ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 51, 2021-08-04 00:00

מיקי לוי: בוקר טוב.

מיקי לוי: היום יום רביעי, כ"ו באב התשפ"א, 4 באוגוסט 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת מליאת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, אבקש להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת כרך ראשון וכרך שני של דוח ביקורת שנתי 72א' מטעם מבקר המדינה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לסעיף השני, שאילתות דחופות.

מיקי לוי: שאילתה ראשונה – שאילתה מס' 48, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי, בנושא: בפעם השלישית: רשות מקרקעי ישראל דחתה את שיווק יחידות הדיור בכפר אכסאל.

מיקי לוי: ישיב על השאילתה שר הבינוי והשיכון זאב אלקין.

מיקי לוי: בבקשה.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, כבוד השר – – –

מיקי לוי: רק שנייה, הוא עוד שנייה – – –

אחמד טיבי: לא, אני רוצה להגיד לך למה אני ממהר, כי באותו הזמן יש לי הסתייגויות בוועדת הפנים.

אחמד טיבי: אי-אפשר לעבוד ככה בכנסת, אדוני.

אחמד טיבי: עכשיו מתקשרים אליי ואומרים לי: או שאתה תגיע או שנבטל את ההסתייגויות ונצביע בלי שאתה נמצא.

אחמד טיבי: ככה לא עובדת כנסת.

אחמד טיבי: אי-אפשר לאשר דיון בוועדת הפנים כאשר אנחנו פה.

אחמד טיבי: יש לנו דברים, יש לנו הצבעות, יש לנו שאילתות.

אחמד טיבי: אז אני שואל מהר ולא אחכה לתשובה אפילו.

מיקי לוי: אני אמסור לך את התשובה, אבל נהוג בשבוע האחרון של הכנסת לעבוד בסגנון הזה.

אחמד טיבי: ביקשתי מיושב-ראש הוועדה, הוא אמר: תעלה.

אחמד טיבי: עכשיו אומרים: תרד.

מיקי לוי: טוב.

אחמד טיבי: בפעם השלישית: רשות מקרקעי ישראל דחתה מועד שיווק יחידות דיור בכפר אכסאל.

אחמד טיבי: מכובדי השר, ב-30 בדצמבר 2020 הציעה רשות מקרקעי ישראל 42 מגרשים, 168 יחידות דיור לבנייה עצמית בכפר אכסאל, בהתאם לתוכנית תמל/1029.

אחמד טיבי: חוברת המכרז פורסה באתר של רמ"י ב-10 בפברואר 2021 והמועד האחרון להגשה היה ב-12 באפריל.

אחמד טיבי: רשות מקרקעי ישראל דחתה את המועד האחרון להגשה בפעם השלישית, והאריכה את מועד ההגשה עד 1 בנובמבר 2021.

אחמד טיבי: כבוד השר, לפי הנתונים שקיבלתי מראש המועצה המקומית אכסאל, ידידי עו"ד מוחמד שלבי, 2,500 תושבי הכפר קיבלו אישור תושבות מהמועצה לצורך הגשה למכרז – 42 מגרשים.

אחמד טיבי: רצוני לשאול: 1.

אחמד טיבי: מהי סיבת הדחייה?

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: מה יעשה משרדך על מנת שזה לא יידחה שוב?

אחמד טיבי: תודה.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: חבר הכנסת טיבי, לפני שאתה רץ, אני רק אומר לך שאני מבין את המציאות ולכן נוסף על התשובה הפורמלית, אם תרצה, אשמח לקיים איתך פגישה מיוחדת על הנושא הזה, כפיצוי – – –

אחמד טיבי: בהחלט, אני מודה לך.

זאב אלקין: כפיצוי זוטא על הסיטואציה.

אחמד טיבי: אני מתנצל שוב שאני חייב לרוץ לוועדת הפנים.

זאב אלקין: ברור.

זאב אלקין: ברור לי.

זאב אלקין: ברור לי.

מיקי לוי: אבל הינה התשובה הכי טובה, שהוא יקיים איתך שיחה אישית.

אחמד טיבי: כן, כן, אבל אני רוצה לשמוע את התשובה לפרוטוקול.

מיקי לוי: בוודאי.

זאב אלקין: ודאי.

זאב אלקין: עכשיו התשובה הפורמלית.

זאב אלקין: רשות מקרקעי ישראל ומשרד הבינוי והשיכון, במסגרת המרכזים שנעשים ביישובי המיעוטים, בין השאר, מקדמים מדיניות למתן סבסוד מיוחד למשרתי כוחות הביטחון במגזר הלא-יהודי – גם עדיפות בבחירת מגרשים וכן מתן סובסידיות פיתוח לאוכלוסייה זו.

זאב אלקין: ההחלטות האלה מעוגנות גם בהחלטת מועצת מקרקעי ישראל.

זאב אלקין: למעשה, בהחלטה האחרונה, ב-16 במרץ 2021, הוארך תוקף ההחלטות הקודמות למתן העדיפות הזאת.

זאב אלקין: למעשה, זה אמור להיות מתוקצב בהחלטת ממשלה מיוחדת.

זאב אלקין: כרגע, הסיבה לעיכוב המכרז היא היעדר תוקף לנושא הזה, משתי סיבות: אחת, עדיין לא התבצעה חתימה של שר האוצר, שהיא מחויבת, על ההחלטות של מועצת רמ"י, נוסף לחתימה של שר השיכון.

זאב אלקין: שר האוצר הקודם לא חתם, ואנחנו עכשיו בתהליך של חתימה מהירה מול שר האוצר הנוכחי, שהתחייב בפניי ואמר שהוא כמה שיותר מהר, בימים הקרובים, יחתום על צבר גדול מאוד של החלטות מועצת רמ"י שהצטברו.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, זו תשובה נהדרת בשבילך.

זאב אלקין: הדבר השני, כמובן, אישור התקציב, שיאפשר הארכת החלטת ממשלה שתיתן המשך לסבסוד הזה, כי כרגע אפילו במכרזים שכבר התקיימו, הכסף שהוציא המשרד הוא יותר ממה שהוקצה לו על ידי החלטת ממשלה, ולכן צריכים פה הארכה.

זאב אלקין: אנחנו סיכמנו בדיוני התקציב שתהיה הארכה להחלטת הממשלה הזאת, אבל כמובן שזה מחכה לאישור התקציב.

זאב אלקין: הנושא הזה, לצערי, חבר הכנסת טיבי, הוא דוגמה אחת מני רבות לנזק שנגרם למדינת ישראל ולאזרחיה בגלל שלוש שנים בלי תקציב שהיו לנו כאן וחוסר היציבות השלטונית.

זאב אלקין: אני כמובן אפעל בכל כוחי כדי להשלים את התהליך הזה כמה שיותר מהר, גם בחתימה של שר האוצר – וכאמור כבר טיפלתי בזה ושוחחתי איתו – וגם בקידום החלטת הממשלה החדשה שתאריך את החלטת הממשלה הקודמת.

זאב אלקין: אם היינו מסיימים את המכרז בלי הדברים האלה, אותם תושבים שכן שירתו בכוחות הביטחון היו נפגעים והיו מפסידים סבסוד גדול מהמדינה.

זאב אלקין: לכן, ההחלטה של הנהלת רמ"י – זה היה טרם תקופתי, אבל אני חושב שזו ההחלטה נכונה – הייתה להמתין ולא לסיים את המכרז כדי לא לפגוע בזכויות של התושבים שמתגוררים ביישובי המיעוטים.

מיקי לוי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה.

מיקי לוי: רק שנייה, אדוני השר.

מיקי לוי: שאלה נוספת לחבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, כפי שוודאי ידוע לך, בחוזה ממוני שיש בו היבט של ריבית, מי שדתי וחרדי מקפיד על כך שיהיה היתר עסקה.

אורי מקלב: בלי היתר עסקה הוא לא יכול לעשות את העסקה הזו, שמאפשרת לו לשלם ריביות.

אורי מקלב: במשך שנה שלמה נעשתה עבודה במשרד השיכון, עד לפני שנה בערך, על ידי המנכ"ל בפועל מר בני דרייפוס.

אורי מקלב: משרד השיכון חייב את מי שמבקש כך לעשות את החוזה ואת ההסכם יחד עם היתר העסקה.

אורי מקלב: לאחרונה מגיעות ללשכתי פניות רבות, שיש קבלנים לא מעטים, שעל אף ההנחיה של משרד השיכון לא מבצעים את אותו היתר עסקה, מה שגורם לכך שאיש דתי, וחרדי, כמובן, לא יכול לממש את העסקה ולא יכול לממש את זכותו.

אורי מקלב: זה בולט מאוד בוודאי במחיר למשתכן.

אורי מקלב: אז אני שואל אותך: האם אתה מודע לכך, אם לא? מה המדיניות?

אורי מקלב: האם השתנתה המדיניות?

אורי מקלב: יחד עם זאת, רבים שואלים היום בציבור מה המדיניות היום של משרד השיכון בקשר לבנייה לציבור החרדי.

אורי מקלב: האם יש שינוי במגמה?

אורי מקלב: האם בדעתך להמשיך את המגמה לעשות מתחמים ייעודיים בעבור הציבור החרדי, שכפי שידוע לך, הדרישות שלו הן אחרות משל הציבור הכללי?

זאב אלקין: אומנם נושא השאלה לא קשור בכלל לשאילתה המקורית, ויכולתי להימנע מתשובה, אבל אני אנסה בכל זאת לענות על מה שאני יודע.

זאב אלקין: לגבי הנושא הפרטני של היתר עסקה, מה ששאל חבר הכנסת מקלב, לא הכרתי את הנושא, ואשמח אם תפנה אליי מכתב מסודר, ובעקבות המכתב שלך אני אבדוק מה קורה עם זה.

זאב אלקין: אם אני מבין נכון, הבעיה היא באכיפה של משרד השיכון על הקבלנים ולא בעמדה של משרד השיכון עצמו.

זאב אלקין: גם אין שום שינוי במדיניות של משרד השיכון בנושא הזה, לפחות ככל הידוע לי, ואני גם לא איזום שינוי בנושא הזה.

זאב אלקין: אני חושב שבסך הכול זה היה מהלך נכון ויפה, שמתחשב בצורכי ציבור גדול במדינת ישראל.

זאב אלקין: אם יש בעיה במימוש, אז אשמח לקבל מכתב מאדוני, ואני אפנה את תשומת ליבן של הרשויות הרלוונטיות במשרד השיכון.

זאב אלקין: האם אנחנו יודעים לבצע אכיפה של 100%?

זאב אלקין: כמו שאתה יודע, שום דבר במדינת ישראל לא מצליח באכיפה של 100%.

זאב אלקין: אפילו אכיפה על תחום כמו קורונה לא תמיד, ולא בכל הציבורים, מצליחה להגיע ל-100%, אז בטח גם בנושא הזה.

זאב אלקין: אין לנו כלי אכיפה רבים.

אורי מקלב: – – –

זאב אלקין: יכול להיות שנבקש לרענן את המדיניות שלנו בקרב קבלנים, ואם יגיעו תלונות על קבלנים ספציפיים, אז יהיה לנו יותר קל – – –

אורי מקלב: של ראש המועצה משתמש בדבר הזה כדי למנוע מחרדים להיכנס.

אורי מקלב: ראש המועצה – – –

זאב אלקין: אז שוב, אם אדוני צודק – כאמור, זה שונה מאוד ממה שנשאלתי בשאלה המקורית – אם אדוני צודק והייתה אכן הנחיה של משרד השיכון ויש קבלנים שלא מבצעים את ההנחיה, אז כמובן, אם תפנה אלינו מקרים פרטניים, נוכל לפנות לאותם קבלנים.

מיקי לוי: תודה רבה.

זאב אלקין: אם זאת הייתה רק המלצה כוללת – אז זה סיפור אחר, ואני אבחן את זה.

זאב אלקין: לגבי שאלתך הגדולה, הרחבה, רק בשני משפטים, כדי לא לעכב: אכן, משרד השיכון ממשיך לראות בקידום פתרונות דיור לאוכלוסייה החרדית משימה חשובה מאוד ומשימה ייחודית – לאור עוצמת משבר הדיור בקרב האוכלוסייה הזאת – וההוכחה לכך היא מה שקורה בדיוק בדקות האלה בחדר אחר כאן בכנסת, בוועדת הפנים.

זאב אלקין: אדוני בוודאי ראה שבנוסח חוק הוותמ"ל, שאנחנו מקדמים יחד עם שרת הפנים, יש העדפה ייחודית – כמו שיש למגזר הערבי, יש גם לתוכניות במגזר החרדי.

זאב אלקין: ולכן אני מלא פליאה דווקא על זה שהאופוזיציה שם, בדקות האלה, עושה הכול כדי לעכב את אישור החוק במקום לקדם אותו.

זאב אלקין: הייתי מודה – – –

אורי מקלב: – – –

זאב אלקין: בסדר.

זאב אלקין: מה שסוכם, סוכם בוועדה, הרי יש נוסח מסוכם.

זאב אלקין: אבל הגשת הסתייגויות המוניות במטרה לעכב את אישור החוק הזה, ואולי לא לאפשר את אישורו לפני היציאה לפגרה, תפגע בראש ובראשונה דווקא במגזר החרדי, כמו שהיא תפגע במגזר הערבי – כי בחוק הזה יש העדפה גדולה לתוכניות אצלם.

זאב אלקין: לכן הייתי מציע לאדוני, אם הנושא הזה חשוב לו, לשכנע את כלל חלקי האופוזיציה שאת חוק הוותמ"ל צריך לאשר כמה שיותר מהר כדי לקדם פתרונות דיור – – –

אורי מקלב: – – –

זאב אלקין: כדי לקדם פתרונות דיור, בין השאר לציבור החרדי.

מיקי לוי: אנחנו נשחרר אותך, אבל אי-אפשר להילחם בעצמכם, וזה מה שקורה עכשיו בוועדת הפנים, וזה חבל.

מיקי לוי: אני אומר לכם שאני נחוש להעביר את חוק הוותמ"ל, גם אם אגיע ל-06:00, אז קחו את זה בחשבון.

מיקי לוי: הייתי ממליץ לחברי הכנסת שיש להם עניין, ולחלק הזה יש עניין שהוותמ"ל יעבור – הוותמ"ל הוא לא של הממשלה, הוא של כל אזרחי מדינת ישראל – מאוד הייתי שמח אם יפעילו שכל ישר.

מיקי לוי: חבר הכנסת פטין.

מיקי לוי: אני מתנצל שהתערבתי.

פטין מולא: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר – שר הפנים, שר הבינוי והשיכון ושר המשפטים, היום בבוקר נודע לי: בשעה 04:00 הגיעו לירכא 400 שוטרים להריסת שני צימרים של חיילים משוחררים ביישוב ירכא, שהם באדמות פרטיות של אבא שהיה סוהר במשטרת ישראל, שבנה להם את הצימרים על מנת להתפרנס מהם בירכא.

פטין מולא: מעשה מזעזע בירכא היום בבוקר – כוחות משטרה והריסות.

פטין מולא: האם נודע לך?

פטין מולא: ואתה יודע טוב מאוד, כבוד השר, על מצוקת הדיור, הבינוי והרחבת שטחי המתאר – האם אתה מודע לכל המקרה הזה של ירכא?

פטין מולא: מה התגובה שלך בעניין כל צווי ההריסה של צימרים, של בתים שנבנו באדמות פרטיות, שהם מחוץ לקו המתאר?

מיקי לוי: תודה רבה.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: כמו שיודע היטב חבר הכנסת פטין מולא, אני אינני שר הבט"פ וגם אינני שר הפנים, ולכן סוגיית ההריסה של הבנייה הבלתי-חוקית היא לא בתחום הסמכות והאחריות שלי.

זאב אלקין: לכן, אני כמובן גם לא מודע למקרה שהתרחש בשעות הבוקר היום, כי זה לא עובר אותי, זה לא תפקידנו.

זאב אלקין: כעיקרון, מדינת ישראל אוכפת בנייה לא חוקית שנעשית ללא אישורים נדרשים, בכל מקום, בהיקף שהיא מצליחה, וזה קורה גם ביישובי המיעוטים, בין השאר ביישובי המיעוט הדרוזי.

זאב אלקין: הפתרון הוא – ועל זה אני כן אגיד משפט – בהחלט, כפי שאדוני ציין, פעולה נמרצת לקדם פתרונות בנייה ביישובי המיעוטים, גם המיעוט הערבי וגם המיעוט הדרוזי, בהיקף שהוא כמה שיותר גדול.

זאב אלקין: לזה, בין השאר, התכוונה גם אותה החלטת הממשלה שהזכרתי בתשובה שלי לחבר הכנסת טיבי: כדי לאפשר לזוגות הצעירים מהמגזר הדרוזי, שרובם המוחלט שירתו בכוחות הביטחון, כידוע, לקבל סבסוד גדול מאוד על הקרקע, ולקדם בנייה חוקית, מסודרת, במחיר סביר, כדי שהם יוכלו לגור ביישובים שלהם.

זאב אלקין: אנחנו נמשיך במדיניות הזאת, ונמשיך לדחוף להחלטות ממשלה, גם להארכה הקיימת, וגם להחלטות דומות מהסוג הזה.

פטין מולא: האם אתם יוזמים הקפאה של צווי הריסה לתקופה מסוימת, עד שהתכנון והבנייה ביישובים הדרוזיים – –

זאב אלקין: זה לא בסמכותי.

זאב אלקין: אדוני מבין היטב – – –

פטין מולא: – – יקבלו תאוצה, ולא – – –

זאב אלקין: הסוגיה של צווי הריסה הוא סוגיה משפטית אכיפתית שאיננה בסמכותי, ולכן אני לא חושב שאני מוסמך לענות על השאלה הזאת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: השאילתה הבאה היא שאילתה של חברת הכנסת שרן השכל, שאילתה מס' 42: המאגר הביומטרי של רשות האוכלוסין.

מיקי לוי: בבקשה.

שרן השכל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: רק שנייה, בבקשה.

מיקי לוי: שר המשפטים, אתה משיב לה או שרת – – –

שרן השכל: לא, לא, שרת הפנים.

מיקי לוי: שרת הפנים פה, אני מתנצל.

מיקי לוי: היא תשיב לה.

מיקי לוי: שרת הפנים, בבקשה.

שרן השכל: אז באמת, אדוני היושב-ראש, לאחרונה התפרסם תחקיר שחשף שרשות האוכלוסין וההגירה יצרה בשוגג מאגר ביומטרי ומעוניינת להכשיר אותו בחקיקה.

שרן השכל: המאגר לא מאובטח, ומאפשר ריגול אחר אזרחים חפים מפשע.

שרן השכל: לכן שלוש השאלות הן: 1.

שרן השכל: כיצד מתאפשר למשרד ממשלתי לבנות מאגרי מידע בניגוד לחוק?

שרן השכל: 2.

שרן השכל: אילו פעולות ננקטו למחיקה ולמניעת האפשרות של דליפת המאגר?

שרן השכל: 3.

שרן השכל: האם קיימים מאגרים בלתי חוקיים נוספים?

איילת שקד: תודה, גברתי חברת הכנסת.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ובכן, ערכתי ישיבה בנושא, ומסתבר שבערך לפני שנה וחצי הממונה על יישומים ביומטריים התריע בפני רשות האוכלוסין וההגירה שהם מחזיקים מאגר, שהיה אמור להיות בסדר אבל הוא לא בסדר, ואני אסביר.

איילת שקד: רשות האוכלוסין וההגירה החזיקה מאגר של תמונות מופחתות, בשביל שימוש שלה בלשכות ובנתב"ג, וכל עוד התמונות האלה נחשבות מופחתות – זאת אומרת שאי-אפשר להשתמש בהן במקום אחר, אי-אפשר לזהות אותן כי מטשטשים ומורידים איכות – זה היה בסדר.

איילת שקד: לפני שנה וחצי הסתבר שהמנועים הטכנולוגיים השתכללו, ככה שהתמונות האלה לא מופחתות מספיק.

איילת שקד: לכן יש שלוש אפשרויות: למחוק את המאגר או לבצע עוד הפחתה של התמונות – אבל צריך לומר את האמת, עוד הפחתה של התמונות תייצר שוב בעיה בעוד כמה שנים, כי הטכנולוגיה כל הזמן מתקדמת – או לבצע תיקון חקיקה שיאפשר לרשות האוכלוסין להחזיק בתמונות האלה.

איילת שקד: אני שאלתי – זה היה לפני שנה וחצי: למה לא עשיתם שום דבר?

איילת שקד: אז הם אמרו: פשוט לא הייתה כנסת מתפקדת ולא היה אפשר להעביר את תיקון החקיקה.

איילת שקד: בגדול, נתתי הנחיה לעשות עבודת מטה זריזה: או שהמאגר יימחק או שנביא תיקון חקיקה.

איילת שקד: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שאלה נוספת לחברת הכנסת לסקי.

מיקי לוי: בבקשה, קצר.

גבי לסקי: תודה רבה על התשובה של השרה.

גבי לסקי: אני רוצה להמשיך ולשאול: האם נכון שבגלל הפעולה הזאת, שנתגלתה, ישונה החוק כך שיורחב מספר מאגרי המידע הקיימים בחוק, כאשר במשרד כבר קיימים שני מאגרים ביומטריים – אומנם לא זהים, אבל כבר קיימים – תוך הגברת האפשרות לדליפת מידע אישי של האזרחים בגלל הבעייתיות של המאגרים?

גבי לסקי: תודה.

איילת שקד: יש מאגר ביומטרי, ומי שאחראי עליו זה הרשות הביומטרית.

איילת שקד: זה מעוגן בחקיקה.

איילת שקד: זה נכון שאם – אמרתי שיש שלוש אפשרויות, ואם נבחר באופציה לא למחוק אלא לחוקק ולאפשר את המאגר הזה, אז יהיה עוד מאגר.

איילת שקד: אומנם הוא של תמונות מופחתות, אבל יצטרכו להשתמש בכל האמצעים הטכנולוגיים כדי להגן על המאגר הזה, אם זה יהיה המסלול שנבחר.

איילת שקד: אני שוב אומרת, יכול להיות שנבחר פשוט למחוק אותו.

מיקי לוי: חברת הכנסת השכל, שאלת המשך?

מיקי לוי: בבקשה.

שרן השכל: מה סד הזמנים?

שרן השכל: כמה זמן נתת לצוות לעבוד על זה על מנת לתת תשובות ולהחליט לאיזה כיוון הולכים?

איילת שקד: תראי, בגלל שעכשיו אמצע אוגוסט ואחר כך החגים, אמרתי להם שיעשו את כל מה שצריך עד אמצע ספטמבר.

איילת שקד: אני גם נפגשת עם הממונה על היישומים הביומטריים בעצמי, ואז נחליט מה עושים.

איילת שקד: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת מרעי, שאלה נוספת.

מופיד מרעי: גברתי השרה, קודם כול אני מברך אותך על התפקיד.

מופיד מרעי: יצא לנו לדבר כמה פעמים בעבר.

מופיד מרעי: בהמשך למה שנאמר כאן, היום באמת בוצעה הריסה ביישובים שלנו, בעקבות תיקון 116 לחוק התכנון והבנייה.

מופיד מרעי: השאלה שלי, ואת היית מעורבת בזה בעבר: מתי אנחנו נוכל להשלים את התכנון והבנייה ביישובים כדי שלא נראה מצבים כאלה, שנכנסים לנו לתוך הבתים ומבצעים הריסות באדמה פרטית?

מופיד מרעי: כידוע לכם ולכולם, ואמרתי את זה גם בנאום הבכורה שלי, הצעירים שלנו, אחרי שהם חוזרים מהמערכת הצבאית – מהצבא או מהאקדמיה – אין להם איפה לבנות את קורת הגג שלהם בתוך היישובים.

מופיד מרעי: הם נאלצים ללכת לאדמה הפרטית שלהם, לבנות את הבית הפרטי ללא היתרים, כי לא הרחיבו להם את תוכניות המתאר.

מופיד מרעי: אחד הדברים שחָרַתִּי על דגלי הוא להשלים את התכנון והבנייה ביישובים הדרוזיים.

מופיד מרעי: האם אפשר להקים ועדה לתכנון ולבנייה, ייעודית וייחודית, במסלול של ותמ"ל ליישובים שלנו, על מנת לסיים את הסאגה של התכנון?

מופיד מרעי: אחרי זה, כל פיקוח מבורך.

מופיד מרעי: אנחנו לא נגד פיקוח.

מיקי לוי: תודה.

איילת שקד: אז היום אנחנו מעבירים את חוק הוותמ"ל, שהוא חוק שהוא באמת חשוב מאוד למגזר החרדי, הערבי והדרוזי.

איילת שקד: אני מקווה שנוכל באמת לבצע תכנון רחב היקף למגזר.

איילת שקד: אני יודעת מה הבעיות.

איילת שקד: צריך לעשות שני דברים: גם להבין שצריך להתחיל לבנות לגובה גם בכפרים דרוזיים, וגם כמובן לבצע הרחבות של תוכניות המתאר – בחלק מהמקומות אין בכלל תוכניות מתאר – אבל לבצע הרחבות שלהן ולאפשר לכם לבנות כחוק.

מופיד מרעי: אין בעיה, כדי לבנות לגובה, כדי שהדברים יהיו בהירים לאנשים ולתושבי המדינה, צריך לשנות את חוק התכנון.

מופיד מרעי: ביישובים שלנו אנחנו לא יכולים לבנות לגובה.

מופיד מרעי: אם אפשר לבנות עזריאלי בירכא או בחורפיש, אין בעיה, מכניסים את כולם למגדל אחד.

מופיד מרעי: גם זה אסור, גם רכבות, כמו שהיה לעולים, גם זה אסור, גם לעומק אסור, כי חיזבאללה בונה מנהרות שם.

מופיד מרעי: אז לאן נלך?

מופיד מרעי: איפה נבנה?

איילת שקד: יש היום ראש מטה תכנון ויש את מנכ"לית מינהל התכנון.

איילת שקד: הם עובדים על זה, אנחנו מודעים לבעיה.

איילת שקד: אני מקווה שגם הוותמ"ל וגם הוועדות המחוזיות יעזרו לנו לפתור את זה.

מיקי לוי: תודה רבה לשרה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה, שאילתה דחופה 49, של חברת הכנסת סטרוק: תביעות אזרחיות מטעם המדינה בעקבות פרעות תשפ"א.

מיקי לוי: ישיב שר המשפטים, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פטין מולא, אני כבר בשאילתה הבאה.

פטין מולא: – – –

מיקי לוי: תודה, תודה, תלכו לשתות כוס קפה יחד, חבר הכנסת פטין.

מיקי לוי: חבר הכנסת פטין מולא, תודה.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת סטרוק.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: אדוני השר, הנושא של השאילתה הוא תביעות אזרחיות מטעם המדינה בעקבות פרעות תשפ"א.

אורית סטרוק: באירועי פרעות תשפ"א נגרמו נזקים רבים לקופת המדינה.

אורית סטרוק: רצוני לשאול: 1.

אורית סטרוק: כמה תביעות הוגשו כנגד הפורעים והמסיתים?

אורית סטרוק: 2.

אורית סטרוק: כמה תביעות בתהליך הכנה?

אורית סטרוק: 3.

אורית סטרוק: בגין אילו אירועי אלימות?

אורית סטרוק: 4.

אורית סטרוק: מה היקף הנזקים שנגרם לקופת המדינה?

אורית סטרוק: 5.

אורית סטרוק: מה הסכום הכולל שהמדינה תובעת?

מיקי לוי: תודה רבה.

גדעון סער: תודה, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: אנחנו רואים חשיבות עליונה במיצוי הדיון עם עבריינים פורעי חוק שגרמו נזקים כבדים בגוף, בנפש וברכוש לאזרחי המדינה ולמוסדותיה במסגרת אירועי שומר החומות.

גדעון סער: בכל מקרה שבו ניתן יהיה על פי הדין לנקוט הליכים, אזרחיים או פליליים, כלפי אותם גורמים עברייניים, כך אכן יעשה.

גדעון סער: מטבע הדברים, בשלבים הראשונים שלאחר האירועים המאמצים העיקריים מושקעים בהליכי החקירות המשטרתיות, במעצר החשודים ובהעמדתם לדין.

גדעון סער: לפי הנתונים שבידינו נכון לעת הזאת הוגשו במחוזות הפליליים כ-289 כתבי אישום על עבירות שבוצעו במסגרת שומר החומות.

גדעון סער: הפעולה היא על מנת שכל מי שפגע בחפים מפשע או הזיק לרכוש במסגרת המאורעות יבוא על עונשו.

גדעון סער: קידום ההליכים הפליליים נגד העבריינים ניצב כעת בראש סדר העדיפויות של הפרקליטויות, ויש בו אף כדי לתרום תרומה להגשת תביעות אזרחיות לשיפוי נזקי המדינה בעתיד, במקרים המתאימים, שכן פסק דין בהליך פלילי הוא ראיה בהליך אזרחי, והרשעת עבריינים בהליכים פליליים תוכל להיות בסיס להגשת תביעות אזרחיות בעתיד, ותקצר גם את הליכי המשפט.

גדעון סער: עוד חשוב לציין שבחלק גדול מהמקרים נכון להמתין למיצוי הליכים פליליים בטרם תוגש תביעה אזרחית, כדי למנוע את זיהום ההליך הפלילי.

גדעון סער: יחד עם זאת, כבר כעת, עוד בטרם הסתיימו ההליכים הפליליים, הפרקליטות האזרחית בוחנת אפשרות להגיש תביעות אזרחיות בגין נזקים שאירעו במסגרת מבצע שומר החומות.

גדעון סער: למשל, בימים אלה ממתינה הפרקליטות לקבלת נתונים מהביטוח הלאומי בעניינו של המנוח יגאל יהושע, השם ייקום דמו, שנרצח על ידי פורעים בלוד.

גדעון סער: לאחר שייאספו הנתונים תיבחן האפשרות להגיש תובענה אזרחית נגד הפורעים, בשים לב להליכים הפליליים שמתנהלים נגד הנאשמים ברציחתו.

גדעון סער: חשוב להזכיר שבעניין הזה הוגש כתב אישום, תקדימי, שמייחס לנאשמים רצח בנסיבות מחמירות.

גדעון סער: אני מתכוון לשוחח בימים הקרובים עם פרקליט המדינה על מנת לנסות לקדם את נושא השאילתה, דהיינו תביעות אזרחיות נגד הפורעים.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אבל קצר, בבקשה, קצר, כי זה הופך להיות איזה קורס באוניברסיטה.

אורית סטרוק: איך קורס?

אורית סטרוק: אדוני השר, אני מברכת על האמירה שלך, שאתה מתכוון להיכנס בעובי הקורה של התביעות האזרחיות, משום שזה כלי משמעותי מאוד בידיה של המדינה, ובאירועים חמורים כמו אלו שאירעו חשוב לעשות בו שימוש.

אורית סטרוק: בהקשר דומה אני רוצה להגיד שהחתמנו אתמול במליאה, ואני אגיש לך את זה כעת, מכתב בחתימה של עשרות חברי כנסת, קואליציה ואופוזיציה, שמבקש ממך כשר הממונה להתנגד בכל תוקף לקציבת עונשו של המחבל מליל הקלשונים.

אורית סטרוק: יש דיון ביום ראשון הקרוב בבקשה לקציבת עונש, ומשרד המשפטים הוא המשיב הרשמי בדיון הזה.

אורית סטרוק: אני מניחה שכמונו אתה מתנגד בכל תוקף לדיון הזה.

אורית סטרוק: אנחנו רוצים לחזק אותך – –

מיקי לוי: תודה.

אורית סטרוק: – – בהתנגדות הזו ואני אגיש לך כעת את המכתב בחתימת חברי הכנסת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, קצר וקולע.

מיקי לוי: תניחי את זה, בבקשה, על שולחנו של השר.

מיקי לוי: בסדר, אין בעיה, זה ייקלט במצלמות והכול בסדר.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת מעוז, קצר וקולע, בבקשה.

אבי מעוז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: כבוד השר.

אבי מעוז: רצוני לשאול את כבוד השר, כמי שממונה על הנציבות לאנשים עם מוגבלויות, מדוע כבודו לא יפעיל את סמכותו כלפי שר הביטחון, שמונע או מעכב את הנגשת מערת המכפלה לאנשים עם מוגבלויות.

אבי מעוז: לפי הבנתי הכול מוכן לתחילת העבודות ומחכה רק לאישור שר הביטחון.

אבי מעוז: הגיע הזמן שמערת המכפלה, מקום קבורת אבותינו ואימותינו, יונגש לאנשים עם מוגבלויות.

גדעון סער: תודה, למיטב ידיעתי חבר הכנסת מעוז הגיש שאילתה נפרדת, שראיתי הבוקר.

מיקי לוי: – – – פספסתי אותה.

גדעון סער: לא חשוב, אני מכיר היטב את הנושא.

גדעון סער: אני פעלתי הרבה במסגרת ועדת החוץ והביטחון לדחוף את ההליך הזה קדימה, גם את תהליך התכנון.

גדעון סער: בהחלט אדבר על זה עם שר הביטחון.

גדעון סער: אין לי סמכות עליו, כמו שאמרת בשאילתה, למרות שאני ממונה על הנציבות לאנשים עם מוגבלויות – נציבות חשובה מאוד – אבל אין שום ספק שהנגשת מערת המכפלה זה דבר בעל חשיבות הומנית, אגב, לא רק ליהודים שמגיעים למערת המכפלה, רבים רבים, אלא גם למוסלמים.

גדעון סער: אין שום סיבה שאותו מעלון, שכל כך הרבה שנים נאבקים על התקנתו, לא יותקן.

גדעון סער: אני באמת מתכוון לשוחח בעניין הזה עם שר הביטחון.

מיקי לוי: תודה רבה לשר המשפטים.

מיקי לוי: אני עובר לשאילתה הבאה, שאילתה מס' 47, של חבר הכנסת מאיר פרוש, בנושא: כתובות נאצה על בית הכנסת בבני ברק.

מיקי לוי: ישיב סגן השר יואב סגלוביץ', בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מכובדי סגן השר, בשבת האחרונה רוססו בבית כנסת בבני ברק צלבי קרס.

מאיר פרוש: הפורעים הגיעו באופנוע במטרה לחלל את כבוד התורה והיהדות.

מאיר פרוש: רצוני לשאול: 1.

מאיר פרוש: כיצד המשטרה פועלת למניעת אירועים חמורים כאלה? 2.

מאיר פרוש: האם נגבו עדויות?

מאיר פרוש: 3.

מאיר פרוש: מה באפשרות השר לדווח בנדון?

יואב סגלוביץ': ברשותכם, אני רוצה רגע ככה קצת לחרוג ולהגיד שתי מילים – אני מייד אענה.

יואב סגלוביץ': אתמול היו שרפות גדולות בכניסה לירושלים.

יואב סגלוביץ': אני מנצל את ההזדמנות הזאת להגיד מילת הוקרה ותודה לכל לוחמי האש, שממש נאבקו שם שעות ארוכות, וגם לנציב כבאות והצלה דדי שמחי, וגם כמובן למפקד המחוז ניסים טויטו, ולכל האנשים, הם פשוט עשו עבודה מדהימה.

יואב סגלוביץ': זאת הזדמנות גם לקרוא לכולם להיזהר באש, הימים מאוד מאוד חמים.

יואב סגלוביץ': זה כפתיח.

יואב סגלוביץ': לגבי השאלה, האירוע שהיה הוא אירוע קשה ונורא בכל מובן שהוא, אתה לא צריך להיכנס לבית כנסת להבין מה המשמעות של צלבי קרס בתוך בית כנסת במדינת היהודים.

יואב סגלוביץ': אני יכול להבטיח לך, חבר הכנסת פרוש, שהמשטרה עושה כל מאמץ.

יואב סגלוביץ': הטיפול נעשה בצוות חקירה מיוחד במרחב דן, עם כל האמצעים, עם כל היכולות, עם כל בדיקות המעבדה באשר הן.

יואב סגלוביץ': אני מאוד מקווה שנשים יד על הפושעים הנוראיים האלה, שמעבר לפגיעה הקשה בעצם העניין – לפגוע ככה בקודש, בתוך בית כנסת במדינת ישראל, זה דבר בלתי נסלח.

יואב סגלוביץ': נעשה כל מאמץ.

יואב סגלוביץ': כרגע, היום, עכשיו, אין כרגע עצורים.

יואב סגלוביץ': נגבו עדויות, נעשו כל הפעולות המבצעיות הנכונות שצריכות להיעשות באירוע של פשע חמור.

יואב סגלוביץ': ככה אנחנו מתייחסים לזה, ואני מבטיח, מעבר לשאילתה, שברגע שיהיו עדכונים שאפשר לעדכן בהם, אני גם אעדכן את אדוני בהקשר הזה.

יואב סגלוביץ': מה שכן, אי-אפשר להתעלם מהאירוע וצריך למנוע גם אירועים נוספים, חס וחלילה.

יואב סגלוביץ': אז גם הפעילות תתוגבר באזורים האלה.

יואב סגלוביץ': גם דיברו עם אנשים, גם גבאים וגם אחרים, על ידי מרחב דן ותחנת בני ברק, זה מה שאני יכול לדווח לכם – לך – בעת הזאת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה תישאר, סגן השר.

מיקי לוי: שאלה נוספת מהצד, חבר הכנסת אורי מקלב.

מיקי לוי: סליחה, לא ראיתי.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, שאלה נוספת.

מאיר פרוש: סגן השר, אני מודה לך על דברי התשובה, ואני מתאר לעצמי – אני רוצה לקוות שיש הרבה יותר מוסתר מאשר גלוי שסיפרת לנו, כיוון, כמו שאתה הגדרת, שזה אירוע קשה ונורא, אתם מתייחסים לזה כמו לפשע חמור.

מאיר פרוש: השמועות אומרות, שבעל קטנוע הגיע עם הדבר הזה.

מאיר פרוש: זאת אומרת, האם אנחנו באיזשהו מצב שאנחנו עם חומה בצורה?

מאיר פרוש: אי-אפשר להבקיע שום דבר ממה שנראה לעין ואנחנו לא יודעים שום דבר?

מאיר פרוש: זה דבר אחד.

מאיר פרוש: דבר שני, אני חושב שהדבר הזה לא מחייב דיווח רק לי אלא קודם כול לכנסת ולציבור הרחב.

מאיר פרוש: אני מאוד מעריך את זה שאתה אומר, שתיתן לי דיווח בהמשך.

מאיר פרוש: כשאנחנו מדברים על פשע חמור, ההתייחסות צריכה להיות כזו שכל המדינה תדע שיש פה פשע חמור.

מאיר פרוש: קרה משהו שלא קרה – אני חושב שהוא לא קרה כאן בעבר, במדינת ישראל, ולכן גם הפרסום מסביב לזה, וההתייחסות וההתעסקות סביב העניין הזה צריכה להעסיק את כולם.

יואב סגלוביץ': קודם כול, כשאני אומר שנעשה כל מאמץ זה אומר שכל האמצעים המודיעיניים והאחרים פועלים בעניין.

יואב סגלוביץ': אני לא יודע לגבי מה אנשים ראו.

יואב סגלוביץ': אני לא מצוי בתיק החקירה, אך אני כן מצוי במה שמושקע בחקירה.

יואב סגלוביץ': זאת הבדיקה שאני בתפקידי יכול לעשות.

יואב סגלוביץ': אני יכול להבטיח לך – לא לך; אני יכול להבטיח שייעשו כל המאמצים כי האירוע הזה הוא אירוע חריג בחומרתו.

יואב סגלוביץ': זה – 1. 2.

יואב סגלוביץ': לגבי העניין, אמרתי שאני אדווח לך באופן אישי כי אתה שאלת את השאילתה.

יואב סגלוביץ': אני מניח שברגע שיהיו חשודים יהיה פרסום ויהיה כתב אישום, כולם ידעו מאמצעי התקשורת הרגילים.

יואב סגלוביץ': אני מוצא חובה, בכל מקרה, מאחר שאתה שאלת את השאילתה, אז כנראה שהדיווח אליך יהיה שידור ישיר ממני, לא אליך בצורה מוצנעת ומוסתרת.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, בבקשה, שאלה נוספת.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי סגן השר, אתה באמת חדש בתפקיד, אז אני רק רוצה ליידע אותך, שבמתחם הזה, איפה שבית הכנסת, באותו רחוב, צמוד לו בית כנסת שני.

אורי מקלב: לידו בפסח זרקו חמץ, לתוך חצר בית הכנסת, לתוך בית הכנסת.

אורי מקלב: היה ניסיון הצתה.

אורי מקלב: כך שבאזור הזה זאת לא הפעם הראשונה וזה לא צריך להפתיע את המשטרה.

אורי מקלב: על מה ששאל גם חברי חבר הכנסת מאיר פרוש – יש עדויות, יש צילומים.

אורי מקלב: רואים מי הגיע לשם.

אורי מקלב: קשה להבין, עושים מאמצים יותר גדולים, כל כך הרבה ימים, ואי-אפשר למצוא את אותם פושעים?

אורי מקלב: כיוון שאם עושים חקירה, והרי אתה בעל מקצוע באופן רחב יותר, מצפים שיגיעו אליהם מהר יותר, כדי לגרום הרתעה.

אורי מקלב: אני מחבר לזה גם את האירוע שהיה אתמול בבוסתן הגליל.

אורי מקלב: שם גם הייתה הסתה והתנפלות על חרדי שבא לבקר או בא לעשות פעולה לגיטימית בתוך בוסתן הגליל.

אורי מקלב: אנחנו רואים שכל זה נעשה מתוך הסתה גדולה שיש בציבור.

אורי מקלב: הדברים האלה זה פרי של משהו; זה לא מגיע כי ביום אחד מישהו חלם באמצע הלילה והוא קם לעשות את זה.

אורי מקלב: כאן התפקיד שלך.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים, וגם מצפים, שהמשטרה תהיה שותפה לתהליך של מניעת כל ההסתות האלה שיש, ככל שאפשר, בפעולה משותפת ממשלתית.

אורי מקלב: יש היום את הרשות החרדית.

אורי מקלב: אנחנו לא אחראים, אנחנו האופוזיציה, אבל יש היום פלטפורמה בממשלה, הממשלה הקימה רשות חרדית, ואפשר לעשות פעולות הסברה בין-משרדיות, בין כמה משרדים, כדי למנוע את כל התופעות האלה שיש היום.

אורי מקלב: הרי אם זה היה במדינה אחרת, מה היו דורשים מהמשטרה, על דבר אנטישמי כזה?

אורי מקלב: קל וחומר כאן.

אורי מקלב: יש כמה דברים, כמה תופעות.

אורי מקלב: אתה נמצא פה ובוודאי תענה לשאילתות שלנו.

אורי מקלב: כל מיני דברים קורים בעקבות דברי הסתה, ואחרי כן מגיעים גם לדבר כזה של בית הכנסת.

אורי מקלב: לכן, אנחנו פונים אליך: להעלות את זה על סדר-היום שלכם, של המשרד, למנוע הסתות ופעולות כאלה, שהן התוצאה, ופעולות של הסברה.

אורי מקלב: להגיד את החומרה של הדברים; לשים את זה בראש סדר העדיפות.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שאפשר למנוע תופעה מתרחבת, ואנחנו מאוד מודאגים מזה.

יואב סגלוביץ': חבר הכנסת מקלב, אני רק אגיד דבר אחד.

יואב סגלוביץ': על כל מה שאמרת אין לי אלא להסכים.

יואב סגלוביץ': הנושא של הסתה באופן כללי נמצא פחות מדי על סדר-היום של כולנו.

יואב סגלוביץ': אני יכול להבטיח לך, שבהקשר הספציפי הזה – גם נשאלתי את השאילתה הזאת, ובכלל – יהיה קשב מאוד גדול.

יואב סגלוביץ': אמרתי ואני חוזר על מה שאמרתי בפתיחת דבריי, הנושא הזה של צלבי קרס בתוך בתי כנסת הוא משהו שכל אדם שחי במדינת ישראל מבין שחייבים להגיע לפושעים האלה.

יואב סגלוביץ': ייעשה כל מאמץ, אני יכול להבטיח לך.

יואב סגלוביץ': בתוקף תפקידי אעשה את כל מה שאני יכול לראות שאכן עושים את מרב המאמצים.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה, שאלה נוספת.

משה אבוטבול: כבוד השר, בעבר דיווח על שרפת בתי כנסת בלוד על ידי פורעים ערבים.

משה אבוטבול: האם נמצאו הפורעים ומוצה אתם הדין בנושא הזה?

משה אבוטבול: כי בחוץ לארץ למשל, מאוד מאוד מחמירים בנושאים מהסוג הזה של עבירות בבתי תפילה, או להבדיל מסגדים וכנסיות מהסוג הזה.

משה אבוטבול: דבר שני, האם ברור, שזלזול, חלילה, בטיפול יכול להביא לבעיות המשך כאלה בעתיד?

משה אבוטבול: אם לא יהיו משפטי ראווה וענישה קשה, אז בעצם לא יבינו כמה זה חשוב.

משה אבוטבול: ואגב, עוקבים אחרינו גם במשטרות אחרות, איך בישראל מתמודדים ומטפלים בפורעים מהסוג הזה.

משה אבוטבול: דבר שלישי, האם תואילו להכין תוכנית לימודית והסברה גם בבתי ספר, יחד עם משרד החינוך, על קדושת בתי הכנסת ועל חשיבות נושא שמירת קדושתם, כדי שאותו נוער או האנשים שעשו את זה ידעו להיות זהירים, חלילה, בכבודם של בתי הכנסת.

משה אבוטבול: לא צריך להיות דתי או מסורתי כדי להבין שישנם דברים שלא פוגעים בהם ולא נוגעים בהם.

משה אבוטבול: תודה רבה.

יואב סגלוביץ': אגיד משפט אחד לגבי העניין.

יואב סגלוביץ': משפטי ראווה זה ממקומות אחרים.

יואב סגלוביץ': צריך לתפוס את העבריינים האלה, להעמיד אותם לדין ושבית משפט ייתן את העונש המתאים להם.

יואב סגלוביץ': אם ישאלו את עצתי, זה צריך להיות עונש כבד.

יואב סגלוביץ': לגבי כל מה שקשור לתוכניות חינוכיות, מה שנקרא בין אדם לחברו באופן כללי, אני חושב שכל אחד מאיתנו יודע איך לעשות את זה.

יואב סגלוביץ': לא צריך תוכנית לכל דבר.

יואב סגלוביץ': את דעתי אני אומר עכשיו.

יואב סגלוביץ': אני לא איש חינוך, אבל אם כבר נשאלתי, אז אני אתן את ההזדמנות לענות.

יואב סגלוביץ': אני לא חושב שצריך להסביר כמה חשוב כל דבר שהוא בין אדם לחברו בכל אחד מהתחומים.

יואב סגלוביץ': זה יכול להיות בתחום כזה או בתחום אחר.

יואב סגלוביץ': השיח שלנו חייב להיות אחר.

יואב סגלוביץ': אבל מרגע שהוא הופך להיות עבירה פלילית, שם המשטרה נכנסת.

יואב סגלוביץ': כל מה שקשור לשיח הציבורי זה לא בטיפולה של המשטרה; כל מה שקשור לעבירה פלילית זה בטיפולה.

יואב סגלוביץ': אני מבטיח לך שהנושאים האלה – עסקתי בהם באופן אישי שנים רבות – הם תחומים מאוד מאוד קשים שצריך להתייחס אליהם, ולנו יש תפקיד בסיפור הזה.

יואב סגלוביץ': אני אומר: לנו, כמשטרה.

יואב סגלוביץ': לגבי הדברים האחרים שאמרת – צר לי, אני לא הכתובת לתוכניות חינוכיות.

יואב סגלוביץ': אמרתי רק באופן כללי.

יואב סגלוביץ': אני חושב שכולנו צריכים לדבר בלשון בני אדם אחד לשני.

יואב סגלוביץ': והדבר השני, לא לפגוע בדברים שחשובים – כל אחד עם הדברים שחשובים לו.

יואב סגלוביץ': עבירה פלילית זה סרט אחר.

משה אבוטבול: בלוד, בלוד – – –

יואב סגלוביץ': עם מה?

מיקי לוי: לוד, לוד.

יואב סגלוביץ': אני לא יודע ספציפית על תיק כזה או תיק אחר.

יואב סגלוביץ': אני לא רוצה לתת תשובה לא מוסמכת, אז אני לא רוצה לענות על דברים שאין לי תשובה בדוקה לתת לך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אל תרד, סגן השר.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, נוצר חלון זמן, אז אני יכול לאפשר שאלה נוספת.

איתמר בן גביר: אני מודה לכבוד היושב-ראש, אדוני היושב-ראש.

איתמר בן גביר: סגן השר, רציתי לשאול אותך – שוב, אתה תגיד מן הסתם שאתה לא מתעסק בתיקים ספציפיים, ובוודאי בתיקים שבחקירה.

איתמר בן גביר: אבל יש תופעה כזאת, ואי-אפשר להכחיש אותה, וראינו אותה מתבטאת אתמול בשיא כיעורה, של גורמים שתוקפים את הציבור החרדי, מתנהלים בגזענות מול הציבור החרדי.

איתמר בן גביר: ראינו אתמול שהם מנסים לשכנע, להפעיל לחץ, והייתי אומר אפילו סחיטה באיומים.

איתמר בן גביר: שמענו בטלפון בן אדם סוחט באיומים בן אדם אחר כדי לא למכור בית לחרדי.

איתמר בן גביר: אין לי ספק שאם היה מדובר בתופעה הפוכה כלפי ערבים, אתם – ובצדק – הייתם יוצאים ומשנים סדרי עולם.

יואב סגלוביץ': חבר הכנסת בן גביר, אני פשוט לא לגמרי מפוקס.

יואב סגלוביץ': תגיד לי עוד פעם על מה מדובר.

איתמר בן גביר: אני שואל לגבי התופעה הזאת שראינו אתמול – ראית מן הסתם את התמונות אתמול של אותו בן אדם בבוסתן הגליל.

איתמר בן גביר: אדוני סגן השר מבין?

יואב סגלוביץ': לא ראיתי את התמונות, אבל תחבר אותי, אז אני – – –

איתמר בן גביר: אז אני אומר:

איתמר בן גביר: יש אירוע מאוד חמור – כדאי לצפות בו – של יהודים חרדים שמגיעים כדי להתעניין ברכישת דירה ביישוב שנקרא בוסתן הגליל, ולתדהמתי יוצא שם מישהו ומתחיל לצעוק, לקלל, לאיים: פה חרדים לא יגורו.

איתמר בן גביר: לאחר מכן הוא גם התקשר לבן אדם שרוצה למכור את הדירה ואמר לו: תדע לך, אם אתה מוכר את הדירה, אני הולך למינהל, נגדך.

איתמר בן גביר: האם אתם מכירים תופעות כאלה?

איתמר בן גביר: כי אנחנו יודעים על תופעות.

איתמר בן גביר: ודבר שני, מה היחס שלכם לתופעות כאלה?

איתמר בן גביר: כי אני יודע שאם זה היה קורה כלפי ציבור ערבי, בצדק הייתם באים ואומרים: קו אדום.

יואב סגלוביץ': האמת היא, בעוונותיי אני לא מכיר את האירוע, אבל מספיק מה שאמרת.

יואב סגלוביץ': אני אגיד משהו כללי.

יואב סגלוביץ': משטרה צריכה לטפל במקום שבו מתחילה העבירה הפלילית.

יואב סגלוביץ': אני אגיד משהו כללי, שאני חושב שהתפקיד של כולנו הוא להתייחס אליו.

יואב סגלוביץ': אני לא יודע אם באירוע הזה זה נחצה הרף הפלילי, אני לא יודע.

יואב סגלוביץ': אבל אני כן יודע שכל גילוי גזענות – ולא כל גזענות היא עבירה פלילית – כל גילוי גזענות באשר הוא, כולנו צריכים לגנות אותו.

יואב סגלוביץ': אז למרות שלא ראיתי את האירוע, באמת לא ראיתי אותו – –

איתמר בן גביר: אני אראה לך.

יואב סגלוביץ': – – אני מעל הבמה הזאת – זה האירוע, ואני מגנה אותו בכל תוקף, בלי כל קשר כרגע לאם בסוף יש עבירה פלילית או אין עבירה פלילית.

יואב סגלוביץ': אני חושב שכולנו, כל חברי הבית הזה בעיקרון – אני מדבר עכשיו בכובע שלי כחבר כנסת, פחות בכובע של סגן השר לביטחון הפנים – צריכים לגנות כל גילויי גזענות באשר הם.

יואב סגלוביץ': אני חושב שזאת חובה של כולנו.

יואב סגלוביץ': יש מקרים שזה עובר איזשהו רף – שזה מאוד לא פשוט: הרבה פעמים יש גם ויכוח, אם עבר את הרף או לא עבר את הרף – שבו צריך להתערב וצריכה להיפתח חקירה על גילויים של גזענות.

יואב סגלוביץ': ובמקום שהיא צריכה להיפתח, מקצועית, צריכים לפתוח בחקירה.

יואב סגלוביץ': אני חושב, באופן אישי, שצריך לפעול בכל חומר הדין בהקשרים האלה של גילויי גזענות בכלל.

יואב סגלוביץ': ולכן לא נותר לי אלא להסכים איתך, ולגנות באופן אישי, כללי, את האירוע שאתה מתאר, כי הוא גזענות.

יואב סגלוביץ': אם הוא נכנס לרף הפלילי, כן או לא, אני לא יודע להשיב, כי אני לא מכיר.

איתמר בן גביר: אני אתן לך לצפות אחר כך, אתה תראה בקלות.

איתמר בן גביר: אתה היית במשטרה שנים רבות באגף חקירות.

איתמר בן גביר: 192 זה קלאסי.

איתמר בן גביר: עבירה של איומים זה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר.

יואב סגלוביץ': אני לא מתווכח.

יואב סגלוביץ': שאלת שאלה – עניתי את התשובה הכי מהבטן שיש לי.

איתמר בן גביר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

יואב סגלוביץ': צריכים להוציא את זה מהשיח לחלוטין.

יואב סגלוביץ': להוציא את זה מהשיח.

מיקי לוי: תודה רבה, סגן השר.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אני נאלץ לצאת להפסקה של בין חמש לשמונה דקות.

מיקי לוי: אנחנו נצלצל.

מיקי לוי: יש שינוי קטן בסדר-היום.

מיקי לוי: משפחת קארה לא הגיעה, אז אנחנו הולכים להתארגן ואנחנו נודיע לכם, ברשותכם.

מיקי לוי: מאוד מאוד ייתכן שאנחנו נעבור לסעיף הבא, בחירת נציגי הכנסת לוועדת מינויים לנושא משרה שיפוטית.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לזה.

מיקי לוי: אנחנו רוצים להתארגן, לתת זמן להתארגן, ולכן, כשמונה דקות הפסקה.

מיקי לוי: אנחנו נצלצל בזמן.

מיקי לוי: תודה רבה.

בשעה 11: << נושא >> בחירת נציגי הכנסת לוועדות בחירה של נושאי משרות שיפוטיות << נושא >>

מיקי לוי: חברי הכנסת, אני מבקש לחדש את הישיבה.

מיקי לוי: נאלצנו להמתין עוד כמה דקות כי היינו צריכים לשנות את רשימת המועמדים לוועדה לבחירת שופטים.

מיקי לוי: חבר כנסת נוסף הסיר את מועמדותו ונאלצנו לערוך את הרשימה מחדש.

מיקי לוי: איתכם הסליחה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: לא, זה לא אתה.

מיקי לוי: זה לא אתה.

מיקי לוי: זה לא אתה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אני רוצה להבהיר את הכללים לנושא הבחירה.

מיקי לוי: אני מבקש מאוד את תשומת ליבכם.

מיקי לוי: חברים, סדר ההצבעה הוא מאחורי – בבקשה, בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת פינטו, חברת הכנסת פינטו וחבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, אנחנו פשוט רוצים להבהיר את ההוראות איך מבצעים את הבחירות.

מיקי לוי: אני כבר מקריא אותן.

מיקי לוי: אני רוצה להתחיל.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, הסכת.

מיקי לוי: לא תדע איך לבחור.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, חברת הכנסת שטרית.

מיקי לוי: אני רוצה להבהיר מה מאחורי הפרגוד – איך כל אחד יצטרך לבחור.

מיקי לוי: אחר כך לא תדעו.

מיקי לוי: תודה רבה, חברי הכנסת.

מיקי לוי: הכנסת בוחרת היום את נציגיה לוועדות המינויים לנושאי משרה שיפוטית – שופטים, דיינים, קאדים וקאדים מד'הב.

מיקי לוי: ההודעה על מועד הבחירות נמסרה לחברי הכנסת מראש, וכל חבר כנסת שאינו שר או סגן שר היה יכול להגיש את מועמדותו לוועדות השונות.

מיקי לוי: הבחירה תיעשה במקביל לכל ארבע הוועדות.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת תמסור לכם טופס בחירה שבו תידרשו לסמן את בחירתכם באופן הבא: לגבי שתי ועדות – הוועדה לבחירת שופטים והוועדה לבחירת דיינים – על הכנסת לבחור שני נציגים וביניהם לפחות אישה אחת.

מיקי לוי: לאור העובדה שיש לכל אחת משתי הוועדות יותר משני מועמדים, על כל חבר כנסת לסמן עד שני נציגים.

מיקי לוי: עד שני נציגים.

מיקי לוי: אפשר לסמן שניים; אפשר גם לסמן אחד, על פי בחירתכם, ואפשר שלא לסמן בכלל.

מיקי לוי: אך סימון של יותר משניים יפסול את הבחירה לוועדת המינויים.

מיקי לוי: לגבי הוועדה לבחירת קאדים, על הכנסת לבחור שלושה נציגים לפחות, ושניים מהם צריכים להיות בני העדה המוסלמית.

מיקי לוי: אני מדגיש: שניים מהם בני העדה המוסלמית.

מיקי לוי: הוועדה לבחירת קאדים.

מיקי לוי: אפשר לסמן, כמובן, שלושה; אפשר לסמן שניים או אחד, ואפשר גם לא לסמן בכלל.

מיקי לוי: סימון של יותר משלושה לוועדה לבחירת קאדים יפסול את הבחירה.

מיקי לוי: לגבי ועדת המינויים לקאדים מד'הב, על הכנסת לבחור שני נציגים דרוזים – שני נציגים בני העדה הדרוזית.

מיקי לוי: אפשר לסמן שניים או אחד ואפשר לא לסמן בכלל.

מיקי לוי: סימון של יותר משניים לוועדה למינוי קאדים מד'הב יפסול את הבחירה לוועדת מינויים זו.

קריאה: רגע, תחזור על זה רגע.

מיקי לוי: אני אחזור על הכול מחדש.

מיקי לוי: זה קצת יבלבל – אני חוזר מחדש.

מיקי לוי: אם ייבחר חבר כנסת דרוזי אחד או לא, יהיה על הכנסת לבחור בבחירות נפרדות חבר כנסת דרוזי או חברי כנסת דרוזים – סליחה: לבחור דרוזי או דרוזים שאינם חברים כנסת.

מיקי לוי: שאינם.

מיקי לוי: ואנחנו לא רוצים להגיע למצב הזה.

מיקי לוי: לתשומת ליבכם, אין לרשום שם או סימן מזהה כלשהו על הטופס או על המעטפה.

מיקי לוי: סימון שיש בו כדי לזהות את הטופס או את המעטפה יביא לפסילת טופס הבחירה כולו.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת תקרא בשמות חברי הכנסת, וכל אחת ואחד ייכנסו אל מאחורי הפרגוד, יסמנו את בחירתם וישימו טופס במעטפת הבחירה.

מיקי לוי: לאחר סיום ההצבעה תיקח ועדת הקלפי שמיניתי את תיבת הקלפי ללשכת מזכירת הכנסת כדי לספור את הקולות.

מיקי לוי: מייד עם סיום הספירה יימסרו התוצאות.

מיקי לוי: לפני שאני מורה לחבר הכנסת גינזבורג לבדוק אם הקלפי ריקה – חברי הכנסת של ועדת הקלפי הם חבר הכנסת איתן גינזבורג, שישמש יושב-ראש הוועדה, ולצידו חברי הכנסת עופר כסיף, נירה שפק ואופיר כץ, חבר הכנסת כץ.

מיקי לוי: לבקשת חברת הכנסת גולן, אני חוזר על ההוראות לגבי הקלפיות עצמן.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, כמו שאמרתי, תמסור טופס.

מיקי לוי: לגבי שתי הוועדות – הוועדה לבחירת שופטים והוועדה לבחירת דיינים – על הכנסת לבחור שני נציגים לוועדות האלה.

מיקי לוי: שופטים ודיינים – בוחרים שני נציגים בטופס.

מיקי לוי: זה ברור לחלוטין.

מיקי לוי: ואפשר, כמובן, לבחור או אחד או שניים או לא לבחור בכלל.

מיקי לוי: לא לסמן כלום.

מיקי לוי: כמובן שהבחירה המקסימלית היא כמובן שניים, ומהם לפחות אישה אחת.

מיקי לוי: מהם לפחות אישה אחת בשתי הוועדות האלה.

מיקי לוי: לגבי הוועדה לבחירת קאדים, על הכנסת לבחור שלושה נציגים לפחות.

מיקי לוי: שניים מהם צריכים להיות בני העדה המוסלמית.

מיקי לוי: אפשר לסמן שלושה; אפשר לסמן שניים; אפשר לסמן אחד; אפשר, כמובן, לא לסמן בכלל.

מיקי לוי: המקסימום בוועדה הזו לבחירת קאדים הוא שלושה נציגים – שניים מהם בני העדה המוסלמית.

מיקי לוי: לגבי בחירת המינויים לקאדים מד'הב, על הכנסת לבחור שני נציגים בני העדה הדרוזית.

מיקי לוי: שני נציגים בני העדה הדרוזית.

מיקי לוי: אפשר לסמן שניים או אחד ואפשר גם לא לסמן כלל וכלל.

מיקי לוי: לא לסמן על המעטפות כלום – לא את השמות, לא איקסים ולא שום דבר.

מיקי לוי: עד כאן ההוראות.

מיקי לוי: אני מבקש מחבר הכנסת גינזבורג – ספירת הקולות כמובן תלווה על ידי יועץ משפטי, על ידי עו"ד אייל לב ארי – אני מבקש מחבר הכנסת איתן גינזבורג להיכנס מאחורי הפרגוד, לבדוק שהקלפי ריקה ולנעול אותה.

מיקי לוי: בבקשה.

נירה שפק: יש לי שאלה.

נירה שפק: הרשימה השמית, זה מסומן בעיגול – – –

מיקי לוי: רשום.

מיקי לוי: לא משנה, את יכולה לעשות v.

מיקי לוי: רק לא x.

מיקי לוי: v או עיגול.

קריאה: x אפשר.

מיקי לוי: x אפשר, אין בעיה.

מיקי לוי: x, v, עיגול.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה להזמין את חברי הכנסת על פי רשימה שמית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – מצביע סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – מצביע יולי יואל אדלשטיין – מצביע אמיר אוחנה – מצביע ניר אורבך – מצביע ינון אזולאי – מצביע ישראל אייכלר – מצביע סעיד אלחרומי – מצביע דוד אמסלם – מצביע אופיר אקוניס – מצביע משה ארבל – מצביע יעקב אשר – מצביע זאב בנימין בגין – מצביע אוריאל בוסו – מצביע ענבר בזק – מצביעה חיים ביטון – מצביע מיכאל מרדכי ביטון – מצביע דוד ביטן – מצביע ולדימיר בליאק – מצביע מירב בן ארי – מצביעה רם בן ברק – מצביע איתמר בן גביר – מצביע יואב בן צור – מצביע נפתלי בנט – מצביע אלינה ברדץ' יאלוב – מצביעה קרן ברק – מצביעה ניר ברקת – מצביע יאיר גולן – מצביע מאי גולן – מצביעה איתן גינזבורג – מצביע יואב גלנט – מצביע גילה גמליאל – מצביעה מאזן גנאים – מצביע בנימין גנץ – מצביע משה גפני – מצביע סימון דוידסון – מצביע אבי דיכטר – מצביע גלית דיסטל אטבריאן – מצביעה אריה מכלוף דרעי – מצביע צבי האוזר – מצביע צחי הנגבי – מצביע שרן מרים השכל – מצביעה מיכל וולדיגר – מצביעה רות וסרמן לנדה – מצביעה מכלוף מיקי זוהר – מצביע ווליד טאהא – מצביע בועז טופורובסקי – מצביע משה טור פז – מצביע אחמד טיבי – מצביע אלון טל – מצביע חילי טרופר – מצביע דסטה גדי יברקן – מצביע מאיר יצחק הלוי – מצביע אלי כהן – מצביע מאיר כהן – מצביע יום טוב חי כלפון – מצביע עופר כסיף – מצביע אופיר כץ – מצביע חיים כץ – מצביע ישראל כץ – מצביע רון כץ – מצביע יוראי להב הרצנו – מצביע אורלי לוי אבקסיס – מצביעה יריב לוין – מצביע נעמה לזימי – אינה נוכחת יעקב ליצמן – מצביע גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – מצביע לימור מגן תלם – מצביעה אמילי חיה מואטי – מצביעה פטין מולא – מצביע טטיאנה מזרסקי – מצביעה מיקי לוי – מצביע מרב מיכאלי תצביע מאוחר יותר.

ירדנה מלר-הורוביץ: יוליה מלינובסקי – מצביעה מיכאל מלכיאלי – מצביע אבי מעוז – מצביע אורי מקלב – מצביע אבתיסאם מראענה – מצביעה יעקב מרגי – מצביע מופיד מרעי – מצביעה בנימין נתניהו – מצביע יואב סגלוביץ' – מצביע יבגני סובה – מצביע אופיר סופר – מצביע אורית מלכה סטרוק – מצביעה עידית סילמן – מצביעה עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – מצביע אוסאמה סעדי – מצביע מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – מצביע חוה אתי עטייה – מצביעה יצחק פינדרוס – מצביע שירלי פינטו קדוש – מצביעה מאיר פרוש – מצביע עיסאווי פריג' – מצביע יסמין פרידמן – מצביעה אביר קארה – מצביע אלכס קושניר – מצביע יואב קיש – מצביע גלעד קריב – מצביע שלמה קרעי – מצביע מירי מרים רגב – מצביעה מיכל רוזין – מצביעה שמחה רוטמן – מצביע יעל רון בן משה – מצביעה מוסי רז – מצביע אפרת רייטן מרום – מצביעה ג'ידא רינאוי-זועבי – מצביעה יפעת שאשא ביטון – מצביעה אלון שוסטר – מצביע יובל שטייניץ – מצביע קטי קטרין שטרית – מצביעה אלעזר שטרן – מצביע יוסף שיין – מצביע עמיחי שיקלי – מצביע מיכל שיר סגמן – מצביעה רם שפע – מצביע נירה שפק – מצביעה עאידה תומא סלימאן – מצביעה

אחמד טיבי: נא לקרוא בשמות אלה שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – מצביע נעמה לזימי – מצביעה גבי לסקי – מצביעה מרב מיכאלי – מצביעה עלי סלאלחה – מצביע מנסור עבאס – מצביע

אחמד טיבי: חברי ועדת הקלפי הנכבדים, נא לגשת לכאן, בבקשה.

אחמד טיבי: יהיה מדגם של התוצאות בערוץ הכנסת.

אחמד טיבי: זהו.

אחמד טיבי: תמה ההצבעה.

אחמד טיבי: אתה האחרון.

אחמד טיבי: חתמת את המצביעים.

אחמד טיבי: יש מדגם מייצג, מייד ישודר בערוץ הכנסת.

יצחק פינדרוס: כמו הפייק ניוז של ערוץ 2.

אחמד טיבי: אני חייב להודיע מיהם חברי ועדת הקלפי, למען השקיפות.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עופר כסיף הוא אחד מהם.

אחמד טיבי: מי השני או השנייה?

אחמד טיבי: נירה שפק.

אחמד טיבי: מי השלישי?

אחמד טיבי: אופיר כץ ואיתן גינזבורג.

אחמד טיבי: ארבעה?

אחמד טיבי: אם יהיו חילוקי דעות?

אחמד טיבי: זה שניים נגד שניים.

אחמד טיבי: זה לא מקום של חילוקי דעות, הכנסת, ממש.

אחמד טיבי: הסדרנים יעזרו לקחת את הקלפי למקום מחוץ למליאה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת קארה, אני נותן לך דקה לשתות לפני נאום הבכורה.

אחמד טיבי: בכל זאת, נאום בכורה.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, שר תורן במליאה.

משה ארבל: מן הראוי.

אחמד טיבי: יש?

אחמד טיבי: איפה הוא?

אחמד טיבי: מרב?

משה ארבל: יש שר, שרת התחבורה פה.

אחמד טיבי: איפה אביר קארה?

אחמד טיבי: אביר קארה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אביר קארה, בבקשה לדוכן.

מיקי לוי: ברוכים הבאים, משפחת קארה.

אביר קארה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני ראש הממשלה, חבריי לסיעה, חבריי חברי הכנסת, ידידי חבר הכנסת ישראל כץ, שהיה השר הראשון שפתח עבורי ועבור השולמנים את דלתות הממשלה הקודמת – שולמנים, עצמאים, חופשיים, המאמינים בכל ליבם בשוק חופשי וביוזמה פרטית – ומעל לכול, משפחתי היקרה שנמצאת כאן באולם.

אביר קארה: לפני שנתיים וחצי ועוד קצת בחדר הלידה נולד הבן שלי אלרואי.

אביר קארה: איתו נולדה גם מחאת "אני שולמן" – המחאה שאני החייל שלה כאן, היום, בחזית הפוליטית.

אביר קארה: היינו במחלקת היולדות, אשתי המדהימה, לידן, שנמצאת כאן ביציע, ואני, אחרי מסע ארוך ומאוד קשה להפוך להורים.

אביר קארה: זה לא היה קל.

אביר קארה: חיכינו לאלרואי הרבה זמן, ועשינו מאמצים כבירים בשביל הזכות לגדל אותו.

אביר קארה: יש עכשיו בטח הורים שצופים בי, שעוברים גם טיפולי פוריות ומכירים את הרגעים המאתגרים האלה.

אביר קארה: במקום שהשמחה על ההגעה עוד רגע ממש של בני בכורי, שחיכיתי לו כל כך, תהיה שמחה טהורה, פשוטה, את הראש מילאו לחצים אדירים.

אביר קארה: כל בעל עסק מכיר אותם – איך יתנהל העסק מחר?

אביר קארה: מה נעשה עם העובדים?

אביר קארה: מי יהיה שם כדי לטפל בספקים, בלקוחות, בתזרים, בפקחים שאולי יגיעו?

אביר קארה: מה עושים?

אביר קארה: כמה חודשים לפני הלידה, כשגילינו שלידן בהיריון, כתבתי לאלרואי שיר.

אביר קארה: אני יודע שאתם והציבור רואים בי בחור קשוח, ולפעמים גם נתתי לכם את כל הסיבות הטובות לעשות כך.

אביר קארה: השיר לאלרואי פשוט פרץ ממני.

אביר קארה: אני רוצה להקריא לכם קטע מתוך השיר.

אביר קארה: תראו, אלה דפים שאני שם כל הזמן אצלי בתפילין – אני שומר אותם, חבריי מש"ס – וכשהילד יהיה בן 13, בעזרת השם, המתנה שלי, חוץ מהתפילין והטלית שכולנו מכירים, תהיה גם השיר הזה, שאני מקווה שיהיה דרך חיים עבורו.

אביר קארה: ב-18 באוגוסט 2018, לידן ואני התבשרנו שיש לנו בן, וכתבנו את השיר "ואולי": ואולי יום יבוא ואל קרבות החיים תיזרק / אולי תבחר לשבת בצד ואולי תבחר להתמודד / אולי אחרי חלומותיך, כחולם אגדי עיוור, תנסה ותגשים / אולי יהיה זה חלומך המהבהב שאחרים הוא ירשים / אולי אתה, באופייך המקסים, תסחף רבים אחריך לניצחון האדיר / ואולי יהיה זה כישלון צורב / אבל אתה, בני, תדע לא להיכנע ולא להתאכזב / לאסוף את אנשיך במילים חמות וטובות, שכל אחד מהם ידע שזוהי רק ההתחלה.

אביר קארה: / אולי יהיו ימיך מלאים בתהילה ובמזל / אולי יהיו הם מאתגרים ולעיתים גם מרים / תרגיש, בני, שניצחת בשני המקרים.

אביר קארה: / אולי יבוא יום שתיאלץ לבחור בין כסף ותהילה מדומה לבין אנשיך הטובים, לבין הדבר הנפלא שנקרא חברים.

אביר קארה: / בחר תמיד, בני, באופציה השנייה.

אביר קארה: / על חשבון אחרים, זוהי לא הצלחה.

אביר קארה: / ואולי יהיה זה קרב על מוות וחיים באחת ממלחמות הצדק בשם ה' / שם תשמור על חייך, אבל גם על אחרים.

אביר קארה: / אולי, בני, תנסה בדבר אך תיכשל.

אביר קארה: / בדוק רק את הטעויות שלך בלי להאשים את האחר.

אביר קארה: / תלמד לעומק כל דבר כדי להתמודד במערכה הבאה כשאתה טוב בהרבה / ושמור על צניעות וענווה.

אביר קארה: / זכור תמיד, בני, שאין כמו התחלה חדשה, אין כמו להיות חסר ביטחון שוב, אין כמו הרצון ללמידה.

אביר קארה: / אל תרגיש נחות אז, ולעולם אל תתבשם מהצלחה.

אביר קארה: / ואולי תהיה מנכ"ל ואולי גנרל של העולם / אבל תזכור, בני, תמיד שאין כמו התואר המושלם והמפואר מכולם: פשוט להיות בן אדם.

אביר קארה: באותו הלילה בחדר הלידה, כשהלב מתפוצץ מהתרגשות לקראת הגעתו של אלרואי, והראש מתפוצץ מדאגות שכל שולמן מכיר, השיר הזה, האישי, שכתבתי לבן שלי שעוד לא הכרתי, הדהד לי במחשבות: "אולי אתה, באופייך המקסים, תסחף רבים אחריך לניצחון האדיר.

אביר קארה: / אולי יהיו ימיך מלאים בתהילה ובמזל / אולי יהיו הם מאתגרים ולעיתים גם מרים / תרגיש, בני, שניצחת בשני המקרים".

אביר קארה: וממש, בלי שהבנתי, אז, באותו היום שאלרואי נולד, נולד מתוכי גם המאבק של שולמן.

אביר קארה: חברים יקרים, חברי הכנסת, את "אני שולמן" לא בדיוק הקמנו; כלומר, הקמנו עם השקות רשמיות, ובטח כל מיני כאלה שאתם ראיתם, אבל האמת היא שזה היה כמו כדור ענק שנורה מתותח ופשוט פילח את האוויר במהירות עם קצב ותאוצה משלו.

אביר קארה: מעולם לא חיפשנו להיות עוד קבוצת לחץ ואינטרס, עוד איזה ארגון שמבקש הטבות לחברים שלו.

אביר קארה: כאלה היו לפנינו, ואני מקווה שבסופה של הדרך יהיו הרבה פחות אחרינו.

אביר קארה: אז, עוד לא ניסחנו במילים מושלמות את מה שהרגשנו, שיש במדינה מעמד ענק של מאות אלפים, אולי מיליונים, של אזרחים יוצרים, עובדים, יוזמים, אנשי עמל ואנשי מעש, שכל מה שהם רוצים זה להצליח בדרכם.

אביר קארה: הם רוצים ליצור מבלי שאף אחד יפריע להם, והמדינה מצידה מניחה על מסלול ההמראה שלהם אין-ספור מכשולים.

אביר קארה: לא רצינו טובות, לא ביקשנו סבסוד, לא רצינו שייתנו לנו פריבילגיות מיוחדות על חשבון אחרים.

אביר קארה: כל מה שביקשנו הוא שייתנו לנו לחיות בכבוד בארץ הזאת.

אביר קארה: תנו לנו להתפרנס.

אביר קארה: שאלנו בתחילת הדרך את החברים בקבוצה, ב"אני שולמן": מה מפריע לכם להצליח?

אביר קארה: ובכל תחום, חברים, שנגענו, מצאנו משקולות כבדות שמושכות את השולמן האומלל למטה, במקום שימריא: מיסים גבוהים, ביורוקרטיה אין-סופית של טפסים ושל רגולציה, חוקים נוקשים של העסקת עובדים, אגרות, תשלומים, קנסות והיטלים.

אביר קארה: במקום שקונדיטורית מוכשרת, שעכשיו צופה בי, תהפוך את הכישרון שלה לרווחה כלכלית עבור עצמה, עבור משפחתה וגם עבור המדינה, כל המערכת בנויה כדי להכשיל אותה.

אביר קארה: היא תבזבז את האנרגיות היקרות ביותר שלה על מרדף אין-סופי אחרי אישורים, ניירות, פקסים, ביקורות, קנסות, מיסים, תשלומים.

אביר קארה: היא הולכת לשלם למס הכנסה, למע"מ, לביטוח לאומי, לעירייה, ליועצים, למאכערים.

אביר קארה: ותנחשו למי לא נשאר?

אביר קארה: לאותה שולמנית קטנטנה.

אביר קארה: לא דרשנו שייתנו לנו, לא דרשנו שיפנקו אותנו.

אביר קארה: כל מה שביקשנו הוא שיעזבו אותנו וייתנו לנו להצליח.

אביר קארה: אבל אז, חברים, הגיעה הקורונה, ואם המשקולות הרגילות שתוקעות את העצמאים בישראל לא הספיקו, הגיעו הסגרים וממש כיבו את האור על מפעל חייהם של לא מעט ישראלים.

אביר קארה: גם אז לא ביקשנו מהמדינה פריבילגיות, לא דרשנו יחס מיוחד, אבל כן ציפינו לדבר אחד.

אביר קארה: אחרי שנים ארוכות שבהן טיפחנו בזיעה ובעבודה קשה את עסקינו, והמדינה לקחה בכל חודש חצי מפירות ההצלחה שלנו, דרשנו דבר אחד – אתה זוכר את זה אצלך, כבוד השר לשעבר ישראל כץ:

אביר קארה: דרשנו שהמדינה תענה לנו בטלפון.

אביר קארה: אתה זוכר את השיחה הזאת?

אביר קארה: שתפצה אותנו פיצוי ראוי על הסגר שנכפה עלינו, בלי שנתחנן, בלי שנישאר במשך שבועות ארוכים מבולבלים ללא מענה.

אביר קארה: במקביל, ראינו גם למרחוק והבנו שגם כשהקורונה תיגמר אנחנו השולמנים הולכים להישאר עם הבעיות הרגילות של המשק.

אביר קארה: דרשנו מהמדינה להתחיל לקדם פתרונות ארוכי טווח, הורדה חדה של הביורוקרטיה המיותרת ועיצוב סביבה עסקית הוגנת שתאפשר לנו להשקיע ולא לשקוע.

אביר קארה: אני רק רוצה לתת לכם דוגמה אחת למשהו שהעליתי אתמול אצל שרת הפנים חברתי אילת שקד.

אביר קארה: קוסמטיקאיות ומספרות בישראל – תקשיבו טוב – כשהן מגישות את רישיון העסק שלהן, צריכות להגיש תוכנית אדריכלית.

אביר קארה: מה זה תוכנית אדריכלית?

אביר קארה: למה צריכים את זה?

אביר קארה: אפילו העיריות, שמאשרות את התוכנית, אומרות שהן לא רוצות ולא צריכות את זה.

אביר קארה: למה מאלצים ספרים, שהם לא טייקונים, להוציא בין 3,000 ל-12,000 שקלים על תוכניות אדריכליות?

אביר קארה: בעלי עסקים במדינת ישראל מאבדים מאות מיליוני ימים רק עבור הרישוי הזה.

אביר קארה: רצים ממקום למקום.

אביר קארה: כל התוכנית האדריכלית הזאת בסך הכול מראה שהכיור נמצא שם ולא כאן.

אביר קארה: למי זה עוזר?

אביר קארה: אז לצד הדרישה שהמדינה – שאנחנו משלמים את משכורותיה ובנייניה – תענה לנו בטלפון ותפצה אותנו על הנזק שנגרם, דרשנו גם שיתחילו לבטל את העיוותים המיותרים וההזויים האלה.

אביר קארה: לצערי המאבק היה הרבה יותר קשה ממה שחשבתי.

אביר קארה: הייתי בטוח שעם ההיגיון הסביר שיש בדרישות שלנו, והעובדה שאנחנו בסך הכול מבקשים בקשות צנועות לאנשים צנועים, יהיה פשוט.

אביר קארה: אבל כל דבר היה מאבק, כל דבר היה קשה.

אביר קארה: כך לפני הקורונה, כך בזמן הקורונה, וכך גם כשחשבנו שהקורונה כבר מאחורינו.

אביר קארה: והדבר המדהים שהבנו – ולקח לאסימון הזה קצת זמן ליפול – הוא שזאת לא הבעיה של השולמנים.

אביר קארה: מדינת ישראל מהונדסת ככה: כל דאלים גבר.

אביר קארה: יש לכם קבוצת אינטרס חזקה?

אביר קארה: יש לכם תקציב לעורך דין, ללוביסטים חזקים?

אביר קארה: יש לכם מונופול?

אביר קארה: יש מאחוריך איזה אגודה עות'מאנית או הסתדרות, שמתחמקת מאחריות, אבל יש לה סמכויות אין-סופיות מתוקף חוק?

אביר קארה: הרווחת.

אביר קארה: אבל אם אתה, שצופה בי עכשיו, אתה סתם ישראלי שרוצה להצליח; משרת בצבא, משלם מיסים, שומר חוק, מקים עסק, מגייס עובדים – אותך המערכת תגרוס ותדרוס.

אביר קארה: זה נכון לשולמנים, זה נכון לשכירים, זה נכון לכולם.

אביר קארה: השולמנים שנלחמו לצידי כתף אל כתף בכיכר כאן בחוץ, בפייסבוק ובכל מקום – תקשיבו טוב – הם ערבים ויהודים, הם חרדים וחילונים, הם ישראל הראשונה וישראל השנייה, והם ישראל השלישית – זאת המעורבבת, שכבר לא ברור מה המוצא.

אביר קארה: הם שמאלנים וימנים.

אביר קארה: ולפעמים הם יום ככה ויום ככה.

אביר קארה: אבל דבר אחד מאפיין את כל מי שצעד איתי בדרך: כולם אזרחים טובים, יצרנים, שומרי חוק שרוצים להצליח.

אביר קארה: לא בהכרח להיות מיליארדרים, פשוט לפרנס את המשפחה בכבוד, ולעשות משהו טוב בארץ היפה שלנו.

אביר קארה: אבל המדינה בוזזת מהם את פירות הצלחתם ומעבירה את הכסף – תאמינו או לא – לקבוצות הלחץ והאינטרס.

אביר קארה: המדינה חונקת אותם באלף חוקים ובנהלים עקומים עד שאין להם כוח למצות את הטוב שבתוכם.

אביר קארה: אני יודע, אני יודע שחלק מהח"כיות והח"כים שיושבים מולי וחלק מהאזרחיות והאזרחים שצופים בי עכשיו, יודעים בדיוק למה אני מתכוון.

אביר קארה: המסע הזה, שהתחיל בחדר הלידה, שם נולד הבן שלי, ולצידו נולדה מחאת השולמנים, הוא זה שהביא אותי לכאן.

אביר קארה: לא, לא חיפשתי כבוד מיוחד.

אביר קארה: אני אדם פשוט, ז'קטים חונקים אותי ואני מעדיף להיות בטי-שירט.

אביר קארה: הבנתי שהאדם הפשוט, המשלם, העובד, זה שאין לו קבוצת לחץ עם מתפקדים או עם ועדים, עם הגנות על מונופול – אותו אדם צריך חייל בפוליטיקה.

אביר קארה: ואני מבטיח, אני נשבע: אני תמיד אהיה החייל שלך, של האזרח הפשוט שרוצה להצליח בזכות עצמו.

אביר קארה: אני תמיד אילחם בעבורך.

אביר קארה: מבחינתי שירת בית"ר זה למות או לכבוש את ההר.

אביר קארה: אני מזמין את החברים שלי מהאופוזיציה לעבוד יחד.

אביר קארה: אני אספר לכם משהו שלא כולם יודעים.

אביר קארה: חלק מהצעות החוק שהובלתי מבחוץ – מהכיכר מחוץ לכנסת – עלו פה בכנסות קודמות עם חתימות של ח"כים ערבים ויהודים, ימין ושמאל, חרדים וחילונים.

אביר קארה: אין סיבה אחת פשוטה שלא נמצא את ההזדמנויות לעבוד יחד בעבור העצמאים, בעבור הכלכלה החופשית ובעבור היוזמה הפרטית.

אביר קארה: הדלת שלי פתוחה באהבה לשיתופי פעולה, ואני מזמין את החברים מהקואליציה: אני יודע, חברים, יש לנו קואליציה הטרוגנית מאוד ומגוונת.

אביר קארה: בואו נוכיח שיש הרבה נושאים שחשובים לאזרחים הפשוטים ששלחו אותנו ואפשר לפעול עבורם.

אביר קארה: בואו נוריד את יוקר המחיה, נסלק את הרגולציה הכבדה והמיותרת, בואו נייעל את השירות הציבורי, שכולנו יודעים שיש הרבה מה לייעל בו.

אביר קארה: בואו נזניק ביחד את ישראל ונהפוך אותה לגן עדן של יצירה, של הצלחה והגשמה.

אביר קארה: חברים יקרים – מילה אישית אליך, אדוני היושב-ראש.

אביר קארה: טרם כניסתי לפוליטיקה אתה היית מיקי לוי, מפקד מחוז ירושלים לשעבר מיש עתיד.

אביר קארה: מעולם לא חשבתי שנשב ביחד באותה ממשלה ולא ידעתי כמה גורלי קשור בגורלך.

אביר קארה: מאז הקמת הממשלה למדתי עליך ועליי.

אביר קארה: אני נכדו של אברהם עבוד לוי, מבוניה וממגיניה של העיר ירושלים.

אביר קארה: משפחה אורפלית משכונת הכורדים.

אביר קארה: שם, לפי הסיפור של אימא שלי, שנמצאת כאן, גם אתה גדלת.

אביר קארה: גם אתה בן לאותה עדה אורפלית מפוארת.

אביר קארה: החיבור בינך לביני לא הסתיים רק בשכונה המשותפת.

אביר קארה: כשהייתי ילד ההורים שלי, יגאל ושׂורי, עברו משכונת בית וגן להתגורר ביישוב גבעון החדשה מטעמים אידיאולוגיים ציוניים.

אביר קארה: שם גדלתי.

אביר קארה: לפני שבועיים אימא חיברה לי עוד חלק של הפאזל, שלא ידעתי: ב-13 בנובמבר 1990 הצטרף היישוב שלי בגבעון החדשה, קהילה מגובשת שבה חיים כולם כמשפחה ישראלית אחת, למשפחת השכול.

אביר קארה: היה זה אחיך, פיני לוי, זיכרונו לברכה, רואה חשבון, שהותיר אחריו שני בנים, דורון ורועי.

אביר קארה: פיני נהרג על ידי מחבל שחדר מירדן בזמן ששירת במילואים.

אביר קארה: יהי זכרו ברוך.

אביר קארה: גדלתי, אדוני היושב-ראש, בגן פיני, הקרוי על שמו.

אביר קארה: גן מופלא, שהוא נוף ילדותי ונוף ילדותם של כל ילדי גבעון החדשה.

אביר קארה: כשאימי סיפרה לי את הסיפור הבנתי כמה גורלי קשור בגורלך, ואיך כולנו, ימין שמאל, חרדים וחילונים – עם אחד, גורל אחד.

אביר קארה: אני מבקש להודות לך על התמיכה שלך בי מאז הקמת הקואליציה, בימים המאתגרים שעברנו יחד, ובשמם של כל חברי הקואליציה לומר לך תודה.

אביר קארה: מחאת השולמנים והרפורמות הכלכליות הופכות למדיניות כלכלית של ממשלה, חברים יקרים.

אביר קארה: אני רוצה להודות לך, אדוני ראש הממשלה, שבזכות העשייה שלקחת, אתה מתקדם איתנו והופך את המחאה שלנו למדיניות הכלכלית של הממשלה הזאת.

אביר קארה: אחרי שלוש שנים עבר תקציב – וזה חשוב לכל אדם במדינת ישראל.

אביר קארה: התקציב הזה עמוס ברפורמות כלכליות, שניסחנו והבאנו אותן מהמחאה שלנו קדימה.

אביר קארה: אני רוצה להודות לאשתי לידן, שנמצאת שם ביציע, על כל מה שהיא סובלת בעבורי ועבור הקהל שאותו אני מייצג.

אביר קארה: אני החייל שלכם ואוהב אתכם, אביר.

מיקי לוי: בבקשה לא למחוא כפיים.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: ראש הממשלה רוצה לשאת דברים.

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, בבקשה לאפשר לראש הממשלה.

מיקי לוי: תודה רבה, חברי הכנסת.

מיקי לוי: נא לתפוס את המקומות.

מיקי לוי: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: ראש הממשלה מתחיל לשאת את דבריו.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אביר יקר, משפחת קארה, החברים שנמצאים פה והחברים שבוודאי מתרגשים מהמעמד גם דרך הפייסבוק וקבוצת השולמנים, באמת היה רגע מרגש, רגע שמאפיין את העם שלנו.

נפתלי בנט: אני רוצה לספר לכם סיפור מאוד אופייני על אביר.

נפתלי בנט: אנחנו היינו באמצע קמפיין הבחירות.

נפתלי בנט: זה היה במקביל, כמובן, למצב הכללי, לסגרים השונים שהיו במהלך משברי הקורונה, ובוודאי כמו כולנו, כמו כל אחד מכם, גם אני קיבלתי כל הזמן פניות מאזרחים במצוקה, ובמקרה הזה קיבלתי פנייה מאומן מאזור המרכז שהיה לו עסק שפשוט התמוטט, והוא דיבר במונחים אובדניים.

נפתלי בנט: לא כל כך ידעתי במה אני יכול לעזור.

נפתלי בנט: שלחתי ווטסאפ לאביר, והוא אמר: תעביר לי – אגב זה מישהו שגם בתיאוריה הכי רחוקה לא היה יכול להצביע לנו, אין סיכוי.

נפתלי בנט: העברתי לאביר, ואביר אמר: תן לי לבדוק.

נפתלי בנט: מה שלא ידעתי – אביר עוד באותו ערב נסע אליו הביתה, פגש אותו, הבין את הבעיה הביורוקרטית הספציפית בהקשר של הקורונה ופשוט פתר לו את הבעיה והציל אותו.

נפתלי בנט: פשוט ככה.

נפתלי בנט: אחר כך אותו אומן שלח לי מגילה: מי זה הבן אדם הזה, מי זה אביר קארה?

נפתלי בנט: איך יכול להיות כזה בן אדם?

נפתלי בנט: תיקחו את זה ותכפילו את זה במאות ויותר ימים, אלפי שעות ורבבות דקות, כי אצל אביר זה אישי.

נפתלי בנט: אצל אביר הכול אישי.

נפתלי בנט: אישי במובן שהוא לוקח את זה ללב, את העוולה, את הקושי של אנשים שנלחמים, ויוצרים, ויוזמים ונוטלים סיכון אישי, והם המשענת שעליה אנחנו נשענים.

נפתלי בנט: והוא חווה את זה, הוא עשה את זה.

נפתלי בנט: הוא הקים בעצמו חוות סוסים לרכיבה מכל מיני סוגים, ונלחם, והקשו עליו, ויש הצלחות, ונכשל והצליח.

נפתלי בנט: הוא היה בזירה ונשרט וחטף.

נפתלי בנט: הוא לא הגיע מהעולם התיאורטי אלא מעולם המעשה, ולכן זה אישי.

נפתלי בנט: כן, זה אישי אצל אביר.

נפתלי בנט: וכשהוא נלחם, הוא נלחם, כי הוא אביר.

נפתלי בנט: ובמלחמה הוא כמו פייטר.

נפתלי בנט: הוא פייטר אמיתי בשביל אחרים.

נפתלי בנט: גם במהלך הדברים היה שלב שהוא אמר לי: אני חושב שההרכב הנכון זה דווקא אם אני, אביר, לא אהיה ברשימה, נשים את האנשים האלה והאלה, כי זה יותר נכון.

נפתלי בנט: כמובן דחיתי את בקשתך.

נפתלי בנט: אבל זה לא רק הלב, יש לו גם ראש אדיר על הכתפיים.

נפתלי בנט: אני חושב שאביר הוא אחד האנשים הנדירים שיודע לחבר את פרטי-הפרטים של המדיניות, של סעיפים רגולטוריים שנראים לעין כהכי משמימים, אבל אצלו הסעיף הרגולטורי מתחבר עד רמת בעל העסק, שלא מבין למה מערך הכיבוי מפתיע אותו בהתראה אפס לשינוי מקצה לקצה.

נפתלי בנט: הוא יודע לחבר את המדיניות לאדם.

נפתלי בנט: אני רוצה להודות לך.

נפתלי בנט: אביר הוא איש ארץ ישראל, איש עם ישראל, איש תורת ישראל, איש של חיבורים ופייטר אמיתי.

נפתלי בנט: אני גאה שאתה בתנועה, תנועת ימינה, לצידנו, וחלק מהנבחרת.

נפתלי בנט: אני מעריך את המסירות, את המקצועיות, וכן, גם את הנאמנות, הלויאליות, ברגעים הכי קשים, כי אז אנשים באמת נבחנים.

נפתלי בנט: ואני משוכנע שבכנסת הזאת, בממשלה הזאת, אתה תילחם כאביר למען העצמאים בישראל, ולמען האמת, למען כל אזרחי מדינת ישראל.

נפתלי בנט: תודה רבה, אביר.

אחמד טיבי: תודה רבה, ראש הממשלה.

אחמד טיבי: אנחנו חוזרים לסדר-היום.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אלי כהן, שאילתה לשרת האנרגיה.

אחמד טיבי: זאת שאילתה רגילה, אגב, כך שרק אתה יכול לשאול שאלה נוספת, לא אחרים.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, השאלה שלי מתייחסת לנושא של אי-יישום חוק תאגידי המים (תיקון מס' 12), התשע"ט–2018.

אלי כהן: על בסיס החוק שעבר ב-2018 אנחנו צריכים לסגור מחצית מתאגידי המים.

אלי כהן: זה חוק שעמלנו עליו מאוד קשה.

אלי כהן: נזכיר גם את חבר הכנסת לשעבר איציק שמולי, גם אני הייתי שם, היה שם את "הכול כלול", את סיוון כהן, ופעלנו בצורה מאוד נחושה, ולאחר מאבק מאוד משמעותי של שלוש שנים הצלחנו לקדם את החוק הזה פה אחד, קואליציה ואופוזיציה.

אלי כהן: אולי אפילו, גברתי השרה, כשהיית חברת כנסת, גם את תמכת בחוק הזה.

אלי כהן: כולם תמכו בו, מכיוון שהמים זה מוצר בסיסי.

אלי כהן: אין שום סיבה לתאגידים המנופחים, המיותרים, ולכן אנחנו רוצים ליישם את החוק ככתבו וכלשונו.

אלי כהן: לא יכול להיות שחוקים שמחוקקים כאן בכנסת ישראל, שחשובים מאוד לאזרחים במוצר כה בסיסי, לא מיושמים.

אלי כהן: אודה להתייחסותך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

קארין אלהרר: תודה רבה לך, חבר הכנסת כהן, על השאלה.

קארין אלהרר: מענה: הקמתם של התאגידים אפשרה את קידומו ואת פיתוחו של משק המים והביוב לרווחת הצרכנים, תוך השקעה בתשתיות מים וביוב שהוזנחו במשך שנים רבות.

קארין אלהרר: התאגידים הביאו לצמצום – עובדתית, אני אומרת – של כ-60% בפחת המים ולשיפור משמעותי גם בפחת הגבייה, באופן שמביא לחיסכון במים של כ-90 מיליון מ"ק לשנה, לעומת התקופה שקדמה לתאגידים.

קארין אלהרר: רשות המים פועלת באופן עקבי, רצוף ונחוש לייעול מתמיד של כלל מקטעי אספקת שירותי מים וביוב ולהפחתת תעריפי המים והביוב.

קארין אלהרר: לפי סקירה כלכלית שערכה מחלקת המחקר והמידע של הכנסת – לא אצלי במשרד – מיולי 2020, נמצא שמחירי המים והביוב בישראל ירדו ריאלית ב-8.8% בעשור האחרון ושהם מהנמוכים ב-OECD ובאיחוד האירופי.

קארין אלהרר: אני אגיד רק שלפני שבועיים, לדעתי, פגשתי את שרת המים מהאמירויות, והם רצו ללמוד מאיתנו איך אנחנו פועלים ומצליחים כל כך בנושא של המים.

קארין אלהרר: לשאילתה עצמה, רשות המים פועלת ליישום הוראות החוק ולהמשך ייעול פעילותם של התאגידים.

קארין אלהרר: אבל צריך לזכור שחובת יישום הליך התיאגוד האזורי חלה בראש ובראשונה על תאגידי המים והביוב, והרשויות המקומיות הן בעלות המניות בהם.

קארין אלהרר: אותן רשויות מקומיות מתנגדות להליך התיאגוד האזורי ומסרבות לממש את זה.

קארין אלהרר: מועצת רשות המים קבעה, לאחר הליך שימוע מקיף, מפת שיוך כוללת של 30 תאגידים אזוריים.

קארין אלהרר: הליך התיאגוד האזורי, לפי המפה, אמור להתחיל באוגוסט 2020 ולהסתיים עד סוף 2020.

קארין אלהרר: אבני הדרך למימוש התיאגוד האזורי קבועים בחוק, חוק תאגידי המים והביוב.

קארין אלהרר: כן קבעה מועצת רשות המים את כללי תאגידי המים והביוב שמסדירים סוגיות שונות בנושא התיאגוד האזורי, כגון אופן חלוקת הבעלות, מידע, מסמכים נדרשים ושמירה על איתנות פיננסית.

קארין אלהרר: תאגיד המים והביוב והרשויות המקומיות, כפי שאתה בוודאי יודע, עתרו לבג"ץ כנגד התיאגוד האזורי, ובמרץ 2021, בהמשך להחלטת בית המשפט, פרסמה רשות המים מסמך הנחיות שמיועד לשמש כלי עזר מנחה עבור תאגידי המים והביוב בתהליכי המיזוג, לרבות עניין אופן בחירת התאגיד הקולט והנקלט וסיוע ביישוב חילוקי הדעות.

קארין אלהרר: בהקשר הזה אני אציין כי הממונה על התאגידים – אתה מקשיב, חבר הכנסת כהן?

אלי כהן: לכל מילה.

קארין אלהרר: אני אציין כי הממונה על התאגידים הבהיר לכל התאגידים כי בהתאם להוראות החוק, תאגידים שלא מקיימים את חובת התיאגוד אינם רשאים לחלק רווחים לרשויות המקומיות, שהן למעשה בעלות המניות.

קארין אלהרר: רשות המים תמשיך להשתמש בכלים העומדים לרשותה לפי כל דין ובהתאם להוראות החוק.

קארין אלהרר: אני אוסיף שבימים אלה אני בוחנת במשרדי, יחד עם רשות המים והרשויות המקומיות, כלים נוספים שיסייעו ביישום מהיר ומלא של הוראות החוק.

אחמד טיבי: שאלה נוספת, בבקשה.

אלי כהן: אדוני היו"ר, גברתי השרה, קודם כול, חשוב לי להבהיר כמה דברים.

אלי כהן: רשות המים היא רשות חסרת חמלה, וראינו לאורך כל השנים איך היא פועלת באגרסיביות מול הלקוחות שלה.

אלי כהן: זה בא לידי ביטוי גם בריביות, גם בתשלומים מיותרים ומנופחים.

אלי כהן: לכן אנחנו רואים את רשות המים, רשות שפועלת בצורה אגרסיבית מול האזרחים ולא מבינה שהיא צריכה לתת להם שירות.

אלי כהן: הטיעונים שהעלית ביחס לתאגידי המים נדונו בהרחבה על פני שלוש שנים במסגרת החקיקה.

אלי כהן: לכן הטיעונים האלה נדחו.

אלי כהן: הנושא – אפשר לבוא ולתת את אותו שירות, כאשר אפשר לקבוע חשבון נאמנות שאליו הכספים ילכו.

אלי כהן: אין שום הצדקה שיהיו 56 מנכ"לים, עשרות סמנכ"לים, מאות דירקטורים.

אלי כהן: זה הפך להיות מפעל ג'ובים מנופח ומיותר.

אלי כהן: עוולה נוספת שנעשתה במסגרת הקמת תאגידי המים הייתה מעבר מתאגיד עירוני לחברה באופן שהוסיף מע"מ על הצרכנים, שגם זה דבר שהוא לא תקין.

אלי כהן: שמעתי את התשובה, ואני באמת מצפה ממך לתשובה ברורה ונחושה יותר.

אלי כהן: יש חוק.

אלי כהן: הכנסת, כאן, בישראל – זה לא היה חוק פוליטי, זה לא היה ימין ושמאל – קיבלה פה אחד את ההחלטה לסגור את תאגידי המים מיידית.

אלי כהן: אגב, כשאני אהיה שר האוצר, אני אסגור את כל התאגידים.

אלי כהן: הם מיותרים, הם מנופחים, ויש לנו דוח שלפיו העלות שלהם היא לפחות 400 מיליון שקלים.

אלי כהן: את עוד ציינת בעצמך שתאגידי המים מחלקים דיבידנדים.

קארין אלהרר: לרשויות.

אלי כהן: כלומר, במקום שייתנו את המים במחיר עלות, הופכים את המים למקור רווח לרשויות המקומיות.

אלי כהן: יש כאן בלבול מוחלט, גברתי השרה.

אלי כהן: תאגידי המים לא אמורים לחלק דיבידנדים.

אלי כהן: זה לא גוף עסקי, זאת לא חברה.

אלי כהן: הם אמורים לתת את השירות.

אלי כהן: ואם יש מקורות, אמורים להוריד את תעריפי המים ברמה ארצית.

אלי כהן: לכן אני באמת רוצה התייחסות אחרונה ממך: מתי ייושם החוק?

אלי כהן: מה לוחות הזמנים שקבעת?

אלי כהן: כי החוק חוקק פה אחד.

אלי כהן: תודה.

קארין אלהרר: חבר הכנסת כהן, אני מודה לך על השאלה.

קארין אלהרר: אני רוצה רק לציין, למקרה ששכחת, אתה ישבת בממשלה בשנת 2020 – לא אני.

אלי כהן: כן, פניתי לשר אלקין בנושא הזה.

אלי כהן: פניתי לשר אלקין בנושא הזה, שהתמהמה.

קארין אלהרר: אז אני יכולה רק לתמוה: אם הנושא כל כך דחוף לך, מדוע שום דבר לא קרה אז.

קארין אלהרר: בסדר?

אלי כהן: תאמיני לי שפניתי אליו, והכול מתועד.

קארין אלהרר: אוקיי, אז זה החלק הראשון.

קארין אלהרר: בחלק השני אני אומרת לך שהחוק ייושם, ואני אומרת לך שהנושא הזה כרגע בבג"ץ.

קארין אלהרר: אני אמרתי בשלהי תשובתי שהנושא הזה בבחינה לבדיקת כלים נוספים.

קארין אלהרר: כרגע הכלים הקיימים – משתמשים בהם עד תום.

קארין אלהרר: הבעיה היא לא ברשות המים.

קארין אלהרר: הבעיה היא בסירוב של השלטון המקומי לעשות כיווץ של מספרי התאגידים.

קארין אלהרר: חבל שזה החלק שאתה פחות נותן עליו את הדגש.

אלי כהן: אנחנו, הממשלה – אנחנו צריכים לדאוג שהחוק ייושם.

אלי כהן: יש חוק, גברתי.

קארין אלהרר: אנחנו מיישמים את החוק.

קארין אלהרר: אני מצפה שהרשויות המקומיות יבינו שהחוק חל גם עליהן.

קארין אלהרר: אני אפעל בכלים שיש לי, כי אתה בוודאי יודע, כיוון שעסקת בתחום, שלשרה אומנם יש אחריות על תחום המים אבל רשות המים היא גוף עצמאי.

קארין אלהרר: אתה זוכר את זה, נכון?

אלי כהן: לכן, אם צריך, תעשו תיקון חקיקה, עם כל הכבוד.

קארין אלהרר: יכול להיות.

אלי כהן: רשות המים לא כפופה לחוקים?

קארין אלהרר: חבר הכנסת כהן, אני מבינה מהדברים שלך שאתה תתמוך בתיקון החקיקה.

אלי כהן: חד וחלק.

קארין אלהרר: חד וחלק?

קארין אלהרר: רשמתי לפניי.

אלי כהן: בבקשה, אתמוך בהחלט.

קארין אלהרר: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע כי חבר הכנסת יוסי שיין יכהן כחבר בוועדת החוץ והביטחון במקום הפנוי לסיעת ישראל ביתנו.

): כמו כן, חבר הכנסת יבגני סובה יכהן כממלא מקום קבוע בוועדה.

): תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת אורבך.

אחמד טיבי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1434).

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: עוברים לנושא הבא – חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 80) (התאמות למערכת האזרחית בענייני סדרי דין וראיות).

אחמד טיבי: יציג סגן שר הביטחון אלון שוסטר, בבקשה.

אלון שוסטר: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

אלון שוסטר: כנסת נכבדה, אני רוצה לציין בפתח דבריי שמתוך רצון להגיע להבנות בין הקואליציה לאופוזיציה ביום האחרון הזה של המושב, החלפנו את תיקון 78 לחוק השיפוט הצבאי בתיקון 80, כפי שאמרת, אדוני היושב-ראש.

אלון שוסטר: אני מבקש להבהיר שתיקון 78, שעוסק ביישום ההשלכות של תחקיר צבאי על חקירה של הפרקליט הצבאי הראשי, יגיע בהמשך.

אלון שוסטר: ועוד אוסיף שאין שחר לאמירה, ששמעתי גם כאן וגם ברשתות, שהתיקון שהתקבל על ידי ממשלת נתניהו בשנת 2016 מפקיר, חס וחלילה, את חיילי צה"ל.

אלון שוסטר: אחדד שמשרד הביטחון בראשות השר גנץ עומד גם על הצטיינות חייליו בקרב, בתעסוקה מבצעית ובעבודה מינהלית, וכן גם על ההתנהלות הערכית על פי דיני החוק והמוסר.

אלון שוסטר: אני עובר להצעה.

אלון שוסטר: ובכן, אני מתכבד להביא לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 80) (התאמות למערכת האזרחית בענייני סדרי דין וראיות), התשפ"א–2021.

אלון שוסטר: מטרתה של הצעת החוק היא לערוך התאמות בין הוראות שעניינן סדרי דין ודיני ראיות בהליך הפלילי החלות במערכת השיפוט הצבאית לאלה הקיימות במערכת המשפט האזרחית, בשינויים המחויבים לפי העניין.

אלון שוסטר: בנוסף, מוצע לערוך כמה תיקונים בנושא הדין המשמעתי בצה"ל במטרה לייעל את ההליך המשמעתי.

אלון שוסטר: הצעת החוק עוסקת בנושאים רבים.

אלון שוסטר: בין העיקריים שבהם: תקרת הקנס בכל סוגי העבירות בחוק השיפוט הצבאי, צבאיות ואלה שאינן צבאיות, תאוחד עם תקרת הקנס הקבועה בחוק העונשין.

אלון שוסטר: כן מוצע ביטול המגבלה הייחודית הקיימת לגבי תקרת הקנס לנאשמים בשירות חובה בעבירות צבאיות.

אלון שוסטר: מגבלה זאת אינה קיימת בעבירות שאינן צבאיות, ובתי הדין נותנים דעתם בכל מקרה – חשוב לחדד – למצבו הכלכלי של כל נאשם ונאשם.

אלון שוסטר: על כן, ניתן להותיר את העניין לשיקול דעת בית הדין.

אלון שוסטר: מוצע גם לתקן את הסדר חיוב הנאשם בפיצויים לקורבן העבירה, ולקבוע כי סכום הפיצויים שמוסמך בית דין צבאי לפסוק לטובת מי שניזוק מהעבירה יהיה הסכום הקבוע בסעיף 77 לחוק העונשין.

אלון שוסטר: בכך תושווינה זכויותיו של נפגע עבירה שנפגע בידי מי שעומד לדין בבית דין צבאי לזכויותיו של נפגע עבירה אשר נפגע בידי נאשם העומד לדין בבית משפט אזרחי.

אלון שוסטר: סוגיה נוספת שבה מוצעת התאמה עוסקת, אדוני היושב-ראש, בדרכי הטלת מאסר במקום קנס.

אלון שוסטר: נוסח הסעיף יעבור התאמות לקבוע בחוק סדר הדין הפלילי הנהוג במערכת המשפט האזרחית; זאת, מאחר שהתקרה למאסר במקום קנס במערכת הצבאית נמוכה משמעותית מהנעשה במערכת האזרחית.

אלון שוסטר: בחוק השיפוט הצבאי נקבע כי בית דין צבאי רשאי להטיל על נידון בגזר דינו מאסר של עד שלושה חודשים בשל אי-תשלום קנס – כולו או חלקו – במועד.

אלון שוסטר: תקרה זו נמוכה באופן משמעותי מזו הקבועה במערכת המשפט האזרחית – שלוש שנים.

אלון שוסטר: לאור ההצעה להשוות את הדין בחוק השיפוט הצבאי, את תקרת הקנס, יש מקום להשוות גם את תקרת המאסר בשל אי-תשלום הקנס.

אלון שוסטר: בהצעת החוק מוצעים תיקונים נוספים, כגון בסוגית זימון חיילי מילואים לדין משמעתי, השוואת העילות לקביעת דיונים בדלתיים סגורות, בקשות לביטול איסור פרסום, שינויים בתשלום קנסות לשיעורין לפי הסדר דומה בחוק העונשין.

אלון שוסטר: אני מציע כי ההסדרים, לפרטיהם, יידונו בוועדת החוץ והביטחון, כפי שנהוג בכל נושא שקשור לחוק השירות הצבאי, בהכנה לקריאה שנייה ושלישית, ומציע למליאת הכנסת לאשר את הצעת החוק הזו.

אלון שוסטר: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה לדובר.

אחמד טיבי: חברת הכנסת קרן ברק – איננה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת משה ארבל, בבקשה, מכובדי.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

משה ארבל: כבוד השרה, חבריי חברי הכנסת, כבוד סגן השר, אני מקווה שהאוזנייה נשארה כשנאמת פה – אתה מקבל דיווחים שוטפים מהצפון, אני מניח.

משה ארבל: אני רוצה ברשותכם, במעט הדקות שעומדות לרשותי, להעלות את זכרו של חכם בן ציון הכהן, שהיה רב בלוב וגם בג'רבה, היה תלמיד חכם מופלג.

משה ארבל: זכיתי למצוא בכתבי סבי – אבא של אימא שלי – ספר ישן בשם "קרן הצבי", שכתב חכם בן ציון הכהן מג'רבה שבתוניס; ספר מלא דרושים נפלאים, שחציו כתוב באותיות עבריות בשפה הערבית וחציו כתוב בעברית.

משה ארבל: השבוע ציינו את פטירתו, ואני אצטט בשמו דבר חוכמה שאמר.

משה ארבל: כתוב בתלמוד, משנה, בסוף מסכת יומא: "אמר רבי עקיבא: אשריכם ישראל, לפני מי אתם מטהרין ומי מטהר אתכם?

משה ארבל: אביכם שבשמיים" מטהר אתכם.

משה ארבל: "ואומר: מקווה ישראל ה'.

משה ארבל: מה מקווה מטהר את הטמאים, אף הקדוש ברוך הוא מטהר את ישראל".

משה ארבל: דרש הרב ואמר, על פי התלמוד במסכת סוכה, שלעתיד לבוא עתיד הקדוש ברוך הוא לקחת את יצר הרע – זה הכוחות השליליים שנמצאים בתוכנו – ולשחוט אותו.

משה ארבל: ויצר הרע מסמל את הנחש הקדמוני.

משה ארבל: נחש מורכב מהאותיות נו"ן, חי"ת ושי"ן.

משה ארבל: כששוחטים אותו, בפרפרזה, באותיות, לוקחים את האות נו"ן, שבגימטרייה היא 50, והופכים אותה למ"ם ויו"ד, והאותיות הופכיות להיות, מנחש למ"מ, יו"ד, חי"ת ושי"ן – אותיות משיח.

משה ארבל: אמר הרב, לפני שהנו"ן הופכת למ"ם ויו"ד, לפני מי – כדי להינצל מיצר הרע – אתם מיטהרים.

משה ארבל: אתם צריכים לעשות פעולות מעשיות כדי להתגבר וכדי להינצל.

משה ארבל: ומי, לעתיד לבוא, מטהר אתכם?

משה ארבל: אביכם שבשמיים.

משה ארבל: ואז הוסיף הרב ואמר בדרשה: ערך גדול בדברי חז"ל לנשים צדקניות, שבזכות נשים צדקניות נגאלו אבותינו ממצרים ובזכותן עתידין להיגאל.

משה ארבל: ואמר הרב – "אשת חיל מי ימצא".

משה ארבל: על ידי אשת חיל, על ידי נשים צדקניות, המ"ם והיו"ד יימצאו, הנחש הקדמוני יהפוך לאותיות משיח, ונזכה כמובן לגאולה השלמה במהרה בימינו.

משה ארבל: אמן.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אלכס קושניר – איננו; חבר הכנסת עופר כסיף – סופר קולות; חבר הכנסת יעקב אשר – איננו.

אחמד טיבי: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, אני עצוב מהממשלה הזאת, אבל כשאני קורא לך "גברתי השרה", אני שמח.

משה גפני: אדוני סגן שר הביטחון, שמעתי את הנושא שאתה מביא, שלא מביאים את תיקון 79 אלא את תיקון 80 עם ההתאמות של סדר הדין הצבאי לסדר הדין הפלילי, האזרחי, ועלה בדעתי: האם לא הגיע הזמן גם – אני לא שואל דווקא אותך, אני שואל את הציבור – להתאים את השאגות ששמענו לפני כמה חודשים על הקורונה, של מי שהיום הוא ראש ממשלה נפתלי בנט?

משה גפני: השאגות שהיו, שאם הולכים לסגר זה כישלון מוחלט, שומעים את הצעקות האלה.

משה גפני: אני מאוד התרשמתי אז.

משה גפני: מגיע בן אדם חבר כנסת, שהיה שר בממשלה, והוא צועק שהסגר הוא כישלון.

משה גפני: אמר את זה גם, נדמה לי – לא נדמה לי, שמעתי – אמר את זה גם שר החוץ של היום, חבר הכנסת לשעבר מיש עתיד אמר שראש הממשלה הקודם נכשל כישלון מוחלט, שר הבריאות נכשל.

משה גפני: שר הבריאות הקודם, הכוונה.

משה גפני: ואני אומר שלא נכשלתם.

משה גפני: אני ראיתי את התהליך.

משה גפני: אני הייתי בזה.

משה גפני: ראיתי את המהלכים שהיו.

משה גפני: בסופו של דבר, כשהגיעו החיסונים שעצרו את המגפה – הגענו כמעט לאפס מאומתים ביום.

משה גפני: כמה?

משה גפני: חמישה זה היה הרבה.

משה גפני: עמדו וצעקו, והזמינו את החיסונים שיבואו, כי ידעו שאנחנו נצטרך חיסון שלישי.

משה גפני: והינה פה, חודש מאז שהמגפה התפרצה מחדש.

משה גפני: אנחנו כאנשים דתיים אומרים: אין סייעתא דשמיא.

משה גפני: הקדוש ברוך הוא לא עוזר, אז זאת התוצאה.

משה גפני: אנחנו מתפללים שהקדוש ברוך הוא כן יעזור.

משה גפני: חודש היו פה החיסונים ולא עשו כלום.

משה גפני: התברברויות.

משה גפני: שמענו כל הזמן שזה אומר ככה, וההוא אומר ככה, וההוא אומר אחרת.

משה גפני: האם, אדוני סגן שר הביטחון, לא הגיע הזמן שתהיינה התאמות בין אמירות – הרי האמירה שמה שרואים מכאן לא רואים משם, היא שחוקה לגבי התהליך הזה.

משה גפני: רק לפני זמן קצר עמדתם וצעקתם – הוא אפילו הוציאו איזה ספרון, נדמה לי: איך מנצחים את המגפה בחודש.

משה גפני: מה בחודש?

משה גפני: תראה מה עשית.

משה גפני: אתה ראש הממשלה, מה עשית בחודש הזה?

משה גפני: קיבלת מדינה עם מאומתים – קרוב לאפס; עם הדברת מגפת הקורונה, ומה אתה מחזיר לנו עכשיו?

משה גפני: למעלה מ-3,000 מאומתים ביום.

משה גפני: עכשיו אתה נזכר שמגיל 60 ומעלה יקבלו את החיסון השלישי?

משה גפני: ואני שומע היום שכבר מדברים על להוריד את הגיל לגיל 40?

משה גפני: מה אתה עושה כל היום, חוץ מחוק הדיינים?

משה גפני: מה עוד אתה עושה חוץ מלהרוס את הכשרות?

משה גפני: מה עוד אתה עושה, מתכנן את הגיורים?

משה גפני: זה מה שיש לך לעשות?

משה גפני: במקום לטפל יום ולילה בקורונה, במגפה הזאת, שמתפרצת בסדרי גודל מפחידים.

משה גפני: עוד מעט יתחילו לדבר על סגר ועל פתיחת שנת הלימודים, ועל כל הדברים הנוראיים האלה.

משה גפני: אתה עמדת וצעקת.

משה גפני: היה צריך שאף אחד לא ידבר, היה צריך להשמיע פה את ההקלטות של הדיבורים האלה של בנט, של לפיד.

משה גפני: להשמיע את זה כאן במליאת הכנסת.

משה גפני: האמירה שמה שרואים מכאן לא רואים משם לא נכונה לגבי הדבר הזה.

משה גפני: זה שקר, צביעות וחוסר אונים, ואי-יכולת לטפל בבעיות האמיתיות של מדינת ישראל ושל אזרחיה.

משה גפני: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ליצמן – איננו.

אחמד טיבי: חבר הכנסת בוסו – ישנו.

אחמד טיבי: אין מצב.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, בדבריי אני רוצה לברך את אלפי ועשרות אלפי בחורי הישיבות ולומדי התורה, שלאחר חופש מאוד מאוד קצר, ביום ראשון הקרוב, בראש חודש אלול, חוזרים לספסל הלימודים.

אוריאל בוסו: ברקע אנחנו שומעים על קיצוץ דרמטי בתקציבי המשפחות, בתקציבי הישיבות, סגירה אמיתית של חופש דת.

אוריאל בוסו: עדיין, החלוצים האמיתיים, שמרימים את הדגל של היהדות במדינת ישראל, הם אותם אנשי חיל, גיבורי כוח, שהתנאים מעולם לא היו מבחינתם מדד אם ללמוד או לא ללמוד, אם המשפחה תמשיך את אורח החיים שלה.

אוריאל בוסו: קחו את הכסף של המעונות, תכבידו בחשמל – אף אחד לא ישנה את אורח חייו.

אוריאל בוסו: ואני רוצה לברך אותם, את אותם בחורי הישיבות וילדי תלמודי התורה, שחוזרים בראש חודש אלול.

אוריאל בוסו: אצלנו החופשה מאוד מאוד קצרה – שלושה שבועות – ואנחנו חושבים שמבחינתם הם נהנים וזה מספיק, כי כך מקבלים תוכן.

אוריאל בוסו: מקבלים תוכן לפני שנכנסים לימים נוראים.

אוריאל בוסו: תמשיכו בדרכיכם.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר עוד משהו: ראינו כותרות – ללא ספק, אנחנו אמורים לקבל את החגים עם סגר.

אוריאל בוסו: סגר קשה, ואפילו ארוך.

אוריאל בוסו: חוסר היכולת לקבל החלטות בממשלה הגרועה הזו הוא נזק, הוא אסון למדינת ישראל.

אוריאל בוסו: מה, אתם מפחדים להגיד שעוד שבוע, עוד שבועיים סגר?

אוריאל בוסו: אתם מחכים לחגים?

אוריאל בוסו: מה, אתם לא רוצים לפגוע בחופשות של אנשים?

אוריאל בוסו: אם צריך לעשות סגר עכשיו, תעשו סגר עכשיו, כי סגר בחגים זה כישלון.

אוריאל בוסו: מר נפתלי בנט, קצת להוריד את האגו.

אוריאל בוסו: יש אנשים מנוסים – שר הבריאות לשעבר נמצא פה – אנשים שבקבינט, שכבר חוו על בשרם משהו שלא היה.

אוריאל בוסו: אתה באת למשהו שכבר נמצא.

אוריאל בוסו: תתייעץ איתם, תשאל אותם: מה עשיתם?

אוריאל בוסו: אבל כשאתה רואה את שר הבריאות אתמול בבית החולים שיבא הולך לעשות מסיבת עיתונאים בדבר שאין לו שום קשר לקורונה – אפילו למחלקת הקורונה הוא לא נכנס.

אוריאל בוסו: על מה?

אוריאל בוסו: למה הוא הלך לעשות מסיבת עיתונאים?

אוריאל בוסו: תחשבו שאם היה עכשיו איזה מבצע צבאי דרמטי, בצפון או בדרום, והרמטכ"ל או שר הביטחון היו עושים מסיבת עיתונאים על איזו רפורמה במזון של צה"ל, היו אומרים להם: תגידו, אתם השתגעתם?

אוריאל בוסו: הקורונה זו מלחמה.

אוריאל בוסו: תתעסקו בדברים האמיתיים.

אוריאל בוסו: שר הבריאות מגיע לבית חולים שיבא, אפילו להיכנס למחלקת קורונה הוא לא דאג להיכנס, כי זה לא העיסוק שלהם.

אוריאל בוסו: הם לא מבינים את חומרת המצב.

אוריאל בוסו: תתייעצו עם המנוסים ותקבלו החלטות אמיתיות, לא פוליטיות, בהתאם לגורמי המקצוע.

אוריאל בוסו: כשעומדת כאן שרת התחבורה ואומרת:

אוריאל בוסו: אנחנו לא נסגור את הרכבות משדה התעופה כי אנחנו מדינה דמוקרטית, איך תגיד לבן אדם תשים מסכות?

אוריאל בוסו: אנחנו מדינה דמוקרטית – מי שירצה ישים, ומי שלא ירצה, לא ישים.

אוריאל בוסו: איזו תשובה זאת?

אוריאל בוסו: זו תשובה של שר במדינת ישראל, חבר בקבינט הקורונה?

אוריאל בוסו: זו צורת קבלת ההחלטות?

אוריאל בוסו: פחד פחדים.

אוריאל בוסו: נפתלי בנט ואנשי הממשלה, תתייעצו עם המנוסים.

אוריאל בוסו: תאמינו לי שאם תתקשרו לשר הבריאות לשעבר, לשר הפנים לשעבר, למר נתניהו, לתת את העצות – עכשיו אתם מדברים על החיסון השלישי כשצועקים אליכם כבר חודש וחצי-חודשיים.

אוריאל בוסו: אנה אנו באים?

אוריאל בוסו: סגר בחגים זה כישלון.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: מיכאל ויצחק חוזרים?

אחמד טיבי: בוסו, מיכאל ויצחק חוזרים, בעזרת השם?

אחמד טיבי: חוזרים.

אחמד טיבי: עאידה תומא סלימאן – איננה; מיכל וולדיגר – איננה.

אחמד טיבי: ישראל אייכלר – ישנו.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו יוצאים לפגרה וביום ראשון ראש חודש אלול.

ישראל אייכלר: ראש חודש אלול.

ישראל אייכלר: כתוב בזוהר הקדוש על מה שנאמר "ובכתה את אביה ואת אמה ירח ימים – דא היא ירחא דאלול".

ישראל אייכלר: חודש אלול הוא החודש של התשובה, של חשבון הנפש, של ההתכוננות לשנה החדשה.

ישראל אייכלר: ובשבת הזאת אנחנו קוראים: "ראה אנכי נתן לפניכם היום ברכה וקללה.

ישראל אייכלר: את הברכה אשר תשמעו אל מצות ה' אלוקיכם אשר אנכי מצוה אתכם היום.

ישראל אייכלר: והקללה אם לא תשמעו אל מצות יהוה אלוקיכם וסרתם מן הדרך אשר אנכי מצוה אתכם היום".

ישראל אייכלר: נשאלת השאלה למה כתוב בשני פסוקים אותו דבר?

ישראל אייכלר: נותן לכם ברכה וקללה, הברכה, "אשר תשמעו", והקללה, "לא תשמעו".

ישראל אייכלר: למה אני צריך פירוש ברכה וקללה?

ישראל אייכלר: כל אחד חושב שהוא יודע מה זו ברכה ומה זו קללה.

ישראל אייכלר: התשובה היא – אני אמשיל את זה במשל, וחשוב מאוד להגיד את זה לצופים לפני שאנחנו נפרדים, שלא יחשבו שאנחנו עוסקים רק – כשאני מציב בפני ילד על השולחן שתי סוכריות: סוכריה אחת טובה, בריאה, עם סוכר, לא לפי הדת החדשה שסוכריה לילד זה לא בריא – כמו שחשבו בני אדם במשך אלפי שנים, שסוכריה לילד לא מזיקה והיא טעימה – וסוכרייה אחרת באותו צבע.

ישראל אייכלר: אבל אני אומר לילד: תדע לך שפה יש רעל ציאניד.

ישראל אייכלר: ואני אומר לו: הבחירה היא שלך, אבל תדע לך, הסוכרייה הזו טובה והסוכרייה הזו רעה.

ישראל אייכלר: זה מה שהקדוש ברוך הוא הציב בפני בן האדם, לעומת כל החיות, הבהמות, העופות והצמחים בעולם.

ישראל אייכלר: את כל הבריאה כולה עשה הקדוש ברוך הוא, אבל כל הבריאה צומחת וכל איתני הטבע פועלים: "משיב הרוח ומוריד הגשם", "משנה עיתים ומחליף את הזמנים" – הקדוש ברוך הוא עושה את הכול, אבל להם אין שום בחירה.

ישראל אייכלר: לחיות ובהמות יש אינסטינקטים, אבל אין להם בחירה; האדם הוא היצור היחיד שהקדוש ברוך הוא נתן לו בחירה, בחירה בין טוב ורע.

ישראל אייכלר: אבל בני האדם טועים ואומרים: נתנו לי בחירה להחליט מה הטוב ומה הרע, וזה האסון הגדול של האנושות.

ישראל אייכלר: ישנם אנשים, אדוני היושב-ראש, שיושבים בבתי הסוהר והם עשו מעשים, פשעים נוראיים, רצחו וגנבו.

ישראל אייכלר: והם אומרים: אני חושב שאני עשיתי טוב.

ישראל אייכלר: הם לא חוזרים בהם.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי לו יש ולי אין – אלף תירוצים.

ישראל אייכלר: יש אנשים שעשו מלחמות.

ישראל אייכלר: עכשיו ראיתי איזה קטע על מלחמת העולם השנייה, ורואים איך עמים שלמים שילמו מחירים נוראיים על עצם המלחמה; היו החלטות נוראיות, בחירות שאלופים ומנהיגים בחרו בטעות וגרמו אסון לעמם ולכל העמים האחרים, בגלל טעויות, שחשבו שהם מחליטים מה טוב ומה רע.

ישראל אייכלר: לכן אומרת לנו התורה במילים פשוטות וברורות לכל ילד: "את הברכה אשר תשמעו אל מצות ה' אלוקיכם".

ישראל אייכלר: זה לא אומר שאם תשמעו בקול ה' הוא ייתן לכם סוכרייה; זאת הברכה הגדולה ביותר: ללכת בדרך התורה "אשר אנכי מצוה אתכם היום".

ישראל אייכלר: והקללה הנוראה ביותר על האדם: "אם לא תשמעו אל מצות ה'", ואתה תגיד: אני בוחר "וסרתם מן הדרך אשר אנכי מצוה אתכם היום".

ישראל אייכלר: זאת הקללה הגדולה ביותר.

ישראל אייכלר: ולכן הקדוש ברוך הוא רוצה לברך את עמו בשלום, נותן לנו את חודש אלול, שנבחר בטוב, נתקרב לתורתו, נחזק איש את רעהו, "איש את רעהו יעזרו ולאחיו יאמר חזק".

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אתה הרי בן העם המוסלמי שמאמין באל אחד, וכתוב בתורה: "והביאותים אל הר קדשי ושמחתים בבית תפלתי עולתיהם וזבחיהם לרצון על מזבחי כי ביתי בית תפלה יקרא לכל העמים".

ישראל אייכלר: כל מה שאמרתי פה נכון לכל האנושות ולא רק לעם היהודי.

ישראל אייכלר: ובפרט לעם היהודי, שיוצא עכשיו לחודש אלול.

ישראל אייכלר: הסכיתו ושמעו מה שאומרת לנו התורה: אנוכי נותן – הקדוש ברוך הוא נותן לכם ברכה וקללה, וייתן לנו ברכה לשנה טובה ומתוקה.

ישראל אייכלר: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: כמה חברים דתיים יעלו עוד?

יולי יואל אדלשטיין: אתה תלמד הרבה תורה.

אחמד טיבי: צריך להמשיך את השיעורים.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: יש בחינות הסמכה לרבנות בסוף התורנות.

אחמד טיבי: אני חושש מהבחינה, חבר הכנסת אדלשטיין.

אחמד טיבי: אמיר אוחנה; יואב בן צור; יריב לוין.

אחמד טיבי: פטין מולא – תפדל, פטין.

קריאה: הוא הולך להגיד דברי תורה.

פטין מולא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרה, כבוד סגן השר, כנסת נכבדה, אני רוצה לפתוח את דבריי בגינוי חריף לממשלת השינוי – ממשלה שמתאימה לה המילה "הריסות".

פטין מולא: ממשלת ההריסות.

פטין מולא: ב-04:30, היום, ירכא מתעוררת מרעשים של דחפורים שמגיעים להרוס צימרים בירכא.

פטין מולא: דחפורים שהרסו, בחוסר רגישות, צימרים של משפחה דרוזית.

פטין מולא: כוח משטרה חסר תקדים: מגיעים ארבעה אוטובוסים של שוטרים ממחוז צפון ליישוב על מנת לבצע הריסות ללא רחמים.

פטין מולא: מדובר על צימרים תמימים, קירות של אדמות בגובה של פחות ממטר, בתוך אדמה פרטית, אדוני היושב-ראש.

פטין מולא: אדמה של חיילים משוחררים, אשר קנו אותה מכספם הפרטי על מנת להתפרנס ממנה.

פטין מולא: בנו אותם צימרים לפרנסה באדמה שלהם ולא אדמת מדינה.

פטין מולא: הממשלה הזאת נמנעת מאכיפה באוכלוסיות אחרות באזור, שם יש יישוב או מתנחלים.

פטין מולא: קוראים ליישוב אדמה וכליל, וכולנו יודעים מי יושב שם, איך הם בנו שם וכמה זמן הם גרים שם עם חשמל ומים, בלי תוכניות מתאר, ואף אחד לא נגע בהם.

פטין מולא: אני שואל: מדוע לדרוזים כן ולאחרים לא?

פטין מולא: חבריי חברי הכנסת, למי שלא מכיר את האזור הזה, ליד השטח היכן שבוצעו ההריסות נמצאים גם צימרים אחרים, שאנשים בנו אותם וביקשו תוכניות מתאר, ולא אישרו להם על ידי הוועדה המקומית לתכנון ובנייה.

פטין מולא: חבריי חברי הכנסת, בני העדה הדרוזית קוראים לכם לקום ולעזוב.

פטין מולא: חבריי חברי הכנסת מהקואליציה, אין לכם מה לשבת בממשלה הזו, אם בממשלה הזו, שלא מלאו לה 100 ימים, הורסים בתים בכפרים הדרוזים.

פטין מולא: איפה אתם ומה העמדה שלכם?

פטין מולא: קואליציה שבאה להרוס לבני העדה שלנו – שלכם – את הבתים ואת הפרנסה שלכם ושל הבנים שלכם.

פטין מולא: מה אתם עושים בממשלה הזו, שלא נותנת לנו מענה; ממשלה שבמקום לתת אישורי בנייה, הורסת מבנים תמימים לאזרחים פשוטים?

פטין מולא: אדוני היושב-ראש, בזמן שיש הקפאות אכיפה ביישובים של אוכלוסיות אחרות, הדחפורים של ההריסות פועלים ב-04:00 אצלנו, ביישובים הדרוזיים.

פטין מולא: קואליציה שעושה אכיפות בריוניות צריכה להסתלק מהעולם הזה, ולא צריכה להישאר פה.

פטין מולא: קואליציה שעושה – בושה לה, שבאמת עוד לא מלאו לה 100 ימים.

פטין מולא: במקום לבוא ולעשות תוכניות ולתמוך ולתת כספים באים להרוס, לתת יד להריסות.

פטין מולא: ואני קורא אליך, נפתלי, ראש הממשלה, ההתעלמות שלך מהעדה הדרוזית – לא מספיק שלא הכנסת בתקציב המדינה תקציב לעדה הדרוזית, תקציב שייתן מענה להסדרת התכנון והבנייה.

פטין מולא: השרים שלך, המופקדים על הנושא, מאפשרים לפקידים הזוטרים ביחידה הארצית לאכיפה ובנייה הלא-חוקית להוציא צווי הריסה, צווים מינהלתיים בסכומי עתק – מ-300,000 שקל ומעלה – לכל מי שבונה בשטח שאין לו רישיון.

פטין מולא: במקום להקפיא את הצווים עד להשלמת התכנון, באים והורסים בתים וצימרים, שהם מקור פרנסה של חיילים משוחררים חפים מפשע.

פטין מולא: בושה לך, שרת הפנים, גב' אילת שקד, יוזמת חוק קמיניץ ותיקון סעיף 116 לחוק התכנון והבנייה.

פטין מולא: את האחראית הישירה על התכנון והבנייה במדינה.

פטין מולא: ומה עוד שאת משאירה את העדה הדרוזית ללא אפשרות פיתוח.

פטין מולא: בושה לך, השר לביטחון הפנים, שמופקד על משטרת ישראל, שנתת לכוחות המשטרה במחוז הצפון להגיע בהמוניהם ליישוב ולהרוס צימרים.

פטין מולא: בושה לך, שר האוצר, אדוני ליברמן, שאתה מופקד על יחידת האכיפה במשרד האוצר, האחראי הישיר על היחידה הארצית.

אחמד טיבי: פטין.

פטין מולא: אדוני השר במשרד האוצר, בן העדה הדרוזית, חמד עמאר, בן לעדה הדרוזית, שדפקת כאן ואמרת שאתה בא להגן על בני העדה הדרוזית.

פטין מולא: איפה אתה במקרה הזה?

פטין מולא: מה תעשה, מה עשית?

פטין מולא: אתה אחראי ליחידה הזו – לפקידים זוטרים שמחלקים צווים וצווי הריסה.

פטין מולא: זה מה שקרה, הריסות צימרים במשמרת שלך, אדוני השר.

פטין מולא: אני מתפלא עליך שאתה נותן לזה לקרות.

אחמד טיבי: פטין.

פטין מולא: ממשלה כל כך חסרת רגישות, חסרת רחמים, חסרת מצפון, חסרת יכולת לקבל החלטות בנושאים חשובים לכל תושבי מדינת ישראל, ומקבלת החלטה כל כך חמורה – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

פטין מולא: – – להרוס בתים ולהמשך לאיים על תושבים בצווי הריסה מינהלתיים מופרכים.

פטין מולא: בושה לכם שאתם מתנכלים לאוכלוסייה הנאמנה ביותר למדינת ישראל; עדה אשר הקריבה מאות מבניה למען קום המדינה הזו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

פטין מולא: בושה לכם שאתם דואגים רק למי שמאיימים עליכם, כמו עבאס מנסור, אשר סחט מכם, וממשיך לסחוט מכם, כספים וביטול צווי הריסה בדרום.

פטין מולא: ממשלה שלא נותנת מענה למגורים ובנייה ביישובים שלנו והורסת מבנים פנימיים כמו צימרים, אין לה זכות קיום.

פטין מולא: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה רבה.

עלי סלאלחה: פטין, אני מסכים איתך, אבל שכחת דבר אחד – – –

אחמד טיבי: (אומר בערבית: נתתי לך שלוש דקות נוספות.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

אחמד טיבי: )

פטין מולא: אני יכול להציג בפניך, אדוני היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: אני מאמין לך – – –

עלי סלאלחה: שכחת דבר אחד, פטין – שכחת שקמיניץ – – –

פטין מולא: זה התמונות שהם הרסו שם צימרים, וזו בושה.

פטין מולא: יש כאן בתים של יהודים שלא הרסו אותם.

פטין מולא: שמישהו יגיד לי למה.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: מספיק פטין.

אחמד טיבי: פטין, אסור.

אחמד טיבי: אסור.

אחמד טיבי: אסור.

אחמד טיבי: )

עלי סלאלחה: – – – ב-2017, 2018, וכיעד אנחנו צריכים לדרוש להפסיק את הדברים האלה על ידי כל הבית הזה – אופוזיציה וקואליציה.

אחמד טיבי: טייב, חבר הכנסת סלאלחה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת רגב.

ינון אזולאי: פטין, תחלק את התמונות, אל תשאיר אותן ככה.

מירי רגב: פטין, כל הכבוד לך.

ינון אזולאי: איזה מילים, חבל על הזמן.

מירי רגב: איזה מילים, כדרבונות.

אחמד טיבי: בבקשה, חברת הכנסת רגב.

מירי רגב: תודה רבה לך, כבוד היושב-ראש.

מירי רגב: חבריי חברי הכנסת, על הירי מלבנון הגיב בנט: הכול טוב.

מירי רגב: אתם מבינים, תושבי קריית שמונה?

מירי רגב: אתם תבלו במקלטים, בנט ולפיד ישתו אספרסו בתל אביב.

קריאה: מה עם חיזבאללה – – –

מירי רגב: כולם מרימים את הראש: החיזבאללה, חמאס, האיראנים – עוד עדות לרפיסות המדינית-ביטחונית של בנט.

מירי רגב: התפקיד ענק עליך, בנט.

מירי רגב: אתה לא יודע לנצח מגפה ואתה לא יודע לייצר הרתעה.

מירי רגב: פשוט תתפטר.

מירי רגב: שלשום דיברתי ארוכות על התקציב האכזרי – תקציב שכולו לחזקים, לעשירים, למדינת תל אביב; תקציב שהוא חזק על חלשים, על נשים בהיריון, על אימהות חד-הוריות; תקציב שכולו שנאה למה שלא דומה לדנ"א הלבן של הממשלה הזאת.

מירי רגב: רבים לא יודעים, אבל הדלק שהצית את חורבן בית המקדש היה הפערים האיומים, הבלתי-נסבלים, בין העשירים לעניים.

מירי רגב: ברוח הימים האלה, שקרובים לתחילת הימים הנוראים, פספס בנט, בוש הממשלה, הזדמנות אדירה למנוע אסון נורא – הרג של מאות נשים כתוצאה מקריסת גשר המוגרבים, שנמצא ברחבת הכותל המערבי, אותו מקום קדוש שאליו העם היהודי כולו נושא את עיניו.

מירי רגב: גשר המוגרבים, שהחליף את סוללת העפר, מעלה המוגרבים, ידוע כמפגע בטיחותי וסכנה לציבור, ובעיקר למתפללות בכותל.

מירי רגב: הוגשו אין-ספור דוחות של מומחים על הסכנה הטמונה בגשר העץ הרעוע.

מירי רגב: הוגשה לאחרונה גם עתירה של נשים אמיצות, שדרשה מהממשלה להרוס את הגשר המסוכן הזה ולשמור על חייהן של המתפללות בעזרת הנשים.

מירי רגב: בנט נסע להיפגש עם עבדאללה מלך ירדן.

מירי רגב: הייתה לו הזדמנות נהדרת לדאוג לאינטרסים המדיניים של העם היהודי, אבל מה הוא עשה במקום זה?

מירי רגב: ספסר במים של מדינת ישראל – נתן למלך ירדן כמות כפולה של מים, בעבור מה?

מירי רגב: מר בנט, בוש הממשלה, בשיעור ראשון בדיפלומטיה ציבורית מלמדים שמשא ומתן מנהלים על ידי תן וקח – לא תן ותן.

מירי רגב: מה, אתה ילד כאפות?

מירי רגב: מה, אתה רק נותן?

מירי רגב: מה, אתה לא מקבל?

מירי רגב: אתה בוש הממשלה של מדינת ישראל.

מירי רגב: הלכת לירדן, נפגשת עם המלך עבדאללה, נתת לו מים בחינם, מה קיבלת לטובת מדינת ישראל?

מירי רגב: הייתה לך הזדמנות, לקראת חודש אלול, חודש החגים, לטפל בבעיה של אסון נורא, שגשר המוגרבים ייפול ויקרוס על אלפי מתפללות שם.

רם בן ברק: זה לא בחינם.

רם בן ברק: למה את אומרת "חינם"?

רם בן ברק: לא בחינם.

מירי רגב: תתבייש לך.

מירי רגב: מה עשית?

מירי רגב: לא עשית כלום.

מירי רגב: אתה יודע, בנט, שהגשר הזה אינו חוקי ושהוא לא נבנה כדין.

מירי רגב: הינה, אני מקריאה לכם מהתגובה לעתירה.

מירי רגב: טוענים כלפי הקרן שההיתר שניתן לו, ניתן שלא כדין.

מירי רגב: כאמור, העותרים טוענים שהיתר הבנייה הקיים לגשר המוגרבים הוצא שלא כדין.

מירי רגב: מאחר שמבקש ההיתר אינה הקרן – לא הקרן אלא החברה לפיתוח מזרח ירושלים – אז אין לקרן עמדה בנושא.

מירי רגב: מורשת הכותל מגלגלים את זה לקרן, הקרן מגלגלת את זה לעירייה, העירייה מגלגלת את זה לחברה לפיתוח.

מירי רגב: מה יקרה כשהגשר יקרוס, מי יהיה אשם?

מירי רגב: אתה, בנט.

מירי רגב: את מי תאשים בזה שמאות נשים מתפללות – הגשר יקרוס ויגרום למותן?

מירי רגב: מי יהיה אשם?

מירי רגב: אתה תהיה אשם.

מירי רגב: בית המקדש חרב על שנאת חינם, על פערים איומים ובלתי נסבלים, ועל מה ייחרב גשר המוגרבים ברחבת הכותל?

מירי רגב: על אוזלת היד שלך, בנט.

מירי רגב: אז למה להקים ועדת חקירה אחרי שהגשר יקרוס?

מירי רגב: תטפל בזה עכשיו.

מירי רגב: תטפל בזה עכשיו.

מירי רגב: תהרוס את הגשר ותבנה גשר בטיחותי, שיאפשר לנשים להתפלל בכותל בצורה מכובדת, כפי שראוי.

מירי רגב: למקרה, בנט, שעדיין לא חלחל אליך המסר שאמרתי השבוע: אנחנו לפני הימים הנוראים, חודש הסליחות והרחמים.

מירי רגב: כשאתה תעמוד בפני היכל כל נדרי, תזכור שהמקום אינו מכפר על עבירות של בין אדם לחברו.

מירי רגב: המקום לא יוכל לכפר לך על ההונאה, על השקרים ועל גנבת הקולות של הבוחרים שלך לטובת תומכי טרור ומעודדי שהידים.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת רגב.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אתם כולכם יכולים, מי שנמצא במליאה, לתפוס את המקומות, בבקשה.

מיקי לוי: אני רוצה להודיע על התוצאות.

מירי רגב: – – – בשורות טובות עכשיו.

אופיר כץ: אין, אין.

מירי רגב: אין?

מיקי לוי: מאחורה, בפרסה, אין?

מירי רגב: אוהו.

מיקי לוי: ובכן, להלן התוצאות: הצביעו 120, מספר קולות כשרים – 120, אין אף קול שנפסל.

מיקי לוי: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, ואני מדבר על הוועדה לבחירת שוטרים – שופטים, אני מתנצל – 51 קולות; חבר הכנסת שמחה רוטמן – 53 קולות; חברת הכנסת אפרת רייטן מרום – 67 קולות.

מיקי לוי: לפיכך, נבחרו לוועדה, כנציגי הכנסת בוועדה לבחירת שופטים, חברת הכנסת אפרת רייטן מרום וחבר הכנסת שמחה רוטמן.

מיקי לוי: בהצלחה.

מירי רגב: שני קולות.

מיקי לוי: אני רוצה להגיד משהו אישי.

מיקי לוי: אני לא הרבה שנים כמו חברי כנסת אחרים שנמצאים פה – כמעט תשע שנים – אבל לפני כשש שנים הנציג של הכנסת היה מחולק באופן תמידי אחד לאופוזיציה ואחד לקואליציה.

מיקי לוי: הפעם אני אומר לכם שנעשה מאמץ להחזיר נציג אחד לפחות לאופוזיציה, לאחר שש שנים.

מיקי לוי: אני חושב שכנסת ישראל זה לא אנחנו או הם או אתם, אלא כנסת ישראל יכולה להיות גאה בכך שהחזרנו בעניין הזה עטרה ליושנה, ואני מאוד מקווה שזה יישמר לאורך שנים רבות.

מיקי לוי: ועדת הקלפי למניין קולות המצביעים לבחירת שני נציגי הכנסת לוועדה לבחירת דיינים: הצביעו 120 – – –

דוד אמסלם: 67 זה 61 ועוד שבעה.

קריאה: מה?

קריאה: מה?

דוד אמסלם: ועוד שישה.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: זה גם לא בסדר שנבחר נציג של האופוזיציה, אני רוצה להבין?

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: תמשיך.

מיקי לוי: ועדת הקלפי למניין קולות המצביעים לבחירת שני נציגי הכנסת לוועדה לבחירת דיינים: הצביעו 120, מספר קולות כשרים – 120.

מיקי לוי: חבר הכנסת משה ארבל – 59 קולות; חברת הכנסת גילה גמליאל – 67 קולות; חברת הכנסת שירלי פינטו קדוש – 62 קולות.

מיקי לוי: לפיכך נבחרו כנציגי הכנסת בוועדה לבחירת דיינים חברת הכנסת גילה גמליאל וחברת הכנסת שירלי פינטו קדוש.

מיקי לוי: בהצלחה.

מיקי לוי: ועדת קלפי למניין קולות המצביעים לבחירת שלושה נציגי הכנסת לוועדה לבחירת קאדים: הצביעו 120, מספר קולות כשרים – 120.

מיקי לוי: חבר הכנסת ניר אורבך – 61.

מיקי לוי: אוי, לא אמרתי לפי הסדר, ואני מתנצל.

מיקי לוי: לפיכך, אני אהפוך את הסדר: חבר הכנסת ניר אורבך – 61; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – 96; חבר הכנסת מנסור עבאס – 63; חבר הכנסת יואב בן צור – – –

אחמד טיבי: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, זה מפריע לי.

מיקי לוי: חבר הכנסת יואב בן צור – 56.

מיקי לוי: לפיכך, נבחרו לכהן כנציגי הכנסת בוועדת המינויים לקאדים חברי הכנסת הבאים: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, חבר הכנסת מנסור עבאס וחבר הכנסת ניר אורבך.

גילה גמליאל: לא הבנתי.

מיקי לוי: ועדת הקלפי למניין קולות המצביעים לבחירת נציגי הכנסת לוועדת המינויים לקאדים מד'הב: הצביעו 120.

מיקי לוי: 120 קולות כשרים.

מיקי לוי: חבר הכנסת פטין מולא – 53 קולות; חבר הכנסת מופיד מרעי – 71 קולות; חבר הכנסת עלי סלאלחה – 69 קולות.

מיקי לוי: לפיכך, נבחרו חברי הכנסת מופיד מרעי ועלי סלאלחה להיות נציגי הכנסת בוועדת המינויים לקאדים מד'הב.

מיקי לוי: יכולים להיות גאים ב-120 שבחרו, ו-120 כשרים.

מיקי לוי: בהצלחה לנציגי כנסת ישראל בוועדות השונות, בהצלחה לחברי הכנסת הנבחרים.

מיקי לוי: (קריאה ראשונה)

מיקי לוי: חבר הכנסת אבי מעוז, נמשיך בדיון, בבקשה.

אבי מעוז: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברכות לנבחרים, ברכות גם למפסידים.

אבי מעוז: שיהיה בהצלחה לכולם.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתחיל במשהו שאני חושב שהוא מאוד יסודי, וזה הכרת הטוב.

אבי מעוז: זה אולי הנאום האחרון שלי במושב הקיץ.

אבי מעוז: אני רוצה להודות לעובדי הכנסת כולם על המאמץ הגדול; להודות לאנשי משמר הכנסת; להודות לסדרנים המסורים; להודות למזכירת הכנסת ועובדי המזכירות; להודות לתמלילנים, שעושים עבודתם יומם וליל; להודות לציונה ומחליפיה שנמצאים בפרסה ודואגים לנו; להודות לכל אלה שעשו לילות כימים כדי לאפשר לנו עבודה תקינה.

אבי מעוז: אז תודה רבה באמת, ואני מאחל לכם פגרה נעימה וחופשה נעימה.

אבי מעוז: היות שהממשלה הנוכחית הוקמה על בסיס של שקר, מרמה, שוחד והפרת אמונים, אני רוצה להזכיר באוזני חבריה מה נאמר על כך בתורה, בנביאים ובכתובים.

אבי מעוז: אני אקריא כמה פסוקים: "מדבר שקר תרחק"; "וידרכו את לשונם קשתם שקר ולא לאמונה גברו בארץ"; "ואיש ברעהו יהתלו ואמת לא ידברו.

אבי מעוז: למדו לשונם דבר שקר העוה נלאו"; "דרך שקר הסר ממני"; "ה' הצילה נפשי משפת שקר מלשון רמיה".

אבי מעוז: יש פסוק מיוחד, שאני מאוד מתחבר אליו, ואני חושב שהוא משקף את מרכיבי הממשלה ובייחוד את העומד בראשה: "אשר פיהם דיבר שוא וימינם ימין שקר"; "נצר לשונך מרע ושפתיך מדבר מרמה"; "שפטני ה' וריבה ריבי מגוי לא חסיד, מאיש מרמה ועולה תפלטני"; "אהבת כל דברי בלע לשון מרמה"; "מה יתן לך ומה יסיף לך לשון רמיה"; "הושיעה ה' כי גמר חסיד כי פסו אמונים מבני אדם".

אבי מעוז: ובסופם של דבריי אני רוצה לפנות לראש הממשלה ולומר לו: אדוני ראש הממשלה, בוא נודה על האמת: העסק גדול עליך.

אבי מעוז: מעתה ייקרא לכם "ממשלת גדול עליכם".

אבי מעוז: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי – מוותר; חבר הכנסת טיבי – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: אפשר שיהיה שקט קצת?

משה אבוטבול: יותר מדי רעש.

מיקי לוי: אפשר קצת שקט, בבקשה?

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: קצת שקט.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, חבר הכנסת אבוטבול ביקש שקט.

מיקי לוי: בבקשה.

משה אבוטבול: אי-אפשר ככה.

מיקי לוי: אני מאפס עוד פעם.

מיקי לוי: חברים.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

מיקי לוי: תנסה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו רוצים לדבר היום קצת על הערך החשוב ביותר בעולם היהודי, שאנחנו חיים סביבו את החיים שלנו.

משה אבוטבול: כפי שחז"ל אומרים, "על שלושה דברים העולם עומד: על התורה ועל העבודה ועל גמילות חסדים".

משה אבוטבול: הערך של גמילות חסדים זהו ערך עליון, כשאנחנו בעצם משתיתים את העולם היהודי על העזרה ההדדית ועל הצדקה ועל החסד שכל אחד ואחד עושה.

משה אבוטבול: גם בפרשת השבוע שלנו אנחנו מוצאים כמה דברים חשובים בעניין הזה, ואנחנו יודעים שיש ותמיד תהיה הנקודה, שבעולם שלנו יהיה גם עושר וגם עוני.

משה אבוטבול: איך שהתורה אומרת, "אפס כי לא יהיה בך אביון", מצד אחד, אבל גם כן – "לא יחדל אביון" ממך.

משה אבוטבול: תמיד יש לנו את המצב שהיהודים נמצאים חלקם במצב של עשירים, חלקם במצב של עוני, אבל הדרישה של התורה מאיתנו היא לחיות ולעזור לאותן הנפשות הללו שנמצאות במצוקה, לעזור להן.

משה אבוטבול: ואז חז"ל באים ואומרים לך את זה בכפלי מילים – דברים שבדרך כלל בתנ"ך מורים על חיזוק מאוד מאוד גמור.

משה אבוטבול: כשאומרים בתורה את הפסוק "כי פתח תפתח את ידך לו", לאותו עני, לפתוח – "פתח תפתח" – זה מחזק מאוד, המילים האלה, שעליך לפתוח את היד ולעזור ולתת לאותו אחד עני.

משה אבוטבול: או דבר אחר, אנחנו אומרים לו: "נותן תתן".

משה אבוטבול: אומרים חז"ל: נתון תיתן אפילו אלף פעמים.

משה אבוטבול: צריך לעזור לו.

משה אבוטבול: "העניק תעניק לו".

משה אבוטבול: גם הענק תעניק – הכפילות של המילה באה להורות לנו שאנחנו חייבים לעזור ולתת לאותם העניים האלה, לאותם המסכנים.

משה אבוטבול: כפי שבאמת מסביר אחד המפרשים, פירוש מאוד יפה: מה זאת אומרת שאומרים "פתח תפתח את ידך לו", למה הכוונה?

משה אבוטבול: הכוונה היא שלפעמים באים לבן אדם: תעזור לאיזה עני או לאיזה מסכן, והוא אומר לא.

משה אבוטבול: הוא מראה לך את היד הקפוצה ואומר לך: כל האצבעות שוות, ושאותו אדם ילך לעבוד, להשיג שכר משלו.

משה אבוטבול: אומרים לך: לא, "פתח תפתח את ידך".

משה אבוטבול: תראה, כשאתה פותח את היד, יש הבדלי מעמדות בין האצבעות, כך גם בעם שלנו יש הבדלי מעמדות.

משה אבוטבול: והדבר החשוב ביותר זה שאנחנו אומרים לו: הקדוש ברוך הוא אומר לך שלא תקפוץ את ידך ולא תאמץ את לבבך.

משה אבוטבול: אומר הרב הירש בפירושו שהכוונה היא שהקדוש ברוך הוא לכתחילה ברא לבן אדם לב רחב, ליהודי.

משה אבוטבול: אל תקפוץ את לבבך – אל תתאמץ לעשות פעולה הפוכה ממה שקיבלת מבורא עולם: להיות עם לב רחב.

משה אבוטבול: אנו מצפים מהממשלה היקרה שלנו: מעבירים ספר תקציב – תחשבו על המשפחות ברוכות הילדים, על המשפחות הנאנקות תחת הסבל, ותבינו שבלעדי זה שאנחנו ניתן להם את כל מה שהם צריכים, הם יכולים חלילה לקרוס.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת רוטמן – אינו נוכח; חבר הכנסת אבו שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת פרוש – אינו נוכח; חבר הכנסת מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת כץ – מוותר; חבר הכנסת ניר ברקת – אינו נוכח.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, מוותרת או עולה?

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

מיקי לוי: עולה, בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה, אדוני יושב-ראש הכנסת.

גלית דיסטל אטבריאן: חיילי צה"ל ניצלו בעור שיניהם בזכות – באמת, הם היו תלויים על חוט השערה – בזכות ההתנגדות האפריורית של האופוזיציה.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל חשוב לי מאוד שהציבור יבין מה הקואליציה הזאת, ובראשה המופלאים ממפלגת ימינה וממפלגת תקווה חדשה, עודדו.

גלית דיסטל אטבריאן: הם רצו, וזה באמת נבלם בדקה ה-99, על חוט השערה – הם רצו להעניק לפצ"ר יכולת כמעט אין-סופית ובלתי מוגבלת מול חיילי צה"ל.

גלית דיסטל אטבריאן: עכשיו, אני רוצה לומר לכם משהו: הדבר הזה מעורר אסוציאציה אצלי, ואני מניחה שאצל רבים, לשם אחד: אלאור עזריה.

גלית דיסטל אטבריאן: אלאור עזריה לא היה גיבור בעיניי.

גלית דיסטל אטבריאן: אין שום גבורה בירייה של כדור באדם ששוכב מנוטרל על הרצפה.

גלית דיסטל אטבריאן: אפס גבורה.

גלית דיסטל אטבריאן: אלאור עזריה הפך לגיבור בעל כורחו ובעל כורחי, כנגד כל התפיסה המוסרית והאתית שלי, מסיבה אחת:

גלית דיסטל אטבריאן: כי אני ראיתי איך צה"ל שוכר פרקליטים בין היקרים בארץ, פרטיים; איך עמד פה, ממש כאן, שר ביטחון, ואמר "חייל שסרח" על בחור שהגיע ממקום סוציו-אקונומי קשה והפך בכל זאת לחייל מצטיין; איך כל המורכבות של הסכסוך הישראלי–פלסטיני נחתה על הכתפיים הצרות של הבחור הזה; וכדי שפקידים וכדי שמשפטנים וכדי שמפקדים עם פנסיות צבאיות ענקיות יוכלו לצחצח את מצפונם, להביט במראה ולהגיד: אני מוסרי – על חשבון הבחור הזה.

גלית דיסטל אטבריאן: אני ראיתי אותם קוברים אותו בעודו חי.

גלית דיסטל אטבריאן: מה שהממשלה הזו – גדעון סער, נפתלי בנט, תקווה חדשה, ייאוש ישן ומפלגת ימינה – כמעט עשו, זה להעניק למגמה הזאת עוד כוח, להעניק למגמה הזאת, למשפטיזציה, שפושה בכל תחום – על חשבון האלקטורט הדמוקרטי, על חשבון רצון העם, על חשבון הקשר הייחודי הבלתי-נתפס בין עם לבין צבאו.

גלית דיסטל אטבריאן: כל מדינת ישראל, כל אזרחי ישראל שולחים את מיטב בניהם לצבא הזה, זה לא דבר של מה בכך.

גלית דיסטל אטבריאן: הם כמעט ירו בנגמ"ש הזה.

גלית דיסטל אטבריאן: הנזק שהם עשו, בין העם לבין הממשלה, לבין הפרקליטות, לבין העליון – הנזק הדמוקרטי שהם עשו זה דבר אחד; עכשיו הם כמעט גרמו לחבלה אין-סופית בין העם לבין הצבא שלו.

גלית דיסטל אטבריאן: ובדקה ה-99 הממשלה חסרת האחריות הזאת, שאין מבוגר אחראי אחד שמשגיח עליה – כי התקשורת שלהם וכל מערכת המשפט היא שלהם, לא היה מבוגר אחראי.

גלית דיסטל אטבריאן: אני באמת רוצה להודות לחברי האופוזיציה שרקעו ברגליים ומנעו בגופם את הצעת החוק הפושעת הזאת, שהייתה ממוטטת לא רק את הציבור הלאומי אלא גם את הקשר הקדוש בין החיילים לבין העם, תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, למי שלא מבין, אחרי שהוקמה הממשלה הזו אנחנו במלחמה על זהותה של מדינת ישראל.

יואב קיש: הממשלה הזו, שהשמאל מניע אותה, ביחד עם בג"ץ ועם כיפת הברזל התקשורתית, עושה כל מה שביכולתה בשביל להפוך את מדינת ישראל למדינת כל אזרחיה.

יואב קיש: עלתה לפניי חברת הכנסת גלית דיסטל שדיברה על החוק שאתם רציתם להביא לקריאה.

יואב קיש: נמצא פה סגן השר שוסטר, דיברנו על זה בטלפון.

יואב קיש: אמרת לי: החוק הזה, הממשלה הקודמת רצתה להעביר אותו.

יואב קיש: ואמרתי לך: לא, החוק הזה נעצר על ידי הממשלה הקודמת.

יואב קיש: כשאנחנו הבנו את המשמעות של החוק הזה, אנחנו עצרנו אותו.

יואב קיש: ומה המשמעות?

יואב קיש: המשמעות של החוק הקודם הייתה להקל בחקירה פלילית כנגד חיילי צה"ל אחרי אירוע מבצעי.

יואב קיש: אנחנו לא רואים שום סיבה להקל בדבר הזה, ולכן זה נעצר.

יואב קיש: אבל מצד שני יש לנו את אותם – לפעמים הם משפטנים לפעמים הם אנשים עם אג'נדה שונה; דרך אגב, אנשי שמאל אומרים בצורה ברורה: אנחנו רוצים לעשות פה מדינת כל אזרחיה – שמחפשים לפגוע בדברים האלה, שאותנו מאחדים; בדברים האלה, שמגדירים את אופייה של מדינת ישראל, ובוודאי שצבא ההגנה לישראל הוא אחד הגורמים הכי חזקים באירוע הזה.

יואב קיש: צבא ההגנה לישראל קיבל היום את כיפת הברזל שלו מהאופוזיציה.

יואב קיש: ההתעקשות שלנו לא להעלות את החוק הזה היום במליאה, אני מקווה, סגן השר שוסטר, שתגרום לכך שאתם תשנו את דעתכם ותורידו את החוק הזה מספר החוקים בדיוק כפי שהממשלה הקודמת עשתה.

יואב קיש: ואני אומר לך יותר מזה: כן, יש גורמים, ביניהם הפצ"ר, ביניהם אולי גם בייעוץ המשפטי, שירצו להכניס את החוק הזה, אבל אותם גורמים הם הגורמים המסוכנים לזהותה של מדינת ישראל, הם גורמים שרוצים לאתגר את זה.

יואב קיש: אנחנו עצרנו את זה היום, אבל לצערי עדיין הסכנה קיימת, ולכן אני פונה אליך, סגן השר שוסטר: היטב שימו לב למה שאתם עושים.

יואב קיש: המאבק הזה על זהותה של מדינת ישראל מתחולל לנגד עינינו כל יום פה, במליאה הזו, ועדיין יש גם בקואליציה שלכם אנשים שמבינים את זה.

יואב קיש: אל תתפתו, אל תלכו למקומות המסוכנים האלה.

יואב קיש: אל תלכו לכך שראש ממשלה חליפי, חבר הכנסת לפיד, קורא לקרבות של ההוטו ברואנדה אנטישמיות.

יואב קיש: זו לא אנטישמיות, זו שנאה אחרת, אבל זו לא אנטישמיות.

יואב קיש: וכשחושבים שהדבר הכי קדוש לעם ישראל זה הכותל, אז לא, זה הר הבית.

יואב קיש: הר הבית, זה מה שאמרו הצנחנים: הר הבית בידינו.

יואב קיש: כשמת

יואב קיש: בלבלים בדברים הכי בסיסיים האלה, וכשרואים שמאתגרים אותנו עכשיו בטילים שנופלים באזור קריית שמונה, מבינים שאנחנו צריכים לשמור על זהותה של מדינת ישראל; מבינים שיש לנו קרב קשה, והממשלה הזו, אני מאוד חושש למה שהיא תחליט, כי היא מורכבת מהרבה מאוד גורמים שיפעלו לשנות את זהותה של המדינה.

יואב קיש: הישמרו לכם.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: חבר הכנסת כלפון – אינו נוכח; חבר הכנסת עבאס – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חברת הכנסת בן ארי – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי את דבריו של חבר הכנסת יואב קיש, ואני רוצה לומר משהו הרבה יותר עמוק מזה: אתם הפקרתם את חיילי צה"ל במובן הכי בסיסי.

דוד אמסלם: אתם בעצם – שר הביטחון עולה לפני כמה ימים לכאן, לדוכן, מדבר על ביטחון ישראל, כשמי שמינה אותו לשר הביטחון באצבעו זה אנשים שקוראים לחיילי צה"ל "מחבלים", סגן השר שוסטר.

דוד אמסלם: ווליד טאהא, אם אתה לא יודע אני אשלח לך, לא מזמן מה הוא אומר על חיילי צה"ל?

דוד אמסלם: שהם מחבלים, מחבלים, הילדים שלנו מחבלים.

דוד אמסלם: ומה אתם עושים?

דוד אמסלם: מתנשקים איתם ונותנים להם 53 מיליארד שקל.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שאחרת לא יהיו לכם ג'ובים.

דוד אמסלם: אז אתה מדבר איתי עכשיו על איזה הצעת חוק שאתם רוצים בעצם לבוא ובעצם לגרום לכך שיהיה יותר קל להעמיד את חיילי צה"ל לדין?

דוד אמסלם: אתם לא מתביישים?

דוד אמסלם: אתם כופרים בעיקר.

דוד אמסלם: זה מעולם לא היה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אתם פוגעים בכבוד הלאומי של עם ישראל.

דוד אמסלם: כל חייל צה"ל שעכשיו רואה אותי יודע: מנסור עבאס קורא לך מחבל, ושר הביטחון קיבל את התפקיד בגללו.

דוד אמסלם: והיום אנחנו מתפלאים.

דוד אמסלם: חבר הכנסת קיש מדבר איתנו על כך שהורדנו את החוק שהם רוצים, לפגוע בחיילי צה"ל.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתם פוגעים בחיילי צה"ל כמעט בכל דבר, אתם לא סופרים אותם, אתם לא רואים אותם ממטר.

דוד אמסלם: אין לכם כבוד לאומי, אתם פוגעים בכבוד הלאומי של עם ישראל.

דוד אמסלם: מי?

דוד אמסלם: שר החוץ, שלא שירת בצה"ל, הוא עצמו.

דוד אמסלם: באופן מעשי, היה בעיתון המחנה, היום יושב לי כנראה בקבינט הביטחוני ואולי גם מצביע לאן לשלוח את החיילים, מעבר לקווי האויב.

דוד אמסלם: מי? לפיד.

דוד אמסלם: תבינו באיזה ליקוי מאורות אנחנו נמצאים.

דוד אמסלם: תבינו באיזה כשל ערכי אנחנו נמצאים פה.

דוד אמסלם: לא יאומן כי יסופר.

דוד אמסלם: אמרתי קודם, דיברתי.

דוד אמסלם: השר לביטחון פנים מבקש שיביאו לאישורו כל הריסה בנגב, אצל הבדואים, ובמזרח ירושלים.

דוד אמסלם: זה מה שמעניין אותו.

דוד אמסלם: הוא רוצה לאשר באופן פרטני.

דוד אמסלם: אני אומר לסגלוביץ' – א.

דוד אמסלם: זה לא חוקי.

דוד אמסלם: זה פלילי; ממתי שר מתערב בנושאים פליליים במדינת ישראל באופן פרטני?

דוד אמסלם: ואני מבין שמה שמעניין אותו זה רק הבדואים ומזרח ירושלים.

דוד אמסלם: מערב ירושלים לא מעניינת אותו, שיהרסו את כולה, את כל מדינת ישראל, אין בעיה.

דוד אמסלם: אבל תבינו לאן אתם יורדים.

דוד אמסלם: תבינו באיזה מדרון אתם נמצאים.

דוד אמסלם: תבינו איזה ממשלה הקמתם.

דוד אמסלם: אין קשר בין אחד לשני, אתם מוכרים את ביטחון מדינת ישראל, אתם מחריבים כל יסוד במדינת ישראל, הכול.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לכם עוד משהו לסיכום.

דוד אמסלם: אני קראתי היום – התנועה לאיכות השלטון, שהיא תנועה שלכם, דרך אגב, זה אנשי שמאל, חלק מהתנועות שלכם, אבל הם עושים קצת רעש ולפעמים מדייקים בכמה עובדות.

דוד אמסלם: 21 חוקים אתם העברתם בכנסת; רק שבעה חוקים, אדוני היושב-ראש, היו, מה שנקרא, פתוחים להערות הציבור.

דוד אמסלם: זה לא קרה אף פעם בכנסת, אף פעם, ודרך אגב, זה מנוגד להחלטת בג"ץ ולהחלטתו של מנדלבליט עצמו.

דוד אמסלם: אבל מנדלבליט הרי הפך להיות היועץ המפלגתי, הוא חלק מהארסנל שלכם, הוא קשור אליכם, הוא יודע שאם הממשלה הזאת תיפול הוא עצמו ייפול, אנחנו נעיף אותו ביום הראשון, הוא יודע את זה.

דוד אמסלם: לכן הכול כשר, חבר'ה.

דוד אמסלם: אין חוק ואין בטיח, לית דין ולית דיין, הכול מותר.

דוד אמסלם: לכם מותר לעשות הכול, להרוס כל חלקה טובה שנבנתה במשך 72 שנה, והוא, כמובן, אצלו החוק לא קיים כשמדובר פה – ומדובר בממשלת הימין.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאנחנו היינו בממשלה הוא לא אישר לנו.

דוד אמסלם: תמיד היה טוען: לא קושי – יש מניעה משפטית.

דוד אמסלם: היום המניעה הפכה להיות קצת קושי בבטן.

דוד אמסלם: לקח קלבטן והעביר לכם את הכול.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת, מדי שנה אני מעדכן את המסמך שמדבר על חלקם של משקי הבית הערביים בתשלום המיסים במדינת ישראל.

איימן עודה: לא כי אני מאמין שאנשים צריכים לקבל את הזכויות שלהם מכיוון שהם משלמים מיסים, הם אמורים לקבל זאת בהיותם אזרחים, ובכל זאת, עקב הוויכוח על תרומתן של האוכלוסיות, אמרתי: אני רוצה לראות כמה מיסים אנחנו משלמים.

איימן עודה: הינה, לפני כשנה, על פי נתוני שנת 2019, משקי הבית הערביים שילמו בסך הכול 9.2% מסך כל המיסים ששילמו משקי בית בישראל.

איימן עודה: משקי הבית הערביים שילמו 5.2% מתשלומי מס הכנסה, 6.5% מדמי הביטוח הלאומי ו-8.7% ממס הבריאות.

איימן עודה: מסך כל המיסים העקיפים שילמו משקי הבית הערביים כ-12.8%, 11.5% מסך כל המע"מ, 27.5% מסך כל המס על טבק, לצערי הרב, 11.2% מסך הבלו על הדלק, כ-10.7% מתשלומי האגרות וכ-10.2% מתשלומי הארנונה.

איימן עודה: ערך המס העקיף, האגרות והארנונה, ששילמו משקי הבית הערביים מהווה 24.8% מההכנסה נטו למשק בית, לעומת 15.5% בקרב משקי בית יהודיים.

איימן עודה: בסך הכול האזרחים הערבים שילמו 42 מיליארד שקלים מיסים למדינת ישראל.

איימן עודה: 42 מיליארד בשנה אחת.

איימן עודה: בחמש שנים זה מגיע ל-210 מיליארד שקלים.

איימן עודה: והינה, אנחנו רואים את תקציב המדינה וכמה האזרחים הערבים מקבלים.

איימן עודה: דרך אגב, אנשים שמשלמים מיסים, זה לא אמור לחזור היישר רק אליהם, כי יש מה שנקרא טובת הכלל.

איימן עודה: חלק ממה שנקרא טובת הכלל, מן הסתם אני לא מסכים לו, כמו הכיבוש, למשל.

איימן עודה: לחלק אני מסכים, כמו איכות הסביבה, כמו עורק ראשי, כמו דבר שמוסיף לכולנו, ואז בוודאי, לא כולם צריכים לחזור, ובעיקר בדמוקרטיה מגיעות לאנשים זכויות ללא התניות.

איימן עודה: אבל בשביל להבין, מדובר על תוכנית חומש, חומש, של 30 מיליארד, אני רוצה להזכיר לכם את 922.

איימן עודה: 922 הייתה לערבים, שזה 15 מיליארד שקלים, וצריך להוריד את הבדואים בצפון ואת הבדואים בדרום וגם את הערבים הדרוזים.

איימן עודה: כולם ביחד היו 24.5 מיליארד שקלים.

איימן עודה: נוסיף גם את התוכנית למאבק בפשיעה, 2.5 מיליארד, כלומר כמו 922, אותו הדבר גם התוכנית הנוכחית.

איימן עודה: עכשיו, כשרע"מ נכנסו לקואליציה, ואני לא מקבל את זה כלל וכלל מבחינה עקרונית, אמרתי, ואללה, יכול להיות שבתקציב הם ישיגו בפעם הראשונה עיר ערבית.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, מדינת ישראל מאז 48' ועד עכשיו בנתה 940 יישובים חדשים, כולם ליהודים ואפס לערבים; אמרתי, אולי בית חולים, בפעם הראשונה: יש 33 בתי חולים רשמיים במדינת ישראל, אין ביישוב ערבי.

איימן עודה: אמרתי, יכול להיות משהו איכותי מסוים.

איימן עודה: עכשיו, לבוא ולהצביע בעד תקציב, ש-50% ממנו למה שנקרא ביטחון – אבל לא רק, גם להעלות את החשמל; החשמל זה לא רק עבור הבתים.

איימן עודה: חשמל – כלומר, להעלות את המוצרים בכל מקום.

איימן עודה: אותו דבר הדלק ודברים אחרים.

איימן עודה: פשוט מאוד, המדינה רוצה לתת יד ולהחזיר בעשר ידיים.

איימן עודה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן – אינו נוכח; חברת הכנסת גמליאל – אינה נוכחת; חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, אינה נוכחת?

מיקי לוי: נוכחת.

מיקי לוי: נוכחת גם נוכחת.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, החוק שאנחנו עוסקים בו עכשיו הוא ברוך השם לא החוק שהיה על סדר-היום קודם לכן.

אורית סטרוק: הוא לא החוק שהיה אמור להפקיר את חיילי צה"ל לחסדי פרקליטים שיושבים בכל מיני לשכות ממוזגות ומעמידים אותם לדין על מעשים שהם עושים כדי להגן על כולנו.

אורית סטרוק: ברוך השם, את זה הקואליציה החליטה ברגע האחרון להוריד מסדר-היום.

אורית סטרוק: אבל אני לא יכולה להבין, אדוני היושב-ראש, איך קרה בכלל שחוק כזה נכנס לסדר-היום?

אורית סטרוק: איך זה קרה?

אורית סטרוק: איך זה קרה לנפתלי בנט?

אורית סטרוק: איך זה קרה לבני גנץ?

אורית סטרוק: איך זה קרה לאילת שקד?

אורית סטרוק: איך זה קרה לזאב אלקין?

אורית סטרוק: חוק כזה.

אורית סטרוק: לגדעון סער?

אורית סטרוק: אתם לא רואים מה אתם מעלים על סדר-היום?

אורית סטרוק: אני לא מבינה.

אורית סטרוק: אני אתמול צבטתי את עצמי כמה וכמה פעמים ואמרתי: זה לא ייתכן.

אורית סטרוק: רצתי מהר וחיפשתי התבטאויות של נפתלי בנט על הנושא הזה בדיוק.

אורית סטרוק: אני אקריא כמה מהן.

דוד אמסלם: לא צריך את זה.

אורית סטרוק: צריך.

אורית סטרוק: דודי, תעשה לי טובה.

אורית סטרוק: מה הוא אומר, נפתלי בנט?

אורית סטרוק: "קודם כול אני מגבה את חיילי צה"ל – – – אני מעדיף חייל צוהל מאבא מתאבל".

אורית סטרוק: ואז הוא אמר: "אני לא שופט את חיילי צה"ל בנימוסי שולחן, אלא רוצה שהם ישמרו עלינו, ואני מעדיף חיילים התקפיים, שמונעים מהמחבלים להיכנס לישראל, מחיילים שיפחדו מה לעשות כי אחר כך ישפטו אותם בבית דין".

אורית סטרוק: את זה נפתלי בנט אמר, לא אורית סטרוק.

אורית סטרוק: הוא אמר: "אני הייתי מפקד, מ"פ, ב'ענבי זעם', והייתה לנו תקלה מבצעית חמורה מאוד, גרמה למוות.

אורית סטרוק: אבל כשיצאתי, אלוף פיקוד צפון עמירם לוין בא ואמר: אני מגבה אותך".

אורית סטרוק: נפתלי בנט.

אורית סטרוק: ועוד: "חיילי צה"ל שומרים על חיינו ואנחנו שומרים עליהם.

אורית סטרוק: לא מפקירים חיילים" – דברי נפתלי בנט.

אורית סטרוק: אז אני לא מבינה.

אורית סטרוק: אני באמת לא מבינה איך זה קורה.

אורית סטרוק: איך קורה שהדבר הבסיסי הזה – עזוב אותך ארץ ישראל השלמה, כן ריבונות, לא ריבונות, הסדרת ההתיישבות הצעירה שהבטחת, לא יודעת – חיילי צה"ל.

אורית סטרוק: לאיזה תהומות אפשר להידרדר?

אורית סטרוק: אני רוצה להבין, זו הייתה רשלנות שהחוק הזה עלה, לא שמו לב מה כתוב?

אורית סטרוק: זה הורד בגלל שפתאום נזכרו שזה לא בסדר, או שזה הורד בגלל שאנחנו עשינו שריר?

אורית סטרוק: או בגלל שזה לא נעים?

אורית סטרוק: אני לא מבינה איך הקואליציה הזאת מתנהלת.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אתה יכול להסביר לי?

אורית סטרוק: מה סדרי העדיפויות, סדרי הערכים המשונים האלה?

אורית סטרוק: איך הידרדרנו למצב הזה שבכלל מעלים על סדר-היום ואנחנו צריכים לצעוק ולזעוק ולהתריע ולהיאבק ולנהל משא ומתן כדי שיורידו את החוק המחפיר הזה מסדר-היום?

מיקי לוי: לסיכום?

אורית סטרוק: לסיכום: לאן הגענו?

אורית סטרוק: לסיכום: איך אתם מתנהלים?

אורית סטרוק: לסיכום: אתם לא שמים לב מה אתם שמים על סדר-יומנו?

אורית סטרוק: זה מסוכן מאוד.

מיקי לוי: תודה.

אורית סטרוק: מסוכנת מאוד צורת ההתנהלות הזאת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אקוניס – אינו נוכח; חבר הכנסת טאהא – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, בבקשה.

דוד ביטן: טוב, קודם כול, נתנו הסכמה לקואליציה ולשר האוצר לעשות ניסוי לסוכריות שאני מביא, אבל רק לסוכריות שאני מביא.

דוד ביטן: לא לכל הסוכריות, כן?

דוד ביטן: אז יש הסכמה בין קואליציה לאופוזיציה, לא?

דוד ביטן: אני רוצה להגיד לכם שהלכתי והסתכלתי על הסרטונים.

דוד ביטן: יש סרטון של נפתלי בנט, הוא ארוך, אז רק תראו מה הוא אמר: סגר הוא תוצאה של כישלון, כישלון נורא.

דוד ביטן: צעקתי כל הזמן – תכינו את המערכת.

דוד ביטן: זה נפתלי בנט כשהיה חבר כנסת וכתב ספר.

דוד ביטן: ויאיר לפיד, גם נאם ואמר: "הסיבה לסגר היא לא הקורונה, הסיבה לסגר היא הניהול הכושל – – – וההיסטרי.

דוד ביטן: אין תוכנית.

דוד ביטן: הממשלה לא הציגה כל רעיון.

דוד ביטן: אין להם תוכניות עבודה, זה מחדל".

דוד ביטן: זאת אומרת, תראו מה קרה – אני יכול לקחת את הדברים האלה ולהראות להם את זה, אולי הם דיברו על עצמם.

דוד ביטן: ההבדל הגדול ביותר הוא שאנחנו קיבלנו את הקורונה כשהייתה דבר חדש, כשהכתה בכל העולם ואף אחד לא ידע לטפל בה, היו צריכים תוך כדי תנועה לטפל בעניין של הקורונה, ובסוף, ברוך השם, הצלחנו.

דוד ביטן: אבל אצלם, הם קיבלו את הקורונה כמעט באפס חולים, ועם חיסונים.

דוד ביטן: הרי מה היה קורה אם הם היו מטפלים ולא היו חיסונים?

דוד ביטן: אז בכלל היה פה אסון נורא.

דוד ביטן: מה שקרה פה רק לפני שבוע, אני חושב, כמה ימים – הוא נאם לאומה, מהנאומים שהוא אמר שראש הממשלה הקודם ושר הבריאות הקודם היו נואמים.

דוד ביטן: אתה זוכר את זה, אדלשטיין?

דוד ביטן: הוא אמר: בשביל מה נאמו, אני מעביר את ההנחיות בלי לבוא ולעשות דרמות.

דוד ביטן: אז הינה, עכשיו הוא נואם כל יומיים.

דוד ביטן: ומה הוא אמר?

דוד ביטן: אני נגד סגר.

דוד ביטן: אני אדאג שלא יהיה סגר – את זה הוא אמר בהתחלה.

דוד ביטן: אחר כך הוא נאם אחרי יומיים שוב פעם, ואמר: יכול להיות שיהיה סגר אבל יהיה סגר מהיר, קצר ולעניין, מה שנקרא.

דוד ביטן: הוא חושב שהוא קובע לווירוס איך להתנהל ומה לעשות.

דוד ביטן: בסוף, היום פתחתי את העיתונים, ואני רואה שמדברים על סגר של חודשיים.

דוד ביטן: חודשיים סגר.

דוד ביטן: זה מראה שהם לא מטפלים.

דוד ביטן: קודם כול, משנים החלטות, בכל שני וחמישי – –

שלמה קרעי: זה סגר שמח.

דוד ביטן: – – או בכל יום, אפילו.

דוד ביטן: הם הרי ספינולוגים.

דוד ביטן: הם קוראים כל הזמן בכל מיני שמות תקשורתיים לכל דבר ועניין, אבל בתכלס אין כלום.

דוד ביטן: אני הייתי בחתונה אתמול והייתי בחתונה שלשום.

דוד ביטן: אף אחד לא הסתובב עם מסכה, אף אחד חוץ ממני.

דוד ביטן: גם אני לא, האמת.

דוד ביטן: אף אחד לא הסתובב עם מסכה ולא היה שום פיקוח של בעל האולם על העניין הזה.

דוד ביטן: אז על מה מדברים פה בעצם?

דוד ביטן: סתם סיפורים.

דוד ביטן: אין אכיפה, אין כלום, אין תוכנית, אין ביצוע, אין שום דבר, ובסוף יהיה סגר – דבר שהם אמרו כל הזמן – אבל ההבדל הוא שאצלנו הסגר היה כתוצאה ממה שקרה; אצלם הסגר הוא תוצאה של מחדל, של אי-עשייה, של לא לעשות כלום ולהתנהג בהיסטריה.

דוד ביטן: ולכן, אני קורא לנפתלי בנט: אתה יודע מה, תן לנתניהו ולאדלשטיין, הם עשו את זה טוב והם יעשו את זה עוד פעם טוב.

דוד ביטן: תפנה את המקום, תן להם את התפקיד, תאמין לי שהם יביאו תוצאות מהר מאוד.

דוד ביטן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חברת הכנסת מאי גולן – אינה נוכחת; חברת הכנסת מיכל שיר – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין, בבקשה.

שלמה קרעי: אפילו בנתב"ג – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, כך יוצא שעוד כמה פרקים, ואת כל תורתי בנושא הקורונה אתה תלמד מפי הגבורה.

איתן גינזבורג: אם כי חוויתי אותם, ובהצלחה, יש לומר.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, לפני חצי שעה דיבר כאן חבר הכנסת אבי מעוז.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה להצטרף לדבריו: אנחנו ביום האחרון של הכנס הזה, ואני הייתי רוצה להודות מכאן לכל העובדים המסורים של הכנסת, שעברו תקופה מאוד לא פשוטה, החל באמת במנכ"ל ומזכירת הכנסת והצוותים שלהם, והמשך – עד עובדי קבלן, שדואגים כאן לניקיון ולקפה בשבילנו ולעוד כל מיני דברים.

יולי יואל אדלשטיין: באמת, תודה רבה מכל הלב לכולם.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, באמת בהמשך לפרק הקודם אני רוצה לספר לך ולחברי הכנסת על החלומות שלי: עברתי שנה לא פשוטה בשנה האחרונה, בתפקיד שר הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: שאלו אותי גם פעם באיזה ריאיון: אתה ישן טוב בלילה?

יולי יואל אדלשטיין: ברגע הראשון נורא קסם לי לתת תשובה מצ'ואיסטית ולומר: כן, אני ישן מצוין.

יולי יואל אדלשטיין: אבל תפסתי את עצמי ואמרתי: לא, אני לא כל כך מצליח להירדם, וכשאתה לא כל כך מצליח להירדם – גברתי חברת הכנסת מלינובסקי – – –

יוליה מלינובסקי: שלום.

יולי יואל אדלשטיין: שלום גם לך.

יוליה מלינובסקי: איך היה בחופש?

יולי יואל אדלשטיין: היה מצוין.

יולי יואל אדלשטיין: היה מצוין, ואם לא תפריעי לי, אני מאוד אודה לך.

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא חייבת להקשיב אבל חייבת לא להפריע.

יוליה מלינובסקי: אני מפריעה לך בזה שאני פה, זה בסדר.

יוליה מלינובסקי: אנחנו כולנו מפריעים לכם.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע למה את כל כך ממורמרת ומה עשו לך החיים שאת כל כך ממורמרת, לי את ודאי לא מפריעה.

יוליה מלינובסקי: אני ממורמרת?

יוליה מלינובסקי: דווקא אני מרגישה שאתם ממורמרים – – –

איתן גינזבורג: טוב, חברת הכנסת מלינובסקי, נא לאפשר לחבר הכנסת אדלשטיין לומר את דברו בלי הפרעה.

יולי יואל אדלשטיין: יופי.

יולי יואל אדלשטיין: אני אשמח עוד יותר אם לא יפריעו לי.

איתן גינזבורג: אני אוסיף לך את הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אז כמו שאמרתי, כשקשה לישון אז יש חלומות, ואתה חולם בלילה שבבוקר, מוקדם מאוד, אתה תושיט כרגיל את היד לטלפון לקבל את העדכונים על המספרים, ופתאום אתה תראה שהמגמה התהפכה, ושאין יותר עלייה במאומתים, ואין עלייה בחולים קשים ופתאום הכול נעצר והמספרים מתחילים לרדת.

יולי יואל אדלשטיין: וזה ודאי לא קורה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: ואתה גם נזכר שאתה לא יוסף בעל החלומות, אלא אתה שר, ובמקרה שלי שר הבריאות בממשלה, שאחראי על המצב, ושצריך לקבל החלטות קשות.

יולי יואל אדלשטיין: ואני לא נביא ולא בן נביא, וכפי שאמרתי כבר, אנחנו יוצאים לפגרה.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא שלא ניפגש גם במהלך הפגרה פה ושם.

איתן גינזבורג: כבר הודיעו לנו מתי.

יולי יואל אדלשטיין: כבר הודיעו לנו, בדיוק.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני לא אדבר על העבר וההווה, אני אדבר על העתיד.

יולי יואל אדלשטיין: כנראה שהסגר הוא בלתי נמנע.

יולי יואל אדלשטיין: ואני אפתיע אתכם, אבל אני, דרך אגב, לא כל כך חולק על האמירות האלה שסגר זה לא הישג.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שניתוח קשה גם אם הוא עובר בהצלחה הוא לא הישג – כי יש סיבה בהרבה מאוד מקרים.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא רופא, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: העובדים הנחמדים של משרד הבריאות, בטקס הפרידה, נתנו לי תעודת כמעט רופא, אבל קיבלתי את זה בחיוך.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שאני לא רופא ולא כמעט רופא, אבל אני מבין שעם רפואה מונעת נכונה ועם טיפול מונע טוב אולי, בחלק מן המקרים לפחות, אפשר להימנע מניתוח.

יולי יואל אדלשטיין: לא היה טיפול טוב.

יולי יואל אדלשטיין: לא היה טיפול מונע.

יולי יואל אדלשטיין: לא היה שום טיפול.

יולי יואל אדלשטיין: לא הייתה קבלת החלטות.

יולי יואל אדלשטיין: היה אותו חלום שהכול יעבור מעצמו.

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: הקורונה לימדה אותנו פעם אחר פעם שהיא לא עוברת מעצמה.

יולי יואל אדלשטיין: כמה שדוחים את ההחלטות הקלות-יחסית, כך מגיעים להחלטות קשות יותר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה מאוד שלפחות את ההחלטות הקשות, שניתן היה למנוע, ידעו לקבל בזמן, ולא ניכנס באמת לסגר של חודשים, שעוד לא יודעים בכלל אם הוא ייתן את תוצאותיו או לא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אדלשטיין.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת חיים ביטון – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: בצלאל סמוטריץ', בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

איתן גינזבורג: אחריו – חברת הכנסת רות וסרמן לנדה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש – –

איתן גינזבורג: לך היה פור ללמוד את החוק הזה לפני כולם.

בצלאל סמוטריץ': – – גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, ראשית, אני מברך את הקואליציה – ואתה הובלת את המהלך הזה ומגיע לך בהחלט פרגון על ההחלטה להסיר מסדר-היום את החוק הקודם, שאמור היה לעלות עכשיו, חוק השיפוט הצבאי, שהגדרתי אותו החוק להפקרת והפללת לוחמי צה"ל.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה שתעשו על כך דיון מחדש ותגנזו אותו בכלל.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה, לקראת סיום המושב – – –

איתן גינזבורג: רק למען הסר ספק, ואני אעצור את השעון בשביל זה, אנחנו מתכוונים להביא אותו לדיון, אבל יתקיים שיח, והכול בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה שבדמוקרטיה מותר לי להעלות את תקוותי ותפילתי – –

איתן גינזבורג: מאה אחוז, רק – – –

בצלאל סמוטריץ': – – שהשכל הישר יגבר ותבינו שהוא חוק לא נכון.

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

בצלאל סמוטריץ': אני אנסה לשכנע גם את שר הביטחון.

בצלאל סמוטריץ': יש לי מספיק זמן עכשיו, נכון?

בצלאל סמוטריץ': חודשיים, חודשיים וחצי פגרה.

איתן גינזבורג: כן, בהחלט.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה שאני אצליח.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לנצל את שתי הדקות הללו, עם סיומו של המושב הזה, כדי להאיר שתי נקודות חיוביות בממשלה הזו.

בצלאל סמוטריץ': אני מקבל מעת לעת ביקורת מאנשים: למה אנחנו לא מפרגנים?

בצלאל סמוטריץ': למה אנחנו לא נותנים מילים טובות לממשלה?

בצלאל סמוטריץ': למה אנחנו רק תוקפים ומבקרים?

בצלאל סמוטריץ': אז יש בהחלט שני יתרונות גדולים מאוד לממשלה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': הראשון: הממשלה הזאת מסירה את המסכה מעל פניו של השמאל הישראלי ומגלה עד כמה הוא אכן עגלה ריקה.

בצלאל סמוטריץ': תמיד נעלבים כשאנחנו משתמשים בביטוי הזה של החזון איש על העגלה המלאה מול העגלה הריקה.

בצלאל סמוטריץ': אומרים לנו: תראו, גם אנחנו עגלה מלאה.

בצלאל סמוטריץ': לכם יש עולם ערכים מסוים – זהות יהודית וכו'; גם לנו, גם לשמאל יש ערכים אחרים – דמוקרטיה, טוהר מידות, מאבק בשחיתות השלטונית.

בצלאל סמוטריץ': שמענו טענות על זה שהרבה מאוד שנים בשלטון השחיתו את הימין, כי השלטון משחית, אז אתכם הוא השחית בתוך פחות מחודשיים.

בצלאל סמוטריץ': אתם מדברים על דמוקרטיה?

בצלאל סמוטריץ': אתם רומסים אותה כאן בכל צעד ושעל, כי זה מסתדר עם איזה אינטרס פוליטי רגעי שלכם.

בצלאל סמוטריץ': אין כללי משחק; אין משהו שאתם לא משנים תוך כדי תנועה.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי כבר אתמול בלילה שההבדל בין מדינה דמוקרטית למדינה לא דמוקרטית זה האם יש כללי משחק שהפוליטיקה מתנהלת בתוכם, או שהשליט קובע לעצמו כללי משחק בכל פעם כדי להגיע לתוצאה שהוא רוצה.

בצלאל סמוטריץ': אז אתם משנים את חוקי-היסוד, את כללי המשחק.

בצלאל סמוטריץ': מרצ ניהלה עתירה בבג"ץ, במקביל, נגד חוק נורבגי ונגד ממשלת חילופים ונגד ראש ממשלה חילופי, בה-בעת שהיא כבר יושבת בממשלה שעושה בדיוק את אותם הדברים, שהיא צעקה עליהם רק אתמול בבוקר.

בצלאל סמוטריץ': מאבק בשחיתות שלטונית?

בצלאל סמוטריץ': אני אומר את המילים "אלי אבידר" ומתפוצץ מצחוק.

בצלאל סמוטריץ': עוד תפקידים לענייני כלום ושום דבר; מתפטרים עם נורבגי ומכניסים – כל מה שצעקתם נגדו.

בצלאל סמוטריץ': אתם חושפים את הפרצוף האמיתי: אין לכם אידיאולוגיה, אין לכם ערכים, אין לכם דרך.

בצלאל סמוטריץ': אתם רציתם את השלטון, תקפתם את הימין, והינה, הציבור הישראלי רואה שאין לכם מה למכור.

בצלאל סמוטריץ': והנקודה השנייה, ובזה אני רוצה להודות לכם, אדוני היושב-ראש:

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מסתובבים בתקופה האחרונה – – –

איתן גינזבורג: ומשפט לסיום.

בצלאל סמוטריץ': ממש משפט סיכום.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מסתובבים עם פנקס ועט ולומדים מכם לשלוט.

בצלאל סמוטריץ': נכון, יותר מדי שנים הימין היה בשלטון פורמלית ולא שלט, כי הוא התחשב, כי הוא אדיב.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לומדים מכם בית ספר לשלטון, ואת כל מה שאתם עושים עכשיו, את כל התקדימים המשפטיים שאתם מקבלים, את כל היועצים המשפטיים שזורמים איתכם ומלבינים את כל חטאיכם, מה שבעבר היו מניעות משפטיות – אנחנו לומדים את השיטות, והימין יחזור, בעזרת השם, להוביל את מדינת ישראל מהר מאוד, פשוט כי הוא הרוב בעם, ואז סוף-סוף, בשיטות שלכם, ניישם את עולם הערכים שלנו.

בצלאל סמוטריץ': אז תודה לכם על שתי נקודות האור הטובות והחשובות שיש בממשלתכם.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת רות וסרמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אריה דרעי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יצחק זאב פינדרוס.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, התחלתי לפנות בוקר – בלילה – "ימינם ימין שקר".

יצחק פינדרוס: פרשנות חדשה למה זה "ימינם ימין שקר".

יצחק פינדרוס: לאזרחי ישראל אני רוצה להקריא את החוק שהממשלה – אתם אומרים שאנחנו לא אומרים את זה, אז נגיד – בראשותו של מר נפתלי בנט, וועדת שרים לענייני חקיקה בראשותו של גדעון סער, הביאה לכנסת ישראל היום בבוקר, עד השעה 10:45, כשהאופוזיציה התחילה פיליבסטר על נושא חוק הוותמ"לים.

יצחק פינדרוס: שאלו אותנו למה אנחנו עושים פיליבסטר, אז אני רוצה להקריא לאזרחי ישראל: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 78): "מוצע לקבוע כי חובת ההתייעצות של הפרקליט הצבאי הראשי בקצין בדרגת אלוף לפחות, לפני קבלת החלטה על פתיחה בחקירה בעקבות ממצאי תחקיר צבאי, תתקיים בתוך 15 ימים מיום פנייתו של הפרקליט הצבאי הראשי, וכי אם לא תתקבל עד אז עמדת האלוף, הפרקליט הצבאי הראשי יהא רשאי לפתוח בחקירה גם ללא עמדתו".

יצחק פינדרוס: אז אמרנו אתמול: יושב-ראש מפלגת ימינה נגד זה שמקדשים את הימין ומדברים נגד השמאל.

יצחק פינדרוס: שמענו את הנאום בפתוס.

יצחק פינדרוס: ואתם שואלים למה אנחנו משתמשים במילים נוראיות, נוכל.

יצחק פינדרוס: מי שעמד בפתוס וצעק: נוציא את הפוליטיזציה מצה"ל, היה מי?

יצחק פינדרוס: תזכירו לי איך קראו לו.

יצחק פינדרוס: איך קראו לו?

יצחק פינדרוס: מתחיל גם בנ'.

יצחק פינדרוס: מדברים על נוכלות.

יצחק פינדרוס: אין דבר אחד שהממשלה עשתה.

יצחק פינדרוס: היה פה קודם – מי שישב פה היה שר הבריאות לשעבר.

יצחק פינדרוס: אילו התקפות על זה שהוא לא סגר את נתב"ג; אילו התקפות על ראש הממשלה, שלא עצר את המוטציות.

יצחק פינדרוס: מי הנ' שלא סגר שום דבר חודש וחצי ועומד לסגור בחגים, והוא תקף את ראש הממשלה על החולשה בסגר?

יצחק פינדרוס: נוכלות, נוכלות, ונוכלות.

יצחק פינדרוס: אין דבר אחד, אחד לא במערכת הזאת שהיא לא נוכלות.

יצחק פינדרוס: המסית הכי גדול נגד השמאל, שדיבר כל היום נגד השמאל, מדבר אתמול על הטנקים בלבנון, במלחמת לבנון השנייה, כשישבו יחד.

יצחק פינדרוס: זה שנאם בפתוס על הפוליטיזציה של צה"ל והדליף לתקשורת תוך כדי קבינט, יושב כאן.

יצחק פינדרוס: אני לא יודע איך אתם ישנים בלילה.

יצחק פינדרוס: אני ישן בלילה כי אני סומך על הקדוש ברוך הוא.

יצחק פינדרוס: מי שסומך על ממשלת ישראל, אני לא יודע איך הוא ישן בלילה.

יצחק פינדרוס: כל מילה – ואם אתם רוצים לדעת מה הולך להיות הצעד הבא של הממשלה – רק מה שהוא הצהיר שהוא לא יעשה אלה הדברים היחידים.

יצחק פינדרוס: מה שהוא עשה מהיום הראשון: לפגוע בכל דבר שקשור ליהדות, כי הוא מפלגה דתית; לפגוע בכל דבר שקשור בימין, כי הוא מפלגה ימנית; לפגוע בצה"ל, שהוא כאילו – ובחייל ובפוליטיזציה של צה"ל, סליחה, במשפטיזציה של צה"ל – מי שצעק על זה, בזה הוא יתחיל.

יצחק פינדרוס: ואחרי זה ישאלו אותנו למה אנחנו מתנהגים בצורה הזאת.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת פינדרוס.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת עטייה.

איתמר בן גביר: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה לברך את הנבחרים כאן לוועדות המשפטיות השונות, בבחירות שעשינו כאן, ובראשם את חברי חבר הכנסת שמחה רוטמן, שבוועדה החשובה הזאת, הוועדה למינוי שופטים.

איתמר בן גביר: אין לי ספק שחבר הכנסת רוטמן יפעל כדי להוסיף יותר ויותר שופטים עם אג'נדה ציונית ויהודית – אפרופו החוק שלא עלה, ואדוני היושב-ראש, במליאה כאן הודיעו שהם מתכוונים להעלות את אותו חוק.

איתמר בן גביר: אנחנו מאוד מאוד מוטרדים, ונדמה לנו שהפגיעה הזאת בחיילי צה"ל – חשבנו, סברנו, קיווינו שזה יהיה משותף לכולנו שאסור לעשות את זה.

איתמר בן גביר: אבל כנראה שיש כאלה שלא יהיו מסוגלים להסתכל לחיילי צה"ל בעיניים.

איתמר בן גביר: בזמן שנותר לי אני רוצה לומר דברים, ולצטט אותם מפי אדם – עוד מעט נגיד מיהו – שעלה כאן על דוכן הכנסת ואמר את הדברים הבאים כלפי מי שהיה אז ראש הממשלה בנימין נתניהו: "אדוני ראש הממשלה, אתה יודע למה יש כזה אובדן אמון של הציבור בממשלה?

איתמר בן גביר: בגלל שאתה לא אומר אמת"; "יש עוד סיבה שהעם איבד את האמון בך: כי אתה לא מאמין בעם.

איתמר בן גביר: מי שמאמין בעם לא משתמש בסגר ומתגאה"; "בחודשים מאי ויוני – – – לא הכנתם את המערכת והגענו לסגר שני.

איתמר בן גביר: סגר הוא לא הישג.

איתמר בן גביר: סגר הוא קו הגנה אחרון אחרי שנכשלת"; "מי שאומר שכולם מגיעים לסגר משקר.

איתמר בן גביר: רק מדינות שמתנהלות רע מגיעות לסגר".

איתמר בן גביר: וכמובן, מי שאמר את הדברים הללו היה לא אחר מאשר מי שהיום יושב בכיסא ראש הממשלה, ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט.

איתמר בן גביר: ואני שואל: אין לך בושה?

איתמר בן גביר: אין לך בושה לומר את הדברים האלה, לבקר את ממשלת ישראל על שהלכה לסגר, והיום אתה הולך לעשות את אותו דבר?

איתמר בן גביר: ומה אתה הולך לעשות?

איתמר בן גביר: לא חלילה סגר בחגים של המוסלמים; לא חלילה סגר בחופש הגדול, אלא סגר בחגי היהודים.

איתמר בן גביר: יש כאן פגיעה קשה, ויש כאן אמירה, אולי בצורה הכי חד-משמעית, שנפתלי בנט נגד ציבור חרדי, נגד ציבור דתי.

איתמר בן גביר: לא הפריע לך שלטורקיה טסים; לא הפריע לך שיש רכבת אווירית לאירופה; לא מפריע לך ש-100,000 מוסלמים מגיעים להר הבית; אבל כן מפריע לך שבחגי ישראל, בראש השנה, אנחנו נחגוג כמו שצריך.

איתמר בן גביר: ונפתלי בנט, ממשלת ההונאה הזאת שאתה עומד בראשה צריכה ללכת הביתה.

איתמר בן גביר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: בבקשה, חברת הכנסת אתי עטייה.

איתן גינזבורג: אחריה – חברת הכנסת שפֵּק.

איתן גינזבורג: וינעל את רשימת הדוברים – חבר הכנסת ברקת.

נירה שפק: שפָּק.

איתן גינזבורג: שפָּק.

איתן גינזבורג: בסוף אני אלמד.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות לרשותך.

חוה אתי עטייה: תודה רבה.

חוה אתי עטייה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני סגן השר חבר הכנסת אלון שוסטר, ראשית גם אני שולחת מכאן ברכה לכל הנבחרים ומאחלת להם הצלחה רבה בתפקידם החדש.

חוה אתי עטייה: לא פרנסה – לא מעניין; זאת הייתה סיסמת הקמפיין של בנט בתקופה שבה ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו נלחם והצליח להוציא את מדינת ישראל ממשבר הקורונה.

חוה אתי עטייה: התקציב שהממשלה מגבשת בימים אלו הוא על רקע משבר הקורונה.

חוה אתי עטייה: אי-אפשר לבנות תקציב ולהתעלם ממה שעברה ועוברת האנושות בשנה וחצי האחרונות.

חוה אתי עטייה: מן הראוי היה לצפות שמי שהתהדר בסיסמה "לא פרנסה – לא מעניין", יטרח לבנות תקציבים שיתאימו לרקע המשבר הכלכלי; משבר שפגע בכיס של כל אחד ואחת מאיתנו, אזרחי מדינת ישראל.

חוה אתי עטייה: כרגע מה שמסתמן בתקציב הוא רצף של גזרות כלכליות שפוגעות בכיס הפרטי של אותם אנשים שזה עתה יצאו ממשבר חסר תקדים.

חוה אתי עטייה: התייקרות בחשמל, התייקרות בתחבורה הציבורית, התייקרות בארנונה, התייקרות במחירי הלחם וברכישת מוצרים חד- פעמיים.

חוה אתי עטייה: אני בכוונה נוקבת ברשימה של דברים שברפורמות הנוגעות אליהם אין תועלת חברתית חוץ מהגדלת קופת המדינה.

חוה אתי עטייה: אני רוצה להפנות כמה שאלות לפקידי האוצר.

חוה אתי עטייה: ניקח לדוגמה את העלאת המס על רכישת מוצרים חד-פעמיים.

חוה אתי עטייה: האם נבנתה תוכנית ממשלתית על הדבר הבסיסי הזה?

חוה אתי עטייה: אני יודעת שצמד המילים "תוכנית ממשלתית" בנוגע לממשלה הנוכחית נשמע כמו משהו ממדע בדיוני.

חוה אתי עטייה: אבל עדיין הרי מדובר בפגיעה כלכלית קשה באותם אנשים שמכירים את המילה מינוס בחשבון הבנק שלהם.

חוה אתי עטייה: עוד שאלה – הרפורמה בחקלאות.

חוה אתי עטייה: שוחחתי השבוע עם חקלאים בעוטף עזה, חקלאים פטריוטים, שדבקים במקצוע הזה על אף הסכנות והשרפות הבלתי-פוסקות.

חוה אתי עטייה: מה בעצם אומרת להם המדינה בתקופה הקשה שבה הם נתונים?

חוה אתי עטייה: טורקיה ועוטף עזה הם אותו הדבר.

חוה אתי עטייה: האם אין לנו אסטרטגיה לקדם מוצרי כחול לבן?

חוה אתי עטייה: האם יש משהו יותר כחול לבן מפירות שהשתבחה בהם ארץ ישראל, ארץ זבת חלב ודבש?

חוה אתי עטייה: נניח, ורק נניח, שכוונת המחוקק היא להוריד מחירים – האם בדקנו את הפער בין המחיר שנוקב החקלאי למחיר שמופיע בפועל על המדפים ברשתות המזון?

חוה אתי עטייה: שוחחתי עם מובילי מאבק החקלאים.

חוה אתי עטייה: אחרי שיחה ארוכה וחשובה על ציונות פטריוטית, כחול לבן וארץ ישראל, דיברנו גם על המחירים.

חוה אתי עטייה: שיהיה ברור: התוכנית החדשה תהרוס את ענף החקלאות בישראל, והמחירים, במקרה הטוב, לא ישתנו.

חוה אתי עטייה: לייבא סחורה סיטונאית מחו"ל בלי להתערב במחיר לצרכן שנקבע ברשתות זה לבנות בית חולים מתחת לגשר; זה לייצר מצג שווא של פייק תחרות – –

איתן גינזבורג: נא לסיים, בבקשה.

חוה אתי עטייה: – – ולפגוע בציונות ובערכים שכולנו אמורים להאמין בהם.

חוה אתי עטייה: ואסיים דווקא בזווית דתית.

חוה אתי עטייה: השנה העברית הבאה עלינו לטובה תהיה שנת שמיטה.

חוה אתי עטייה: עבור ציבור גדול השומר מצוות ישנן מגבלות רבות בצריכת פירות תוצרת הארץ, משום שההלכה אינה מאפשרת לחקלאים יהודים לסחור בפירות שביעית.

חוה אתי עטייה: טכנית, אם תשאלו כל אדם חרדי הוא יאמר שבשמיטה קל יותר לאכול פירות של יבול חו"ל.

חוה אתי עטייה: ובכל זאת, דווקא הציבור החרדי, שאנחנו נוטים לזלזל בציונות שלו, משתמש בפתרונות הלכתיים שמאפשרים לאכול, אומנם בתנאים מגבילים, פירות ארץ ישראל גם בשנת השמיטה.

חוה אתי עטייה: חבל, חבל, שבקלות דעת אנחנו מוותרים על הזכות לצרוך מפירותיה של ארץ ישראל, מפירותיהם של אנשים שזרעו בדמעה ומגיע להם שנעמוד בתור כדי לאפשר להם לקצור ברינה.

איתן גינזבורג: תודה.

חוה אתי עטייה: חיסול החקלאות זה ויתור על אדמת ארצנו המבורכת.

חוה אתי עטייה: תודה רבה ופגרה נעימה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת חוה אתי עטייה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת נירה שפק.

איתן גינזבורג: אם מישהו תהה, זו נירה שפָּק.

איתן גינזבורג: ואחריה, אחרון הדוברים, זה שמקרוב הגיע, ניר ברקת.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות לרשותך.

נירה שפק: תודה.

נירה שפק: אני מאוד רוצה – שוסטר, אני צריכה אותו פה.

איתן גינזבורג: גברתי, נהוג להתחיל נאומים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

נירה שפק: סליחה.

נירה שפק: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כנסת נכבדה.

איתן גינזבורג: עכשיו שלוש דקות.

נירה שפק: תודה.

נירה שפק: אני מאוד ארצה, אני מבקשת – חבר הכנסת ניר ברקת, אלון שוסטר, ניר, כל מי שפה, ביטן – אני נורא רוצה שתקשיבו לי עכשיו.

נירה שפק: מאוד חשוב.

ניר ברקת: אנחנו מקשיבים.

נירה שפק: היום – סליחה, ייקח לי זמן.

נירה שפק: דקה.

איתן גינזבורג: הוספתי לך עוד 30 שניות.

נירה שפק: תודה.

נירה שפק: היום חלפו בדיוק שבע שנים מאז היום הנוראי ההוא: יום שישי, כ"ו באב, 22 באוגוסט 2014.

נירה שפק: היום הייתה צריכה להתקיים אזכרה לזכרו של דניאל טרגרמן.

איתן גינזבורג: רוטמן, היא מבקשת תשומת לב.

נירה שפק: נורא חשוב.

נירה שפק: היום שבע שנים בדיוק חלפו מאז היום הנורא ההוא: יום שישי, כ"ו באב, 22 באוגוסט 2014.

נירה שפק: היום הייתה צריכה להתקיים אזכרה לזכרו של דניאל טרגרמן.

נירה שפק: מכיוון שחלק מבני משפחתו בבידוד הם ביטלו את האזכרה.

נירה שפק: אני בחרתי לשתף אתכם, ושנעשה לו פה אזכרה ונזכיר אותו.

נירה שפק: נזכיר את דניאל: דניאל נולד בט' באדר תש"ע, 23 בפברואר 2010, בקיבוץ נחל עוז.

נירה שפק: בן בכור להוריו גילה ודורון, ואח ליובל ואורי.

נירה שפק: דניאל, ילד יפה תואר, זהוב שיער ושובב, אהוב וחביב, אהב לשחק עם אחיו, אהב דמויות של גיבורי על, התחפש לספיידרמן, אהב כדורגל.

נירה שפק: כולנו זוכרים את התמונה שלו עם החולצה של נבחרת ארגנטינה.

נירה שפק: זאת התמונה שפורסמה ברשתות.

נירה שפק: תמיד עיניו זרחו משמחה, הוא ידע לחיות את הרגע, להבין סיטואציות באופן מאוד בוגר – כך הספיד אותו הדוד שלו.

נירה שפק: בשנת 2014, ב-8 ביולי, החל מבצע צוק איתן בהפצצות מהאוויר.

נירה שפק: ואנו, תושבי האזור, יודעים שהירי הרקטי על האזור החל עוד הרבה קודם, עם חטיפתם של שלושת הנערים: גיל-עד מיכאל שאער, יעקב נפתלי פרנקל ואיל יפרח.

נירה שפק: זה היה מבצע "שובו אחים".

נירה שפק: בעקבות המבצע הזה החל ירי על העוטף.

נירה שפק: משפחת טרגרמן, כמו עוד הרבה משפחות בעוטף עזה, יצאה מהאזור כדי לשמור על חייהם של הילדים והתארחה ביישובים מארחים.

נירה שפק: גם משפחת טרגרמן התארחה אצל משפחות ברמת נגב ובקיבוץ דורות.

נירה שפק: המשפחה, כמו משפחות נוספות מהעוטף, רצתה מאוד לחזור הביתה, אבל הם הבינו שהם חייבים לשמור על הילדים.

נירה שפק: לאחר שהוכרזה הפסקת אש, שבה משפחת טרגרמן, כמו הרבה אחרות, חזרה לביתה בנחל עוז, הופרה הפסקת האש.

נירה שפק: הגיע מטח לאזור, ולאחר שהתפוצץ פצמ"ר ליד מבנים בקיבוץ החליטה גם המשפחה להתארגן שוב ולחזור למרכז הארץ.

נירה שפק: הם היו ממש כמה דקות לפני היציאה.

נירה שפק: גילה הלכה לאסוף את המנשא של התינוק מבחוץ, וכשחזרה צבע אדום נוסף פילח את האוויר בקיבוץ נחל עוז.

נירה שפק: אני לא יודעת אם אתם יודעים – בעצם כולנו כבר מנוסים באזור – כשיש אזעקת צבע אדום, המשמעות היא שפצצת מרגמה נורית לעבר היישוב.

נירה שפק: באותו זמן דניאל שיחק עם אחיו, היו באוהל שהיה בתוך ביתם.

נירה שפק: בשניות הבודדות מרגע האזעקה ועד הפיצוץ – גילה אומרת שממש שלוש-ארבע שניות, הם לא הספיקו להיכנס לממ"ד – דניאל נפגע מרסיסים של פצצה שנחתה סמוך לבית שלהם, ונהרג במקום.

נירה שפק: דוד של דניאל אמר שאם היו שואלים אותו איך הוא היה קורא לדניאל – הוא היה קורא לו "חצב".

נירה שפק: כי חצב זה פרח שמתחיל בפריחה מפוארת.

נירה שפק: הוא הדור, זקוף, מרשים וייצוגי בתחילת חייו.

נירה שפק: דניאל היה כזה.

נירה שפק: בחרתי לשתף אתכם על דניאל, ולהזכיר לכולנו – א.

נירה שפק: שלא נשכח אותו; ב.

נירה שפק: שיש לנו חובה לשמור על כל הילדים האלה והמשפחות האלה, שצפוי להם עתיד מזהיר אם רק נצליח לשמור עליהם.

נירה שפק: תודה שהקשבתם לי.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת נירה שפק.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ניר ברקת, אחרון הדוברים, בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו נעבור להצבעה.

ניר ברקת: אדוני היושב-ראש, חבריי חברות וחברי הכנסת היקרים, אני סיימתי לפני שבוע וחצי מסע לארצות הברית.

ניר ברקת: פגשתי שם אנשים אוהבי ישראל: דמוקרטים, רפובליקנים שמחפשים את הדרך לחבר ולחזק את הקשר.

ניר ברקת: אבל גם גיליתי שיש את הפלג הפרוגרסיבי בתוך הדמוקרטים, שדוחף למחיקתה של מדינת ישראל מהים עד הירדן; אני גיליתי שחלק גדול מהאמריקנים, לפחות הממשל הנוכחי, חותר להקמת שתי מדינות ולהקמת בירה פלסטינית בירושלים.

ניר ברקת: את המסר הזה הם העבירו ומעבירים לממשלת ישראל – לראש הממשלה, לשר החוץ.

ניר ברקת: חברות וחברים, אני רוצה להסביר לכם במסגרת זאת מה הם מתכננים: הם מתכננים להקים קונסוליה פלסטינית בירושלים, והמטרה של הקונסוליה – היעד שהם רוצים לשים לקונסולרים שיהיו שם הוא לשרת את הפלסטינים בסדר-יומם; לבנות את התשתית לחלוקתה של ירושלים; לבנות את התשתית להרחבת הפגיעה בהתיישבות ולהקמת מדינה פלסטינית.

ניר ברקת: אני אומר לכם כראש העיר ירושלים לשעבר – אני אומר לכם שהדבר הזה הוא אסון לירושלים; זאת פגיעה קשה מאוד בירושלים.

ניר ברקת: המשמעות של הדבר הזה היא לחזור לימי אוסלו; לחזור לתחושה שבה תושבים סביבנו יבינו שמדינת ישראל חלשה – היא מוכנה לעשות ויתורים.

ניר ברקת: וההישגים הרבים שהשגנו בהעברת השגרירויות לירושלים, האמריקאית והאחרות – סוף-סוף הגענו למצב שהעולם מבין שאנחנו מדברים מעוצמה, שאנחנו מדברים עם ירושלים חזקה – כל ההישגים הללו בסיכון גדול.

ניר ברקת: 75% מתושבי מדינת ישראל מאמינים באחדותה של העיר, ואותם 75% מבינים שאנחנו מדברים על סכנה קשה, פגיעה קשה בירושלים, ומתנגדים להקמת הקונסוליה הפלסטינית בירושלים.

ניר ברקת: 90% מהמצביעים של ראש הממשלה נפתלי בנט וימינה מתנגדים למהלך; למעלה מ-80% של מצביעי תקווה חדשה מתנגדים למהלך; אני גם אומר לך ש-60% ממצביעי לפיד מתנגדים למהלך.

ניר ברקת: אז אני קורא מעל הבמה הזאת לכל אוהבי ירושלים שמבינים כמה חשוב לשמור על אחדותה לא לאפשר את המהלך.

ניר ברקת: כל מה שצריך לעשות הוא שראש הממשלה ושר החוץ – בידיהם הדבר.

ניר ברקת: בידיכם הדבר.

ניר ברקת: ברגע שתגידו לנשיא ארצות הברית: לא לקונסוליה, הוא יקבל את הדבר.

ניר ברקת: אני יודע, אני בא מארצות הברית.

ניר ברקת: כשהוא יבין שעם ישראל נגד חלוקתה של ירושלים, נגד הפעולה של הקמת הקונסוליה הפלסטינית בירושלים, הנשיא האמריקאי יכבד את האמירה.

ניר ברקת: כך עשינו במחנה הלאומי, כך נמשיך לעשות.

ניר ברקת: בידיכם הדבר.

ניר ברקת: אני אומר לכם: עם ישראל לא יסלח לכם, אדוני ראש הממשלה ושר החוץ, אם תוותרו על ירושלים.

ניר ברקת: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת ניר ברקת.

איתן גינזבורג: ישיב סגן שר הביטחון, חבר הכנסת אלון שוסטר.

איתן גינזבורג: מייד אחר כך נעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: נא לצלצל לחברי הכנסת כדי שיוכלו להגיע לעמדותיהם.

איתן גינזבורג: בבקשה, סגן השר.

אלון שוסטר: כבוד היושב-ראש, חבריי שנמצאים פה, אלה שייכנסו מייד, אני מרגיש חובה לחדד את הפערים שהתגלעו בדיון המהותי, והיה כאן דיון, בניגוד לחלק מהדיונים שמתקיימים במליאה הזאת, כאשר כל אחד בא ומהגג את אשר על ליבו.

אלון שוסטר: לגיטימי.

אלון שוסטר: חלק מהדוברים עסקו בסוגיה רלוונטית לחוק השיפוט הצבאי, ועוד יותר מכך לשאלת הזהות של המדינה שלנו, של החברה שלנו, של אמות המידה שעליהן אנחנו מתבססים.

אלון שוסטר: אז אכן, למען שלום הבית, תרתי משמע, וכדי שנוכל לצאת בהרגשה טובה לפגרה, הנחנו חוק אחר מטעם משרד הביטחון שקשור בחוק השיפוט הצבאי.

אלון שוסטר: אבל החוק יחזור, כפי שאמר היושב-ראש.

אלון שוסטר: תיקון 78 עוסק בעיניי באחת הנקודות החשובות ביותר שמאזנות בין המקצוענות, הקרביות, הנחישות שאנחנו דורשים – אני אומר "אנחנו" בתור לוחם במערכות ישראל – מהחיילים שלנו, מהקצינים שלנו, לבין השמירה על אמות מידה של חוק ושל מוסר.

אלון שוסטר: אמר את הדברים הללו, כבר בעיצומה של מלחמת העצמאות, בן-גוריון, מייסד הרפובליקה שלנו, בעיצומם של הקרבות – יש דברים שלא עושים.

אלון שוסטר: ועוצמתו של עם ועוצמתו של צבא ועוצמתו של ארגון הם לא רק ביכולותיו הטכניות, המקצועיות, הקרביות: הנחישות, היכולת לקלוע אל חוט השערה, אלא גם לדעת מתי נוצרים את הנשק, מתי שומרים על רכוש ציבור ומתי מתנהלים על פי החוק.

אלון שוסטר: שמעתי בדיון הזה אמירות קשות, שבאו מתהומות לב על כך שחלילה הפרקליט הצבאי הראשי ואנשי הפרקליטות פועלים כדי לשנות את אופייה של מדינת ישראל.

אלון שוסטר: אני רוצה להאמין שהדברים נעשו או נאמרו כדי להבהיר את חילוקי הדעות המהותיים לשם שמיים, ולגיטימי שלא נסכים על כל תג וכל סעיף, אבל אני מבקש למחות על האמירה הזאת.

אלון שוסטר: אני אומר את הדברים המובנים מאליהם: קציני צה"ל, עד האחרון שבהם, בוודאי אלו שיושבים סביב שולחן המטה הכללי, מחויבים לזהותה היהודית והדמוקרטית של מדינת ישראל ולניצחון בקרב על האויבים שלנו.

אלון שוסטר: זה ייעשה בין השאר על ידי שמירת החוק.

אלון שוסטר: אסור, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, ששמירת החוק והמוסר ישמשו אותנו – שנתייחס אליהם כאל מפלצת.

אלון שוסטר: אדוני היושב-ראש, הבן שלי וחבריו, יחד עם מאות חיילים קרביים צעירים, התחילו לפני שלושה ימים את קורס הקצינים.

אלון שוסטר: מסלול חדש.

אלון שוסטר: ואני מצפה מהמפקדים שלהם שיעמידו אותם על כך שחובתם להיות חיילים מנוסים, חזקים, קרביים, ויחד עם זה – שומרי חוק.

אלון שוסטר: שמירה על החוק לא מנוגדת לזהותה של מדינת ישראל, היא חלק ממנה.

אלון שוסטר: אנחנו נפעל, חברות וחברים, ביחד עם האיזונים המתאימים, לשמירה על צבא שהוא גם מקצועני וגם מוסרי.

אלון שוסטר: אני מבקש שתאשרו את תיקון 80 לחוק השיפוט הצבאי – זה מה שעומד על הפרק – ותעבירו בבקשה את הדיון לוועדת החוץ והביטחון.

אלון שוסטר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לסגן שר הביטחון.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 80) (התאמות למערכת האזרחית בענייני סדרי דין וראיות), התשפ"א–2021, בקריאה הראשונה.

איתן גינזבורג: ההצבעה כמובן אלקטרונית.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק השיפוט הצבאי עברה בקריאה הראשונה ותועבר להמשך דיון בוועדת החוץ והביטחון.

אלינה ברדץ' יאלוב: תוסיף אותי, בבקשה.

אלינה ברדץ' יאלוב: במחשבים שם לא עבד.

איתן גינזבורג: המחשב שלך לא עבד?

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

איתן גינזבורג: אנחנו נוסיף: תשעה בעד.

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

איתן גינזבורג: זה לא משנה את התוצאה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אלינה ברדץ' יאלוב, אנחנו נוסיף אותך.

איתן גינזבורג: בכל מקרה, החוק עבר, והוא יעבור להמשך דיון בוועדת החוץ והביטחון.

איתן גינזבורג: [מס' מ/1414; דברי הכנסת, חוב' י"ג, ישיבה 37; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק תכנון משק החלב (תיקון מס' 4), לקריאה השנייה והשלישית.

איתן גינזבורג: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת חבר הכנסת אלכס קושניר.

יצחק פינדרוס: איזה מזל שזה אתה ולא בוועדת חוקה, שאני לא צריך לצאת.

איתן גינזבורג: אתה לא צריך לצאת, אתה בוחר לצאת, אדוני.

יצחק פינדרוס: חייב לצאת.

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק תכנון משק החלב (תיקון מס' 4), התשפ"א–2021, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ועדת הכספים): חוק תכנון משק החלב, התשע"א–2011, מסדיר את ענף החלב כענף מתוכנן בשל מאפייניו הייחודיים.

ועדת הכספים): החוק הזה נועד למנוע עליית מחירים של מוצרי החלב על ידי קביעת מחיר מטרה המבוסס על עלויות ייצור יעילות יותר.

ועדת הכספים): החוק מסדיר את מחיר המטרה בין הרפתות למחלבות בהתבסס על עלויות ייצור יעילות, וכך מונע את עליית מחירי החלב ומוצריו.

ועדת הכספים): על מנת לשמור על הרפתות הקטנות, וכחלק מההסכמות שהושגו בין הממשלה לבין נציגי הענף ביוזמת חברי הוועדה, הוספנו הוראה שלפיה מנגנון החישוב החדש, המתבסס רק על חישוב עלויות ברפתות הגדולות, לא יוארך אוטומטית כחלק מהארכת הוראת המעבר, אלא יהיה צורך בבחינה נוספת של עלויות הייצור.

ועדת הכספים): חברות וחברי הכנסת, אני מבקש מכם לאשר את הצעת החוק בנוסח שאותו אישרה הוועדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ולדחות את כל ההסתייגויות.

ועדת הכספים): תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים.

איתן גינזבורג: אני פותח את הדיון.

איתן גינזבורג: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת אריה דרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת יולי אדלשטיין – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יצחק זאב פינדרוס.

דוד אמסלם: אין רשימת דוברים.

דוד אמסלם: אין בלוח.

שלמה קרעי: יש רשימת דוברים, זה בהסכמה.

איתן גינזבורג: זה לפי הסתייגויות, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, זה לפי הסתייגויות.

איתן גינזבורג: מה?

יצחק פינדרוס: יש רשימת דוברים בהסכמה.

איתן גינזבורג: אז תעדכנו את רשימת הדוברים במחשב.

יצחק פינדרוס: לא, יש רשימה בהסכמה.

איתן גינזבורג: המזכירה מעדכנת.

איתן גינזבורג: היו גם שינויים, אני מבין ממנה, אז יעדכנו גם את השינויים.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אמר קודם סגן שר הביטחון – ולא ביקשתי הודעה אישית – דיברו על החוק ודיברו על הערכיות של צה"ל.

יצחק פינדרוס: אני ממש לא דיברתי ולא ביקרתי את הנושא העקרוני, איך צריך חייל לנהוג בשדה הקרב.

יצחק פינדרוס: לא אתפלא אם מרב מיכאלי תעלה לדוכן ותגיש אפילו הצעת חוק מסודרת בעניין, שכל חייל צריך עורך דין.

יצחק פינדרוס: גם על זה אני לא אתפלא.

יצחק פינדרוס: ואתה יודע מה, אני גם לא בטוח שאני אוכל לתקוף אותה על העניין הזה, כי זו עמדתה, וזכותה להביע את עמדתה.

נירה שפק: אבל מה הייתה ההצעה?

יצחק פינדרוס: תשמעי עד הסוף.

יצחק פינדרוס: אבל מה שכן מפריע לי, ועל זה כן דיברתי, זה שאדם שעומד בשער במשך יותר מעשור והדגל שלו, הדגל שלו זה להוציא את המשפטיזציה מצה"ל; הדגל שבו הוא תוקף את הליכוד ובו הוא מסביר שהוא יותר ימין מימין זה הנושא של המשפטיזציה של צה"ל – נושא הדגל של העניין הזה מביא את חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 78) לכאן.

יצחק פינדרוס: וכמו שאמרתי, אלמלא הפיליבסטר שהאופוזיציה עשתה על הוותמ"ל, החוק הזה היה עולה לכאן ומאושר בקולות הקואליציה שלו.

יצחק פינדרוס: ואיך קוראים לה, זאת שמקליטה – הינה, היא שם, עידית סילמן – הייתה דואגת שכל הקואליציה תצביע על החוק הזה.

יצחק פינדרוס: הצביעות הזאת, זה מה שהפריע לי.

יצחק פינדרוס: אבל אני עכשיו אגש גם לחוק של מועצת החלב.

יצחק פינדרוס: תראו, שר האוצר הביא לממשלה חוק הסדרים עם פתיחת היבוא מחו"ל.

יצחק פינדרוס: הוא הסביר, ובפתוס, השר שלו כאן

יצחק פינדרוס: הסביר בפתוס שהוא הולך להקל על האזרחים ולהוריד את מחירי הפירות והירקות והביצים, שעולים הרבה בגלל החקלאות הישראלית.

יצחק פינדרוס: ביקשנו בקשה אחת בוועדת הכספים: אנחנו רוצים לאפשר לשר החקלאות להעלות את מכסות החלב בלי היוועצות עם מועצת החלב, בלי לתת לחתול לשמור על השמנת; לתת לשר החקלאות אפשרות לחלב ישראלי ליצור תחרות.

יצחק פינדרוס: כן, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, אתה יודע שזה מה שביקשנו – לשר חקלאות ממפלגה לא שלי, שר חקלאות שהוא ממפלגה של שר האוצר, שרוצה לפתוח את השוק לתחרות.

יצחק פינדרוס: מה ביקשנו?

יצחק פינדרוס: אל תיוועץ במועצה ששומרת על עצמה, אל תיוועץ בה ותהיה מחויב למועצה שנועצת בעצמה.

יצחק פינדרוס: אז מצד אחד אתה מביא חוק שפוגע בחקלאות ואומר: אני רוצה לפתוח את השוק לתחרות, ומצד שני אתה מביא תקנה – וזה מה שהוא מביא לפה היום – שאומרת: לא, מועצת החלב תמשיך לשמור על המכסות של עצמה, שר החקלאות לא יוכל לפתוח את השוק הישראלי.

יצחק פינדרוס: לא מבחוץ.

יצחק פינדרוס: הוא לא יוכל לפתוח את השוק הישראלי.

יצחק פינדרוס: אתם מצליחים להבין את ההיגיון של הדבר הזה?

יצחק פינדרוס: אז אני אגיד לכם מה ההיגיון.

יצחק פינדרוס: ההיגיון הוא בדיוק כפי שאמרתי בחמש הדקות שהיו לי בחוק הקודם – ההיגיון זה שעושים בדיוק הפוך ממה שמצהירים עליו, עושים הפוך ממה שמאמינים בו.

יצחק פינדרוס: עודד פורר היה ראש הלוחמים נגד מועצת הלול ומועצת החלב וכל המועצות האלה ששומרות על עצמן ובוחרות את עצמן; כשהוא הגיע לשלטון הוא זה ששומר עליהן מצד אחד, ומצד שני הולך להביא יבוא.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, הוא פוגע בישראלים פעמיים.

יצחק פינדרוס: כן, מפלגה שחרתה על דגלה כאילו שהיא מפלגה ימנית עושה כל דבר הפוך מהימין.

יצחק פינדרוס: מפלגה שחרתה על דגלה את נושא הדת – אני לא רוצה לחשוב מה היה קורה אילו מגן מערכת המשפט, לצורך העניין ניקח את אבי ניסנקורן, שר המשפטים לשעבר, היה מקים מפלגה להגן על המערכת המשפטית, והוא היה מציע, ביום הראשון שהגיע למשא ומתן הקואליציוני, הגיע לשולחן הממשלה – לעשות מהפכה במערכת המשפט ללא היוועצות בפרקליטות, ללא היוועצות ביועץ המשפטי לממשלה, ללא היוועצות בשופטי בית המשפט העליון, ללא היוועצות באף אחד.

יצחק פינדרוס: וראו זה פלא, מפלגה שקוראה לעצמה ימינה – וכבר קיבלנו את ההתנצלות שזאת לא מפלגת ימינה, כי אנחנו נגד התיוגים האלה, כי אמר נפתלי בנט שהוא נגד התיוגים האלה – שחרתה על דגלה שחובשי הכיפות יהיו בכל מקום והדתיים יהיו בכל מקום, הדבר הראשון שהוא עושה – הוא עושה מהפכה בכשרות, ובלי להיוועץ עם ועדה ציבורית, ולא רק זה, אלא נגד מועצת הרבנות הראשית; לא דיבר איתם, לא ניהל איתם דו-שיח, לא ניהל איתם דיאלוג.

יצחק פינדרוס: היא הוציאה אתמול הודעה, כולה על דעת כל חברי מועצת הרבנות – לא בדעת רוב, בדעת של 100% מועצת הרבנות הוציאו הודעה של התנגדות נחרצת למהפך הזה.

יצחק פינדרוס: ואני אומר לך, האנשים שעוסקים בעניין הזה אפילו לא מודעים למשמעות של זה.

יצחק פינדרוס: המשמעות של זה היא 127 רבני ערים – לקחת להם את הסמכויות.

יצחק פינדרוס: 127 רבני ערים במדינת ישראל – לקחת להם את הסמכות.

יצחק פינדרוס: 127 מועצות דתיות – לקחת להן את הסמכות ולסגור להן את המערכת.

יצחק פינדרוס: מאות עובדים ילכו הביתה; אלפי חנויות שמקבלות שירות מקומי מתוך המועצות הדתיות לא יוכלו יותר לקבל את השירות הזה, שהם מקבלים קרוב לבית: בעל הפלאפל בדימונה לא יוכל לגשת למועצה הדתית לקבל כשרות; בעל הפלאפל בשדרות לא יוכל לגשת למועצה הדתית לקבל כשרות; בעל הפלאפל בכפר יונה לא יוכל לגשת למועצה הדתית לקבל כשרות, הוא יצטרך לחפש איזושהי חברה מתחרה של איזשהו קרטל, שטוב לו לעשות את זה בתל אביב, טוב לו לעשות את זה בירושלים.

יצחק פינדרוס: למה שהוא ירד לדימונה לעשות את זה לכמה חנויות בודדות?

יצחק פינדרוס: ואת זה מי עושה, מי עושה?

יצחק פינדרוס: לא סיעת מרצ לקחה את משרד הדתות; לא סיעת יש עתיד, לצורך העניין, שאומרת: אנחנו רוצים להפריד דת ומדינה; הסיעה שחרתה על דגלה ונתנה לנו, החרדים, כל היום מוסר על זה שאין לנו אחריות קולקטיבית ולא מעניינת אותנו הדת במדינת ישראל, מעניין אותנו רק מעצמנו – אותה סיעה עושה את ההפוך ואת ההפך מכל מילה ומכל דבר שהם האמינו בו ומאמינים בו.

יצחק פינדרוס: ולכן, אדוני, כמו שאמרתי לך בלילה, אני אומר את זה שוב ושוב עד שאזרחי ישראל ידעו: לשקר הזה אין רגליים.

יצחק פינדרוס: השקר הזה ייפול.

יצחק פינדרוס: השקר הזה לא יעמוד.

יצחק פינדרוס: כשאתה, אדוני היושב-ראש, או אלון שוסטר, או כפי שאמרתי שרת התחבורה, כשאנשים עומדים על דעותיהם ואומרים את דעותיהם ועושים את דעותיהם זה דבר לגיטימי, בטח במדינה דמוקרטית, אבל עומדים אנשים שהעמדות שלהם במשך עשורים הן הפוכות וכל מה שהם הצהירו הם עושים הפוך.

יצחק פינדרוס: אמרו: נסגור את נתב"ג ולא נעשה סגר – פותחים את נתב"ג ועושים סגר; אמרו: נדאג שלא תהיה פרקליטות צבאית שתשלוט על החיילים – מגישים תיקון 78; אמרו: אנחנו נהיה ימין אמיתי ולא פייק ימין – הופכים להיות לפייק ימין הגדול ביותר בהיסטוריה של מדינת ישראל.

יצחק פינדרוס: ולכן – ובזה אני אסיים – חייבים לומר תודה לשלושה גורמים היום, כשאנחנו מסיימים את מושב הקיץ: לראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו, שעשה – ותקפנו אותו, אני תקפתי אותו כאן מעל הבמה הזו, אתה יודע, גם בתקופה של הקואליציה הקודמת.

יצחק פינדרוס: צריך להתנצל בפניו ולהגיד לו תודה על מה שהוא עשה למען אזרחי ישראל בקורונה, על מה שהוא עשה בהבאת החיסונים, על זה שהוא עשה סגרים מוקדמים ולא חיכה לרגע האחרון.

יצחק פינדרוס: על הדברים האלה מגיעה לו תודה.

יצחק פינדרוס: מגיעה תודה גדולה מאוד לשר הבריאות, על העבודה, על מה שהוא עשה – ותקפנו אותו.

יצחק פינדרוס: והיום, כשרואים את חוסר התפקוד של הממשלה ושל השר, יודעים על מה להודות.

יצחק פינדרוס: ולאופוזיציה, שהצליחה היום עוד פעם, כמו במשך השבועות האחרונים, בחודש וחצי הראשונים של הממשלה, למנוע את התקלות והדברים שמנסים להגניב לפה.

יצחק פינדרוס: על ידי זה שאנחנו נמצאים כאן יום אחרי יום, שעה אחרי שעה, ולא מוותרים על אף פסיק ועל אף הסתייגות, הצלחנו למנוע היום את הביזיון הזה.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק זאב פינדרוס.

איתן גינזבורג: אנחנו נעבור לדוד ביטן?

דוד אמסלם: לא, לא, לא, אני.

איתן גינזבורג: אה, סליחה, דוד אמסלם.

איתן גינזבורג: סליחה, סליחה.

איתן גינזבורג: נא להיפרד לשלום מהשיח, נגמר השיח.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח, ברשותך, בכתבה שקראתי היום באחד מהאתרים.

דוד אמסלם: חבר הכנסת קרעי, תראה איך זה עובד.

דוד אמסלם: אני קורא ששר הבריאות חתם על הסכם עם ניסנקורן כיועץ שלו ב-50,000 שקל.

דוד אמסלם: אחלה, עיני לא צרה.

דוד אמסלם: עכשיו, הוא השתתף בישיבות התקציב, והאוצר, הכוונה לפקידים, החרים את הנוכחות של ניסנקורן – עכשיו אני מקריא – "בדיוני התקציב, ולא הסכים לשבת איתו במקום עם אנשי משרד הבריאות.

דוד אמסלם: אנשי האוצר אף פנו ליועץ המשפטי", מר אביחי מנדלבליט, כדי לבחון את החוקיות, "ונענו כי אין מניעה משפטית בהשתתפותו בדיונים".

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לך, אדוני היושב-ראש, ולחבר הכנסת קרעי: כשהייתי שר היה לי יועץ תקשורת שנתן לי ייעוץ חיצוני.

דוד אמסלם: הוא השתתף בכל מיני ישיבות עם פקידים.

דוד אמסלם: הגב' ברנע, היועצת המשפטית של משרד ראש הממשלה, באה אליי לפגישה ואמרה לי: תשמע, זה אסור.

דוד אמסלם: אמרתי לה: מה זאת אומרת אסור?

דוד אמסלם: היא אומרת לי: זה לא חוקי, הוא לא יכול לשבת עם פקידים.

דוד אמסלם: אמרתי לה: תקשיבי, את הזויה.

דוד אמסלם: אני פקיד מספיק שנים כדי להבין שכל היועצים המקצועיים ששכרנו, בזמני, בוודאי ישבו עם הפקידים שלנו.

דוד אמסלם: אז מה, הוא יועץ לעצמו?

דוד אמסלם: הוא יועץ רק לי, רק כשאני יושב?

דוד אמסלם: רבותיי, זה רק מראה לכם איך זה עובד.

דוד אמסלם: איך אמר ראש הממשלה נתניהו, לא נתניהו – לא חוקרים; לא ליכוד – אי-אפשר.

דוד אמסלם: תראה מה קרה לפקידים בחודש וחצי.

שלמה קרעי: לא ליכוד – הכול מותר.

דוד אמסלם: הכול מותר.

דוד אמסלם: זה לא יאומן.

דוד אמסלם: קציני המשטרה שומעים מהשר שלהם שהוא רוצה לדעת על כל הריסה במזרח ירושלים ובנגב, לקבל החלטה פרטנית, השר, הוא וסגלוביץ', ראש אגף החקירות, שיודע שזה לא חוקי, שזאת עבירה פלילית.

דוד אמסלם: דרך אגב, ליצמן רק דיבר עם שני פקידים, תראה מה עושים לו; להם מותר הכול, הכול מכול.

דוד אמסלם: למה הם צריכים את זה?

דוד אמסלם: לא בגלל שהם חושבים שלא נעשתה עבירה, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: זה לא הסיפור.

דוד אמסלם: הרי איך אמר השר לביטחון פנים לגבי אביתר – ראיינו אותו: חייבים להרוס, ועכשיו.

דוד אמסלם: מבנים לא חוקיים – מה זה, אנחנו לא נמצאים פה באיזה מדינה נטולת חוק.

דוד אמסלם: אבל 400,000 עבירות בנייה במגזר הערבי, בדגש על הנגב ומזרח ירושלים, חס ושלום לגעת, למה יש לנו את אלחרומי, ואיך אנחנו נישאר שרים אם אלחרומי יתרגז?

דוד אמסלם: הוא לא אמר על כל ירושלים, דרך אגב, רק מזרח ירושלים.

דוד אמסלם: במערב ירושלים תהרסו כמה שאתם רוצים.

דוד אמסלם: אצל היהודים תעשו מה שצריך; אצל הערבים – לא לגעת.

דוד אמסלם: זה השר לביטחון פנים וסגנו סגלוביץ', שהיה ראש להב, ראש אגף החקירות במשטרה.

דוד אמסלם: הם יושבים מול מי, מי יושב בישיבה?

דוד אמסלם: המפכ"ל וצמרת פיקוד המשטרה, והם מפחדים מהם.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שהם יודעים איך זה עובד, בגלל שהם יודעים שהיו פה הפגנות והם התרגזו, בשמאל, אז הם החזירו את המכת"זיות והתנצלו והעמידו שוטרים לדין.

שלמה קרעי: החזירו להם את כל הקנסות עכשיו.

דוד אמסלם: ככה זה עובד.

דוד אמסלם: כן, אבל כשהם מפגינים ליד הבית של בנט עכשיו, מכסחים אותם במכות.

דוד אמסלם: ככה זה עובד.

דוד אמסלם: אדוני הארץ ככה עובדים, 30% מאוכלוסיית מדינת ישראל מכתיבים את מה שקורה במדינה.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: אני רק מראה לכם.

דוד אמסלם: אתה יודע, כל יום זה מפתיע אותי מחדש.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני אפילו לא יכול לשאת את כל הדברים האלה.

דוד אמסלם: אני לא מאמין.

דוד אמסלם: הרי על כל דבר כזה, אם זה היה בתקופתנו, היו מדברים חודש.

דוד אמסלם: כל יום יש פה איזה עשרה אירועים, גל רודף גל.

דוד אמסלם: אני כבר לא יודע עם מה להתעסק, אפילו.

דוד אמסלם: זה מדהים אותי.

דוד אמסלם: אני רוצה לעבור לנושא אחר, ברשותך.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה ממשיך, כפי שאמרתי קודם.

דוד אמסלם: כמו שאמרתי, התנועה לאיכות השלטון היא חלק מאורגן השמאל במדינת ישראל.

דוד אמסלם: היא אומרת ש-21 חוקים עברו – דרך אגב, ככה חאפ-לאפ, בלי לפרסם אותם, והם לא היו פתוחים לעיון הציבור, כמו שצריך בחוק, כמו שבג"ץ קבע, ומנדלבליט.

דוד אמסלם: הם קובעים רק לנו, לגביהם זה לא משנה, בגלל שהם חלק מהחבורה.

דוד אמסלם: זה יכול להיות גם שישי-שבת – היה כאן חוק שהונח ביום שישי עד יום ראשון, שישי-שבת.

דוד אמסלם: כשאנחנו היינו בממשלה, אני זוכר את הוד מעלתו מנדלבליט הצדיק אומר לנו: אי-אפשר.

דוד אמסלם: אבל כפי שאמרתי, כשזה מגיע לשמאל הכול מותר.

דוד אמסלם: לית דין ולית דיין.

דוד אמסלם: המדינה זה אתם.

דוד אמסלם: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לעבור לסוגיה אחרת.

איתן גינזבורג: משק החלב.

דוד אמסלם: כן, עוד מעט נגיע גם אליו.

דוד אמסלם: אני הבנתי שמערכת הביטחון קיבלה עוד 7 מיליארד שקל תוספת תקציבים.

דוד אמסלם: סיכמה עם גנץ – דרך אגב, את גנץ הם לא מרגיזים.

דוד אמסלם: הוציאו את כל הפקידים מהחדר: ישב בנט, ישבו איתו ליברמן וגנץ, ישבו ושיחקו במספרים.

דוד אמסלם: אין פקידים, אין כלום, אין דרג מקצועי.

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו היינו מעיזים לעשות דבר קטן כזה – ישר הדרג המקצועי היה מדליף החוצה הכול והיו תוקפים אותנו מבוקר עד לילה, איך אנחנו.

דוד אמסלם: ואני רוצה לומר לך, הם בעצם מבקשים להעלות את הפנסיות של הפנסיונרים בצה"ל.

דוד אמסלם: היום החוב האקטוארי של צה"ל עומד על 366 מיליארד שקלים.

דוד אמסלם: זה כמעט כמו תקציב המדינה.

דוד אמסלם: הם הוסיפו עוד 15 מיליארד שקל לפנסיונרים.

דוד אמסלם: אבל למה לא היה למר גנץ כסף?

דוד אמסלם: לחיילים, שמרוויחים 1,000 שקל, רוצים קצת לקנות איזה ארטיק, ופלים, מצופים – לזה אין כסף.

שלמה קרעי: יאיר גולן וגנץ צריכים לקבל – – –

דוד אמסלם: אין כסף.

דוד אמסלם: אבל כשאתם יושבים ומקבלים החלטה גם לגבי עצמכם – בגלל שגם אתה, מר גנץ, ומר גולן, כמעט רבע מהאנשים שיושבים כאן הם אנשי מערכת הביטחון, ואתם גם מקבלים החלטה לגבי עצמכם; לחיילי צה"ל בסדיר אין לכם כסף, אני מבין.

שלמה קרעי: משכורת כפולה.

דוד אמסלם: אתה מבין את שיקול הדעת?

דוד אמסלם: ומר ליברמן לא קיים.

דוד אמסלם: איך הוא אמר, ושמענו גם את יושב-ראש ועדת הכספים: אנחנו נעלה את המשכורת של החיילים.

דוד אמסלם: איך אומר ליברמן, "נתגמל משמעותית חיילי סדיר.

דוד אמסלם: נעלה אותם לא רק על ראש שמחתנו אלא גם על ראש תקציבנו".

דוד אמסלם: אבל הכול כלאם פאדי של כל החבורה שיושבת כאן.

שלמה קרעי: ממש משורר.

דוד אמסלם: בגלל שהוא יודע וכל עם ישראל יודעים שהכול שקרים.

דוד אמסלם: הם אנשים שבאמת רמסו כל ערך, כל מילה, כל עיקרון, כל התחייבות ציבורית.

דוד אמסלם: פשוט לא יאומן.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם כשלא צריך.

דוד אמסלם: לפעמים אתה נאלץ – אתה מבטיח משהו ולפעמים חלק מהגורמים לא מאפשרים לך.

דוד אמסלם: ניחא.

דוד אמסלם: מתוך 7 מיליארד שקל או 9 מיליארד שקל, כמה לירות לחיילי הסדיר לא היו לך?

דוד אמסלם: מה, אין לך נשמה?

דוד אמסלם: לא הבנתי, אין לך מצפון?

דוד אמסלם: רק אלה שמרוויחים משכורות גבוהות מאוד – לחלקם גם מגיע – לפנסיה, הרי גם לא מדובר לשוטף – לפנסיה?

דוד אמסלם: זה מה שמעניין אותך?

שלמה קרעי: במקום זה הם רצו למכור אותם לפרקליטים.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: לפעמים אני אומר לעצמי, אדוני היושב-ראש:

דוד אמסלם: כל הערכים מתבלבלים, הכול מתהפך, ואתה לא מבין, אתה לא מצליח להבין את שיקול הדעת של האנשים.

דוד אמסלם: פשוט לא יאומן.

דוד אמסלם: הם חושבים שזה ביניהם, הם חושבים שהם משחקים בכסף של מונופול ביניהם ואף אחד לא שומע.

דוד אמסלם: גנץ אומר לליברמן, ליברמן אומר לו: אין בעיה, וכאילו בנט רק מזיז את הראש והכול בסדר – למה?

דוד אמסלם: אסור להרגיז את גנץ.

דוד אמסלם: דרך אגב, כפי שאמרנו, יש שישה ראשי ממשלה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: לבנט אין say בעניין.

דוד אמסלם: הדבר היחיד שעניין אותם – – –

איתן גינזבורג: בשבוע שעבר היו ארבעה.

דוד אמסלם: שישה, אני טוען, שישה – חוץ ממנסור עבאס, דרך אגב.

דוד אמסלם: שמונה איתו.

איתן גינזבורג: ראש האופוזיציה נתניהו אמר שלושה.

דוד אמסלם: אני חולק עליו, מותר לי.

איתן גינזבורג: אבל לא לחלוק כמו קרעי.

איתן גינזבורג: קרעי החליק, לא חלק.

איתן גינזבורג: אתה החלקת בלשונך.

שלמה קרעי: אנחנו מפלגה דמוקרטית.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר לך עוד משהו, אדוני היושב-ראש, בוא תראה למשל דוגמה: באוגוסט 2020 יאיר לפיד מגיש הצעת חוק, אותו צדיק, יאיר לפיד, זה שלא שירת בצה"ל באופן מעשי, זה שאין לו השכלה תיכונית – שהיום, דרך אגב, או בכלל בהתפתחויות האחרות, הוא אמור לשבת בקבינט וגם אולי להכריע אם לשלוח אתכם, חיילי צה"ל, לחרף – יכול להיות אפילו את נפשותיכם, חס ושלום.

דוד אמסלם: זה אותו פוחז שישב בקפה דובנוב, שתה קפה, יצא בלילות לפאבים, עישן סיגריות, שתה בירה, כשאנחנו – הוא בגיל שלי, פחות או יותר, או קצת יותר קטן – עד גיל 40 החזקנו עוד קווים במשך חודש וחצי בכל רחבי מדינת ישראל, מגיל 18.

דוד אמסלם: וזה אמור לשלוח אתכם.

דוד אמסלם: אני מתבייש שזה עולם הערכים שהגענו אליו במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אבל מה הוא אומר, כרגיל, אדוני היושב-ראש?

דוד אמסלם: הוא הגיש הצעת חוק שאוסרת חלוקת כספים קואליציוניים.

דוד אמסלם: אני זוכר, הוא היה עולה לפה כל תקציב והיה מתחיל להשמיץ את החרדים: איך אתם מקבלים כספים קואליציוניים.

דוד אמסלם: דרך אגב, בדברי ההסבר שלו לחוק הוא כתב, מר לפיד: "שיטה זו גורמת להעברת מיליוני שקלים מהקופה הציבורית ללא דיון", ללא העדפות ומטרות; כל זה משרת רק את "המטרות של חבר הכנסת לצורכי פריימריז", אבל אצלם אין פריימריז, וכמובן "תמיכה במקורבים".

דוד אמסלם: הוא צודק, מה שנשאר להם זה רק תמיכה במקורבים.

דוד אמסלם: ומה בתקציב הזה הבשורה הגדולה, אדוני היושב-ראש?

דוד אמסלם: אני אספר לך.

דוד אמסלם: 700 מיליון שקל כספים קואליציוניים, חוץ ממנסור עבאס – 53 מיליון שקל.

דוד אמסלם: דרך אגב, למנסור עבאס, חיילי צה"ל, יש הרבה כסף.

דוד אמסלם: לכם אין כסף, אתם תמשיכו לקבל 1,000 שקל, 800 שקל, כל חודש, כשאתם יושבים בגבולות מדינת ישראל ושומרים על עם ישראל.

דוד אמסלם: אבל הממשלה המנותקת הזאת, 53 מיליון שקל נתנו למנסור עבאס – –

שלמה קרעי: מיליארד.

דוד אמסלם: מיליארד.

דוד אמסלם: – – שיחלק אותם לבדואים בדרום.

דוד אמסלם: דרך אגב, יכשירו להם את כל עבירות הבנייה, ישימו שם לכל אחד כמה מגרשים, לו, לילדים שלו, לבנות וילות חינם על חשבון המדינה, אבל לכם אין כסף.

דוד אמסלם: זה ליברמן וגנץ.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שמנסור עבאס בעצם הוא הבן אדם שקבע שהם יהיו בתפקידים שלהם.

דוד אמסלם: מחר בבוקר מנסור עבאס קם בבוקר ולא בא לו, שניהם הולכים הביתה.

דוד אמסלם: לכן, תבינו, אין פה ביטחון מדינת ישראל, אין פה עם ישראל, יש כאן אנשים שדואגים לכיסאות שלהם.

דוד אמסלם: לכן אנחנו בליכוד ובכלל במחנה הימני לא הסכמנו לשבת עם מנסור עבאס – זה שקר שהם כל הזמן ממחזרים – כדי לא להגיע לסיטואציות האלה.

דוד אמסלם: הם גם אמרו, דרך אגב, שהם לא ייתנו לצה"ל לפעול בעזה או אפילו בלבנון כל עוד הם נמצאים בתפקידים, כל עוד מנסור עבאס קובע, כל עוד מראענה יושבת בוועדת החוץ והביטחון.

דוד אמסלם: תראו לאיזה תחתית הגענו במדינת ישראל.

דוד אמסלם: זה פשוט לא יאומן.

דוד אמסלם: הרי מקימי המדינה, שהיו מאנשי השמאל, מתהפכים בקבריהם, לא מאמינים שהגענו לאן שהגענו.

דוד אמסלם: פשוט לא יאומן.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, בין היתר ליברמן לקח – אתה שומע, חבר הכנסת קרעי – 158 מיליון שקל בתקציב הייחודי.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: לסיוע לשכר דירה לעולים הממתינים בתור לדיור ציבורי ומתגוררים בגפם.

דוד אמסלם: דרך אגב, נושא חשוב, אבל מר ליברמן, לא נראה לך לא פחות חשוב לדאוג לאלה שעומדים בתור לדיור הציבורי שנולדו בארץ וקיבלו את העולים החדשים, לא נראה לך?

דוד אמסלם: לא נראה לך, כשהציבור שנולד בארץ, שירת בצה"ל, עם משפחות, עם ילדים, אלפים מהם ממתינים לדיור ציבורי ולא מקבלים, לא נראה לך?

דוד אמסלם: תגיד, אתה חושב שהכסף שלך באמת?

דוד אמסלם: אתה מחלק אותו רק למי שאתה רוצה, זה נראה לך הגיוני?

דוד אמסלם: מר מנדלבליט, זה נראה לך הגיוני?

דוד אמסלם: הרי כל דבר שאנחנו רצינו, חבר הכנסת קרעי, מר מנדלבליט קבע לנו קריטריונים – אתם צריכים קריטריונים.

דוד אמסלם: רצינו לחלק הטבות מס במדינת ישראל – קריטריונים.

דוד אמסלם: כל דבר – קריטריונים, ובצדק.

דוד אמסלם: נראה לך סביר שמחר לא נוכל לקבוע איזשהו קריטריון שכל כסף שאנחנו רוצים אנחנו יכולים לפזר איך שאנחנו רוצים, לכאורה?

דוד אמסלם: לבנות קריטריון הזוי?

דוד אמסלם: זה נשמע לך קריטריון שמתקבל על הדעת?

דוד אמסלם: למה, אזרחי מדינת ישראל האחרים הם לא אזרחים?

דוד אמסלם: אלה שנולדו במדינה – מה הם, דרג ב'?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: ואלה שיש להם משפחות עם ילדים, זה לא נראה יותר סביר מאשר למישהו שמתגורר בגפו?

דוד אמסלם: האחריות כאן היא על משפחה עם ילדים, ברור, שאין להם דיור ומתגלגלים ברחובות, או נמצאים אצל ההורים.

דוד אמסלם: לא, אלה לא מעניינים, למה הם לא מצביעים לליברמן.

שלמה קרעי: אותם לזרוק במריצות למזבלה.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: בחלקם.

דוד אמסלם: למה הוא דואג?

דוד אמסלם: לעולים החדשים הממתינים בתור לדיור ציבורי ומתגוררים בגפם.

דוד אמסלם: הוציא איזה סעיף.

דוד אמסלם: פשוט בכל פעם אני משתומם מחדש.

דוד אמסלם: אני לא מאמין, צובט את עצמי כדי להאמין איך זה עובד אצלכם, אדוני היושב-ראש, בממשלה הזאת.

דוד אמסלם: פשוט זה שיאים, אתם שוברים שיאים כל יום.

דוד אמסלם: אני רוצה להתייחס לנושא האחרון, ברשותך – – –

אלכס קושניר: דודי, לא הבנתי, יש לך בעיה עם זה שהעולים מקבלים דיור ציבורי?

דוד אמסלם: חס ושלום.

דוד אמסלם: אני בעמדה שקודם כול הישראלים צריכים לקבל את הדיור הציבורי לא פחות מהעולים.

אלכס קושניר: – – –

דוד אמסלם: בוודאי, אנחנו מדברים על הדיור הציבורי.

אלינה ברדץ' יאלוב: – – –

דוד אמסלם: מה זה: נראה לך סביר?

דוד אמסלם: לא הבנתי, אתם מחלקים את הכסף רק לעולים שצריכים דיור ציבורי והישראלים שצריכים דיור ציבורי לא צריכים?

דוד אמסלם: מה החוצפה הזאת?

אלכס קושניר: אז תקשיב, קודם כול, זה לא נכון מה שאתה אומר.

אלכס קושניר: דבר שני – – –

דוד אמסלם: אני מקריא.

דוד אמסלם: אני מקריא.

דוד אמסלם: תראה, אלכס, אני – – –

אלכס קושניר: רגע.

אלכס קושניר: שנייה.

דוד אמסלם: קודם כול, אני שמח שאתה אומר שזה לא נכון.

אלכס קושניר: ראש המפלגה שלך, אם ככה, שקרן.

אלכס קושניר: למה?

אלכס קושניר: כי כל הקמפיין שלו בשפה הרוסית במשך 12 שנה היה על הדיור הציבורי.

אלכס קושניר: אז תחליט, או שראש המפלגה שלך שקרן או שהוא מבלבל את המוח.

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה אני חושב.

דוד אמסלם: א.

דוד אמסלם: אני חושב – – –

אלינה ברדץ' יאלוב: – – –

דוד אמסלם: את מפריעה לי.

דוד אמסלם: אני לא יודע מי את, אבל את מפריעה לי.

אלינה ברדץ' יאלוב: עולים לא ישראלים?

אלינה ברדץ' יאלוב: יש עולים ויש ישראלים?

דוד אמסלם: הפוך.

דוד אמסלם: אני אומר: מי שצריך לקבל דיור ציבורי, צריך לקבל דיור ציבורי.

דוד אמסלם: וצריך, יש הרבה אנשים במדינת ישראל, עשרות אלפי משפחות.

אלינה ברדץ' יאלוב: ועולים יסתדרו לבד.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא משנה אם הם עולים או לא עולים.

דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי לא צריך לתעדף את העולים על הישראלים.

אלכס קושניר: אף אחד לא מתעדף אף אחד.

אלכס קושניר: זה לא נכון.

אלינה ברדץ' יאלוב: – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, זה מה שקראתי היום בדה-מרקר.

דוד אמסלם: קח את דה-מרקר.

אלכס קושניר: זה שקר.

אלכס קושניר: זה שקר.

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת.

דוד אמסלם: אז אני שמח.

דוד אמסלם: אני שמח שזה שקר.

אלינה ברדץ' יאלוב: – – –

אלכס קושניר: תקשיב, אתה חבר כנסת מקצועי, נכון – – – אתה לא יודע – – –

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה.

אלכס קושניר: אני מתפלא עליך, היית שר לפני יומיים, תקרא את החוק.

אלכס קושניר: זה דבר אחד.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת, קריאת ביניים – בסדר, לא נאום מהמקום.

דוד אמסלם: אני אגיד לך, היות שהחוק עוד לא נמצא פה – – –

אלכס קושניר: – – – זה דבר אחד.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה, אלכס.

אלכס קושניר: ודבר שני, אני רק מבין שראש המפלגה שלך במשך 12 שנה שיקר – – –

איתן גינזבורג: את זה כבר אמרת.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

דוד אמסלם: אתה אמרת את זה.

דוד אמסלם: נו, אמרת.

אלינה ברדץ' יאלוב: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת ברדץ', תודה רבה.

דוד אמסלם: לכן אני אומר:

דוד אמסלם: זה לא כסף פרטי שלכם, שאתם מחלקים אותו לאיזה קבוצה מסוימת – שיכול להיות שמגיע לה, אבל יש פה בוודאי ובוודאי גם אזרחים ישראלים, שנולדו פה בארץ, עבדו פה, שילמו מיסים, שירתו בצה"ל ונקלעו למצב כלכלי קשה שהם צריכים דיור ציבורי.

דוד אמסלם: הם לא פחות חשובים מאף קבוצה אחרת, עם כל הכבוד לה.

דוד אמסלם: לכן אתם צריכים לדאוג לכלל עם ישראל.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

דוד אמסלם: אחרון?

איתן גינזבורג: כן, הוספתי לך – – –

דוד אמסלם: אוקיי, אז אני אשאיר את הנושא הזה.

דוד אמסלם: זה נושא כבד, חשבתי שנשאר לי יותר זמן.

איתן גינזבורג: ניצלת את כל 20 הדקות, ומעבר.

דוד אמסלם: אז אני אגיד עוד משפט, באמת אחרון, שלא קשור לנושאים שרציתי לדבר עליהם.

דוד אמסלם: אני רוצה גם לחזק את מה שאמר חבר הכנסת אדלשטיין.

דוד אמסלם: אני באמת רוצה להודות לכל עובדי הכנסת, לכל הסדרנים, ובאמת לכל האנשים שמפעילים פה את הכנסת, ולמזכירת הכנסת.

דוד אמסלם: פעם אמרתי שיש אנשים שבאים לאירוע וכו', והם לא חושבים שמישהו עשה את כל זה.

דוד אמסלם: זה לא איזה גמדים קטנים, זה אנשים.

דוד אמסלם: לכן אני אומר לכם: שאפו גדול, אתם אנשים נהדרים.

דוד אמסלם: אתם נמצאים לפעמים בסיטואציות לא פשוטות, כמו שהיה פה עם אבשלום, באמת.

דוד אמסלם: אני מחזק אתכם, ובאמת מודה לכם, אם אני יכול, בשם כל חברי הכנסת.

דוד אמסלם: אני מניח שאני משקף את העמדה של חברי הכנסת, בוודאי רובם אם לא כולם.

דוד אמסלם: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אמסלם.

איתן גינזבורג: אנחנו בהחלט מצטרפים לברכות לכל עובדי הכנסת בכל המחלקות והאגפים, ממנכ"ל הכנסת, מזכירת הכנסת וכל הגורמים, משמר הכנסת, וכל העובדים בכל מקום, שאמונים על כל פעילות הבית הזה.

איתן גינזבורג: תודה רבה על כל הפעילות לאורך כל הכנס.

איתן גינזבורג: אנחנו כמובן נודה להם בתום סדר-היום בצורה מסודרת.

איתן גינזבורג: בינתיים נזמין רק את חבר הכנסת דוד ביטן – שאינו נוכח; אורי מקלב – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: משה אבוטבול, זמנך הגיע.

דוד אמסלם: דוד יצא שנייה.

איתן גינזבורג: שנייה ארוכה, מה שנקרא.

משה אבוטבול: ביטן הלך להביא סוכריות וכבר הוא יחזור.

איתן גינזבורג: אני לא יודע, יש לי פה עמדה מלאה בסוכריות.

איתן גינזבורג: מישהו שם סוכריות של ביטן לידי.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, שיניתם עכשיו עוד פעם את סדר-היום?

שלמה קרעי: זה לא סביר.

שלמה קרעי: אחרי החוק הזה באות הודעות במקום החוק הבא?

שלמה קרעי: למה?

איתן גינזבורג: חוק הוותמ"ל עדיין נמצא באגף הנוסח של הכנסת, ועל כן הם הודיעו שהם לא יספיקו להביא את זה בסדר-היום מייד אחרי זה, ולכן ביקשו לדחות את זה באחד.

איתן גינזבורג: אני לא רואה שיש פה איזו בעיה גדולה.

איתן גינזבורג: גם כך היום אנחנו נמצאים ביום של הסכמות.

שלמה קרעי: לא קשור.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אנחנו יושבים פה ורשומים לדיבור בחוק.

איתן גינזבורג: אבל אדוני, הנוסח עוד לא מוכן.

שלמה קרעי: ואם יהיה מוכן?

איתן גינזבורג: ברגע שיהיה מוכן הוא ייכנס.

איתן גינזבורג: אני לא אעכב.

איתן גינזבורג: הודיעו לי מהנסחות שהוא עוד לא מוכן.

איתן גינזבורג: על מנת שלא נעשה הפסקה, אנחנו מקדימים את הסעיף הבא שאחריו.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני חבר הכנסת משה אבוטבול, עשר דקות.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, לפני שנאמר את דברנו, היות שאנחנו יוצאים לפגרה, אני רוצה בהזדמנות הזאת להודות כמובן לכל עובדי הכנסת מכל המחלקות, מכל האגפים של הכנסת, שעושים עבודה נהדרת במשך כל השנה ומתאמצים עבורנו, גם במשרדים, גם במזנונים וגם בחדרים, בכל מקום ומקום.

משה אבוטבול: באמת זה המקום להודות לכם על כל עבודתכם המאומצת – לקצרניות, לכל הצוות הנפלא.

משה אבוטבול: אני רוצה לומר שבאמת אתם עוזרים לנו לעשות את עבודתנו נאמנה, אז גם בשמי וגם בשם שאר חבריי בתנועת ש"ס ויושב-ראש התנועה הרב אריה דרעי, אנחנו מנצלים את ההזדמנות להודות לכם.

משה אבוטבול: כעת אנחנו נעבור לניסים.

משה אבוטבול: בעצם אנחנו סבורים, גם מבחינה רוחנית, שאם רוצים הצלחה בחיים, רוצים הצלחה לא רק במשק המים אלא גם במשק החלב ובכל משק במשק, אז כבר קיבלנו את הרמז לכך: "לקראת שבת לכו ונלכה כי היא מקור הברכה".

משה אבוטבול: השבת היא המקור של הברכה של כל העם היהודי, ומי ששומר את השבת, השבת שומרת עליו.

משה אבוטבול: וכמובן, כפי שאמר מי שאמר, יותר ממה ששמרו עם ישראל את השבת, השבת שמרה על עם ישראל.

משה אבוטבול: אז אנחנו, בעזרת השם, רוצים לקרוא כתבה מאוד קצרה אבל יפה ומעניינת על כך שבאמת יש אנשים ששומרים שבת ומרגישים טוב עם הנושא הזה.

משה אבוטבול: אז הכתבה היא מתוך עלון של "הידברות", של הרב הגאון הרב זמיר כהן.

משה אבוטבול: כתבה של "עודד בדרכים", של עודד הרוש, כאשר הכותרת היא באמת שהסטנדאפיסט המצליח בן בן ברוך אומר, ומצטטים אותו: השבת שאני שומר עשתה לי רק טוב.

משה אבוטבול: הוא קומיקאי מצליח, וכמו כל שאר האומנים גם הוא נפגע בשנה הזו מהקורונה.

משה אבוטבול: הרבה יותר קשה להופיע עם שפה נקייה ויש לזה ערך מוסף אדיר, כך הוא אומר.

משה אבוטבול: אז בן ברוך הוא אחד הקומיקאים המצליחים ביותר בישראל אבל כמו כל התחום הזה ותחום האומנות בכלל, גם הוא נפגע בשנה האחרונה מהקורונה.

משה אבוטבול: אבל הוא ראה אותה דווקא כמקפצה, כשנה שיש בה המון מה ללמוד ממנה.

משה אבוטבול: הגענו לפגוש אותו כדי לדעת איך הוא עבר את השנה הזאת, מה הלקחים שלו ומה הוא לקח על עצמו כקומיקאי, בשונה מהרבה קומיקאים בתחום הזה.

משה אבוטבול: שאלו אותו: אני שם לב שבהופעות שלך אתה משתדל לשמור על שפה נקייה, בעוד שאני רואה הרבה קומיקאים שרחוקים מכך.

משה אבוטבול: זה משהו שלקחת על עצמך, הוא טבעי לך?

משה אבוטבול: ואז הוא עונה: קודם כול, זה משהו שהכי טבעי לי בעולם, אבל הוא לא היה תמיד ככה; זאת אומרת, זה לא התחיל מהיום הראשון.

משה אבוטבול: כשהתחלתי לעשות סטנדאפ אז יש לך כאילו את האורים והתומים, אנשי המקצוע שאומרים לך, ככה עושים סטנדאפ: אם אתה רוצה להצחיק אנשים אז אתה צריך לדבר בצורה לא ראויה.

משה אבוטבול: זה נורא הפריע לי.

משה אבוטבול: למה?

משה אבוטבול: כי תמיד היה לי בראש איך אני מזמין את אבא ואת אימא שלי לאולם הסטנדאפ, ואת חמי וחמותי ואת הילדים שלי, אם אני מדבר בשפה זולה ולא נעימה, כמובן.

משה אבוטבול: שאלה: אתה אומר שגם אם הם לא באולם אתה תמיד רואה את דמותם?

משה אבוטבול: עונה: כן, אני תמיד רואה את דמותם.

משה אבוטבול: הם יראו את זה.

משה אבוטבול: אתה יודע, אני תמיד רואה אותם מולי.

משה אבוטבול: אימא שלי תראה עכשיו את הקטע הזה, זה יביך אותה, זה ישמח אותה, זה יצחיק אותה, זה יפגע בה?

משה אבוטבול: זה מה שתמיד עומד לי מול העיניים, כך הוא מספר.

משה אבוטבול: זה כמו שאומרים על יוסף, שמה שהציל אותו מאשת פוטיפר הוא שראה את דמות דיוקנו של אביו.

משה אבוטבול: אתה אומר: אני כל הזמן רואה מול עיניי, גם אם הוא לא פה, את האבא שלי, זה עושה לי כבוד וזה עושה גם לו כבוד.

משה אבוטבול: אז הוא אומר: בדיוק.

משה אבוטבול: ואז: אתה יודע שזה לא קרה ביום אחד.

משה אבוטבול: הבנתי מה אני רוצה להגיד ואיך אני אומר את זה.

משה אבוטבול: הרבה הרבה יותר קשה להופיע ולהיות ממלכתי מאוד ולשמור על שפה נקייה.

משה אבוטבול: ברגע שאתה עושה את זה מאוד מאוד מסודר וממלכתי ונקי יש לזה ערך מוסף אדיר.

משה אבוטבול: אני כל הזמן נתקל בזה ואני כל הזמן מקבל הודעות: איזה כיף לראות.

משה אבוטבול: גם ביוטיוב, כל קטע שאני מעלה: איזה כיף לשבת עם הילדים, לשים קטע חדש שלך ולדעת שגם הם הילדים יכולים לראות את הקטע הזה, בלי להיות מודאגים משפה זולה של הרחוב.

משה אבוטבול: שאלה: בהרבה דברים שאתה בוחר לצחוק עליהם אני רואה שאתה משווה את היום לפעם.

משה אבוטבול: יש לך איזה קטע שאתה צוחק על זה שפעם בקבוק קולה אוטומטית היה הופך להיות בקבוק מים במקרר, והיום כולם זה תמי 4, ואם זה לא תמי 4, זה בקבוקי מי עדן.

משה אבוטבול: מה קרה למים של פעם?

משה אבוטבול: יש לך געגועים לימים של פעם?

משה אבוטבול: ואז הוא עונה: אז קודם כול אני בן אדם שמאוד מאוד מאוד מחובר לעבר שלו.

משה אבוטבול: מצד שני, אני גם חי כמה שאפשר בכל הכוח את ההווה וחושב קדימה ומסתכל על העתיד.

משה אבוטבול: אני נותן, איזה ארגז כלים אני נותן להם לילדים, איך אני יכול להיות האבא הכי טוב באופן טבעי.

משה אבוטבול: כשאני רואה סיטואציה כעת שאני יושב איתך עכשיו, בריאיון הזה, ואני מדבר איתך, אז באופן טבעי אני חושב.

משה אבוטבול: אני מסתכל אחורה, לעבר, על כל מיני אנשים שהייתי רואה בתור ילד – איך הוא היה מתנהג ואיך אני.

משה אבוטבול: זה אוטומטית זורק אותי לשם.

משה אבוטבול: עכשיו, כשיש לי איזה סיטואציה עם הילדה אז אני שואל את עצמי: מה אבא שלי היה עושה, מה סבא שלי היה עושה?

משה אבוטבול: אני גדלתי בבית של סבא וסבתא.

משה אבוטבול: זה משקל מאוד כבד בילדות שלי.

משה אבוטבול: אז הוא נשאל: האם בהומור אתה רק צוחק על ההקבלה בין פעם להיום או שאתה גם עוקץ?

משה אבוטבול: אז הוא אומר: אני ודאי גם פה אומר משהו מאחורי הבדיחה, וזה עובר.

משה אבוטבול: ואז אני חייב להודות שצחקתי, באמת צחקתי, אבל זה עובר גם כן.

משה אבוטבול: בכך הוא צודק.

משה אבוטבול: הרבה אנשים באים אליי אחרי ההופעות או שכותבים לי במדיה: תשמע, יצאתי מההופעה שלך, מעבר לזה שצחקתי ונהניתי, עם חומר למחשבה.

משה אבוטבול: זה דבר חשוב.

משה אבוטבול: כמה העולם הרוחני נוכח בימים, בחיים היום-יומיים שלך?

משה אבוטבול: אז הוא מסביר פה – וזאת הנקודה שרציתי יותר להדגיש: אני לא יכול להסביר לך אפילו עד כמה, זה כל רגע ורגע.

משה אבוטבול: כל רגע ורגע אני חי אמונה והשגחה פרטית.

משה אבוטבול: אני מאמין שהכול מהקדוש ברוך הוא.

משה אבוטבול: כל צעד וצעד שאני עושה זה נטו השתדלות, הכול מה' יתברך.

משה אבוטבול: זה באמת ברמה הזאת.

משה אבוטבול: אני אדם דתי במהות שלי.

משה אבוטבול: אני כמובן שומר שבת, מתפלל כל יום, נוטל ידיים, מברך, הכול.

משה אבוטבול: עשתה לי רק טוב השבת שאני שומר עליה.

משה אבוטבול: עשתה לי רק טוב, ועדיין עושה לי טוב.

משה אבוטבול: אני מאמין שמקור הצניעות ויישוב הדעת של האדם זה בא מהשבת.

משה אבוטבול: כשבן אדם יום אחד בשבוע אומר לעצמו, אין לי פייסבוק, אין לי אינסטגרם, אין לי טלפון, אין לי הודעות, אני עכשיו עוצר הכול, בלי טכנולוגיה, בלי כלום.

משה אבוטבול: אני יושב נהנה, אוכל טוב, ישן טוב, מתפלל, קם בבוקר.

משה אבוטבול: זה נותן לי – הוא אומר – יישוב הדעת.

משה אבוטבול: בשנה הזאת התחלתי לקרוא בתורה כל שבת, הוא מספר.

משה אבוטבול: כמובן, יש לנו בעל קורא שהקים את המניין, רועי כהן.

משה אבוטבול: הוא מדהים, הוא קורא בתורה ברמה יוצאת דופן, אבל הוא כל פעם אומר לי: קח, תלמד עלייה, תילמד שתי עליות.

משה אבוטבול: אז אני חזרתי ככה לנבכי תת-המודע ונזכרתי ככה בסבא שלי, שלימד אותי לבר-מצווה, ונזכרתי בניגון המרוקאי של הקריאה בתורה, טעמי המקרא במרוקאית, והתחלתי לקרוא ונהייתי גם חזן של המניין, מתפלל את התפילות של שישי ושבת.

משה אבוטבול: כן, את כל זה אני קראתי על הסטנדאפיסט המצליח בן בן ברוך, שאומר בתמצית:

משה אבוטבול: השבת שאני שומר עשתה לי רק טוב.

משה אבוטבול: כל הדברים האלה אמורים לתת פרספקטיבה קצת אחרת ושונה לכל אלה שחושבים שכדי להתקדם בעולם הזמר, הבידור, בכל מקום אחר, אתה חייב להשתחוות לאותה תפיסת עולם שלהם – אולי לחלל שבת, אולי לנבל את הפה, או כל דבר אחר כדי להיות מקובל בחברה של אנשי הבוהמה וכל הדברים האלה.

משה אבוטבול: בן בן ברוך הוא בדיוק ההוכחה ההפוכה: אדם יכול גם כן להיות מכובד, גם בשפת הדיבור שלו, גם בערכים שלו, גם באמונה שלו, וגם לשמור שבת, ולא להפסיד – והפוך, גם לשגשג מבחינה כלכלית.

משה אבוטבול: זה מה שהוא מעיד.

משה אבוטבול: אנחנו קוראים פה עדויות כדי להביא את דבר העם לכאן, לכל אותם נבחרי ציבור שנמצאים כאן, שידעו שאפשר גם אחרת.

משה אבוטבול: כי לפעמים בני אדם חושבים שזהו, אי-אפשר לשמור שבת אם אתה מגיע לאיזה תפקיד מסוים, או מגיע לאיזו פסגה מסוימת, זה נעצר אצלך.

משה אבוטבול: אותם אנשים טובים, מפעם לפעם אני אקריא כאן ואני אביא את דבריהם כאן, במקום, לאותו פרלמנט ישראלי, לאותו מקום שראוי להעביר בו את דבר העם, להוכיח קבל עם ועדה שבאמת אפשר גם אחרת.

משה אבוטבול: השבת היא המלכה, היא מקור הברכה.

משה אבוטבול: זה הדבר שליווה אותנו אלפי שנים, אנחנו חייבים לשמור על זה בכל כוח.

משה אבוטבול: אני שמח שכיושב-ראש השדולה למען שמירת השבת כאן בכנסת אנחנו מביאים את דבר השבת לכל מקום ומקום, ולכם גם כן, ולקבל את זה בהבנה: השרים או סגני שרים, או כאלה שהם סמלי שלטון, אם הם שוגים ומחללים את השבת בפרהסיה הישראלית, הם זוכים לקבל מהשדולה למען שמירת השבת תזכורת במכתב, שמבקשת מהם: אנא, כבדו את שבת המלכה, כי "לקראת שבת לכו ונלכה כי היא מקור הברכה".

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת משה אבוטבול.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, עד עשר דקות.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדיי חברי הכנסת, ראשית, גם אני אפתח בדברי ברכה לעובדי ועובדות הכנסת בכל המחלקות וכל האגפים שיש פה.

אורי מקלב: הם עשו בתקופה מתומצתת מאוד זמן רב.

אורי מקלב: לנו הייתה אפשרות להתחלף, לנוח קצת באמצע – לאופוזיציה יותר, לקואליציה פחות – אבל העובדים האלה נתנו ועבדו הרבה מעבר למה שהם היו מחויבים.

אורי מקלב: זו הייתה תקופה עמוסה עבורם.

אורי מקלב: אנחנו אולי צריכים להגיד להם תודה רבה שבזכות העמידה על הזכויות שלהם נאלצנו גם לצמצם את הזמנים שלנו ולהגביל את הישיבות, שהן היו יום ולילה, לילה ויום ברצף, אולי אפילו דברים תקדימיים, ודאי בדיונים רגילים, לא בדיוני תקציב או בדיוני שלום.

אורי מקלב: אבל אנחנו רואים גם את הדיונים האלה כדברים מאוד מאוד חשובים, כדברים אקוטיים.

אורי מקלב: בסופו של דבר, בתקופה הקצרה שאנחנו פועלים, כולם התאמצו.

אורי מקלב: הינה, עכשיו יוצאים למנוחה, להיות יחד עם המשפחה.

אורי מקלב: אנחנו גם מודים להם וגם מאחלים להם שהכול יעבור בשלום, ושנוכל כל אחד לבלות, לצאת ולנוח, ולא להיות עם מגבלות.

אורי מקלב: יותר ויותר אנשים צופים וחוששים ממה שהיה נראה פעם רחוק – אנשים כבר זרקו מסכות מהבית.

אורי מקלב: פשוטו כמשמעו, אנשים לקחו את המסכות וזרקו אותן.

אורי מקלב: אספו ואספו וזרקו, והינה זה חזר אליהם.

אורי מקלב: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אנשים מטלפנים אליי עם כל מיני אירועים וחתונות ודברים כאלה.

אורי מקלב: הם לא יודעים.

אורי מקלב: הם שואלים אותי מה קורה – להקדים, לא להקדים, מה אנחנו צריכים לעשות?

אורי מקלב: זה מאוד לא ידוע, וזה מצער מאוד.

איתן גינזבורג: רק בהזדמנות זו אולי גם אפשר לברך ולהודות לעובדי ערוץ הכנסת שמשדרים את פעילותנו כאן במליאה ובוועדות לאורך כל השעות והימים לאורך כל השנה, והם אלה שמאפשרים לנו את התקשורת עם אותם צופים רבים רבים, שרבים מהם גם עוקבים אחרי חבר הכנסת שלמה קרעי בשעות הלילה המאוחרות ומעבירים לו שאלות ותהיות.

איתן גינזבורג: אז אנחנו מברכים גם את עובדי ערוץ הכנסת, שימשיכו ויעקבו אחרינו כפי שהם עושים עד כה.

שלמה קרעי: וצוות הפרוטוקולים.

איתן גינזבורג: כן, כן, את זה כבר הזכירו קודם.

איתן גינזבורג: מכיוון שערוץ הכנסת אינם חלק מעובדי הכנסת, חשבתי שיש מקום לייחד להם תודה מיוחדת, כי הם גם עושים עבודה – הם תלויים בשעות שלנו ואנחנו בשעות שלהם.

איתן גינזבורג: תודה רבה גם לערוץ הכנסת.

אורי מקלב: אין ספק, גם להם.

אורי מקלב: אתה הזכרת שהם מבררים לנו כל מיני תהיות ושאלות, וגם אולי גורמים לנו לכך שאנחנו נהיה יותר בסדר, או שנאחל.

אורי מקלב: בזה שיש שקיפות וזה שהכול רואים לעיני כל ישראל, אז אנחנו צריכים אולי קצת לחשוב ולא להתרגל שהמצלמות נמצאות פה, אלא לחשוב שהינה, המצלמה מולך ואולי זה צריך לגרום לנו להתנהל, לדבר, לפנות באופן כזה שלא יבזה אותנו גם כן ושישמור על הכבוד שלנו.

אורי מקלב: לכן יש להם עבודה כפולה ומכופלת – לא רק על העבר, אלא גם על מה שיהיה בעתיד.

איתן גינזבורג: הם אלה שמאפשרים את המעקב אחרינו, אבל הם אלה שעוקבים אחרינו.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך שצריך לציין שאמרו לי אנשים: ראיתי אותך כאן, ראיתי אותך כאן.

אורי מקלב: אני שואל מה?

אורי מקלב: אחד סיפר לי: הוא נמצא במחלקה של דיאליזה.

אורי מקלב: הוא אומר שיושבים שם על מיטות 20 איש.

אורי מקלב: הוא אומר שהרוב בוחרים את ערוץ 99, ערוץ הכנסת.

אורי מקלב: שאלתי אותו למה: הוא אומר שאנשים לא רוצים איזה סוג – הם לא בזמן הזה שהם יכולים לראות דרמות.

אורי מקלב: הם רוצים משהו לשמוע, שירכז אותם.

אורי מקלב: אז זה מחייב אותנו יותר, להוציא אותם קצת מהדברים שהם נמצאים בהם, לשמוע את הדברים.

אורי מקלב: יש איזו אחריות על הדברים.

אורי מקלב: לכן אני מצטרף לברכה שלך, ולצלמים, שעושים עבודה מיוחדת.

אורי מקלב: הדברים האלה נכתבים להרבה זמן.

אורי מקלב: מכובדי היושב-ראש, בכל אופן, אנחנו דיברנו על האי-ודאות.

אורי מקלב: על האי-ודאות והתוצאות – כשאנחנו מדברים על הסגר.

אורי מקלב: ועוד לפני הסגר: אנחנו מדברים על הסגר בחגים?

אורי מקלב: קודם כול נדבר על מספר החולים המאומתים בכל יום.

אורי מקלב: בואו נדבר על מספר החולים הקשים שגדל, ועל הנפטרים, שהמספר שלהם גדל.

אורי מקלב: על זה אנחנו צריכים לבכות ועל זה צריך לזעוק, למה אנחנו צריכים להגיע לזה?

אורי מקלב: קורונה זה לא דבר חדש שאנחנו לא היינו מודעים לו.

אורי מקלב: נכון, המוטציה חדשה, לא חשבנו, הכול זה כבר תירוצים, אבל ידענו את העיקר ואת הבסיס.

אורי מקלב: ואין ספק בכך שלא ידענו איך מונעים את ההדבקות, אבל מה שקרה בנתב"ג זה כישלון שיירשם רק פה.

אורי מקלב: זה דבר שהיה בידינו, ואנחנו בכוח דחפנו לדבר הזה.

אורי מקלב: אנחנו לא עשינו שם שום דבר במשך תקופות ארוכות, אנחנו משלמים מחיר גדול מאוד וכבד מאוד על החלפת השלטון.

אורי מקלב: ומתברר יותר ויותר שלהתמודד עם דברים ולעמוד בראשות ממשלה, אחריות של ראש מדינה, בראשות המדינה – אני לא אומר "בראש", אלא "בראשות".

אורי מקלב: אצלי "בראש" אלו אנשים שלאו דווקא נבחרים, אלו גדולי ישראל ורבנים, אלה אצלי עומדים בראש.

אורי מקלב: אבל מי שאנחנו אומרים שהם "בראשות", שקיבלו את האחריות, שליחי הציבור האלה – לראות מה התפקיד.

אורי מקלב: מספרים על אחד שבא לקנות בשר באטליז והוא לא ידע אם זה כשר או לא.

אורי מקלב: הוא שואל: תגיד לי, אתה כשר, אתה שוחט?

אורי מקלב: מי הרב, מי מפקח עליך?

אורי מקלב: הוא אומר: מה זאת אומרת אם אני כשר, אתה יודע מי היה הסבא שלי?

אורי מקלב: תראה את התמונה שלו – יהודי שנראה ירא שמיים, זקן גדול, פאות.

אורי מקלב: הוא אמר לו: אם זה היה הפוך, שהסבא שלך היה עומד פה ואתה היית תלוי על הקיר, הייתי יכול לקנות, אבל בגלל שזה הפוך, שאתה פה והסבא שלך פה, זה לא נותן לי שום דבר בזה שהוא תלוי על הקיר.

אורי מקלב: אני אומר, זה שכותבים ספר – סופר יכול לכתוב רעיונות מאוד טובים איך להתמודד; לא בזה קונים ולא בזה מנהלים ולא בזה מתמודדים עם הקורונה.

אורי מקלב: צריך להתמודד בפועל.

אורי מקלב: מפני שבפועל לא התמודדנו ולא מתמודדים היום, אנחנו כבר יודעים לקראת מה הולכים.

אורי מקלב: מתברר היום יותר ויותר שהדברים היו לנגד עיניהם של חברי הממשלה.

אורי מקלב: אנחנו משלמים מחיר כבד על הלמ"ד שנמצא על ראש הממשלה, על ראש הממשלה החלופי, על חברי הממשלה.

אורי מקלב: יש להם למ"ד שהם עוד לא הורידו אותו, וכבר אנחנו נותנים להם להנהיג רכבת כבדה, משאית ענק, סמיטריילר דאבל, כפול, עם מטען כבד.

אורי מקלב: את כל זה – אנחנו מושיבים אנשים שעוד לא למדו, שבאמצע הלימוד.

אורי מקלב: מה שצריך תלמיד זה מורה, שאומר לו מה לעשות, והוא שומע.

אורי מקלב: אם גם את זה הוא לא עושה, זו סכנת נפשות.

אורי מקלב: זה נקרא פצצת זמן שמתהלכת, שנוסעת על הכביש, במקרה הזה – מי שהרכיב ממשלה ומנהיג את הממשלה ומנהל בזה את המדינה.

אורי מקלב: אלה דברים חמורים מאוד, דברים קשים מאוד, דברים שעד היום זה נעשה, גם אחרי הכול.

אורי מקלב: אנחנו חוזרים ואומרים: אנשים חוזרים מחוץ לארץ, ומתברר שאחוז גדול מאוד מאוד הם חולים מאומתים.

אורי מקלב: שולחים את כולם הביתה לפני קבלת התוצאות בכלל, ובמה שולחים אותם?

אורי מקלב: באוטובוסים, ברכבות, במה שלא רוצים.

אורי מקלב: הם יכולים לנסוע עד אילת בדרום, עד קריית שמונה בצפון, לנסוע ארבע שעות, שלוש וחצי שעות, שלוש שעות ושעתיים באוטובוסים מלאים – היום עם הפקקים זה הרבה יותר זמן, שעות רבות לנסוע; אנשים שאחוז גבוה מהם הם מאומתים בסוף.

אורי מקלב: זה דבר שאי-אפשר, זה לא יעלה על הדעת.

אורי מקלב: אנחנו סוגרים את המשק בבידודי-בידודים ולא נותנים לצאת, וכאן שולחים אותם לבידוד באוטובוסים וברכבות.

אורי מקלב: ואני אומר הרבה יותר מזה.

אורי מקלב: צריך לבקש היום סליחה; סליחה מהממשלה הקודמת, מראש הממשלה הקודם.

אורי מקלב: אתם האשמתם את הממשלה הקודמת, האשמתם את קבינט הקורונה, האשמתם את ראשות הקואליציה, ודאי את ראש הממשלה – האשמתם אותו בפוליטיזציה של הקורונה, שלוקחים את הקורונה לכיוון פוליטי.

אורי מקלב: מה לא אמרתם, מה לא עשיתם, איזה הכפשות, איזה השמצות, באיזה האשמות האשמתם את כולם.

אורי מקלב: והינה, היום מתברר הרי, למפרע: יש ראש ממשלה לשעבר שאומר את הדברים; הוא היה צריך להגיד בדיוק הפוך, לתת לכם לשחק ולתת לכם לראות איך אתם מתנהלים, ומהרגע הראשון הוא אומר: רבותיי, צריך לעשות משהו, צריך להביא את החיסון השלישי.

אורי מקלב: הוא משמש דוגמה אישית בכל מקום שהוא נמצא בו, עם הפחד, עם הדברים שהוא אומר: כן, זה מסוכן, וזה יגיע, צריך מאוד להיזהר וצריך לעשות ולפעול – מתוך דאגה אמיתית.

אורי מקלב: עכשיו זו לא פוליטיקה; הוא באופוזיציה, לא פוליטיקה, לא בהטחה הוא עושה את זה.

אורי מקלב: הוא אומר את זה הפוך, הוא אומר: תצאו ותעשו ותעשו, וצריך להיזהר.

אורי מקלב: מתברר שהוא לא עשה מזה פוליטיקה, והממשלה לא עשתה פוליטיקה.

אורי מקלב: צריך לבקש סליחה.

אורי מקלב: כמו הרבה דברים שהם לא עשו, כל מה שאמרו על הממשלה הקודמת, על הנורבגי הקודם – כמה זה שימש אתכם בתוך מערכות הבחירות, על שחיתות שלטונית, על הוצאות כספיות, על אי-דאגה לנכים, אי-דאגה לכאלה עובדים, ואתם היום, לא רק שאתם חברים, אתם עצמכם משתמשים בראש ממשלה חלופי; אתם, אתם, לא מישהו אחר.

אורי מקלב: אתה עצמך, אתה היום ראש ממשלה חלופי, אתה היום לא מתמודד עם הקורונה.

אורי מקלב: אז דבר אחד שאפשר לעשות אולי, אבל המינימום זה לעמוד באומץ ציבורי ולבקש סליחה.

אורי מקלב: לא עושים את זה בכלל.

אורי מקלב: לבקש סליחה מהציבור: טעיתי, חשבתי אחרת.

אורי מקלב: זה לא מעיטות כבוד וזה לא פחדנות וזה לא כישלון לבקש סליחה.

אורי מקלב: זו גבורה, וצריך להיות אומץ.

אורי מקלב: זה שלא מבקשים זה גם מראה על הילדותיות הזאת, שאי-אפשר לבוא לעשות את זה.

אורי מקלב: זה היה אומר לציבור גם משהו, זה היה אומר שרואים את התמונה כמו שרוצים, כמו שמצפים מכם, וממילא גם היו יכולים לשמש כדוגמה.

אורי מקלב: היום לבוא ולהגיד: לעשות חיסונים – לא רואים את האנשים האלה, אין אמון במערכת.

אורי מקלב: צריך לקנות, צריך לשמש דוגמה אישית.

אורי מקלב: להנהיג זה נקרא לשמש דוגמה אישית, ומשם ללכת, להתקדם הלאה.

אורי מקלב: אי-אפשר להנהיג כשאתה בצורה הפוכה.

אורי מקלב: במסורת היהודית למלך אסור שיהיו הרבה כספים, הרבה סוסים – הפוך מכל המקומות.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: לא בזה שאתה יותר גדול מהם ויש לך הרבה, אז אתה מנהיג.

אורי מקלב: הפוך: אתה מטיף לצניעות, אתה מטיף לבריאות, אתה צריך להתנהג באחריות, ואז אתה יכול.

אורי מקלב: אנחנו גם לימדנו – הורה: מה התפקיד המרכזי של הורה בבית, של אבא לילדים, מה התפקיד המרכזי?

אורי מקלב: זה דוגמה אישית.

אורי מקלב: הדוגמה האישית.

אורי מקלב: אפשר לחנך בדוגמה אישית.

אורי מקלב: בוודאי שאם רוצים לחנך אז צריכה להיות דוגמה אישית טובה.

אורי מקלב: בדוגמה שלילית – אז ברור, ברור, כולנו יודעים.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים פה היום, ואנחנו רואים איך שאתם לא מבקשים – אבל ההנהגה ממשיכה.

אורי מקלב: אנחנו עומדים בשער, ומה אנחנו מבקשים מכם?

אורי מקלב: תעשו.

אורי מקלב: פחות מאשימים ויותר אומרים: תעשו, תעשו ותלמדו, כדי שתוכל היום לעשות, ותוכל לבוא לציבור אחרי זה.

אורי מקלב: כך שאם אתה עושה סגרים ודברים כאלה, עשית את הכול עד שהגעת לזה.

אורי מקלב: סגר זה לא כישלון – נניח שנקבל את זה.

אורי מקלב: אבל אני רוצה גם להגיד שזה לא רק זה, זה לא רק הסגר; דיברנו על ההרוגים בזמן ההחלפה, החולים, הנפטרים.

אורי מקלב: אלה הדברים.

אורי מקלב: אבל מה זה סגר בחגים?

אורי מקלב: אפשר לחשוב שסגר בחגים זה דבר קל בגלל שאז פחות עובדים.

אורי מקלב: אין מסחר בחגים?

אורי מקלב: כמה אנשים תלויים בתקופות האלה?

אורי מקלב: בתקופה הזאת זאת העבודה שלהם, מכירת הדברים – מביגוד ועובר הלאה לדברי חשמל, מוצרים, ענפים שלמים שחיים על החגים האלה.

אורי מקלב: בחגים, אז התנופה, דווקא אז המחזור שלהם.

אורי מקלב: אני יודע מהאוכלוסייה החרדית: החגים זה זמן הקניות.

אורי מקלב: ערבי חגים ומוצאי חגים, כמו שראינו את זה בחגים האחרים.

אורי מקלב: על מה התלוננו?

אורי מקלב: אנחנו עושים את רוב המחזור שלנו בזה.

אורי מקלב: דיברנו על התנצלות, אני רוצה עוד משהו על התנצלות.

אורי מקלב: העלינו היום שאילתה דחופה בנושא פגיעה בבתי כנסת, מקום קדוש.

אורי מקלב: אני מבין שגם היושב-ראש מזדהה, כמו שאנחנו מזדהים כשפוגעים ברגשות הדתיים של אנשים אחרים.

אורי מקלב: אפילו לא הרחבנו מה עשו שם – צלבי קרס ועוד עוד דברים היו שם.

אורי מקלב: לא מזמן היה שם ניסיון הצתה.

אורי מקלב: ולא רק זה, בפסח באו וזרקו חמץ בתוך בית הכנסת, שמו שם, כדי לפגוע ברגשות הדתיים.

אורי מקלב: אבל אחרי זה היה מה שהיה אתמול בבוסתן הגליל – התקפה מכוערת ביותר, מבישה מאוד.

אורי מקלב: אדם בודד, יכול להיות שזה אדם בודד, אבל אנחנו יודעים שמאחורי אדם בודד כזה – אני רוצה להניח שהוא לא כזה, שהוא לא איזה חריג.

אורי מקלב: אנחנו יודעים על עוד דברים, אנחנו רואים נהגי אוטובוסים ואנחנו רואים לפעמים, לצערי, כל מיני אנשים – אני לא רוצה להגיד דווקא ממגזר מסוים – שרואים איך שהם מתנהגים מול אוכלוסיות, בגלל ההסתה, ההכפשה וההשמצה.

אורי מקלב: בתקופה הזאת יותר.

אורי מקלב: דווקא הממשלה הזאת צריכה להיזהר מאוד.

אורי מקלב: לא בגלל שאנחנו לא חברים בקואליציה, בגלל שאנחנו צועקים ובאים ואומרים על פגיעה ברגשות, על פגיעה באורח החיים שלנו, על ניסיון לשנות את אורח החיים שלנו.

אורי מקלב: ואז הם באים, וכדי להצדיק את עצמם עומדים פה שרים ומתחילים להגיד על מערכת הכשרות שהיא מושחתת ולא הייתה טובה, ומשמיצים אותה מכל כיוון.

אורי מקלב: ראש הממשלה אומר את זה על מערכת הכשרות; אתה, שמגיע מהציונות הדתית, שבמשך שנים רבות – או גם היום – ברובן אתם ניהלתם, פחות או יותר, את נושא הכשרות.

אורי מקלב: נושא הכשרות הוא לא בדיוק הציבור החרדי, הרבנות הראשית.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שצריך לתמוך ברבנות הראשית ולא לפגוע בה, בגלל שהיא נותנת כשרת בסיסית לאנשים עם מסורת.

אורי מקלב: רוב אזרחי המדינה היהודים, אדוני היושב-ראש, הם שומרי מסורת.

אורי מקלב: הם שומרי מסורת; הם לא אוכלים חמץ בפסח, מגיעים ביום כיפור, או בכל אופן יודעים מה זה, שומרים על מסורת מאבא, מסבא.

אורי מקלב: כמה אנשים, אחוזים, לא שותים חלב אחרי ארוחה בשרית או לא שותים כוס קפה עם חלב בארוחה בשרית?

אורי מקלב: דווקא אנשים שבכלל לא כאלה, אנשים שהם רחוקים מהדברים – או לא נראים כאלה, ודאי – הם שומרים, יש מסורת כזו.

אורי מקלב: כמה אנשים בחוץ לארץ לא אוכלים במקומות רבים, לא אוכלים כל דבר?

אורי מקלב: זה בגלל שהם שומרים כשרות, יש בהם איזה סוג של מסורת של כשרות, גם של אמונה, גם של תורת ישראל, אבל גם מאבא ומאימא, מהסבא, מה שהם ראו אצל הסבתא, מה שהם ראו אצל האימא, מה שהיא סיפרה להם שהיא ראתה אצל הסבתא שלה.

אורי מקלב: אנחנו בוכים על כך שהולכים לעקר את זה.

אורי מקלב: זה מה שהם דורשים, וזה מה שצריך לתת להם.

אורי מקלב: אנו, זכותנו להקפיד יותר.

אורי מקלב: אנחנו מקפידים יותר, אבל ודאי שאנחנו חושבים ואנחנו רואים את זה כדבר בסיסי וחשוב.

אורי מקלב: אז להטיח בנו, להטיח בנו שאנחנו לא נמצאים ברבנות ולכן אין לנו זכות להגיד את הדבר הזה?

אורי מקלב: גלוי וידוע שבמשך שנים רבות מה שאנחנו עושים פה – אנחנו יכולים לעשות מגילת יוחסין שלנו, אנחנו יכולים לשמור על הכשרות שלנו, אנחנו יכולים לחיות בתוך מקום שבו פחות אכפת לנו השבת.

אורי מקלב: שבת זה דבר שעד לא לפני הרבה שנים הוא לא היה שאלה של דת או לא דת, זה היה יהודי או לא יהודי – זה היה הנושא של שבת.

אורי מקלב: גם אם אדם לא הקפיד יותר, הוא ידע – זה מסמן אותך.

אורי מקלב: אני גם שואל: במה זה נקרא – אנחנו אומרים שאנחנו נמצאים במדינה יהודית.

אורי מקלב: אנחנו פה שומעים: מדינה יהודית ודמוקרטית, יהודית לפני דמוקרטית, אבל אנחנו עדיין, רובנו רוצים, וודאי אנחנו חושבים שכל הזכות שלנו, זכות הקיום שלנו – שאנחנו מדברים פה – זה בגלל שאנחנו יודעים שקיבלנו את ארץ ישראל בתור מתנה מאלוקים, כעם הנבחר שצריך להיות פה, בהבטחה האלוקית שיש פה.

אורי מקלב: והוא גם אומר עוד דברים, הדברים הם שהוא עשה איתנו ברית.

אורי מקלב: החוזה שהוא חתם איתנו, יש בו הרבה סעיפים, אבל הסעיף הראשי, הסעיף שהוא היסוד, הפלטפורמה לחתימה הזאת, זה שלושה דברים: אחד מהדברים האלה זה הנושא של שבת.

אורי מקלב: אני לא מדבר גם על המדינה הזאת, שקמה על בסיס של התחייבות של שמירת שבת במקומות האלה, והכשרות היא חלק מהדברים האלה.

אורי מקלב: ובזה ובעוד אנחנו עדים לכך שכל הזמן מנסים לקעקע ולקעקע בתוך הדבר הזה, בלי טיפת אחריות, ולהכפיש ולהשמיץ את הדברים שנמצאים ולהכפיש את הציבור החרדי.

אורי מקלב: איפה ראש הממשלה, שראה את הדברים האלה?

אורי מקלב: הוא שומע כל דבר, על כל ציוץ.

אורי מקלב: הוא לא הגיב ולא בא ואמר שהוא מגנה את הדברים האלה, בין אם זה פגיעה בבית הכנסת, בין ההתנפלות והניסיון המביש הזה לא לתת לאנשים להסתובב או לקנות משהו – בגלל שאתה חרדי, כחרדי לא תיכנס למקום, לא תהיה במקום הזה, תלך מפה.

אורי מקלב: איזה מילים בוטות, איזה מילים מכפישות, משמיצות.

אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד לכם דבר אחד: אני שמתי לב לכל הגזרות שיש לנו.

אורי מקלב: יש משהו אחד – כל דבר שונה, וזה לא משנה אם זה נושא המשקאות, נושא הרב-קו, נושא החד-פעמי או נושא המס על הבריאות – יש בזה צד שווה אחד: הניסיון לשנות את אורח החיים של האנשים.

אורי מקלב: לשנות אותם.

אורי מקלב: זו נקודות המפתח.

אורי מקלב: מה אני עושה להם?

אורי מקלב: אני לא מסביר להם, אני לא מדבר איתם.

אורי מקלב: סוג של חינוך; סוג של לכפות את אורח החיים; לשנות את ההרגלים שלך.

אורי מקלב: אומרים: שלא תחשבו.

אורי מקלב: מה זה המשקאות?

אורי מקלב: המשקאות, מה שאומרים לך: מס בריאות, כלומר אנחנו יודעים כבר שאדם מתנהג בבריאות והוא כבר יודע מה הוא עושה לבית.

אורי מקלב: למשל, לא מגבילים אותנו בקנייה של דברים לא בריאים: של שמן, חמאה, גבינה שמנה וסוכר.

אורי מקלב: לא עושים על זה מס.

אורי מקלב: תעשה על זה מס.

אורי מקלב: הרי אלה דברים שבסופו של דבר הם דברים לא בריאים.

אורי מקלב: אני אומר לך: משקרים אותנו וזורים חול.

אורי מקלב: אז תגיד שאתה רוצה מס על הציבור.

אורי מקלב: תגיד.

אורי מקלב: הרי בכלל זה הגיע ממשרד הבריאות?

אורי מקלב: בכלל, משרד הבריאות – אנחנו יודעים איפה נמצא שר הבריאות?

אורי מקלב: אני לא יודע איפה הוא נמצא.

אורי מקלב: מה שכן אנחנו יודעים זה שהוא יכול לקנות את השירותים של אבי ניסנקורן, שזה איש מאוד מכובד, בעשרות אלפי שקלים לחודש, כדי לייעץ לו לעמוד מול האוצר.

אורי מקלב: לא שומעים.

אורי מקלב: הגמגומים האלה בנושא ארנונה, לא מרגישים בכלל שיש שר.

אורי מקלב: ותראו, אני דיברתי קודם על ההבדל.

אורי מקלב: תבקשו סליחה מהאנשים הקודמים שבאחריות.

אורי מקלב: לא היה פופולרי שר הבריאות.

אורי מקלב: שר הבריאות שילם מחיר פוליטי מאוד מאוד כבד – הוא היה עלול לשלם – בגלל שהוא עמד מול הציבור בדבר הזה.

אורי מקלב: גם אם היינו חלוקים עליו בהרבה דברים, אנשים עשו את שלהם.

אורי מקלב: הם עשו את שלהם בתחבורה, עשו את שלהם בבריאות ועשו את שלהם במשרדים אחרים, כל אחד במקום שלו.

אורי מקלב: שר הפנים עשה את זה, ואחרים עשו את זה.

אורי מקלב: אנחנו גם עשינו: עמדנו מול ציבור ושילמנו מחיר יקר מאוד.

אורי מקלב: הציבור בא אלינו בטענה על כך שלא התמודדנו ולא נלחמנו עם הרשויות, עם הממשלה, על כל מיני גזרות.

אורי מקלב: כשהגיעו החגים ואנחנו אסרנו על אנשים לבוא לבית הכנסת, אסרנו עליהם להתכנס והגבלנו אותם בלימודים.

אורי מקלב: יש לי תלונות – בחינוך החרדי מעולם לא הייתה שביתה.

אורי מקלב: מעולם לא שבתו.

אורי מקלב: בחינוך החרדי לא הייתה שביתה, ולא קשור על מה.

אורי מקלב: ויש בעיות: תנאי שכר שילמו שם?

אורי מקלב: אין לנו כסף.

אורי מקלב: יש קשיים כלכליים.

אורי מקלב: ידעו דבר אחד – מי שבא ללמד יודע דבר אחד: זה ערך.

אורי מקלב: אתה לא סוגר חמצן לחולה.

אורי מקלב: אתה לא מפסיק לימודים.

אורי מקלב: קודם כול, אתה מלמד.

אורי מקלב: עם כל זה אמרנו: יש לנו מתווה חינוך שלנו, שהיום הוא הרבה הרבה יותר מקל – ואתה מכיר את זה – תלוי בשר.

אורי מקלב: באנו ואמרנו: אנחנו לא מוותרים על הרבה דברים, על הפגנות.

אורי מקלב: ראיתם איזה דגלים?

אורי מקלב: עד כדי כך שבג"ץ ביטל היום את הקנסות שניתנו במשך חודש.

אורי מקלב: הוא ביטל את הקנסות.

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: אי-אפשר למנוע לצאת להפגנה.

אורי מקלב: אם אתם גם מנעתם הפגנות ונתתם דוחות, ולא משנה על מה זה היה, אז עכשיו הכול בטל.

אורי מקלב: זו תפיסה אחראית.

אורי מקלב: אנחנו רואים פה איך מתמודדים עם בריאות.

מנסור עבאס: תודה.

אורי מקלב: אדוני, אני מסיים.

מנסור עבאס: משפט אחד.

שלמה קרעי: יש לך עוד חמש דקות.

מנסור עבאס: למה?

שלמה קרעי: רוטמן נותן לך תרומה.

אורי מקלב: זה בתוך האופוזיציה.

אורי מקלב: אתה לא מתערב לנו, נכון, אדוני היושב-ראש?

מנסור עבאס: שמחה רוטמן נותן לו חמש דקות?

שלמה קרעי: יש לו חמש דקות.

אורי מקלב: אני מודה לך.

אורי מקלב: מה שנקרא: בשמחה רבה.

מנסור עבאס: אבל אנחנו צריכים את הסכמתו.

שלמה קרעי: הוא בא ואמר לי.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: לא, הוא מסמן שלא.

שלמה קרעי: – – –

מנסור עבאס: בסדר, אורי, אנחנו נסיים.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש אני אומר לך שבסופו של דבר אם נעבור על כל הגזרות – גם נושא הרב-קו, מה זה?

אורי מקלב: להכריח אותך להשתמש באפליקציה.

אורי מקלב: נושא הבריאות – לא הלכו על מסעדות ועל כבד אווז.

אורי מקלב: תראה מה קרה כאן בשירות הרפואי.

מנסור עבאס: שלמה, איפה דוד וישראל כץ?

שלמה קרעי: דוד צריך להגיע.

מנסור עבאס: אוקיי.

אורי מקלב: אתה רופא, ואתה מכיר את הדבר הזה והיית רופא בשירות הציבורי, אבל אתה גם רופא פרטי.

אורי מקלב: אני לא יודע בדיוק מה היית.

מנסור עבאס: רופא שיניים.

אורי מקלב: רופא שיניים.

אורי מקלב: לא עמדת רק במה שאנחנו – בזכותנו יש בריאות שיניים ורפואת השיניים – – –

איתן גינזבורג: – – –

אורי מקלב: מה זה?

אורי מקלב: מי?

מנסור עבאס: דיבר, דיבר.

איתן גינזבורג: דיבר?

אורי מקלב: – – – רוטמן.

מנסור עבאס: אוקיי, אז אנחנו צריכים להתקדם, חברים.

מנסור עבאס: הזמן קצר.

אורי מקלב: שמחה נתן לי.

אורי מקלב: שמחה נתן או לא נתן?

שלמה קרעי: נותן חמש דקות מהזמן שלו.

מנסור עבאס: לא, אנחנו לא יכולים.

מנסור עבאס: לא יכולים.

מנסור עבאס: איפה שמחה?

מנסור עבאס: איפה שמחה?

איתן גינזבורג: את כל השינויים האלה עושים רק דרך המזכירות.

איתן גינזבורג: אין אפשרות – – –

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אז תודה, תודה.

אורי מקלב: אבל זה בהסכמה.

אורי מקלב: הרי זה לא בדברים – – –

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: אני – – – לא רוצה להקשיב.

איתן גינזבורג: הוא לא רוצה להקשיב ליושב-ראש.

אורי מקלב: אז אני מסיים.

מנסור עבאס: סיימת.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: אני מאוד מודה לך.

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: אני רק – – –

מנסור עבאס: אני מאוד מודה לך.

אורי מקלב: חצי דקה על מס הבריאות.

אורי מקלב: אדם משלם מהמשכורת שלו מיסים מלאים.

אורי מקלב: הרופא משלם מיסים על הרווח שלו.

מנסור עבאס: תודה.

שלמה קרעי: זה בהסכמה.

איתן גינזבורג: לא – – –

אורי מקלב: מה זה עכשיו שאתה בא ואומר – אני מסיים, אני במשפט סיום – – –

מנסור עבאס: אני מאוד מודה לך.

אורי מקלב: – – – תשלם 40% על זה שאתה הולך לרופא פרטי.

אורי מקלב: לחזק את הרפואה הבריאותית הציבורית, שגם היא לא טובה?

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד ביטן – אינו נוכח.

אורי מקלב: אבל יש כאן מרכז.

יואב קיש: – – – ורק להעביר משמחה רוטמן.

מנסור עבאס: שיצא מולי בטלפון שלו.

מנסור עבאס: אין בעיה.

יואב קיש: אבל תן את הזמן זה בינתיים, כדי שלא יהיה – – –

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: הוא סיים.

מנסור עבאס: מבחינתי, הוא סיים.

יואב קיש: אני לא רוצה שתהיה בעיה עם – – –

מנסור עבאס: הוא סיים.

מנסור עבאס: הוא כבר שתי דקות או שלוש דקות מעל.

יואב קיש: אז תן לו חמש דקות על הזמן של שמחה.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: חברים, זו לא השיטה.

מנסור עבאס: טוב, תודה רבה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: הינה שמחה.

מנסור עבאס: שמחה, אתה נותן לו חמש דקות?

שמחה רוטמן: כן.

שמחה רוטמן: אם יתברר כאמת – – –

מנסור עבאס: בבקשה, יש לך שלוש דקות.

אורי מקלב: תראה איך אנחנו עומדים על משמרתנו בחירוף נפש.

אורי מקלב: מי היה מאמין שאני אעמוד פה ואחרף את נפשי כדי לדבר עוד חמש דקות על זה שמבקשים.

אורי מקלב: אבל אני יודע שזה התפקיד שלנו ולכן – – –

מנסור עבאס: אתה יודע מה?

מנסור עבאס: תודה רבה לך.

מנסור עבאס: הינה דוד הגיע, אז התור מתארך.

מנסור עבאס: תודה רבה, חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: אתה עולה?

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת דוד ביטן.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: הצלתם את המצב.

מנסור עבאס: בסדר.

דוד ביטן: תודה רבה.

מנסור עבאס: מזל שזה דוד.

דוד ביטן: לא, אין לי בעיה.

דוד ביטן: כמה זמן יש לי?

מנסור עבאס: 20 דקות, דוד.

דוד ביטן: יפה, יפה.

מנסור עבאס: איפה היית?

דוד ביטן: הייתי בפגישה עם נתניהו.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אז עשר דקות ועוד עשר דקות כמה זה?

מנסור עבאס: 20.

דוד ביטן: מאה אחוז.

דוד ביטן: עוד פעם אני מדבר ואתה יושב-ראש.

מנסור עבאס: יאללה, בוא ונדבר על דברים אחרים.

דוד ביטן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כן, מה השאלה?

מנסור עבאס: מה דעתך על תוצאות הוועדה לבחירת השופטים?

דוד ביטן: התוצאות היו ברורות מראש, מה שנקרא.

מנסור עבאס: הקואליציה מתפקדת.

דוד ביטן: בנושאים האלה ודאי.

דוד ביטן: הם עשו מהלך יפה אחד, שאנחנו לא עשינו אותו, לצערי הרב.

דוד ביטן: הם הלכו על בן אדם אחד.

דוד ביטן: אז הם ריכזו כוח.

דוד ביטן: אצלנו הלכו על יותר מאחד, ואז הכוח קצת התפצל.

דוד ביטן: הוא לא צריך להתפצל בהרבה, הוא צריך להתפצל קצת.

דוד ביטן: זה דבר ראשון.

דוד ביטן: דבר שני – האמת היא שהם דאגו שאורלי לוי לא תיכנס, למרות שאורלי לוי יותר מתונה מבחינת העמדות שלה.

מנסור עבאס: אבל הייתה תחרות.

מנסור עבאס: התחרות בעצם הייתה בתוך האופוזיציה.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: הם בעצם יראו פה – הם הלכו נגד אורלי, ובעצם שכנעו כמה ח"כים להצביע אולי רק לרוטמן.

דוד ביטן: אין לי בעיה עם רוטמן.

דוד ביטן: רוטמן בסדר גמור מבחינתי.

דוד ביטן: הוא מייצג אותנו יפה מאוד.

דוד ביטן: מה שהם עשו הוא שהם הוכיחו שלא משנה, כי רוטמן הוא לעומתי לבית המשפט העליון, ולמרות זאת הם נתנו לו להיכנס, כי היה חשוב להם שאורלי לוי לא תיכנס.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: בעיקר בגלל יושב-ראש ישראל ביתנו איווט ליברמן.

דוד ביטן: זאת אומרת, זה מראה שהכול אישי.

דוד ביטן: כשיש דברים אישיים – – –

מנסור עבאס: יש ממד אישי.

דוד ביטן: כשיש דברים אישיים, האידיאולוגיה זזה הצידה.

דוד ביטן: זה מה שאפשר ללמוד מפה.

מנסור עבאס: יש ממד אישי.

דוד ביטן: אבל, לנו זה לא משנה, כי בוועדה למינוי שופטים, אין לנו שם אפילו say.

דוד ביטן: נו, אז מה הוא יעשה שם?

דוד ביטן: יש שם רוב מוחלט.

דוד ביטן: היתרון שהיה לשקד הוא שהיה לה הסכם עם יושב-ראש לשכת עורכי הדין, ואז היא שינתה את האיזון שהיה בוועדה.

דוד ביטן: לנציגי בית המשפט העליון היה רוב מוחלט.

דוד ביטן: היום זה השתנה.

דוד ביטן: הפוך.

דוד ביטן: נציגי לשכת עורכי הדין הולכים עם נציגי השופטים, ואז נציג אחד – אם אתה לוקח את הממשלה, כשהממשלה גם שמה נציגים, אז בן אדם אחד לא יכול לעשות כלום.

דוד ביטן: שקלנו בכלל אם להגיש מועמדות כרגע לוועדה הזאת.

דוד ביטן: בסוף הגשנו.

דוד ביטן: אמרנו: זה לא נראה שלא נגיש, אבל התוצאות לא משנות כלום.

דוד ביטן: הרוב קיים בוועדה, הם יעשו מה שהם רוצים.

דוד ביטן: בזה נגמר הסיפור.

דוד ביטן: זה רק מראה משהו לגבי מה קובע, בעצם, את העניינים.

דוד ביטן: מה שקובע זה בעיקר העניינים האישיים ולא משהו אחר.

דוד ביטן: לגבי יתר הוועדות, ידענו שאנחנו נכניס אחד, ולדיינים ניסינו שיהיה עוד אחד, רק חבל שאף נציג של החרדים לא נכנס לוועדה למינוי דיינים.

דוד ביטן: זה גם כן לא בסדר, נקווה שבעתיד דברים ישתנו.

דוד ביטן: זה בעיקר בגלל שגם מתן כהנא וגם אלקין, יש להם עניין לעשות – אמרתי את זה גם בפעם אחרת כשדיברתי, שמה שמתן כהנא עושה, הוא מייצג בעצם את בנט, את כל הגוורדיה הזאת, הם מציגים כאילו אידיאולוגיה בנושא הכשרות, ונושאים אחרים, ובעצם מה שהם רוצים זה לתת פרנסה ותפקידים לחבר'ה שלהם נגד החבר'ה של החרדים.

דוד ביטן: כאילו, אתם דפקתם אותנו לאורך תקופה, עכשיו אנחנו נדפוק אתכם.

דוד ביטן: משהו כזה.

דוד ביטן: אתה מבין?

דוד ביטן: לכן, זה המצב.

דוד ביטן: אנחנו ידענו שלא ננצח בקרב הזה, כי הקואליציה, יש לה יחד איתכם ויחד עם הרשימה המשותפת 68 חברי כנסת, אז מה רצית שאנחנו נעשה?

דוד ביטן: במיוחד שהם באו ואמרו: אנחנו מרכזים את הכוח רק בבן אדם אחד לכל ועדה – הינה, אני רואה שגם אתה נבחרת, אז מזל טוב.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה לך.

דוד ביטן: לנושא של הקאדים, בסדר גמור.

דוד ביטן: כל הכבוד.

אורי מקלב: דוד, אני לא מבין.

דוד ביטן: כן, מה רצית?

אורי מקלב: – – –

דוד ביטן: אמרתי שאצלנו – הם ריכזו את הכוח, מסיבות שלהם, בעיקר בגלל שאם רייטן לא הייתה נבחרת הקואליציה הייתה מתפרקת על הרקע הזה, כי יש להם הסכם – –

אורי מקלב: – – –

דוד ביטן: – – ששרת הפנים תצטרך לוותר על המקום שלה לשרת התחבורה אם רייטן לא נבחרת.

דוד ביטן: אתה יודע מה זה היה עושה לממשלה?

דוד ביטן: זה היה הורג את הממשלה.

דוד ביטן: אז לכן הם ריכזו את הכוח, שלא יהיו להם בעיות.

דוד ביטן: אנחנו לא ידענו לרכז את הכוח.

דוד ביטן: נתנו שני מועמדים לכל אחד ופה הייתה נפילה.

דוד ביטן: אבל בסדר.

דוד ביטן: אנחנו יכולים להפסיד, אתה יודע.

מנסור עבאס: כן.

דוד ביטן: אופוזיציה יכולה להפסיד.

דוד ביטן: כשהיא מנצחת, עלא כיפאק, אבל היא יכולה להפסיד.

דוד ביטן: קואליציה חייבת לנצח בכל פעם.

דוד ביטן: זה כל העניין, זה כל המשחק.

דוד ביטן: מספיק שאנחנו מנצחים בשתיים-שלוש פעמים, מספיק, כי זה יוצר בעיה.

דוד ביטן: זה מראה על חוסר לכידות של הקואליציה; מראה שיש להם בעיות, אבל הם חייבים לנצח כל הזמן.

דוד ביטן: אני הייתי יושב-ראש קואליציה, הייתי חייב לנצח, וניצחתי כל הזמן.

דוד ביטן: אתה מבין?

דוד ביטן: שאלה הבאה, אדוני היושב-ראש.

דוד ביטן: יש?

דוד ביטן: או לדבר על מה שאני רוצה?

מנסור עבאס: על האולימפיאדה.

דוד ביטן: האולימפיאדה.

דוד ביטן: מה אתה רוצה לדעת על האולימפיאדה, מה אתה רוצה לדעת?

דוד ביטן: תראה, אמרתי לך שאנחנו נזכה בעוד מדליה לפחות.

מנסור עבאס: כן.

דוד ביטן: אשרם, שהיא הכי טובה.

דוד ביטן: לדעתי, אנחנו כן נקבל מדליה, אני מקווה שהיא תהיה זהב.

דוד ביטן: יש עוד סיכוי גם לנבחרת המתעמלות, שגם היא חזקה, ואם יהיה לנו מזל, נקבל.

דוד ביטן: שם זה לא בטוח בכלל, אבל לגבי אשרם, אם לא נקבל מדליית זהב, זו תהיה אכזבה מאוד מאוד גדולה.

דוד ביטן: אני לא רוצה לגרום לה להיות בלחץ, אבל היא השיגה תוצאות בהרבה מאוד תחרויות והיא בטופ העולמי, אין סיבה שלא לקבל.

דוד ביטן: קיבלתי את ההערה שלך שבאמת צריך להשקיע קצת גם בתחומים של המגזר הערבי, כמו למשל אגרוף ודברים מהסוג הזה.

דוד ביטן: צריכים לתת להם את האפשרויות להגיע להישגים, ואתה צודק בעניין הזה.

מנסור עבאס: אולי באולימפיאדה הבאה ישראל תזכה – – –

אלון טל: סימון ביילס – – –

דוד ביטן: שמע, זו בעיה.

דוד ביטן: היא הציגה בעיה.

דוד ביטן: הרי רוב הספורטאים, יש להם בעיות מנטליות ופסיכולוגיות כתוצאה מהתחרות – הלחץ של התחרות, האימונים, זה שאין להם חיים, מה שנקרא.

דוד ביטן: אתה רואה את זה בהרבה מקרים.

דוד ביטן: ראית את זה בנבחרת ההתעמלות האומנותית אצלנו בארץ.

דוד ביטן: היו הרבה כתבות על זה.

דוד ביטן: היא הציגה את הבעיה במלוא חומרתה, ואני מקווה שהיא תצא מהעניין הזה.

דוד ביטן: חוץ מהנושא הזה של כספים, תקציבים לאליפויות, לנסיעות, למאמנים, צריך גם המון פסיכולוגים שילוו את הספורטאים.

דוד ביטן: למדנו שזה חלק מהעניין.

דוד ביטן: לא פסיכולוג שיבוא לאיזה דקה, ממש ליווי מקצועי קבוע, כדי שלא יקרו הדברים האלה.

דוד ביטן: כי אנשים אחרי הספורט צריכים להמשיך לחיות.

דוד ביטן: זה לא שרק הם באים לקחת מדליה.

דוד ביטן: מה יקרה אחרי זה?

דוד ביטן: יש להם חיים מלאים, אז לכן הפגיעה הנפשית היא דבר שצריך לטפל בו, והיא הפנתה את תשומת ליבנו.

דוד ביטן: אני לא ידעתי שהמצב הוא עד כדי כך, ראינו שזה מה שקורה.

דוד ביטן: טוב, יש לי עוד 12 דקות, אז אני יכול לדבר על משהו אחר, אדוני?

מנסור עבאס: מה יש לך להגיד על משק החלב, תכנון משק החלב?

דוד ביטן: תשמע, הרי מה קרה במשק החלב?

דוד ביטן: ניסו להגן על החקלאים, במובן הזה שהם נתנו מחיר מינימום שמתאים ל-2011 על מנת שהם לא יפסידו כסף.

דוד ביטן: כי מה קורה?

דוד ביטן: כמו עכשיו עם הביצים ועם הפירות: יש יבוא, יבוא גדול מאוד של מוצרי חלב, גבינות וכו', אז לכן אתה צריך לחזק את החקלאים המקומיים.

דוד ביטן: אז מה שעשו, על מנת שלא יפגעו ביכולת הכלכלית שלהם, אמרו – שים לב: אנחנו ניתן להם את המחיר של 2011, כאילו הם מקבלים מחיר מלפני הרבה מאוד שנים, על מנת שהמחיר לא יזוז לכיוון השני – והוא היה זז אם יש יבוא.

דוד ביטן: זה בדיוק מה שצריכים לעשות עכשיו, זאת אומרת צריך להבטיח לחקלאים – אם יהיה יבוא צריך לתת להם פיצוי נאות.

דוד ביטן: זה לא רק לתת להם – אני לא יודע, רוצים לתת להם 100 שקל, לא יודע כמה – האמת, לא בדקתי את זה, אבל זה לא מספק אותם, ה-100 שקל האלה לא מספקים.

דוד ביטן: תראה מה קורה בארצות הברית.

דוד ביטן: בארצות הברית מסייעים לחקלאים המקומיים, המון.

דוד ביטן: ברור.

מנסור עבאס: גם באירופה, כן.

דוד ביטן: באירופה גם, בארצות הברית, אז מה הבעיה שאנחנו נסייע גם כן?

דוד ביטן: איזה בעיה?

דוד ביטן: אני לא מדבר על זה שאנחנו רוצים להסתובב במדינה ולראות את עצי האבוקדו ואת עצי הבננות ואת פרי ההדר, לראות את זה בשטחים.

דוד ביטן: אתה לא חייב לראות את זה רק באירופה ובארצות הברית ובכל מיני מקומות.

דוד ביטן: תראה, קח את מרוקו.

דוד ביטן: במרוקו יש חקלאות, שטחי חקלאות די גדולים, יכולים לגדל שם ולהביא את זה לישראל.

דוד ביטן: אז מה עשינו פה?

דוד ביטן: לא עשינו כלום.

מנסור עבאס: אתה יודע, יש משקיעים, נקרא להם, ערבים אזרחי המדינה, שהתחילו להשקיע בחקלאות במרוקו, בעצי הזית.

דוד ביטן: נכון, נכון.

דוד ביטן: רק תבואו.

דוד ביטן: המלך במרוקו – רק תבוא ותגדל אצלו.

מנסור עבאס: כן.

דוד ביטן: הוא מוכן לתת לך מה שאתה רוצה.

דוד ביטן: הם מבינים שאנחנו יודעים לעשות חקלאות, וזה טוב להם שאנחנו נבוא ונשקיע.

דוד ביטן: אבל זה פוגע בחקלאות שלנו, כי ברגע שיזם ישראלי הולך לגדל במרוקו גידולים, אז נראה לך שהוא לא יביא את הגידולים לישראל?

דוד ביטן: איפה הוא ימכור?

דוד ביטן: ימכור גם בישראל.

דוד ביטן: לכן, אנחנו צריכים להגן על התוצרת הישראלית.

דוד ביטן: אני לא מדבר על מצב של מלחמה, על מצב של מגפה, כמו שהייתה, שאתה פתאום נשאר בלי כלום, כל אחד מתכנס לחקלאות שלו ולא נותן לך שום דבר.

דוד ביטן: אז אנחנו צריכים את זה, וצריכים להגן על החקלאות שלנו.

דוד ביטן: אם צריך, לשים כסף ולשלם, לעשות.

דוד ביטן: נכון שאי אפשר לשלם על קילו 80 שקל ו-70 שקל ו-50 שקל, צריך למצוא פתרון לעניין הזה.

דוד ביטן: אבל הפתרון הוא לא בהרס החקלאות, כי בסוף המשווק יקבע את המחיר.

דוד ביטן: אם אתה נותן בהתחלה, המשווק יוריד את המחיר.

דוד ביטן: הוא יביא מחו"ל, יוריד את המחיר בארץ, אבל ברגע שהוא הורס את החקלאות ולא מגדלים בישראל, הוא כבר קובע את המחיר לבד.

מנסור עבאס: נכון.

דוד ביטן: על פי מה שהוא מביא.

דוד ביטן: הוא המשווק.

דוד ביטן: בשביל זה התנגדתי לרפורמה בביצים.

דוד ביטן: כי מה היו עושים?

דוד ביטן: יש כמה משווקים חזקים מאוד.

דוד ביטן: הם יביאו ביצים, יהרסו את כל מגדלי הביצים בארץ ואחר כך הוא יקבע את המחיר של הביצה, כי הוא היחיד שמייבא.

דוד ביטן: אתה מבין?

דוד ביטן: אז מה עשינו פה?

דוד ביטן: מה, אנחנו מורידים מחירים לטווח קצר?

דוד ביטן: אנחנו צריכים להוריד את המחיר לטווח ארוך, לא לטווח קצר.

דוד ביטן: ככה עם החלב ועם הגבינות.

דוד ביטן: אם אתה לא תאפשר לאנשים לגדל פרות על מנת שיהיו חלב ומוצרי חלב מקומיים – אין בעיה, תייבא, את הגבינות אתה מייבא, בעיקר כי גבינות, חמאה, מרגרינה, כל אלה, זה מיוצר בחו"ל; אבל צריך חלב טרי, אתה לא יכול להביא חלב מחו"ל, ששבועיים יהיה באונייה, אתה צריך חלב טרי טרי.

דוד ביטן: ופה, בלית ברירה הממשלה סייעה לחקלאים, כי אם לא, לא היה חלב טרי בישראל.

דוד ביטן: עכשיו, אני רוצה להגיד לך.

דוד ביטן: תראה, נכון שיש את הוותמ"ל, ואנחנו נדבר על זה אחר כך, אבל הממשלה לא עושה מספיק כדי להפחית את מחירי הדירות.

דוד ביטן: בעצם, הם מנסים לעשות אבל לא מצליחים.

דוד ביטן: למה הם לא מצליחים?

דוד ביטן: דווקא לפיד התחיל טוב, כשהיה שר האוצר הוא הקים חברה להשכרה, של השכרת דירות, אני לא זוכר איך קראו לה – "דירה להשכיר" קראו לה, כמו הסרטון לילדים הקטנים, שהיינו מראים את זה לילדים.

קריאה: הסיפור.

דוד ביטן: את זוכרת את זה?

דוד ביטן: אני הייתי רואה את זה יחד עם הילדות שלי כשהן היו קטנות.

דוד ביטן: קראו לחברה "דירה להשכיר".

דוד ביטן: דווקא רעיון מצוין.

דוד ביטן: הרעיון הוא להגדיל את ההיצע של דירות להשכרה במחיר מוזל ולהקטין בעצם את הביקוש לקנייה, לרכישה.

דוד ביטן: זה רעיון מצוין.

דוד ביטן: אלא מה, החברה כמעט לא עשתה כלום.

דוד ביטן: מעט מאוד דירות, במשך – – –

מנסור עבאס: למה?

דוד ביטן: אף אחד לא דחף את זה, מצד אחד, ומצד שני, הבנקים לא היו מוכנים לתת לקבלנים הלוואות להקמת הדירות, כי זה בניגוד לדירה שאתה בונה – כשאתה בונה דירה ואתה מוכר אותה, אז צ'יק-צ'ק אתה מגלגל את הכסף; פה, אתה משכיר ל-20 שנה, ל-25 שנה, אז אתה צריך להחזיר את הכסף לאט-לאט.

דוד ביטן: הבנקים היו צריכים לתת הלוואות.

דוד ביטן: מה הבנקים דרשו?

דוד ביטן: הבנקים דרשו הון עצמי.

דוד ביטן: אם קבלן צריך להשקיע הון עצמי כל כך גדול, אז אין לו.

דוד ביטן: הקבלנים אולי בונים הרבה, אבל אין להם הון עצמי אדיר.

דוד ביטן: פה הבנקים היו צריכים לדאוג שהבנקים ישנו את הכללים על מנת לתת הלוואות לעניין הזה.

דוד ביטן: הממשלה הייתה צריכה לעשות את זה, והיא לא עשתה את זה.

דוד ביטן: הממשלה לא בנתה מספיק דירות להשכרה מיוזמתה, לא הוציאה מספיק נכסים, אז יוצא שרק עכשיו התחילו לבנות דירות להשכרה.

דוד ביטן: אנחנו מדברים, מהתקופה שלפיד היה שר אוצר.

מנסור עבאס: ב-2013.

דוד ביטן: 2013 – עברנו כמעט עשר שנים, אז מה עשינו פה?

דוד ביטן: אז קודם כול, כישלון ראשון – שלא עבדו על העניין הזה.

דוד ביטן: דבר שני – וזו הייתה הבעיה העיקרית, וכחלון למד אותה אבל עשה אותה לא מספיק טוב – זה שהמדינה היא הספסרית העיקרית של מחירי הקרקע.

דוד ביטן: למינהל יש עניין לגבות כמה שיותר, וגם לאוצר יש עניין, כי הוא מקבל מהמינהל את הרווחים לתקציב המדינה.

דוד ביטן: אז מה עשו?

דוד ביטן: היו מפרסמים מכרז, הקבלנים היו מתחרים על המכרז, נותנים מחיר גבוה, ובמכרז הבא מחיר המינימום היה המחיר הגבוה של המכרז הקודם, ואז יצא שמחירי הדירות כל הזמן עלו, בעיקר בגלל מכרזי המינהל.

דוד ביטן: זו הייתה הבעיה השנייה.

דוד ביטן: בא כחלון, עשה את התוכנית שלו – הוא קבע בעצם שמחיר הקרקע יהיה כמה שיותר נמוך, אבל מוגבל, זה לא לכל המכרזים של המינהל.

דוד ביטן: עכשיו בא שר השיכון החדש ואומר: אני קובע מחיר מטרה, מחיר גבוה, קובעים מחיר ואתה מתחיל להוריד ממנו.

דוד ביטן: אז קודם כול צריך לשנות את השיטה, שמחיר הקרקע לא יהיה כל כך גבוה.

דוד ביטן: למשל, ברמת הגולן אתה קונה קרקע במעט כסף ובונה, ובעצם אתה מקים וילה בסכום מאוד נמוך, כי מחיר הקרקע הוא נמוך.

דוד ביטן: בישראל מחיר הבנייה הוא ברור, יש אותו.

מנסור עבאס: סביר.

דוד ביטן: מחיר הקרקע הוא המשתנה העיקרי.

יואב קיש: – – –

דוד ביטן: יכול להיות.

דוד ביטן: עוד מעט יתחילו לייבא את הדירה עצמה, ואז לא תהיה בעיה, נכון?

דוד ביטן: כמו הביצים.

דוד ביטן: בעיה שלישית שקיימת: איפה שמחיר הקרקע הוא הכי גבוה זה במרכז הארץ, נכון?

דוד ביטן: במרכז הארץ רוב הקרקע במרכזי הערים הגדולות – תל אביב, ראשון, חולון, בת ים, הרצליה – היא קרקע פרטית, לא קרקע של המינהל, במרכזי הערים, איפה שהקרקע מאוד יקרה.

דוד ביטן: אז במקום שיאפשרו יותר זכויות בנייה לאלו שעושים פינוי-בינוי או שבונים – נגיד שמותר לבנות 10 דירות לדונם?

דוד ביטן: תן לו 20, לקבלן, על מנת שיהיה לו שווה לבנות יותר דירות, ואז יהיה היצע דירות גדול יותר.

דוד ביטן: עכשיו, בעניין הזה יוצא שלא נתנו.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: כי המינהל – המדינה, בכל הוועדות, אתה יודע איפה היא נותנת זכויות בנייה גדולות?

דוד ביטן: בקרקעות של המינהל, לא בקרקעות הפרטיות.

דוד ביטן: אז עוד פעם המינהל מתחרה – – –

מנסור עבאס: כדי להצדיק את המחיר הגבוה של הקרקע.

דוד ביטן: כן, לא, המינהל מתחרה בעצם באזורים הפרטיים.

דוד ביטן: מה קורה?

דוד ביטן: אם עכשיו יש תוכנית תב"ע בקרקע של המינהל, היא עוברת מהר ונותנים כמה שיותר זכויות.

דוד ביטן: תוכנית בקרקע פרטית – מלחמות עולם, הרבה זמן, ולא נותנים הרבה.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: הרי הרוב בערים הגדולות, זה בעצם הקרקע שצריך להגדיל בה את ההיצע.

דוד ביטן: אתה לא יכול להגדיל את ההיצע רק לדירות מינהל; אתה צריך להגדיל גם בקרקע פרטית.

מנסור עבאס: מה האינטרס של המינהל?

דוד ביטן: אמרתי לך מה: להרוויח כמה שיותר כסף ולתת אותו למדינה.

דוד ביטן: הרי מי מנהל את המינהל?

דוד ביטן: האוצר.

דוד ביטן: אז הם צריכים לשנות כיוון.

דוד ביטן: דבר נוסף זה ראשי רשויות.

דוד ביטן: ראשי רשויות לא רוצים שתבנה דירות.

דוד ביטן: אז בזמנו הצעתי, ועכשיו אני רואה את זה בחוק ההסדרים סוף-סוף: יש בנייני משרדים באזורי תעשייה שהם לא פעילים מי-יודע-מה – תהפוך אותם לדירות.

דוד ביטן: אז כמובן שראשי ערים מתנגדים התנגדות מוחלטת בגלל הנושא של הארנונה, בגלל שהם צריכים לתת שירותים ליותר תושבים.

דוד ביטן: בעצם היום, על כל דירה שאתה בונה, אתה צריך להשקיע הרבה יותר ממה שאתה מקבל בארנונה.

דוד ביטן: זה בערך ב-66% – אז 33% אתה מוסיף על כל דירה.

דוד ביטן: אז הם אומרים: אין לנו מספיק כסף.

דוד ביטן: הם מעדיפים לבנות לתעשייה ולמסחר.

דוד ביטן: אז צריך להכריח את ראשי הרשויות, עם כל הכבוד, לאפשר את זה, ואחר כך יפתרו להם את הבעיה, או באמצעות תקציבי איזון מהמדינה או בדברים אחרים.

דוד ביטן: הם גם רוצים המון תשתיות.

דוד ביטן: נותנים לך תשתיות בעד מיליארדי שקלים, מה שמעלה את מחיר הדירה, אתה מבין?

דוד ביטן: זה לא שהתשתיות באות מהאוויר.

דוד ביטן: פעם אחת היה לי ויכוח במועצת עיריית ראשון.

דוד ביטן: באו הירוקים ואמרו: אנחנו רוצים שהבנייה תהיה ירוקה.

דוד ביטן: בנייה ירוקה מעלה ב-6% את מחיר הדירה.

דוד ביטן: בסדר, גם אני בעד בנייה ירוקה, אבל מה קורה?

דוד ביטן: באים הירוקים, מעלים ב-6%; באים מכבי אש, מציבים תנאים, מעלים ב-4%; באים הג"א, מעלים את זה עוד.

דוד ביטן: אז מרוב שאתה מעלה את מחיר הדירה יוצא שבעצם המחיר עולה כל שנה.

דוד ביטן: הוא לא עולה רק בגלל האינפלציה, הוא עולה גם בגלל דרישות בתשתיות דרישות בבנייה, שהן טובות, אבל תחליט מה אתה רוצה: להוריד את מחירי הבנייה או לעשות את זה הכי טוב בעולם.

דוד ביטן: אז כל הדברים האלה הם דברים שמישהו צריך לטפל בהם, ולא מטפלים, אתה מבין?

דוד ביטן: מתחילים, רוצים, ובסופו של דבר לא עושים, ויש עוד הרבה בעיות אחרות.

דוד ביטן: בסופו של דבר, אם לא יתכננו את המערכת כמו שצריך, אני אומר לך, מחירי הדירות בחיים לא ירדו, ולא משנה מה הם עכשיו עושים, חוק ההסדרים וחוק זה.

דוד ביטן: אני מדבר על זה בכל המקומות, כולל בכפרים הערביים וכולל בערים הערביות.

דוד ביטן: צריכים להגדיל את היצע הדירות.

דוד ביטן: את היצע דירות אתה לא יכול להגדיל מהיום למחר – אתה צריך לעשות תכנונים, תוכניות מתאר, להריץ אותן מהר, ליצור היצע במתאר ואחר כך ליצור היצע בבנייה ואחר כך ליצור הקטנה של הביקוש.

דוד ביטן: הקטנה של הביקוש אתה יכול לעשות רק באמצעות דירות להשכרה.

דוד ביטן: אם זוג צעיר יודע שהוא יכול לשכור עכשיו דירה לעשר שנים במחיר של 3,000 שקלים במקום 5,000–6,000, ואחר כך יביאו לו את זה בחשבון במחיר הדירה אם ירצה לקנות אותה, תאמין לי שאנשים לא ימהרו לקנות דירה.

דוד ביטן: לא ימהרו לקנות דירה, אז לא יהיה ביקוש כזה גדול לדירות.

דוד ביטן: לא מצליחים לייצר כל שנה היתרים למספר הדירות שיש ביקוש לגביהן – יש ביקוש לפחות ל-60,000–70,000 בשנה, וההיתרים היום ירדו לכדי 40,000–45,000, אז איך אתה רוצה שיצליחו?

דוד ביטן: תמיד יש מחסור.

דוד ביטן: את המחסור אתה יכול לתקן רק בדבר אחד: בזה שאתה יוצר דירות למשל במקום משרדים, כי הבניין בנוי, החנייה בנויה, התשתית בנויה, הביוב בנוי, ואתה רק צריך לעשות החלפה.

מנסור עבאס: כן.

דוד ביטן: אתה צריך ב-100,000 כאלה לעשות החלפה, ואז אתה עוצר את ההפרשים בביקוש.

דוד ביטן: תודה רבה, אדוני.

מנסור עבאס: תודה רבה, אדוני חבר הכנסת דוד ביטן.

מנסור עבאס: סקירה מקיפה ועניינית.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שמחה רוטמן.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת צחי הנגבי.

מנסור עבאס: שלמה, קח פיקוד ותדאג שהחברים שלך יגיעו בזמן.

מנסור עבאס: שמחה, חמש דקות.

שמחה רוטמן: רק חמש?

מנסור עבאס: רק חמש.

שמחה רוטמן: רק חמש?

שמחה רוטמן: מה קרה?

מנסור עבאס: כי אורי מקלב לקח חמש דקות מהזמן שלך.

שמחה רוטמן: אבל היו לי 20.

מנסור עבאס: לא, רשום אצלי עשר דקות.

שמחה רוטמן: אה, עשר דקות בסך הכול?

שמחה רוטמן: טוב, בסדר גמור.

מנסור עבאס: חמש דקות מספיק.

שמחה רוטמן: חמש – גם זה טוב.

שמחה רוטמן: כולם רוצים ללכת הביתה, שמעתי.

מנסור עבאס: ברכות על בחירתך לחבר הוועדה למינוי שופטים.

מנסור עבאס: אנחנו בטוחים שתדאג שיהיה לנו ייצוג הולם בבית המשפט העליון ובבתי המשפט האחרים.

שמחה רוטמן: אני מקווה.

אורי מקלב: – – –

מנסור עבאס: לקחת, לקחת.

שמחה רוטמן: הוא רוצה ללכת הביתה.

שמחה רוטמן: למה אתה לא נותן לו?

שמחה רוטמן: אבל הינה, כבר עכשיו הוא סופר לי את הזמן, תראה מה זה.

אורי מקלב: – – –

מנסור עבאס: נתתי לך ונתתי לדוד ונתתי לכולם ואני נותן לכם.

שמחה רוטמן: תכף הוא יתחיל שוב את הזמן.

שמחה רוטמן: הכול בסדר.

מנסור עבאס: בבקשה.

שמחה רוטמן: בסדר, הוא רוצה ללכת הביתה, הוא גר רחוק.

שמחה רוטמן: האמת היא שאני רציתי לבקש ממך, אדוני היושב-ראש, אולי תיתן גם לנו ייצוג הולם בבית המשפט, ואולי נצליח להכניס גם כיסא יהודי לבית המשפט העליון, אחרי שלקחת לנו את ראשות הממשלה.

שמחה רוטמן: אבל בסדר, בעזרת השם.

מנסור עבאס: לפחות בזכות הקולות שלי פעם ראשונה שיש ראש ממשלה עם כיפה סרוגה על הראש.

שמחה רוטמן: בזכות הקולות שלך.

מנסור עבאס: בזכות הקולות שלי.

שמחה רוטמן: טוב, תיקח אחריות.

מנסור עבאס: אני מקווה שבזכות הקולות שלך כחובש כיפה סרוגה יהיה שופט ערבי בבית המשפט העליון.

שמחה רוטמן: בעזרת השם.

שמחה רוטמן: בעזרת השם, יהיו הרבה שופטים.

יצחק פינדרוס: גם מבחינה הלכתית זה טוב שיהיו שם שופטים ערבים מאשר יהודים.

שמחה רוטמן: נתת לי משהו לספר.

שמחה רוטמן: אתה תצטרך לתת לי יותר זמן, כי שים לב, עוד לא התחלתי לדבר – כבר שלוש וחצי דקות.

שמחה רוטמן: בסדר, נסתדר בזמנים אחר כך.

שמחה רוטמן: גם ערוץ הכנסת יגדיל את הזמנים.

שמחה רוטמן: שמעתי את כל הברכות לעובדי הכנסת שאמרו קודמיי, ואני רוצה להצטרף.

שמחה רוטמן: לקראת סיום התקופה ותחילת הפגרה הבאה עלינו לטובה – ובעיקר גם עליהם, נראה לי – באמת תודה רבה על כל העבודה הקשה, וכמובן, לערוץ הכנסת, ונראה לי שאני מדבר גם בשם יושב-ראש הישיבה, על הסרטונים והתמונות והגיפים וכל הדברים שמשמחים – הגיפים והכיפים.

שמחה רוטמן: אבל אני רוצה להגיד תודה רבה.

שמחה רוטמן: היום הכנסת בחרה גם אותי – גם הרבה הרבה בעלי תפקידים, אבל גם אותי וגם את חברתי חברת הכנסת אפרת רייטן להיות בוועדה לבחירת שופטים.

שמחה רוטמן: המספרים הם מספרים, אבל בסופו של דבר הכנסת בחרה שני נציגים.

שמחה רוטמן: אני מתחבר למה שאמר יושב-ראש הכנסת על המאמץ או ההשקעה של הקואליציה, שיהיה נציג של הקואליציה ושל האופוזיציה בוועדות הללו, בכך שהוצבה רק מועמדת אחת.

שמחה רוטמן: אני חושב שמדובר בדבר יפה, בדבר ראוי, ואני מאוד מאוד מקווה שנדע לייצג את כלל הכנסת.

שמחה רוטמן: בסופו של דבר, נכון, העמדה ברורה, והכנסת בחרה, ואני לא חושב שיש מישהו שבחר אותי לתפקיד שלא יודע מה עמדתי על בית המשפט; אני לא חושב שיש מישהו שלא בחר אותי, שלא יודע מה עמדתי על בית המשפט.

שמחה רוטמן: יכול להיות שנשארו עוד כמה וכמה חתולים במדינה שלא יודעים מה עמדתי על מערכת המשפט – אני לא נעול על זה – אבל כל השאר יודעים.

שמחה רוטמן: ובכל זאת, הבחירה הזאת חשובה, ואני רואה אותה כצעד מאוד מאוד גדול בדרך למה שנקרא "אג'נדה", במסע שאליו יצאתי לפני תשע שנים, אפילו קצת יותר, עם חברי יהודה עמרני, כשהקמנו את התנועה למשילות ודמוקרטיה, ואמרנו: מערכת המשפט צריכה איזון.

שמחה רוטמן: מערכת המשפט חייבת להגיע למקום של כבוד לרשויות האחרות.

שמחה רוטמן: מערכת המשפט צריכה לדעת את גבולות סמכותה.

שמחה רוטמן: מערכת המשפט צריכה להשיב לעצמה את אמון הציבור.

שמחה רוטמן: אמון הציבור במערכת המשפט ירד שוב ושוב, פעם אחר פעם, שנה אחר שנה, בכל הסקרים.

שמחה רוטמן: ואני אגלה סוד: זה היה עוד לפני שהקמנו את התנועה למשילות ודמוקרטיה.

שמחה רוטמן: כלומר, הייתי בכיף לוקח את הקרדיט על זה, אבל זה לא – זה קרה הרבה קודם, והיה מישהו שהזהיר מפני ירידת האמון הזאת הרבה, הרבה, קודם.

שמחה רוטמן: נשיא בית המשפט העליון, השופט לנדוי, הזהיר שכאשר בית המשפט העליון ילך למקום של פסיקה בנושאים פוליטיים ומדיניים הוא יאבד את אמון הציבור.

שמחה רוטמן: ואני חושב שהדבר הזה חשוב, שהשופטים כבר בשלב המינוי ידעו לאן בית המשפט הולך.

שמחה רוטמן: בזמנו הייתה פרופ' רות גביזון, זיכרונה לברכה, שלא מונתה לבית המשפט העליון, והדיבור היה על כך שיש לה אג'נדה, ובגלל זה היא לא מונתה לבית המשפט העליון.

שמחה רוטמן: אז האג'נדה הזאת, האג'נדה של ריסון שיפוטי; האג'נדה של מה שנקרא לפעמים באופן לא מאוד מדויק מילולית אבל ציבורית זה מותג, "שמרנות משפטית" – האג'נדה הזאת היא אג'נדה שהיא הכרחית לבית משפט חזק, טוב, מתפקד, שיודע לתת סעד למי שצריך ולמי שנפגע, ולא מפחד מזה שיגידו לו שהוא מתעסק בפוליטיקה.

שמחה רוטמן: פשוט כי מראש בהרבה מאוד מהנושאים הוא אומר: את זה אני משאיר לממשלה, לכנסת, לנבחרי הציבור, לקבל את ההחלטות המדיניות בעצמם.

שמחה רוטמן: אני מאוד, מאוד, מקווה שהבחירה בי משקפת רצון עמוק של חברי הכנסת לשינוי הדבר.

שמחה רוטמן: כן, איתן, כן, קרן – אני יודע ששניכם מאוד מאוד מאמינים בריסון שיפוטי, מאוד מאוד רוצים; קראתם שניכם את הספר "מפלגת בג"ץ" – – –

קרן ברק: – – –

שמחה רוטמן: אני יודע, אני יודע.

שמחה רוטמן: אנחנו עושים מבחן בסוף.

קרן ברק: איתן לא קרא.

שמחה רוטמן: אני לא מאמין.

שמחה רוטמן: אני אדאג לו.

שמחה רוטמן: איתן, הינה, פה מעל הבימה – התחייבות.

שמחה רוטמן: יהיה את הספר.

קרן ברק: עם הקדשה.

שמחה רוטמן: עם הקדשה אישית.

שמחה רוטמן: אני מודה מאוד לכנסת ישראל; מודה מאוד לכל מי שבחר בי.

קרן ברק: – – –

שמחה רוטמן: את רוצה הקדשה אישית?

שמחה רוטמן: ותודה רבה לקרן, שבחרה לא להציב את מועמדותה כנגדי.

שמחה רוטמן: תודה, קרן.

שמחה רוטמן: בכל מקרה, תודה רבה, ואני מאוד מאוד מקווה שבעזרת השם נעשה ונצליח למערכת משפט שמרנית, טובה, שזוכה לאמון הציבור.

שמחה רוטמן: ואנחנו נדבר, בעזרת השם, ציבורית, ואולי גם נצליח להכניס, למרות ראש הממשלה, מעט שופטים יהודים לבית המשפט העליון.

מנסור עבאס: אז יש לך הגדרה מאוד צרה למה זה יהודי.

שמחה רוטמן: לא, לא, אתה אמרת שאת ראשות הממשלה לקחת.

שמחה רוטמן: אולי תשאיר לנו את בית המשפט.

מנסור עבאס: נעלה עכשיו את חבר הכנסת צחי הנגבי.

מנסור עבאס: הוא קצת יותר ממלכתי ממך.

שמחה רוטמן: לא מאמין.

שמחה רוטמן: הוא ביקש ממני שופט ערבי.

שמחה רוטמן: אני אמרתי שאני אבקש ממנו, מראש הממשלה, שופט יהודי.

שמחה רוטמן: הכול בסדר, זאת חלוקה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת צחי הנגבי, היית שר המשפטים, נכון?

מנסור עבאס: אני זוכר את זה, והוא היה ממלכתי.

שמחה רוטמן: יותר ממני?

מנסור עבאס: אני מקווה שהממלכתיות תגבר עליו.

שמחה רוטמן: אני לא מאמין שתופעה כזאת קיימת.

שמחה רוטמן: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה רבה לחבר הכנסת שמחה רוטמן.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת צחי הנגבי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת רוטמן, מה עמדתך ביחס לחוק תכנון משק החלב?

שמחה רוטמן: אני מנוע מלהגיד.

צחי הנגבי: אני מודה לחבר הכנסת רוטמן, ואני יכול לברך אותך עם בחירתך.

צחי הנגבי: אני בחרתי בך.

צחי הנגבי: הייתי שמח לבחור גם בקרן, אבל זה לא הסתייע, ובחרנו נציגים ונציגות טובים לכל הוועדות.

צחי הנגבי: חלק נבחרו, חלק פחות.

צחי הנגבי: אני מאחל לך הצלחה.

צחי הנגבי: זכיתי לעמוד בראש הוועדה לבחירת שופטים לאורך שלוש שנים, בשנים 1996–1999, שנים סוערות במערכת המשפט.

צחי הנגבי: גם בחרנו שופטים ושופטות – מאות שופטים ושופטות איכותיים.

צחי הנגבי: חלקם ברבות השנים עדיין מכהנים במערכת המשפט ותורמים לחוזקה.

צחי הנגבי: אני מעיר לאדוני היושב-ראש, שחבר הכנסת רוטמן הוא בהחלט אדם ממלכתי, אפילו מאוד – כל אחד עם גישתו שלו.

צחי הנגבי: הוא בהחלט אדם שהממלכה, שהצדק, שהחוק, שהמוסר, הם לנגד עיניו.

צחי הנגבי: אני מאחל לו הצלחה רבה.

צחי הנגבי: 20 דקות כבר לא יהיו לי.

צחי הנגבי: דקה כבר נגזלה לברכות, אז אני אנצל את הזמן עכשיו בצורה קפדנית.

צחי הנגבי: ואני אתחיל בשיח, אדוני, עם הציבור בנושא שנוגע לדבר המטריד ביותר שעל סדר-יומה של הכנסת – אם אפשר רק להרגיע שם.

מנסור עבאס: כן, חברי הכנסת, ברשותכם, שלמה ודוד, אנחנו מעוניינים להקשיב.

צחי הנגבי: דוד, ידידי.

צחי הנגבי: חבר הכנסת ביטן, זה מפריע לי קצת, ברשותך.

צחי הנגבי: תודה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קרן ושמחה, ברשותכם, נקשיב לחבר הכנסת צחי הנגבי.

מנסור עבאס: מנהלי הסיעות, בבקשה.

צחי הנגבי: דוד, אתה רוצה לעלות?

צחי הנגבי: תחליף אותי.

דוד ביטן: סליחה, סליחה.

צחי הנגבי: קולך הרועם מפריע.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: אנחנו למעשה עדים לימים מאוד מאוד כואבים ומעיקים בנושא הקורונה.

צחי הנגבי: יש דברים אובייקטיביים ויש דברים שלא היו צריכים להיות.

צחי הנגבי: אובייקטיבית, יש אכן וריאנט, זן בעברית, שהתפתח לאורך השנה האחרונה וכופה את עצמו על הזנים הקודמים, והוא יותר אלים והוא יותר מידבק והוא יותר קטלני והוא יותר בעייתי.

צחי הנגבי: והדבר הזה אכן – קרן, זה מאוד מפריע; אם היו פה 120 איש, זה היה קל.

צחי הנגבי: כשיש פה שלושה-ארבעה אנשים והם מדברים, זה מפריע לי.

צחי הנגבי: אז ברגע שיש וריאנט מן הסוג הזה, נדרשת פעולה.

צחי הנגבי: ובכל העולם מתלבטים, אדוני היושב-ראש, מה הפעולה הראויה.

צחי הנגבי: במדינת ישראל, הממשלה לא קיבלה, נכון לרגע זה – וזה כבר חודש וחצי מתחילת כהונתה – את ההחלטות הראויות.

צחי הנגבי: אני לא יודע לרדת חדרי לב וחדרי בטן ולהיות פסיכולוג ולהבין מה גרם להתמהמהות, לתזזיתיות, להססנות.

צחי הנגבי: אני מניח שכולם רוצים טוב ודורשים טוב, ולכן אף אחד לא עשה בכוונת מכוון, ובוודאי לא בכוונת זדון, אבל התוצאה היא מאוד-מאוד קשה, אדוני היושב-ראש.

צחי הנגבי: במשך חודש וחצי, כשהייתה צריכה להתקבל החלטה מהירה על אכיפה משמעותית, על חזרה כוללת לתו הירוק, על חיסון שלישי – כל הדברים האלה לא פוגעים בכלכלה, כל הדברים האלה לא מהווים מגבלה על אורח החיים שאנחנו כולנו רוצים לשמר, לכל הדברים האלה גם אין עלויות.

צחי הנגבי: פשוט נדרשת מנהיגות.

צחי הנגבי: ועשה ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו מעשה.

צחי הנגבי: הוא היה יכול להתרווח בכיסא כאן; הוא נמצא איתנו עשרות שעות בשבוע – הוא היה יכול להביט בעיניים אפילו עולצות, הייתי אומר, במחדלי הממשלה ובשיתוקה, ולהגיד: בסופו של דבר, הכול לטובה, הם ייכשלו – הציבור יתגעגע אלינו, אנחנו נחזור בגדול.

צחי הנגבי: ראש הממשלה לשעבר נתניהו עשה ההפך: ב-4 ביולי – נדמה לי שזה בדיוק חודש, היום אנחנו באזור 4 באוגוסט – הוא ישב, לאחר שיחות שהוא קיים עם מנכ"ל פייזר ואנשי מודרנה ואנשי מקצוע בארץ ובעולם; אנשים שהיו איתו בקשר שוטף לאורך למעלה משנה וחצי של קרבות הקורונה, ונוצרו ביניהם גם מערכות יחסים אישיות, והוא היה יכול לשאול את דעתם ולדעת מי מהם, לאורך השנה וחצי, היה יותר מדויק, פחות מדויק, מוגזם, אמין.

צחי הנגבי: הוא עשה את התחקיר שלו והגיע למסקנה, שאותה הוא העלה על הכתב ב-4 ביולי ושלח אותה לשר הבריאות ולממשלה.

צחי הנגבי: הוא אמר: הגעתי למסקנה שנדרש כרגע לבצע מהלך כלל-ארצי מקיף, כמו המבצע שעשינו בדצמבר 2020, של חיסון שלישי לאוכלוסייה הפגיעה.

צחי הנגבי: יש את החיסונים, ועשינו הסדרים שאפשרו לרכוש אותם.

צחי הנגבי: שילמנו עליהם.

צחי הנגבי: זה אפילו לא עולה לכם כסף.

צחי הנגבי: רק צריך לבצע מהלך של תוכנית פעולה שמחייבת את קופות החולים, את כל המערכות שצריכות להתארגן, והתוצאה היא שאנחנו מייד נתפוס את התחלואה, כשהיא עדין באיבה.

צחי הנגבי: אני רוצה להגיד לאדוני, בכאב, שהמכתב הזה, שהוא גם נתן לו פרסום פומבי בדף הפייסבוק שלו וגם התקשורת סיקרה את הבקשה הזאת, את ההצעה הזאת של ראש האופוזיציה – על המכתב הזה לא היה אפילו מענה.

צחי הנגבי: תענו.

צחי הנגבי: תגידו: תודה, אדוני ראש האופוזיציה, נביא את הנושא הזה שאתה מציע לנו לדיון דחוף; נכנס את קבינט הקורונה, נעלה את זה לממשלה.

צחי הנגבי: או: אנחנו דוחים על הסף את ההצעה הזאת מטעמים כאלה ואחרים.

צחי הנגבי: לא התייחסות; לא איזושהי אמירה שלפחות מראה על מחויבות לבחון.

צחי הנגבי: בסך הכול, האדם הזה היום נערץ בקרב מנהיגים רבים בעולם כמי שהוביל את ישראל בתקופה קשה, כשכל העולם היה בחוסר ודאות – גם אנחנו.

צחי הנגבי: כל העולם עשה טעויות, גם אנחנו, אבל מדינת ישראל השכילה להפיק לקח מהטעויות שלה, שנעשו בתנאים מאוד מאוד קשים של מגפה שהייתה ראשונה בטיבה ובטבעה זה למעלה מ-100 שנים – סליחה, חבר הכנסת כסיף, זה מפריע קצת.

מנסור עבאס: חברים.

צחי הנגבי: פשוט האולם ריק וכל התהודה נשמעת, זו בעיה.

צחי הנגבי: תודה.

מנסור עבאס: עופר, שב, עופר.

צחי הנגבי: וראש האופוזיציה נתן ביטוי באמת למה שהוא העריך שזאת ההחלטה הנדרשת לאותו רגע.

צחי הנגבי: לא הייתה תשובה.

צחי הנגבי: וזה פחות חשוב, התשובה, זה עניין של נימוס.

צחי הנגבי: מה שלא היה זה מנהיג או מנהיגים שיודעים לתרגם מהר את המצב המשברי לקבלת החלטות.

צחי הנגבי: עכשיו אנחנו עושים את כל הדברים האלה – את התו הירוק, את המגבלות, אני מקווה גם את האכיפה, את הבדיקות, אני מקווה גם את הנושאים שנוגעים לנתב"ג ולפרצות שלו, וכמובן החיסון השלישי – הכול חודש וחצי מאוחר מדי.

צחי הנגבי: התוצאה כבר ברור שהיא תהיה פחות יעילה, כאשר כבר יש אלפים מדי יום.

צחי הנגבי: תחשבו מה זה חודש וחצי כפול אלפים?

צחי הנגבי: זה אין-ספור אנשים שממשיכים וימשיכו להדביק; חלקם מגיעים לתחלואה קשה.

צחי הנגבי: זה באמת כואב, כי יש דברים שהם באמת לא בהקשר האידיאולוגי.

צחי הנגבי: זה לא קשור להשקפת עולם של ימין ושמאל, ערבים ויהודים, חרדים וחילונים.

צחי הנגבי: כל השסעים והמאבקים בתוך השבט הישראלי של אזרחי המדינה לא רלוונטיים לעניין הזה, כך שאפשר היה לקבל את סדרת ההחלטות הנדרשת.

צחי הנגבי: אנחנו נמשיך לעמוד, אדוני היושב-ראש, לצידה של כל החלטה ראויה ונחזק אותה; כפי שגם בכנסת הזאת – אתמול היו חוקים שנוגעים לקורונה, ואנחנו לא גייסנו את הכוחות, כמו שאנחנו רגילים לעשות בימים המיליטנטיים האלה, למרות כאב הבטן הגדול שיש לנו על ההתנהגות הדורסנית של חלק מאנשי הקואליציה, ונמשיך בדרך הזו, כמובן, גם בהמשך.

צחי הנגבי: נושא אחר על סדר-יומנו נוגע לסיפא של דבריי – אדוני היושב-ראש הוא אדם מתון, ובאמת מהווה סמל היום לסובלנות ולהבנה של איך אפשר להתגבר על משקעים כדי לנסות להגיע לתוצאות חיוביות.

צחי הנגבי: אבל רבים מחבריך אינם כאלה, ואנחנו רואים שהגענו למצב שהכנסת כוננה באפריל, ואנחנו באוגוסט, וזה ארבעה חודשים אף אחד מחבריי כאן באופוזיציה – למעט בודדים שמונו בוועדות הראשונות שהיו בתחילת כהונתה של הוועדה המסדרת – לא יכול להשמיע את קולה של האופוזיציה בוועדות הכנסת.

צחי הנגבי: אני לא זוכר מצב שבו לא הייתי שר, מצד אחד, וגם לא יכול להיות חבר כנסת באופן מעשי, מלבד להיות פה בלילות ובימים.

צחי הנגבי: עבודת הכנסת נעשית בוועדות.

צחי הנגבי: הייתי יושב-ראש ועדת הכלכלה לפני דור, והייתי יושב-ראש ועדת הכנסת, והייתי יושב-ראש הוועדות החשאיות של ועדת החוץ והביטחון, והייתי יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון שש שנים.

צחי הנגבי: אני יכול לומר לך – ואתה כבר ודאי מכיר – שבוועדות נעשית העבודה היסודית, המעמיקה, העניינית התכליתית.

צחי הנגבי: היא לא נגלית לציבור, כי הציבור בדרך כלל רואה בעיקר את הצעקות והצווחות כאן, אבל בוועדות עושים, מה שנקרא, את החקיקה או את הפיקוח הפרלמנטרי על הרשות המבצעת באופן מיטבי.

צחי הנגבי: אבל אנחנו לא יכולים להיות בשום ועדה – לא כי אתם מונעים מאיתנו להיות חברי ועדה אלא כי אתם נקטתם שיטה שמעוותת את יחסי הכוחות בכנסת בדרך מלאכותית, כדי להבטיח בכל מחיר תפקוד של ועדות מסוימות; לא משנה מה תוצאות הבחירות, לא משנה שפה היו 59:60 ביום השבעת הממשלה, לא משנים המסורות והנוהגים שהיו פה לאורך עשרות שנים – אנחנו, בכל הכוח, נגזול מהאופוזיציה את היכולת לאתגר אותנו בוועדת הכלכלה או בוועדת הכנסת או בוועדת הכספים.

צחי הנגבי: זה לא דבר שאנחנו יכולים לקבל.

צחי הנגבי: זה לא צודק, זה לא הגון.

צחי הנגבי: ואם נשלים עם זה, זה אומר שאנחנו למעשה חוטאים למנדט שהציבור נתן לנו.

צחי הנגבי: אני יכול להבין את הלחץ שיש לקואליציה צרה.

צחי הנגבי: הייתי יושב-ראש הקואליציה ב-2015, בשנה הראשונה והאחרונה בתולדות הכנסת שבה הייתה ממשלה ששלטה ב-59:61.

צחי הנגבי: גיהינום יום-יומי במליאה ובוועדות.

צחי הנגבי: אז מה?

צחי הנגבי: אי-אפשר להתמודד עם המצב הקשה הזה, המעיק הזה, המאתגר הזה, המצאה מחדש של כללי המתמטיקה של הוועדות בכנסת.

צחי הנגבי: זה לא דבר הגיוני.

צחי הנגבי: ולכן חיינו, גם בוועדת הכלכלה – דרך אגב, נתנו את ועדת הכלכלה.

צחי הנגבי: לא רק שנתנו אותה לאופוזיציה, שבראשה עמד אז איתן כבל, אלא שנתנו רוב בוועדת הכלכלה לאופוזיציה, רוב מודע מראש.

צחי הנגבי: לא שמרנו על יתרון של שניים-שלושה או ארבעה, בניגוד להתפלגות של יחסי הכוחות.

צחי הנגבי: אפילו לא אחד.

צחי הנגבי: איתן ביקש שניתן לו רוב, ואמר: תסמוך עלינו, ביום שאתם תזדקקו לי אני אהיה יו"ר שלכם.

צחי הנגבי: זה לא היה הכי מדויק, כי כשנזקקנו לו במאבק על הוצאת הגז מן המים – ופה האופוזיציה נלחמה מלחמת עולם כדי למנוע את הוצאת הגז הטבעי מן המים – הרוב הזה היה נגדנו בוועדה.

צחי הנגבי: אבל התמודדנו, לא עשינו שינויים.

צחי הנגבי: לא הדחנו את היו"ר, למרות שהרוב יכול להדיח את היו"ר.

צחי הנגבי: כיבדנו את העניין.

צחי הנגבי: אני זוכר את ראש הממשלה, בפעם הראשונה בתולדות מדינת ישראל, מתייצב בוועדה של הכנסת כאחרון הח"כים, ומנסה לשכנע את איתן כבל ואת חברי הוועדה, שהמדיניות שראש הממשלה אז הוביל והממשלה אימצה להוצאת הגז מן המים היא מדיניות נכונה.

צחי הנגבי: דרך אגב, הוועדה לא אימצה את הבקשה שלו.

צחי הנגבי: בסופו של דבר במליאה הצלחנו, באמצעות הרוב הדחוק שהיה לנו, להפוך על פיו את המצב שהיה בוועדה, ולתת אור ירוק למדיניות הממשלה.

צחי הנגבי: אבל לא נמנענו מן הקשיים שנגזרים מהעובדה שאנחנו קואליציה צרה.

צחי הנגבי: כתוצאה מזה שזה קשה לנו, אז אנחנו הופכים על פיה את הקערה, ומקבלים החלטות שמשנות סדרי עולם?

צחי הנגבי: לכן בעניין הזה, אדוני היושב-ראש, אני עוד אחזור לכאן, אני מניח כשהחוק הזה יגיע לפרקו ויעברו 45 יום מהנחתו.

צחי הנגבי: הנחתי על שולחן הכנסת את הצעת החוק שלמעשה אמורה לעגן את המסורת שהייתה נהוגה כאן עשרות בשנים, ועל פיה חלוקת הוועדות נעשית בדרך הגונה.

צחי הנגבי: האופוזיציה, כל אופוזיציה, זכאית לעמוד בראשות ועדות מסוימות, שהחוק נוקב בהן; חלוקת חברי הכנסת של הוועדות תיעשה בהתאמה ליחסי הכוחות בין הקואליציה לאופוזיציה במליאה; גם יושב-ראש האופוזיציה יהיה מוזמן קבוע לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת המשנה החשובה והיוקרתית שלה, ועדת המשנה למודיעין, לשירותים חשאיים ולשבויים ונעדרים – מכיוון שאם אתה עוד גוזל מאיתנו את המיקום ההגון בוועדת החוץ והביטחון, אז אתה כאילו מכניס את ראש האופוזיציה למצוקה: מצד אחד הכי טבעי שהוא יהיה שם, כיוון שהוא – כל ראש אופוזיציה היה בעבר מנהיג כזה או אחר, מודע לנושאי הביטחון ונושאי החוץ, עסק בהם עשרות בשנים, וזה טבעי שגם היה שר חוץ או הביטחון או ראש ממשלה, ואם אתה קובע מספר מקומות מוגבל לאופוזיציה ואחד מהם נלקח על ידי יו"ר האופוזיציה, אז אתה פוגע למעשה בסיעה שלו, בחברים שזכאים להיות חברים מן המניין בוועדה.

צחי הנגבי: לכן הדבר הזה מופיע בחקיקה.

צחי הנגבי: אני דרך אגב עשיתי את זה ללא חוק.

צחי הנגבי: כשהייתי יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון שש שנים, בין השנים 2006 עד 2010 – ב-2012 וב-2013, 2014 כבר לא זכור לי, אבל שש שנים עמדתי בראש הוועדה ומיניתי לחברים בוועדת החוץ והביטחון, וועדת המשנה שלה, החשובה שהזכרתי, את מי שהיו בעבר בעלי תפקידים בממשלה כשר חוץ או שר הביטחון, מחוץ למכסה של חברי המפלגה, למרות שאלו היו במקרה אנשי אופוזיציה.

צחי הנגבי: היו ציפי לבני, שרת החוץ לשעבר, עמיר פרץ, כשר הביטחון לשעבר.

צחי הנגבי: לא עשיתי חשבון אופוזיציוני.

צחי הנגבי: הכנסתי אותם, ועשיתי את הכלל הזה, מכיוון שברור שאנשים שעסקו בנושא של חוץ וביטחון יום-יום, שנים על גבי שנים, יכולים להפרות את דיוני הוועדה, יכולים להיות, למעשה, מעין עולם תוכן, שחי את הנושאים האלה לא פחות מכל החברים האחרים, ואולי יותר.

צחי הנגבי: טבעי שיותר.

צחי הנגבי: הם תורמים לעבודת הוועדה, כי הוועדה איננה ועדה של גוון פוליטי כזה או אחר.

צחי הנגבי: לאחר מכן – אני כבר לא הייתי בוועדה, הייתי כבר בממשלה – הנושא הזה למעשה השתנה מכיוון שהייעוץ המשפטי של הכנסת מצא לנכון, וזו החלטה לגיטימית, שלא יהיו חברים אקס-אופיציו, חברים מכוח תפקיד שהם מילאו בעבר – ולמעשה בזאת הם גם מעלים את מכסת האנשים שמשתתפים בדיונים, ואני מכבד את זה.

צחי הנגבי: אבל אני רוצה לקבוע בחוק את מה שציינתי, והחוק הזה יגיע לכאן, אני מקווה שמייד לאחר הפגרה.

צחי הנגבי: יכול להיות שלא נאלץ להגיע לחקיקה.

צחי הנגבי: אין באמת צורך, אם אנחנו יודעים לכבד אחד את השני, מתוך הבנה שכולם מגיעים בסוף לאופוזיציה.

צחי הנגבי: זה אולי כלל הברזל שמלווה את עשיית הפרלמנט במדינה דמוקרטית.

צחי הנגבי: אני פה 33 שנים, מאז 1988.

צחי הנגבי: היו כבר שבעה מהפכים.

צחי הנגבי: שבעה מהפכים.

צחי הנגבי: יש לי איזו תחושה, שבגלל שבשנים האחרונות, אדוני השר, לא היו הרבה מהפכים – 12 שנים היה שלטון של מפלגה אחת או של השקפת עולם אחת, אז שכחו שזה היה.

צחי הנגבי: היו הרבה.

צחי הנגבי: אני נכנסתי ב-1988, ב-1992 שמיר הוחלף על ידי רבין; ב-1996 נתניהו החליף את פרס שהחליף את רבין, שנרצח, עליו השלום; ב-1999 ברק החליף את נתניהו; ב-2001 שרון החליף את ברק, וכן כהנה וכהנה.

צחי הנגבי: תמיד יש מהפכים, זה דבר טבעי ונכון, ולפעמים אפילו מרענן את המערכת ואת שורות ההנהגה.

צחי הנגבי: אבל אופוזיציה צריכה לזכור שבשלב כזה או אחר היא תהיה בקואליציה, וצריכה להבין איך לנהוג תוך כיבוד כללי המשחק.

צחי הנגבי: אני מקווה שזה מה שאנחנו עושים.

צחי הנגבי: גם קואליציה צריכה להבין שהיא תהיה בשלב כזה או אחר באופוזיציה.

צחי הנגבי: אני מקווה, לגבי הקואליציה הנוכחית, שזה יהיה מהר.

צחי הנגבי: אבל גם אם זה יהיה פחות מהר, זה קורה, ולכן צריך אחת ולתמיד להסיר מסדר-היום את הגישה הזאת, הדורסנית, שמאפיינת את הסיפור של הוועדות.

צחי הנגבי: חבר הכנסת ביטן מופקד מטעמנו על הניסיון להגיע להסכמות, מנהל דיאלוג, אני מכיר אותו שנים רבות.

דוד ביטן: יש בג"ץ ביום – הגענו – – –

צחי הנגבי: כן.

צחי הנגבי: בלית ברירה הגשנו עתירה לבית המשפט הגבוה לצדק בנושא הזה.

דוד ביטן: יש לנו דיון בשני הבא.

צחי הנגבי: ב-9 בחודש נדמה לי שיש דיון.

אלי אבידר: ביטן, תסדר את זה בלי בג"ץ.

דוד ביטן: מה?

אלי אבידר: אתה תסדר את זה בלי בג"ץ.

צחי הנגבי: ואני רק רוצה לומר שאני מכיר את חבר הכנסת ביטן הרבה שנים, לא לחינם הפקדנו בידיו את המשא ומתן.

דוד ביטן: צחי, הרעיונות שלי – הם לקחו אותם בשביל עצמם.

דוד ביטן: אתה לא מבין מה הם עשו?

דוד ביטן: אתה לא מאמין.

דוד ביטן: עוד לא ראיתי דבר כזה.

דוד ביטן: נתתי להם רעיון, גייסו אותו לגבי הקואליציה.

אלי אבידר: חבר הכנסת הנגבי, ביטן מסוגל לעשות משא ומתן, לנצח, ולגרום לנו לחשוב שניצחנו.

צחי הנגבי: זאת המומחיות הכי גדולה של נושא ונותן.

צחי הנגבי: אבל אני אומר, למה בחרנו בביטן?

צחי הנגבי: ביטן הוא אדם, כמו שאתם מכירים אותו, נעים הליכות, איש רעים להתרועע, הוא לא רב בדרך כלל עם אף אחד.

צחי הנגבי: הוא יודע לעמוד על שלו ולהיות נוקשה כשצריך, ויודע גם לוותר ולעגל במקומות הנכונים.

צחי הנגבי: ודווקא למרות הערכים האלה, שמאפיינים את דוד ביטן, הוא לא הצליח להגיע להסכמות.

צחי הנגבי: אז אני אומר, אם דוד לא הצליח להגיע להסכמות – ואני יודע עד כמה הוא אדם גמיש וריאליסט – זה אומר שבאמת לא מדובר פה בכלל בעניינים של היגיון.

צחי הנגבי: מדובר פה באיזה קו שמישהו כופה – אני לא יודע מי, אתם ודאי יודעים יותר – ומעוות את המסורות שנקבעו כאן.

צחי הנגבי: ואת הדבר הזה אנחנו לא נקבל.

צחי הנגבי: אני מבקש באמת, אם מישהו מאזין ושומע, אל תגררו אותנו עוד להחרפת מערכת היחסים כאן.

צחי הנגבי: מספיק, היו שנים קשות, וצריך לנסות לעבוד יחד.

צחי הנגבי: נשארו לי, אדוני?

מנסור עבאס: אנחנו סיימנו את הזמן.

צחי הנגבי: אוקיי, אז אני אשמח להיפגש איתך שוב בעוד חודשיים ונמשיך.

צחי הנגבי: אולי יהיו לי דברים משמחים יותר לומר על הממשלה.

צחי הנגבי: מסופקני.

צחי הנגבי: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת צחי הנגבי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

מנסור עבאס: רבע שעה, אדוני.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הכותרות צעקו: תוספת של מיליונים לבריאות, אבל זה לא פחות מאשר הטעיה של ממש.

עופר כסיף: התקציב הבא עלינו לרעה לא כולל תוספת בכלל, אלא דווקא צמצום.

עופר כסיף: לאמיתו של דבר התקציב כולו, מלבד תקציב הביטחון, הוא תקציב מצמצם.

עופר כסיף: חברי הכנסת, תקציב לא מודדים במספרים מוחלטים, אלא באחוז מן התוצר.

עופר כסיף: אם היינו משאירים את תקציב הבריאות כפי שהיה בתקציב האחרון לפני שלוש שנים – כלומר באותו אחוז מן התוצר של הטווח הארוך – היו נוספים לו היום 4.7 מיליארד שקלים – כלומר גידול של 10.9%.

עופר כסיף: בפועל הוסיפו לו רק 2 מיליארד, שזה גידול של 5% בלבד.

עופר כסיף: למעשה, אם כך, קיבלנו צמצום בתקציב הבריאות.

עופר כסיף: אם לא די בכך, הרי שבתקציב כולו ישנו קיצוץ רוחבי של 1.5% בכל שאר המשרדים, מלבד משרד הביטחון כמובן, ובהתאם – פגיעה קשה בכל השירותים הציבוריים.

עופר כסיף: זה רק קצה הקרחון של פגעו הרע של התקציב החדש.

עופר כסיף: תקציב שמרני ואנטי-חברתי, הפוגע בעיקר במעמדות המוחלשים ובאוכלוסיות המופלות כגון ערבים, נשים, חרדים ותושבי הפריפריה – ברובם מזרחים.

עופר כסיף: איך הממשלה הזאת קוראת להעלאת גיל הפרישה לנשים?

עופר כסיף: צמצום פערים מגדריים.

עופר כסיף: ואיך היא מכנה מיסוי שייקר שירותי בריאות?

עופר כסיף: חיזוק הרפואה הציבורית.

עופר כסיף: ומה לגבי הרפורמה שתייקר את מחירי האוטובוסים ותטיל אגרת גודש על אנשים שנוסעים למרכז כדי להתפרנס?

עופר כסיף: חיזוק התחבורה הציבורית.

עופר כסיף: ומה לגבי העלאת מחירי הלחם?

עופר כסיף: זו תכונה כנראה "הרפורמה בענף העוגות", שהרי אם אין לחם, כנראה שעוגות זה מה שיציע מארי אנטו-איווט להמוני ישראל לאכול.

עופר כסיף: חברי הכנסת, ג'ורג' אורוול קרא את הצעת התקציב של הממשלה, וככל הנראה הוא חוגג עכשיו עם צ'ייסרים בקברו.

עופר כסיף: באמת שכזה שימוש בשיחדש – הביטוי שהמציא כדי לתאר מילים שאומרות את היפוכן – לא נראה כאן מאז פורסם ספרו 1984.

עופר כסיף: התקציב הזה הוא תקציב אנטי-חברתי חמור ומסוכן, שיש בו ערמות של כזבים וגזרות, ומעט מאוד, אם בכלל, פתרונות למצוקות הציבור.

עופר כסיף: לכאורה כדי לטפל בפקקים מטילים מס גודש על אנשים שנוסעים לעבוד במרכז.

עופר כסיף: לא עדיף לחזק את התחבורה הציבורית ולהוזיל אותה?

עופר כסיף: מדוע, לכל הרוחות, התקציב הזה כולל העלאה במחירי התחבורה הציבורית?

עופר כסיף: למה לעזוב דווקא את הפריפריה לאנחות, באל"ף, במקום להנחות, בה"א?

עופר כסיף: לכאורה כדי למנוע זיהום סביבתי מעלים את מחירי החשמל.

עופר כסיף: למה לא לקדם פרויקטים של הצבת פאנלים סולריים?

עופר כסיף: האם הדלקת מזגן בקיץ הלוהט היא פריבילגיה?

עופר כסיף: האם הסקה לקשישים בחורף היא פינוק?

עופר כסיף: לכאורה כדי להבטיח את גובה הפנסיות מעלים את גיל הפרישה לנשים, ועוד קוראים לכך, כאמור, צמצום פערים מגדריים, ומגדירים מחדש מהי שפה אורווליאנית.

עופר כסיף: במקום להחזיר לביטוח הלאומי 250 מיליארד שקלים שהמדינה חייבת לו; במקום להוריד את גיל הפרישה לנשים ולגברים גם יחד ולשחרר את הציבור, שגם כך עובד כ-10% שעות יותר בחודש מאשר הממוצע ב-OECD, גוזרים על נשים לעבוד עד זקנה – חלקן בעבודות פיזיות קשות.

עופר כסיף: כסף לא חסר, הוא פשוט מנותב למקומות אחרים.

עופר כסיף: ומי בעיקר ייפגעו?

עופר כסיף: נשים ערביות, נשים יוצאות אתיופיה ויוצאות ברית המועצות.

עופר כסיף: אלו שעובדות בפרך יעבדו עוד בפרך.

עופר כסיף: זה לא שוויון מגדרי, זה לשבור את הגב למי שממילא שברו את הגב; לנצל את העובדות עד תום ובגילים אלו לעיתים ממש עד מוות.

עופר כסיף: והעניין של מיסוי של רפואה פרטית – אני הראשון שאתמוך בכל מהלך שיחזיר רופאים מהקליניקות הפרטיות לציבוריות, אבל מיסוי זה לא הדרך להשיג זאת.

עופר כסיף: אנשים הולכים לרופא כשהם חייבים לראות רופא.

עופר כסיף: בן אדם שצריך בדיקת רופא בדחיפות ולא מקבל את זה מהמערכת הציבורית בפרק זמן סביר יוציא גם אלפי שקלים – שאין לו – כדי להגיע לרופא פרטי.

עופר כסיף: הורים שהילד שלהם סובל גם ימשכנו את הבית בשביל לטפל בו.

עופר כסיף: הפתרון הוא לא להטיל מס על הרופאים, מה שייקר את השירות לציבור, אלא לתקצב את המערכת הציבורית כך שתורים יהיו זמינים מהר ולכל הציבור ללא עלות.

עופר כסיף: להטיל מגבלות, לא מיסים, על הרפואה הפרטית.

עופר כסיף: התקציב מחזק עוד יותר את החלוקה לרפואה זמינה לעשירים ורפואה מוגבלת לכל השאר.

עופר כסיף: בחינוך מוצעת כביכול רפורמה שתיתן עצמאות ניהולית, אך בפועל תאפשר תקציבים נרחבים לבתי ספר של עשירים ותכפה צמצום תקציבי וכפייה מלמעלה על בתי ספר הפועלים בקרב אוכלוסיות מוחלשות.

עופר כסיף: זו, הלכה למעשה, חזרה למדיניות ההסללה האגרסיבית בחינוך.

עופר כסיף: שילוב נפשע של גזענות, קפיטליזם קיצוני ודרוויניזם חברתי.

עופר כסיף: כפי שאנו רואים כבר היום, ישנו מתאם חזק מאוד בין המעמד הסוציו-אקונומי של תלמידים לבין ביצועיהם במבחנים המשווים ובלימודיהם בכלל.

עופר כסיף: יש גם מתאם עדתי מובהק.

עופר כסיף: בתי הספר המוחלשים ביותר הם של החברה הערבית, וכך במקום שנעצים ונתקצב דווקא את המוחלשים, כדי לצמצם את הפערים, תקצה המדינה תקציבים וסמכויות מרחיקות לכת דווקא לבתי הספר של העשירים.

עופר כסיף: עם מה ייוותרו העניים?

עופר כסיף: עם תקציב בסיסי ומועט, ללא כלים שייתנו מענה טוב יותר לתלמידים ולצורכיהם.

עופר כסיף: האפליה הזאת לא רק מעמדית, היא גם ללא ספק גזענית, נגד החברה הערבית ונגד יהודים יוצאי אתיופיה ויוצאי ארצות ערב והאסלאם.

עופר כסיף: חברי הכנסת, הרפורמה הזאת תמשיך ותיצור דורות של חוטבי עצים ושואבי מים, ולכן היא תהיה בכייה לדורות.

עופר כסיף: במה שמכונה בעיית הרגולציה, שבה מתיימר חוק ההסדרים לטפל, צומחת לה רשות ממשלתית חדשה, בשליטת האוצר כמובן, שתדרוך על משרדי הממשלה האחרים ותמנע מהם לבצע את עבודת הפיקוח שלהם.

עופר כסיף: בין הנזקים שתגרום הרשות הזאת, לקיחת הסמכות המוגבלת ממילא של המשרד להגנת הסביבה לשלול רישיון עסק.

עופר כסיף: המשרד יישאר כמעט ללא כוח להגן על הסביבה, וממילא על הבריאות של כולנו.

עופר כסיף: כך, בדלת האחורית של חוק ההסדרים יוכל לפעול משרד האוצר, בהתאם למדיניות הנאו-ליברלית המובילה אותו, כדי לסכל את הפיקוח של משרדי הממשלה ולתת הקלות לבעלי עניין ולטייקונים.

עופר כסיף: ביוקר המחיה – וספציפית יוקר המזון – מבטיחה הממשלה לטפל באמצעות יבוא של תוצרת חקלאית.

עופר כסיף: ברור לכל בר-דעת למה זה יוביל.

עופר כסיף: חברות יבוא ורשתות השיווק יציפו את השוק בסחורה מיובאת זולה וימחקו את החקלאים המקומיים.

עופר כסיף: לאחר שסוגי תוצרת שונים ייעלמו מהחקלאות המקומית, נראה את המחירים מטפסים שוב למעלה, והפעם ללא כל יכולת להיאבק עליהם.

עופר כסיף: ומה במקרה של מלחמה או מגפה עולמית, לא עלינו?

עופר כסיף: אם ייסגרו שערי הכניסה לישראל, נישאר כולנו ללא ביטחון תזונתי.

עופר כסיף: במקביל לכל הגזרות הללו, תקציב מגרסת הכסף – המכונה מערכת הביטחון – יגדל בעוד 7 מיליארד שקלים, שהיו יכולים בקלות להבטיח קורת גג ל-30,000 הממתינים לדיור הציבורי בישראל, בתוכם אלפי נכים וקשישים ותושבי שכונות העומדים לפני הרס בתיהם וגזלת אדמותיהם, למשל בגבעת עמל, אבו כביר, שכונת נס לגויים בתל אביב.

עופר כסיף: במקום זאת הכסף יממן אבטחה על כנופיות מתנחלים טרוריסטים, שמציתים שדות ופצצות שיהיה אפשר להפיל על עזה.

עופר כסיף: עוד ב-2007 ועדת ברודט לבחינת תקציב הביטחון האשימה את הצבא כי הוא מבצע סלקציות ומניפולציות בנתונים המוצגים לממשלה, במטרה להגדיל את התקציבים.

עופר כסיף: היא הציעה קיצוץ של 30 מיליארד בתקציב הביטחון.

עופר כסיף: איזה קיצוץ ואיזה נעליים?

עופר כסיף: תמיד יש כסף לכיבוש, לאפרטהייד, לטיהור אתני ולטבח.

עופר כסיף: לשכונות ולנכים – כלום ושום דבר.

עופר כסיף: מה עוד יש לנו?

עופר כסיף: מלחמה של האוצר נגד ענף החקלאות, העלאת תשלומי ארנונה, מיסוי על משקאות ממותקים במקום הורדת מחירים של מזונות בריאים ועוד ועוד.

עופר כסיף: התקציב שמביאה הממשלה הוא תקציב קיצוצים אגרסיבי.

עופר כסיף: זה לא 1.5%, כפי שאומרת הממשלה, אלא הרבה יותר; כי בשלוש השנים שעברו מאז התקציב הקודם גדלו האוכלוסייה, התוצר הלאומי וכן עלויות השירותים.

עופר כסיף: דווקא בשעת משבר, שבה ממשלות רבות בעולם הפנימו כי צריך להגדיל את ההוצאה הציבורית כדי לצאת מהבוץ, בוחרת ממשלת השינוי להמשיך במדיניות הביביסטית של פגיעה בשירותים הציבוריים ובמוחלשים ביותר.

עופר כסיף: מעובדי האלילים הסוגדים לכסף ולכלכלת השוק הפרועה אין לי ציפיות.

עופר כסיף: אבל מה עם אלה המתיימרים לפעול למען המודרים והמופלים?

עופר כסיף: האם בוערת בכם תאוות השלטון עד כי תקריבו את האזרחים הערבים הקורסים תחת נטל העוני והפשיעה?

עופר כסיף: האם אש השררה דבקה בכם עד כדי הפקרת נשים הסובלות מאלימות, עובדי אדמה קשי יום וילדים רעבים?

עופר כסיף: האם הכה בכם העיוורון למצוקות תושבי הפריפריה מוכת האבטלה?

עופר כסיף: ומה עם הקשישים והחולים?

עופר כסיף: התקציב הזה, חברי הכנסת, הוא קורונה כלכלית שצריך למגר בטרם תכה שורש ותפשה בכול, ויפה שעה אחת קודם.

עופר כסיף: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה רבה, חבר הכנסת עופר כסיף.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי, עשר דקות.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: מה?

מנסור עבאס: תיקון.

מנסור עבאס: אז שלמה קרעי לוקח את הזמן?

מיקי לוי: אני מבקש לתת לחבר הכנסת קרעי לדבר על חשבון חבר הכנסת אוסאמה.

מיקי לוי: הוא זכה בכל כך הרבה קולות, שעל כל יום הוא מוכן – – –

מנסור עבאס: כן, הוא נמצא בקונסנזוס בבית.

מנסור עבאס: אז יעלה ויבוא חבר הכנסת שלמה קרעי – 20 דקות.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: מכובדי יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, הגיע לידי מסמך – דוח של אגף המחקר במשרד המודיעין שהתפרסם בחודש יוני.

שלמה קרעי: הדוח היה צריך לזעזע את אמות הסיפים, אבל – דממה.

שלמה קרעי: חלק מהדוח פורסם בביטאון פורום ציון וירושלים, בראשות אביחי בוארון, ואני רוצה להקריא לכם כמה שורות מהדוח הזה: מדינת ישראל, משרד המודיעין, אגף המחקר – הגם שאין בידינו מסמך שקובע את יעדי המערכה העיצובית הפלסטינית, המעשה בשטח, כמו גם התוכניות הנמצאות בשלבי קידום שונים, מלמדים בבירור על כוונת הפלסטינים להשיג את יעדי המערכה הבאים: "א.

שלמה קרעי: עיצוב מדינה – – – בעלת רצף טריטוריאלי".

שלמה קרעי: כן, זה לא דוח של מתנחלים – זה דוח של אגף המחקר במשרד המודיעין; יצירת רצף של שטח פלסטיני מיושב בין איי שטח A ו-B, המאפשר חיבור בין כלל חלקי יהודה ושומרון, וביניהם לבין מזרח ירושלים ובקעת הירדן, "ויצירת תנאים לחיבור עתידי בין המדינה הפלסטינית לאזורים בעלי רוב ערבי בשטחי מדינת ישראל ועם ההתיישבות הבדואית בנגב".

שלמה קרעי: זה היעד הראשון של הרשות הפלסטינית.

אוסאמה סעדי: מה אתה מדבר – – –

שלמה קרעי: זה לא אני כותב.

שלמה קרעי: זה אגף המחקר.

שלמה קרעי: לא רוצים לחבר רק בתוך יהודה ושומרון; רוצים לחבר את מזרח ירושלים ואת ההתיישבות הבדואית בנגב, שיהיה רצף טריטוריאלי, שמדינת פלסטין – שלא תהיה, בעזרת השם – תשלוט גם על שטחים בתוך ארץ ישראל, שיש לה, במתיישבים שלה.

שלמה קרעי: ב.

שלמה קרעי: עיצוב המרחב – "בנייה סמוך לעורקי חיים מרכזיים או מתוכננים, עיצוב מרחב התפר", שחיקת רלוונטיות הגדר כמעצב גבולות השטח, השתלטות על שטחי אש, "בנייה מחוץ למקבצים בשטחים הפתוחים" וכו'.

שלמה קרעי: "ג.

שלמה קרעי: פגיעה במפעל ההתנחלויות על ידי קטיעת רצף התיישבותי, יצירת מובלעות והעמקת ניתוק ובידוד של 'התנחלויות מבודדות'".

שלמה קרעי: "ד.

שלמה קרעי: נישול ישראל מנכסים ביטחוניים – – – שחיקת אפקטיביות הגדר הביטחונית וגדר עוטף ירושלים – – – שחיקת תפקודו העתידי האפשרי של מכשול התפר – – – ופגיעה בערך הביטחוני של הנכסים המוחזקים בשטח על ידי צה"ל ויצירת מציאות המקשה על בט"ש אפקטיבי במרחב"; שוב, זה לא דוח של מתנחלים, לא דוח של ימין קיצוני – זה דוח של אגף המחקר במשרד המודיעין.

שלמה קרעי: "ה.

שלמה קרעי: יצירת אילוץ על תנועה ישראלית במרחב – – – מפרוזדורי תנועה לנתיבים" מאוימים.

שלמה קרעי: "פעילות זאת מוכוונת, קודם כול, לפגיעה במרקם החיים של ההתיישבות היהודית, אך בנוסף גם נועדה להקשות על היערכות ביטחונית במרחב".

שלמה קרעי: זה דוח של אגף המודיעין, ותראו מה הם ממליצים כאן: "לפיכך, אנו ממליצים כי כלל מהלכי ישראל יתוכננו בראייה שתכלול גם מעקב ומענה לפעילות הפלסטינים בשטחי A ו-B, בדגש לאלה הסמוכים לשטחי C, בעלי פוטנציאל השפעה ביטחונית עתידית על שטחי C".

שלמה קרעי: תגידו לי, איפה בנט?

שלמה קרעי: איפה גדעון סער?

שלמה קרעי: גדעון סער, שאמר: "בשטחי C, השאלה היא פשוטה: מי בעל הבית – ישראל או הרשות הפלסטינית, הפועלת בסיוע האיחוד האירופי כדי לקבוע עובדות בשטח – – – עתיד יהודה ושומרון ייקבע במעשים ולא בדיבורים".

שלמה קרעי: כך גדעון סער.

שלמה קרעי: איפה גדעון, שעמד בראשות ועדה מיוחדת בוועדת החוץ והביטחון למאבק בהשתלטות הפלסטינית על שטחי ארץ ישראל?

שלמה קרעי: איפה ממשלת העשר מעלות ימינה?

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אתה יודע יותר מכולנו שזאת ממשלה שמכרה את עצמה לדעת לאחים המוסלמים; ממשלה שמוכנה לפגוע באינטרסים הכלכליים, הביטחוניים והמדיניים של מדינת ישראל.

שלמה קרעי: אני רוצה לומר לך כהערת אגב – למרות שקיצרתי מאוד את הנאום שתכננתי, אבל אני לא יכול להישאר אדיש לפגיעה שפוגעים בך בקואליציה הזאת.

שלמה קרעי: שמעתי על אותה פייק שיחה שעשו איתך, שליברמן כאילו התקשר אליך, ונראה שהקואליציה הזאת החליטה להחליש אותך מאוד.

שלמה קרעי: אתה הפכת להיות, לפי השיחה, נער שליח כדי לשכנע את טיבי לבוא ולהיות רצועת הביטחון של הקואליציה.

שלמה קרעי: אפילו בשיחה הזאת נשמעת כאילו אם לא משאירים לך ברירה אתה מוכן לוותר בקלות על 25 מיליארד.

שלמה קרעי: ככה ירדו לך.

שלמה קרעי: הוא אמר לך: אין לנו ברירה, ואנחנו צריכים לרדת מ-53 ל-25 מיליארד.

שלמה קרעי: לא צעקת, לא אמרת: אני קובע.

שלמה קרעי: כנראה שמשהו נחלש במעמד שלך, אדוני.

שלמה קרעי: מה קורה איתך?

שלמה קרעי: אני באמת מתפלא.

שלמה קרעי: כששמעתי את השיחה, אמרתי: משהו קורה כאן.

שלמה קרעי: הקואליציה הזאת, כנראה, חושבת שיש לה אולי על מי לבנות.

מנסור עבאס: השיחה הזאת הייתה לפני שהממשלה קיבלה החלטה על תוכנית כלכלית ב-30 מיליארד שקל ועוד תוכניות אחרות.

שלמה קרעי: לא משנה.

שלמה קרעי: אבל על 53 מיליארד כולנו ידענו.

שלמה קרעי: לא משנה מה ההחלטה.

שלמה קרעי: זה היה בהסכם הקואליציוני.

מנסור עבאס: זאת פעם ראשונה שהיה לנו הסכם קואליציוני, ומי כמוך יודע שהסכם קואליציוני, אין לו מעמד משפטי.

מנסור עבאס: נכון?

שלמה קרעי: אבל יש לו מעמד – – –

מנסור עבאס: זאת פעם ראשונה שממשלת ישראל מקבלת החלטה בנושאים האלה.

מנסור עבאס: בעצם היא הופכת את ההתחייבויות בהסכם הקואליציוני להחלטת ממשלה.

שלמה קרעי: אז אתה אומר שכדי שלא ירמו אותך הסכמת לוותר על נתח משמעותי ממה שהבטיחו לך.

מנסור עבאס: לא, לא הסכמתי.

מנסור עבאס: אני אשלח לך את החלטת הממשלה, ואתה תראה שם את אותם מספרים שפרסמנו.

שלמה קרעי: אבל אני אומר שבשיחה נשמעת כאילו אתה בבעיה, אתה חלש.

מנסור עבאס: לא, אז תשאל את יואב קיש.

מנסור עבאס: הוא מומחה לשיחות האלו.

מנסור עבאס: הוא יודע את השיטה שלי.

מנסור עבאס: אני רגוע – אני לא – – –

שלמה קרעי: אבל בוא אני אגלה, אדוני יושב הראש, שתדע – – –

יואב קיש: אני אבקש לדבר אישית – – –

מנסור עבאס: לא, אז אני חוזר בי.

שלמה קרעי: אני אגלה לך, אדוני היושב-ראש, שהממשלה הזו חלשה מאוד.

שלמה קרעי: היא ממשלה נואשת.

שלמה קרעי: תחשוב, העבירו כאן את החוק, שאני קראתי לו "לבעיטת רע"מ מהממשלה", שאפשר לפצל ארבעה ח"כים מתוך הליכוד.

שלמה קרעי: תנחש למי הם פנו ואמרו לו: בוא תקבל תפקיד בכיר ותביא איתך שלושה חברים מהליכוד.

שלמה קרעי: למי נראה לך שהם פנו?

מנסור עבאס: למי?

שלמה קרעי: אליי.

מנסור עבאס: שלמה קרעי?

שלמה קרעי: פנו אליי בעל פה ובכתב.

שלמה קרעי: יש לי את זה בכתב.

שלמה קרעי: ואמרתי לו, למי שכתב לי: כנראה שהמצב שלכם מאוד מאוד נואש אם אתם פונים אליי וחושבים שאני אעזוב עם ארבעה חברים את הליכוד.

מנסור עבאס: אבל שלמה, זה היה הדדי.

שלמה קרעי: אז תדע שהמצב שלהם נואש, ואל תוותר להם.

שלמה קרעי: אל תוותר בקלות.

מנסור עבאס: זה היה הדדי.

מנסור עבאס: גם הצד השני ניסה לגייס עריקים משורות הקואליציה היום.

שלמה קרעי: לא משנה.

שלמה קרעי: עכשיו העבירו חוק – –

מנסור עבאס: כולם משחקים אותו משחק.

שלמה קרעי: – – כאילו להראות תמונה שיש להם אופציות, אבל תדע שפנו אליי, ולכן אין להם אופציות.

שלמה קרעי: אז אתה יכול להילחם בגזרות הכלכליות, ברמיסה של החלשים בחברה, אתה יכול.

שלמה קרעי: אולי רק בשביל זה אתה יושב שם בממשלה; כי כל הממשלה הלבנה הזאת, שלא מעניין אותה, לא יודעת איך הרעב מרגיש בכלל – אתה, שם, אולי יכול לשמור על זה.

שלמה קרעי: אני רוצה לחזור לממשלה המסוכנת שדיברתי עליה.

שלמה קרעי: אחרי כל מה שאמרתי, הגדיל לעשות שר החוץ של מדינת ישראל, ובאמירה מיותרת מאוד ומזיקה, ללא שום מחשבה – או אולי עם מחשבה, כדי לקבל עוד קצת תשומת לב ציבורית – פגע פגיעה קשה במאבק של מדינת ישראל כנגד האנטישמיות.

שלמה קרעי: זו, אדוני היושב-ראש, ממשלה שכאילו תוקפת בארטילריה את עצמה; פוגעת ביחסים עם רוסיה; מסכנת את מדינת ישראל מול איראן; מחזקת את אלו שלא מכירים בזכות קיומנו כאן בארץ הזו – מחזקת אותם כאן, בכנסת, וגם מחוצה לה.

שלמה קרעי: אז יאיר לפיד אמר: "האנטישמים לא היו רק בגטו בודפשט.

שלמה קרעי: האנטישמים היו סוחרי עבדים שזרקו מספינות עבדים למי האוקיינוס עבדים כבולים בשרשראות.

שלמה קרעי: האנטישמים הם בני – – – ההוטו ברואנדה".

שלמה קרעי: זוהי תפיסה מעוותת, שמזיקה למאבק של מדינת ישראל באנטישמיות.

שלמה קרעי: אתה יודע, לא מסוגלים להחזיק כוח מול איראן, מול רוסיה, הורסים את יחסי החוץ של המדינה כמדינה, אבל גם פגיעה לא רק במאבק הלאומי של הממשלה אלא של כל אזרח ושל כל ארגון שנאבק למען מדינת ישראל.

שלמה קרעי: אני אקצר את הדברים, כי הזמן קצר.

שלמה קרעי: אני רוצה להביא בפניכם את דבריו של אביו של יאיר לפיד, יוסף טומי לפיד זכרו לברכה, שנאמרו בכנסת, בישיבה מיוחדת תחת הכותרת "גילויי האנטישמיות בעולם ומחויבותה של מדינת ישראל להיאבק בהם".

שלמה קרעי: לאביו של יאיר לפיד, זכרו לברכה, לא היה ספק מה זאת אנטישמיות.

שלמה קרעי: הוא מספר כך: "כאשר חזרנו מהגטו ומהמחנות לעיר נובי סאד, שלחו אותנו לבית הכנסת הגדול.

שלמה קרעי: שם אספו את מה שנותר מהרכוש היהודי של העיר.

שלמה קרעי: 7,000 יהודים חיו בה, והנאצים גנבו כל דבר בעל ערך.

שלמה קרעי: מצאתי את אלבום המשפחה, הייתי אז ילד.

שלמה קרעי: ובאלבום המשפחה יש צילום שתלוי היום בסלון של ביתנו.

שלמה קרעי: הצילום הזה הוא הניגוד הגמור של השואה.

שלמה קרעי: בצילום הזה רואים זוג יהודים מהודר, ההורים שלי.

שלמה קרעי: הגבר בפראק ובצילינדר, והאישה בשמלת ערב ארוכה לבנה.

שלמה קרעי: הוא צולם בשנות השלושים.

שלמה קרעי: ואת הצילום הזה אני רואה – – – כתזכורת למוות; כי כשאני רואה את הצילום הזה, מה אני חושב תמיד?

שלמה קרעי: הינה יהודי חכם, עורך דין מצליח, עורך עיתון, נשיא בני ברית, מזכיר ההסתדרות הציונית.

שלמה קרעי: היטלר כבר בשלטון, והוא הולך בצילינדר לנשף כי הוא לא מבין מה הסכנה המאיימת.

שלמה קרעי: זאת מפני שאבא שלי לא האמין להיטלר.

שלמה קרעי: להיטלרים", אומר יוסף טומי לפיד, זכרו לברכה, "צריך להאמין.

שלמה קרעי: הם מתכוונים למה שהם אומרים.

שלמה קרעי: אני אומר את זה כדי שלא יבוא פעם צאצאים שלנו ויביטו בצילום שלנו, והצאצא יגיד: איך הם לא האמינו לנשיא איראן?

שלמה קרעי: איך הם לא הבינו מה מאיים עליהם?

שלמה קרעי: איך הם לא רצו לדעת מה צפוי להם?

שלמה קרעי: איך הם לא למדו את לקח השואה?

שלמה קרעי: זה הנושא המרכזי של יום אושוויץ, שהאו"ם הואיל בטובו להכריז עליו".

שלמה קרעי: אני מדלג קצת: "אני אומר זאת מפני שאנחנו מזהירים את העולם כבר שנים" – ממשיך יוסף טומי לפיד זכרו לברכה – "שהאסלאם הפנטי הוא סכנה לא רק לישראל.

שלמה קרעי: מה שקרה בבחירות לרשות הפלסטינית – כשהציבור הפלסטיני, באופן חופשי ומיוזמתו, בחר בחמאס, שמצהיר שמטרתו היא להשמיד את מדינת ישראל – הוא חזרה על מה שראינו לפני 70 שנה.

שלמה קרעי: העולם כבר מתחיל להבין כי כאשר בהתחלה הזהרנו אותו, אמרו: זאת בעיה שלכם עם הפלסטינים".

שלמה קרעי: הוא מספר כאן על עצמו, שבתור ילד הוא עמד רועד מפחד, והוא אומר ככה: רבותיי, כל החיים שלי זה רודף אותי.

שלמה קרעי: כשאני טס ברחבי תבל, גם בשליחות הבית הזה, ואני רואה מתחת לכנפי המטוס את טקסס שמשתרעת ואת אוסטרליה שמשתרעת ואת האלפים השוויצריים, הכול ריק.

שלמה קרעי: "הכול היה ריק מאדם בדצמבר 1944, כאשר ילד יהודי עם טלאי צהוב על מעילו עמד בחורף בכפור בבודפשט וידע שהולכים להרוג אותו רק מפני שהוא יהודי ומפני שאין לו לאן ללכת.

שלמה קרעי: מדינת ישראל זה לא קדימה וזה לא העבודה וזה לא הליכוד, וזה אפילו לא שינוי" – ואני מוסיף: וזה לא ימינה ולא תקווה חדשה וגם לא יש עתיד – "מדינת ישראל היא דבר אחד: לא יכול להיות עוד פעם שבאיזה מקום בעולם יעמוד ילד יהודי חסר אונים מפני שאין לו לאן ללכת.

שלמה קרעי: ישראל היא התשובה לשואה".

שלמה קרעי: ואני אסיים בעניין הזה עם כמה דברים שכתב עו"ד דן אילוז מארגון ציוני אמריקה ליאיר לפיד על דבריו.

שלמה קרעי: הוא אומר לו: הצטערנו מאוד לשמוע את הנאום שלך בכינוס השביעי של הפורום הגלובלי למאבק באנטישמיות.

שלמה קרעי: "בנאום הזה שיחקת לידיים של שונאי ישראל, כשגם אתה ערערת על הייחודיות שיש באנטישמיות.

שלמה קרעי: כשר החוץ של מדינת ישראל, נאמת נאום שמנוגד לחלוטין לאינטרסים של העם היהודי, ופגעת ביכולת שלנו להמשיך להילחם נגד האנטישמיות בקמפוסים, בארגונים בין-לאומיים, בממשלים ובמוסדות".

שלמה קרעי: חברים, באמת קשה לתאר את – אני לא רוצה לומר פחד, כי אנחנו עדיין במדינת היהודים, עדיין יש לנו כאן ממשלה; אבל מיום ליום, כשאתה רואה את ההידרדרות של הביטחון, של היחסים עם מדינות העולם, של הבורות העצומה שיש בקרב חברי הממשלה הזו – מהו המקום הקדוש לעם היהודי, מהי אנטישמיות – כשאתה רואה מיום ליום איך שהכול מידרדר, אתה מפחד, אתה פוחד על עתידנו.

שלמה קרעי: ואני אומר לכם: זה לא רק זה, לא רק הפחד מהעתיד ולא רק ההרס של הנכסים האסטרטגיים של מדינת ישראל; אדוני היושב-ראש, "אם אין יראת ה' במקום הזה והרגוני".

שלמה קרעי: זו ממשלה שלא מסתפקת רק בזה.

שלמה קרעי: היא דורסת ורומסת את החלשים בחברה, מוכרת את ערכיה היהודיים.

שלמה קרעי: כשאתה יודע איך מכבדים יהודים שגאים במסורת שלהם, יהודים שיודעים מה העבר המפואר שלהם – לא יהודים שמנסים להיות ככל אומות העולם; אומות העולם מעריכות את היהודים כשהם מתנהגים כמו יהודים.

שלמה קרעי: הממשלה הזו מוכרת את כל נכסיה הביטחוניים והאסטרטגיים של מדינת ישראל, ואפילו את יכולת ההרתעה שלנו – בלי לגלות לארצות הברית מול איראן – גם את זה זרקו לכל הרוחות.

שלמה קרעי: פרשת השבוע פותחת כך: "ראה אנכי נתן לפניכם היום ברכה וקללה.

שלמה קרעי: את הברכה אשר תשמעו" – הקדוש ברוך הוא אומר, אני מאמין בכם, עם ישראל; "אשר תשמעו", לא "אם תשמעו".

שלמה קרעי: "את הברכה אשר תשמעו", אבל "והקללה אם לא תשמעו".

שלמה קרעי: אגב, שים לב, לא כתוב, על "והקללה" או "והברכה", אם לא "תקיימו".

שלמה קרעי: לא: אם לא תקיימו את מצוות ה' – אם לא תשמעו את מצוות ה'.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: אור החיים הסביר שהברכה והקללה תלויות בשמיעה.

שלמה קרעי: מספיק שלא שומעים, שלא מקשיבים, שהאוזן אטומה – כבר סרים מן הדרך.

שלמה קרעי: מסופר על המגיד מדובנא שפעם אחת פגשה אותו קבוצת רפורמים משכילים.

שלמה קרעי: הם ביקשו ממנו למשול להם את אחד ממשליו, אבל תנאי התנו איתו, אמרו לו: בתנאי שלא תאמר לנו שום פסוק.

שלמה קרעי: אמר להם: משל למה הדבר דומה?

שלמה קרעי: למלמד דרדקי שיצא עם תלמידיו מחוץ לעיר.

שלמה קרעי: הרב אמר לתלמידים: ילדים, אם תראו כלבים שבאים אליכם, אל תפחדו, תאמרו את הפסוק "ולכל בני ישראל לא יחרץ כלב לשֹנו" והכול יהיה בסדר.

שלמה קרעי: תוך כדי דיבור הגיחה לעברם חבורת כלבים.

שלמה קרעי: מייד נשא הרב את רגליו וברח, וכל התלמידים אחריו.

שלמה קרעי: אחרי שיצאו מכלל סכנה, אמרו התלמידים לרב: הרב, למה לא אמרת את הפסוק "ולכל בני ישראל"?

שלמה קרעי: אמר להם הרב: שאלה מצוינת, אבל מה אעשה שהכלבים עזי נפש, שאפילו פסוק הם לא רוצים לשמוע.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, זאת ממשלה שלא מוכנה להקשיב; זאת ממשלה שלא רוצה לשמוע; אוטמים את אוזנם מזעקת דל; נוהגים כמו עיוורים באפלה, ואפילו להקשיב לעצות של גדולים וטובים מהם הם לא מוכנים.

שלמה קרעי: רק תארו לעצמכם מה היה קורה אם ראש ממשלת ההונאה בנט היה מקשיב למי שהיה כאן כבר 15 שנה ראש ממשלה, למי שטיפל ביד רמה בקורונה ואמר לו: תדאג מהר לחיסון השלישי.

שלמה קרעי: תסגור מהר את נתב"ג.

שלמה קרעי: תארו לכם מה המצב היה היום.

שלמה קרעי: היום אנחנו בכישלון.

שלמה קרעי: ממשלה שנוחלת כישלון חרוץ בכל אתגר שניצב בפניה.

שלמה קרעי: ממשלה שגוזרת גזרות קשות על החלשים.

שלמה קרעי: גזרות קשות.

שלמה קרעי: אתה תראה, כל דבר ודבר שיש בחוק ההסדרים – זה לא על הבנקים, שהרוויחו 10 מיליארד שקל רווח נקי בשנת הקורונה; לא, שם הם לא נוגעים.

שלמה קרעי: הם קשורים, הון-שלטון.

שלמה קרעי: במי הם נוגעים, במי הם מעיזים לנגוע?

שלמה קרעי: רק בחלשים.

שלמה קרעי: מס על החד-פעמי, מס על השתייה הממותקת אבל לא על השתייה היוקרתית, לא על השתייה החריפה.

יבגני סובה: אבל יש כבר מס על השתייה היוקרתית.

שלמה קרעי: גם יש מס על השתייה הקלה.

שלמה קרעי: גם יש מס על השתייה הקלה.

שלמה קרעי: משלמים מיסים, חברות השתייה הקלה.

שלמה קרעי: אבל לא מספיק לכם, אתם רוצים לייקר להם עוד יותר.

יבגני סובה: אפשר לשאול אותך שאלה?

שלמה קרעי: רק אם הוא יעצור לי, כי נשארה לי עוד דקה.

יבגני סובה: יש שתי דקות.

יבגני סובה: אז מה, אז עדיף שלוש שנים בלי תקציב?

יבגני סובה: אני שואל אותך, אתה מבקר עכשיו תקציב שעבר.

יבגני סובה: אז אתה מעדיף ששלוש נהיה בלי תקציב?

שלמה קרעי: קודם כול, עם תקציב כזה, שהוא דגל שחור למדינת ישראל, עדיף בלי תקציב.

יבגני סובה: זה אתה חושב, זה אתה חושב.

שלמה קרעי: ב.

שלמה קרעי: לא היינו בלי תקציב, היינו עם תקציב המשכי – –

יבגני סובה: לא נכון.

יבגני סובה: אז יש לי חדשות בשבילך – – –

שלמה קרעי: – – תקציב המשכי, שלא היה מאה אחוז, לא הכול מושלם, אבל הוא עדיין נתן מענה מספק לעצמאים, למובטלים, לכל מי שהיה צריך.

מנסור עבאס: נסה לסכם, חבר הכנסת שלמה קרעי.

יבגני סובה: תן לי חצי משפט, בבקשה, ברשותך חצי משפט.

יבגני סובה: אתמול בכנסת היה יום עיון לח"כים בעניין התקציב, והיועצת המשפטית של הכנסת הסבירה בדיוק מה ההבדל בין תקציב לתקציב המשכי.

שלמה קרעי: בוודאי שיש הבדל, בוודאי שיש הבדל.

יבגני סובה: זה שבתקשורת אתם תגידו שתקציב המשכי זה אותו דבר – זה לא נכון.

שלמה קרעי: בוודאי שיש הבדל, אבל גם אל תשכח – – –

יבגני סובה: כי תקציב המשכי משתק את כל המשק, שלמה, אתה יודע את זה.

יבגני סובה: כי אתה – – –

שלמה קרעי: אני אמרתי שיש הבדל, אבל גם אל תשכח את ליל החניונים.

שלמה קרעי: מי שבא והפיל פה את התקציב שרצינו להעביר – הסכמנו בסופו של דבר על תקציב ד-שנתי – זה החברים שלך, שיושבים איתך בקואליציה.

יבגני סובה: לא, זה אלה שחתמת איתם הסכם.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש – – –

שלמה קרעי: אבל אני אומר לך, אל תגיד שתקציב המשכי זה כמו תקציב.

שלמה קרעי: לא אמרתי "כמו", אמרתי שהיה סוג של תקציב.

יבגני סובה: בוא נדייק – – –

שלמה קרעי: אני מסכם, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: זאת ממשלה מנותקת, זאת ממשלה שאין לה זכות קיום, ממשלה שכדי לממן שר בלי תיק – שיושב כאן לפנינו – גוזרת גזרות על החלשים בחברה.

שלמה קרעי: ממשלה שנתפלל עליה ועל גזרותיה ב-40 הימים הקרובים: אבינו מלכנו קרע רוע גזר דיננו והעבר את ממשלת הזדון הזו מן הארץ.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

מנסור עבאס: 35 דקות שלמות.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת יואב קיש, ומסיימים את רשימת הדוברים.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': כנסת נכבדה, אנחנו עכשיו בכחצי שעת שאלות מהציבור, לסיכום המושב.

בצלאל סמוטריץ': כולם יודעים שאני מחזיק מאוד מקשר בלתי אמצעי עם הציבור; בסוף אנחנו נבחרי ציבור, שליחי ציבור, אמורים לתת דין וחשבון לציבור.

בצלאל סמוטריץ': זו לא הפעם הראשונה שאנחנו עושים את זה כאן על הדוכן, זה כמובן משודר גם בערוץ הכנסת – ותודתנו לו – וגם בדף הפייסבוק שלי, שאתם שולחים בו שאלות, בפייסבוק ובטוויטר, ואני אשתדל להשיב.

בצלאל סמוטריץ': יהודה מפסגות שואל אם באמת אילת שקד ניסתה לקדם את המועמדות של אוסאמה סעדי במקום שמחה רוטמן ואיך זה יכול להיות.

בצלאל סמוטריץ': האמת שחבל, חבר הכנסת סעדי היה כאן עד לפני רגע, יכולנו לשאול אותו.

בצלאל סמוטריץ': לצערי הרב – אני אומר את זה באמת בכאב – התשובה היא חיובית.

בצלאל סמוטריץ': אילת – והיא לא לבד בעניין הזה, גם זאב אלקין – הם אלה שהפצירו בחבר הכנסת אוסאמה סעדי להציג את מועמדותו.

בצלאל סמוטריץ': ראיתי את שירית אביטן מגדירה, בשם גורמים בקואליציה, שאוסאמה סעדי – – –

אוסאמה סעדי: על מה אתה מדבר?

בצלאל סמוטריץ': אוה, חבר הכנסת סעדי, נשאלתי איך יכול להיות שאילת שקד פעלה כדי שאתה – ביקשה ממך להציג מועמדות לוועדה לבחירת שופטים.

בצלאל סמוטריץ': אתה הרי לא תודה, זה בסדר, אני לא מצפה ממך לשרוף – – –

אוסאמה סעדי: אתה יודע – – –

בצלאל סמוטריץ': אני לא מצפה ממך לשרוף גשרים – – –

אוסאמה סעדי: בצלאל, תשאל את היושב-ראש; היחידה שהתנגדה בתוקף – היא וסער התנגדו למועמדות שלי, הם רצו אחד ימני, וקיבלו את רוטמן.

אוסאמה סעדי: אז מה אתה מלין על זה, אני לא מבין את זה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מצפה, אוסאמה, שתשרוף את קשריך הענפים עם אילת ותחשוף מה היה, אבל לצערי הרב כן, הקואליציה, ואילת שקד בכללה, ביקשו מאוסאמה סעדי להציג מועמדות כדי לפגוע בסיכוייו של ידידי וחברי עו"ד שמחה רוטמן להתמנות לוועדה.

בצלאל סמוטריץ': יש מי שבפוזיציה הנוכחית שלהם שמחה רוטמן פחות נוח להם, עושה קצת יותר "בעיות" – במירכאות כפולות ומכופלות.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר את זה בכאב גדול, כי בסופו של דבר לאילת שקד אמור להיות אינטרס שלפחות יהיו שלושה אנשי ימין בוועדה ואז יהיה בלוק.

אוסאמה סעדי: זה מה שהיה.

אוסאמה סעדי: זה מה שהיה.

בצלאל סמוטריץ': כן, זה היה אחרי שאתה הבנת, אוסאמה, שאתה הולך להפסיד ולהתבזות בענק.

אוסאמה סעדי: למה?

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שהאופוזיציה קיבלה החלטה לא לתמוך בך.

בצלאל סמוטריץ': החלטת שאתה לא מתבזה, ולכן קצת לפני ההצבעה – נדמה לי חצי שעה או שעה – הסרת את מועמדותך.

בצלאל סמוטריץ': אתה הצגת אותה לבקשת זאב אלקין ואילת שקד, וכמובן צר לי על כך מאוד.

בצלאל סמוטריץ': כך נראה אובדן דרך מוחלט.

בצלאל סמוטריץ': אופק מהושעיה שואל: לאור דוח מבקר המדינה בנגב, האם לדעתך יהיה שינוי במצב בממשלה הנוכחית?

בצלאל סמוטריץ': האמת, אוסאמה, את זה הייתי אולי צריך – את השאלה הזו – להציג ליושב-ראש הישיבה שמנהל אותה עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': תראו, המצב בנגב – ואנחנו צועקים את זה כבר שנים רבות – הוא באמת בלתי מתקבל על הדעת.

בצלאל סמוטריץ': הנגב הוא כבר מזמן מדינה בתוך מדינה: אין ריבונות, אין משילות.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים, ריבונות איננה מושג תיאורטי; אם היא לא נאכפת היא לא קיימת.

בצלאל סמוטריץ': וכשיש מרחב שלם שהוא אקס-טריטוריה, שנים, שנים, עד שהקמנו את רגבים – – –

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': מה אני יכול לעשות?

בצלאל סמוטריץ': נו, ניסיתי חמש פעמים, לא עובד.

בצלאל סמוטריץ': יש פה מיקרופונים טובים, מי ששומע שומע.

בצלאל סמוטריץ': שנים, עוד מתקופת רגבים, צעקנו שהבנייה – – –

איימן עודה: יש לך חצי, אפשר לשאול שאלה?

בצלאל סמוטריץ': אם תמתין שנייה רק לסוף השאלה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': אני עונה רגע לשאלה של אחד מהגולשים, מייד אחר כך אני בשמחה גדולה – פעם קודמת דודי אמסלם שאל על דגים חריפים של אשכנזים, אתה יכול גם לשאול, בשמחה גדולה.

בצלאל סמוטריץ': שנים שנים צעקנו שהבנייה הבלתי-חוקית איננה נעצרת שם.

בצלאל סמוטריץ': היא נמשכת לפרוטקשן, לגביית דמי חסות; היא נמשכת לנהיגה עבריינית פרועה; היא נמשכת לאלימות; היא נמשכת לפשיעה חקלאית; היא נמשכת לפוליגמיה.

בצלאל סמוטריץ': היא רעה לבדואים עצמם; היא רעה לאזרחי הנגב היהודים; היא רעה להתפתחות של המשולש הזה של באר שבע-ערד-דימונה; היא רעה למדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': כולנו נחשפנו לתמונות ולסרטונים המזעזעים של הטרקטורונים נכנסים לשטחי אש – בצאלים, מתחת לאף של החיילים, גונבים, בוזזים – הכניסה לבסיס חיל האוויר.

בצלאל סמוטריץ': בסופו של דבר, או שיש חוק ויש ריבונות ויש אכיפה, או שאין חוק.

בצלאל סמוטריץ': אתם מכירים את עמדתי: העבריינות של רבים רבים מערביי ישראל, לצערי הרב, היא תוצר – ולזה הם מתכחשים, גם אלה מקרב ערביי ישראל שתובעים מהמדינה לעשות יותר, כן?

בצלאל סמוטריץ': ואז כשנכנסות ניידות שורפים אותן, כידוע – העבריינות הזו נשענת בבסיס, בשורש העמוק שלה, על תודעה של שלילת הלגיטימציה של מדינת ישראל כמדינה יהודית.

בצלאל סמוטריץ': וממילא אם המדינה היא לא לגיטימית, אין צורך לציית לחוקיה.

בצלאל סמוטריץ': הגיע הזמן להחזיר את המדינה לנגב, ולאכוף שם את חוקי התכנון והבנייה, ואת איסור הפוליגמיה, ואת הפשיעה, ואת העבריינות, ואת הגנבות, ואת גידול הסמים בשטחי האש של צה"ל, ואת הברחות הנשק והסמים והזנות.

בצלאל סמוטריץ': אפשר וצריך לעשות את זה.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לכם באחריות, ושוב, אני פעם שנייה כאן על הדוכן אומר: היכנסו לאתר של רגבים, תראו את מבחן הנגב.

בצלאל סמוטריץ': תוכנית שפורסמה כשאני עוד הייתי – בתקופתי קראו לה בשם אחר.

בצלאל סמוטריץ': תוכנית להסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב, שיש בה יחס אל הבדואים כאל אזרחים שווי חובות וזכויות.

בצלאל סמוטריץ': בקצה שלה היא טובה מאוד, אני חושב – אזרחית – לאזרחים הבדואים, אבל היא בשום פנים ואופן לא מקבלת את שלילת הלגיטימציה שלהם את מדינת ישראל, והיא מחזירה את הריבונות לנגב.

בצלאל סמוטריץ': השאלה בעצם הייתה, של אופק היקר, אם אני חושב שזה ישתנה בממשלה הנוכחית.

בצלאל סמוטריץ': ואני אומר בכאב גדול: ממשלה שתלויה על האצבע של סעיד אלחרומי – כולנו ראינו איך האיש פעל כדי להקפיא את פעולות האכיפה מול בני המשפחה שלו – לצערי הרב לא תוכל לעשות את זה.

בצלאל סמוטריץ': ואני חושש מאוד שהיא רק תעמיק, תיכנע, תמסור עוד שטחים וקרקעות ואדמות מדינה, ותאפשר את המשך ההשתוללות.

בצלאל סמוטריץ': חשוב לומר שפה המחדל הקולוסלי הזה הוא באחריות של ממשלות ישראל לדורותיהן.

בצלאל סמוטריץ': הממשלה הזו כמובן לא התחילה.

בצלאל סמוטריץ': ואני חושב שהימין, כשהוא יחזור בעזרת השם להנהיג את מדינת ישראל במהרה – והרוב האמיתי שיש בעם יבוא לידי ביטוי גם בכנסת ובממשלה – יהיה חייב לעשות חשבון נפש גדול על מה שהוא לא עשה מספיק קודם, ולתקן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איימן עודה, אתה רוצה לשאול שאלה?

בצלאל סמוטריץ': אסאל, יא זלמה.

איימן עודה: אסמע, מדינת ישראל, מאז 48' עד עכשיו, הקימה 940 יישובים חדשים.

איימן עודה: כולם ליהודים, ואפס לאזרחים הערבים.

איימן עודה: אני לא מדבר על הכרה; לא מדבר על שבט קיים, שנתנו לו סמל יישוב, אלא שבנו יישוב חדש בשביל ערבים.

איימן עודה: אז אתה מבין שזו לא טעות סטטיסטית; אתה מבין שזה לא רק אפליה, לעומת – אם זה אפליה, אז מ-940, אנחנו 20%, אמורים להקים לנו משהו כמו 150 או 200.

איימן עודה: אני לא מדבר על אפליה; לא שיקימו 70 ולא 200, שזה אפליה.

איימן עודה: זה אפס, כלומר זו אידיאולוגיה.

איימן עודה: אז מה אתה עונה לאנשים בנגב?

בצלאל סמוטריץ': איימן, אני אענה.

איימן עודה: מה, אנחנו רוצים כמה שיותר ערבים בכמה שפחות אדמה?

איימן עודה: כמה שיותר ערבים בכמה שפחות אדמה?

איימן עודה: או מגיע לאזרחים הערבים – אנחנו חיים בכפרים, לא רק בישראל – – –

בצלאל סמוטריץ': בסדר, השאלה הובנה.

איימן עודה: לא, לא, בצלאל, אני מביא לך בשביל שתענה.

איימן עודה: אנחנו חיים בכפרי בטון.

איימן עודה: בטון על בטון על בטון על בטון.

איימן עודה: יישוב, זה יישוב כמו שצריך.

איימן עודה: אז מה אתה עונה?

בצלאל סמוטריץ': אני אתחיל קודם כול בפרטים.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שאתה, בדמגוגיה, כמו כל סטטיסטיקאי, לוקח את הנתונים שמתאים לך להראות, אני אתן לך נתונים הפוכים.

בצלאל סמוטריץ': הרבה מאוד שנים במדינת ישראל, 80% מהמכרזים לבנייה במגזר היהודי הם לבנייה רוויה, ובסך הכול 20% הם לבנייה צמודת קרקע.

בצלאל סמוטריץ': אצל המגזר הערבי התמונה היא הפוכה – 80% מהמכרזים במגזר הערבי, במגזר המיעוטים בכלל, של רשות מקרקעי ישראל, הם מכרזים בבנייה צמודת קרקע, ורק 20% הם לבנייה רוויה.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע מצוין שאתם לא גרים בבנייה רוויה.

איימן עודה: – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע, שנייה, אסמע.

בצלאל סמוטריץ': סטנה שוואיה, יא זלמה.

איימן עודה: לא, אתה על הבמה, אתה על הבמה, ויש לך 20 דקות.

איימן עודה: אתה על הבמה ויש לך 20 דקות.

בצלאל סמוטריץ': – – – אבל יש לי הרבה שאלות של הגולשים.

בצלאל סמוטריץ': חכה רגע.

איימן עודה: אבל זו אדמה פרטית, פרטית.

בצלאל סמוטריץ': איימן, איימן, רגע, עכשיו אתה כבר מעלה עוד שאלה.

בצלאל סמוטריץ': אתה שאלת למה המדינה לא מקימה יישובים.

בצלאל סמוטריץ': חכה רגע, חכה רגע.

בצלאל סמוטריץ': רוב מוחלט של החברה היהודית במדינת ישראל חי בערים גדולות ובבנייה רוויה ובהרבה מאוד קומות.

בצלאל סמוטריץ': הרבה יותר מדי קומות.

איימן עודה: אני בעד בנייה רוויה.

איימן עודה: תקים עיר ערבית – – –

בצלאל סמוטריץ': מיעוט קטן – אתה לא בעד בנייה רוויה.

איימן עודה: תקים עיר ערבית עם בנייה רוויה.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא בעד בנייה רוויה, תכף נדבר על זה.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא בעד, והמצביעים שלך לא בעד.

בצלאל סמוטריץ': תכף נדבר על זה.

איימן עודה: אני בעד, תקים עיר ערבית חדשה.

בצלאל סמוטריץ': מיעוט קטן, מיעוט קטן מאזרחי ישראל היהודים חי במגזר כפרי.

בצלאל סמוטריץ': רוב אזרחי ישראל הערבים חיים במרחב כפרי ולא חיים בבנייה רוויה והם לא רוצים.

בצלאל סמוטריץ': וכשיש מכרזים, כשהוציאו בדאלית אל-כרמל, אחרי שעשו שם תב"ע, ובתב"ע יש שש יחידות לדונם, אז בנו יחידה לדונם.

בצלאל סמוטריץ': אז מה אם בתב"ע כתוב שש יחידות לדונם?

איימן עודה: יאללה, בוא נעשה הסכם, עיר ערבית חדשה עם בנייה רוויה.

בצלאל סמוטריץ': בוא, אני אומר לכם שנכון להיום למגזר הערבי – תקשיבו טוב למה שאני אומר – נכון להיום למגזר הערבי יש תוכניות מתאר בתוקף שמאפשרות בנייה לקיבולת אוכלוסייה, לפי נתוני הלמ"ס, עד 2030, דהיינו עוד עשר שנים קדימה.

בצלאל סמוטריץ': היום.

בצלאל סמוטריץ': רק מה?

בצלאל סמוטריץ': יש תוכנית בנייה עם צפיפות של שש יחידות בדונם, באים החבר'ה ובונים יחידה אחת בדונם.

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה לדבר על התכנון במגזר הערבי, למה הוא לא מצליח?

בצלאל סמוטריץ': אני אספר לך למה הוא לא מצליח, ואתה יודע את זה יותר טוב ממני: מכיוון שחלק גדול מהקרקעות הן קרקעות פרטיות.

בצלאל סמוטריץ': וכשעושים תכנון, צריך להקצות 40% לשטחי ציבור – כבישים, בתי ספר, מוסדות ציבור.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד, כמובן, לא מוכן שייקחו את שטחי הציבור מהקרקע הפרטית שלו.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו מה קורה?

בצלאל סמוטריץ': המבנה הוא מבנה חמולתי.

בצלאל סמוטריץ': נבחר ראש מועצה או ראש רשות מחמולה מסוימת, הוא מתחיל לקדם תכנון שבו את כל שטחי הציבור הוא שם בחמולה האחרת.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו מה לעשות שבמדינת ישראל הליכי תכנון לוקחים הרבה זמן – הרבה יותר מדי זמן, אגב, בכל המגזרים?

בצלאל סמוטריץ': באמצע יש בחירות.

בצלאל סמוטריץ': מתחלף ראש הרשות.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו ראש רשות הוא מהחמולה השנייה, עכשיו הוא מתחיל מחדש.

בצלאל סמוטריץ': כשהייתי ברגבים הגשתי עתירה לבג"ץ, למה אין תוכנית מתאר לבית ג'ן.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע?

בצלאל סמוטריץ': בבית ג'ן שלוש פעמים התחלפו תוכניות.

בצלאל סמוטריץ': הרשות משכה – הגישה, משכה – הגישה, משכה – הגישה.

בצלאל סמוטריץ': בכל פעם מתחלף ראש רשות והאינטרסים מתחלפים.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע מה אומרים לי ערבים בשקט בשקט?

בצלאל סמוטריץ': חבר'ה, קחו אחריות.

בצלאל סמוטריץ': עזבו, הרשויות שלנו לא מסוגלות להתנהל, בגלל המבנה החמולתי והאינטרסנטי.

בצלאל סמוטריץ': תפקיעו.

בצלאל סמוטריץ': תעשו בכוח.

בצלאל סמוטריץ': רק מה קורה כשמפקיעים?

בצלאל סמוטריץ': יש התפרעויות, יש ימי זעם, יש שביתה של ועדת המעקב הערבית.

בצלאל סמוטריץ': אני בעד, אני בעד שמדינת ישראל תיקח אחריות.

בצלאל סמוטריץ': אגב, עוד נתון שאיימן עודה בחר, כמובן, שלא לומר: המגזר היחיד שבו מדינת ישראל הממלכתית משלמת על הליכי תכנון מכספה, מהכסף של כולנו, הוא המגזר הערבי.

בצלאל סמוטריץ': אין כמעט תקציבי תכנון במגזר היהודי.

בצלאל סמוטריץ': יש יזם, הוא רוצה לקדם תוכנית, הוא משלם את כל הליכי התכנון.

בצלאל סמוטריץ': המקום היחידי שיש בו תקציבי תכנון שהמדינה עושה, זה במגזר הערבי.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, אני בעד שהמדינה תמשיך את המהלך, תיקח אחריות, תזיז הצידה את ראשי הרשויות הערבים ואת האינטרסים שלהם ותקדם את התכנון על הראש של כולם, ותקדם את ההפקעות.

בצלאל סמוטריץ': השאלה אם לכם יהיה אומץ לעמוד מול הציבור שלכם, מול ראשי הרשויות שלכם, ולהגיד להם: חברים, אנחנו לא מגבים אתכם ודיר באלכ אם תשתוללו.

בצלאל סמוטריץ': המדינה עשתה, המדינה תכננה, זאת התוכנית, עושים אותה על פי עקרונות תכנון מקובלים: איפה יהיה הבינוי, איפה יהיו שטחי הציבור, איפה יהיו הכבישים – כן, להרוס איפה שבונים על כבישים.

בצלאל סמוטריץ': בונים איפה שרוצים.

בצלאל סמוטריץ': אני אספר לכם כמה דוגמאות יש לי לתוכניות שבהן המדינה שילמה במיטב כספי כולנו, ויום אחרי שקיבלה התוכנית תוקף, מישהו מחליט לבנות על הכביש, על תוואי שמתוכנן לכביש.

בצלאל סמוטריץ': אתה מדבר על הבדואים בנגב?

בצלאל סמוטריץ': 200,000 תושבי באר שבע יושבים נדמה לי על איזה 40,000 דונם.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים מה השטח?

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, עכשיו, אתה מקדם, אדוני, שלושה יישובים, נכון?

בצלאל סמוטריץ': אתה מקדם עכשיו הלבנה של שלושה יישובים.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע שבשטח של שלושת היישובים האלה ביחד, 11,000 דונם, מכניסים את כל תושבי דימונה, ערד, ירוחם.

בצלאל סמוטריץ': ביחד.

בצלאל סמוטריץ': על מה אתם מדברים?

בצלאל סמוטריץ': על מי אתם עובדים?

בצלאל סמוטריץ': אז אתם לוקחים את הסטטיסטיקה שמתחשק לכם לקדם, לתפוס.

בצלאל סמוטריץ': הסטטיסטיקות הן הפוכות.

בצלאל סמוטריץ': ביחס לחלקם היחסי באוכלוסייה, ערביי ישראל לסוגיהם השונים, יושבים על הרבה יותר שטח מהציבור היהודי.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי לפני שהיית פה – רוב מוחלט של היהודים נמצאים בבנייה רוויה בערים גדולות, ומיעוטם במגזר ההתיישבות הכפרית.

איתן גינזבורג: – – – הרשויות המקומיות שמות כסף ציבורי לתכנון של שכונות, לתכנון הערים שלהן היישובים שלהן.

איתן גינזבורג: גם המדינה שמה, ולא יזמים שמים.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר עוד פעם – – –

איתן גינזבורג: יזם ישים אולי על חתיכת קרקע מצומצמת – – –

בצלאל סמוטריץ': שנייה, שנייה, לא, לא, יש הבדל, איתן, יש הבדל בין תוכניות מתאר גדולות לבין תב"עות שעושים.

בצלאל סמוטריץ': את זה עושים היזמים ומשקיעים בזה המון כסף.

איתן גינזבורג: לא – – –

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך שבמגזר הערבי עד רמת הפרט, עד רמת הפרט, המדינה משלמת על זה.

איתן גינזבורג: לא, לא.

איתן גינזבורג: היזמים לא עושים שכונה, אדוני, היזמים לא עושים שכונות.

איתן גינזבורג: המדינה או הרשות המקומית – שזה מבחינתי גם מדינה – משלמת על שכונות.

בצלאל סמוטריץ': זה תלוי.

בצלאל סמוטריץ': זה תלוי.

איתן גינזבורג: והיא מסייעת לערים – – –

בצלאל סמוטריץ': אני רק רוצה, ברשותך, חבל שאיימן עודה הלך, כי הוא פתח בזה שהמדינה הקימה 900 ומשהו יישובים יהודיים ב-73 שנות קיומה ולא הקימו יישובים ערביים.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לגלות לו סוד, ואני לא יודע אם הוא יודע את הסוד הזה: מדינת ישראל הוקמה כדי לשכן בה את העם היהודי, שחזר ארצה אחרי אלפיים שנות גלות ונדידות.

בצלאל סמוטריץ': אגב, את זה אני כן רוצה לומר לאלה מאזרחי ישראל היהודים שצופים בנו.

בצלאל סמוטריץ': ואגב, זאת השיטה, השיטה של ערביי ישראל כבר שנים שנים שנים שנים, וזה לטפח אצלנו נקיפות מצפון שאנחנו לא בסדר: אנחנו מקפחים, אנחנו מדכאים, אנחנו מדירים, למרות שזה שקר.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע, פילחתי פעם את התקציבים של יישובי אבו בסמה, אחוז התקציב הממשלתי מסך תקציבי הרשות המקומית.

בצלאל סמוטריץ': אין לזה אח ורע בעיירות הפיתוח הכי חלשות, היהודיות, בדרום, בדימונה, בירוחם.

בצלאל סמוטריץ': אין אח ורע.

בצלאל סמוטריץ': זה מגיע ל-80% – אני לא זוכר כרגע – 74%, 76% מסך תקציב הרשות מקורו בתקציב מדינה.

בצלאל סמוטריץ': אין גביית ארנונה, אין סקר נכסים בכלל.

בצלאל סמוטריץ': בונים בלי לקבל היתר בנייה, לא משלמים אגרת בנייה, לא משלמים אגרת ביוב, לא משלמים ארנונה אחר כך במשך שנים.

בצלאל סמוטריץ': אחוזי גבייה מצחיקים, זה לא מגיע ל-10% גבייה, והמדינה משלמת את הכול.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני כן רוצה לומר בצורה חד-משמעית: מדינת ישראל בעשורים הראשונים לקיומה השקיעה בלקומם את העם היהודי מעפר ומאפר אחרי שואה איומה, אחרי אלפיים שנים של גלות ואחרי שואה איומה.

בצלאל סמוטריץ': מישהו יכול לבוא אלינו בטענות שאנחנו השקענו את המשאבים, את המוטיבציות, את היכולות בבנייה מחדש של העם היהודי שמופיע מעל בימת ההיסטוריה?

בצלאל סמוטריץ': ונכון, פחות השקענו בשיפור החיים של מי שהיו אויב – ולצערי נשארו אויב בחלקם הגדול אבל בוודאי ובוודאי לפני 48' לחמו נגדנו במשך שנים, הצרו את רגליהם של היהודים בפרעות, במרד הערבי הגדול נלחמו נגדנו יחד עם כל צבאות ערב, ניסו להשמיד אותנו.

בצלאל סמוטריץ': מה מצפים, יום אחרי שהצלחנו להיחלץ, בסייעתא דשמיא בניסי-ניסים – הקדוש ברוך הוא עזר לנו, הצלחנו ברוך השם לנצח כנגד כל הסיכויים את מלחמת השחרור, אחר כך את מלחמת ששת הימים?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו השקענו כל טיפת אנרגיה, ולא היה.

בצלאל סמוטריץ': גייסנו את יהדות העולם.

בצלאל סמוטריץ': אתם זוכרים את כל הסערות הגדולות על הסכם השילומים.

בצלאל סמוטריץ': גייסנו תקציבים מכל העולם כדי באמת לנסות לקומם את העם היהודי, ובניסים.

בצלאל סמוטריץ': מדינת ישראל היא נס.

בצלאל סמוטריץ': תנופת הפיתוח פה היא נס.

בצלאל סמוטריץ': כן, השקענו את המשאבים ואת היכולות בבניית העם היהודי אחרי שואה איומה ואחרי אלפיים שנות גלות ולא השקענו באויבים שלנו.

בצלאל סמוטריץ': ובעשורים האחרונים אנחנו משקיעים הרבה, וכפי שאמרתי, משקיעים בחוסר פרופורציה ביחס למה שמושקע ביישוב היהודי.

בצלאל סמוטריץ': וכפי שאמרתי: חסמי התכנון מקורם בדרך כלל בחברה הערבית עצמה, בחוסר המנהיגות של מנהיגיה, באינטרסים הסותרים וגם בתרבות ובמנטליות: לא בונים בנייה רוויה.

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה עוד נקודה – – –

איתן גינזבורג: – – –

בצלאל סמוטריץ': איתן, מחילה.

בצלאל סמוטריץ': עוד שנייה.

בצלאל סמוטריץ': עוד רגע.

איתן גינזבורג: המדינה הוקמה על ידי מייסדיה, ואמרו במגילת העצמות שהיא תשקוד גם על פיתוח הארץ – –

בצלאל סמוטריץ': אני לא נגד.

איתן גינזבורג: – – גם לכל תושביה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא נגד.

בצלאל סמוטריץ': ועדיין הדבר הכי טבעי בעולם, וזה היה, תסלח לי, מטורף אם זה לא היה ככה: השקענו את כל האנרגיה, והיכולות והמשאבים בבניית העם היהודי – שכפי שאמרתי, קוממנו מאפס – ופחות במי שהיו, ואמרתי שבעיקר נשארו, אויב.

בצלאל סמוטריץ': כי אני מאוד בעד, ואני אומר את זה בכל פעם.

בצלאל סמוטריץ': שאף אחד לא יספר לי סיפורים ולא יטיף לי מוסר.

בצלאל סמוטריץ': אני כשר תחבורה בעשרה חודשים נתתי למגזר הערבי בכבישים יותר ממה שישראל כץ נתן להם בעשר שנים קודם.

בצלאל סמוטריץ': אין לי בעיה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שכמדינה, כשר, יש לי אחריות לכל אזרחי המדינה, אני רק רוצה שהם באמת יהיו אזרחי המדינה ולא יזדהו עם הגרועים שבאויביה ולא ישללו את הלגיטימציה של עצם קיומה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נגררים לזה יותר מדי, אני רק אמרתי, אני אומר את זה לציבור היהודי: שאף אחד לא יעשה לכם ולנו נקיפות מצפון.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו הצודקים ביותר, המוסריים ביותר, האנושיים ביותר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו באים לקראת החברה הערבית פי אלף ממה שמגיע להם.

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו בדרך כלל מקבלים אחר כך סטירת לחי ויריקה אל הבאר בכפיות טובה שאין למעלה ממנה.

בצלאל סמוטריץ': היושב-ראש ואני דיברנו על זה גם פעם הקודמת שדיברתי פה.

בצלאל סמוטריץ': פנחס ממודיעין שואל: האם לדעתך הממשלה מחכה לסגר בספטמבר כי יותר נוח לה לא לפגוע בציבור הדתי בחגי תשרי?

בצלאל סמוטריץ': תראו הייתה לי ביקורת קשה גם על הממשלה הקודמת ויש לי גם ביקורת עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': כלכלה ופרנסה זה חשוב ובריאות וחיים זה בוודאי חשוב, זה עוד יותר חשוב, אבל במדינה יהודית יש עוד ערכים.

בצלאל סמוטריץ': וכשיש צריך החלטה קטגורית לא לפגוע בפרנסה – אני מזכיר לכם, לא לפגוע בחופש הביטוי; מסיבות הדבקה המוניות שהיו פה בבלפור בחסות היועץ המשפטי לממשלה.

בצלאל סמוטריץ': פה הייתה מסיבת הדבקה עצומה, שאני חושב שהיא התחילה את כל ההתפרצות, את כל הגל הזה; לאף אחד אין אומץ לומר את זה, כי זה לא פוליטיקלי קורקט, אבל מצעד הגאווה, ההשתוללות הגדולה שם בתל אביב, היא הייתה הסטרטר של הדבר הזה, של ההתפרצות הזאת.

בצלאל סמוטריץ': לא רוצים לפגוע בחופשות ביולי-אוגוסט, אנשים טסים; לא רוצים לפגוע בחג הקורבן, אז נוסעים לטורקיה, למדינה אדומה בוהקת, טסים אלפים, אולי עשרות אלפים, טסים וחוזרים ומדביקים.

בצלאל סמוטריץ': אז איפה נעשה את הסגר?

בצלאל סמוטריץ': נו, אז החגים של היהודים, זה לא נורא.

בצלאל סמוטריץ': אז לא נתפלל בבית הכנסת, אז לא נרקוד עם ספר התורה בשמחת תורה, אז נצום יום שלם ביום כיפור, ונתפלל תחת השמש הקופחת; ולא נחגוג עם המשפחה ולא נלך עם הסבא והסבתא ועם ההורים בחג.

בצלאל סמוטריץ': כן, כי יותר נוח לשים שם.

בצלאל סמוטריץ': זה הכי קל לשים שם.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים, גם התסריט כבר ידוע מראש.

בצלאל סמוטריץ': אז יהיה סגר בחגים, ויהיו מי שלא יצייתו כי אין להם אמון בממשלה, ואז התמונות יהיו עוד פעם על החרדים.

בצלאל סמוטריץ': והמשטרה – שם פתאום אתם תראו משטרה נחושה, לא כמו היום.

בצלאל סמוטריץ': שם פתאום יהיו אלות, ומכת"זיות, ודוחות וקנסות.

בצלאל סמוטריץ': מה, לא ראינו את התמונות האלה בשנה שעברה?

בצלאל סמוטריץ': ואיזה יופי, איווט ליברמן ובנט, שעמד והטיף פה על היהדות הלא-מכילה – כן, מטיף לנו מוסר על הדתיות שלנו – הוא יגיד: אתם רואים, החרדים מפיצי המחלות.

בצלאל סמוטריץ': וזאת בושה וחרפה.

בצלאל סמוטריץ': ואני רוצה לומר משהו יותר מזה: כל המומחים כבר במשך למעלה מחודש אומרים שצריך לנקוט הגבלות, וזה פשוט ושכל ישר.

בצלאל סמוטריץ': אם אתה נוקט הגבלות רכות יותר בשלבים מוקדמים ומונע את ההתפשטות של המגפה, אתה מונע את הצורך אחר כך.

בצלאל סמוטריץ': אגב, בנט הגדיר את זה בזמנו, כשהוא עוד היה באופוזיציה, כתב ספרים והטיף מוסר מבחוץ.

בצלאל סמוטריץ': הוא אמר: אני רוצה פינצטה ולא פטיש.

בצלאל סמוטריץ': מה שקרה לו בחודשיים שהוא בתפקיד זה שהפינצטה הלכה כנראה לאיבוד והוא נשאר רק עם הפטיש, והוא נמנע מלהטיל מגבלות רכות, סבירות, אבל הוא נמנע מלקבל החלטות בזמן אמת ולהטיל מגבלות – אתם יודעים למה?

בצלאל סמוטריץ': כי האגו לא מאפשר לו, מכיוון שהוא יצא נגד זה כשהוא היה באופוזיציה, מכיוון שהוא כתב ספר נגד זה, מכיוון שהוא עמד כאן על הדוכן וסיפר כמה סגר זה אסון וכמה סגר זה כישלון.

בצלאל סמוטריץ': יש לו גם מכחישי קורונה בממשלה.

בצלאל סמוטריץ': הינה עכשיו הוא צירף לממשלתו – רציתי להגיד שר לענייני כלום ושם דבר, אבל יכול להיות שזה שר למאבק בחיסונים.

בצלאל סמוטריץ': השר אלי אבידר למאבק בחיסונים.

בצלאל סמוטריץ': הוא צריך לעבוד כל כך קשה להיאבק נגד החיסונים, כפי שהוא עשה במשך השנה האחרונה, שהוא חייב להתפטר מהכנסת בחוק הנורבגי.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא יכול לעבוד כל כך קשה גם וגם, זה יפגע בעבודת הממשלה והכנסת.

אלי אבידר: – – – וגם שקרן.

בצלאל סמוטריץ': אוי, אוי, אלי אבידר, היתרון – – –

אלי אבידר: אתה גם שקרן.

בצלאל סמוטריץ': אלי, היתרון היום – – –

אלי אבידר: יש לך כיפה, ואתה לא מתבייש לשקר.

בצלאל סמוטריץ': היתרון היום – – –

אלי אבידר: אין שום יתרון כשאתה מדבר.

בצלאל סמוטריץ': היתרון היום זה שהטרלולים שלך בשנה האחרונה נמצאים ברשת.

אלי אבידר: תקשיב טוב, תקשיב טוב, אתה שקרן.

בצלאל סמוטריץ': הרי אם אלי אבידר היה צריך לדבר על אלי אבידר של היום, הוא היה בז לו.

בצלאל סמוטריץ': הוא היה בז לו, הוא היה מוקיע אותו.

אלי אבידר: אתה שקרן.

בצלאל סמוטריץ': הוא היה קורא לו "מושחת", והוא היה קורא לו "שקרן", והוא היה קורא לו "שר בלי תיק לשום דבר", והוא היה הולך לבלפור להפגין נגד אלי אבידר.

בצלאל סמוטריץ': ואז הפוזיציה – – –

אלי אבידר: אתה לא מתבייש לשקר.

אלי אבידר: על מסיבות הדבקה אתה מדבר?

בצלאל סמוטריץ': כל הסיפור הזה הרי היה לתת לאלי אבידר תפקיד שר כדי מצד אחד להעיף אותו מהכנסת, כדי שתהיה להם עוד אצבע, ושסוף-סוף הוא לא יהיה במפלגה של איווט ליברמן; מצד שני, צריך פרנסה.

בצלאל סמוטריץ': אי-אפשר להתפרנס מ-Crime Minister, כן, מטרלולים.

בצלאל סמוטריץ': אז בסדר, אז זה אלי אבידר.

אלי אבידר: אתה משקר ללא בושה.

בצלאל סמוטריץ': אבל נפתלי בנט, פשוט אין לו אומץ להטיל מגבלות.

בצלאל סמוטריץ': ומכיוון שאין לו אומץ להטיל מגבלות, שזה גילוי מנהיגות וזה הצעד הנכון, והיום עוד אפשר להסתפק במגבלות רכות, אז אין לו ברירה, והוא יגיע בסוף גם לסגר כשאפשר היה להימנע ממנו.

בצלאל סמוטריץ': אין מערכת לקטיעת שרשראות הדבקה, ואין בדיקות, ואין בדיקות בנתב"ג, ואנשים לא מקבלים את התשובות, ואין חיסונים.

בצלאל סמוטריץ': וכמה זמן לקח לו לקבל החלטה על חיסון שלישי?

בצלאל סמוטריץ': כשנתניהו, אני אומר את זה – כן, נתניהו פשוט למד את העסק לעומק.

בצלאל סמוטריץ': נתניהו, אמרו שהוא אובססיבי – כן, הייתה לו אובססיביות לקורונה, הוא למד אותה.

בצלאל סמוטריץ': חודשיים הוא כבר צועק, חודש וחצי, שישה שבועות, שצריך להביא חיסון שלישי.

בצלאל סמוטריץ': כמה זמן לקח לכם לקבל את ההחלטה?

בצלאל סמוטריץ': אתם לא מטפלים במבצע חיסונים כדי לשכנע את מי שלא התחסן להתחסן.

בצלאל סמוטריץ': ולכן לא תהיה ברירה, וחס וחלילה יגיעו לסגר בחגים.

בצלאל סמוטריץ': וכן, זה בהחלט מתסכל, כי במדינה יהודית שיהודים יוכלו לחגוג את חגיהם, ולא רק האחים המוסלמים יוכלו לטוס לטורקיה לחג הקורבן ולחזור, זה גם כן ערך.

אלי אבידר: העיקר שמצעד הגאווה היה מצעד ההדבקות.

בצלאל סמוטריץ': טוב, אתה כבר רגיל למסיבות הדבקה בבלפור.

בצלאל סמוטריץ': אתה היית מאלה שצעק אותם, וזעק אותם ויצר אותם.

אלי אבידר: אתה לא מתבייש לשקר.

אלי אבידר: לפחות תוריד את הכיפה.

בצלאל סמוטריץ': הפגנת על האלי אבידרים של הממשלה הקודמת.

בצלאל סמוטריץ': תקשיב, אלי, באמת, אם הייתה לך טיפת כבוד עצמי – –

אלי אבידר: לפחות תוריד את הכיפה כשאתה משקר.

בצלאל סמוטריץ': – – לפחות היית מתבייש להוציא את האף מהבית עכשיו איזה תקופה, עם הסתירות הפנימיות האלה שלך.

אלי אבידר: אם היה לך כבוד עצמי, לא היית מתמנה לשר תחבורה – –

בצלאל סמוטריץ': זה שאתה מסתובב פה, זה בעיקר מלמד על עצמך.

אלי אבידר: – – נכנס לקבינט ולא מפנה את ח'אן אל-אחמר.

בצלאל סמוטריץ': הנחמה היחידה – אלי, באמת, הנחמה היחידה שלי זה שהסכסוך שלך עם ליברמן כנראה יפטור אותנו ממך בקדנציה הבאה.

אלי אבידר: אל תדאג.

אלי אבידר: תקוע לך.

בצלאל סמוטריץ': טוב.

בצלאל סמוטריץ': אשמח שתמליץ על מקומות יפים לטיול עם הילדים בקיץ, לא רע קצת לגוון.

בצלאל סמוטריץ': אז האמת שזה לא התחום החזק שלי, אני לא טיילן גדול, אני בדרך כלל לוקח את הילדים – ולי, ברוך השם, משפחה ברוכת ילדים, אז גם אין לנו תקציב גדול לאירועים האלה; אנחנו ישנים על הכינרת, בדרך כלל בחוף צאלון, עם אוהל, מטיילים בנחל הקיבוצים, מטיילים בקיבוצי העמק, מטיילים ברמת הגולן.

בצלאל סמוטריץ': אני נולדתי ברמת הגולן.

בצלאל סמוטריץ': בכל פעם כשאני מגיע לרמה אני פותח את החלונות, שואף את האוויר הטוב.

בצלאל סמוטריץ': הבזלת, את שטחי המרעה, את הפרות, הרבה מאוד נחלים.

בצלאל סמוטריץ': אז אני איש הצפון, אבל באמת, יש אנשים שטובים ומבינים ממני ויכולים לייעץ טוב יותר איך לטייל עם הילדים.

בצלאל סמוטריץ': מהו החוק להפקרת חיילי צה"ל – אני מניח שהכוונה למה שאמור היה וברוך השם הצלחנו לבטל היום – ואיך יכול להיות שאנשים טובים כמו בני גנץ יכולים לקדם חוק כזה?

בצלאל סמוטריץ': תראה, אני אומר את זה ממש בקצרה.

בצלאל סמוטריץ': יש איזה מגמה של פליליזציית יתר של פעילויות מבצעיות של צה"ל.

בצלאל סמוטריץ': אין לי זמן עכשיו, יכולתי לתת על זה עכשיו – אולי בפרק הבא, במושב הבא, בפרק הבא של האוניברסיטה המשודרת, אולי נדבר על זה.

בצלאל סמוטריץ': לפעמים הכוונות הן טובות.

בצלאל סמוטריץ': יש איזה עיקרון במשפט הבין-לאומי, עיקרון המספיקות – שאם המערכת הישראלית הפנימית יודעת לחקור כמו שצריך, אז ממילא לא צריך התערבות של גורמים בין-לאומיים, וכדי לחסן את עצמנו טוב שאנחנו נדע לחקור את עצמנו.

בצלאל סמוטריץ': אבל התוצאה של הדבר הזה היא הרסנית, מכיוון שמכניסים יועצים משפטיים על כל צעד ושעל.

בצלאל סמוטריץ': הם נמצאים בחמ"לים, הם מאשרים כל תקיפה.

בצלאל סמוטריץ': בסוף, כאשר יש תקלות, גם זה מגיע ליותר ויותר דברים שהיו צריכים להישאר במסגרת תחקיר מבצעי שנועד להפקת לקחים, ובמקום זה מגיעים לחקירות פליליות והגשת כתבי אישום.

בצלאל סמוטריץ': הפליליזציה הזאת מייצרת הרתעה שלילית, פוגעת במוטיבציה, נותנת תחושה של חוסר גיבוי ולא פעם הפקרה של חיילים, שפעלו בסוף בסיטואציות מבצעיות מסובכות.

בצלאל סמוטריץ': מאוד מאוד "קל", במירכאות כפולות ומכופלות, לשפוט חייל לוחם שהיה בסיטואציה מבצעית בלתי אפשרית, בחדר ממוזג, מתחת לפלואורוסצנט של איזה משפטן שמנתח את הכול באיזה אזמל מנתחים, כאילו שלא שורקים כדורים מסביב ואפשר לקבל החלטות ב-100% שיקול דעת.

בצלאל סמוטריץ': והחוק הזה היה אמור להקל על הפצ"ר, ובעיקר להפר את האיזון שיש היום בין הפצ"ר לבין הדרג המבצעי.

בצלאל סמוטריץ': את הדיאלוג ביניהם החוק הזה מעקר מתוכן, ובעצם הופך את הפצ"ר למחליט יחיד בשאלות האם ומתי לפתוח בחקירה פלילית על סיטואציות מבצעיות של צה"ל.

בצלאל סמוטריץ': זה דבר שפוגע בביטחון מדינת ישראל, פוגע במורל של החיילים.

בצלאל סמוטריץ': אני, שוב, מניח – אמרת נכון, איש טוב כמו בני גנץ.

בצלאל סמוטריץ': הוא בהחלט איש טוב.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מניח שהסבירו לו שזה נורא חשוב וזה דווקא מה שיספק לנו מטריית הגנה מול הקהילה הבין-לאומית.

בצלאל סמוטריץ': אגב, זה לא עבד עד היום.

בצלאל סמוטריץ': התובעת של האג – כידוע, האג זה מוסד פוליטי לחלוטין; כל מי שלומד משפט בין-לאומי יודע שהאג ומשפט זה שני קווים מקבילים שמעולם לא נפגשים.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא יפתח בכל מיני חקירות מול מדינות חזקות.

בצלאל סמוטריץ': איכשהו תמיד זה הופך לגוף אנטישמי שרודף את מדינת ישראל, למרות שצה"ל הוא הצבא המוסרי ביותר בעולם, עם כל השלייקעס וחגורות הבטיחות.

בצלאל סמוטריץ': אגב זהירות היתר, אתם יודעים, גם פה יש עיוות מוסרי מאוד גדול.

בצלאל סמוטריץ': אני מוכן שימותו 10 ו-1,000, אם צריך, מחבלים בצד השני ולא חס וחלילה נחזיר חייל אחד בארון כשיכולנו להחזירו בחיים להורים היהודים שלו – פשוט כי אנחנו הצד הצודק במלחמה הזאת והם הצד הלא-צודק במלחמה.

בצלאל סמוטריץ': הצד הלא-צודק, הצד התוקפן, הוא זה שצריך לשלם את מחירי המלחמה, ולא חס וחלילה הצד שלנו.

בצלאל סמוטריץ': אבל למרות שאנחנו נוקטים היום איזה מוסר מעוות עם אובר זהירות על חיי אדם, זה לא מנע מהתובעת לקבל החלטה לחקור "פשעים בין-לאומיים" שאנחנו ביצענו בעזה.

בצלאל סמוטריץ': חמאס יורה טילים על ישראל ויחקרו את מדינת ישראל, זה פשוט לא יאומן כי יסופר.

בצלאל סמוטריץ': אני שמח שהחוק הזה ירד.

בצלאל סמוטריץ': אני מאוד מקווה שעד המושב הבא נצליח לשכנע, באמת, אנשים טובים כמו שר הביטחון ואחרים שזה חוק שצריך לקבור ואסור לקדם.

בצלאל סמוטריץ': ינון מראש העין שואל: האם תוכל לשאול את יושב-ראש הישיבה אם הוא מתנגד לפגיעה בחיילי צה"ל?

בצלאל סמוטריץ': אני לא אעשה את זה, מכיוון שהיושב-ראש – אני הייתי פה ארבע שנים.

בצלאל סמוטריץ': היושב-ראש, כיושב-ראש – אם הוא רוצה להתערב זאת זכותו, אבל הוא אמור להיות ממלכתי והוא לא אמור להביע את דעתו, ולא פייר שאני אתקוף אותו.

בצלאל סמוטריץ': אם היושב-ראש רוצה, הוא תמיד יכול להתערב, אבל אני לא אשאל אותו כשהוא יושב כאן על הכיסא הזה ולא אערב את השקפותיו ודעותיו האישיות עם תפקידו הממלכתי.

בצלאל סמוטריץ': פלג ברעם שואל בטוויטר: האם תוכל להסביר מדוע אתה מתנגד לרפורמת הכשרות של השר כהנא?

בצלאל סמוטריץ': טוב, אני כמובן פירטתי את זה בנייר עמדה מפורט.

בצלאל סמוטריץ': יש בזה המון המון סוגיות, חלקן הלכתיות.

בצלאל סמוטריץ': צריך להבין שהשר כהנא, ככותרת, בא ואומר: אני לא מתעסק בהלכה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא נוגע בהלכה, את זה תעשה הרבנות הראשית, אני מתעסק בנהלים.

בצלאל סמוטריץ': מה שהוא לא מבין זה שבענייני כשרות, כמו בסוגיות אחרות, הלכה ונהלים הולכים ביחד.

בצלאל סמוטריץ': בסופו של דבר, כל סוגיית הכשרות הציבורית בנויה על כמה וכמה קונסטרוקציות הלכתיות מאוד מורכבות.

בצלאל סמוטריץ': הרי הבסיס מונח על "עד אחד נאמן באיסורין", נכון?

בצלאל סמוטריץ': "וספרה לה", לעצמה, ומזה לומדת הגמרא "עד אחד נאמן באיסורין".

בצלאל סמוטריץ': כשאתה נכנס לאכול אצל מישהו, והוא מעיד לך – למרות שבכל דבר שבתורה על פי שניים עדים יקום דבר, עד אחד נאמן באיסורין, ובסוגיות של איסור והיתר אני יכול לסמוך על האדם עצמו.

בצלאל סמוטריץ': האישה יכולה להעיד על זה שהיא טהורה, "וספרה לה", ואדם שאתה נכנס אליו לאכול בבית יכול להעיד שהאוכל הוא כשר.

בצלאל סמוטריץ': איפה זה מסתבך?

בצלאל סמוטריץ': יש לנו סייג לכלל של עד אחד נאמן באיסורין, שמחריג את מי שחשוד על הדבר.

בצלאל סמוטריץ': דהיינו, אדם שלא שומר כשרות בעצמו לא יכול להעיד למישהו אחר שמה שהוא מוכר או מה שהוא מבשל הוא כשר.

בצלאל סמוטריץ': הסיבה היא פשוטה: מי שלא שומר על הדבר בעצמו כנראה לא מספיק מבין את החשיבות של זה, ומי שלא מבין את החשיבות של זה גם עלול להכשיל מישהו אחר.

בצלאל סמוטריץ': אם אני יודע שמשהו הוא רעל, אני ודאי לא אתן לאף אחד לשתות רעל, אבל אם אני חושב שמשהו זה סתם, זאת איזו אמונה טפלה של דתיים, זה חסר משמעות, הרי האוכל נראה אותו דבר וטעים אותו דבר – אני לא מבין את המשמעות הרוחנית של לאכול לא כשר ושלה

בצלאל סמוטריץ': כניס אוכל לא כשר לפה זה ממש להכניס רעל, אז אני מוכן להקל ראש ולהגיד: נו, הרי הוא לא ידע, הוא יחשוב שזה כשר אז לא יהיו לו נקיפות מצפון, הוא לא ידע שהוא עבר עבירה.

בצלאל סמוטריץ': מאוד קל לעגל פינות.

בצלאל סמוטריץ': תוסיפו לזה כמובן שבסוגיות של כשרות מעורב המון המון כסף.

בצלאל סמוטריץ': לא פעם הפער בחומרי גלם בין מוצרים כשרים למוצרים לא כשרים, בשר בוודאי וירקות עלים, יכול להגיע למאות אחוזים.

בצלאל סמוטריץ': לפעמים יותר מזה.

בצלאל סמוטריץ': כשאתה מדבר על עסק גדול זה יכול להגיע לאלפי ועשרות אלפי, ועוד יותר מזה, מאות אלפי שקלים בשנה.

בצלאל סמוטריץ': אז הפיתוי הוא מאוד גדול, ומול הפיתוי הגדול הזה אני אומר לעצמי: מה קרה, נו, אז הוא יאכל לא כשר, הוא הרי לא ידע מזה, זה לא באמת חשוב.

בצלאל סמוטריץ': לכן צריך מערך של השגחה.

בצלאל סמוטריץ': אלא שהמערך של ההשגחה בחלקים גדולים מן המקרים הוא לא מערך צמוד, אז זה כבר בנוי על יסוד של מירתת.

בצלאל סמוטריץ': דהיינו, יש סברה שאומרת שמכיוון שבעל עסק מפחד, חושש – כי המפקח, המשגיח יכול להיכנס בכל רגע נתון – אז הוא יפחד לעגל פינות גם אחרי שהמשגיח יצא.

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, נתתי דוגמה לכמה וכמה קונסטרוקציות משפטיות.

בצלאל סמוטריץ': המירתת הזה בנוי על הרבה מאוד הנחות יסוד.

בצלאל סמוטריץ': כשהתחרות תהיה תחרות כלכלית ובעל העסק ידע שהוא מחזיק את הגוף העסקי – הרי בסוף התחרות היא כלכלית ובסוף אנשים רוצים להשיא את רווחיהם; יהיו כמובן גורמים צדיקים שירצו לשם שמיים לתת כשרות, אבל יהיו המון שחקנים אחרים שייכנסו למגרש ויחשבו שזה עסק טוב שמכניס כסף.

בצלאל סמוטריץ': את הכסף הזה מספקים להם בעלי העסקים, אז מערכת היחסים מתהפכת פה: במקום שבעל העסק יחשוש מחברת הכשרות, חברת הכשרות לא רוצה לאבד את הפרנסה ולא רוצה להפסיד את בעל העסק לחברה אחרת.

בצלאל סמוטריץ': זאת אחת הבעיות המרכזיות.

בצלאל סמוטריץ': שוב, לא פעם אלה שאלות הלכתיות.

בצלאל סמוטריץ': הלאה, בוא נלך עוד פעם לנהלים.

בצלאל סמוטריץ': המרחק בין כיור בשרי לכיור חלבי, הפרדת מקררים, עמדת ממכר כזאת, עמדת ממכר אחרת, זאת שאלה של נוהל או שאלה של הלכה?

בצלאל סמוטריץ': גם זה בנוי על המון המון הערכות מציאות.

בצלאל סמוטריץ': אגב, עיקר הביקורת שלי על מתן כהנא, וגם על לא מעט אנשים שתומכים ברפורמה שלו – אני חושב שהם מעולם לא נתנו כשרות לחנות פלאפל אחת.

בצלאל סמוטריץ': גם מיעוט הרבנים שתומך ברפורמה הזאת לא עסק בעצמו בכשרות.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מכיר אדם – חוץ מרבני צה"ר; הם נוגעים בדבר, מכיוון שבמשך שנים הם מנסים להיכנס לתוך המערך הזה ולא נותנים להם.

בצלאל סמוטריץ': אבל הרבנים, תלמידי חכמים, רבני ערים, אנשים ששנים שנים שנים עסוקים בלתת כשרות ומבינים איך זה נראה באמת, לא על שולחן המנתחים בתיאוריה – כמו שדיברנו קודם על היכולת של היועמ"ש לחקור את הסיטואציה שבה היה הלוחם בקרב – מתנגדים לרפורמה מכול וכול.

בצלאל סמוטריץ': התוצאה שלה תהיה הרס הכשרות במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אין לי זמן להאריך, אבל תקראו את נייר העמדה שכתבתי.

בצלאל סמוטריץ': הסברתי את ההבדל בין זה לבין ארצות הברית, הסברתי את המושג של תחרות שבנויה על ידע, ופה אין ידע, כי רוב צרכני הכשרות הם לא אנשים דתיים בעצמם.

בצלאל סמוטריץ': הם אנשים מסורתיים, אנשים חילונים, שחשוב להם לשמור כשרות והם סומכים על המדינה.

בצלאל סמוטריץ': אין להם יכולת באמת להשוות בין הגופים השונים, כי כשאין לך ידע, אין לך בסיס, אין לך כלים להשוואה.

בצלאל סמוטריץ': הרפורמה הזאת היא רפורמה רעה.

בצלאל סמוטריץ': יש בה מרכיבים מסוימים טובים, שצריך לעשות אותם ממילא, אבל יש בה גם הרבה מאוד דברים רעים.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אלה שתומכים היום ברפורמה הזאת – אני הבאתי בכנסת העשרים חוק שביקש לקבוע סטנדרטים אחידים בכשרות ולהסמיך את הרבנות הראשית להדיח רבנים שיפעלו אחרת; היינו מקבלים שקיפות, אחידות ושירותיות טובה, כולל כמובן שעות השגחה שאפשר לגבות פר בית עסק.

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת, גם נהלים שנוגעים לחומרי הגלם, גם נהלים שנוגעים לאיך מכינים, איך צריך להיראות בית העסק, ונהלים בענייני כספים.

בצלאל סמוטריץ': ואז היו לצערי הרב אנשים, נשמות טובות, שטרחו לטרפד את זה מאחורי הקלעים, כשהגישה שלהם הייתה: אני רוצה שמערך הכשרות ברבנות יהיה דפוק ואז אני אוכל לתקוף אותו ולעשות לו דה-לגיטימציה, ואם אני אעשה לו דה-לגיטימציה אני אוכל אחר כך להסביר למה צריך להוציא את זה מהרבנות.

בצלאל סמוטריץ': לצערי בעניין הזה יש לא מעט.

בצלאל סמוטריץ': יניר קוזין, ידידי היקר, שואל: יש לך מיקרופון על דש הבגד.

בצלאל סמוטריץ': האם אתה מקליט את חברי הכנסת?

בצלאל סמוטריץ': ליצמן וגפני מתעניינים.

בצלאל סמוטריץ': אז יניר יקירי, אני עושה את זה אך ורק כשאני עולה כאן לשעת שאלות.

בצלאל סמוטריץ': היא משודרת בפייסבוק לייב.

בצלאל סמוטריץ': המיקרופון הזה מחובר אל הטלפון הנייד שדרכו אנחנו מצלמים את שידור הפייסבוק לייב.

בצלאל סמוטריץ': איכות הסאונד פשוט טובה יותר, אבל אני אינני מקליט את חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': עצוב לי שעידית סילמן עשתה את זה.

בצלאל סמוטריץ': עצוב לי מאוד מאוד על שבירת עוד איזה סטנדרט של קולגיאליות, של חברות.

בצלאל סמוטריץ': דיברנו הרבה פה על שבירת כללי המשחק.

בצלאל סמוטריץ': דניאל ינובסקי שואל – – –

איתן גינזבורג: יש עוד שאלה מהקהל.

בצלאל סמוטריץ': כן, כן.

איתן גינזבורג: מה עמדתו של חבר הכנסת סמוטריץ' בעניין הצעת חוק תכנון משק החלב?

בצלאל סמוטריץ': תשמע, זו שאלה כבדה.

בצלאל סמוטריץ': באופן שבו הוא מובא היום, אני תומך בו.

בצלאל סמוטריץ': יש הרבה שאלות של תכנון בכלל, מה המשמעות של זה.

בצלאל סמוטריץ': אני כן אני אנצל את זה לומר מילה אחת.

בצלאל סמוטריץ': צריך נורא להיזהר, אנחנו הפכנו את התחרות והשוק החופשי לאיזה סוג של דת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו חיים במדינה יהודית, יש בה עולם ערכים – – –

יואב קיש: מי השר?

יואב קיש: השר פה?

איתן גינזבורג: כן, השר אבידר.

בצלאל סמוטריץ': עולם ערכים שלם.

בצלאל סמוטריץ': עולם ערכים שלם.

בצלאל סמוטריץ': בסוף חקלאות והתיישבות אלה ערכים ציוניים לאומיים של חיבור לקרקע, של אהבת הארץ, של דבקות בארץ, אמצעי ייצור ביישובי ספר.

בצלאל סמוטריץ': אוי ואבוי לנו אם נסת

בצלאל סמוטריץ': כל על הכול דרך החור שבגרוש ודרך התחרות, ולא נוקיר ונרים על נס את החקלאות ואת מי שנושאים אותה, את שומרי הגבולות, את שומרי ההתיישבות, את שומרי הקרקעות ואת אוהבי הארץ.

בצלאל סמוטריץ': זה חינוך כל כך חשוב, אוי ואבוי לנו אם כולנו נתכנס במדינת תל אביב עם התרבות המערבית בתוך הבניינים האלה, אנחנו נאבד המון מהערכים שעליהם נשענת מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': צריך לשמור על החקלאות כערך גדול, לאזן את זה עם יוקר המחיה, שאלות שבוודאי צריך לטפל בהן.

בצלאל סמוטריץ': בשום אופן לא ללכת לקיצוניות, לזרוק את כל הערכים וכולנו נהיה עכשיו חסידי דת התחרות והשוק החופשי בלי להבין לא פעם את ההשלכות של זה.

בצלאל סמוטריץ': יש הרבה מאוד דברים שחשובים לנו.

בצלאל סמוטריץ': אין לי זמן כבר, אני מילאתי את זמני.

בצלאל סמוטריץ': היו פה עוד הרבה שאלות טובות וחשובות, אבל נתנו פה עדיפות לשאלות מן הקהל הביתי.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לכולם.

בצלאל סמוטריץ': אני עוד אתן, בעזרת השם, בחוק הבא נאום סיכום של המושב הזה.

בצלאל סמוטריץ': בעזרת השם נעשה ונצליח.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

מנסור עבאס: אחרון הדוברים, חבר הכנסת יואב קיש.

מנסור עבאס: יואב?

יואב קיש: חיכיתי שכבודו יגמור לנקות.

אלי אבידר: – – – מסיבות הדבקה.

אלי אבידר: חתיכת חוצפן.

איתן גינזבורג: אני לא הייתי בבית סוהר אף פעם.

איתן גינזבורג: אני לא הייתי בצד הלא-נכון של בית הסוהר.

אלי אבידר: לא הבנתי.

איתן גינזבורג: אני אף פעם לא הייתי עצור.

איתן גינזבורג: אף פעם לא הייתי בבית הסוהר.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, היו לי כמה נושאים שרציתי לדבר עליהם, אבל אני חושב שאי-אפשר היום שלא לדבר על מה שקורה בחוץ, ומה שקורה בחוץ זו הקורונה.

יואב קיש: נפתלי בנט נכשל כישלון חרוץ.

יואב קיש: הכישלון שלו ושל קבינט הקורונה שלו, ושל הממשלה שלו, לצערי עולה לנו בחולים קשים ובתמותה.

יואב קיש: אני פשוט לא יכול לתפוס איך ביום כמו היום מגיע שר הבריאות ניצן הורוביץ לבית החולים שיבא, לא מבקר במחלקת קורונה, בוחר לבקר נושא של תמיכה בטרנסג'נדרים וניתוחים – שזה כמובן נושא חשוב בפני עצמו, אבל בלב המאבק של הגל הרביעי הוא לא מוצא את הזמן להיכנס ולראות מה קורה במחלקת קורונה.

יואב קיש: אולי הוא מתבייש.

יואב קיש: זה קצת דומה, אם אני אתן אנלוגיה, למלחמה אמיתית שמשתוללת בגזרה הצפונית, ומגיע שר הביטחון לביקור בפיקוד צפון ולא הולך לבקר את מרכז הלחימה ואת האלוף, אלא הולך לבקר – נבחר משהו רק כדי שיבינו, יחידה חשובה אחרת, ודיברו פה על הרבנות – את מי ששומר על הכשרות.

יואב קיש: זה האירוע.

יואב קיש: אתם לא מבינים איפה אתם נמצאים.

יואב קיש: איך יכול להיות שדבר כזה קורה?

יואב קיש: איך יכול להיות שבמשך חודש וחצי שאנחנו אומרים לכם – לא רק אנחנו, דרך אגב, מי שעוד אמר לכם זה כל הנהלת משרד הבריאות, שאמרה לכם בקבינט הקורונה לפעול, לקבל החלטות, לעשות.

יואב קיש: וכל הזמן האמירה של קבינט הקורונה – אני לא יודע אם להגיד קבינט שאשא ביטון – היא: פשוט לא עושים כלום.

יואב קיש: אנחנו מחכים.

יואב קיש: הרי מה המשמעות של הדבר הזה?

יואב קיש: זה או סגר או קריסה של מערכת הבריאות, ואתם מובילים אותנו לשם בכל הכוח.

יואב קיש: האמת, אני לא יודע, כיוון שלמחלה הזאת יש delay, ואתה בכל פעם מגלה את המצב שלך רק שבועיים אחרי, יכול להיות שאנחנו כבר שם.

יואב קיש: יכול להיות שהכישלון כבר כתוב, שלא נוכל לצאת ממנו.

יואב קיש: ואני מאוד מברך ושמח על הבוסטר, על החיסון השלישי לגיל 60 ומעלה, זה הכרחי.

יואב קיש: קראנו לעשות את זה מזמן.

יואב קיש: אני שמעתי לא מזמן את השרה שקד בטלוויזיה אומרת:

יואב קיש: כולם עכשיו דחוף, תלכו בשישי, הכי מאוחר ביום ראשון.

יואב קיש: קודם כול, אני מצטרף לקריאה שלה.

יואב קיש: כל מי שמעל גיל 60 וצריך לקבל את הבוסטר, ללכת להתחסן, חד וחלק.

יואב קיש: אבל למה זה צורם לי?

יואב קיש: כי אמרנו לכם את זה חודש לפני.

יואב קיש: אמרנו: תתחילו, נצטרך את זה.

יואב קיש: ועכשיו אתם נלחמים על יומיים – לפה הגעתם?

יואב קיש: למה הגעתם לזה?

יואב קיש: כי אתם פשוט לא מקבלים החלטות.

יואב קיש: גורל מדינת ישראל בידיים שלכם, הביטחון הרפואי של כל אחד ואחת מאיתנו בידיים שלכם, אתם יושבים בקבינט קורונה, שומעים את בכירי משרד הבריאות אומרים לכם מה לעשות, ואחרי כל זה אתם לא עושים כלום.

יואב קיש: ועכשיו אתם מדברים על 1,600 חולים קשים, חס וחלילה, וקריסת מערכת הבריאות, סגרים, סגרים לתקופה ארוכה, כל החגים נהיה בסגר.

יואב קיש: זה פשוט המחדל שקשה אפילו לחשוב – הרי יש הבדל עצום בין עולם עם חיסונים לעולם בלי חיסונים.

יואב קיש: עצום.

יואב קיש: והצלחנו לייצב ולהגיע למצב – עד שהדלתא נכנס – שהחיסונים הביאו אותנו לזירה שהיינו המדינה שהייתה, אני חושב, בשלישייה הכי טובה בעולם.

יואב קיש: ואז המפתחות עברו לידיים שלכם – של בנט, של שאשא ביטון, של לפיד.

יואב קיש: סליחה, לגבי לפיד הסתייגות – הבנתי שפורסם עכשיו שיאיר לפיד, ראש הממשלה החליפי, לא השתתף אף פעם בקבינט קורונה.

יואב קיש: ככה פורסם, אני לא יודע אם זה נכון, הוא מוזמן לתקן אותי או לתקן את הפרסום הזה.

יואב קיש: כנראה לפיד הבין שקבינט הקורונה הזה הוא קבינט כושל וניסה לא להתחבר לזה.

יואב קיש: אבל יש לי חדשות בשביל שר החוץ, ראש הממשלה החליפי – אני לא יודע כמה תארים הוא צריך: אתה חבר ממשלה ויש לכם אחריות קולקטיבית, ואתה חבר קבינט קורונה, וההחלטות שם הן על דעתך.

יואב קיש: אתה לא יכול לחמוק מהדבר הזה.

יואב קיש: ואתם ממשלה של חדלי אישים, לא עשיתם כלום.

יואב קיש: לא עשיתם כלום.

יואב קיש: פגעתם בביטחון הבריאותי של מדינת ישראל.

יואב קיש: עוד הודעה שמעתי, גם לאחרונה, שגם חסרים חיסונים.

יואב קיש: מקווים שיגיעו בתוך כמה ימים, אבל חלק מעמדות החיסון לא ייפתחו.

יואב קיש: אני לא יכול לחשוב על אירוע קטסטרופלי יותר ממה שאתם עשיתם למדינת ישראל.

יואב קיש: לא היינו מאמינים, וכשהתחלנו ואמרנו – נתנו דוגמאות לדברים שצריך ונכון לעשות; ישבתי פה לפני שבועיים, לדעתי, ואמרתי לשרת התחבורה: במינימום, יש לך חייבי בידוד שנוחתים מחו"ל; תסגרו את תחנת הרכבת ליציאות; לכניסות בסדר – ליציאות.

יואב קיש: לא יכול להיות שחייבי בידוד, שאנחנו יודעים שהם מידבקים, עולים על הרכבת ונוסעים עם כל עם ישראל ומתפזרים בכל הארץ.

יואב קיש: אחרי זה מתפלאים שיש לנו כבר כמות נכבדת של ערים אדומות.

יואב קיש: מי בכלל זכר את המושג הזה?

יואב קיש: אז כן, יש הרבה מאוד ערים אדומות במדינת ישראל.

יואב קיש: ואני אומר לה את זה, והתשובה של שרת התחבורה מרב מיכאלי: ככה זו דמוקרטיה.

יואב קיש: זו דמוקרטיה לתת לחבי בידוד לנסוע בתחבורה ציבורית.

יואב קיש: כל עוד אתה עוסק ב"נדמה לי" ובעולם של אופוזיציה ואתה מבקר את הממשלה – ויש אנשים בצד שלכם שחשוב להם, שדמוקרטיה זה מושג יפה – ניחא, זה לא עושה נזק.

יואב קיש: אלו דיבורים, דיבורים בעלמא.

יואב קיש: אבל כאשר אתה האחראי, כשהכתובת עכשיו היא לא בצד השני, היא בידיים שלך – זו התשובה?

יואב קיש: זה המסר שאתם מעבירים לאזרחי מדינת ישראל?

יואב קיש: אחרי זה אתם מתפלאים שלא שומרים על תו ירוק, שלא מקפידים, שלא הולכים להתחסן.

יואב קיש: אתם משדרים מתחילת האירוע שאתם לא רוצים לעשות שום דבר, שהכול יהיה בסדר, שיטת הבת יענה – מכניסים את הראש עמוק עמוק לחול וחושבים שהגלים יעברו.

יואב קיש: אז נכון, יש לכם תקשורת מלטפת, אני מודה.

יואב קיש: אם זה היה קורה לנו, אני כבר יודע איזה כותרות היו בעיתונים, ואני יודע מה היו אומרים בתקשורת ומה היו אומרים בטלוויזיה וברדיו וכמה היו עוסקים בזה.

יואב קיש: וכנראה שזו עדיין תמשיך להיות תקשורת מגינה, אבל בסוף מערכת הבריאות יכולה לקרוס, אנשים מתים.

יואב קיש: אתה יודע, אנשים מתים, לצערי; אני הולך לנחם אבלים – זה מגיע.

יואב קיש: שתי משפחות – ברוך השם, אנחנו מפלגת העם, מכירים הרבה אנשים, אבל שתי משפחות: אחד איבד את אחיו, אחד את אימו, לקורונה.

יואב קיש: זה לא היה צריך להיות.

יואב קיש: זה לא היה צריך להיות, זה קרה בגלל שלא עשיתם כלום חודש וחצי במדינת ישראל בכל מה שקשור לקורונה.

יואב קיש: הדבר האחרון רק שאני מבקש, שלפחות על המשפט הזה תדלגו; אל תאשימו את הציבור במחדל שלכם.

יואב קיש: השרה שקד, אל תגידי: לא הלכתם להתחסן אז אנחנו עושים סגר.

יואב קיש: זה לא עובד ככה.

יואב קיש: האחריות היא אצלכם.

יואב קיש: אם אתם רוצים שילכו להתחסן, אתם צריכים לדאוג שילכו להתחסן, וזה לא מספיק לומר: לכו להתחסן.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם, הינה – אני, לפחות, כדי שלא יהיה ספק, מעל הבמה הזו קורא לכל מי שעוד לא התחסן להתחסן, והכי מהר שאפשר, בין אם זה בוסטר ובין אם זה חיסון ראשון ובין אם זה מעל גיל 12, הם נכנסו לקטגוריה לא מזמן.

יואב קיש: אבל אני לעולם לא אאשים את הציבור אם אני אגלה שזה לא קרה כמו שאנחנו רצינו.

יואב קיש: אנחנו צריכים לפעול.

יואב קיש: חלק מהמשמעות של התו הירוק הייתה לדרבן גם את העניין הזה, ויש עוד דברים נוספים שאפשר לעשות, ואפשר להעביר הסברה יותר טובה, וצריך להשקיע בזה משאבים.

יואב קיש: ואני כבר רואה איך פתאום יאשימו את הציבור: לא התחסנתם – קרסנו.

יואב קיש: זה אתם אשמים.

יואב קיש: אבל הציבור לא מטומטם, הציבור מבין היטב מה היה פה לפני חודש וחצי ומה קרה פה בחודש וחצי האחרון.

יואב קיש: חבורה של קבינט מסורס, של אנשים חסרי אחריות, שלקחו את המצב אולי כמעט הכי טוב שהיה בעולם בלחימה בקורונה – וריסקו אותו, וגרמו למדינת ישראל ולתושבי ישראל ולאזרחי מדינת ישראל נזק עצום – בכל המגזרים, שלא יהיה ספק.

יואב קיש: זה התחיל מהמגזר הכללי, ואנחנו נראה את זה יותר ויותר, לצערי, במגזרים הנוספים.

יואב קיש: אז פותחים את הדסק בחזרה, הדסק של המגזר הערבי במשל"ט, והדסק החרדי, ואנחנו רואים, לצערי, שהרבה חזרו מטורקיה במגזר הערבי.

יואב קיש: ולמה לא עצרתם את זה?

יואב קיש: אמרנו לכם: למה אתם מחכים עם הבידוד מטורקיה?

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי רצו לתת – באיזה חג זה היה, הקורבן, נכון?

יואב קיש: – רצו לתת להם לנסוע.

יואב קיש: אבל אתה מבין שזו ההחלטה הכי שגויה, הכי קלה והכי חסרת אחריות.

יואב קיש: האחריות של קבינט הייתה צריכה להיות: לא, אסור לנסוע, זה מסוכן עכשיו, ומי שחוזר יחזור לבידוד ושאנשים ירדו מטיסות.

יואב קיש: אבל יש לזה מחיר – מחיר פוליטי, מחיר ההצבעות, מחיר פופולריות, מחיר – ואני לא מתכוון דווקא, אני מדבר על קבינט הקורונה, אלה שמשדרים את השידורים האופטימיים שלהם.

יואב קיש: וראינו את זה לא רק באירוע של חג הקורבן – בכל המלצה של משרד הבריאות.

יואב קיש: לדעתי היום או אתמול, מתי שזה היה – – –

מנסור עבאס: יואב – – –

יואב קיש: רגע, שנייה.

יואב קיש: זו הייתה הפעם הראשונה שקיבלו את המלצות משרד הבריאות.

יואב קיש: איזה מין קבינט קורונה, ששומע את המלצות משרד הבריאות פעם אחר פעם, מנפנף אותן – מנפנף אותן – ופועל כאילו אין קורונה, ועכשיו בא בטענות לציבור שלא התחסן?

יואב קיש: זה פשוט אירוע שמתחילתו עד סופו בידיים של בנט, של שאשא ביטון, של לפיד – של כל חברי קבינט הקורונה שלא עשו כלום.

מנסור עבאס: יואב – – –

יואב קיש: כן.

מנסור עבאס: בקשר לנושא של חג הקורבן, אני לאורך השנתיים האחרונות של הקורונה תמיד טענתי שהניהול של האירוע הזה צריך להיות ניהול מקצועי וכמה שפחות פוליטי.

מנסור עבאס: להגיד לך שאנשים לא פנו אלינו בתקופת חג הקורבן בקשר לטורקיה?

מנסור עבאס: פנו.

מנסור עבאס: האם פנינו לממשלה ודרשנו ממנה לא לעשות בידוד וכו'?

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: אנחנו נשארנו צמודים לעיקרון הזה, שההחלטות צריכות להיות ענייניות ולא פוליטיות ולא – – –

יואב קיש: אז אני מבין שאתה הבנת מדבריי כאילו האשמתי אתכם בפנייה לממשלה בעניין הזה.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אני אמרתי אבל דבר אחר, ואני חושב שהדבר הזה הוא החשוב: הפנייה המקצועית של משרד הבריאות באותה נקודת הזמן סורבה; כל המלצות משרד הבריאות בקבינט הקורונה סורבו, עד הקבינט האחרון, עד שפתאום התעוררו.

יואב קיש: זה העניין.

יואב קיש: לא קיבלו את חוות הדעת המקצועיות, וכל פעם אתה בפיגור טקט.

יואב קיש: עכשיו, אני זוכר את זה, אני אמרתי – היינו עם, נדמה לי, 57 חולים קשים; ראינו את ההכפלות במאומתים, ומה אמרנו?

יואב קיש: אמרנו: חבר'ה, זה יגיע.

יואב קיש: אני אמרתי: אנחנו עד סוף החודש נהיה מעל – לצערי, היינו הרבה מעל 100.

יואב קיש: אני אמרתי את זה, זה יגיע.

יואב קיש: ופתאום היו איזה יומיים-שלושה שזה לא עלה, יציבות בחולים הקשים – כותרת ענקית בידיעות.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי זה מתאים למדיניות של הממשלה: אנחנו מנהלים את האירוע לפי החולים הקשים.

יואב קיש: הינה השרה שקד, בדיוק דיברתי על הדברים האלה.

מנסור עבאס: כן.

יואב קיש: אמרתי – השרה שקד, אמרתי: אל תאשימו את הציבור.

יואב קיש: בכל מה שאתם עושים, בכל הכישלון שלכם בקורונה, לפחות דבר אחד – אל תאשימו את הציבור, כי אני כבר שומע את הקולות: לא הלכתם להתחסן אז הגענו לסגר; אתם לא הייתם ככה.

יואב קיש: אז את השפה הזו, אני אומר, תחתכו עכשיו ומהר ומוקדם.

יואב קיש: אתם אחראים, אתם אחראים לכל המחדל הזה של הקורונה.

יואב קיש: יש לכם קבינט קורונה כושל שלא קיבל אף החלטה בזמן, שפעל בניגוד להמלצות משרד הבריאות.

יואב קיש: יש לכם ראש ממשלה שלא מסוגל לשלוט על השרים שלו, שנותן החלטה מסוימת ושרת החינוך חושבת אחרת, אז מה קורה בשטח?

יואב קיש: מה ששרת החינוך רוצה.

קריאה: דווקא כתב ספר, מעניין, חשוב.

יואב קיש: כתב אגדות.

יואב קיש: אבל גם אם הוא היה רוצה – אני אומר:

יואב קיש: הוא רוצה – הוא לא יכול.

יואב קיש: יש לו הרבה ראשי ממשלה בפנים, הוא לא יכול להגיד לשרת החינוך: שמעתי את דעתך, את תעשי מה שנכון.

יואב קיש: הוא לא עושה את זה, הוא לא מסוגל.

יואב קיש: אין שום בעיה לחסן בני נוער גם בקיץ, אבל צריך להמשיך ולחסן גם בתקופת הלימודים, זה לא סותר.

יואב קיש: אני שמח שהצטרפה השרה שקד לדיון, ואני אולי אחזור על כמה דברים שאמרתי, כי חשוב לי שהיא תשמע אותם גם.

יואב קיש: הבעיה המרכזית של הממשלה שלכם, של ראש הממשלה שלכם, של קבינט הקורונה, זה שאתם לא עשיתם כלום.

יואב קיש: חבורה של קבינט מסורס, שאפילו ראש הממשלה החליפי בחר לא להגיע לשם, ואתם עוד מחפשים להאשים את הציבור.

יואב קיש: אתם פושעים שלא הקשבתם למשרד הבריאות.

יואב קיש: האחריות לתחלואה קשה היא עליכם, האחריות למהלך המאוחר.

יואב קיש: אמרנו לכם את זה חודש לפני כן, לצאת לחיסון שלישי, ועכשיו את מוצאת את עצמך בטלוויזיה מתחננת – ובצדק, ואני מצטרף לקריאה שלך – לכו להתחסן, מי שעוד מספיק – היום; אם לא, אז מחר וביום ראשון.

יואב קיש: אבל איך הגעת למצב הזה?

יואב קיש: למה הגעתם לשם?

יואב קיש: למה לא אמרתם יותר מוקדם לצאת להתחסן?

יואב קיש: ועכשיו שומעים שגם אין חיסונים ושיש תחנות שאין בהן חיסונים.

יואב קיש: ניהול גרוע, שעולה בחיי אדם, וזה על הידיים שלכם.

יואב קיש: בקשה אחרונה, השרה שקד: אל תאשימו את הציבור, כי מי שאחראי זה אתם.

יואב קיש: באותו עניין אני רוצה לדבר גם על המדיניות הביטחונית של מדינת ישראל.

יואב קיש: גם פה ההססנות שלכם, חוסר האונים שלכם וחוסר היכולת שלכם למשול ולשלוט גורמים לכך שבצד השני מבינים את זה.

יואב קיש: אז מאתגרים אתכם – מאתגרים אתכם בגזרה הצפונית, מאתגרים אתכם במפרץ הפרסי, כי אתם חלשים, כי אתם לא פועלים; כי כשאומרים לבנט "נפלו קטיושות בקריית שמונה", התשובה שלו – אני לא יודע אם את יודעת מה הייתה התשובה, השרה שקד, את יודעת מה הייתה התשובה של בנט?

יואב קיש: כנראה היא לא יודעת: הכול טוב, הכול טוב.

יואב קיש: כשאומרים "הכול טוב" לאירוע שאסור שיקרה, אנחנו בבעיה קשה.

יואב קיש: אותה בעיה מלווה אתכם גם בקבינט המדיני-ביטחוני, ששם אנחנו לפחות לא יודעים מה קורה, כי אנחנו לא מקבלים משם את ההחלטות, אבל חוסר יכולת לקחת החלטות, חוסר יכולת לפעול, אפס השפעה על השרים.

יואב קיש: איך הממשלה הזאת מסוגלת לתפקד?

יואב קיש: איך אתם מצפים לשלוט פה?

יואב קיש: איך אתם מצפים להתמודד עם האתגרים הביטחוניים האלה?

יואב קיש: יכול להיות שאתם חוששים מלפעול?

יואב קיש: יכול להיות שהחשש מלהגיב על תקיפה שהייתה על קריית שמונה וסביבותיה היום – ואנחנו לא עשינו שום דבר – יכול להיות שזה כי אתם מפחדים שאולי משהו יתפרק לכם בקואליציה הרעועה שלכם?

יואב קיש: אתם אסון למדינת ישראל.

יואב קיש: אתם מובילים אותנו לאירוע מסוכן מאוד, לא רק בקורונה, שנכשלתם – את המחירים אנחנו כבר משלמים – גם האירוע הביטחוני בכמה גזרות הולך ומתנפץ למול עיניכם ואתם לא מסוגלים לעשות דבר.

יואב קיש: זו ממשלה מסוכנת, ממשלה מסוכנת לישראל.

יואב קיש: היא מסוכנת בגלל הקורונה, ממשלת שיתוק בקורונה, שפשוט לא עושה כלום ונכשלה כבר, ואת המחיר כבר שילמנו; היא מסוכנת בנושא הביטחוני, כי בנושא הביטחוני אתם חלשים, אתם לא נותנים תשובות, ואתם פורמים צעד אחר צעד את ביטחון מדינת ישראל בגזרות השונות; וגם בגזרה המדינית, גם בגזרה המדינית אתם נותנים לכל העולם להיכנע בפני איראן, ומאפשרים לאיראן לחתום על הסכם שגם יאפשר לה להתחמש ולהפוך להיות גרעינית.

יואב קיש: הכניעה לארצות הברית, לומר: אנחנו לא נפתיע אתכם, זה ניהול – חוסר הבנה בסיסית של איך צריך לעשות את המהלכים המשמעותיים האלה.

יואב קיש: הדבר הזה זה אסון לדורות.

יואב קיש: בחודשים ספורים הנזק שאתם עושים למדינת ישראל זה משהו שאני אפילו לא יודע כמה זמן ייקח לתקן.

יואב קיש: אתם מסוכנים מעבר לנושא הביטחוני ולנושא הקורונה.

יואב קיש: אתם מסוכנים כי – אני לא בטוח אפילו ששמת לב לכך, השרה שקד – יש פה קרב על זהותה של המדינה.

יואב קיש: יש פה קרב בין קבוצה רחבה בשמאל, שרוצה להפוך את המדינה האת למדינת כל אזרחיה; אותה קבוצה כבר שנים ארוכות מקבלת מטרייה חוקתית מבג"ץ, שצעד אחר צעד מנסה לפרום את הזהות של מדינת ישראל כמדינה יהודית דמוקרטית, ומלווה בכיפת ברזל תקשורתית.

יואב קיש: ואת יושבת בממשלה שעושה את הדברים האלה ומוכרת את ערכייך.

יואב קיש: הרי הממשלה שאת נמצאת בה היום לא הייתה מעבירה את חוק הלאום – לא הייתה מסוגלת להעביר את הדבר הבסיסי הזה, שמדינת ישראל, מדינה יהודית דמוקרטית, היא מדינת הלאום של העם היהודי.

יואב קיש: את זה אתם לא מסוגלים לעשות.

יואב קיש: זה הקרב המרכזי.

יואב קיש: אנחנו רואים את זה.

יואב קיש: אנחנו רואים זה בצעד אחרי צעד בהחלטות בג"ץ; אנחנו רואים את זה בפעולות של השרים במשרדים שלהם ומה שהשרים מובילים כאג'נדה.

יואב קיש: ואת יודעת מה?

יואב קיש: אין לי טענות.

יואב קיש: אני מבין היטב את מה שניצן הורוביץ מנסה לעשות.

יואב קיש: אני מבין, זו האג'נדה שלו, הוא לא מסתיר אותה; מה שאבתיסאם מראענה תנסה לעשות בוועדת עובדים זרים, שאתם מיניתם אותה – מבין.

יואב קיש: מה שאני מלא מצליח להבין זה איך אנשי ימין, שמבינים את החשיבות של הזהות היהודית – ותראי, אני כמוך, אני לא חרדי, אני לא דתי, אני לא הולך עם כיפה, ואני גם אומר: איש באמונתו יחיה, אבל אני כן רוצה לגדל ילדים במדינה יהודית דמוקרטית.

יואב קיש: אני לא אוותר על הזהות היהודית של המדינה הזו.

יואב קיש: ואתם בממשלה המסוכנת הזאת, צעד אחר צעד, נכנסתם למלכודת הזאת, ואתם מוותרים, מוותרים ומוותרים.

יואב קיש: לכן, אנחנו נמשיך קודם כול לשקף לכם את זה.

יואב קיש: את יודעת, אני אפילו לא יודע אם את מבינה – את בנורבגי, והסיכוי שאפגוש אותך פה במליאה מאוד נמוך, אבל הינה הוא קרה – והינה אני אספר לך, ואני לא יודע אם את יודעת: שר הביטחון רצה להעביר היום הצעת חוק בנושא השיפוט הצבאי, שהמשמעות שלה מאוד פשוטה.

יואב קיש: החוק אמר ככה: כשהפצ"ר רוצה להגיש תביעה פלילית כנגד חייל, לוחם, שהיה מעורב באירוע מבצעי, הוא כבר לא יצטרך להתייעץ עם אלוף.

יואב קיש: הפקרת חיילי צה"ל.

יואב קיש: את נלחמת נגד זה, את עצרת את זה אולי בממשלה הקודמת.

יואב קיש: אני לא יודע מי בממשלה הקודמת עצר את זה.

יואב קיש: אבל הינה, את נכנעת, ואפילו על צה"ל אתם מוותרים.

יואב קיש: איך העזתם לתת להם להעביר את הצעת החוק הזו?

יואב קיש: לתת לפצ"ר – ואנחנו יודעים היטב כמה, איך נקרא לזה, כמה החופש השיפוטי הופך להיות בסוף עמדה – לתת לפצ"ר להחליט על תביעה פלילית כנגד לוחם באירוע מבצעי ללא התייעצות עם האלוף, זה, השרה שקד, חוק שהממשלה שלך מקדמת.

יואב קיש: אם האופוזיציה לא הייתה עומדת על הרגליים האחוריות ועוצרת את זה היום, ואם זה לא היה במקרה סוף של לקראת יציאה לפגרה, אז היה לנו את השוט הזה – אז החוק הזה היה עובר, והנורבגית שלך או הנורבגי שלך היו מצביעים בעד.

יואב קיש: נכון, את כבר לא צריכה להצביע, אבל את מפקירה את חיילי צה"ל.

יואב קיש: את מפקירה את זהותה של מדינת ישראל.

יואב קיש: את פוגעת בערכים הכי קדושים שבשבילם אנחנו הגענו לפה.

יואב קיש: אתם ממשלה מסוכנת.

יואב קיש: אנחנו נפעל בכל כוחנו לסכל אתכם.

יואב קיש: אני מאוד מקווה שזה יקרה בקרוב.

יואב קיש: יש הרבה נזקים שכבר נעשו, לצערי.

יואב קיש: בקורונה את המחיר אנחנו כבר משלמים בהתנהלות חסרת אחריות; מחדל מיותר בגלל אפס מנהיגות, אפס הובלה, בגלל קבינט מסורס ובגלל חוסר יכולת לקחת החלטות, ואת, השרה שקד, שותפה.

יואב קיש: זה לא ירד מכם.

יואב קיש: האחריות הזו לכישלון הזה, למחדל הזה שלכם תלווה אתכם.

יואב קיש: חבל מאוד שההגה עבר לידיים שלכם.

יואב קיש: אני בטוח שיותר יותר אזרחי מדינת ישראל היום מבינים את זה, למרות התקשורת המלטפת ולמרות כל הדברים שפתאום השתנו.

יואב קיש: אז לא השתנה דבר, נהיה הרבה יותר גרוע.

יואב קיש: אתם עושים את הכול פשוט יותר גרוע, מסוכן, ואת המחיר משלמים אזרחי ישראל.

יואב קיש: אני אסיים בנושא נוסף, שגם פה האחריות המלאה היא שלכם.

יואב קיש: אני לא יודע אם את יודעת, אבל הרוב שלכם הוא 58:62 בכנסת הזאת.

מנסור עבאס: 61.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: רשמית, 62.

יואב קיש: זה נכון שהם נבחרו 59:60.

יואב קיש: אם כבר נגיד איך נבחרה הממשלה, 59:60, זו הייתה תוצאת ההצבעה לממשלה.

יואב קיש: לא יכול להיות שבוועדת חוקה לליכוד יש שני נציגים ולתקווה חדשה יש שני נציגים – שישה מנדטים ו-30 מנדטים.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי אתם נותנים לליכוד את הכוח בוועדה למעמד האישה, שם יש לנו שבעה נציגים.

יואב קיש: לא יכול להיות שבוועדת הכספים לליכוד יש שני נציגים ולרשימה המשותפת שני נציגים.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי זה מה שאתם רוצים.

יואב קיש: אתם לקחתם ועשיתם דבר שלא ייעשה בכנסת ישראל.

יואב קיש: מילא ריסקתם אותה עם הנורבגים, אבל אתם מעוותים את רצון העם, את תוצאות הבחירות.

איימן עודה: – – –

יואב קיש: על הדבר הזה אנחנו לא נוותר לכם, אנחנו נמשיך להילחם בכם.

יואב קיש: לא יכול להיות שאתם תעשו מה שאתם רוצים בחלוקת הוועדות, תפגעו ביכולת שלנו – – –

איימן עודה: יואב, כל הסיפור שלא הצלחתם לשכנע את סמוטריץ' לקחת – – –

יואב קיש: לא, ממש לא.

איימן עודה: זה כל הסיפור.

איימן עודה: תעזוב מהשאר.

יואב קיש: אני אגיד לך יותר מזה.

איימן עודה: תעזוב מהשאר.

יואב קיש: איימן, אני מבין שיש לך הרבה דברים משותפים עם הקואליציה הזו ושאתה רוצה להגן עליהם.

יואב קיש: אני אומר לך בצורה הכי ברורה: פער של אחד בכספים והשוואת קולות בוועדת כלכלה זה המינימום.

יואב קיש: אחרי מה שהם עשו, היינו מוכנים ללכת על זה.

יואב קיש: נתנו להם הפרש של שלושה בוועדת הכנסת, שזה חריג ליחס הזה, נתנו להם הרבה דברים אחרים.

יואב קיש: לא יכול להיות שלקראת תקציב הם יקבלו פער לא הגיוני בוועדת הכספים; לא יכול להיות שהליכוד יסורס מכל הוועדות החשובות ויקבל את החברויות שלו בוועדות שבוא נגיד שהן חשובות אבל הרבה פחות משמעותיות בכנסת הזו.

יואב קיש: על זה לא נוותר.

יואב קיש: ואתם גרמתם לנו להיות בכנסת לעומתית, באופוזיציה לעומתית, והבעיה שזה ימשיך איתנו מפה והלאה.

יואב קיש: מה שאתם עשיתם ימשיך בכל כנסת, זה תקדים והוא ייקבע, ואנחנו נראה את זה.

יואב קיש: המשמעות של זה היא שכנסת ישראל הפכה להיות הרבה יותר חלשה, הפכה להיות ועדת משנה של ממשלת ישראל, וממשלת ישראל היא רשות, בג"ץ רשות, והכנסת, שהייתה רשות, הופכת לצערי להיות ועדת משנה של הממשלה.

איתן גינזבורג: תודה.

יואב קיש: משפט סיום, ברשותך, היושב-ראש.

איתן גינזבורג: בבקשה.

יואב קיש: אני רוצה לומר שאם אנחנו רוצים לראות בכנסת הזו התנהלות אחרת – אנחנו חותמים מושב מאוד לעומתי – אני אומר לכם, לקואליציה: תשנו את התנהגותכם, אל תשימו אותנו עם הגב לקיר, תתקנו את היחס בוועדות, ויכול להיות שנחזור לכנסת שתתפקד.

יואב קיש: אם לא, אנחנו נמשיך ככה כל הזמן.

יואב קיש: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת קיש.

יבגני סובה: – – – ועדות משנה?

קריאות: – – –

יואב קיש: הוותמ"ל הוגש כבר?

יואב קיש: הדפסתם?

איתן גינזבורג: זה נמצא בהדפסה אחרי ניסוח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת איימן עודה.

יצחק פינדרוס: יש לי – – –

אלכס קושניר: איימן – – –

איימן עודה: שלוש דקות.

אלכס קושניר: ואחר כך יש עוד מישהו, איתן?

איתן גינזבורג: אוסאמה סעדי.

איתן גינזבורג: אחריך יהיה אוסאמה סעדי.

קריאה: אבל איפה הוא?

איתן גינזבורג: הוא בטח ייכנס עד אז.

איימן עודה: אז עד שהוא יגיע.

איימן עודה: שלוש דקות, או עד שהוא יגיע.

איימן עודה: יש לי עשר דקות.

איתן גינזבורג: עשר דקות.

איתן גינזבורג: זה מחולק, שלוש ושבע.

איימן עודה: שלוש דקות, או עד שהוא יגיע.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, עוד מעט הכנסת תביא את חוק הוותמ"ל.

איימן עודה: האמת, הוא מועיל, חשוב, לאוכלוסייה הערבית בפרט.

איימן עודה: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, יו"ר ועדת הפנים, יביא את החוק.

איימן עודה: אני מברך על כך.

איימן עודה: אנחנו ברשימה המשותפת מן הסתם נתמוך בחוק החשוב הזה.

איימן עודה: כמה פעמים אמרתי שבכנסת הזו יש חברים בקואליציה שמצביעים לפעמים לא לפי מצפונם, אלא מטרתם העיקרית לשמר את הקואליציה, ויש אנשים באופוזיציה שלפעמים מצביעים לא לפי העקרונות שלהם, העיקר מבחינתם זה להפיל את הקואליציה.

איימן עודה: יש רק סיעה אחת ויחידה שמצביעה כל הזמן אך ורק לפי המצפון שלה, וזו הרשימה המשותפת.

איימן עודה: אני פונה לחברים ברע"מ ואומר להם: הינה, אנחנו מצביעים בעד חוק הוותמ"ל.

איימן עודה: זה כל כך ברור.

איימן עודה: חבל שלא הצבעתם לפי המצפון שלכם בהצבעה על איחוד משפחות.

איימן עודה: דרך אגב, זה נושא יותר חשוב מכל תקציב, יותר חשוב.

איימן עודה: חבל שלא הצבעתם עם ההצעה לחבר בתים לחשמל אפילו אם אין להם טופס 4, זה היה תלוי אך ורק בכם.

איימן עודה: חבל שלא הצבעתם בעד ההצעה שלי להקים ועדת חקירה בנושא הקשר בין השב"כ לבין ארגוני הפשע המאורגן.

איימן עודה: ממש ממש חבל, אבל אנחנו, הרשימה המשותפת, מנסה.

איימן עודה: זה כל כך ברור, נצביע בעד חוק הוותמ"ל.

איימן עודה: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת איימן עודה.

איתן גינזבורג: אני חושב שכל הכנסת מחכה כבר לחוק הזה שיעלה.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא חבר הכנסת אוסאמה סעדי, והוא גם יהיה אחרון הדוברים לפני ההצבעה.

מיקי לוי: אני מעלה גם את חבר הכנסת מעוז במקום ותמ"ל, עכשיו.

מיקי לוי: הביתה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: אני לא מכריח – – –

איתן גינזבורג: אוסאמה סעדי, בבקשה.

איתן גינזבורג: עד אז, הודעה לסגנית מזכירת הכנסת.

אלינור ימין: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –     לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה) (תיקון מס' 7), התשפ"א–2021, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; לוח תיקונים להצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה) (תיקון מס' 7), התשפ"א–2021.

אלינור ימין: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2072/24 וכלה בהצעת חוק פ/2186/24 – הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – צמצום פערים בין הפריפריה למרכז), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק חופש הבחירה במזון מן הצומח, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – החזר דמי נסיעה באמבולנס), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר ויצחק פינדרוס; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חזרה לעבודה מתקופת לידה והורות), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה על תקיפת קטין או חסר ישע), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לתיקון פקודת הדיג (איכון ספינות דיג), התשפ''א–2021, מאת חברי הכנסת רם בן ברק, יוראי להב הרצנו, עמיחי שיקלי, מוסי רז, אלון טל, יעקב מרגי, גבי לסקי ועופר כסיף; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח שאירים לאלמן), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק הסכמים קיבוציים (תיקון – יציגות ארגון עובדים והגנה על הפרט), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת שמחה רוטמן, יצחק פינדרוס, עמיחי שיקלי ואמיר אוחנה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת קצבת נכות לשכר מינימום), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק נציבות זכויות האדם, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק לעידוד בנייה בת-קיימא (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק הגנת הסביבה (יחידה סביבתית ברשויות ציבוריות), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק איסוף ופינוי פסולת למחזור (תיקון – חובת מחזור בבית עסק גדול), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מיסוי תרומה מישות מדינית זרה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת קטי קטרין שטרית; הצעת חוק למדיניות לאומית לשמירה על שטחים פתוחים, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק תובענות ייצוגיות (תיקון – מעמדם של ארגוני סביבה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת אלון טל, מופיד מרעי, אבתיסאם מראענה, רות וסרמן לנדה, ענבר בזק ודסטה גדי יברקן; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – השתתפות בטיפולי שיניים, פה ולסת לנפגעי שיתוק מוחין), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר ויצחק פינדרוס; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – מתן תעודת הכשר על ידי רב מקומי), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת משה טור פז; הצעת חוק הפקדות וזכויות סוציאליות לעצמאים (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – מינוי נציגות ציבור), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק הגנה על זכויות הדורות הבאים, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אלון טל; הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון – איסור גביית דמי שמירה בלא רישיון), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת עמיחי שיקלי, אופיר סופר, אורית מלכה סטרוק, מיכאל מרדכי ביטון, שרן מרים השכל, ניר אורבך, יום טוב חי כלפון, מירב בן ארי ורם בן ברק; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס על מענק זכייה אולימפי), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – הזכות לשוויון), מאת חברת הכנסת רות וסרמן לנדה; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (החזקה או שימוש לצריכה עצמית של סם מסוג קנבוס או שרף של קנבוס), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גבי לסקי; הצעת חוק ארוחת בוקר במוסדות חינוך, התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר ויצחק פינדרוס; הצעת חוק שמירת הסביבה החופית (תיקון – התאמת תכניות ישנות), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת טובין ממוחזרים), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת טובין בעלי תו תקן ירוק), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – שלילת השתתפות בתקציב עקב הפליה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק שיקום, פיצוי וסיוע משפטי לנפגעי עבירות מין, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר שלם), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת קטי קטרין שטרית; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותים ותרופות בסבסוד מלא לאזרחים ותיקים), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אלי כהן; הצעת חוק להפחתת סכום הפיצוי הכספי בשל נסיעה ללא תיקוף כרטיס בתחבורה ציבורית (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר ויצחק פינדרוס; הצעת חוק גירוש משפחות מחבלים, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מירי מרים רגב; הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון – ביזוי אדם מחמת משקל), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הגנה לעובדת העוברת טיפולי פוריות), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – הקמת קרן למימון תרופות לאזרחים ותיקים מעוטי יכולת), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – אי-חידוש חברותו של שר או סגן שר כחבר כנסת), מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק בתי המשפט (תיקון – תובענת תושב אזור עימות), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – חובת מסירת תכניות הדירה לקונה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר ויצחק פינדרוס; הצעת חוק לצמצום השימוש במזומן (תיקון – העברת אסמכתאות לאמצעי תשלום כתנאי לאישור העסקה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת שמחה רוטמן, בצלאל סמוטריץ', איתמר בן גביר, מיכל וולדיגר, דוד ביטן, גלית דיסטל אטבריאן, חוה אתי עטייה, ניר ברקת, דוד אמסלם, מכלוף מיקי זוהר, אריה מכלוף דרעי ומאי גולן; הצעת חוק העונשין (תיקון – ביטול סעיף העלבת עובד ציבור), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גבי לסקי; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – ייצוג הולם בתאגידים ממשלתיים וגופים סטטוטוריים), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי, משה ארבל, זאב בנימין בגין וגלעד קריב; הצעת חוק ביטול מאסר חלף קנס (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת נעמה לזימי, משה ארבל, ינון אזולאי ואבתיסאם מראענה; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הארכת תקופת לידה והורות להורי פג), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק העמותות (תיקון – חובת גילוי תרומה אנונימית), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק המועצה לענף הלול (ייצור ושיווק) (תיקון – תוספת מכסה אישית לגדל בלול בלא כלובים), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת יסמין פרידמן, יוראי להב הרצנו ואלון טל; הצעת חוק שיווי זכויות האישה (תיקון – ייצוג הולם לנשים בוועדות ציבוריות ברשויות המקומיות), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תוספת לקצבה של מי שמעסיק עובד בענף הסיעוד), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הספקת החשמל (הוראת שעה) (תיקון – הארכת תוקף), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת מנסור עבאס, מאזן גנאים, ווליד טאהא וסעיד אלחרומי; הצעת חוק לתיקון חוק שמירת הניקיון (תיקון – תמיכה באירגוני סביבה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת אלון טל, יוראי להב הרצנו, אבתיסאם מראענה, גלעד קריב, מופיד מרעי, רות וסרמן לנדה, אמילי חיה מואטי, נעמה לזימי, רון כץ, מיכאל מרדכי ביטון, ענבר בזק ומוסי רז; הצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ ישראל (תיקון – ביטול תיקון מס' 2 והחלת חופש מידע), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – תשלום חודשי בעד שירותי מים וחשמל), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק האקלים, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות, התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, מאי גולן, אוריאל בוסו ומשה אבוטבול; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – הגדרת מסוכנות של פוגעים בבעלי חיים), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת יסמין פרידמן, יוראי להב הרצנו ועופר כסיף; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הסדרי תנועה בקרבת בית ספר), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת ווליד טאהא, מנסור עבאס, מאזן גנאים וסעיד אלחרומי; הצעת חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל) (תיקון – הפחתת ריבית פיגורים על חוב חלוט), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת מנסור עבאס, מאזן גנאים, ווליד טאהא וסעיד אלחרומי; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – פיצוי בשל מעצר), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גבי לסקי; הצעת חוק התחרות הכלכלית (תיקון – תוצרת חקלאית גולמית), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אלי כהן; הצעת חוק משק החשמל (תיקון – איסור ניתוק חשמל), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת מנסור עבאס, מאזן גנאים, ווליד טאהא וסעיד אלחרומי; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – הגבלת משך הזמן להגשת תסקיר), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גבי לסקי; הצעת חוק סיוע לנפגעי אסונות לאומיים אזרחיים, התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת אפרת רייטן מרום, איתן גינזבורג, מיכל רוזין, מיכל וולדיגר, רם שפע, מירב בן ארי, יעקב מרגי, שירלי פינטו קדוש, עאידה תומא סלימאן, זאב בנימין בגין, משה גפני, צחי הנגבי ואלינה ברדץ' יאלוב; הצעת חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל) (תיקון – פטור מאגרה בשל האטה ממהירות הנסיעה המותרת), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת מנסור עבאס, מאזן גנאים, ווליד טאהא וסעיד אלחרומי; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – אמות מידה לתקצוב), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס על מענק ששולם לספורטאי עקב זכייה במדליה במשחקים האולימפיים או באליפויות העולם בספורט), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת יוסף שיין, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, לימור מגן תלם ואלינה ברדץ' יאלוב; הצעת חוק איות שמות רחובות, דרכים ומקומות ציבוריים (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-וארבע, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק מניעת עבירות מין בקטינים (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הכרה בהוצאות עבודה מהבית בתקופת התפשטות נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת ווליד טאהא, מנסור עבאס, סעיד אלחרומי ומאזן גנאים; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הוראות לעניין סככות המתנה בתחנות אוטובוס), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת ווליד טאהא, מנסור עבאס, מאזן גנאים וסעיד אלחרומי; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – כשירות משפטית לכהונת ראש ממשלה וראש ממשלה חלופי), מאת חברי הכנסת מיכל שיר סגמן, מאיר יצחק הלוי, זאב בנימין בגין, שרן מרים השכל וצבי האוזר; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – הנגשת אוטובוסים בין-עירוניים), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת קטי קטרין שטרית; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – עבירות נוספות שבהן ניתן להורות על הגשת תסקיר קורבן), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות (תיקון – טיפול נפשי לילדים נפגעי אלימות במשפחה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק אומנה לילדים (תיקון – העברת תשלומים להורה אומנה במקרים מיוחדים), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת קטי קטרין שטרית; הצעת חוק העתיקות (תיקון – הודעה ומחיקת הערה בפנקסי המקרקעין), התשפ"א–2021, מאת חברות הכנסת גלית דיסטל אטבריאן ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – פסילת רשימת מועמדים או אדם המועמד לבחירות לכנסת בשל תמיכה או העלאה על נס של רוצחי יהודים), מאת חברי הכנסת אופיר סופר, מיכאל מלכיאלי, מכלוף מיקי זוהר, דוד אמסלם, מאי גולן, מיכל וולדיגר, בצלאל סמוטריץ' ואיתמר בן גביר; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון – עידוד ייצוג נשים במועצות אזוריות), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת נירה שפק, רון כץ, עידית סילמן, ניר אורבך ואמילי חיה מואטי; הצעת חוק נציב תלונות הציבור על שופטים (תיקון – פרסום שם שופט), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת שמחה רוטמן, בצלאל סמוטריץ', איתמר בן גביר, מיכל וולדיגר, יצחק פינדרוס, ינון אזולאי, אוריאל בוסו, יעקב אשר, גלית דיסטל אטבריאן, ישראל אייכלר, אורי מקלב, חוה אתי עטייה, אמיר אוחנה, ניר ברקת, דוד אמסלם, מכלוף מיקי זוהר, אריה מכלוף דרעי, מאי גולן ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד (תיקון – הרחבת תחולת החוק), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר ויצחק פינדרוס; הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון – ייעוד זמנים לרחצה נפרדת באתרי טבע), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, יצחק פינדרוס, מיכאל מלכיאלי, ינון אזולאי, שמחה רוטמן, משה ארבל, בצלאל סמוטריץ', אבי מעוז ואורית מלכה סטרוק; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – העברת שירותי הגמילה לאחריות קופות החולים), התשפ"א–2021, מאת חברות הכנסת מיכל וולדיגר ואמילי חיה מואטי; הצעת חוק התרבות והאומנות (תיקון – הפחתה או שלילה של תמיכה בשל פעילות נגד עקרונות המדינה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מירי מרים רגב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת באילת), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת מאיר יצחק הלוי, מיכל שיר סגמן, נעמה לזימי, צבי האוזר ורות וסרמן לנדה; הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון – הקצאת קרקעות בנגב ובגליל לחיילים משוחררים), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אלי כהן; הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר קאסם, התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת ווליד טאהא, מנסור עבאס, סעיד אלחרומי ומאזן גנאים; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פטור מתקופת המתנה לסטודנטים הלומדים בחו"ל), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת מנסור עבאס, מאזן גנאים, ווליד טאהא וסעיד אלחרומי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי ביטוח מופחתים לסטודנטים), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת מנסור עבאס, מאזן גנאים, ווליד טאהא וסעיד אלחרומי; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – מועד בחינה מיוחד בשל שירות מילואים), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת קטי קטרין שטרית; הצעת חוק הפיקוח על מעונות (תיקון – חובת פיקוח של מנהל מעון), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הקמת המוסד העליון לשפת הסימנים הישראלית, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת קרן ברק; הצעת חוק להפחתת השימוש ברכב פרטי ולעידוד שימוש בתחבורה הציבורית, התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר ויצחק פינדרוס; הצעת חוק לשכת עורכי הדין (תיקון – ציון עובר בבחינת ההתמחות), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת ווליד טאהא, מנסור עבאס, מאזן גנאים וסעיד אלחרומי; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – הגבלת כהונת שופט בית המשפט העליון), מאת חבר הכנסת אבי מעוז; הצעת חוק איסור פרסומת והגבלת השיווק של מוצרי טבק ועישון (תיקון – איסור פרסום בעיתונות המודפסת), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – זכות למגורים בדירה ציבורית לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מירי מרים רגב; הצעת חוק הסדרת השימוש בקנביס למטרות רפואיות, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת שרן מרים השכל; הצעת חוק תגמול מדליסטים אולימפיים, התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, יבגני סובה, אלכס קושניר, יוסף שיין, לימור מגן תלם ואלינה ברדץ' יאלוב; הצעת חוק בתי דין רבניים (קיום פסקי דין של גירושין) (תיקון – הפקעת כסף קידושין), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת התקנת לחצן מצוקה באוטובוס), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת מנסור עבאס, מאזן גנאים, ווליד טאהא וסעיד אלחרומי; הצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון – פינוי קשישים), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, מאי גולן, עופר כסיף, אוריאל בוסו ומשה אבוטבול; הצעת חוק הכרה אזרחית בהכשרות צבאיות (תיקון – הכרה בניסיון פיקודי כניסיון ניהולי), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת משה טור פז; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור לסטודנטים מתשלום דמי ביטוח לאומי), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מירי מרים רגב; הצעת חוק שירותי רווחה (זכויות נשים ששהו במקלט לנשים מוכות) (תיקון – מענק חודשי), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה; הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – בירור יהדות), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אבי מעוז; הצעת חוק הכנסת (תיקון – ייצוג האופוזיציה בוועדות הכנסת), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת צחי הנגבי; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – פטור זקן לחיילים), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – סיוע טיפולי לבוגרי השירות הצבאי), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת משה טור פז; הצעת חוק שכר לחיילים בשירות סדיר, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אלי כהן; הצעת חוק השתלת אברים (תיקון – הפנייה להסכמה לתרומת אברים בטפסים מקוונים), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – מקדמות על חשבון חוב מזונות ילד), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק נישואין וגירושין, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק בתי המשפט (תיקון – קביעת מותבים בבית המשפט העליון), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני, יריב לוין, שמחה רוטמן, אורי מקלב ומשה ארבל.

אלינור ימין: נוסח מתוקן להצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – העברת שירותי הגמילה לאחריות קופות החולים וטיפול בהתמכרויות), התשפ"א–2021, של חברת הכנסת עידית סילמן.

אלינור ימין: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יעל רון בן משה, רם בן ברק, רם שפע, משה ארבל ומיכל רוזין בנושא: רפורמת ענק בענף החקלאות.

אלינור ימין: תודה.

איתן גינזבורג: תודה לסגנית מזכירת הכנסת.

איתן גינזבורג: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שבע דקות לרשותך.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, חבריי חברי הכנסת – יש מיקרופון?

איתן גינזבורג: כן, שומעים אותך.

איתן גינזבורג: צוותי הסיעות, נא לשמור בבקשה על השקט.

אוסאמה סעדי: כבוד השרה אילת שקד, עוד מעט יאשימו שאת עכשיו תורנית בדיוק בזמן שאני מדבר וזה חלק – –

איילת שקד: – – –

אוסאמה סעדי: – – מהקנוניה הגדולה והקונספירציה.

אוסאמה סעדי: ואני רוצה להגיב לדבריו ההזויים של חבר הכנסת סמוטריץ', שכביכול המועמדות שלי לוועדה למינוי שופטים הייתה בתיאום עם השרה אילת שקד.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר: לא דובים ולא יער, ולא היה שום תיאום.

אוסאמה סעדי: נהפוך הוא – מי שסיכלו במודע את המועמדות שלי לוועדה למינוי שופטים הם לא אחר מאשר השרה שקד והשר גדעון סער, שרצו בבחירה של אחד מהאופוזיציה – בין אם זה שמחה רוטמן או אורלי לוי אבקסיס – על מנת שיהיה בלוק של שלושה בוועדה למינוי שופטים, במיוחד שיש מינוי של ארבעה שופטים.

אוסאמה סעדי: אז מי שישמע את דבריו של סמוטריץ' בוודאי לא יאמין לדברים שלו.

אוסאמה סעדי: אני מודה לכל החברות והחברים שנתנו בי אמון חסר תקדים של 96 תומכים במועמדות שלי לוועדה החשובה למינוי קאד'ים שרעיים.

אוסאמה סעדי: אני מקווה שנמשיך ונעשה עבודה כפי שעשינו בוועדה אז, בכנסת העשרים, וקידמנו את מערכת בתי הדין השרעיים.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על מה שקרה היום בכפר ירכא.

אוסאמה סעדי: שמענו את זעקתו של בן המקום חברנו פטין מולא.

אוסאמה סעדי: כוחות ההרס והדחפורים הרסו מבנים, צימרים, בשטחים של תושבים מירכא, ובאותן שעות גם היו הריסות של שטחים בעיר ליד, למשפחת אלנאקיב.

אוסאמה סעדי: זה המשך של מסע ההרס וההריסות, במיוחד גם בנגב, למשפחת זיאדנה, שהם מאוימים בהמשך ייעור הקרקעות שלהם בנגב.

אוסאמה סעדי: אנחנו עוד מעט נצביע על החוק החשוב, חוק הוותמ"ל.

אוסאמה סעדי: אנחנו תומכים ותמכנו בוועדה, אדוני היושב-ראש, אבל בהמשך לחוק הזה ובמקביל לחוק הזה חייבים לתת פתרונות ולהקפיא את כל ההריסות האלה ביישובים בנגב, בדרום, במרכז.

אוסאמה סעדי: חברי אחמד טיבי ואני קיבלנו אתמול והיום טלפונים מקלנסווה שיש איומים להרוס בתים שם.

אוסאמה סעדי: אנחנו רוצים – אדוני היושב-ראש, וגם שרת הפנים, שיצאה, אנחנו רוצים להסדיר את הנושאים האלה, ולכן קידמנו ואנו מקדמים ומצביעים היום על תוכנית, על חוק הוותמ"ל.

אוסאמה סעדי: אבל תנו לעיריות, למועצות, זמן לנשום ולהתארגן ולבנות תוכניות מתאר ולהכין תוכניות ולקדם את התוכניות האלה, ואז ניתן להכשיר את כל הבתים שנבנו ללא רישיון.

אוסאמה סעדי: המשך ההרס וההריסות יביא בסופו של דבר לפיצוץ, כפי שראינו היום בירכא: 400 שוטרים באו להרוס שני צימרים שהם בבנייה.

אוסאמה סעדי: אני רוצה לנצל את שתי הדקות שנותרו.

אוסאמה סעדי: שמעתי את דברי ההסתה הבלתי-פוסקים של חבר הכנסת סמוטריץ', שעדיין חושב, אולי, שהוא מתפקד כיו"ר תנועת רגבים, מתנהג כאילו הוא עדיין יו"ר תנועת רגבים ולא חבר כנסת.

אוסאמה סעדי: הוא ממשיך להסית ולהסית, והיום הוא השתמש בדוח, אני לא יודע איך נקרא לדוח הזה, דוח מבקר המדינה על "היבטי המשילות בנגב".

אוסאמה סעדי: אני רק קורא את הכתובת הזאת בדוח של מבקר המדינה וזה כאילו הוזמן על ידי תנועת רגבים.

אוסאמה סעדי: הסיכום שלו – תקראו, חברי הכנסת טיבי, מאזן, ווליד, תראו מה המבקר אומר בסיכום: הוא אומר: "דוח זה דן במכלול השירותים והתפקידים המוטלים על רשויות המדינה כחלק ממחויבותן כלפי תושביה באזור הנגב.

אוסאמה סעדי: מן הצד האחר עומדים אכיפת החוק ומילוי החובות המוטלות על התושבים.

אוסאמה סעדי: בהיעדרם של שני אלה נפגעת המשילות באופן ממשי.

אוסאמה סעדי: לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 מנתה האוכלוסייה הבדואית בנגב כ-268,000 איש, שהם כ-20% מכלל האוכלוסייה בו, אך לפי הנתונים" – תשמעו – "העולים בדוח, שיעור מעורבותה באירועים הקשורים לפגיעה במשילות גבוה משמעותית.

אוסאמה סעדי: זאת, בין היתר, בנוגע לנושאי תעבורה, איכות סביבה, תשלומי מיסים, פוליגמיה, תשלומי דמי חסות ופגיעה בתשתיות אזרחיות וצבאיות".

אוסאמה סעדי: את זה כותב דוח מבקר המדינה.

אוסאמה סעדי: יו"ר ועדת הפנים, בן הנגב – – –

סעיד אלחרומי: זה מוזמן.

אוסאמה סעדי: זה מוזמן, אמרתי, זה מוזמן מתנועת רגבים.

והגנת הסביבה): זה הוזמן – – – מבקר המדינה.

אוסאמה סעדי: אפילו הכתובת, "היבטי המשילות".

אוסאמה סעדי: אדוני יושב-ראש ועדת הפנים, גם דיברתי איתך.

אוסאמה סעדי: הדוח הזה לא יכול להישאר ככה, בלי דיון, בלי שאנחנו נביא ונקיים דיון על הדוח זה; להזמין את המבקר הזה ולקעקע את התשתית, כי הוא כבר יצא מנקודת הנחה שאין משילות בנגב, שהבדואים פורעי חוק.

אוסאמה סעדי: תראו, אפילו נתון אחד – תשמע, זה משהו מדהים, הוא אומר: מתוך 2.38 מיליארדי שקלים יתרות חוב בשנת 2019 למשרדי המע"מ בבאר שבע, 1.2 חייבים מהאוכלוסייה הבדואית.

אוסאמה סעדי: אפילו הלכו לבדוק דוחות מע"מ, מי משתמט מתשלום מע"מ.

אוסאמה סעדי: אם זה לא דוח מוזמן, אז אני לא יודע מה זה דוח מוזמן.

אוסאמה סעדי: אני חושב שזה המשך של ההסתה הממוסדת והעקבית נגד האוכלוסייה ונגד אחינו הבדואים בדרום, ואני מבקש ממך, יו"ר ועדת הפנים, חברי סעיד אלחרומי, לקיים דיון דחוף בנושא הזה על מנת שבאמת נדון ונזמין את כותב הדוח הזה.

אוסאמה סעדי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי, וברכות על הבחירה הקונסנזואלית.

איתן גינזבורג: בבקשה, חבר הכנסת אבי מעוז, עד 15 דקות.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, את תודותיי לכל עובדי הכנסת כבר אמרתי בנאום הקודם יותר מוקדם היום.

אבי מעוז: בעוד שבוע יחול יום הזיכרון של מרן הרב קוק זצ"ל, ואני רוצה לפתוח את דבריי בדברים שהוא אמר בנוגע לאיסור העלייה להר הבית, ואני מצטט: "אחינו היקרים הבאים לעיר קודשנו לירושלים תיבנה ותיכונן מקרוב ומרחוק, הישמרו נא מהאיסור החמור של הכניסה למקום המקדש והר הבית"; "תחת להתנהג עם המקום הקדוש בדרך גסות וכניסה של טומאה – – – הרחיקו אותנו חז"ל מלהתקרב אליו, אפילו לשם רינה ותפילה, שאין הרווח הזה כלום לגבי ההפסד של גסות הלב במקום המקודש הזה, והיננו עומדים ביראה מרחוק ומצפים לחסד ה' שישוב ירחמנו ויאר לנו באור גדולה שלמה, שנזכה על ידה לטהרה גמורה, באופן שנוכל להתקרב לבית תפארתנו בכל מידת הקדושה הראויה לו".

אבי מעוז: "טמאי מתים אנחנו, ועד הזמן אשר תבוא טהרתנו, בעת אשר הישועה השלמה תופיע, אין אנו דורכים במקום הקודש, רק עומדים אנחנו באימה ופחד, עשיר הישועה שלמה תופיע אין אנו דורכים במקום הקודש, רק עומדים אנחנו באימה ופחד, בגודל רוח וביטחון נמרץ, לפני הכותל המערבי ושם שופכים את ליבנו, את הלב הישראלי, ועד אז כל ישראל חברים יתאגדו לאגודה אחת לכוון את ליבם לאביהם שבשמיים בלא פרץ ובלא יוצאת, בלא שום הריסות גדר ובלא שום חשש איסור של חילול הקודש וטומאת מקדש וקדשיו, כי אם ביראת ה' טהורה וברוח קדושה וטהרה".

אבי מעוז: ראוי לציין את תגובתו החריפה של מרן הרב קוק זצ"ל לכניסתו של הברון רוטשילד למקום המקדש.

אבי מעוז: אני מצטט: "– – – ליבי נחמץ מאוד מפני חילול השם של היות במקום המקדש וביותר על מה ששום איש לא העיר אותו שהוא דבר האסור.

אבי מעוז: פגימה אחת במקום קדושת בית חיינו עולה לנו על כל מקם של יישובים מעשיים".

אבי מעוז: עד כאן דברי מרן הרב קוק זצ"ל, שבשבוע הבא, ג' באלול, יחול יום הזיכרון שלו.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר אמר כאן חבר הכנסת אחמד טיבי את הדברים הבאים, ואני מצטט: "יהודים מתפללים בבית כנסת, נוצרים בכנסיות, ומוסלמים במסגדים, ומסגד אל-אקצא הוא מסגד תפילה למוסלמים.

אבי מעוז: נקודה".

אבי מעוז: סוף ציטוט.

אבי מעוז: הגיע זמן שנעשה קצת סדר בעניין.

אבי מעוז: במקורות אסלאמיים קדומים כתוב שמסגד אל-אקצא, כלומר המסגד הרחוק שמוזכר רק פעם אחת בקוראן, היה אחד משני מסגדים ששכנו על יד כפר בחצי האי הערבי, סעודיה של היום.

אבי מעוז: רק 50 שנה אחרי מות מוחמד, לאחר שנמנע מבני דמשק לבוא למכה, הם בחרו בירושלים, בלית ברירה, כמקום אלטרנטיבי לחאג'.

אבי מעוז: לצורך כך הם המציאו את השקר שלפיו מסגד אל-אקצא המוזכר בקוראן לא נמצא בחצי האי ערב אלא בירושלים.

אבי מעוז: זהו מקור התפיסה של האסלאם הסוני שירושלים היא המקום השלישי בקדושתו.

אבי מעוז: אגב, אצל השיעים העיר השלישית בקדושתה היא נג'ף שבעיראק.

אבי מעוז: רק אחרי המהפכה של חומייני בשנת 1979 העלו השיעים, האיראנים וחיזבאללה בעיקר את ירושלים על ראש שמחתם.

אבי מעוז: הדבר השני הוא המיקום של מסגד אל-אקצא בהר הבית.

אבי מעוז: עד מלחמת ששת הימים, בתואר "מסגד אל-אקצא" כונה רק המסגד בדרום ההר.

אבי מעוז: הר הבית כולו נקרא אצל המוסלמים חראם א-שריף, כלומר, המקום הקדוש המכובד.

אבי מעוז: רק לאחר שחרור ירושלים, מקום המקדש, הוחל השם "אל-אקצא" על כל הר הבית, הר המוריה.

אבי מעוז: וכיצד מתייחסים אל המקום המוסלמים, שטוענים שזה המקום השלישי בקדושתו באסלאם?

אבי מעוז: מאפשרים משחקי כדורגל על ההר, צבירת אבנים וכלי נשק קרים בהתפרעויות כנגד השוטרים ומתפללי הכותל.

אבי מעוז: אם זה היחס למקום הקדוש והמכובד בעיניהם, זה מלמד בצורה הכי טובה על היחס האמיתי שלהם למקום.

אבי מעוז: אצל עם ישראל, לעומת זאת, הר המוריה הוא מקום מקודש כבר מעל 3,000 שנה.

אבי מעוז: זהו מקום עקדת יצחק, שאותו קנה דוד המלך מידי ארונה היבוסי, שעליו בנה שלמה המלך את בית המקדש הראשון, ועליו נבנה בימי שיבת ציון גם בית המקדש השני.

אבי מעוז: עם ישראל לא חדל מעולם מלהתייחס למקום זה כאל מקום המקודש ביותר בעולם.

אבי מעוז: דווקא בגלל אמונתנו בקדושתו הגדולה והמיוחדת של המקום אנחנו מתייחסים אליו בצורה הפוכה לגמרי.

אבי מעוז: כותב הרמב"ם מה היחס הנכון אל המקום.

אבי מעוז: אני מצטט: "מצוות עשה ליראה מן המקדש, שלא ייכנס אדם להר הבית במקלו ובמנעל או באפונדתו באבק שעל רגליו, או במעות הצרורין לו בסדינו.

אבי מעוז: ואין צריך לומר שאסור לו לירוק בכל הר הבית.

אבי מעוז: ולא יעשה הר הבית דרך שייכנס מפתח זו ויצא בפתח שכנגדה כדי לקצר הדרך, אלא יקיפו מבחוץ.

אבי מעוז: ולא ייכנס לו אלא לדבר מצווה – – – כל שהשלים עבודה ונסתלק לו, אינו יוצא ואחוריו להיכל אלא מהלך אחורנית מעט מעט ומהלך על צידו עד שיצא מן העזרה.

אבי מעוז: וכן אנשי משמר ואנשי מעמד ולויין מדוכנן, כך הם יוצאים מן המקדש, כמו שפוסע אחר תפילה לאחוריו.

אבי מעוז: כל זה ליראה מן המקדש.

אבי מעוז: לא יקל אדם את ראשו כנגד שער מזרחי של עזרה, שהוא שער ניקנור, מפני שהוא מכוון כנגד קודש הקודשים.

אבי מעוז: וכל הנכנס לעזרה יהלך בנחת במקום שמותר לו להיכנס לשם ויראה עצמו שהוא עומד לפני הארון, האדון ה' – – – ומהלך באימה ויראה ופחד ורעדה – – – אף על פי שהמקדש היום חרב, בעוונותינו, חייב אדם במוראו כמו שהיה נוהג בו בבניינו".

אבי מעוז: עד כאן סוף ציטוט מדברי הרמב"ם.

אבי מעוז: אשר על כן אנו, כמו שמקובל ומוסכם בעם ישראל מדורי-דורות וכפי פסקי הרבנות הראשית וגדולי הדורות האחרונים: לא נכנסים להר הבית.

אבי מעוז: זהו לא ריחוק נפשי אלא ריחוק פיזי, שנובע מיחס של כבוד והערצה; ריחוק פיזי, שיוצר ומחזק את הציפייה, הקשר וההשתוקקות.

אבי מעוז: ודאי שצריך שכוחות הביטחון, הצבא והמשטרה ינכחו בהר הבית.

אבי מעוז: גם מבחינת שמירת השלטון שם וגם מדין פיקוח נפש, כי אחרת הערבים יוכלו לזרוק אבנים על המתפללים בכותל.

אבי מעוז: אבל זה לא מתיר לאנשים פרטיים לעלות לשם.

אבי מעוז: הר הבית אינו דומה לשאר המקומות בארץ ישראל.

אבי מעוז: התרגלנו לעיקרון שלפיו הריבונות מתחזקת במקום שבו בונים בתים, סוללים כבישים, מאכלסים ומסתובבים.

אבי מעוז: עיקרון זה נכון בשאר הארץ.

אבי מעוז: אבל אדוני היושב-ראש, הר הבית זה משהו אחר.

אבי מעוז: הר הבית אינו מקום של התיישבות ומגורים.

אבי מעוז: הריבונות בהר הבית תתחזק אם נדע איך להתייחס אליו.

אבי מעוז: ההסתובבות שלנו שם כמקום טיול והפגנת נוכחות לא תגרום להר הבית להישאר בידינו.

אבי מעוז: שמירה על קדושת הר הבית ועל מוראו היא המהות של המקום, ודווקא היא נותנת ותיתן לנו זכות שייכות ובעלות על המקום.

אבי מעוז: האם נעלה להר הבית רק כי חמאס אינם רוצים בכך?

אבי מעוז: וכי לעשות כל מה שאויבינו אינם רוצים שנעשה נקרא כיבוש?

אבי מעוז: אין שום קשר בין העלייה להר הבית לבין כיבוש הר הבית.

אבי מעוז: כיבוש משמעותו שמונעים מאיתנו בכוח לעשות דבר שאנחנו צריכים ומצווים לעשותו ואז קמים ועושים אותו.

אבי מעוז: זהו כיבוש.

אבי מעוז: אבל להר הבית אנחנו לא נכנסים לא בגלל פחד מחמאס אלא כי אנחנו לא רוצים.

אבי מעוז: כי, אנו יודעים, בגלל האיסור ההלכתי לעלות, ובגלל מצוות מורא מקדש.

אבי מעוז: הר הבית בידינו, הריבונות הישראלית בהר הבית קיימת.

אבי מעוז: זו עובדה שאינה תלויה במספר היהודים או הערבים שנכנסים לשם.

אבי מעוז: ודאי שהיה ראוי לאחר מלחמת ששת הימים לסגור את דלתות ההר על מנעול ובריח ולא לאפשר כניסה של אדם יהודי או נוכרי מלבד כניסת כוחות הביטחון של מדינת ישראל.

אבי מעוז: אך בסופו של דבר המדינה היא שמאפשרת לערבים להסתובב בהר הבית, מפני שכרגע אנו לא רוצים למנוע זאת, בגלל שיקולים מדיניים וביטחוניים כאלו ואחרים.

אבי מעוז: העלייה להר הבית, אדוני היושב-ראש, לא רק שאינה מחזקת את הריבונות בו אלא אף מחלישה אותה ועלולה לגרום, חס ושלום, שהוא לא יהיה בידינו.

אבי מעוז: כי בזה שאנחנו יודעים את ערך המקום ושומרים על כבודו וקדושתו, רק על ידי כך נזכה שהוא יהיה בידינו באופן שלם.

אבי מעוז: אם חס ושלום אנו מזלזלים בקדושת המקום, אנו עלולים לאבד אותו.

אבי מעוז: הכניסה להר, כפי שהיא נעשית היום, רחוקה מאוד ממידת היראה הנדרשת למקום עליון ונורא זה.

אבי מעוז: ראשית, הגבולות אינם ברורים דיים, נכנסים לספקות חמורים של טומאת מקדש וקודשיו.

אבי מעוז: נוסף על כך, גם אם נניח שאדם נכנס למקום המותר ללא ספק, רבים רבים מהעולים אינם נוהגים במורא מקדש כראוי.

אבי מעוז: העלייה להר הבית כיום היא ברוב המקרים ההפך הגמור מדברי הרמב"ם שהזכרתי.

אבי מעוז: נעשים שם סיורים מודרכים כאילו זה אתר תיירות, עלייה בתערובת המינים, הפעלות לילדים בהר הבית, לעיתים עלייה בלבוש לא צנוע, ורבים מהעולים אף מסתדרים ומצטלמים בהר כמו בתמונת מחזור.

אבי מעוז: איך אפשר לטייל ולהצטלם בהר הבית?

אבי מעוז: עומדים אנו לפני ה' בהר קודשו, והראש עסוק בכך שתהיה תמונה יפה למזכרת להראות לחברים?

אבי מעוז: האם ליד ארון הקודש בבית הכנסת היו מעיזים להצטלם כך?

אבי מעוז: כמה רחוקה התנהגות זו ממורא מקדש, וכל זה נעשה בהפקרות ובקלות ראש.

אבי מעוז: כשיגיע הזמן, אדוני היושב-ראש, כפי שאנו מתפללים בכל יום ויום, ועם ישראל יהיה במדרגה המתאימה לכך, ייבנה בית המקדש, ומה שיצא משם הוא לא בשורה של חרב ודם אלא אורה וברכה לכל העולם, במהרה בימינו אמן.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אבי מעוז.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה, יעלה ויבוא.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: יש שר?

איתן גינזבורג: יש שרה.

אורי מקלב: השרה נמצאת?

איתן גינזבורג: השרה אילת שקד נמצאת, בגודל טבעי.

אורי מקלב: כן, בטוח?

אורי מקלב: אני לא רואה בלי משקפיים.

איתן גינזבורג: כן, אבל תעקבו אחרי הראייה שלי.

אורי מקלב: השאלה אם היא שומעת.

איתן גינזבורג: זו כבר פריבילגיה שלה, אם לשמוע או לא, אבל נוכחותה ניכרת.

אורי מקלב: אני כן חושב שהיא צריכה לשמוע.

אורי מקלב: אני חושב שביום הזה, שאנחנו נמצאים היום ביום האחרון של המושב לפני הפגרה, היום הזה היה מיוחד בכך שהצפנו לכל הציבור את המצב הקשה של התחלואה, ושאין מנוס מלנקוט אמצעים קשים.

אורי מקלב: אנחנו לא מדברים דווקא על סגר, כפי שאמרתי.

אורי מקלב: לפני הסגר יש תחלואה, יש חולים קשים, יש נפטרים וזאת הבעיה הכי גדולה.

אורי מקלב: אני שואל את השרה: האם עשיתם חשבון נפש – על האישי אני לא מסתכל – אבל חשבון נפש ציבורי?

אורי מקלב: חשבון נפש ציבורי, כי היה ברור על מה הולכים, לקראת מה הולכים.

אורי מקלב: היה מי שגם זעק ועורר וצלצלו הפעמונים.

אורי מקלב: בסופו של דבר, לא נעשה, ואנחנו נמצאים דווקא בדבר שעליו כמעט הייתה מערכת הבחירות: הדרישה להחלפת השלטון ועל הכשלים בניהול, המאבק במגפה קשה מאוד – על זה הלנתם על הממשלה הקודמת, על ראש הממשלה הקודם.

אורי מקלב: מינימום מגיעה בקשת סליחה ציבורית.

אורי מקלב: בקשת סליחה ציבורית זה המינימום שנדרש מבן אנוש לעשות.

אורי מקלב: ההתעלמות הזאת וההתנכרות הזאת והיהירות – זה משולב עם יהירות.

אורי מקלב: מותר לבוא ולהגיד: חטאתי, עוויתי, פשעתי.

אורי מקלב: אנשים עשו את זה בעבר, וזה נותן לציבור המשך של אמון.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים היום בתהליך, ויש חוסר אמון.

אורי מקלב: רוצים להביא אנשים למאבק קשה, אנשים ייפגעו כלכלית, נפשית, חברתית, לימודית, חינוכית – צריך להכין אותם לקראת זה ולתת להם את החוסן הנפשי לעשות את זה.

אורי מקלב: זה כשבאים המנהיגים באומץ ואומרים: אנחנו עשינו וטעינו.

אורי מקלב: אבל יותר מזה, "על דאטפך אטפוך", דהיינו, פירוש המילים: על מה שאתם עשיתם, בזה, על זה, מענישים אתכם.

אורי מקלב: על זה עצמו, על העונש, על הביקורת בזמן חירום, בזמן שהיה צריך גיבוש של כולם, כי עשיתם את זה, על זה היום מאשימים אתכם.

אורי מקלב: "על דאטפת אטפוך".

אורי מקלב: צריך לבקש בקשה, וזה אולי הדבר השני, שהוא דבר גשמי יותר, ועל כך הביקורת החריפה מאוד: על הממשלה המנופחת, על ההוצאות, על תפקידים מיותרים, על ראש ממשלה חילופי, על לשכות, על שני סגני שר במשרד ראש הממשלה – דברים שלא מקובלים.

אורי מקלב: על חוקים מיוחדים.

אורי מקלב: על זה צריך לעשות את זה?

אורי מקלב: זה שום דבר.

אורי מקלב: ועכשיו, יותר מזה, אני שואל את השרה – היא לא נמצאת.

איתן גינזבורג: השרה נמצאת, נמצאת.

אורי מקלב: אני לא רואה.

איתן גינזבורג: השרה, הרימי את ידך.

איתן גינזבורג: פשוט לא מאמינים לי כשאני אומר שהיא נמצאת, אז מבקשים לראות את זה בעיניים.

אורי מקלב: היא מסתובבת במקום אחר, ואנחנו רוצים לדבר.

איתן גינזבורג: אז מה?

איתן גינזבורג: זו זכותה, יש חופש תנועה.

איתן גינזבורג: חופש התנועה חל גם במליאה.

אורי מקלב: אני שואל אותך, בזמן הזה: איך את, במשמרת שלך, נתת לפגוע בנשים עובדות.

אורי מקלב: כל בקשתן הייתה רק לצאת לעבודה, כדי לפרנס את המשפחה ולקבל את מה שמקבלת כל אישה ואם בישראל, שהיא אימא לילדים קטנים עד גיל שלוש, לתינוקות עד גיל שלוש, היא מקבלת את הסידור הזה ואת העזרה מהממשלה לצאת לעבודה בתפיסה כלכלית נכונה, בתפיסה חברתית, ודאי אנושית בעניין הזה.

אורי מקלב: ובזה אתם נלחמים במשמרת שלכם, כמעט כדבר הראשון.

אורי מקלב: אתם לא מרגישים שיש מישהו שמבקר אתכם בשמיים?

אורי מקלב: זו לא בושה?

אורי מקלב: אני הרי מבין את הבושה.

אורי מקלב: איך אפשר להסתכל לאנשים בפנים כשאתם עושים את מה שאמרתם עד עכשיו, בתוך תקופה קצרה.

אורי מקלב: מטיחים בכם – ובצדק בדבר הזה.

אורי מקלב: אבל יש אפשרות.

אורי מקלב: מה לעשות?

אורי מקלב: צריך לעשות באומץ ציבורי.

אורי מקלב: בשביל להנהיג צריך אומץ ציבורי.

אורי מקלב: ואני מנמק גם את הבקשה, את ההסתייגויות שלנו.

אורי מקלב: שאלתם למה ביקשנו את ההסתייגות על דברים שעברו בקריאה ראשונה.

אורי מקלב: כמו שסיכמנו, אני אדבר גם על הנימוק – –

איתן גינזבורג: מבקשים עליהם דין רציפות.

אורי מקלב: – – להחיל עליהם דין רציפות, אבל מה לעשות – – –

איתן גינזבורג: של הממשלה הקודמת, יש לומר.

אורי מקלב: הממשלה הקודמת – אבל מה לעשות שאתם לא מחילים דין רציפות.

איתן גינזבורג: אלא?

אורי מקלב: לא רק שאנחנו לא מאמינים בדברים, אתם לא מחילים דין רציפות.

אורי מקלב: רק היום העברנו ובחנו את הוועדה לבחירות דיינים ולבחירת שופטים.

אורי מקלב: חוק מיוחד עשיתם פה.

אורי מקלב: מה עשיתם בחוק הזה?

אורי מקלב: לקחתם אנשים שבחרו בהם למשך ארבע שנים, כמו הטוענת הרבנית, שבחרו בה לא כמינוי פוליטי ולא כמשרת אמון, אלא היא עמדה לבחירה, בחרו אותה לפני פחות משנה – למישהי שתהיה מייצגת את הטוענות הרבניות והטוענים הרבניים בוועדה לבחירת דיינים.

אורי מקלב: אתם מפסיקים באמצע, ואיזו רציפות?

אורי מקלב: מפסיקים את המינוי שלה באמצע – –

איתן גינזבורג: לא, לא.

אורי מקלב: – – תוך שנה היא מפסיקה.

אורי מקלב: מה זה לא?

איתן גינזבורג: מאריכים לה את המינוי.

אורי מקלב: לא מאריכים.

אורי מקלב: היא נבחרה, שום דבר היא לא עשתה כדי שיהיו צריכים להפסיק אותה.

אורי מקלב: עשינו חוק חדש, ויכולנו באותה מידה להגיד שצריך לעשות מה שעושים עם כל הדירקטורים, בכל המינויים, בכל המשרדים.

אורי מקלב: עשיתם חקיקה חדשה בכלל, עם גוף בוחר הרבה יותר גדול, עם כך שצריך לבחור שתי טוענות רבניות – וזו גילדה מקצועית.

אורי מקלב: יש שם 90% גם טוענים רבניים.

אורי מקלב: למה אתה מונע מהן?

אורי מקלב: למה אתה מדיר אותן מהאפשרות?

אורי מקלב: איפה היה עובר דבר כזה?

אורי מקלב: היית יכול לבוא ללשכת עורכי הדין ולהגיד: אתם תבחרו שני עורכי דין, אבל רק שתי עורכות דין?

אורי מקלב: מישהו היה מקבל דבר כזה?

אורי מקלב: קבענו שמינימום צריך להיות אחד, אבל הגילדה הזאת היא גילדה מקצועית, מבחינה מקצועית.

אורי מקלב: את זה עשיתם, אבל לא רק זה.

אורי מקלב: הגדלתם לעשות וביטלתם והפסקתם תוך תקופה קצרה את המינוי שלה וזה דבר שלא נעשה בשום דבר אחר.

אורי מקלב: אז זה דין רציפות?

אורי מקלב: עכשיו אני רוצה להגיד מילה אחת, בכמה הדקות האחרונות, על הרפורמה בחקלאות.

אורי מקלב: אני רק אגיד יותר מזה: מבקרים אותנו, שואלים אותנו: למה אתם נוקטים לשון חריפה על הממשלה הזאת?

אורי מקלב: אנחנו ממקדים את הדברים על אלה שמנסים להטעות את הציבור ולהגיד: אנחנו רוצים את החרדים.

אורי מקלב: אנחנו קוראים לכם.

אורי מקלב: הם כבר נכנסו.

אורי מקלב: כדי להצדיק את הקיום שלהם, הם אומרים: אנחנו לא בממשלה שבה התחברנו לשמאל.

אורי מקלב: מה פתאום?

אורי מקלב: גם החרדים תכף נכנסים.

אורי מקלב: על הדבר הזה אנחנו מתבטאים בחריפות, כדי להוציא מליבם ומדעתם של אנשים.

אורי מקלב: מנסים להטעות אותם ולהגיד: לא, זו ממשלה שלא יכולה.

אורי מקלב: הרי אתם יודעים שלא יכולתם.

אורי מקלב: התחייבתם לישראל ביתנו, התחייבתם בסדרת חוקים שהם נגדנו, אז איך אנחנו יכולים להיות שותפים בזה?

אורי מקלב: והדבר הראשון, כפי שראינו בכל הנושאים שבאמת יש בהם דברים של אווירה, של הצביון של המדינה, דברים שיש בהם שורשיות, ההלכה היהודית, המסורת היהודית – את כל זה אתם שיניתם, אז אנחנו יכולים לבוא ולהיות שותפים בדבר הזה?

אורי מקלב: היעלה על הדעת דבר כזה?

אורי מקלב: אבל אני רוצה בכל זאת לומר משהו על הנושא של הרפורמה בחקלאות.

אורי מקלב: באים ואומרים לנו: אתם מתנגדים, הרי זה יגרום לירידת מחירים.

אורי מקלב: ירידת מחירים אפשר גם היום לעשות.

אורי מקלב: החקלאים לא מקבלים, ולא אלה הגורמים למחירים הגבוהים של הפירות והירקות.

אורי מקלב: המתווכים למיניהם – בואו נטפל בהם באומץ.

אורי מקלב: בהם לא מטפלים, מטפלים בחקלאות.

אורי מקלב: ועכשיו אני רוצה להגיד: בחקלאות מופתעים?

אורי מקלב: החקלאים כבר לא מופתעים שהחרדים והנציגות החרדית תומכים בהם בחקלאות.

אורי מקלב: תמכנו בהם בקדנציה הקודמת וגם היום, לא בגלל שאנחנו אופוזיציה, אנחנו נגד מהלכים של האופוזיציה, אנחנו בעד מהלכים נכונים; אנחנו נגד מהלכים פוגעניים.

אורי מקלב: הענף הזה של חקלאות – מדינת ישראל מרשה לעצמה, ולא בכדי, לקחת את ענף החקלאות ולהעביר אותו מהענף המרכזי בהקמת המדינה – על זה קמו התיישבויות.

אורי מקלב: איך יישבו יישובים?

אורי מקלב: גם מפעלים וגם תעשייה, אבל לקחנו את הענף המרכזי ושמנו אותו בענף החקלאות.

אורי מקלב: חקלאים עוברים מדור לדור.

אורי מקלב: מסורת של חקלאות.

אורי מקלב: אנחנו מכירים את זה מקרוב.

אורי מקלב: כשאבות משפחתי עלו לארץ לפני 120 שנה, לפני 130 שנה, הם לא היו חקלאים, וכן רבים שעלו.

אורי מקלב: הם לא היו חקלאים.

אורי מקלב: כן רבים שעלו, הם לא היו חקלאים, הם היו תעשיינים.

אורי מקלב: << אחרי_כן >> הם עבדו בטקסטיל, בעורות – – – צורפים.

אורי מקלב: היו להם מלאכות.

אורי מקלב: הם לא היו חקלאים כשהיינו בחוץ לארץ.

אורי מקלב: כשהיינו בגלות חקלאות לא הייתה בכלל הענף המרכזי, המקצוע.

אורי מקלב: עברו לכאן, למדו פה, עשו הסבה.

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: את כל זה הם עשו כדי שהם יוכלו לעבד את האדמה בארץ, בארץ שלנו, בארץ הזאת, כמצווה מיוחדת, כאהבת הארץ.

אורי מקלב: לא רק שבאים לגור פה ועובדים את האדמה – החקלאות היא אחד הדברים.

אורי מקלב: אם רוצים לראות את החקלאות עם שורשיות ועם מסורת – כמה חקלאים הולכים לשמור שמיטה ולא לעבד את האדמה שלהם בשנה הבאה?

אורי מקלב: את רוב האדמות במדינת ישראל לא יעבדו בשנה הבאה בגלל שמירה, בגלל מסורת, בגלל ציווי, מתוך אהבת הארץ.

אורי מקלב: ודאי שחלק מהציווי מגיע מתורת ישראל.

אורי מקלב: אנחנו על זה.

אורי מקלב: זה דבר הרבה יותר ערכי.

אורי מקלב: חקלאות זה לא עוד ענף.

אורי מקלב: יש בזה חלק מהמצווה של יישוב ארץ ישראל.

אורי מקלב: יש מצוות שרק פה – אפשר להביא מחוץ לארץ את כל הפירות וירקות.

אורי מקלב: הרבה דברים אפשר להביא – וכן, יותר זולים או יותר יפים – אבל מה שיש בארץ, גם את אותו טיב שיש בארץ, אין באף מקום.

אורי מקלב: אין עוד ארץ שיש לה את מגוון האפשרויות לגדל פירות, את הפירות הטובים.

אורי מקלב: בפרשת השבוע האחרונה שקראנו – שם באים ואומרים במה טובה הארץ, במה הארץ מיוחדת; הארץ, האדמה הזאת, הארץ הטובה שהבטיחו לנו.

אורי מקלב: אנחנו יודעים את הדברים.

אורי מקלב: כמעט שאין מדינה שיש לה אקלים כזה, שיכולים באמת לגדל בה את מה שרוצים; מפתחים פה בענף הזה.

אורי מקלב: זה לא סתם עוד איזה משהו, ענף יהלומים, שיכולים פעם כן פעם לא – זה ענף מרכזי.

אורי מקלב: דרך אגב, הקדוש ברוך הוא הבטיח שיש הכול בארץ ישראל.

אורי מקלב: דבר אחד הוא לא הבטיח: מרבצי נחושת כן, אבל לא כסף וזהב.

אורי מקלב: הדבר היחיד שאין בה.

אורי מקלב: הוא אמר, וכתוב בפירוש: אנחנו לא נתנו כסף וזהב.

אורי מקלב: אלו דברים חומריים.

אורי מקלב: על זה לא צריך להתחייב.

איתן גינזבורג: ארץ זבת חלב ודבש.

אורי מקלב: ארץ זבת חלב ודבש.

אורי מקלב: יש עוד דברים – גם דברים שהם בחומר; חומרים כמו נחושת גם כן; אבל לא כסף וזהב, שזה כבר מראה על משהו, על רכושנות, על משהו שהוא לא מקור החיים, על דברים אחרים.

אורי מקלב: כמה מדינות אתה מכיר שהן לא מדינות מדבריות, שהן מדינות מהסוג של מדינת ישראל, שלא יורד בהן גשם בכלל בקיץ?

אורי מקלב: מדינה שיש בה כזה אקלים.

אורי מקלב: על זה אנחנו נוותר?

אורי מקלב: על הטיב הזה?

אורי מקלב: על האופי, על העושר הזה שנתנו לנו אנחנו רוצים לוותר?

אורי מקלב: ולכן, בעניין הזה, אנחנו באמת חושבים שראוי לחזק את האנשים האלה גם מבחינה אישית וגם מבחינה ערכית, מבחינת אהבת ארץ ישראל שאנחנו צריכים לתת.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

אורי מקלב: וזה חלק מהדברים שאני חושב שאנחנו מאבדים.

אורי מקלב: מאבדים.

אורי מקלב: יש לנו כמה דברים שצריכים לאפיין אותנו.

אורי מקלב: אנחנו אומה יהודית, אנחנו נמצאים בהתיישבות הזאת שיש כאן – נכון שהאקלים טוב – לא סתם; בגלל שיש לנו כאן

אורי מקלב: את הקשר החזק, בגלל שאנחנו לא מדינה שהדבר המרכזי בה הוא פולקלור.

אורי מקלב: כאן יש לנו הרבה יותר מכך.

אורי מקלב: ואנחנו פוגעים בכל הדברים האלה.

איתן גינזבורג: תודה.

אורי מקלב: אז שלא יתפלאו אחרי זה – ועם זה אני מסיים – שלא יתפלאו אחרי זה שאנחנו צריכים להתמודד עם קשיים כאלה, שאנחנו לא מצליחים בזה – עם קשיים כלכליים, קשיים ביטחוניים שיש לנו, ומדיניים, ועכשיו גם בריאותיים.

אורי מקלב: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו לקראת הצבעה.

איתן גינזבורג: האם יושב-ראש ועדת הכספים רוצה לסכם?

איתן גינזבורג: אין צורך.

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, להצעת חוק תכנון משק החלב (תיקון מס' 4) הוגשו הסתייגויות.

איתן גינזבורג: לפני – – –

עידית סילמן: יאללה, רגע, אין הסתייגויות?

איתן גינזבורג: אדוני, גם את ההסתייגות היחידה הורדת?

מיקי לוי: יש הסתייגות אחת.

מיקי לוי: לא להתווכח.

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

איתן גינזבורג: רק שנייה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: סליחה, חברים, תנו לי לנהל את זה.

איתן גינזבורג: אני מכיר את כל הסיכומים.

איתן גינזבורג: לפני סעיף 1, אני מקריא את חברי הכנסת, כי זאת מצוות התקנון.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת בנימין נתניהו, יולי יואל אדלשטין, ישראל כץ, מירי מרים רגב, יואב גלנט, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, חיים כץ, אלי כהן, צחי הנגבי, אופי אקוניס, יובל שטייניץ, דסטה גדי יברקן, אמיר אוחנה, חוה אתי עטייה, יואב קיש, דוד ביטן, קרן ברק, שלמה קרעי, מכלוף מיקי זוהר, קטי קטרין שטרית, פטין מולא, מאי גולן, אריה מכלוף דרעי, יואב בן צור, חיים ביטון, משה ארבל, אוריאל בוסו, משה גפני, יעקב ליצמן, יעקב אשר, ישראל אייכלר, מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אורית מלכה סטרוק ואופיר סופר הגישו הסתייגויות.

איתן גינזבורג: לפני סעיף 1 – הסתייגות 1 הוסרה.

איתן גינזבורג: רגע, הם לא נמצאים פה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים – – –

יצחק פינדרוס: לא, לא, אני נמצא, ואני מסיר אותה.

איתן גינזבורג: נכון, נכון, הוסרה.

איתן גינזבורג: אמרתי: הוסרה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 2, לפני סעיף 1, של חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 3

איתן גינזבורג: נמנעים – 2

איתן גינזבורג: בעד – שלושה, נגד – 13, שני נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

יצחק פינדרוס: מבקש לבטל את ההצבעה.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש – – –

איתן גינזבורג: סליחה?

איתן גינזבורג: כן, כן, יתר ההסתייגויות, על פי הודעת – – –

איתמר בן גביר: הוא לא מצביע – – –

יצחק פינדרוס: הוא מבקש לבטל את ההצבעה שלו.

איתן גינזבורג: אה, הצבעת בעד במקום נגד?

איתן גינזבורג: אז אנחנו רק מודיעים שההצבעה של מקלב היא – – –

יצחק פינדרוס: איתמר – – –

איתמר בן גביר: לבטל את ההצבעה.

איתן גינזבורג: לבטל את הצבעתו.

יצחק פינדרוס: בדיוק.

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

איתן גינזבורג: אז שניים בעד – – –

איתמר בן גביר: לא צריך לעשות הצבעה חדשה?

איתן גינזבורג: אנחנו רק רושמים את זה לפרוטוקול, אדוני.

איתן גינזבורג: הוא ביקש להסיר את הצבעתו בעד.

איתן גינזבורג: אז אנחנו מסירים את הצבעתו של חבר הכנסת מקלב.

איתן גינזבורג: שניים בעד, 13 נגד, שני נמנעים.

איתמר בן גביר: השאלה, אדוני היושב-ראש, אם צריך לעשות הצבעה חדשה.

איתן גינזבורג: התוצאה לא השתנתה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, שאר ההסתייגויות, על פי הודעת המציעים, המסתייגים, הוסרו.

איתן גינזבורג: על כן, אנחנו מצביעים על כל סעיפי הצעת החוק, כנוסח הוועדה, בקריאה השנייה, כמובן.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד סעיפים 1–2 – 14

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: 14 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי כל הסעיפים, על פי נוסח הוועדה, התקבלו בקריאה השנייה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השלישית.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד החוק – 15

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 15, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק תכנון משק החלב (תיקון מס' 4), התשפ"א–2021, התקבלה בקריאה השנייה והשלישית, ונכנסה לספר החוקים של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: ברכות לשר החקלאות ולכל העוסקים במלאכה.

איתן גינזבורג: [מס' מ/1344; דברי הכנסת, חוב' ט"ו, ישיבה 41.]

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 149) (חברות גבייה), התש"ף–2020.

איתן גינזבורג: ההודעה נמסרה ביום 12 ביולי 2021.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה לאחר שהונמקה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברים, זאת לא הסתייגות.

איתן גינזבורג: חברים, זאת לא הסתייגות.

איתן גינזבורג: אני עוצר את ההצבעה.

מיקי לוי: עצור, עצור, עצור.

איתמר בן גביר: מה זה "עצור"?

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: הכול בסדר, הכול בסדר.

איתן גינזבורג: הכול בסדר.

איתן גינזבורג: אני ביטלתי את ההצבעות לפני שהסתיים השעון.

איתן גינזבורג: אנחנו מצביעים – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אתם לא תבינו אותי, שבו.

איתן גינזבורג: ראשית, תשבו.

איתן גינזבורג: גם קארה, גם סילמן, שבו, בבקשה.

איתן גינזבורג: אתם מדברים עם אחרים ולא שומעים את מה שאני אומר.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, אני לא ראיתי דבר כזה, מה זה "עצור"?

איתן גינזבורג: סליחה, אדוני, דבר ראשון, שב, בבקשה.

איתן גינזבורג: שב במקומך, שב במקומך.

איתן גינזבורג: יש ליושב-ראש הישיבה סמכות לעצור את ההצבעה לפני שההצבעה הסתיימה.

איתמר בן גביר: על מה ולמה?

איתן גינזבורג: כי הייתה פה אי-הבנה על מה מצביעים, ולכן אני מבהיר שוב על מה ההצבעה.

איתן גינזבורג: אנחנו מצביעים על הודעת הממשלה על החלת דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות, כפי שהדבר הובא לפני כשבועיים למליאה.

איתן גינזבורג: ברור לכולם?

איתן גינזבורג: לא הסתייגות – דין רציפות.

איתמר בן גביר: אחרי שהבקיעו שער מבקשים לעצור.

איתמר בן גביר: מה זה הדבר הזה?

איתן גינזבורג: חברים, אני עובר להצבעה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברים, מה קרה לכם?

מיקי לוי: דין רציפות – בעד.

איתן גינזבורג: חברים, חברים, חברים, אנחנו מצביעים בעד או נגד הודעת הממשלה, אוקיי?

אחמד טיבי: איזו ממשלה?

מיקי לוי: בעד, מה לא ברור?

איתן גינזבורג: הממשלה הלגיטימית.

יצחק פינדרוס: ויש שני ערעורים שאני מנמק.

יצחק פינדרוס: אני אמור לנמק, אני מזכיר לך.

איתן גינזבורג: כן, אחרי זה.

איתן גינזבורג: בסדר.

איתן גינזבורג: אתה מנמק שניים.

יצחק פינדרוס: שניים אני מנמק.

איתן גינזבורג: אבל לא על זה, לא על זה.

יצחק פינדרוס: שניים נומקו.

יצחק פינדרוס: שניים אני מנמק.

איתן גינזבורג: אדוני, מאה אחוז, זה נכון.

איתן גינזבורג: אני חוזר להצבעה, נא להקפיד.

איתן גינזבורג: אנחנו עכשיו מצביעים על הודעת הממשלה, בסדר?

איתן גינזבורג: הודעת הממשלה – מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד הודעת הממשלה – 14

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 149) (חברות גבייה) חוזרת לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

איתן גינזבורג: [מס' מ/1400; דברי הכנסת, חוב' ט"ז, ישיבה 44.]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק מיסוי רווחים ממשאבי טבע (תיקון מס' 3), התשפ"א–2021.

איתן גינזבורג: ההודעה נמסרה ביום 19 ביולי 2021.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד הודעת הממשלה?

איתן גינזבורג: להצביע בבקשה.

איתן גינזבורג: בעד הודעת הממשלה – 13

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 13, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות אושרה, והצעת חוק מיסוי רווחים ממשאב טבע (תיקון מס' 3), התשפ"א–2021, תחזור לדיון בוועדת הכספים של הכנסת.

איתן גינזבורג: [מס' מ/1389; דברי הכנסת, חוב' ט"ז, ישיבה 44.]

איתן גינזבורג: חברים, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון מס' 28) (הרחבת מקורות המימון לתאגידים חוץ-בנקאיים העוסקים במתן אשראי), התשפ"א–2021.

איתן גינזבורג: הודעה נמסרה ביום 19 ביולי 2021.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק פינדרוס לנמק את הערעור של סיעת יהדות התורה והשבת, אגודת ישראל.

יצחק פינדרוס: את שני הערעורים, כדי שיהיה לך קל.

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

איתן גינזבורג: אם כך, אתה תנמק את שני הנושאים, גם סעיף 10 וגם סעיף 11.

איתן גינזבורג: עשר דקות יעמדו לרשותך.

יצחק פינדרוס: לא, 9 ו-10.

יצחק פינדרוס: לא 11.

יצחק פינדרוס: בלי 11.

איתן גינזבורג: לא, אדוני.

איתן גינזבורג: סעיף 9 כבר נימק – – –

יצחק פינדרוס: הוא נימק 8 ו-9.

איתן גינזבורג: לא, תקשיב מה שאני אומר לך.

איתן גינזבורג: הוא נימק בהצעת חוק פקודת העיריות והצעת חוק מיסוי רווחים ממשאבי טבע.

איתן גינזבורג: אתה תנמק בהצעת חוק הבנקאות (רישוי) ובהצעת חוק לעידוד פיתוח טכנולוגי בתחום פיננסי, התשפ"א–2021.

איתן גינזבורג: על שני הנושאים האלה.

איתן גינזבורג: בסך הכול עשר דקות נימוק.

יצחק פינדרוס: אין הבדל בין מה שאני אמרתי למה שאתה אמרת.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מפני כבודו של הרב מקלב אני רק רוצה – לחברי הכנסת, שאני מאמין שהם יודעים על מה הם מצביעים – אבל אני רוצה לתת לכם קצת רקע.

יצחק פינדרוס: אנחנו הצבענו היום על חוק שמירת הניקיון, ובחוק שמירת הניקיון הממשלה חיפשה מה לעשות עם הכסף שאגרו, איך מוציאים את הכסף שאגרו באיזשהו מקום, ברמייה מתושבי מדינת ישראל.

יצחק פינדרוס: כשהתחיל הסיפור הזה – ואחרי זה תבינו למה אני מדבר גם על זה – כשהתחיל הסיפור של חוק שמירת הניקיון, הייתי ראש רשות בביתר עילית, ועלות פינוי האשפה גדלה פי ארבעה.

יצחק פינדרוס: ב-400% עלתה עלות פינוי האשפה בגלל האגרה הזאת.

יצחק פינדרוס: הממשלה הסבירה לעם ישראל למה היא עושה את זה – וכמובן שזה הכביד בנטל המס על התושבים.

יצחק פינדרוס: זה בשביל שהכסף הזה – זה לא מס חדש – ישרת את ההפרדה במקום, זה ישרת את הניקיון, זה ישרת את הבינוי.

יצחק פינדרוס: אני נמצא כאן היום בכנסת, 15 שנה לאחר מכן, והממשלה, יש לה קרן גדולה והיא מנסה להכניס את היד פנימה ולראות איך היא מוציאה את הכסף.

יצחק פינדרוס: אז בחוק הרציפות בסעיף הקודם, מה שעשו לכם במחצבות, זה בדיוק מה שהמדינה הולכת לעשות.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, היא לוקחת מס, היא אומרת שזה בעבור משהו מסוים, ובעוד עשור ישבו פה חברים ויגידו: עכשיו זהו, יש פה איזו קופה לאוצר, איך אנחנו גונבים את הכסף ומכניסים פנימה.

איתן גינזבורג: זה לא החוק הזה, אדוני.

יצחק פינדרוס: בחוק הקודם, אמרתי.

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: חוק מס רווחים ממשאבי טבע?

יצחק פינדרוס: חוק מיסוי רווחים ממשאבי טבע.

איתן גינזבורג: לא, זה לא זה.

איתן גינזבורג: אדוני, חוק משאבי טבע זה בעיקר נושא הגז.

איתן גינזבורג: זה על קרן הגז.

יצחק פינדרוס: זה על ההיטלים שעושים על המכרות.

איתן גינזבורג: לא, זה על קרן הגז.

איתן גינזבורג: היטלי קרן הגז.

יצחק פינדרוס: רגע, היו לנו פה שלושה.

יצחק פינדרוס: על החוק מיסוי רווחים ומשאבי טבע – נכון, אתה צודק.

איתן גינזבורג: זה רווחי נפט.

יצחק פינדרוס: אבל היה גם על המכרות, כנראה הורידו את זה.

יצחק פינדרוס: היה גם על המכרות ערעור שלנו.

יצחק פינדרוס: היה גם ערעור, והערעור כנראה עוד לא הגיע.

איתן גינזבורג: זה לא היום.

יצחק פינדרוס: זה לא הגיע.

יצחק פינדרוס: זה יגיע מחר.

יצחק פינדרוס: אבל רק שתדעו מה התוצאה של זה.

יצחק פינדרוס: אבל מכיוון שזה סיום מושב הקיץ, ומנהלות הסיעה ביקשו שלא אאריך, אז אני אשתדל לא להאריך ולא לסיים בעשר דקות אלא לסיים בפחות, ואני רוצה אכן להגיד תודה רבה לעובדי הכנסת המסורים, שעשו פה עבודה ימים ולילות, ולהתנצל בפניהם שבלית ברירה – וראיתם היום למה עשינו את הלילות כימים כאן.

יצחק פינדרוס: הם עבדו עבודה קשה.

יצחק פינדרוס: הם היו צריכים לסבול בגלל המציאות הפוליטית שנוצרה.

יצחק פינדרוס: ואני רוצה לומר משהו.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים למה אנחנו היום מסיימים – ואני חושב שחובה לומר את זה – אתם יודעים למה היום אנחנו מסיימים הרבה יותר מוקדם מאשר סיימנו בחודש וחצי האחרון?

יצחק פינדרוס: אתם יודעים למה השעה 21:55 ביום רביעי, והולכים ללכת?

יצחק פינדרוס: כי הגיע מבוגר אחראי בקואליציה, יושב-ראש הכנסת, ולקח אחריות, והגיע לדיאלוג סביר ונורמלי, ומגיע לו על זה שאפו.

יצחק פינדרוס: אני מציע לאנשי הקואליציה לקחת את זה לתשומת ליבם, את מה שקרה כאן היום, כי אני חושב שיש לזה הרבה הרבה משמעויות.

יצחק פינדרוס: יגיד השר אלקין שאני מדבר על הבחירות לשופטים ודיינים.

יצחק פינדרוס: ממש לא.

יצחק פינדרוס: לא על זה אני מדבר איתך; על מה שהיה כאן היום בהסדרי הדיון.

יצחק פינדרוס: הגיע יושב-ראש הכנסת, לקח אחריות, ניהל דיאלוג נורמלי עם האופוזיציה, וסביר.

יצחק פינדרוס: ב-24 השעות האחרונות הייתי מעורב בדיאלוג בנושא הוותמ"לים.

יצחק פינדרוס: אני יודע מה הייתה המשמעות של מה שהוא עשה.

יצחק פינדרוס: הייתה לזה משמעות.

יצחק פינדרוס: אם יבוא מישהו מהקואליציה באמת לדיאלוג נורמלי, וינהל דיאלוג נורמלי עם האופוזיציה – ולא שהוא עסק באיזושהי הצעת חוק חדשה ולא שקיבלנו איזשהו תקציב חדש, וזה לא היה סחר-מכר פוליטי, אלא היה סחר-מכר על התנהלות, ובהתנהלות סבירה ונורמלית כולם מרוויחים.

יצחק פינדרוס: רוב חברי הכנסת יכלו היום ללכת הביתה בשעה 17:00, 18:00.

יצחק פינדרוס: בצורה סבירה.

יצחק פינדרוס: גם המעטים שנשארו, נשארים עד שעה סבירה, ואני חושב שרק על זה בהחלט בהחלט מגיע יישר כוח ליושב-ראש הכנסת מיקי לוי.

יצחק פינדרוס: אני מקווה שזה יהיה סימן לבאות למושב החורף, שההתנהלות בו תהיה התנהלות סבירה, מכבדת, מכילה, ואז נוכל להגיע להסדרים הרבה הרבה יותר טובים.

יצחק פינדרוס: תודה רבה לכם, ואני מקווה שנתראה כאן בשנה הבאה לשנה הרבה יותר טובה ופורה.

יצחק פינדרוס: מודה לכולם.

יצחק פינדרוס: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת פינדרוס.

איתן גינזבורג: כמו שיושבת-ראש הקואליציה עידית סילמן הייתה אומרת, ה' עימך.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה, חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון מס' 28) (הרחבת מקורות המימון לתאגידים חוץ-בנקאיים העוסקים במתן אשראי).

איתן גינזבורג: חברים, אני חוזר: ההצבעה היא בעד או נגד הודעת הממשלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד הודעת הממשלה – 12

איתן גינזבורג: נמנעים – 2

איתן גינזבורג: בעד – 12, אין מתנגדים, יש שני נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון מס' 28) חוזרת לדיון בוועדת הפנים של הכנסת.

איתן גינזבורג: [מס' מ/1390; דברי הכנסת, חוב' ט"ז, ישיבה 44.]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים, חברים, להצבעה על הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לעידוד פיתוח טכנולוגיה בתחום הפיננסי בישראל, התשפ"א–2021, שהודעה עליה נמסרה ביום 19 ביולי 2021.

איתן גינזבורג: אנחנו מצביעים בעד או נגד הודעת הממשלה.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד הודעת הממשלה – 12

איתן גינזבורג: נמנעים – 1

איתן גינזבורג: בעד – 12, אין מתנגדים, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק לעידוד פיתוח טכנולוגיה בתחום הפיננסי בישראל, התשפ"א–2021, חוזרת לדיון בוועדת הכלכלה.

איתן גינזבורג: [מס' מ/1438; דברי הכנסת, חוב' י"ז, ישיבה 47; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה) (תיקון מס' 7), התשפ"א–2021, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

איתן גינזבורג: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, חבר כנסת סעיד אלחרומי, להציג את הצעת החוק, בבקשה, אדוני, יעלה ויבוא.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת איתמר בן גביר.

והגנת הסביבה): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה) (תיקון מס' 7), התשפ"א–2021, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

והגנת הסביבה): החוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), התשע"ד–2014, נחקק בשנת 2014 כחלק מהצעדים המרכזיים להתמודדות עם משבר הדיור, והוא נועד להגדיל את היצע יחידות הדיור בישראל.

והגנת הסביבה): מכוחו של החוק הוקמה הוועדה למתחמים מועדפים לדיור, המוסמכת לאשר תוכניות הכוללות היקף גדול של יחידות דיור באופן מהיר ובאפשרות לסטות מהוראות של כל תוכנית אחרת שחלה, למעט תמ"א 35 – תוכנית המתאר הארצית המשולבת לבנייה, לפיתוח ולשימור.

והגנת הסביבה): החוק נקבע כהוראת שעה לשם התמודדות עם משבר הדיור לארבע שנים, עם אפשרות להאריכו בשתי תקופות נוספות של שנה כל אחת.

והגנת הסביבה): כמו כן נכללו בחוק מסלולים ייחודיים לשם קידום תוכניות לדיור ביישובי החברה הערבית ומיזמי פינוי-בינוי.

והגנת הסביבה): למרות המאמצים בשנים האחרונות, הצורך בקידום מהיר של תוכניות בוועדה עומד בעינו, בשל המשך קיומו של משבר הדיור.

והגנת הסביבה): לכן מוצע כעת לקבוע כי החוק יחול לתקופה נוספת של ארבע שנים, ולתת אפשרות להאריכו בשתי תקופות נוספות של שנה כל אחת.

והגנת הסביבה): כמו כן מוצעים כמה שינויים נוספים בחוק, שנדרשים כדי לתת פתרונות לאתגרים נוספים שנמצא כי יהיה נכון לטפל בהם במסגרת הוועדה לתכנון מתחמים מועדפים.

והגנת הסביבה): כך, מוצע כי סמכויותיה של הוועדה יורחבו לטיפול גם בקידום תוכניות בנושאים אלה: א.

והגנת הסביבה): קידום תכנון במתחמי פינוי-בינוי במסגרת התחדשות עירונית – מוצע להרחיב את הסמכות הקיימת של הוועדה בהקשר זה, ואף להרחיבה גם לקרקע משלימה; ב.

והגנת הסביבה): קידום תכנון ביישובים של האוכלוסייה הערבית, לרבות הדרוזית והצ'רקסית, וכן במתחמי דיור מותאמים לאוכלוסייה החרדית – בשל מצוקת הדיור במגזר החרדי ובמגזר הערבי מוצע כי הוועדה תמשיך לעסוק בתכנון.

סמי אבו שחאדה: – – –

והגנת הסביבה): אני מצטער שאני צרוד קצת, לאחר ארבעה ימים רצופים של עבודה.

סמי אבו שחאדה: – – –

והגנת הסביבה): תודה, סמי.

והגנת הסביבה): בשל מצוקת הדיור במגזר החרדי ובמגזר הערבי, מוצע כי הוועדה תמשיך לעסוק בתכנון ביישובים המשתייכים למגזרים אלה, לצד הרחבת הסמכתה לעסוק בתכנון מתחמים שהתכנון בהם יותאם לצורכי האוכלוסייה החרדית, לאחר שמתחמים אלה יוכרזו על ידי הממשלה, לפי המלצת מנהל מינהל התכנון, לשם עמידה ביעדים שנקבעו בהחלטות הממשלה בעניין זה.

והגנת הסביבה): ג.

והגנת הסביבה): קידום מתחמים מועדפים לפיתוח מוטה תחבורה – מוצע להרחיב את סמכות הוועדה ולהסמיכה לאשר תוכניות מתחמים מוטי פיתוח תחבורה סמוך לתחנות הסעת המונים שייקבעו בתוכנית מתאר ארצית לעניין זה.

והגנת הסביבה): זאת, כדי להביא לייעול השימוש בקרקע ולהגברת השימוש בתחבורה ציבורית.

והגנת הסביבה): לאור זאת מוצע לאפשר לוועדה לתכנן תכנון מפורט של השטחים הסובבים את תחנות המטרו, כפוף להסדרים שייקבעו בעניין זה בתוכנית המתאר הארצית.

והגנת הסביבה): הוועדה בראשותי קיימה בימים האחרונים דיונים אינטנסיביים להכנת הצעת החוק לקריאה השנייה והשלישית.

והגנת הסביבה): במהלך הדיונים קיבלה הוועדה כמה שינויים משמעותיים ביחס להצעת החוק שהגישה הממשלה.

והגנת הסביבה): בין היתר עסקה הוועדה רבות בקביעת הגבלות על האפשרות להכרזה על מתחמים מועדפים שנמצאים בשטחי משבצת ביישובים חקלאיים.

והגנת הסביבה): הוועדה קבעה בין היתר הגבלות על האחוזים משטח המשבצת שניתן לגרוע מיישובים חקלאיים, כדי לשמר את אופיים הכפרי ולשמור על השטחים הפתוחים.

והגנת הסביבה): בהקשר זה נקבע מנגנון ביקורת של המועצה הארצית על התוכניות שתאשר הוועדה אשר גורעות מהשטחים הפתוחים שנקבעו בתוכנית האסטרטגית שאישרה המועצה הארצית.

והגנת הסביבה): עוד נקבעו הוראות לעניין הכוונת שיקול הדעת בהכרזה על מתחמים מועדפים כך שיובאו בחשבון גם שיקולים הנוגעים להיבטים סביבתיים.

והגנת הסביבה): כמו כן נעשה שינוי בהרכב הוועדה כך שמעתה תיכלל בה נציגות של ראש רשות מקומית שהיא יישוב של בני האוכלוסייה הערבית, לרבות הדרוזית והצ'רקסית, וכן משקיף מטעם המועצות האזוריות או מטעם משרד הרווחה.

והגנת הסביבה): לדעתי, הוועדה איזנה איזון נכון יותר מזה שהיה בהצעת החוק הממשלתית בין הצורך לאפשר קידום מהיר של פיתוח מתחמים לדיור ולתחבורה לבין ההגנה הנדרשת על שטחים פתוחים ועל השטחים החקלאיים.

והגנת הסביבה): להצעת החוק הוגשו הסתייגויות, אך אבקש כי הכנסת תדחה הסתייגויות אלה ותתמוך בהצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוצע על ידי הוועדה.

והגנת הסביבה): חברים, לאחר הנאום הרשמי אני רוצה להגיד לכם שזאת טבילת האש הראשונה שלי כיושב-ראש ועדה שמטפל בחקיקה כל כך גדולה וכל כך רצינית.

והגנת הסביבה): עשינו מאמצים גדולים – למרות שזה חוק שהבאנו בתיאום הממשלה, בהסכמות עם המפלגה שלי, עם רע"מ, כחלק מההסכמות הכלליות, אבל עשיתי כל מאמץ כדי להגיע להסכמות גם עם חברי הכנסת שהיו בוועדה – חברי היושב-ראש היה נוכח בכל הדיונים – עם חברי כנסת מכל סיעות הבית, גם עם החקלאים, גם עם השלטון המקומי, המועצות האזוריות – –

קריאה: – – –

והגנת הסביבה): – – עם כולם – גם איתם – והגענו בסופו של דבר להצעה מוסכמת על כולם.

והגנת הסביבה): אז אני רוצה להודות קודם כול לחברי הוועדה ולחברי הכנסת שהשתתפו בדיונים ולנציגי המשרדים השונים, שסבלו את הלחץ שהפעלתי עליהם תוך כדי הדיונים האלה.

והגנת הסביבה): אני רוצה להודות לראשי הרשויות ולראשי הארגונים השונים, לצוות הוועדה הנפלא, שעזר לי המון, ולצוות המשפטי של הוועדה.

והגנת הסביבה): אני חייב לציין כאן את עו"ד רעות בינג, שזה החוק הראשון שלה, והיא עשתה מאמץ גדול.

והגנת הסביבה): תודתי לכולם.

וליד טאהא: בפיקוח תומר.

והגנת הסביבה): בוודאי.

והגנת הסביבה): תומר הוא המפקח הראשי.

והגנת הסביבה): כמה מילים בערבית: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: משפחות ובני עמנו, אנשים יקרים, עבדנו במהלך הימים האחרונים בכל הכוח לאישור החוק הזה, משום שיש בו בשורה גדולה לבני עמנו הערבים, יש בו בשורה גדולה לכפרים והערים הערביים שלנו.

והגנת הסביבה): יש 35,000 יחידות דיור שמחכות לאישור החוק.

והגנת הסביבה): זוהי בשורה לעשרות אלפי זוגות צעירים.

והגנת הסביבה): מברוכ לכולם.

והגנת הסביבה): ) תודה, אדוני היושב-ראש.

והגנת הסביבה): תודה, חבריי חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת סעיד אלחרומי, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לדיון בהצעת החוק.

איתן גינזבורג: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת איתמר בן גביר, ואחריו – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השרה, אני רואה שהשרה אילת שקד נעלמה לה, ולא בכדי, וחבל שכך.

איתמר בן גביר: אבל בסדר, מה לעשות.

איתן גינזבורג: היא פשוט סיימה את תורנותה, ונמצאת כאן השרה אורית פרקש הכהן, שזאת התורנות שלה.

איתמר בן גביר: או לא רצתה לשמוע אותי ואת בצלאל סמוטריץ', אבל זה בסדר גמור – אתה תשמע והקואליציה תשמע ועם ישראל ישמע.

איתן גינזבורג: ודברי הכנסת ישמעו.

איתמר בן גביר: ודברי הכנסת ישמעו.

איתמר בן גביר: אני רוצה, בפתח הדברים, קודם כול, להביע תנחומים על מותה של אימו של קובי סלם, פעיל שלנו מגבעת שמואל, גב' סלם, זכרה לברכה, ועל מותו של הפרסומאי בני גיל, אוהב ארץ ישראל, איש ארץ ישראל.

איתמר בן גביר: יהי זכרם ברוך.

איתמר בן גביר: אני משתתף בצער המשפחות.

איתמר בן גביר: אדוני, אני יצאתי לכמה דקות – יותר נכון אפילו קצת יותר מכמה דקות – בהפרשים כאן בין ההצבעות, וסוף-סוף פגשתי את הילדים המתוקים שלי – את שובאל צדוק, את הלל שושנה, את אמונה אסתר, את דוד ציון, את שירה חדשה ואת אורי צבי – והלכתי איתם לקניון מלחה.

איתמר בן גביר: עברנו שם בין הדוכנים, ואחד אחרי השני באו אלי יושבי הקניון, מי שמבלה בקניון, ואמרו לי: בן גביר, מתי הם הולכים הביתה?

איתמר בן גביר: מתי הממשלה הזאת הולכת הביתה?

סימון דוידסון: לא הולכים.

איתמר בן גביר: בעזרת השם תלכו, תלכו מהר.

איתמר בן גביר: ממשלה של מנותקים.

איתמר בן גביר: ממשלה של אנשים – חלקם חברים שלי, באמת אנשים טובים שמסתובבים כאן, אבל הם מנותקים ממה שהציבור חושב עליהם.

איתמר בן גביר: הם מנותקים ממה שהציבור במדינת ישראל רואה, את הממשלה הרעה הזאת, מנותקים מכל הצרות של עם ישראל, מנותקים מהעם.

איתמר בן גביר: אביר, הייתי בדרום, הייתי בבאר שבע.

איתמר בן גביר: אני מסכים – אתה עוד מעט תגיד לי, אחרי שאני אסיים את הנאום שלי: זה לא רק בתקופה שלנו, זה היה גם בזמן הליכוד.

איתמר בן גביר: אתה צודק, זה היה גם בזמן הליכוד.

איתמר בן גביר: אבל עברתי שם בין האנשים – איזה תסכול, איזה עצב, איזה יגון.

איתמר בן גביר: סגן ראש עיר בא אליי ואומר לי: איתמר, אשתי לא יוצאת בערב למתחם ביג.

איתמר בן גביר: אני אומר לו: למה היא לא יוצאת בערב – לא למתחם ביג ולא לג'וגינג?

איתמר בן גביר: והוא אומר לי: אשתי מפחדת, כי מטרידים אותה, כי פוגעים בה, כי האלימים והעבריינים והבריונים הרימו את הראש.

איתמר בן גביר: היינו בסיור בחורה, בלקיה – איזה יופי של פיתוח.

איתמר בן גביר: מדינת ישראל רק אומרת להם: בואו תיכנסו, בואו תיכנסו, אבל הם לא רוצים, כי הם יודעים שיש פראיירים, כי אנחנו פראיירים.

איתמר בן גביר: מנותקים משכונת התקווה, מאותה אישה קשישה.

איתמר בן גביר: כן, כולם מדברים, ובצדק מדברים, וטוב שמדברים, על המעשה הנורא שעשו כלפי גל גברעם, על המעשה הנורא של סוכן הדוגמניות שי אביטל, אבל מה עם הקשישה בשכונת התקווה שאנסו אותה?

איתמר בן גביר: מה איתה?

איתמר בן גביר: מה עם מה שקורה שם – שילדים מפחדים לצאת לגני משחקים, כי מטרידים אותם ומרביצים להם ומכים אותם, ואומרים להם: אתם יהודים מלוכלכים?

איתמר בן גביר: זה במדינת ישראל, זה במשמרת שלכם.

איתמר בן גביר: מנותקים מהשכבות החלשות.

איתמר בן גביר: אמרתם שתביאו בשורה, הבטחתם הורדת מיסים, סיפרתם סיפורים, והינה – מיסים על המשקאות הממותקים והעלאת מחירי הלחם והעלאת התחבורה הציבורית ומס על רכישת מוצרים מחו"ל ומס על ביקור רופאים ועוד ועוד, כשעוד פעם, מי סובל?

איתמר בן גביר: אותם אנשים שקשה להם, אותם אנשים שאין להם.

איתמר בן גביר: מנותקים מהיהודים, מהציבור היהודי, ברמלה ובלוד ובשמעון הצדיק, אלה ששורפים להם ופוגעים בהם וזורקים עליהם אבנים, ואין משטרה ואין חוק ואין סדר.

איתמר בן גביר: מנותקים גם בחוק הזה, חוק הוותמ"לים.

איתמר בן גביר: לכאורה – איזה יופי, מאפשרים בנייה, מתחמי בנייה, תכנון, אבל כולנו יודעים את האמת כאן:

איתמר בן גביר: החוק הזה נועד להרוס את כל דיני התכנון והבנייה, החוק הזה, ולא סתם ברע"מ עבדו עליו גם בשעות היום, גם בשעות הלילה, כי הם יודעים שזה חוק שעוד פעם בועט בשלטון החוק.

איתמר בן גביר: מנותקים מחיילי צה"ל – כן, מיקי לוי, כן, אדוני יושב-ראש הכנסת, מנותקים מחיילי צה"ל.

איתמר בן גביר: בוא איתי לחברון, מיקי.

איתמר בן גביר: בוא, בוא נפגוש את חיילי צה"ל.

איתמר בן גביר: בוא נדבר איתם על חיילי גולני וגבעתי, בוא נשאל אותם מה הם חושבים על הממשלה הרעה הזאת.

איתמר בן גביר: אני מסכים איתך, זה לא רק מהתקופה שלכם, אבל בתקופה שלכם זה גדל ובתקופה שלכם זה מתעצם.

איתמר בן גביר: אם קודם זרקו עליהם אבנים והם היו צריכים לשתוק, היום יורים עליהם והם צריכים לא להגיב, כי יש ממשלה, כי יש פוליטיקה, וצריך לתחזק את הממשלה.

איתמר בן גביר: זו, אגב, הסיבה לחוסר האובייקטיביות שלך כאן, כשאחמד טיבי העיף אותי מהדוכן כי לא אמרתי לו "אדוני", ואתה יודע שאני צודק, אבל לא עשית כלום עם זה.

איתמר בן גביר: למה?

איתמר בן גביר: כי אתה צריך אותו לקואליציה שלך.

איתמר בן גביר: חבריי חברי הכנסת, אנחנו בחודש אלול, חודש הרחמים והסליחות, חודש של חשבון נפש שכל אחד ואחת צריכים לעשות, ואני שואל אתכם: חבריי, ברוך השם, אתם בתפקידים באמת מכובדים – גב' סילמן יושבת-ראש הקואליציה, אביר סגן שר, אילת שרת הפנים, נפתלי ראש ממשלה – באמת מעריך, באמת חשוב מאוד, אבל יש עוד דבר שאתם תצטרכו לעשות בסיום התקופה הזאת.

איתמר בן גביר: ויכול להיות שזאת תהיה תקופה ארוכה, יכול להיות שתחזיקו מעמד, יכול להיות שהממשלה הזאת תאריך ימים, חס ושלום.

אביר קארה: – – – צד שלא משפיע.

איתמר בן גביר: כן, אני יכולתי להשפיע, אביר, אתה צודק.

איתמר בן גביר: אתה צודק, אני יכולתי להשפיע.

איתמר בן גביר: הציעו לי.

איתמר בן גביר: הציעו לי צ'ק פתוח.

אביר קארה: – – – מציע לך.

איתמר בן גביר: הציעו לי צ'ק פתוח: בוא תהיה שר, בוא תהיה שר.

איתמר בן גביר: הציעו לי, אתה צודק.

אביר קארה: לא לא – – –

איתמר בן גביר: אתה צודק.

איתמר בן גביר: לא לא, אביר, לא סגן שר, הציעו לי להיות שר.

איתמר בן גביר: רק תסכים למנסור עבאס בממשלה – תהיה שר.

אביר קארה: איתמר, אבל – – – בצד שמשפיע – – – פוזיטיבי ולתמוך במנכ"ל מועצת יש"ע.

אביר קארה: מרצ בחרו את מנכ"ל מועצת יש"ע לראשות הממשלה אחרי ארבע מערכות בחירות.

אביר קארה: בוא, תהיו חיוביים.

איתמר בן גביר: בטח שיבחרו, מוכר להם את המדינה.

איתמר בן גביר: בוודאי שיבחרו, הוא מוכר להם את המדינה.

אביר קארה: – – – אני אוהב אותך.

אביר קארה: בוא תהיה חיובי וקח את זה למקום טוב.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, אני זקוק לסיוע כאן, כי אני רוצה להשלים את המילים.

איתמר בן גביר: אביר, יהיה לי מה לדבר איתך בחוץ, אבל אני כן אשלים את המילים שלי.

איתמר בן גביר: אני כן אגיד לך בצורה הכי פשוטה, אביר, את הדברים הבאים: אתה צודק – אתם משפיעים, אתם חשובים, אתם בעלי תפקידים – אבל אני שואל אותך ומסתכל לך בעיניים, אני מסתכל לעידית שלידך בעיניים: אתם תוכלו להסתכל להיסטוריה בעוד כמה שנים?

איתמר בן גביר: אתם תוכלו להסתכל בפנים של הילדים המתוקים שלכם, כשאתה יודע שאני, לדוגמה, שכשרצו להפגין מול הבית שלך, אני אמרתי: לא, כי אני לא רוצה שהילד שלך יראה את הדבר הזה, גם אם הוא קטן מאוד?

איתמר בן גביר: אבל אני שואל אותך, אביר, אני שואל אותך שאלה: האם אתה תוכל להסתכל בעיניים של הילד שלך בעוד כמה שנים על הדבר הזה?

איתמר בן גביר: אז נכון, יש תפקידים, אתם משפיעים ואתם חשובים, אבל אם במחיר הזה ממשלת ישראל מוכרת את מדינת ישראל, אם במחיר הזה אנחנו מאבדים את הדרום ומאבדים את הצפון – לך לחקלאים בצפון, לך לאנשי העסקים בצפון שהתחילו לדרוש מהם פרוטקשן.

איתמר בן גביר: אם במחיר הזה, אביר, אנחנו מאבדים את מדינת ישראל – אני מכיר אותך טוב ואני מכיר את עידית, אני מכיר את כולכם.

איתמר בן גביר: אני חושב שיש איזשהו רגע שאתם צריכים להגיד: עד כאן, עד כאן.

איתמר בן גביר: זה לא יהיה.

איתמר בן גביר: זה קו אדום.

איתמר בן גביר: מה הקווים האדומים של הממשלה הזאת?

איתמר בן גביר: תראו את מעללי השהידים תומכי הטרור, חוגגים – חוגגים כאן ביום, חוגגים כאן בלילה, חוגגים כאן בכל רגע, שולטים על מדינת ישראל, שולטים על ממשלת ישראל, מנהלים את מדינת ישראל, ואני שואל אותך ושואל אתכם: עד מתי?

איתמר בן גביר: ערב ראש חודש אלול, ועוד חודש – – –

אביר קארה: אבל אתה רוצה לעשות חשבון נפש אישי, את החשבון שלך.

אביר קארה: תעשה את החשבון שלך, מפלגת סמוטריץ תעשה את החשבון שלה – – –

איתן גינזבורג: סגן השר קארה, מכיוון שזמנו של חבר הכנסת בן גביר הסתיים, הוא רוצה משפט אחרון בלי הפרעות, בבקשה.

איתמר בן גביר: סגן השר קארה, אין לי ספק שכבוד היושב-ראש מר גינזבורג ינהג בי בשוויון ויגיד: היו כאן הפרעות, אז אני נותן לו עוד דקה וחצי, כי אני עושה את זה ככה כלפי כל אחד.

איתן גינזבורג: אם ההפרעות היו במשך דקה וחצי, אני אתן לך דקה וחצי.

איתמר בן גביר: וכמה ההפרעות היו?

איתן גינזבורג: הן לא היו במשך דקה וחצי.

איתמר בן גביר: דקה?

איתן גינזבורג: גם לא.

איתמר בן גביר: אני לא אתחנן.

איתמר בן גביר: אתה רוצה שאני ארד?

איתמר בן גביר: אני ארד עכשיו.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

איתן גינזבורג: אדוני, לא אמרתי לך לרדת, אמרתי לך – – –

איתמר בן גביר: בסדר, היו הפרעות.

איתמר בן גביר: היו הפרעות.

איתן גינזבורג: אדוני, חבל שאתה מתווכח איתי.

איתן גינזבורג: אני הערתי לחבר הכנסת קארה לא להפריע לך לומר את משפט הסיום, לא אמרתי לך: תרד, אמרתי לך: תאמר את משפט הסיום.

איתמר בן גביר: אני ידיד של אביר, וזה בסדר, אני מרשה לו להפריע לי, אני רק אומר לך דבר אחד, אני אומר לכם דבר אחד, אני אומר לך, כבוד השרה, דבר אחד: ערב ראש השנה, ואתם באמת צריכים לשאול את עצמכם: מה קורה כאן?

איתמר בן גביר: אתם בשלטון, זה נכון, אבל נתתם במחיר הזה שאתם בשלטון את השלטון גם לאנשים שבסופו של דבר מסתכלים על הילדים שלי ועל הילדים שלך ועל הילדים של אביר ועל הילדים של עידית אותו דבר, והחלום שלהם זה לעשות לכולנו את אותו דבר.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת איתמר בן גביר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אחרון הדוברים, ולאחר מכן נעבור להצבעות.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, חמש דקות.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, חבריי חברי הכנסת, חברות הכנסת, מדובר בחוק חשוב מאוד, במיוחד לחברה הערבית ולחברה החרדית, אבל אנחנו, כמייצגים את החברה הערבית, היה לנו חשוב מאוד לקדם את החוק הזה.

אוסאמה סעדי: למי שתקף את החוק הזה בצד הזה – ואף אחד לא נמצא כאן – אז החוק הזה התחיל בתקופה שלהם.

אוסאמה סעדי: זה התחיל ב-2013, בזמן של ממשלות הימין, בנימין נתניהו, כחלון, והוארך מדי פעם.

אוסאמה סעדי: אני בזמנו התווכחתי עם חברי ווליד אם זה עד שלוש שנים או זה, אז זה הוארך עד יוני 2020, וביוני 2020 זה הפסיק, למרות שהיו ניסיונות של משרד הפנים ושר הפנים הקודם לחדש את זה.

אוסאמה סעדי: חשוב מאוד שזה הגיע עכשיו לסיום, אף שהיו ניסיונות של הצד הזה – ותראו מי לא כאן.

אוסאמה סעדי: חשוב לראות מי לא כאן ומי לא מצביע על החוק הזה ומי ניסה להכשיל בקריאה הראשונה את החוק הזה.

איימן עודה: איפה חברי הקואליציה?

אוסאמה סעדי: אין אף אחד ממרצ, אין אף אחד ממפלגת העבודה, לכחול לבן, יש להם נציג שהיה בזה, אבל הוא עכשיו על תקן של יושב-ראש, הסגן התורן – – –

איתן גינזבורג: לא, אדוני, אני ממלא מקום, אבל מבחירה אני פה, וגם השרה פרקש הכהן.

אוסאמה סעדי: אוקיי, אתה נמצא, אבל כל החברים לא פה.

איימן עודה: איפה המפלגה של – – –

אוסאמה סעדי: וגם בקריאה הראשונה, כאשר היו ניסיונות מצד של חלקים מהקואליציה לעכב את החוק הזה, אנחנו באנו ברשימה המשותפת ואמרנו: אנחנו כן רשת ביטחון, ואנחנו נצביע, ואנחנו לא נעשה ולא נשחק משחקים בחוק הזה, כי זה חוק שמחכות לו הרבה עיריות והרבה מועצות על מנת לקדם תוכניות שהן כבר הכינו, ובגלל אי-חידוש ואי-הארכה של החוק הזה התוכניות האלה תקועות.

אוסאמה סעדי: לכן אנחנו השתתפנו בכל הדיונים, לא שיחקנו משחקים, לא היינו שותפים לכל הפיליבסטר של הליכוד ואלפי ההסתייגויות שהוגשו, משום מה.

אוסאמה סעדי: חשוב מאוד שהחוק הזה הגיע לסיום ואנחנו עוד מעט נצביע עליו בקריאה שנייה ושלישית.

אוסאמה סעדי: אנחנו תמכנו, תומכים ומברכים על החוק הזה.

אוסאמה סעדי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: החוק הזה הוא חוק חשוב מאוד למועצות שלנו, לעיריות שלנו, לאנשינו בגליל, במשולש ובנגב, בשל קידום נושא התכנון והבנייה ואישור מהיר יותר של תוכניות מתאר.

אוסאמה סעדי: יש עשרות אלפי יחידות דיור שמחכות לחוק הזה.

אוסאמה סעדי: ברכות לאנשינו בשם הרשימה המשותפת וגם בשם הרשימה המאוחדת.

אוסאמה סעדי: אנחנו מברכים את אנשינו על החוק החשוב מאוד הזה.

אוסאמה סעדי: תודה, סעיד, יושב-ראש ועדת הפנים, על העבודה בימים האחרונים.

אוסאמה סעדי: גם אנחנו ברשימה המשותפת היינו שותפים לחוק הזה.

אוסאמה סעדי: אלפי ברכות.

אוסאמה סעדי: כל הכבוד.

אוסאמה סעדי: )

מיקי לוי: חבר הכנסת אלחרומי, אתה רוצה לסכם?

מיקי לוי: מוותר.

אחמד טיבי: אני מודיע שהרשימה המשותפת מורידה את כל ההסתייגות שלה.

מיקי לוי: כן, כן, למעט סעיף 1, למעט הסתייגות 1, הסתייגות – אתה מושך את 31, חבר הכנסת טיבי?

אחמד טיבי: את כל ההסתייגויות.

מיקי לוי: הכול.

מיקי לוי: יפה.

יצחק פינדרוס: היושב-ראש, אנחנו מושכים את כל שאר ההסתייגויות.

מיקי לוי: אתם מסירים את כל שאר ההסתייגויות.

מיקי לוי: זאת אומרת שכל ההסתייגויות, הן של קבוצת ש"ס, הן של קבוצת הרשימה המשותפת, הן של קבוצת הציונות הדתית – –

איתמר בן גביר: לא לא לא.

מיקי לוי: – – והן יהדות התורה – כל ההסתייגויות הוסרו.

איתמר בן גביר: לא לא.

מיקי לוי: לא?

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת בן גביר.

איתמר בן גביר: שנייה.

מיקי לוי: אוקיי, אז שנייה אחת.

מיקי לוי: קבוצת סיעת הציונות הדתית: חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אורית סטרוק, אבי מעוז ואופיר כץ.

מיקי לוי: תאמר איתי על איזה הסתייגות, בבקשה, חבר הכנסת בן גביר.

איתמר בן גביר: בהתחלה, לפני סעיף 1.

איתן גינזבורג: יש לו רק את 3 ו-4.

מיקי לוי: מה יש לו?

איתן גינזבורג: רק את סעיף 3 ו-4.

איתן גינזבורג: שתי הסתייגויות.

מיקי לוי: יש לך רק את 3 ו-4, חבר הכנסת בן גביר.

איתן גינזבורג: רק את זה הוא יכול.

מיקי לוי: נכון, רק 3 ו-4, חבר הכנסת בן גביר.

איתן גינזבורג: בוא נצביע על 3 ו-4 ונגמור עם זה.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, בוא נצביע על 3 ו-4 ונגמור.

איתמר בן גביר: על מה ששלי.

איתן גינזבורג: שלו זה 3 ו-4.

מיקי לוי: אנחנו נעבור לקריאה שנייה, כולל לוח התיקונים.

מיקי לוי: לסעיף 1 אין הסתייגויות.

מיקי לוי: נצביע על סעיף 1 כנוסח הוועדה – – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: אנחנו נגיע, אנחנו נגיע.

מיקי לוי: אנחנו נצביע על סעיף 1 – נא לשבת – כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: בעד הסעיף – 17

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 17, נגד – אחד.

מיקי לוי: לפיכך סעיף 1 התקבל כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: לסעיף 2 – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: – – – הם לא נמצאים.

מיקי לוי: לסעיף 1 ו-2 – הם לא נמצאים, הם גם הודיעו לי שהם משכו אותן.

מיקי לוי: הסתייגות 3 – – –

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, הם הודיעו שהם משכו – – –

מיקי לוי: זה של חבר הכנסת בן גביר.

יצחק פינדרוס: הם ביקשו להודיע שהם משכו את כל ההסתייגויות.

מיקי לוי: בסדר, אני הורדתי את זה.

מיקי לוי: הם גם אמרו לי והורדתי ואמרתי לפרוטוקול.

מיקי לוי: אני מדבר על הסתייגות 3, לסעיף 2.

מיקי לוי: הצבעה – מי בעד?

מיקי לוי: מי נגד?

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 1

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 16, בעד – אחד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 4, לסעיף 2 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 1

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 16, בעד – אחד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: אנחנו הולכים להצביע על סעיף 2 עד סעיף 38, כולל.

מיקי לוי: מי בעד? מי נגד?

מיקי לוי: כולל לוח התיקונים, כולל לוח התיקונים, כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: בעד סעיפים 2–38, כהצעת הוועדה – 17

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 17, נגד – אחד.

מיקי לוי: התקבלה – סעיפים 2–38, כולל, כנוסח הוועדה, כולל לוח התיקונים.

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: התוצאה: 17 בעד, אחד נגד.

מיקי לוי: למעשה הקריאה השנייה תמה.

מיקי לוי: אנחנו נעבור מייד לקריאה שלישית כנוסח הוועדה, כולל לוח התיקונים – הצבעה.

מיקי לוי: בעד החוק – 17

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: לא ללכת, בבקשה, לא ללכת.

מיקי לוי: אני מבקש עוד שתי דקות.

מיקי לוי: לא ללכת, בבקשה.

מיקי לוי: בעד – 17, נגד – אחד.

מיקי לוי: לפיכך אני קובע כי הצעת החוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור עברה, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

מיקי לוי: לא ללכת, בבקשה.

מיקי לוי: עוד מילה וחצי.

מיקי לוי: כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, אנחנו מסיימים הערב את כנס הקיץ של המושב הראשון בכנסת העשרים-וארבע – חבר'ה, אני מבקש עוד דקה.

מיקי לוי: אני רוצה להגיד תודה לחברי הכנסת ולסכם.

בועז טופורובסקי: – – – מה הולך כאן?

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי.

מיקי לוי: כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, אנחנו מסיימים הערב את כנס הקיץ של המושב הראשון בכנסת העשרים-וארבע.

מיקי לוי: זו הייתה תקופה עמוסה ומלאה בלילות לבנים וימים ארוכים.

מיקי לוי: הכנסת השביעה ממשלה והקימה את ועדות הכנסת, ובקרוב נתחיל לעבוד על תקציב המדינה.

מיקי לוי: הכנסת שלנו חזרה לעבוד במלוא המרץ, וטוב שכך.

מיקי לוי: אני רוצה להודות לכל עובדי הכנסת המסורים, שמתפעלים את המשכן 24/7.

מיקי לוי: בלעדיהם לא היינו לא יכולים לעבוד למען הציבור.

מיקי לוי: אתם הלב של הבית הזה, ואני רוצה להביע הערכה אישית לכל אחת ואחד מכם.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, עשיתי הכול בתקופה הקצרה שאני מכהן בה כיושב-ראש כדי לגשר בין הקואליציה לאופוזיציה ולהגיע להסכמות.

מיקי לוי: אני מביע תקווה שבכנס החורף נזכה ליותר שיתופי פעולה, ובעיקר – לשיח אחר בבית הזה, שיכבד אותנו וישמש דוגמה לציבור.

מיקי לוי: זה בידינו.

מיקי לוי: תודה לכולכם.

מיקי לוי: חופש נעים.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת וסגניתה.

מיקי לוי: אני מודה לכולם.

מיקי לוי: תם סדר-היום.

מיקי לוי: הישיבה הבאה תתקיים ביום רביעי, ג' באלול התשפ"א, 11 באוגוסט 2021, בשעה 11:00.

מיקי לוי: ישיבה זו נעולה.