולהגיד: החוק הזה לא יעבור כי הוא פוגע בזכויות אסירים, בזכויות חוקתיות, בזכויות בסיסיות של ניהול משפט הוגן, הליך הוגן, בזכות של האסיר, של העצור, לבוא למשפט שלו.

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים איך זה בזום, אנחנו מקיימים שיחות בזום: זה נקטע, אתה לא שומע את זה, פתאום אתה שומע רעשים, פתאום זה מתנתק.

אוסאמה סעדי: האם ככה אפשר לנהל משפט פלילי, משפט הוכחות, טיעון לעונש, מעצרים?

אוסאמה סעדי: ורק קיבלנו תזכורת לפני יומיים – השייח' ראאד סלאח, שנמצא בבידוד מאז אוגוסט 2020.

אוסאמה סעדי: שמעתם על מקרה כזה – –

אחמד טיבי: נקמה.

אחמד טיבי: מתנקמים בו.

אוסאמה סעדי: – – שאסיר שנשפט ומרצה את עונשו, חבר הכנסת מרגי, ומהיום הראשון, מהיום הראשון הוא בבידוד, לבד, בלי אף אחד?

סמי אבו שחאדה: התעללות.

סמי אבו שחאדה: פשוט התעללות.

אוסאמה סעדי: התעללות.

אוסאמה סעדי: פשע.

אוסאמה סעדי: זה פשע, ואז רוצים להאריך לו בעוד חצי שנה את הבידוד דרך הזום, הוא אפילו לא יבוא ויראה את עורכי הדין שלו.

אוסאמה סעדי: זו הזדמנות לראות את המשפחה שלו, קרובי משפחה, חברים.

אוסאמה סעדי: אסור.

אוסאמה סעדי: עכשיו בזום.

אוסאמה סעדי: אז איך אתם רוצים שאנחנו נתמוך בחוק הזה?

אוסאמה סעדי: עקרונית אנחנו נגד, אפילו שנישאר היחידים.

אוסאמה סעדי: ואני נשארתי היחיד בוועדת החוקה והצבעתי נגד, חבר הכנסת היחיד, ואני מתגאה בזה.

אוסאמה סעדי: אני מתגאה בזה שאנחנו עומדים לצד החלשים, לצד האסירים, לצד האסורים.

אוסאמה סעדי: אתה יודע מה, חבר הכנסת עיסאווי, אמרתי את זה לפני שנה, אני כבר הזהרתי והתרעתי שהשב"ס כבר יתכנן ומתכנן להשתמש בזה לא רק בתקופת הקורונה אלא ירצה לעשות את זה באופן קבוע, וזה מה שהכניסו עכשיו בחוק, אדוני היושב-ראש החדש.

אוסאמה סעדי: זה מה שהכניסו בחוק – שעכשיו לא רק בקורונה, אפשר בכל עת.

אוסאמה סעדי: השב"ס יכול להגיד: יש מקרים שאנחנו לא מוציאים, תעשו את זה בזום.

אוסאמה סעדי: ולכן חוק זה הוא חוק אנטי-חוקתי.

אוסאמה סעדי: שמענו, אדוני היושב-ראש, וגם אתה שמעת, שיש אנשים שמתרצים את התמיכה שלהם כי זה יעזור לעצורים ולאסירים.

אוסאמה סעדי: חברי הכנסת טיבי וסמי, אתם שומעים?

אוסאמה סעדי: שמעתם את התירוץ?

אוסאמה סעדי: זה חוסך להם את הפוסטה.

אוסאמה סעדי: (אומר בערבית: אין צורך בפוסטה.

אוסאמה סעדי: ) אז במקום לטפל במחלה, אנחנו ממיתים את החולה; אומרים לו: לא צריך לטפל במחלה, לא צריך לטפל בפוסטה, לא צריך למצוא פתרונות לפוסטה.

אוסאמה סעדי: אנחנו אומרים לו – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

אוסאמה סעדי: (אומר בערבית: התירוץ גרוע מהודאה באשמה.

אוסאמה סעדי: ) זה בדיוק מה שרציתי להגיד – לקחת לי את הפתגם בערבית.

אוסאמה סעדי: זה בדיוק (אומר בערבית: התירוץ גרוע מהודאה באשמה.

אוסאמה סעדי: ) מכיוון שהעצור והאסיר – וזה נכון, זה סיוט, זה מסע של סיוט.

אוסאמה סעדי: הפוסטה זה לפעמים עשר שעות, לפעמים יומיים.

אוסאמה סעדי: אבל השר עיסאווי, במקום לטפל בפוסטה, שבאמת היא מכה לאסירים ולעצורים, לא צריך להגיד להם: תשמעו, יאללה, נפתור לכם את הבעיה של הפוסטה – תישארו בתא שלכם.

אוסאמה סעדי: אתה יודע, לפעמים – מי שמותר לו לבקר אסיר זה רק בקרבה של דרגה ראשונה.

אוסאמה סעדי: לפעמים מחכים למשפט שיבוא אסיר או עצור, לפעמים מחכים שנה.

אוסאמה סעדי: אני ראיתי במשפט של כרים יונס, שהביאו אותו, אתה מכיר את המשפחה שלו – 38 שנים שהוא לא ראה את האחיינים שלו ואת קרובי המשפחה שלו, דרגה שנייה ושלישית.

אוסאמה סעדי: הוא לא הכיר אותם, לא הכיר אותם, כי אוסרים עליהם לבקר.

אוסאמה סעדי: זאת הזדמנות בבית משפט לבוא ולראות אותם.

אוסאמה סעדי: אז עכשיו אנחנו באים ומונעים מהם את הזכויות האלה.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

אוסאמה סעדי: בושה וחרפה, מי שיתמוך בחוק הזה ויצביע בעדו.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא חבר הכנסת אחמד טיבי, שוויתר על השלטון.

אחמד טיבי: באופן זמני.

איתן גינזבורג: כדי לנאום.

איתן גינזבורג: ויתר על היותו ריבון בשביל לנאום.

אחמד טיבי: תורת השלבים, ומייד אחר כך – – –

איתן גינזבורג: אוי ואבוי.

איתן גינזבורג: חמש דקות, אדוני, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, זה לא פלא וזה לא מקרה שנציגי הרשימה המשותפת נמצאים כאן ומתנגדים לחוק.

אחמד טיבי: מה אומר החוק?

אחמד טיבי: החוק אומר היוועדות חזותית באמצעות זום, במקום להביא את האסיר לאולם בית המשפט.

אחמד טיבי: אז קורים שני דברים מבחינת זכותו.

אחמד טיבי: הוא פונה ישירות לשופט, הוא נמצא אישית בבית המשפט.

אחמד טיבי: והדבר החשוב השני, הוא נפגש עם בני משפחת; עם עורכי דינו גם, אבל בעיקר עם בני משפחתו, שתקופה ארוכה הוא לא ראה וזאת הזדמנות לראות.

סמי אבו שחאדה: למה אי-אפשר מאסר – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי הזכיר מקרים – –

סמי אבו שחאדה: הם מרוקנים מתוכן את כל העניין.

אחמד טיבי: – – כדי לצקת תוכן להסבר שלנו.

אחמד טיבי: הוא הציג את המקרה של שייח' ראאד סאלח, שמהיום הראשון נשלח לבידוד, עונש על גבי עונש.

אחמד טיבי: זה נקרא התעללות בכוונה, נקמנות.

אחמד טיבי: לפני יומיים ראינו היוועדות חזותית שלו, במקום שהוא יבוא לאולם בית המשפט, יראה את המשפחה, עורכי הדין.

אחמד טיבי: אני מכיר אסירים רבים שההגעה שלהם לבית המשפט היא הזדמנות לראות בני משפחה ששנים לא ראו, מדרגה שנייה ושלישית, כמו שאוסאמה אמר.

אחמד טיבי: מקרה כרים יונס, מאהר, אבו ג'אבר מכפר קאסם ורבים אחרים.

אחמד טיבי: מי שמאבד את חירותו יודע כמה זה חשוב.

אחמד טיבי: מי שלא יודע מה זה לאבד חירות, לא מבין כמה זה חשוב.

אחמד טיבי: עכשיו יש טענה שאומרים: בפוסטה זה אכזרי, זה קשה.

אחמד טיבי: אז נטפל בפוסטה, כמו שמבקשים מאיתנו האסירים והמשפחות שלהם – תטפלו ברעה החולה הזאת שנקראת הנסיעה הזאת בפוסטה.

אחמד טיבי: אבל אי-אפשר שגם וגם, סבל כפול.

אחמד טיבי: לכן התנגדנו.

אחמד טיבי: אני זוכר שהייתי כשחבר הכנסת סעדי ייצג אותנו בוועדה, ואמרתי שאנחנו מתנגדים.

אחמד טיבי: מה יקרה לממשלה הזאת אם החוק הזה לא יעבור, חבר הכנסת עיסאווי פריג'?

אחמד טיבי: ואללה אישי, ואללה אישי.

אחמד טיבי: אם יש הצבעת תקציב, ואללה הצבעה גורלית.

אחמד טיבי: והאסון זה מה שאמר היושב-ראש שהחליף אותי באופן זמני – – –

איתן גינזבורג: שהחליף אותך באופן זמני, שהחליף את יושב-ראש ועדת החוקה באופן זמני.

אחמד טיבי: באופן זמני.

איתן גינזבורג: אני המחליף.

אחמד טיבי: המחליף התורן.

איתן גינזבורג: כן, המחליף התורן.

אחמד טיבי: הוא שאמר שההיוועדות החזותית תבוא גם בחוק ההסדרים.

אחמד טיבי: זה נורא.

אחמד טיבי: תגידו, מה עוד?

אחמד טיבי: מה עוד?

אחמד טיבי: לכן ההתנגדות שלנו לחוק הזה היא תקיפה, היא עקרונית, היא מוצהרת.

אחמד טיבי: אני קורא לקואליציה לחזור בה מהצעת החוק הזאת, שיש בה ממד לא אנושי מובהק והתאכזרות לאסיר ולבני המשפחה שלו.

אחמד טיבי: כבר נתנו דוגמאות מוחשיות, שייח' ראאד סלאח, כארים יונס, מאהר יונס ורבים אחרים.

אחמד טיבי: רבים אחרים שמחכים להזדמנות הזאת כדי לראות את המשפחות שלהם.

אחמד טיבי: אוי, איזה חוק נורא.

אחמד טיבי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – מוותר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

אחמד טיבי: חילופי שלטון חלקים ביותר.

איתן גינזבורג: אין פה כיבוש.

אחמד טיבי: חלקים ביותר.

עאידה תומא סלימאן: זה לא כיבוש, זה שחרור, איתן.

איתן גינזבורג: שלא יגידו – – –

אחמד טיבי: חדש בשבילך?

אחמד טיבי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, חמש דקות.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי וחברות הכנסת – בעצם רק חברי כנסת נמצאים באולם.

עאידה תומא סלימאן: אה, סליחה, חברת הכנסת – – –

אחמד טיבי: יסמין פרידמן.

עאידה תומא סלימאן: כן.

עאידה תומא סלימאן: האמת, הדיון על החוק הזה מזכיר לי את חודש מאי ואת ההתרוצצויות בין בתי המשפט, כאשר היו הרבה עצורים צעירים שנעצרו בחודש מאי וחלק גדול מהם גם נעצרו ונלקחו על ידי השב"כ לחקירה.

עאידה תומא סלימאן: בעצם אף אחד לא ידע על תנאי המעצר שלהם, אף אחד לא ראה אותם.

סמי אבו שחאדה: כמעט כולם ערבים.

עאידה תומא סלימאן: כמעט, כן.

סמי אבו שחאדה: כולם ערבים.

סמי אבו שחאדה: יהודים לא נעצרו בפשעים שהם עשו במאי וביוני.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל העיקר מה שרציתי להדגיש – ואני חושבת שהעובדה הזאת כולם כבר יודעים אותה, ש-90% מאלה שנעצרו בחודש מאי היו צעירים ערבים: כמעט 85% מאלה שנעצרו, מהערבים, שוחררו ללא כתבי אישום, אבל הם "בילו" הרבה זמן כנראה במרתפי השב"כ בחקירות מאוד קשות, כאשר המשפחות לא יודעות עליהם כלום.

עאידה תומא סלימאן: היו מגיעות לבית המשפט כדי לראות את הבנים שלהם, כדי להיות בטוחים שהם בסדר.

עאידה תומא סלימאן: אז היו צריכים קודם כול לא להכניס אותם לדיונים האלה, ולדעת דרך העורך דין שהילדים שלהם מופיעים במסך, כאשר לפעמים לא מצליחים להבין אף דרך המסך אם הוא מרגיש בסדר, אם העצור עובר משהו, אם הוא יכול להחליף אפילו מבט עם המשפחה, שירגיע אותה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כמובן לא נדבר על כל השיבושים בתקשורת דרך צורה כזאת של ניהול בית משפט: האם העצור מצליח להבין את כל מה שנאמר, או שלפעמים יש שיבושים בתקשורת?

עאידה תומא סלימאן: האם לשופט יש את הסבלנות גם לפנות לעצור או לאסיר דרך תקשורת כזאת או אחרת?

עאידה תומא סלימאן: בנוסף לכך, אנחנו כולם יודעים – אני הייתי בין אלה שיזמו את הדיון בוועדת הפנים על נושא הפוסטה לפני שהתפזרה הכנסת העשרים-ושלוש.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מכירים את העינוי הזה שנקרא פוסטה.

עאידה תומא סלימאן: אבל הפתרון לפוסטה הוא לא בלבצע עוד חריגה מהזכויות הבסיסיות של האסירים אלא לתקן את צורת המעבר הבלתי-אנושית הזאת שנקראת פוסטה ולקצר את שעות השינוע של האסירים, ולאו דווקא לגרוע עוד יותר מהזכויות שלהם תחת הכותרת של לחסוך מהם את העינוי של הפוסטה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמדינת ישראל, יש לה גם את הידע, גם את היכולת וגם את התקציבים לבצע את הדברים ואת המשימות בלי לגרוע מהזכויות של העובדים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כולנו ראינו בשבוע שעבר את שייח' ראאד סלאח מופיע דרך המסך, כאשר הוא סובל מבידוד כבר תקופה די ארוכה, בלי אפשרות לתקשר עם המשפחה שלו, בלי שהמשפחה שלו תוכל לראות אותו או לבקר אותו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן להפסיק את זה ולא לעשות את כל העבירות על הזכויות הבסיסיות תחת המחסה של הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: אוי ואבוי לממשלה הזאת אם היא תלך באותה הדרך של הממשלה הקודמת – דבר שאתם אוהבים לעשות בהרבה נושאים, אבל אל תפגעו בזכויות בסיסיות תחת הכותרת של הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: אל תבססו גריעה מכל מיני זכויות אדם תחת החסות שמטפלים בקורונה, אל תלכו בדרך הזו.

עאידה תומא סלימאן: אתם עד עכשיו חיקיתם הרבה מהצעדים של ממשלת נתניהו.

עאידה תומא סלימאן: אל תלכו גם עכשיו בדרך הזו.

עאידה תומא סלימאן: תפסיקו עם הצעת החוק הזו ותמשכו אותה בחזרה.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: יש רוב.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ה' עימכם, תקשיבו, לאחר קיום הדיון על הצעת החוק אנחנו מבקשים מחברי הכנסת, לאחר ששקלנו את ההסתייגויות ואת הנימוקים שעלו כאן ברשות הדיבור, של חברי הכנסת שהעלו פה טיעונים כבדי משקל – לאחר דיון ומחשבה, אנחנו מבקשים מחברי הכנסת לדחות את כל ההסתייגויות ולהצביע על הצעת החוק כנוסח הוועדה, כפי שהובאה כאן, לאחר עבודה מאומצת שעשה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט והשינויים הרבים שהוכנסו בחוק.

איתן גינזבורג: אני רואה פה גם את יושב-ראש הכנסת מיקי לוי, ואנחנו קוראים לו מפה שלא לאפשר את הבאת הצעת חוק היוועדות חזותית במסגרת חוק ההסדרים, כי לא נראה לנו שזה חוק שצריך, שנמצא בליבת התקציב; זה חוק שפוגע בזכויות אסירים וחוק שנוגע לקורונה, ולא משהו כללי.

איתן גינזבורג: אז אנחנו מעבירים גם פה את הקריאה של ועדת החוקה, חוק ומשפט.

איתן גינזבורג: אבל מעבר לזה, אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק כנוסח הוועדה ולדחות את ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ובכן, אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגויות.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: דקה, יש הליך.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגויות.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אורי מקלב, אני לא אפריע לך בשיחה, אני אחכה, כי אני רוצה לשאול אותך משהו.

אחמד טיבי: אני רוצה להצביע על ההסתייגויות שלך, מכובדי.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אני לא שומע.

אחמד טיבי: יש הסתייגויות שלך, אני רוצה להצביע עליהן.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: הוא מתייעץ בזום טלפוני, עם הרב גפני.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: חבר'ה, תנו לי לשמוע את חבר הכנסת אורי מקלב, סגן שר התחבורה לשעבר.

אחמד טיבי: עכשיו היוועצות אישית.

אחמד טיבי: תפדל.

אורי מקלב: אנחנו מושכים את ההסתייגויות.

אחמד טיבי: החלטה מאכזבת.

אחמד טיבי: מכיוון שההסתייגויות נמשכו, אני עובר להצבעה על הצעת החוק כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

אחמד טיבי: מקלב, תצביע.

אחמד טיבי: בעד סעיפים 1–16 – 12

אחמד טיבי: נמנעים – אין

אחמד טיבי: בעד – 12, ארבעה מתנגדים, של הרשימה המשותפת, ואין נמנעים.

אחמד טיבי: שרון רופא, חברת כנסת חדשה, אהלן וסהלן.

אחמד טיבי: אני מוסיף אותך – זה 13, ארבעה נגד, אפס נמנעים.

אחמד טיבי: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה – 13 נגד ארבעה, כנוסח הוועדה, עיסאווי פריג', השר לשיתוף פעולה אזורי.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אני מיניתי אותה ליועצת בכירה.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: עכשיו, רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השלישית, הגורלית, הקובעת.

אחמד טיבי: קריאה שלישית.

אחמד טיבי: הצבעה בקריאה שלישית.

אחמד טיבי: בעד החוק – 16

אחמד טיבי: נמנעים – אין

אחמד טיבי: בעד – 16, נגד – ארבעה.

אחמד טיבי: החוק התקבל בקריאה שלישית.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ובכן, אני רוצה להודיע על הפסקה בישיבה.

אחמד טיבי: נודיע לכם מתי הישיבה תתחדש.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: שוכרן עליכום.

בשעה 15: << נושא >> חילופים בוועדות הכנסת << נושא >>

אחמד טיבי: אני מודיע על חידוש הישיבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להודעת ועדת הכנסת.

אחמד טיבי: יציג אותה חבר הכנסת ניר אורבך, יושב-ראש הוועדה, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

): לפני ההודעה אני אבקש לתקן הודעה קודמת.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש לתקן את הודעתי שנמסרה קודם: ממלא המקום בוועדת הכלכלה מטעם סיעת ישראל ביתנו יהיה חבר הכנסת רם שפע.

אחמד טיבי: הודעה דרמטית.

): כן, בהחלט.

): בהחלט.

אחמד טיבי: רם שפע, ישראל ביתנו.

אחמד טיבי: בבקשה.

): אני מקווה שהיה פה קשב להודעה הזאת.

): אני עובר כעת להצעת ועדת הכנסת להרכב ועדות קבועות נוספות בכנסת העשרים-וארבע לאחר תיקון סעיף 100 לתקנון הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בהתאם להוראות סעיף 102 לתקנון הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור הכנסת את הצעת ועדת הכנסת בדבר הרכב ועדות קבועות נוספות בכנסת העשרים-וארבע.

): אבקש להסב את תשומת ליבכם כי ההצעה כוללת רק שלוש ועדות חדשות, שיוקמו עם תיקונו של סעיף 100 לתקנון הכנסת.

): ההרכב סוכם בוועדה המסדרת לצד קביעת הרכבן של כלל הוועדות הקבועות, אולם לא הובא לאישור לפני שתוקן התקנון.

): לצד כל ועדה יצוין שם היושב-ראש המיועד.

): בהתאם להוראות התקנון, יושבי-הראש ייבחרו בוועדות השונות לפי המלצת ועדת הכנסת.

): ישנן סיעות שטרם השלימו את איוש החברים בוועדות, ולפיכך בשלב הזה תימסר רק זכאות אותה סיעה למקומות בוועדות, ללא פירוט השמות, וזאת כדי לא לעכב את הקמת הוועדות, והשמות יימסרו בהמשך.

): להלן הרכב הוועדות המוצע ויושבי-הראש המיועדים: ועדת ביטחון הפנים תמנה תשעה חברים: סיעת הליכוד – חבר אחד; סיעת יש עתיד – חברה אחת, מירב בן ארי; סיעת ש"ס – חבר אחד; סיעת כחול לבן – חברה אחת, רות וסרמן לנדה; סיעת ימינה – חבר אחד, יום טוב חי כלפון; סיעת העבודה – חבר אחד; סיעת הציונות הדתית – חבר אחד; סיעת הרשימה המשותפת – חבר אחד; סיעת תקווה חדשה – חבר אחד, מאיר יצחק הלוי; יושבת-ראש הוועדה תהיה חברת הכנסת מירב בן ארי.

אחמד טיבי: פי.

): דרמטי.

אחמד טיבי: מאוד דרמטי.

): ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים תמנה תשעה חברים: סיעת הליכוד – חבר אחד; סיעת יש עתיד – שני חברים, ולדימיר בליאק ומשה טור פז; סיעת ש"ס – חבר אחד; סיעת כחול לבן – חברה אחת, רות וסרמן לנדה; סיעת יהדות התורה – חבר אחד; סיעת ישראל ביתנו – חברה אחת, יוליה מלינובסקי; סיעת הציונות הדתית – חבר אחד; סיעת מרצ – חבר אחד, מוסי רז; יושבת-ראש הוועדה תהיה חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

): ועדת הבריאות תמנה תשעה חברים: סיעת הליכוד – חבר אחד; סיעת יש עתיד – שני חברים, טטיאנה מזרסקי ונציג סיעת הרשימה המשותפת; סיעת ש"ס – חבר אחד; סיעת כחול לבן – חבר אחד, אלון טל; סיעת ימינה – חברה אחת, עידית סילמן; סיעת יהדות התורה – חבר אחד; סיעת ישראל ביתנו – חברה אחת, אלינה ברדץ' יאלוב; סיעת מרצ – חבר אחד, עלי סלאלחה.

): ממלאי מקום קבועים: סיעת מרצ – נציג סיעת העבודה.

אחמד טיבי: יש רופא באולם?

אחמד טיבי: יש, יש רופא באולם.

): אתה מבקש בשבילי?

אחמד טיבי: לא.

): יושבת-ראש הוועדה תהיה חברת הכנסת עידית סילמן.

אחמד טיבי: עידית סילמן.

): א

): בקש כי הכנסת תאשר את הצעת ועדת הכנסת האמורה.

): תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה, יושב-ראש הוועדה.

אחמד טיבי: מי נרשם לדבר?

אחמד טיבי: מי רוצה לדבר?

אחמד טיבי: מי רוצה לדבר?

אחמד טיבי: ובכן, רבותיי, להתכונן.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה על הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת ניר אורבך על הרכב ועדות הכנסת הקבועות שהוא ציין.

אחמד טיבי: בעד הצעת ועדת הכנסת – 16

אחמד טיבי: נמנעים – אין

אחמד טיבי: בעד – 16, אין מתנגדים.

אחמד טיבי: ההצעה עברה ברוב קולות.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מופיד מרעי, בבקשה, הודעה מהצד.

אחמד טיבי: מין הונכ, מופיד, תפדל.

מופיד מרעי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, היום בשעה 13:00 בצוהריים, בדאלית אל-כרמל, הביאו למנוחות את יו"ר התנועה הציונית הדרוזית אבו יואל יוסף נסראלדין, הסמל לדו-קיום פעיל והסמל לאדם שבאדם.

מופיד מרעי: יוסף נסראלדין, זיכרונו לברכה, הקים את התנועה וחרת על דגלו את החיים המשותפים, את הדו-קיום והשותפות בנטל.

מופיד מרעי: את מרבית פעילותו הקדיש לתוכנית ברית חיים, תוכנית עתירת פעילות לחיזוק המדינה על כלל אזרחיה.

מופיד מרעי: אני שולח מכאן תנחומים לבנו, ראש העיר לשעבר כרמל נסראלדין, למשפחתו, לדאלית אל-כרמל ולעדה הדרוזית בכלל.

מופיד מרעי: מורשתו חשובה מאוד, אבל חשוב יותר זה להמשיך ולהנחיל את המורשת לדורות הבאים.

מופיד מרעי: יהיה זכרו ברוך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ובכן, רבותיי, הודעה חשובה: תם סדר-היום.

אחמד טיבי: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ח בתשרי התשפ"ב, 4 באוקטובר 2021, בשעה 16:00.

אחמד טיבי: ישיבה זו נעולה.