ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 50, 2021-08-03 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, היום כ"ה באב התשפ"א, 3 באוגוסט 2021, יום שלישי.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, אבקש להודיעכם, כי על פי סעיף 96(ה)1 לתקנון הכנסת, עקב מינויו של חבר הכנסת יאיר גולן לסגן שר ביום י"ז באב התשפ"א, 26 ביולי 2021, הורדו מסדר-היום הצעות חוק שמספריהן פ/381/24, פ/382/24, פ/383/24, פ/489/24, פ/531/24, פ/532/24, פ/629/24 ופ/809/24, שהגיש כמציע יחיד.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, נמחק שמו מהצעות חוק שהיה שותף להן עם מציעים אחרים.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם, כי בהתאם לסעיף 96 לתקנון הכנסת, הודיע חבר הכנסת אורי מקלב כי הוא חוזר בו מהצעת חוק הטבות לתושבים יוצאי צבא ושירות לאומי ואזרחי בעיר מעורבת, התשפ"א–2021, שמספרה פ/2071/24.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: טוב שכך.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: אני עובר לסעיף הבא – נאומים בני דקה.

מיקי לוי: אני מפעיל את השעון.

מיקי לוי: מי שרוצה – נא להצביע.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ליצמן, בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אתמול בנאום בכנסת אמר ראש הממשלה נפתלי בנט שכבר שלוש שנים אנחנו בלי תקציב, ותקף את ראש הממשלה לשעבר.

יעקב ליצמן: הוא פשוט לא יודע על מה הוא מדבר.

יעקב ליצמן: היו לנו רק שנה וחצי.

יעקב ליצמן: עובדה שהיה לנו שנתיים לפני כן תקציב, וזה פשוט להגזים.

יעקב ליצמן: זה בהמשך לכך שהוא מטיל מס על חד-פעמי, ועל זה הוא יהיה ראש ממשלה חד-פעמי.

יעקב ליצמן: מה שאני רוצה להעיר זה שיש לנו ממשלה מוזרה: שרת תחבורה שלא דואגת לתחבורה הציבורית ומעלה מחירים; שר אוצר שלא יודע מה זה רב-קו, הוא חושב שרב-קו זה איזה רב.

יעקב ליצמן: הוא פשוט לא יודע ובגלל זה הוא תקף את זה.

יעקב ליצמן: אז צריך להסביר לו שרב-קו זה כרטיס לנסיעה באוטובוסים.

יעקב ליצמן: לפי זה, הדברים, כל הסנקציות – אין מיסים, יש מיסים – פשוט מיסים של מים, חשמל – הכול עולה.

יעקב ליצמן: אז בהחלט צריך להתפטר מהממשלה מה שיותר מהר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הדובר הבא – חבר הכנסת טל, בבקשה.

אלון טל: אדוני היושב-ראש, במשך שלושה ימים תמימים עכשיו מתקיימים דיונים בנושא הארכת הוותמ"ל, אותן ועדות שמעריכות או מזרזות את תכנון המגורים.

אלון טל: במרכז המחלוקת אותם 100,000 דונם של שטח חקלאי שבעצם נמחק והופך להיות מגורים.

אלון טל: במהלך הדיונים ראינו שיתוף פעולה מבורך בין נציגים של המגזר החקלאי בקרב חברי הכנסת ובין אלה שמייצגים אינטרס ירוק, וזה לא בכדי.

אלון טל: מי שעוסק בזה מבין שאי-אפשר להפריד בין שני האינטרסים והם שני צדדים של אותו מטבע.

אלון טל: הרי זה לא רק מורשת וביטחון מזון שאנחנו משמרים אלא גם התמודדות עם משבר האקלים.

אלון טל: החקלאות היא חיונית בנושא הזה, במיוחד בישראל, לא רק בגלל קיבוע הפחמן אלא מעצם העובדה שייצור מקומי הוא לאין שיעור ידידותי יותר לאקלים מיבוא.

אלון טל: להמחיש – כאשר אנחנו מייבאים פירות וירקות, טביעת הרגל הפחמנית היא בערך פי 40 או פי 50 מייצור מקומי.

אלון טל: ולכן, אני מברך על המאמצים שנעשו כדי למזער את הנזקים העתידיים לחקלאות מהוותמ"לים, ונאמר ונזכיר לכולנו שכשאתה מחריב שטח חקלאי, הוא לא יחזור לעולם.

אלון טל: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, אני כרגע קורא ציוץ של העיתונאי אריאל אלחרר: לשכת הגיוס ירושלים – בחור בעל צרכים מיוחדים מגיע ללשכה בליווי מבוגר.

אוריאל בוסו: את המלווה השאירו בחוץ בהבטחה שהכול יהיה בסדר.

אוריאל בוסו: המלווה הלך לדרכו, ובחלוף זמן קצר הבחור המיוחד נזרק על ידי החיילים החוצה בלי שום סיבה, על הרצפה, למשך כחצי שעה, כשהוא צועק ובוכה, עד שפונה על ידי אמבולנס לקבלת טיפול רפואי, ויש כאן תיעוד.

אוריאל בוסו: אני אשמח אם היושב-ראש, שאני יודע עד כמה הנושאים האלה קרובים לליבו, אפילו יפנה ויעביר שאלה לשר הביטחון, שיבדקו את הנושא.

אוריאל בוסו: יותר מדי תקלות קורות לנו עם ילדים בעלי צרכים מיוחדים.

אוריאל בוסו: היום, בשעה זו, מתקיימת מול הכנסת סוג של הפגנה ומחאה לילדים בעלי צרכים מיוחדים שנפגעים פעם אחר פעם בכל החלק התקציבי.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אם תוכל אפילו להעביר שאילתה דחופה – אני אתן לה קדימות או משהו כזה, שזה יבוא מטעמך, ונראה לאן אנחנו הולכים.

מיקי לוי: אם המתואר על ידיך באמת נכון, זה חמור מאוד.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

מיקי לוי: אחריו – חברת הכנסת פינטו.

אבי מעוז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: נאום הנדסת תודעה מס' 24, והפעם – על הבייס של השרה שקד.

אבי מעוז: השרה שקד התראיינה בשבוע שעבר בערוץ 7 ואמרה שבסיס התמיכה שלהם הוא ציונות דתית, ימין שפוי וממלכתי, ויש מספיק אנשים כאלה שיתמכו בהם.

אבי מעוז: גברתי השרה שקד, את צריכה להיות צינית באופן מיוחד ובעלת תודעת-על של רמאות והונאה כדי לומר לציבור שהשתמשת בו, נטשת אותו פעמיים, ריסקת את מפלגתו ובגדת בכל הערכים הכי בסיסיים שלו שהם בסיס התמיכה שלך ואת סומכת עליהם שישיבו לך כגמולך.

אבי מעוז: נראה שהפנמת שאחרי מעשה הפרת האמונים שלכם, אין לכם ברירה אלא לשוב ולחזר אחרי הציבור הדתי-לאומי בתקווה שישכחו את מעלליכם ויעזרו לכם לעבור את אחוז החסימה.

אבי מעוז: אני ממליץ לאנשי הציונות הדתית לא ליפול בפח הנדסת התודעה של השרה שקד.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת פינטו, בבקשה.

שירלי פינטו קדוש: (אומרת דברים בשפת הסימנים, להלן תרגומם: צפיתי אתמול בעונה החדשה של "סליחה על השאלה" בערוץ "כאן 11".

שירלי פינטו קדוש: הפרק עסק בשאלות לאנשים ועל אנשים חירשים וכבדי שמיעה.

שירלי פינטו קדוש: בסוף הפרק עלו בי רגשות מעורבים.

שירלי פינטו קדוש: חלק מהמשתתפים חירשים וכבדי שמיעה דוברי שפת הסימנים, שמבחינתם החירשות היא הזהות, כמו שאני מגדירה את עצמי כאישה יהודייה חירשת, זה חלק מהאני העצמי שלי, אני גאה בזה.

שירלי פינטו קדוש: חלק מהחירשים וכבדי השמיעה, שאינם דוברי השפה, מבחינתם החירשות היא חסם ומוגבלות.

שירלי פינטו קדוש: הם מהווים נדבך אחד במגוון של אוכלוסייה עצומה המונה כ-850,000 איש, ואין תפיסה או גישה שהיא הנכונה או העדיפה מרעותה.

שירלי פינטו קדוש: לצערי הרב, במקום לשקף ולהציג את הגישה הייחודית של כל אדם כלפי החירשות וכבדות השמיעה, כפי שניסו המשתתפים להציג באופן אותנטי בזמן הצילומים, הפקת התוכנית בחרה להתעסק בתעלולי עריכה ולהציג לצופים אג'נדה שמיעתנית בלי להציג צד שקיים, שאומר: החירשות שלי היא הזכות, אני שלם איתה על אף הקשיים שהחברה מציבה.

שירלי פינטו קדוש: ראיתי שהתוכנית ניסתה לתת משקל כבד יותר למסכנותם של דוברי שפת הסימנים, ולא טרחה להכניס את הזווית החיובית של אנשים שמרגישים טוב עם עצמם או שחס וחלילה רואים את המוגבלות כיתרון.

שירלי פינטו קדוש: נכון, אני לא מבקרת טלוויזיה ואני לא עורכת תוכן.

שירלי פינטו קדוש: מה שאני כן יודעת זה שאני חירשת, ואני דוברת את השפה, ובשבילי לראות את התוכן שהוצג באופן הזה משקף בדיוק את הרעה החולה של פער המודעות בחברה הישראלית לאנשים דוברי שפת הסימנים.

שירלי פינטו קדוש: לתקשורת יש תפקיד עצום וקריטי בשינוי המודעות בארץ, בטח בשידור ציבורי, ובעיצוב תפיסות ונורמות חברתיות על אזרחי המדינה על שלל גווניהם.

שירלי פינטו קדוש: אני מברכת על הניסיון הראוי להעלות את המודעות ולחשוף את עולמם של אנשים חירשים וכבדי שמיעה בישראל, רק בפעם הבאה אני ממליצה לצאת מהתבניות המחשבתיות המקובלות ולשקף לציבור את הייחודיות של כל קבוצה וקבוצה בתוך אוכלוסייה שלמה.

שירלי פינטו קדוש: תודה.

שירלי פינטו קדוש: )

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת פינטו.

מיקי לוי: אבל אני מבקש, חברת הכנסת פינטו, להתרכז בדקה אחת.

מיקי לוי: אלה נאומים בני דקה.

מיקי לוי: היה מאוד חשוב לנו לשמוע אותך.

שירלי פינטו קדוש: (אומרת בשפת הסימנים: אין בעיה.

שירלי פינטו קדוש: )

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: חברת הכנסת בזק.

ענבר בזק: כבוד היושב-ראש, האמת היא שהכנתי נאום אחר, ואחרי שהקשבתי לחבר הכנסת בוסו ולחברת הכנסת פינטו החלטתי לדבר על נושא אחר לגמרי.

ענבר בזק: חבר הכנסת בוסו השתמש בביטוי "ילדים בעלי צרכים מיוחדים", ואחריו עלתה חברת הכנסת פינטו ודיברה על החוויה של חירשים.

ענבר בזק: זה מתחבר גם לנאום הראשון שנאמתי פה בכנסת וסיפרתי שבטפסים בביטוח לאומי מגדירים את קבוצת היעד הזאת "קטינים נטולי יכולת".

ענבר בזק: אני שמחה לספר שמאז הביטוי כבר השתנה ל"קטינים בעלי מוגבלויות".

ענבר בזק: ואתם יודעים מה?

ענבר בזק: אף אחד מהביטויים האלה לא נכון.

ענבר בזק: הם לא בעלי צרכים מיוחדים, והם בטח לא נטולי יכולת.

ענבר בזק: אני מסתכלת על חברת הכנסת פינטו – זאת לא אישה בעלת מוגבלות.

ענבר בזק: מה שאני הולכת לעשות – אני הולכת לקבוע פגישה עם רשות המיסים ולבקש מהם לייצר טרמינולוגיה חדשה, כי מילים יוצרות מציאות; לשנות את כל הביטויים שהשתמשנו בהם עד היום ולקרוא לזה "אנשים בעלי יכולות מיוחדות", כי זה מה שהם.

ענבר בזק: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, מסתובב היום סרטון של קבלת פנים ללקוח שהגיע לבוסתן הגליל ורצה לבדוק שם נכס.

יצחק פינדרוס: היחס והצרחות הגזעניים כלפיו, השנאה, היו לי קצת מוזרים, כי הוא לא נתניהו והוא גם לא – למה כל כך כועסים עליו?

יצחק פינדרוס: הוא גם לא איש שמאל, כאילו, לצורך העניין, הוא בסך הכול חרדי.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, שירלי פינטו שכנעה אותי להיות גאה בחלק הזה שבמוגבלות החרדית שלי, אז גם הוא בטח לא מרגיש לא בנוח עם זה.

יצחק פינדרוס: אבל אני כן חושב שכחברה אסור לנו לתת לתופעות כאלה לקרות.

יצחק פינדרוס: קובעי המדיניות צריכים לשים לב לדבר הזה.

יצחק פינדרוס: זהו סימפטום של משהו שקורה אצל ראשי ערים, מקבלי החלטות, ובסוף זה יורד גם לאזרחים – הפחד הזה שמישהו בא לקחת להם את כל המקום כשהם רואים מישהו שחור.

יצחק פינדרוס: אני חושב שכולנו צריכים לשים לב לדבר הזה.

יצחק פינדרוס: למילים האלה יש משמעות, וכפי שאמרתי, הן לא משום עמדות פוליטיות, הן באות סתם משנאת האחר.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: גם אני צפיתי כמוך בסרטון הזה, חבר הכנסת פינדרוס, ואני מזועזע.

מיקי לוי: ראוי היה שאותו אחד יבוא ויאמר: טעיתי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, אני רוצה לדבר בדקה הזאת על דבר שאני מניח שאתה מכיר אותו מקרוב.

סמי אבו שחאדה: מדינות מודרניות אמורות להיות מדינות חוק.

סמי אבו שחאדה: ליהודים יש גישה משלהם לגבי הכול, אז הם אמרו: אם כבר מדינת חוק, הם יעשו חוק ליהודים וחוק אחר לערבים.

סמי אבו שחאדה: באירועים האחרונים שהיו בחודש מאי, תחילת יוני, היו כמויות אדירות של יהודים שתקפו ערבים, תקפו עסקים של ערבים, תקפו בתים של ערבים, ירו בערבים, עשו לינצ'ים בערבים.

סמי אבו שחאדה: המשטרה החליטה לראות שהיה רק צד אחד תוקף באירועים האלה, שדרך אגב, היה הקורבן שניסה להגן על עצמו.

סמי אבו שחאדה: אנחנו לא ראינו אוטובוסים של ערבים מלוד הולכים לתקוף ביצהר, ראינו את ההפך, אבל אנחנו כן רואים שכל מי שמגיע לחקירה, כל מי שמואשם, כל מי שמגיע לבית משפט, הוא ערבי, למרות שהערבים היו קורבנות באירועים האלה.

סמי אבו שחאדה: באו מתנחבלים, טרוריסטים יהודים, תקפו ערבים בלוד, ברמלה, ביפו, בחיפה, בעכו, בכביש 6, בכל מיני מקומות, רק שהמשטרה במדינת ישראל החליטה שליהודים מותר.

סמי אבו שחאדה: אומנם יש חוק במדינה, אבל זה חוק שונה.

סמי אבו שחאדה: יש חוק שמטפל בערבים ויש חוק שנותן בונוסים ליהודים.

סמי אבו שחאדה: עכשיו, הבונוסים האלה לא מתבטאים רק במה שנותנים להם בממשלה, בחוק הלאום ובכנסת בזכויות יתר בגלל שהם יהודים; זה גם ברמה של ביטחון אישי.

סמי אבו שחאדה: ליהודים מגיע לא רק ביטחון אישי, מגיע להם במדינת היהודים גם לתקוף את הערבים, ועל זה הם לא יועמדו לדין.

מיקי לוי: תודה.

סמי אבו שחאדה: אני לא יודע, אם זה לא אפרטהייד, למה אפשר לקרוא אפרטהייד, אדוני היושב-ראש.

סמי אבו שחאדה: תודה לך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, ואחריו – חבר הכנסת רוטמן.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רואה לנכון, לנוכח ההתגברות של נגיף הקורונה, לקרוא את מכתבו של מרן נשיא מועצת חכמי התורה הרב הגאון הרב שלום כהן, ראש ישיבת פורת יוסף, שקורא לכל עם ישראל להתחסן בחיסון השלישי.

משה אבוטבול: כך הוא כותב: קריאה נאמנה, אל אחינו בית ישראל ה' עליהם יחיו.

משה אבוטבול: הינה ידוע כי תורתנו הקדושה תורת חיים היא ומצווה אותנו "וחי בהם", ועוד הורתנו התורה "ורפא ירפא", ודרשו חז"ל "מכאן שניתנה רשות לרופא לרפאות" – כך מופיע בבבא קמא – ובחסדי ה' החונן לאדם דעת, נמצא החיסון כנגד נגיף הקורונה.

משה אבוטבול: וכבר גילינו דעתנו דעת תורה לאחר היוועצות עם הרופאים והמומחים בתחום, כי על כל אחד ואחד ליטול את החיסון ואף בקרב הגילאים הצעירים שאושרו בכך.

משה אבוטבול: ועינינו הרואות את ישועת ה' כמה נפשות מישראל ניצלו מכך, ובפרט ששבנו אל חצרות בית ה' כבתחילה בפתיחת בתי המדרש והישיבות וקול התורה נשמע ברמה.

משה אבוטבול: והן עתה נוכחו אנשי הרפואה לדעת כי יש צורך במנת חיסון שלישית למבוגרים על מנת להקדים רפואה למכה ולמנוע חלילה התפשטות המגפה.

משה אבוטבול: והדבר ברור כי כל אדם אשר נקבע כי ייטול את החיסון השלישי, עליו לעשות כן כהוראת גורמי הרפואה.

משה אבוטבול: וה' יתברך ברחמיו הרבים יסיר מעלינו ומעל כל ישראל אחינו כל נגף ומחלה, וישלח ברכה ורפואה שלמה לכל אחד ואחד, וניוושע בקרוב בגאולה שלמה בביאת גואל צדק אמן במהרה בימינו אמן.

משה אבוטבול: הגאון הרב שלום כהן, ראש הישיבה ונשיא מועצת חכמי התורה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת סלימאן.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שהתפרסמו היום נתונים שאמורים מאוד מאוד להדאיג את כולנו.

שמחה רוטמן: התפרסם בעיתון ישראל היום, בין היתר בעקבות נתונים שהביאה תנועת אם תרצו:

שמחה רוטמן: החוק בדרום לא נאכף – יותר מ-80% מהתיקים שנפתחו בגין ירי והחזקת אמל"ח בדרום נגנזו, ורק 12% הסתיימו בכתבי אישום.

שמחה רוטמן: ב-77% מתיקי השוד המשטרה איננה מצליחה לאתר את העבריינים והתיק נסגר.

שמחה רוטמן: זה המצב בדרום.

שמחה רוטמן: כאשר רואים את האחוזים, המספרים מאוד מאוד מפחידים: 18,302 תיקים נפתחו בין – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

שמחה רוטמן: אני, אני – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, לא נהוג להפריע בנאום בן דקה.

מיקי לוי: אני מבקש.

מיקי לוי: תודה.

שמחה רוטמן: זה באמת דרש ממני הרבה לא להתפרץ בזמן שהוא דיבר ואמר שקרים בוטים על מה שהלך בלוד, אז אני – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה להתרכז בנאומך.

שמחה רוטמן: אני ניסיתי.

מיקי לוי: אני אודה לך.

מיקי לוי: תודה.

שמחה רוטמן: תודה.

שמחה רוטמן: מתוך 18,302 תיקים שנפתחו בין 2017 ל-2021 נסגרו 7,375 תיקים בתוך שבוע.

שמחה רוטמן: עכשיו, הם לא נסגרו בהעמדה לדין ואפילו לא במעצר של העבריין.

שמחה רוטמן: בקיצור, אוזלת היד של המשטרה גורמת לנו להפסיד את הנגב.

שמחה רוטמן: אנחנו רואים את זה קורה בנגב, ראינו את זה בערים המעורבות, ראינו לפני כמה ימים שהתפרסמו נתונים על מה שקורה – על זריקת אבנים ביהודה ושומרון – ומה שקורה – ושם הנתונים האלה הושגו גם על ידי ארגון לביא וגם על ידי אם תרצו.

שמחה רוטמן: המציאות הזאת היא לא לגיטימית, היא לא הגיונית, וזה מתחבר לציוץ שהעלה היום כתב המשטרה לירן תמרי.

שמחה רוטמן: הוא בא ואמר שמשטרת ירושלים חקרה באזהרה בעל דירה יהודי שירה בגבר שפרץ אתמול לביתו בשכונת שייח' ג'ראח והחרימה את נשקו.

שמחה רוטמן: עכשיו, המשטרה הזאת אומרת שהפורץ הערבי שפרץ אליו הביתה סיכן את יושבי הבית.

שמחה רוטמן: אדם משתמש בנשק שניתן לו למטרת הגנה עצמית, שהוא מחזיק אותו ברישיון, מול אדם שפרץ אליו הביתה.

שמחה רוטמן: חוקרים אותו באזהרה, מחרימים לו את הנשק, מפקירים אותו לפורץ הבא, כאשר המשטרה יודעת שהפורץ סיכן את חייו.

שמחה רוטמן: אז מדהימה אותי האפשרות של להתעלם מהפרת חוק בנגב, להתעלם מהפרת חוק מסכנת חיים גם ביהודה ושומרון, גם בנגב ובגליל – וחריצות אדירה בהחרמת נשק ובחקירה באזהרה של היהודים שמגינים על ביתם בשכונת שמעון הצדיק בירושלים.

שמחה רוטמן: הכתב כתב "שייח' ג'ראח"; אני קורא לזה "שמעון הצדיק", כמובן.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, ואחריה – חברת הכנסת שפק.

סמי אבו שחאדה: אנחנו לא – – – בעד שלטון חוק, אבל אותו חוק ליהודים ולערבים.

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, זה הישג שהוא מפריע לך.

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת אבו שחאדה, אני מתאפק לא להגיב.

עאידה תומא סלימאן: תתאפק, תתאפק, חבר הכנסת יברקן.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, היום בבוקר, ב-08:30, הצבענו על העברת הסמכויות של כל זרוע העבודה ומה שמשתמע מכך ממשרד העבודה והרווחה – מעכשיו רווחה – למשרד הכלכלה.

עאידה תומא סלימאן: היום בצוהריים כבר פניתי, כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, בשיתוף פעולה עם יושבת-ראש ועדת העבודה והרווחה חברת הכנסת אפרת רייטן, בבקשה בהולה לשרה ברביבאי: אנחנו קוראים לך להורות למנכ"ל המשרד שלך לחתום מיידית על מבחן התמיכות של המשרד בעניין מעונות היום והמשפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: כפי שידוע, אי-אפשר שההורים ידעו כמה סבסוד הם יקבלו כאשר הם רושמים את הילדים שלהם למעונות היום ובמשפחתונים בלי מבחן התמיכות הזה.

עאידה תומא סלימאן: עד עכשיו זה לא נחתם.

עאידה תומא סלימאן: צריך איזה שבועיים או שלושה עד שמערכת המחשוב תתחיל.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו פחד אמיתי שהרבה מההורים לא ירשמו את הילדים שלהם, והילדים לא ייכנסו למעונות היום בגלל שלא יודעים איזה סוג של סובסידיה הם מקבלים.

עאידה תומא סלימאן: כמובן, זה לא רק בהתייחס לסובסידיה שיש רצון למנוע אותה מהילדים החרדים, אלא אנחנו מדברים על כלל מעונות היום והמשפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שהבעיה הזאת עוד תיפתר היום והמנכ"ל יחתום על מבחן התמיכות.

מיקי לוי: אינשאללה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שפק, ואחריה – חבר הכנסת יברקן.

נירה שפק: בחרתי לשתף בעצב רב שנקבע היום דיון בוועדת הכספים על אי-מתן פיצויים בשומר החומות לתושבי עוטף עזה ביישובים סמוכי גדר.

נירה שפק: דיברתי על זה כאן לא פעם ולא פעמיים.

נירה שפק: למרות הבטחות ולמרות שאילתה דחופה שהגשתי, שבה נאמר – אני מזכירה את נציגי משרד הביטחון שנתנו תשובה שבכל יישוב צמוד גדר או סמוך גדר יינתנו 250 שקל לנפש כפול מספר הימים.

נירה שפק: עד היום מעל 80% לא קיבלו את זה.

נירה שפק: אנשים שילמו מכיסם, הם מסתובבים עם חשבוניות; מקומות שאירחו מסתובבים עם חשבוניות ואין מי שמשלם.

נירה שפק: עשינו דיון דחוף וזימנו את נציגי המשרדים הרלוונטיים.

נירה שפק: משרד האוצר בחר לא להגיע, וכל משרדי הממשלה הגיעו בזום.

נירה שפק: אני חושבת שנגמרה התקופה שזה יקרה.

נירה שפק: אנחנו ממשלה שבאה – נבקש מאנשי המקצוע להגיע לדיונים ולא בזום ולתת תשובות.

נירה שפק: אני לא מתכוונת לוותר.

נירה שפק: אותי לא יתישו.

נירה שפק: תושבי העוטף יקבלו את מה שמגיע להם.

נירה שפק: תודה.

נירה שפק: הזום זה כלי לא ראוי, נכון לעכשיו.

מיקי לוי: אבל ההוראה כרגע, לעת הזו, בגלל הקורונה, היא שניתן להזמין עד עשרה איש לוועדה.

מיקי לוי: אם זה מעל עשרה איש – – –

נירה שפק: וזה נעשה ככה.

נירה שפק: אני מצטערת, היושב-ראש, עשינו וידוא, ראינו מי יהיה בזום ומי לא, וביקשנו שאנשים שאמונים על התחום יגיעו – כמו שאמר היושב-ראש, שהחליט לפוצץ את הדיון: להגיע לכאן, ולא מהמשרד, בנוחות; להסתכל לנו בעיניים ולתת תשובות.

נירה שפק: ספרנו על פי הנדרש, והם היו צריכים להיות בוועדה.

מיקי לוי: יפנה יושב-ראש הוועדה יחד עם היועץ המשפטי, יוציא מכתב לאותו גורם ויתרה בו.

מיקי לוי: אם יהיה צורך, אני אתערב.

מיקי לוי: כי הכנסת היא סמכות מפקחת – חובה על כולם להגיע ולהופיע.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, בבקשה.

מיקי לוי: אחרי חבר הכנסת יברקן – חבר הכנסת טופורובסקי.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי – יש מיקרופון?

מיקי לוי: כן, כן.

מיקי לוי: בבקשה.

דסטה גדי יברקן: תודה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הגזרות של הממשלה מגיעות לכל בית ולכל קהילה.

דסטה גדי יברקן: היום התבשרתי שהתוכנית הכלכלית הכי טובה שעבדה בקרב יוצאי אתיופיה מאז שאנחנו עלינו לארץ ישראל הולכת להיסגר, הממשלה הולכת לסגור אותה.

דסטה גדי יברקן: זו תוכנית משכנתאות לזוגות צעירים שאין ידם משגת, והממשלה מתערבת ונותנת סיוע כערבות בנקאית – תוכנית שהתחילה עוד כשהייתי סטודנט ב-2006, כשיצאנו למחאה מול ראש הממשלה אולמרט, ומשם, ב-2008, הממשלה קיבלה החלטה על תוכנית חומש.

דסטה גדי יברקן: התוכנית הזו – אחת מהתוכניות הייתה לתת סיוע לכל זוג צעיר, שהמדינה תיתן ערבות בנקאית.

דסטה גדי יברקן: התוכנית המשיכה והממשלה לא רצתה לתת.

דסטה גדי יברקן: הגשנו בג"ץ, הגשתי בג"ץ בשמי הפרטי, זכינו ב-2010, ואחר כך, ב-2013, היא הפכה לתוכנית שהצליחה.

דסטה גדי יברקן: עד עכשיו בתוכנית למשכנתאות נרשמו 6,241 זוגות לרכוש דיור, דירה בערבות מדינה, 600,000 שקל לכל זוג צעיר.

דסטה גדי יברקן: זאת אומרת, התוכנית הזאת המשיכה, והשנה היינו אמורים להמשיך אותה.

דסטה גדי יברקן: בשנה שעברה התוכנית המשיכה, והיינו אמורים להאריך אותה בעשר שנים.

דסטה גדי יברקן: ישבתי ושוחחתי על כך עם שר השיכון היוצא חבר הכנסת ליצמן, כולל מנכ"ל משרד השיכון יאיר פינס, שהוא עכשיו מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

דסטה גדי יברקן: עכשיו התוכנית הולכת להיסגר.

דסטה גדי יברקן: לכל צעיר וצעירה, זוגות צעירים יוצאי אתיופיה – הבשורה מהממשלה הזאת מידפקת לכם בדלת, ובמקרה הזה לא תהיה לכם דלת, כי לא תוכלו לרכוש דירה כפי שתכננתם ולהקים את חלום חייכם.

דסטה גדי יברקן: רכישת דירה לזוג צעיר מיוצאי אתיופיה זה לא דבר מובן מאליו, משום שאנשים שהגיעו – לא היה להם ההון העצמי הראשוני שיכלו לקבל מהמשפחה או מההורים.

דסטה גדי יברקן: במקרה שלנו כל זוג צעיר או כל צעיר נושא על גבו בעצם את משפחתו וגם את הוריו ובני המשפחה.

דסטה גדי יברקן: עד שהוא רוכש דירה, המדינה מעמידה לרשותו 600,000 שקל בערבות בנקאית, שגם אותה הם משלמים.

דסטה גדי יברקן: הממשלה הנוכחית עצרה עכשיו את כל התוכנית למשכנתאות לכל זוג צעיר יוצא אתיופיה.

דסטה גדי יברקן: הבשורה הגיעה עכשיו, ואני פשוט נדהם לראות שאף אחד בממשלה לא קם ולא הופך שולחן ואומר: זה נושא חברתי, כי אם לאנשים האלה עכשיו לא תהיה אפשרות לרכוש דירה, הם ימשיכו לחיות לנצח בסלון של ההורים שלהם.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי, ואחריו – חבר הכנסת טור פז.

בועז טופורובסקי: תודה, אדוני היושב-ראש.

בועז טופורובסקי: אתמול הקראתי את שמות ההרוגים בתאונות הדרכים.

בועז טופורובסקי: היום אני רוצה להגיד מילה טובה לשרת התחבורה והבטיחות בדרכים.

בועז טופורובסקי: מיליארד שקל התווספו למלחמה בתאונות הדרכים, לטיפול בכבישים אדומים ולעוד נושאים.

בועז טופורובסקי: יש לנו עוד הרבה מה לעשות: לטפל בחינוך ללימודי נהיגה, ברוכבי אופנועים, ברכבים כבדים, בתחבורה אוטונומית – למרות שגם כאן יש בשורה בחוק ההסדרים.

בועז טופורובסקי: אבל זאת בהחלט התקדמות בכיוון חיובי.

בועז טופורובסקי: הרבה זמן לא ראינו את זה.

בועז טופורובסקי: על כך מגיעה מילה טובה לשרת התחבורה.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טור פז, בבקשה.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת ולדימיר.

משה טור פז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמתם לב?

משה טור פז: חמש מילים: "אדוני יושב-הראש, כנסת נכבדה".

משה טור פז: לפני כמה ימים חזינו במחזה מביש כאן בכנסת של חבר כנסת, חבר הכנסת בן גביר, שסירב להשתמש בסכמה המקובלת כאן בכנסת ישראל, עד כדי כך שנאלץ סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת אחמד טיבי להוציא אותו.

משה טור פז: מדובר בדרך ביטוי ראויה, במוסכמה המתקיימת כאן בכנסת, ומן הראוי שישתמשו בה.

משה טור פז: אני חושב שכאשר קראתי לך, אדוני היושב-ראש, "אדוני", לא הצהרתי שאני עבד ואתה אדון, אלא ניהלנו מערכת יחסים אנושית המקובלת בבית הזה, וכך מן הראוי שימשיכו וישתמשו ונתעקש על השימוש בה.

משה טור פז: ואם כבר, אדוני היושב-ראש, אולי ננסה להקפיד גם לא לומר "אדוני היושב-ראש" כאשר ה"א הידיעה מגיעה לפני ה"יושב", אלא נקפיד על דרך הביטוי הנכונה: "אדוני יושב-הראש", כשהה"א צמודה לראש שלנו.

משה טור פז: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מקבל את התיקון המבורך.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת טור פז.

מיקי לוי: בבקשה.

ולדימיר בליאק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו מתפעלים בימים האחרונים מההישגים של המשלחת שלנו באולימפיאדת טוקיו, אבל הייתה עוד אולימפיאדה בימים האחרונים – אולימפיאדת מתמטיקה בסנט פטרסבורג ברוסיה.

ולדימיר בליאק: נבחרת ישראל הגיעה לשיא היסטורי – למקום השביעי.

ולדימיר בליאק: היא זכתה בשלוש מדליות זהב, שתי מדליות כסף ומדליית ארד אחת.

ולדימיר בליאק: אלה השמות: יהל מנור מחיפה, יאיר שהם מנס ציונה, אלמוג ולד מפתח תקווה, עמרי זמר ממודיעין-מכבים-רעות, שחר פרידמן מרחובות ודרור פריד מתל אביב.

ולדימיר בליאק: הרבה כבוד, הרבה ברכה, יישר כוח.

ולדימיר בליאק: תודה רבה.

מיקי לוי: בהחלט דור העתיד, מקור לגאווה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: סדר הדוברים בנאומים בני דקה הסתיים.

מיקי לוי: סעיף 3 – נאום הבכורה של חבר הכנסת סימון דוידסון, בבקשה.

מיקי לוי: בהצלחה.

סימון דוידסון: אדוני כבוד יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, מכובדיי כולם, ב-14 במאי 1970 נולד בבית החולים בווילנה שבליטא ילד בצבע כחול כהה.

סימון דוידסון: זה נדיר למדי.

סימון דוידסון: נראה לי שאני היחיד עד היום שנולד בצבע כזה בליטא.

סימון דוידסון: נולדתי לזוג הורים רופאים צעירים, מלאי שאיפות ורצון להצליח.

סימון דוידסון: אימא שלי, פסיה לבית קץ' ולוינסקי מצד אימה, ואבי לרנס דוידסון – אבא רופא מרדים ואימא רופאת ילדים; אח לארנסט, שכשהגיע לישראל הפך להיות אורן.

סימון דוידסון: סיפור חיי מתחיל בהיסטוריה של משפחתי, שכן כפי שאמר יגאל אלון, "אדם ללא עבר, ההווה שלו דל ועתידו לוט בערפל".

סימון דוידסון: ראשית, ברצוני להודות לאשתי, האישה המדהימה בעולם, נורית לבית שפר, בתם של מרים, שתזכה לחיים ארוכים, ובת לאדם הנפלא ביותר שהכרתי בחיי, חיים שפר ז"ל – איש שהיה עבורי דמות ומופת, אב משפחה ואיש עסקים מצליח, אדם שכל-כולו לב גדול ונתינה לזולת.

סימון דוידסון: כמה אתה חסר לי.

סימון דוידסון: אני מקווה שאתה צופה וגאה שם למעלה.

סימון דוידסון: בנותיי, רז, רומי ולירי, אתן הגאווה הגדולה של חיי.

סימון דוידסון: האישיות שלכן, התרומה שלכן לחברה והנשים שגדלתן להיות – אתן עושות אותי לאבא גאה.

סימון דוידסון: אימי נולדה ב-27 ביולי 1940, ישר לתוך תופת השואה, בעיר קובנה שבליטא.

סימון דוידסון: לפני כמה שנים יצא לאור ספר ששמו "ילדי גטו קובנה" ובו פרק על אימי.

סימון דוידסון: ברצוני להקריא לכם שתי פסקאות שמציגות בתמצית את הסבל הגדול שעברה משפחתי בשואה.

סימון דוידסון: סבתא שלי דבורה מספרת בספר: "ב-28 באוקטובר 1941, היום השחור משחור של הגטו, נשלחנו בזמן הסלקציה לצד השמאלי ושרדנו.

סימון דוידסון: אני עדיין יכולה לשמוע את הבכי המר שבקע מבתי הגטו בזמן הפעולה שנקראה 'אקציית הילדים'.

סימון דוידסון: הייתי בת מזל שהצלחתי להחביא אותך במטבח של חברתי.

סימון דוידסון: הדלת שהובילה למטבח הוסוותה מאחורי ציפוי קיר וכוסתה במחבתות ובסירים.

סימון דוידסון: היות שהיית חולה בשעלת דחפתי מגבת לתוך פיך בכל פעם ששמעו את הגרמנים.

סימון דוידסון: רק בנס לא התגלינו.

סימון דוידסון: אביך ואני חשבנו רבות כיצד נוכל להוציא אותך מהגטו.

סימון דוידסון: שיחדנו את השומרים, הכנסנו אותך לתוך שק תפוחי אדמה שמולא בקש, וכך הוצאנו אותך מהגטו והעברנו אותך לגברת ליטאית גויה בשם אנלה, שעם השנים קיבלה תואר חסידת אומות עולם מיד ושם".

סימון דוידסון: סבתא שלי הועברה למחנה הריכוז שטוטהוף.

סימון דוידסון: סבא שלי קפץ מהרכבת והצטרף לפרטיזנים ביער.

סימון דוידסון: משפחת לוינסקי, המשפחה של סבתי, נספתה כולה בשואה.

סימון דוידסון: את סיפור השואה של משפחתנו אני אסיים עם הפרק השני של הספר, שהוא פרק הגבורה.

סימון דוידסון: כך כותבת אימי: "סיימתי את לימודי הרפואה ב-1964.

סימון דוידסון: התחתנתי עם דוידסון, חברי ללימודים.

סימון דוידסון: בננו אורן נולד ב-1964 ובננו השני, סימון, נולד ב-1970.

סימון דוידסון: ב-1972 עלינו לישראל.

סימון דוידסון: יש לי שש נכדות ומשפחה נפלאה".

סימון דוידסון: החיבור של משפחתי לספורט החל אצל סבא שלי.

סימון דוידסון: סבא שלי היה קפטן נבחרת ליטא למכבייה השנייה בישראל.

סימון דוידסון: הוא הגיע למכבייה יחד עם אחיו הצעיר פסח, שאימא שלי קרויה על שמו.

סימון דוידסון: סבא שלי חזר לליטא, ופסח נשאר בארץ ממניעים ציוניים.

סימון דוידסון: הוא הצטרף לתנועת השומרים ונהרג בקרב בבית יוסף בעמק בית שאן ב-19 ביולי 1938.

סימון דוידסון: פסח קבור בשייח' אבריק לצידו של אלכסנדר זייד.

סימון דוידסון: משפחתו של אבי, סבא וסבתא דוד ואנה, ברחו מהנאצים בבלארוס והשתכנו בקובנה.

סימון דוידסון: אבי בוגר הפקולטה לרפואה באוניברסיטת סמולנסק ברוסיה, והיה לרופא מרדים בעל שם, ואת עיקר שנותיו עשה בבית החולים הלל יפה בחדרה.

סימון דוידסון: אימא שלי, רופאת ילדים מיתולוגית בעיר נתניה, טיפלה באלפי ילדים, ועד היום בכל מקום שאני הולך איתה כולם מחבקים, מנשקים וקוראים לה ד"ר דוידסון.

סימון דוידסון: לאחר שנים רבות שבהן השערים של ברית המועצות היו סגורים ליציאת יהודים, ב-1972 אושרה יציאתה של משפחתי מברית המועצות.

סימון דוידסון: לאחר העזיבה היהודים כולם הועברו לווינה, אוסטריה, ושם היו שלושה שלטים: קנדה, ארצות הברית, ישראל.

סימון דוידסון: הוריי הצעירים, מלווים בסבתא וסבא דבורה ומשה, ששרדו בשואה, בשל הרוח הציונית החליטו להגיע לישראל.

סימון דוידסון: בפברואר 1972 עלינו לישראל, ומייד הגענו לאולפן בצפת, ושם שהינו חצי שנה.

סימון דוידסון: לנתניה הגענו לאחר האולפן, ומאז משפחתי התגוררה בעיר האהובה עליי כל כך, העיר נתניה.

סימון דוידסון: החלום של אבא שלי היה לגור ליד הים היפה של נתניה, וכך היה.

סימון דוידסון: בזכות החריצות של הוריי והעבודה סביב השעון, החלום של אבי התגשם, ועברנו לגור לצד חופיה המדהימים של העיר נתניה.

סימון דוידסון: הים מהווה עד היום חלק מהותי בחיי, וגם בחייו של אבי, שלא מפסיד יום אחד בים גם בגיל 82.

סימון דוידסון: בגיל שבע, כמו ילד טוב ליטא, נשלחתי לחוג שחייה.

סימון דוידסון: כמובן, אי-אפשר בלי חוג פסנתר, ועניין הפסנתר מסתכם בשנתיים נגינה – יונתן הקטן.

סימון דוידסון: לא התפתחתי מאז, ואחרי שנתיים פטרו אותי מהמוזיקה ונשארתי בשחייה.

סימון דוידסון: במשך 11 שנים התאמנתי בשחייה באופן מקצועי.

סימון דוידסון: לענף קיבל אותי אדם שהשפיע עליי רבות, מורי הרוחני, המקצועי והחינוכי שמריהו נאבל, זיכרונו לברכה, שנפטר בגיל 99, רק לפני שנתיים.

סימון דוידסון: אני וחבריי לשחייה מודים לך על כל מה שעשית עבורנו במשך כל השנים.

סימון דוידסון: אומנם לא הגעתי למשחקים האולימפיים כמו יואל והסתפקתי רק בצמרת השחייה הישראלית, אך היום, כאדם בוגר ואבא לשלוש בנות, אני מבין לחלוטין שהתקופה של השחייה בהפועל נתניה הייתה המעצבת והמשמעותית ביותר בחיי.

סימון דוידסון: שם קיבלתי ערכים של משמעת, חינוך, עמידה בלחצים, עבודה קשה.

סימון דוידסון: חבריי לקבוצה ששחו איתי כולם אנשים נפלאים, מטובי בניה ובנותיה של הארץ הזאת, קצינים בצבא, טייסים, אנשי אקדמיה, יזמי הייטק, אבל החשוב ביותר – תרומתם לחברה הישראלית היא באמת יוצאת מהכלל.

סימון דוידסון: הפרק של השחייה בחיי עיצב אותי, לימד אותי להתמודד עם מצבים קשים ולהתגבר על מכשולים בחיי.

סימון דוידסון: מעל בימה חשובה זו אני רוצה לומר תודה ענקית לאיש והאגדה שמריהו נאבל.

סימון דוידסון: לאחר שחרורי מהצבא למדתי במכללה האקדמית בווינגייט, מקום שבו גדלים המורים, המאמנים והמנהלים של הספורט הישראלי.

סימון דוידסון: הדבר הכי טוב שקרה לי בווינגייט הוא הגברת היפה שיושבת פה למעלה, נורית שפר, כיום דוידסון.

סימון דוידסון: נורית היא המתנה הטובה ביותר – –

מיקי לוי: אתה מתרגש, אה?

מיקי לוי: משפחת דוידסון, בבקשה.

סימון דוידסון: – – המתנה הטובה ביותר שיכולתי לקבל.

סימון דוידסון: אז תודה רבה למכללת וינגייט על הזיווג הזה.

סימון דוידסון: כשהכרנו, עבדנו ללא הפסקה.

סימון דוידסון: נורית – במחול, ואני כמאמן שחייה צעיר תחת שמריהו.

סימון דוידסון: כל כך אהבתי את עיסוקי כמאמן.

סימון דוידסון: נתתי את נשמתי וכל-כולי למען השחיינים שהתאמנו אצלי, וכל זאת היה כמעט בהתנדבות, אולם אין לי צער על כך.

סימון דוידסון: למדתי משמריהו מה שלא הייתי יכול ללמוד בשום מקום בעולם.

סימון דוידסון: בגיל 26 קיבלתי הצעה מאגודה צעירה וממנהלה, שהפך לימים להיות החבר, המנהל והשותף הכי מדהים שיכולתי לקבל – דוד סגל.

סימון דוידסון: שנה לאחר מכן מצאתי עצמי מאמן ראשי באגודה צעירה.

סימון דוידסון: קיבלתי מדוד סגל הזדמנות שעד היום אני מודה לו עליה, וכאן החלה תקופה מאתגרת ומעצימה.

סימון דוידסון: במשך עשר שנים מילאתי תפקיד של מנהל מקצועי באגודה שצמחה להיות מהר מאוד לאחת האגודות המובילות בישראל.

סימון דוידסון: השחיינים שהתאמנו אצלי היו לילדיי.

סימון דוידסון: בתנאים קשים, באימונים סיזיפיים במשך כל ימות השבוע, הגענו להצלחות, אבל חשוב יותר מההצלחות – הפכנו למשפחה, השחיינים, ההורים, מנהל האגודה וכל אדם שהיה חלק מהפרויקט המדהים שהקמנו, בני הרצליה.

סימון דוידסון: כל שחיין ושחיינית שהתאמנו בקבוצה גדלו להיות אנשים נהדרים ומובילים בתחומם.

סימון דוידסון: בשנים הללו הפכתי למאמן מוביל במדינת ישראל, חלק מצוות מאמני נבחרות ישראל, קדטים, נוער ובוגרים.

סימון דוידסון: זכיתי להוביל את נבחרות ישראל בתחרויות בין-לאומיות רבות.

סימון דוידסון: בו בזמן מילאתי את שליחותי – כן, כן, לא יודעים – מורה בבית ספר אורט גוטמן במשך עשר שנים.

סימון דוידסון: עשיתי זאת מתוך תחושת שליחות גדולה ומאהבה אמיתית למקצוע.

סימון דוידסון: חינכתי 34 גברים חסונים בכיתות י"א-י"ב, נערים בשיא התפתחותם ובשיא המרץ שלהם.

סימון דוידסון: היה מאתגר, אך האתגר דרבן אותי, ויחד הפכנו ליחידה אחת.

סימון דוידסון: כולם ללא יוצא מהכלל סיימו עם בגרות מלאה.

סימון דוידסון: התלמידים, שאיתם אני שומר על קשר עד היום, כולם אנשים נורמטיביים שתורמים לחברה, בעלי משפחות ומפרנסים בכבוד.

סימון דוידסון: אני גאה בכם, תלמידים שלי.

סימון דוידסון: כשהייתי בן 22, בצוהרי יום שישי, כהרגלי הלכתי לעשות קניות בשוק בנתניה ולאכול את הסנדוויץ' הכי טוב בעולם – חיים ידיים.

סימון דוידסון: פגשתי שם את איציק אלגבי, אדם מיוחד שליווה אותי מגיל צעיר בכל דרכי כשחיין.

סימון דוידסון: איציק אדם נפלא, תמיד נרתם לעזור לכל אדם שנקרה בדרכו.

סימון דוידסון: יש לי זיכרונות באמת מכל השנים שהכרתי את איציק.

סימון דוידסון: הזיכרון החד ביותר הוא אותו יום שישי.

סימון דוידסון: איציק חיבק אותי, כהרגלו, בשוק, ושאל אותי מה אני עושה בקיץ.

סימון דוידסון: לא הספקתי לענות והוא כבר פקד עליי שמיום א' אני מתחיל ללמד שחייה במרכז אביחיל.

סימון דוידסון: איציק, לצערי, נרצח במושב אביחיל בידי פורץ ב-22 באוקטובר 2012.

סימון דוידסון: בהשראתו של איציק נולד פרויקט חיי – מועדון השחייה הפועל דולפין נתניה, שהפך במשך השנים לאימפריה של שחייה, מועדון עם למעלה מ-1,000 שחיינים כל שנה, אלופי ישראל לבוגרים, שחיינים אולימפיים, נוער וצעירים.

סימון דוידסון: זה פרויקט הספורט, באמת אחד הנפלאים שיש במדינת ישראל, שמחנך דורות של ילדים ונוער עם תוכניות חינוכיות של עזרה לאוכלוסייה המוחלשת.

סימון דוידסון: גאווה גדולה גדולה בליבי על מפעל החיים שעדיין חי ובועט וימשיך עוד שנים רבות להשפיע על אלפי ילדים.

סימון דוידסון: כל זאת לא היה קורה לולא פגשתי אז בשוק את איציק היקר.

סימון דוידסון: בשנת 2016 נבחרתי לכהן כיושב-ראש איגוד השחייה בישראל וחבר בוועד האולימפי.

סימון דוידסון: אני מלא גאווה על חמש שנים מלאות בעשייה ועל מהפך גדול שעשינו באיגוד השחייה בישראל, משינוי של מערכת האיגוד, דרך המאמנים, ועל הדרך המקצועית.

סימון דוידסון: מ-2,000 שחיינים תחרותיים הגענו ל-8,000, הצלחות אדירות בזירה הבן-לאומית, וכמובן, גולת הכותרת – טוקיו 2020, 2021, תחרות השחייה הגדולה בהיסטוריה של המשלחת הישראלית.

סימון דוידסון: הדרך לוותה במאבקים רבים מאוד.

סימון דוידסון: היו מתנגדים, נתקלנו בקשיים.

סימון דוידסון: לא הרמתי ידיים.

סימון דוידסון: בעזרת אנשים טובים שאכפת להם, כמו חברי יואב ברוק וידידי הקרוב אלכס בלווטניק, שתרם לפרויקט אדיר של השחייה הישראלית, חברי הנהלה שתמכו בהחלטות הלא-פשוטות שהיו לנו לקבל – אני גאה שלאחר חמש שנים אני משאיר איגוד למופת, עם הצלחות והישגים.

סימון דוידסון: אני מלא תודה לכל חברי איגוד השחייה, ובעיקר לאדם הכי קרוב אליי, למנכ"ל איגוד השחייה, ששיתף איתי פעולה יד ביד, אמיר טיטו.

סימון דוידסון: תודה רבה.

סימון דוידסון: תמיד אהיה אוזן קשבת עבורכם.

סימון דוידסון: אני אוהב את השחייה הישראלית אהבת אמת, ואפעל מבית חשוב זה למען השחייה הישראלית ולמען הספורט הכללי בכלל.

סימון דוידסון: יצא, מה לעשות, שהנאום הזה מתקיים בעיצומם של המשחקים האולימפיים בטוקיו, האירוע הספורטיבי הכי גדול, הכי מתוקשר והכי נוצץ שנערך על פני כדור הארץ.

סימון דוידסון: מאות מיליונים של אנשים ברחבי העולם מרותקים למסכי הטלוויזיה וצופים באדיקות בענפי הספורט השונים.

סימון דוידסון: מדינות שלמות עוצרות את נשימתן, בחלקן אף עוצרים שיעורים בבתי ספר כדי להיות עדים להיסטוריה מקומית.

סימון דוידסון: כנראה שאף אחד, גם בבית הזה, לא ישכח היכן היה כשארטיום זכה בזהב אולימפי בהתעמלות קרקע עבור מדינת ישראל.

סימון דוידסון: אם זה לא היה ברור עד עכשיו, הספורט הוא מהתחומים החשובים ביותר עבור בני האדם מבחינת התרבות והחינוך, מבחינה הישגית, בריאותית, וכמובן – מקור לגאווה לאומית.

סימון דוידסון: דווקא בשנה שבה העולם עצר מלכת ואנשים נאלצו להסתגר בבתיהם, בשנה שבה מערכת הבריאות עמדה ועוד עומדת במבחן, קיבלנו חותמת נוספת לחשיבות הספורט בחיינו, ואני לא מדבר רק על הספורט המקצועני; ברמת היום-יום – החוגים שבהם משתתפים הילדים שלנו, חדרי הכושר, שיעורי הפילאטיס שמעבירה השכנה וההליכה שההורים עושים ברחובות אחרי ששוקעת השמש.

סימון דוידסון: כולנו מכירים את תחושת הסיפוק שמגיעה אחרי אימון, אם מדובר בריצה, משקולות, שחייה או משחק כדורגל שכונתי, זה לא משנה.

סימון דוידסון: מרגישים טוב, חזק ובריא יותר.

סימון דוידסון: כבר הוכח מדעית שספורט משפר את מצב הרוח, ולאנשים העוסקים בו סיכוי נמוך יותר לשקוע בדיכאון או לפתח מחלות.

סימון דוידסון: כפי שכבר הבנתם – אני מקווה שהבנתם – הספורט קרוב מאוד לליבי, יחד עם נושא החינוך, ואלה התחומים שאשאף לקדם בתפקיד.

סימון דוידסון: מדובר בעולם שלם, אך לשם פיתוחו יש צורך בגורמים רבים, אדוני היושב-ראש, בעבודה משותפת, בהזרמת כספים, בשינוי התודעה, במתקנים, תשתיות, אגודות ואיגודים, מאמנים ומדריכים.

סימון דוידסון: אל תיתנו למדליות שאנחנו זוכים בהן עכשיו להטעות אתכם: מדובר ביוצא מהכלל שלא מעיד על הכלל בכלל.

סימון דוידסון: המרכיב המרכזי בספורט הוא החינוך.

סימון דוידסון: דרך הספורט אפשר להקנות לילדינו את החינוך הטוב ביותר, חינוך שיתקשו לקבל במקומות אחרים.

סימון דוידסון: החינוך בספורט חשוב לא פחות ממדליה אולימפית.

סימון דוידסון: קיבלנו לכך הוכחה, הדוגמה הטובה ביותר, בדמותו של ארטיום, שזכה בזהב היסטורי, אבל גם מבחינה אישיותית יכול לעמוד על הפודיום של החיים.

סימון דוידסון: ילד שעוסק בספורט במסגרת אגודתית תחת מאמן מוסמך מקבל ערכים שקשה מאוד לקבלם במערכת החינוך ולעיתים אף לא בבית: משמעת, עמידה באתגרים, כבוד לחברים בקבוצה ולמתחרים, שימוש בשפה תרבותית, סבלנות וסובלנות.

סימון דוידסון: ילד שיהיה במסגרת ספורטיבית ידע לנצח ולהפסיד בכבוד ולא יסתובב ברחובות ויסתבך בבעיות כלשהן.

סימון דוידסון: מבחינה סטטיסטית ספורטאים, לאו דווקא מקצוענים, יגיעו לאקדמיה באחוזים גבוהים ותרומתם לחברת תהיה גבוהה.

סימון דוידסון: אלה גם ילדים שמגיעים ליחידות מובחרות בצבא.

סימון דוידסון: על המדינה, עלינו, חברי הכנסת, להתכנס יחד ולפעול למען מטרה זו.

סימון דוידסון: כל ילד וילדה במדינה צריכים לעסוק בספורט.

סימון דוידסון: כבר בבית הספר היסודי עלינו לדאוג שיהיו להם התנאים לכך, וזה אפשרי, רק צריך לרצות ולהציב את התחום גבוה בסדר העדיפויות.

סימון דוידסון: ישנם הרבה מאוד אנשים טובים בוועד האולימפי ובמינהל הספורט, אנשים שבאמת רוצים, אבל עלינו להכין תוכניות לטווח ארוך הכוללות מרכיבים רבים, ממתקנים דרך מאמנים ועד אגודות.

סימון דוידסון: כמו בתחומים אחרים במדינת ישראל – רפואה, הייטק, מדעים, פרסי נובל – יש לנו פוטנציאל אדיר ואפשרות ריאלית להגיע להצלחות כבירות, אך עלינו ללמוד מהנעשה בעולם, ללמוד ולשכפל את הדברים הנעשים בצורה הטובה ביותר.

סימון דוידסון: בטח לא תופתעו: המצוקה הגדולה ביותר בספורט הישראלי היא המחסור במתקנים ובתשתיות.

סימון דוידסון: המצוקה קיימת בכל ענף וענף, והיא אמיתית.

סימון דוידסון: לצערי, ב-20 השנים האחרונות לא נעשה הרבה בנושא הזה.

סימון דוידסון: התנאים שבהם הספורטאים הצעירים מתאמנים בישראל הם מהגרועים בעולם.

סימון דוידסון: אני לאו דווקא מדבר על ספורטאי-העל.

סימון דוידסון: דבריי מכוונים לתחתית הפירמידה – הילדים הצעירים, שהם דור ההמשך.

סימון דוידסון: בישראל קודם כול בונים בית ספר ולאחר מכן חושבים על מתקני הספורט שצריכים להיות בתוך בית הספר, בדיוק כמו שמרימים גורדי שחקים ואז נזכרים במצוקת החניה בכבישים העמוסים.

סימון דוידסון: כפי שאמר יורם ארבל בעבר, ככה לא בונים חומה.

סימון דוידסון: המתקנים צריכים לשרת את בתי הספר, ואחר הצוהריים – את אגודות הספורט.

סימון דוידסון: חייב להיות קשר בין הגופים.

סימון דוידסון: אבל אנחנו במדינת ישראל רק הולכים אחורה.

סימון דוידסון: התנאים שבהם אנחנו התאמנו בשנות השמונים היו טובים יותר מהתנאים היום, ב-2021.

סימון דוידסון: מצוקת המתקנים משפיעה ישירות על מספר הספורטאים במדינת ישראל, והנתונים מול העולם הם דרמטיים.

סימון דוידסון: מצבנו בעולם עגום.

סימון דוידסון: מספר המשתתפים באגודות הספורט הוא מהנמוכים בעולם המערבי.

סימון דוידסון: לדוגמה, מדינה כמו דנמרק, שיש בה 6 מיליון תושבים – מעל מיליון אנשים רשומים באיגודים; בלוקסמבורג, מדינה של 600,000 תושבים, יש 120,000 ספורטאים.

סימון דוידסון: בנורבגיה – 38%, בפינלנד – 20%, וגם בצ'כיה המספר דומה.

סימון דוידסון: אצלנו, לא תאמינו למספר: בכל מדינת ישראל כ-150,000 ספורטאים רשומים באגודות ספורט.

סימון דוידסון: זה פשוט לא יאומן.

סימון דוידסון: מדובר על 50% מהם שהם בענף הכדורגל והכדורסל.

סימון דוידסון: השאר מייצגים 65 ענפי ספורט אחרים, וזהו הנתון הנמוך ביותר במדינות ה-OECD.

סימון דוידסון: זה מדבר בעד עצמו, והסיבות לכך רבות ומגוונות.

סימון דוידסון: אחת הסיבות המרכזיות היא התשלום הגבוה שההורים צריכים לשלם, מהגבוהים בעולם, בכל ענף וענף.

סימון דוידסון: הסיבה השנייה היא נושא מעמד המאמן – כבוד יושב-ראש הקואליציה, תתחבר אליי.

סימון דוידסון: מעמד המאמן הוא אחת המחלות הקשות בספורט הישראלי.

סימון דוידסון: אין הכרה במאמן כמקצוע אלא כעיסוק.

סימון דוידסון: צריך להבין: המאמן הוא לב ההצלחה בגידול הספורטאי.

סימון דוידסון: המאמן הוא הפסיכולוג, המלווה, מומחה בתורת הענף, האחראי לכושר הגופני והתזונה, ויש לו השפעה שווה לזו של הוריו, ואולי אף גדולה יותר, על עתידו של הילד.

סימון דוידסון: לפי מחקרים בעולם המאמן נתפס כמנהיג חינוכי של הילד, התומך בתהליך ההתבגרות והתאמת האהבה והערכים.

סימון דוידסון: עלינו לכבד את המאמנים.

סימון דוידסון: עלינו לשפר את תנאי העסקתם ושכרם.

סימון דוידסון: האם ידעתם, אדוני כבוד היושב-ראש, שמדינת ישראל היא המדינה היחידה בכל אירופה שבה האימון לא מוכר כמקצוע?

סימון דוידסון: אי-אפשר ללמוד אותו בתואר.

סימון דוידסון: האימון פשוט נמדד כעיסוק.

סימון דוידסון: אתם הולכים לביטוח לאומי וזה רשום כעיסוק, לא כמקצוע.

סימון דוידסון: לעומת זאת במדינות האיחוד האירופי – שם אפשר ללמוד עד השגת תואר שלישי, דוקטורט באימון ספורט.

סימון דוידסון: רק עבודה קבועה ובצידה זכויות סוציאליות תעודד כניסה של מאמנים צעירים לעסוק באימון.

סימון דוידסון: צריך להבין, חברים, ארטיום הוא יחיד סגולה, מיוחד במינו.

סימון דוידסון: במדינת ישראל – וזה מספר שאף אחד; גם חברינו בש"ס יהיו בשוק ממנו – בכל מדינת ישראל, בענף שזכה בו אלוף אולימפי, יש 250 ילדים, נערים ונוער, רשומים באיגוד ההתעמלות.

סימון דוידסון: בכל המדינה 250.

סימון דוידסון: שמעתם את המספר הזה?

סימון דוידסון: זה המספר.

סימון דוידסון: בשורה התחתונה, על מנת לעשות שינוי של ממש בספורט הישראלי אנחנו חייבים תמיכה כספית; חייבים מבנה מסודר שיארגן את הספורט ההישגי במדינה; חייבים לדעת לאתר ולטפח כישרונות צעירים, כמו שמצאו את מר יואל רזבוזוב בצפון הארץ; חייבים לתמוך בספורטאים בזמן הקריירה ואחריה; חייבים לבנות מתקני אימון – זה הדבר החשוב ביותר.

סימון דוידסון: הכול אפשרי.

סימון דוידסון: צריך לחלום, להקים תוכניות ולצאת לעבודה.

סימון דוידסון: אני לקראת סיום.

סימון דוידסון: בסרט האלמותי שנקרא "שדה החלומות" בכיכובו של קווין קוסטנר, הגיבור ריי נקרא בידי קול מסתורי לבנות אצטדיון בשדות התירס של איווה.

סימון דוידסון: הקול הזה, האלמוני, אומר: If you build it, he will come.

סימון דוידסון: שמע ובנה.

סימון דוידסון: אחרי שהאצטדיון היה מוכן, ריי הופתע לגלות את גדולי שחקני הבייסבול האמריקאים משחקים בו.

סימון דוידסון: כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, אופוזיציה או קואליציה, חרדים או לא חרדים, זה לא משנה.

סימון דוידסון: If we build it, they will come.

סימון דוידסון: אם נבנה מתקנים, הם יבואו – ההישגים, המדליות, הילדים, הספורטאים, כולם יבואו.

סימון דוידסון: זה תלוי בנו.

סימון דוידסון: לפני עשר שנים – יואל, תהיה איתי – לפני עשר שנים, בשנת 2012, היה יום מאוד מאוד חורפי, ממש חורף.

סימון דוידסון: התקשר אליי חברי היקר יואל רזבוזוב, הוא היה אז חבר מועצה, והציע לי לבוא למפגש שבו יאיר לפיד מכריז על הקמת המפלגה.

סימון דוידסון: זה היה בצורן.

סימון דוידסון: היה שם בוץ, אני זוכר.

סימון דוידסון: הסכמתי ובאתי.

סימון דוידסון: ביום הזה שבו שמעתי את יאיר, התחברתי לדרך ולמנהיגות שהציג, וחשוב מכול – האמנתי לו.

סימון דוידסון: האמנתי לכל מילה שיצאה לו מהפה.

סימון דוידסון: עד היום אני מאמין לו.

סימון דוידסון: מאז, במשך עשר שנים אני חלק ממשפחה מדהימה ומופלאה שנקראת יש עתיד, עם אנשים יוצאי דופן.

סימון דוידסון: הייתי שנים רבות ראש מטה נתניה, פעלתי עם הרבה מאוד אנשים מדהימים, בעיר שלי ובכלל בארץ, ואני מעביר את המטה לחברי רון פרי.

סימון דוידסון: אני מודה לכל מי שעבד איתי במשך שנים על שנים של ביחד למען מטרה משותפת.

סימון דוידסון: ולחבריי חברי הכנסת, אני אוהב אתכם.

סימון דוידסון: אתם אנשים מדהימים; גם אתה, אדוני היושב-ראש, אתה מדהים יותר מכולנו.

סימון דוידסון: אני רוצה להגיד לכם שבשלושת השבועות שאני פה הכרתי אנשים נפלאים מהאופוזיציה – חרדים, דתיים, חילונים, ערבים.

סימון דוידסון: יש פה אנשים מדהימים.

סימון דוידסון: אנחנו צריכים לשלב כוחות.

סימון דוידסון: אני יודע שזה קשה, קואליציה–אופוזיציה.

סימון דוידסון: היום אנחנו קואליציה ואתם אופוזיציה, מחר אנחנו נהיה קואליציה ואתם אופוזיציה, עוד שנה נהיה קואליציה ואתם אופוזיציה, אבל נעבוד ביחד – –

מיקי לוי: לא כל כך מהר.

סימון דוידסון: – – למען הילדים שלנו.

סימון דוידסון: אני רוצה להגיד תודה לצוות שלי, אוריין קריבושי, ערן פלגי ורז האובר.

סימון דוידסון: אני אוהב אתכם, ותודה רבה לכולם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: לא, בבקשה, בכנסת לא מוחאים כפיים.

מיקי לוי: תודה לכם, משפחה יקרה.

אלעזר שטרן: יואל, מה לימדת אותו עם החודשים האלה?

יואל רזבוזוב: למה?

אלעזר שטרן: עוד שנה אתה רוצה להתחלף?

מיקי לוי: תודה רבה, חברי הכנסת.

מיקי לוי: בבקשה לתפוס את המקומות.

מיקי לוי: חבר הכנסת סימון, תפוס את המקום שלך.

מיקי לוי: בבקשה, שר התיירות.

יואל רזבוזוב: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, משפחתו היקרה של סימון, חבריו שמלווים אותו כל כך הרבה זמן – אני רואה אותם כל הזמן איתו, והם הגיעו לכאן – המשנה לראש העיר נתניה שירי חגואל-סיידון, ראש המטה רון פרי – תתחדש – באמת כל מי שהגיע ומלווה את סימון, סימון לא הגיע לבד להישגים האלה, לא הגיע לבד להיות חבר כנסת.

יואל רזבוזוב: יש מאחוריו משפחה מדהימה, וחבריו – אני מכיר אישית.

יואל רזבוזוב: אז באמת אני מודה לכם על הזכות הזאת שאני עומד כאן ומברך את חברי חבר הכנסת סימון דוידסון.

יואל רזבוזוב: שמעתם את נאום הבכורה שלו – כמה עומק, כמה תוכן, כמה תשוקה.

יואל רזבוזוב: סימון הוא אחד – חבר הכנסת דוידסון, צריך להתרגל – הוא אחד שתמיד שובר שיאים.

יואל רזבוזוב: גם בנאום הבכורה הוא שבר שיא – הנאום הכי ארוך שהיה בכנסת אי פעם.

יואל רזבוזוב: אבל הוא באמת הוציא מעצמו את כל האג'נדה שלו, את כל מה שהוא חשב, וכל הדברים שהוא אמר כאן הם באמת אך ורק לקידום המדינה שלנו דרך הספורט.

יואל רזבוזוב: ובזה – הוא אמר מאוד נכון – אין כאן קואליציה ואין אופוזיציה.

יואל רזבוזוב: הספורט הוא בקונסנזוס, ואילו הילדים שלנו, שאחרי זה ייהפכו לאזרחים טובים יותר, והם יהיו השגרירים שלנו וידאגו לתדמיתה של המדינה.

יואל רזבוזוב: יש באמת המון המון ערך מוסף לספורט, אבל אני אתייחס לזה בהמשך.

יואל רזבוזוב: סיפור ההיכרות שלי עם סימון, לפני הרבה שנים – כבר הפסקתי לספור – הייתי חבר מועצה מתחיל בעיריית נתניה, ופגשתי מישהו עם אש בעיניים.

יואל רזבוזוב: הוא בא ואמר: אני רוצה להיות המועדון הכי חזק במדינה.

יואל רזבוזוב: בדקתי את הרשימה, וראיתי מועדון מס' 30 ומשהו.

יואל רזבוזוב: אמרתי: מה, הוא משוגע?

יואל רזבוזוב: הוא בא ורוצה להיות מועדון מס' אחת כשהפועל ירושלים זה המועדון השולט במשך עשורים.

יואל רזבוזוב: אבל הוא לא נירגע.

יואל רזבוזוב: הוא הציב לעצמו מטרה, יעד, ואמר: אני הולך על זה, אז האמנתי בו.

יואל רזבוזוב: אחרי שלוש שנים, לדעתי, פתאום מצלצלים אליי מאליפות ישראל בשחייה ואומרים: נתניה אלופי המדינה, אחרי שבאמת הפועל ירושלים היו שנים בטופ.

יואל רזבוזוב: אז הבנתי אילו יכולות יש לו.

יואל רזבוזוב: באמת, עם אופי כמו שלך, של הובלת פרויקטים בבני הרצליה, ומה שעשית בפועל דולפין נתניה, ויש המון המון פרויקטים מאחוריך; ולשלב את זה עם העולם העסקי – סימון הוא איש עסקים מוצלח, וכאיש עסקים הוא היה אחד התורמים שאני מכיר.

יואל רזבוזוב: כל מקום שבאים ומבקשים הוא ישר בא, ויש לו יכולות של נתינה, רצון לנתינה, שפשוט – עולמות מנוגדים, ואנחנו רואים איך הוא משלב אותם ביחד.

יואל רזבוזוב: ובסוף זה ספורט.

יואל רזבוזוב: אני פה כמעט כבר רציתי, איפה שהמליאה, איפה שהשרים, לחפור בריכה, בריכה אולימפית, לטובת העניין.

יואל רזבוזוב: סימון אמר: צריך לחלום וצריך להציב יעדים, ומי שלא חולם – לא יהיה.

יואל רזבוזוב: והוא חולם, וחולם בגדול.

יואל רזבוזוב: וגם בכנסת אני בטוח שהיכולות שהוא מביא, הרצון שהוא מביא איתו, הידע שהוא מביא – ופה אי-אפשר לזלזל בזה.

יואל רזבוזוב: הוא מביא ידע.

יואל רזבוזוב: הוא התחיל, הוא עבר את כל הדרך, גם בספורט וגם בחינוך.

יואל רזבוזוב: אז אני בטוח שאתה תגיע ותחבר פה את כל הכנסת, כי הנושא שאתה עוסק בו – שזה חינוך, שזה ספורט – מאחד את כל הבית.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי, אין פה קואליציה ואופוזיציה.

יואל רזבוזוב: סימון, חבר הכנסת דוידסון, שיהיה לך המון המון הצלחה.

יואל רזבוזוב: אני בטוח שאתה תצליח מאוד כאן.

סימון דוידסון: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר התיירות.

מיקי לוי: שינוי קל בסדר: מכיוון שראש האופוזיציה חבר הכנסת נתניהו מאחר, והוא מברך את חבר הכנסת עמיחי שיקלי, אנחנו נשנה מעט וניגש לסעיף 5, ובין סעיף 5 לסעיף 6, אנחנו – זה לא מקובל?

קריאה: עכשיו, עכשיו.

מיקי לוי: עכשיו?

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: אני חוזר – חשבתי.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת שיקלי.

מיקי לוי: ברוכים הבאים, משפחת שיקלי.

מיקי לוי: בבקשה.

עמיחי שיקלי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, עובדי הכנסת המסורים והיקרים, חברים, אורחים, צוות יקר, מכובדיי כולם, תרשו לי לפתוח בסיפור.

עמיחי שיקלי: פסח 1912, תלמידי התיכון העברי הראשון, הגימנסיה הרצליה בתל אביב, מתכוננים לטיול אביב בגליל העליון.

עמיחי שיקלי: לרגל המאורע כתבו והלחינו מורי הגימנסיה שיר לכת, אולי הראשון שבשירי הלכת בשפה העברית.

עמיחי שיקלי: בחלוף חמישה ימי נסיעה בעגלות, מגיעים התלמידים לעיירה ראש פינה.

עמיחי שיקלי: שם הם שרים בהתרגשות רבה בפעם הראשונה את שיר הלכת שהיה לאגדה: "פה בארץ חמדת אבות / תתגשמנה כל התקוות.

עמיחי שיקלי: / פה נחיה ופה ניצור / חיי זוהר חיי דרור.

עמיחי שיקלי: / פה תהא השכינה שורה, / פה תפרח גם שפת התורה".

עמיחי שיקלי: הם שרו את מילות השיר הללו בביטחון רב שאף כי עוד רבה הדרך, כאן בארץ הטובה הזאת יתגשם חזון הדורות.

עמיחי שיקלי: כמוהם האמינו בתחילה מעטים, ואחר כך רבים וטובים, כי ביישוב העברי שהיה למדינת ישראל טמון עתידו של עמנו.

עמיחי שיקלי: מארבע קצוות הארץ עלו ארצה יהודים רבים, ובהם גם סבא יוסף, אביה של אימא, שהלך מעימנו אך לפני שבועות ספורים.

עמיחי שיקלי: הוא סיפר לי פעם כיצד חלם בהקיץ מול אורות נמל תוניס על האורות של נמל חיפה.

עמיחי שיקלי: אבי, ז'אן ז'אק שיקלי, לימים איתן, נולד גם הוא בתוניס.

עמיחי שיקלי: פעם שאלתי אותו: כיצד נעשית לציוני?

עמיחי שיקלי: הוא סיפר לי איך כשהיה ילד קטן הייתה אימו בוכה מול מסך הטלוויזיה בכל פעם שדֻּווח על קרבות שבהם נהרגו חיילי צה"ל.

עמיחי שיקלי: הוא שאל אותה: מדוע את בוכה?

עמיחי שיקלי: והיא השיבה לו: החיילים האלה הם כמו הילדים שלי.

עמיחי שיקלי: אבי חשב בליבו: אם הם כמו הילדים שלך, הם האחים שלי.

עמיחי שיקלי: ביום ההולדת ה-19 שלו החליט אבא למרוד במציאות חייו.

עמיחי שיקלי: הוא השאיר את ארצו ואת בית אביו מאחוריו והלך בעקבות חלום ילדותו לחיות לצד אחיו.

עמיחי שיקלי: ברבות הימים נולדתי אני, לא רחוק מכאן, מעל פסגת הר הצופים שבירושלים.

עמיחי שיקלי: על מדרגות בית הספר התיכון, בסיומה של אחת מבחינות הבגרות, פגש אותי בחור צעיר מלא להט ומרץ.

עמיחי שיקלי: הוא דיבר איתי על ציונות ועל זהות, על חירות ואחריות, וסיפר על תוכנית שהוא קרא לה אז "מדרשה למנהיגות".

עמיחי שיקלי: הקול קרא והלכתי.

עמיחי שיקלי: חצי שנה מאוחר יותר הובלתי לראשונה סדרת ניווט עם חבריי למכינה, שאותה סיימנו על גדות נהר הירדן.

עמיחי שיקלי: בסיכום הסדרה אמר לי אותו בחור צעיר, אז המחנך שלי במכינה: עמיחי, אתה עוד תהיה למפקד צוות בסיירת גולני.

עמיחי שיקלי: אמר ולא ידע מה אמר.

עמיחי שיקלי: ואכן, שנתיים מאוחר יותר, על אותן גדות ירדן, צעדתי עם חייליי בסיירת גולני במסע לילי מפרך.

עמיחי שיקלי: במהלך שירותי הצבאי פגשתי גם מש"קית חינוך צעירה וחייכנית.

עמיחי שיקלי: זכיתי, ושניהם – המדריך שמלווה אותי מאז, ארז אשל היקר, והמש"קית שהייתה לרעייתי ואם ילדיי, הדס – מלווים אותי הערב, לצד יהונתן, נגה ואורי המתוקים.

עמיחי שיקלי: אדוני היושב-ראש, במרכז הבמה שעליה אנו ניצבים כעת חקוק סמלה של כנסת ישראל, סמלה של מדינת ישראל, מנורת המקדש ולצידה ענפי הזית, המופיעים בנבואת זכריה.

עמיחי שיקלי: המנורה הזאת מבטאת בעיניי את התגשמות הציונות והעשייה הישראלית: עלייה, התיישבות, ביטחון, חינוך, מדע, הייטק ועוד.

עמיחי שיקלי: אך המנורה הזאת אינה רק כל אלה, וכדי למלא את ייעודה עלינו ליצוק בה תוכן, שמן למאור.

עמיחי שיקלי: בלעדיו, בלי אותו תוכן רוחני-תרבותי ייחודי, בלי אותו שמן הזית שהעם היהודי משמר, יוצר ומחדש זה למעלה משלושת אלפים שנה, המנורה לא תוכל להאיר ושפת התורה לא תוכל לפרוח.

עמיחי שיקלי: ככל שהתפתחה המנורה, ככל שהרבינו נכסים של חומר, טושטשה חשיבותו של הממד הרוחני.

עמיחי שיקלי: היו שטעו לחשוב כי אין לנו צורך בשמן – "נס לא קרה לנו, פך שמן לא מצאנו"; כוחנו ועוצם ידנו די בהם לעשות לנו חיל.

עמיחי שיקלי: אך "לא בחיל ולא בכוח", אמר המלאך לזכריה.

עמיחי שיקלי: כדי להבטיח שהמנורה תוכל להאיר, עלינו לחנך את צעירי ישראל לאהוב את מורשת עמם.

עמיחי שיקלי: בעשור האחרון הקדשתי את כל מרצי וכוחותיי, לצד צוות נפלא של מחנכים, למשימה הזאת, שאותה היטיב לתאר השופט מישאל חשין, זכרו לברכה: "לעצמי אבקש", אמר, "כי נכדיי יחונכו במורשת אבותיי – – – כי ידעו מהי שירת הים, מי הייתה דבורה – – – ומהי קינת דוד – – – כי ידעו מי היו הלל הזקן והרמב"ם – – – כי ידעו על מה נכתבה 'מגילת האש', מי היה ביאליק ומי הוא חיים גורי.

עמיחי שיקלי: כי ילמדו על השואה וידעו כי 'שנית מסדה לא תיפול'".

עמיחי שיקלי: אדוני היושב-ראש, הרצל, חוזה המדינה, שדיוקנו מתנוסס על הקיר מאחוריי, ידע לומר כבר בקונגרס הציוני הראשון: "הציונות היא שיבתנו אל היהדות עוד לפני שיבתנו אל ארץ היהודים".

עמיחי שיקלי: זה סוד כוחנו, זהו מקור עוצמתנו, זו משימת דורנו.

עמיחי שיקלי: במשכן הזה יש המכנים אותי בשם "מורד".

עמיחי שיקלי: הלוואי שהייתי ראוי לתואר הזה.

עמיחי שיקלי: המורשת היהודית רצופה מרידות.

עמיחי שיקלי: אברהם מרד בעבודת האלילים של אביו, משה מרד בפרעה.

עמיחי שיקלי: אנחנו חלק מאומה קטנה שכדי לשמור על זהותה ועל חירותה, על השמן ועל המנורה, הייתה מוכנה להעז ולמרוד כנגד האימפריות החזקות ביותר בדברי ימיה של האנושות: אשור ובבל, יוון ורומא, גרמניה ובריטניה.

עמיחי שיקלי: אבל היהדות לא תובעת מאיתנו רק מרידות גדולות אלא גם מרידות קטנות של יום-יום.

עמיחי שיקלי: "יתגבר כארי", פותח השולחן ערוך, "לעמוד בבוקר לעבודת בוראו, שיהא הוא מעורר השחר".

עמיחי שיקלי: היהדות תובעת מאיתנו הלימה ותואם בין מילים למעשים, נאמנות, מסירות ונכונות לשלם מחירים.

עמיחי שיקלי: לא באתי לכאן כדי למרוד באיש או במפלגה, אלא כדי למרוד באותן רוחות הזמן המבקשות לכבות את המנורה; ברוחות הזמן המבקשות לטשטש את ההבדל שבין אמת לשקר ומביאות איתן תרבות פוליטית של שקר ומרמה; ברוחות הזמן שפשו בחלקים של צמרת מערכת המשפט והמשטרה שלנו, רוחות זמן שהובילו אותנו לרפיון וחולשה, לאובדן ההרתעה, לאובדן המשילות ולאובדן הביטחון האישי בגליל, בנגב ובערים המעורבות.

עמיחי שיקלי: אני מורד ברוחות הזמן הללו עבור עתיד ילדיי.

עמיחי שיקלי: אני מורד ברוחות הזמן הללו עבור הדורות הבאים.

עמיחי שיקלי: אני מורד ברוחות הזמן הללו למען נצח ישראל.

עמיחי שיקלי: בעזרת השם, בכוחן של מילים ובכוחם של מעשים, נעשה ונצליח.

עמיחי שיקלי: אני מאמין שפה, בארץ חמדת אבות, עוד תתגשמנה כל התקוות.

עמיחי שיקלי: תודה, חברים.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לתפוס את המקומות.

מיקי לוי: חבר הכנסת ראש האופוזיציה, בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש לברך אותך, חבר הכנסת עמיחי שקלי.

בנימין נתניהו: עמיחי, כשמך כן אתה, נטוע במורשת החיה של עמנו.

בנימין נתניהו: דיברת כאן על הערכים שמנחים אותך, וכולם כאן חשים שאלה לא דברי סרק, או מה שנהוג לפעמים במקומותינו – לדבר גבוהה-גבוהה על ערכים, לשים אותם במגירה, אבל בפועל לפעול בדרכים שסותרות את הערכים הללו ב-180 מעלות.

בנימין נתניהו: בפוליטיקה יש הרבה פשרות, זה דבר שברור לכל אחד ואחת שיושבים כאן.

בנימין נתניהו: לא תמיד אפשר לקיים כל הבטחה שניתנת, אבל קשה לזכור ולא הייתה גם מציאות שבה מפירים את כל ההבטחות שניתנו בריכוז כזה ובזמן כזה קצר.

בנימין נתניהו: אתה נשארת נאמן בדיוק לערכים שפירטת כאן.

בנימין נתניהו: אלה גם הערכים שהנחו אותם בחייך הבוגרים, גם כלוחם ואחר כך כמחנך, וגם במערכת הבחירות האחרונה.

בנימין נתניהו: נשארת נאמן במדויק למה שהתחייבת לבוחר, בניגוד לחבריך, שהפרו כל הבטחה.

בנימין נתניהו: אני חושב שאתה ראוי להערכה עמוקה על העמדה העקרונית הזאת, הערכית הזאת, שמעוררת אהדה רבה והערכה רבה הרבה מעבר לאולם הזה.

בנימין נתניהו: אני רוצה לומר דבר נוסף.

בנימין נתניהו: אתה מבטא את מחויבותך למורשת שלנו גם בבית.

בנימין נתניהו: נודע לי שאתה מפרסם מתכונים של תבשילים תוניסאיים משובחים.

בנימין נתניהו: אז קודם כול, אני מצפה להזמנה, זה – דבר ראשון.

בנימין נתניהו: שנית, אני רוצה להגיד לך שבעניין הזה כנראה הצלחתך מוגבלת, משום שתבשיל כמו שרקחו חבריך לשעבר זה דבר שאף אחד לא יכול לדמיין אפילו.

בנימין נתניהו: אבל אתה עומד איתן, וזה לא פשוט, וכולנו מבינים זה ומעריכים זאת.

בנימין נתניהו: אני יכול רק לאחל לך שתמשיך להיות נאמן לערכים הללו ותמשיך ללכת בדרכך, שהיא גם דרכנו.

בנימין נתניהו: הרבה ברכות.

בנימין נתניהו: מזל טוב.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת נתניהו.

מיקי לוי: בבקשה, הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, אבקש להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת, הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 142) (הוראת שעה) (עונש מזערי על החזקת נשק בלא רשות על פי דין), התשפ"א–2021, של חברת הכנסת שרן השכל.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לסעיף – – –

מיכאל מלכיאלי: – – –

מיקי לוי: כבר מחלקים את זה.

מיקי לוי: רגע, עכשיו כרגע לא, עכשיו הודעת הממשלה כרגיל.

מיקי לוי: סעיף 5 – הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 43ד(ו) לחוק-יסוד: הממשלה, ועל פי הצעת ראש הממשלה, לצרף את חבר הכנסת אלי אבידר לממשלה כשר בעל זיקה לראש הממשלה החלופי.

מיקי לוי: ימסור את ההודעה השר אלעזר שטרן, בבקשה.

אופיר כץ: כמה הנחות על רב-קו היה אפשר במקום המינוי הזה?

אלעזר שטרן: איך זה עובד?

אלעזר שטרן: חבר הכנסת קינלי, היושב-ראש, אדוני, איך צריך להגיד עכשיו?

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש או אדוני יושב-הראש?

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: זה התיקון של העברית של חבר הכנסת טור פז.

אלעזר שטרן: לא, אז הוא אמר "אדוני יושב-הראש".

מיקי לוי: אדוני יושב-הראש.

אלעזר שטרן: אה, מאה אחוז.

אלעזר שטרן: ירדנה מזכירת הכנסת יודעת?

אלעזר שטרן: אומרים אדוני היושב-ראש או יושב-הראש?

מיקי לוי: יושב-הראש.

אלעזר שטרן: יושב-הראש.

שלמה קרעי: אבל מה אתה מתעסק עם דקדוקי עניות – – –

אלעזר שטרן: אדוני יושב-הראש, כנסת נכבדה.

שלמה קרעי: מה אתה מתעסק עם – – –

אלעזר שטרן: עמיתיי חברי הכנסת, למרות ההפרעות שלך, אני מתכבד להודיע כי בהתאם לסעיף 43ד(ו) לחוק-יסוד: הממשלה ועל פי הצעת ראש הממשלה, החליטה הממשלה לצרף את חבר הכנסת אלי אבידר לממשלה כשר בעל זיקה לראש הממשלה החלופי.

אופיר כץ: בושה וחרפה.

אלעזר שטרן: בהתאם לסעיף 43ד(ו) לחוק-יסוד: הממשלה, מבקשת הממשלה את אישורה של הכנסת להחלטה.

אלעזר שטרן: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי.

מיקי לוי: חבר הכנסת דרעי, חבר הכנסת דרעי.

מיקי לוי: תודה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול נפתלי בנט, כאן על הדוכן – אתמול אחר הצוהריים נפתלי בנט, כאן, מעל הדוכן – – –

אלעזר שטרן: – – –

אריה מכלוף דרעי: אני מחויב על פי חוק לעשות את זה?

אריה מכלוף דרעי: אני מחויב על פי חוק לעשות את זה?

אלעזר שטרן: לא.

אריה מכלוף דרעי: לא?

אריה מכלוף דרעי: אז גמרנו.

אריה מכלוף דרעי: אז אל תעיר לי הערות, בסדר?

אריה מכלוף דרעי: אם אני מחויב על פי חוק, אני אעשה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת דרעי ימשיך.

מיקי לוי: תודה.

אריה מכלוף דרעי: תאמין לי, מספיק שאני אומר – – –

מיקי לוי: השר אלעזר שטרן.

אריה מכלוף דרעי: – – את שמו המלא בלי תוספות – זאת גם עבודה של מידות שלי.

אלעזר שטרן: איזה מידות?

אריה מכלוף דרעי: אז אני ממשיך, תסתפק בזה.

מיקי לוי: השר שטרן.

מיקי לוי: חבר הכנסת דרעי, בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: תסתפק.

אריה מכלוף דרעי: דרך אגב, השר שטרן, תלמד כלל: את השם שלך אף אחד לא ייקח ממך לעולם.

אריה מכלוף דרעי: את התארים זה יום אסל יום בסל, אז עזוב.

אריה מכלוף דרעי: תתרגל ככה, בוא נמשיך ככה.

אלעזר שטרן: – – –

אריה מכלוף דרעי: אבל בוא, חבל, אתה לוקח לי זמן.

אריה מכלוף דרעי: בוא, בוא, מספיק, אלעזר, אתה לוקח לי זמן.

מיקי לוי: השר שטרן.

מיקי לוי: אני אוסיף לך, חבר הכנסת דרעי.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אני לא אומר כלום, מה הוא רוצה?

מיקי לוי: השר שטרן, די.

אלעזר שטרן: בסדר, אני לא אומר כלום.

מיקי לוי: חבר הכנסת דרעי, אני מתחיל מהתחלה.

אריה מכלוף דרעי: אתמול נפתלי בנט, מעל הדוכן, בוויכוח שאני האשמתי אותו בדברי שקר גסים – שלא היה אפשר להקים ממשלת ימין, ושכל המטרה שלנו הייתה בחירות, והוא חוזר על השקר הזה אלף פעמים – זרק איזו קטנה, כמעשי נוכלות הרגילים: נו, הרי הזמנתי אותך אליי הביתה; לא רוצה לפרט מה היה בפגישה.

אריה מכלוף דרעי: לא התייחסתי לזה, אבל היום נשאלתי הרבה שאלות על ידי אנשים ששאלו: מה, יכול להיות שאתה, הלוחם הגדול נגד הממשלה הזאת, נפגש עם נפתלי בנט?

אריה מכלוף דרעי: למה זה היה מובן כאילו בימים האחרונים נפגשנו, כן?

אריה מכלוף דרעי: ואכלנו ושתינו.

אריה מכלוף דרעי: אז אני רוצה להעמיד את הדברים על דיוקם בשביל האמת לאמיתה.

אריה מכלוף דרעי: הפגישה הזאת התקיימה ב-2 במאי, כ' באייר, למוחרת ל"ג בעומר.

אריה מכלוף דרעי: הייתי בצפון, ונפתלי רצה לבוא אליי דחוף, בבהילות.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי לו: אני בצפון, לא בירושלים, אני אקפוץ מהצפון לירושלים – אני אעבור ברעננה.

אריה מכלוף דרעי: הפגישה הייתה – נפתלי היה בלחץ גדול מקמפיין של ראש הממשלה דאז נתניהו שהוא מטרפד ממשלת ימין.

אריה מכלוף דרעי: זה היה יומיים לפני שהמנדט של נתניהו יפוג ויעבירו את המנדט ללפיד.

אריה מכלוף דרעי: הוא היה בלחץ מהקמפיין הזה.

אריה מכלוף דרעי: הוא ניסה לשכנע אותי שאין אפשרות להקים ממשלת ימין ושהכי טוב שניתן לו את המנדט, שהוא יקים ממשלה.

אריה מכלוף דרעי: אני מסביר לו שיש את כל האפשרויות להקים ממשלת ימין ושזה תלוי רק בו ורק בו ורק בו.

אריה מכלוף דרעי: לא חשוב, אני לא אפרט את השאר.

אריה מכלוף דרעי: אני מזמין את נפתלי בנט ואני מתחנן לפניו: היות שיש לי נדר שאני לא מפרט מה בפגישות אישיות, אני מבקש ממך, אנא, תתיר לי את הנדר הזה ותבוא אתה ותפתח מה היה בפגישה, כדי שאני אוכל לדבר.

אריה מכלוף דרעי: דרך אגב, תספר לאנשים גם את החלום שלך כבר אז – שאני יצאתי בהלם – שהנאום שלך באו"ם כראש ממשלה ישנה את כל מדיניות העולם בעד ישראל.

אריה מכלוף דרעי: אני, אחרי ששמעתי את הנאומים שלך פה מעל הדוכן, אני מאוד חושש שגם אלה שתומכים בנו יחזרו בהם מתמיכתם בישראל.

אריה מכלוף דרעי: זה – דבר ראשון.

אריה מכלוף דרעי: דבר שני – לצערי הרב, אתמול גם התפרצתי, ואני לא נוהג להתפרץ כך, אדוני היושב-ראש.

אריה מכלוף דרעי: אני נוהג להתנהג באיפוק.

אריה מכלוף דרעי: אני גם לא נוהג לצאת אף פעם בהתקפות אישיות על אנשים.

אריה מכלוף דרעי: גם אם אני אומר לאדם שהוא אומר דברי שקר, אני לא אומר לו שקרן.

אריה מכלוף דרעי: אתמול נסחפתי, בגלל – ואני מסביר את זה, לא שאני מצדיק את עצמי בעניין.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שנסחפתי מדיי, אבל אני חוזר ואומר:

אריה מכלוף דרעי: השקר הזה כל הזמן שלא היה אפשר להקים ממשלת ימין, שהחרדים מוזמנים לממשלה והם לא רוצים להיכנס לממשלה ועוד ועוד – שורה של שקרים, ובהתנשאות, ובלי בושה להגיד את זה – פשוט מאוד, גם אני, המתון, השקול, שבדרך כלל שותק, לא יכולתי להתאפק.

אריה מכלוף דרעי: אז אנא, זה ההסבר.

אריה מכלוף דרעי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת דרעי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת פרוש.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו נמצאים בימים כאלה שרואים כמה יש שיסוי כלפי החברה החרדית בישראל.

משה אבוטבול: אני רק רוצה להפנות את תשומת ליבם של אזרחי המדינה היקרים לסקר שנערך על ידי ארגון שנקרא "פנימה" – פתרונות ישראליים.

משה אבוטבול: שם, בסקר שנערך באמצעות מדגם – ייעוץ ומחקר בראשות מנו גבע, יש נתונים ממדגם שמייצג את כלל האוכלוסייה היהודית בישראל גילאי 18 ומעלה.

משה אבוטבול: המשיבים היו כמה מאות איש, למעלה מ-500 איש, ושם בעצם אנחנו רואים דברים קשים מאוד על החברה הישראלית.

משה אבוטבול: אנחנו רואים שם דברים שאמורים לגרום לנו לעצב.

משה אבוטבול: אנחנו רואים שם שהישראלים אומרים באותו סקר שהם חשים שנאה כלפי החרדים.

משה אבוטבול: 24% מאלה שנשאלו בסקר אומרים שהם שונאים חרדים, אתם מבינים?

משה אבוטבול: 24% זה רבע – שונאים חרדים.

משה אבוטבול: 38% מהחילונים ציינו שהם שונאים חרדים, ולעומתם רק 2% מהחרדים ציינו שהם שונאים חילונים.

משה אבוטבול: אני לא מבין את זה.

משה אבוטבול: זה משהו מדהים.

משה אבוטבול: למרות ששונאים אותנו, החרדים, למרות כל מה שאומרים עלינו בגלי הקורונה, במשך כל השנים האלה, אנחנו לא מחנכים לשנאה – רק 2%, וגם זה שוליים שבשוליים, אומרים שהם שונאים חילונים.

משה אבוטבול: לעומת זאת, בתוך המגזר החילוני 24% שונאים את החרדים.

משה אבוטבול: זה צריך לעורר חשבון נפש.

משה אבוטבול: זה סקר אמיתי, של שי פירון, שעומד שם בראש "פנימה", שהם בעצם עשו את הסקר.

משה אבוטבול: אני אומר לכם שוב, מוריי רבותיי, אדוני היושב-ראש, לדעתי, תפקידך כיושב-ראש הכנסת לגרום לאיחוי השסע האיום והנורא בחברה הזאת.

משה אבוטבול: לא ייתכן שהחרדים יצטרכו להיות בפחד, בהתגוננות, כל ימיהם בגלל שיש כמה כאלה שלא משלימים עם קיומנו שם.

משה אבוטבול: אנחנו רואים שגם קרו כמה דברים בתקופה האחרונה: בתי הכנסת בבני ברק שחיללו – מאיפה זה בא?

משה אבוטבול: על איזה קרקע זה צומח, אותם מקרים איומים ונוראים שמאז השואה אנחנו לא מכירים דברים מהסוג הזה?

משה אבוטבול: ואנחנו רואים גם את אותו אחד שהתקיף השבוע.

משה אבוטבול: באו רק להתעניין באיזה נכס, באיזה אזור – צרח עליהם בסרטון.

משה אבוטבול: הראו את זה בכל הרשתות: תסתלקו מפה, חרדים.

משה אבוטבול: מאיפה זה מגיע?

משה אבוטבול: חייבים למצוא את השורש.

משה אבוטבול: חייבים לבלום את הנושא הזה.

משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש, אתה חייב לעשות מאמצים גדולים.

משה אבוטבול: אם נגיע ליתד נאמן, נגיע לשם, אני רואה שהותקפו במודיעין, ומה אומר להם אחד המאבטחים?

משה אבוטבול: אל תיגע בהם, בחרדים, למה ליברמן כבר יגמור איתם, את החרדים.

משה אבוטבול: תבינו לאיזה מצב אנחנו מגיעים.

משה אבוטבול: אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, אתה אמור להיות בקונסנזוס של כולנו.

משה אבוטבול: תרים את הדגל הזה, תדאג להנמכת הלהבות, כי בסופו של דבר מילים מסוגלות לרצוח.

משה אבוטבול: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה על הדברים המאוד-חשובים.

מיקי לוי: אני אפילו מזדהה איתם.

מיקי לוי: תודה לך, חבר הכנסת אבוטבול.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כולנו לכאורה מתפעלים, כי באופן טבעי, כאשר רוצים למנות שר בממשלה, אותו אחד שמיועד להיות שר יושב באולם המליאה, מכבד את המעמד הזה.

מאיר פרוש: היה חבר הכנסת – הולך להיות שר.

מאיר פרוש: מתאים שכאשר הולכים למנות אותך, מעבר להצבעה – תשב, תשמע, תכבד את המעמד.

מאיר פרוש: משום מה, אלי אבידר לא נמצא פה, כאילו אנחנו מייצגים את ליברמן, והוא מוחה כנגדנו על זה שממנים אותו לשר.

מאיר פרוש: הוא כועס על ליברמן, אבל הוא לא נמצא פה.

מאיר פרוש: אני חושב שעצם הדבר הזה – יש מושג כזה בתקנון כנסת: התנהלות.

מאיר פרוש: לא יכול להיות שממנים בן אדם, המליאה צריכה לבחור בו – הוא לא נמצא במליאה.

מאיר פרוש: מה הוא עושה עכשיו?

מאיר פרוש: אני לא יודע.

מאיר פרוש: יכול להיות שהוא לא פה מכיוון שהוא מתבייש.

מאיר פרוש: אלי אבידר מתבייש להיות במצב כזה פה במליאה.

מאיר פרוש: למה הוא מתבייש?

מאיר פרוש: מי כמוך, אדוני היושב-ראש – אבידר היה נושא הדגל של טוהר המידות מטעם ישראל ביתנו כאן במליאה, נושא הדגל, עם הקול הצרחני.

מאיר פרוש: סמוך אליו ישב מי שמכהן כיושב-ראש הכנסת.

מאיר פרוש: הוא היה נושא הדגל.

מאיר פרוש: יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מיקי לוי, היה נושא הדגל של טוהר המידות מטעם יש עתיד.

מאיר פרוש: יושב-ראש הכנסת – באמת, מגיע להם, הם עבדו קשה.

מאיר פרוש: אם הם יצרו מצב של אופוזיציה, זה שני אלה, אבידר ומיקי לוי.

מאיר פרוש: יושב-ראש הכנסת מיקי לוי קיבל תפקיד, תפקיד מכובד, ומסכן, אבידר, השאירו אותו כמו – לא הייתי רוצה – כמו לכלבים.

מאיר פרוש: ובאמת, אלי אבידר אומר לעצמו, ואומר גם לחברים: מי זה פורר שנהיה פתאום שר?

מאיר פרוש: מי זה חמד עמאר שנהיה שר?

מאיר פרוש: מי זה קושניר שנהיה יושב-ראש ועדת הכספים לפניי?

מאיר פרוש: אני, אלי אבידר, הייתי הכוכב של ישראל ביתנו.

מאיר פרוש: לא השאירו לו כלום.

מאיר פרוש: לא השאירו כלום לאלי אבידר.

מאיר פרוש: אז אני מתאר לעצמי, עומד פה אביגדור ליברמן ואומר לאלי: אלי, אני אומר לך, הכול פיסטה געשעפטן, אתה תהיה שר.

מאיר פרוש: לאף אחד לא מעניין כלום, מה שאתה תעשה.

מאיר פרוש: אותך לא צריך לעניין שום דבר ממה שאחרים עושים.

מאיר פרוש: העיקר – תהיה שר.

מאיר פרוש: אני מבטיח לך, אלי, ישביעו אותך היום להיות שר, שר בלי תיק.

מאיר פרוש: אתה תשמור על החליפי, תשמור על ראש הממשלה – על מי שאתה רוצה – תהיה שם במשרד ראש הממשלה.

מאיר פרוש: אתה לא צריך לעשות כלום.

מאיר פרוש: אני, אביגדור ליברמן, היום, כשישביעו אותך להיות שר, לא אהיה במליאה.

מאיר פרוש: אני ברוגז איתך, אתה ברוגז איתי.

מאיר פרוש: אתה שר עד הבחירות הבאות.

מאיר פרוש: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טאהא – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

שלמה קרעי: במיוחד אחרי כל הגזרות החדשות.

אופיר כץ: תודה רבה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, ירדנה, אדוני השר, אתה לקחת על עצמך להקריא את ההודעה הבאמת-מבישה הזאת, או שפשוט הנחיתו את זה עליך?

אלעזר שטרן: – – –

אופיר כץ: על הזמן שלי, תענה, אני חייב לדעת את זה.

אריה מכלוף דרעי: – – –

אופיר כץ: להתקדם.

אופיר כץ: הנחיתו את עליך, אני מבין שהיה קשה לך.

אופיר כץ: אחד הדברים שבאמת היה לך קשה זה להקריא את ההודעה המבישה הזאת על מינוי – – –

ינון אזולאי: אופיר, למה אתה צוחק עליו – – – במקומו?

אופיר כץ: לא, אני רק שאלתי.

אופיר כץ: אני בטוח שקשה לו עם זה.

אופיר כץ: אז קיבלנו את התשובה: לקחו אותו להודיע את זה.

אופיר כץ: למה היא מבישה?

אופיר כץ: כי במצב שבו אנחנו רואים מה קורה עם הקורונה – היה היום דיון בוועדת הכלכלה עם עובדי התיירות, ענפי התיירות הנכנסת, מורי הדרך, אנשי אל על, רשות שדות התעופה, סוכני הנסיעות שאין להם עבודה.

אופיר כץ: אין להם עבודה כבר תקופה, ושר האוצר גם הפסיק עכשיו את החל"ת, כי הוא היה בטוח שאנחנו כבר אחרי הקורונה, כי ככה הוא קיבל את זה מהממשלה.

אופיר כץ: אבל לא רק שאנחנו לא עוצרים שום דבר, אלא הקורונה הולכת ומתפתחת לה, והמספרים הם באמת מספרים מטורפים – ביממה אחת הוכפל מספר הנדבקים.

אופיר כץ: יש כאלה עסקים, הרבה עסקים, שחזרו לפעילות, אבל אותם ענפים שלא חזרו לפעילות עדיין יהיו בלי שכר, ואנחנו פשוט הפקרנו אותם.

אופיר כץ: לשמוע אותם, את הכאב שלהם, את הבכי שלהם על המצב שהם הגיעו אליו – ופה ממנים שר; סתם שר, אבל ממנים.

אופיר כץ: היום תעלה להצבעה גם התוכנית לימי בידוד ונשים בהיריון.

אופיר כץ: הציעו להן תוכנית, באמת אני לא יודע איך לקרוא לה.

אופיר כץ: נותנים להן 15% מדמי הלידה, להמשיך להתקיים מזה במשך ארבעה-חמישה חודשים.

אופיר כץ: אני בקשר עם נשים בהיריון.

אופיר כץ: הן שולחות, באמת מתוך כאב, עשרות אם לא מאות הודעות שהן פשוט לא יוכלו להתקיים במשך כמה חודשים.

אופיר כץ: זו ההזדמנות לבקש ממך, אדוני היושב-ראש, אולי אתה – יש לי הסתייגות שמעלה את זה מ-15% ל-50%, שזה אומר שהן יוכלו לחיות את החודשים האלה בכבוד, כי אחרת הסכום הזה הוא מצחיק, לא יעזור.

אופיר כץ: כל אחת שולחת לי את החישוב שלה.

אופיר כץ: הן יישארו פשוט בלי כלום.

אופיר כץ: הן מספרות לי איך הילדה ויתרה על קייטנה ואיך הם לא יודעים מה לקנות ומה לאכול ומה בקיץ.

אופיר כץ: לא מדובר בכסף גדול.

אופיר כץ: קיימת הסתייגות, היא על השולחן, היא תגיע היום בלילה.

אופיר כץ: בואו נעזור לנשים בהיריון ולא נפקיר אותן.

אופיר כץ: ואחרי כל הדברים האלה – וממש בקצרה אני מספר על מצוקות של אזרחי ישראל – הממשלה עומדת פה ומודיעה על מינוי שר.

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: כי הוא נעלב, כי לא התאים לו שמישהו אחר עקף אותו, אז אנחנו צריכים למנות אותו לשר.

אופיר כץ: אנחנו צריכים אחרי זה לאשר פה גם את הנורבגי, כי זה לא מספיק – הוא הרי סתם שר, אבל הוא סתם שר מאוד עסוק, אז צריך להכניס פה גם נורבגי.

אופיר כץ: מעניין אם אנחנו נצטרך להכניס נורבגי גם על העוזרים הפרלמנטריים שלו ועל היועצים שלו, אולי גם אז נצטרך חוק נורבגי.

מיקי לוי: סיכום, בבקשה.

אופיר כץ: לסיכום, אני רק אצטט את אותו שר שעכשיו הממשלה מודיעה עליו, מה הוא אמר על ממשלה מנופחת ונורבגי.

אופיר כץ: כך הוא אמר: "מספר שרים ומשרדים בלתי נתפס הוקמו וניתנו כעסקת שוחד פוליטי הגדולה מאז קום המדינה.

אופיר כץ: מציאות ההשחתה הפוליטית של ימינו עולה על כל דמיון".

אופיר כץ: והמשיך: אתם "מקימים את הממשלה הבזבזנית ביותר שאי פעם הוקמה במדינת ישראל"; "ממשלה מנופחת, מנותקת, לא קשורה למציאות ולעם.

אופיר כץ: אני מתבייש".

אופיר כץ: וזה שהוא לא פה זה טוב מאוד, כי הוא באמת צריך להתבייש על המינוי שעכשיו הממשלה מודיעה עליו.

אופיר כץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לגבי המינוי של חבר הכנסת אלי אבידר, אינני יודע אם בעסקאות שנעשות בין שתי מפלגות שלא בקשר להרכבת הקואליציה אלא בקשר למינוי שרים חייבים להניח את ההסכמים על שולחן הכנסת.

אבי מעוז: אני מבין שיש פה מינוי של אלי אבידר לשר בממשלה בתמורה לזה שהוא יתפטר מייד לאחר מכן על פי החוק הנורבגי, ואז השר ליברמן יוכל להכניס חבר כנסת נוסף מסיעתו.

אבי מעוז: האם העסקה של אלי אבידר עם ראש הממשלה החלופי, השר יאיר לפיד – האם העסקה היא שהוא יקבל מקום ביש עתיד בבחירות לכנסת הבאה?

אבי מעוז: הייתי שמח לקבל על זה תשובה.

אבי מעוז: אני רוצה לעבור ולדבר על החידלון של הממשלה.

אבי מעוז: מה שקורה היום בטיפול בקורונה זה מילה אחת פשוטה: העדפת חופשות יולי-אוגוסט על פני חגי תשרי.

אבי מעוז: כבר לפני כמה שבועות פניתי אל ראש הממשלה מר נפתלי בנט וביקשתי ממנו:

אבי מעוז: סגור עכשיו את נתב"ג כדי שלא תטיל סגר בחגי תשרי.

אבי מעוז: תקפיד על הנחיות הבידוד בכניסה לישראל כדי למנוע את הכנסת המדינה לבידוד וסגר בחגים.

אבי מעוז: אני רוצה להסביר מה זה חגי תשרי בשביל עם ישראל, מה העם כולו יונק מתקופת החגים הבאים עלינו לטובה.

אבי מעוז: אנחנו יונקים שמחה, משפחתיות, חום, ובעיקר טהרה וקדושה שממלאים אותנו לכל השנה כולה.

אבי מעוז: הציבור אומנם כואב כשפוגעים לו בפרנסה, אומנם כואב כשסוגרים את השמיים לחופשות ולטיולים בחוץ לארץ, אבל המושגים של אחוות אחים, קדושה, חיבור למסורת ישראל, שמיעת קול שופר, תפילות יום הכיפורים – כל אלה חשובים לא פחות מהטיול והחופשה בחוץ לארץ.

אבי מעוז: רק בימים האחרונים ראש הממשלה אמר:

אבי מעוז: אנחנו רואים הכפלה בחולים הקשים כל עשרה ימים.

אבי מעוז: היינו ב-50, עברנו ל-100, כעבור עשרה ימים – ל-200, והצפי הוא שבעוד עשרה ימים יהיו 400 חולים.

אבי מעוז: ועוד הוא אמר:

אבי מעוז: אנחנו עם האצבע על הדופק כל הזמן וייתכן שנידרש לצעדים כואבים.

אבי מעוז: אדוני ראש הממשלה, מה החידלון הזה?

אבי מעוז: בוא נודה על האמת, התפקיד גדול עליך.

מיקי לוי: משפט סיכום, בבקשה.

אבי מעוז: התפקיד גדול עליכם.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חברת הכנסת גולן – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שעכשיו שמענו את הרב אריה דרעי, שדיבר אתמול כביכול על ההתפרצות שלו כלפי מר נפתלי בנט.

אוריאל בוסו: אז אנשים הסתכלו ושאלו מה באמת נאמר כאן.

אוריאל בוסו: אז הרי נפתלי בנט אמר שהממשלה הזו קמה בגלל ציוץ של בצלאל סמוטריץ', אז כנראה שהוא נמצא ברשתות וזה מעניין אותו.

אוריאל בוסו: אז הלכתי לרשתות לראות את התגובות, ואני אומר לך, הרב אריה, לעומת כל ציוץ של הממשלה הזו שמעלים ומגדפים אותם בחוסר אמון, על דבר אחד הייתה הסכמה אתמול: הזעקה של מי שמוביל את המוחלשים ואת האנשים שבאמת צריך לסייע להם כבר 30 שנה – זה הרב אריה דרעי.

אוריאל בוסו: אתמול ראו צעקה אמיתית מעומק הלב.

אוריאל בוסו: הרי הונח כאן התקציב האכזרי ביותר בעשרות השנים האחרונות.

אוריאל בוסו: אתמול בלילה קראתי כאן פרק אחר פרק מהתקציב האכזרי הזה, שלא הראה שום חמלה.

אוריאל בוסו: לא שמענו על תוספת למשרד הרווחה והעבודה ולא שמענו על תוספת אחרת בחינוך.

אוריאל בוסו: ההפך, יש קיצוץ בפריפריה, בחינוך מגיל אפס עד ארבע.

אוריאל בוסו: שם כן יש קיצוץ.

אוריאל בוסו: זו הזעקה שנשמעה כאן אתמול.

אוריאל בוסו: היום יצאתי החוצה לאיזה מחאה – אי-אפשר לקרוא לזה הפגנה – של ילדים פגועים ומשותקים, כי אי-אפשר להוציא אותם ב-35 מעלות חום; ילדים שנזנחו, אף אחד לא מדבר עליהם.

אוריאל בוסו: לא רק שהם לא נמצאים בפרקים של התקציב – אפילו מאחור, אולי באיזה תת-סעיף.

אוריאל בוסו: ילדים שרק האוכל שלהם זה 3,000 שקל.

אוריאל בוסו: לא חל"ת, לא שום דבר.

אוריאל בוסו: זו הזעקה שנשמעה כאן.

אוריאל בוסו: אבל אתה רוצה להבין.

אוריאל בוסו: יתרה מזו, הרי הכניסו בתוך כל הספר הזה של התקציב את הרפורמה של הכשרות.

אוריאל בוסו: אין לזה שום שייכות לעניין כלכלי.

אוריאל בוסו: ואתה תשאל את עצמך: מה הזעקה שלכם בנושא הכשרות, בנושא דת?

אוריאל בוסו: אז השר שטרן, אני רוצה להגיד לך משהו: עכשיו פורסם באתר כיפה שעמותת חדו"ש – חופש, דת ושוויון – העבירה פנייה לרמטכ"ל ולשר הביטחון על אכיפת יתר בצבא בנושא הכשרות, ומבקשים לאפשר לאכול טרפות בבסיסי צה"ל.

אוריאל בוסו: הבנתי ששר הביטחון והרמטכ"ל הגיבו שהנושא נבדק.

אוריאל בוסו: תגיד לי אתה, בתור ראש אכ"א: הרי ברור לך שנושא הכשרות בצבא צריך להישמר, כצבא העם היהודי, כי רוב-רובו וכללו המכריע של הצבא, מי שנמצאים שם הם אנשים שומרי מסורת ושומרי דת, וגם לא שומרי דת – שומרי כשרות, גם אם זו כשרות מינימלית.

אוריאל בוסו: אז עכשיו, במסגרת ההתרה האמיתית של כלל נושא הדת, ששבוע אחרי שבוע נרמס, גם בנושא הכשרות בצה"ל זו הבקשה.

אוריאל בוסו: ברגע שמזהים מסביב כלל העמותות וכלל הגופים שאפשר להתחיל לטפל בנושא דת, אז גם הנושאים הללו מגיעים.

אוריאל בוסו: אנה אנו באים?

אוריאל בוסו: אנחנו לא מדברים כרגע – לא חייבנו אף אחד בצבא ליטול ידיים, לא חייבנו אף אחד בצבא לאכול בד"ץ, אבל לאפשר למי שכן רוצה לשמור מינימום של כשרות – לשמור בצבא.

אוריאל בוסו: אבל ברגע שאתה מדבר על חוק הדיינים ואחר כך על כשרות ואחר כך על נושא התחבורה הציבורית בשבת ושאר הנושאים שאני אפילו לא רוצה להעלות על השפתיים, ומסיבת העיתונאים המיוחדת של שר הבריאות – תארו לכם שבזמן מלחמה אמיתית שיש עכשיו בצפון או בדרום יבוא הרמטכ"ל וידבר על איזו רפורמה מסוימת בצבא.

אוריאל בוסו: יגידו לו: אדוני, במה אתה מתעסק?

אוריאל בוסו: יש מלחמה.

מיקי לוי: משפט סיכום, בבקשה.

אוריאל בוסו: אז לכו תראו במה שר הבריאות מתעסק בזמן מלחמה.

אוריאל בוסו: זה מה שהממשלה הזו עושה, וזו הזעקה שנשמעה כאן.

אוריאל בוסו: אנחנו נמשיך להשמיע את זעקתם של מי שמבקשים לרמוס אותם.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ליצמן, בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להסביר מה קורה היום במצב במדינה.

יעקב ליצמן: שר החוץ לא למד ליבה, אין לו בגרות – הוא שר החוץ.

יעקב ליצמן: שר האוצר לא יודע מה זה רב-קו.

יעקב ליצמן: הוא חושב שרב-קו זה הרב קו, בגלל זה הוא מתנגד; בטח, זה רב, אז הוא צריך להתנגד.

יעקב ליצמן: שרת התחבורה צריכה לדאוג שהתחבורה הציבורית תפעל; בסך הכול רוב המדינה נוסעת בתחבורה הציבורית.

יעקב ליצמן: אז מה?

יעקב ליצמן: מבטלים את הרב-קו, מעלים את המחירים, פוגעים בחלשים בעיקר.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות שיפגעו בעיקר בכל החלשים.

יעקב ליצמן: בעיקר זו כל המטרה של התקציב.

יעקב ליצמן: זה מה שיש בתקציב.

יעקב ליצמן: אין שום דבר.

יעקב ליצמן: מבחינת הבריאות, אני יכול להגיד לכם שרוב הדברים היו כבר אצלי.

יעקב ליצמן: אני התנגדתי שיוסיפו, שישלמו לרופאים.

יעקב ליצמן: יש המון דברים שהתנגדנו להם כל הזמן.

יעקב ליצמן: בתקופתי התנגדתי התנגדות נחרצת – לא להטיל מס על שתייה.

יעקב ליצמן: אני זה שעשה את נושא האוכל עם הסימונים, שזה התקבל יפה מאוד בציבור.

יעקב ליצמן: אי-אפשר להטיל מיסים בכל מיני שמות נלווים, וזה בדיוק מה שקורה כאן.

יעקב ליצמן: מים, ארנונה – את כל הדברים הם מעלים.

יעקב ליצמן: גם את תקציב הישיבות וגם את הביטוח הלאומי – את כל הדברים מקצצים.

יעקב ליצמן: עכשיו, לגבי המינוי של השר אבידר, מה שקורה כאן:

יעקב ליצמן: היום בבוקר הצבענו להוריד, לבטל משרדים, כי זה מיותר, ועכשיו ממנים שוב שרים, שזה מיותר.

יעקב ליצמן: קודם זה היה שר המים, שר הדשא, שר אני לא יודע בדיוק מה, ועכשיו זה שר על כלום, על אוויר.

מיקי לוי: אין לי חיים – סליחה, אני דיברתי עם – – –

יעקב ליצמן: חשבתי שאתה אומר לי את זה.

מיקי לוי: לא, לא.

יעקב ליצמן: לכן, מה שאני אומר: צריך לשלם על הנורבגי.

יעקב ליצמן: עוד מעט יהיה נורבגי על הנורבגי, ועוד מעט יהיה סגן נורבגי על הנורבגי.

יעקב ליצמן: הממשלה הזאת יכולה לעשות את הכול, וכל העיתונים מרותקים, כולם שומעים, לא מגיבים ולא תוקפים.

יעקב ליצמן: הכול בסדר, והכול בעיקר כדי שהממשלה תחזיק מעמד ושנתניהו לא יחזור.

יעקב ליצמן: אני מבטיח לכם, בעזרת השם, בעזרת השם, רק בעזרת השם: הממשלה תיפול בקרוב.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת ליצמן.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדיי חבריי חברי הכנסת, ואם יש פה שר אז מכובדי השר – אני לא רואה אותו, אבל אם נמצא שר – – –

מיקי לוי: השר שטרן כאן.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: לא, רק שאלתי אם יש פה שר.

אלעזר שטרן: זה אתה מדבר, אורי?

אורי מקלב: הכוכב.

אורי מקלב: לא צריך שתקשיב, רק רציתי לדעת אם אתה נמצא.

אורי מקלב: רציתי פשוט – – –

אלעזר שטרן: – – –

אורי מקלב: לא, מאה אחוז.

אורי מקלב: רק רציתי לכבוד – אמרתי "מכובדי השר" ולא ידעתי אם השר נמצא.

אורי מקלב: בכל אופן, כמובן שרציתי לברך את השר אלי אבידר על המינוי שלו, אבל הוא לא נמצא כאן, אז אפשר להגיד את כל שבחו.

אורי מקלב: בפניו – כך היה אפשר להגיד רק מקצת שבחו, אבל כשהוא עכשיו לא נמצא, אפשר להגיד.

אורי מקלב: אני כן רוצה לחבר את המינוי שלו, כאחד שעומד בראש מפלגת ישראל ביתנו, שבמשך שלוש מערכות בחירות התקיפו בכל אתר, ואלי אבידר מילא תפקיד בכיר מאוד במערכת התעמולה של ישראל ביתנו.

אורי מקלב: הם דיברו הרבה – רוב רוב רוב הדיבורים ורוב התעמולה היו על הציבור החרדי.

אורי מקלב: מה שראינו היום בבוסתן הגליל זה לא דבר שקורה פתאום: אדם קם בבוקר, ראה מולו חרדי, איבד עשתונות ואמר את מה שאמר.

אורי מקלב: אני שמעתי בדבריך שאתה הזדעזעת מהדברים ושאתה חושב שבמסגרת שאילתה או במסגרת אחרת צריך לטפל בזה.

אורי מקלב: אין ספק.

אורי מקלב: זה נכון שזו הבמה הכמעט-יחידה שמגנה, שיכולה לגנות את הדברים האלה.

מיקי לוי: גם זה וגם צלבי הקרס על בית הכנסת – לא במדינת היהודים.

אורי מקלב: אתה אישרת את הדיון, את השאילתה הדחופה לחבר הכנסת פרוש, ואני נלוויתי אליו כמציע, הגשתי שעתיים יותר מאוחר.

אורי מקלב: שנינו, ויכול להיות שעוד מישהו – שמעתי שעוד מישהו הגיש בעניין הזה, אבל נדבר על זה מחר במסגרת השאילתה.

אורי מקלב: בכל אופן, כשאנחנו עדים לדבר כזה של שנאה, זה משהו שמשתרש עמוק – מכלי התקשורת, מההסתה, מהכפשות ומהשמצות.

אורי מקלב: על מה מדובר?

אורי מקלב: מי שעמד מולו זה גם אפילו זוג חילוני, מתווכים, והוא ראה בצד, ובקושי רואים את הדברים.

אורי מקלב: עד איזו הידרדרות ועד איפה אפשר להגיע?

אורי מקלב: זה דגל אדום ותמרור אזהרה.

אורי מקלב: אבל תראו מה מילים עושות.

אורי מקלב: אולי זה השכר.

אורי מקלב: אני שואל את אלי אבידר אם המצפון שלו שקט.

אורי מקלב: אבל לא רק זה, חוץ מזה שאנחנו שואלים מה אבידר עושה – ולאו דווקא אבידר.

אורי מקלב: באופן אישי אנחנו מאוד מעריכים אותו ויש לנו עוד היכרות קודם, ואני חושב שהרבה דברים טובים שיש בו הוא יכול היה להוציא בכנסת גם כחבר כנסת, וחבל שהוא נמצא במסגרת הזו, שמה שמחייבים אותו זה באמת – התפקיד העיקרי זה להכפיש ולהשמיץ את הציבור החרדי, ובעצם את הדת במדינה בכלל ואת הגופים שאמונים על הדת כמו הרבנות, בתי הדין, כשרויות ועוד דברים.

אורי מקלב: אנחנו שמענו הרבה הרבה הכפשות והשמצות.

אורי מקלב: אבל אני באמת שואל, עוד לפני המינוי הזה – זה באמת מציף מאוד חזק את הנושא הזה של המינויים הרבים, את הדרך: מי מקבל את המינוי, איך מקבלים היום מינוי להיות שר בממשלה?

אורי מקלב: על זה שאתה, באצבע שלך – ואנחנו יודעים על מקרים כאלה שהביאו הצבעות, גם אם המפלגה שלך נמצאת בקואליציה ואתה – – –

מיקי לוי: לסיכום, בבקשה.

אורי מקלב: כל ממורמר או כל נפגע מקבל תפקיד שר מיותר.

אורי מקלב: אבל אני שואל: איך קרה דבר כזה?

אורי מקלב: על מה?

אורי מקלב: למה באמת אבידר לא קיבל את התפקיד שלו?

אורי מקלב: כאן אנחנו צריכים – על הגישה, על הרודנות שיש במפלגה הזו, שמי שקצת לא בא בטוב בעיניים לראש המפלגה, לא בא לו – –

מיקי לוי: תודה.

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: – – אולי בגלל שהוא היה טוב בתפקיד שלו, הוא מוכשר, הוא יודע להתבטא וכלי התקשורת נותנים לו במה, אז מה שקורה איתו – הוא באמת לא מקבל תפקיד.

אורי מקלב: זה מה שצריך, זה תמרור האזהרה הכי גדול, שאף אחד לא יחשוב – אני מוכן להמר אם הוא יהיה ברשימה בפעם הבאה.

מיקי לוי: תודה.

אורי מקלב: אחת דינו של מי שעושה ככה, וזו תופעה יותר מסוכנת מהמינוי שלו.

אורי מקלב: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה – אינו נוכח.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, תראו, הנושא הוא המינוי של אלי אבידר, השר אלי אבידר.

אורית סטרוק: האמת שהמינוי הזה הוא רק עוולה אחת מיני עוולות רבות שהממשלה הזאת עושה, ואני רוצה לדבר על עוולה שהממשלה הזאת עושה לאנשים שעובדים בשבילה, שעובדים למען הממשלה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה הנוכחי הבטיח ערב הבחירות, בישיבת הממשלה הראשונה בראשותו, שהוא יסדיר את ההתיישבות הצעירה ביהודה ושומרון.

אורית סטרוק: ההתיישבות הצעירה ביהודה ושומרון זה 20,000 איש, אישה וילד שנשלחו על ידי ממשלות ישראל ליישב את הארץ ועשו את זה במסירות נפש גדולה מאוד, חלוצים בני דורנו.

אורית סטרוק: חלקם עזבו בתים נוחים ואפילו מפוארים ביישובים ותיקים ועברו לגור בכל מיני קרוונים, חושות, אוהלים וצריפים, העיקר ליישב את ארץ ישראל.

אורית סטרוק: ממשלת ישראל הבטיחה להם שהיא תסדיר אותם, וראש הממשלה דהיום הבטיח להם שבישיבת הממשלה הראשונה בראשותו הוא מסדיר אותם.

אורית סטרוק: עכשיו עומדים להסדיר את ההתיישבות הבדואית, שלושה יישובים בדואיים, כאשר היה מובטח בממשלה הקודמת שלא יוסדרו היישובים הבדואיים אלא אם כן במקביל, אדוני היושב-ראש, תוסדר גם ההתיישבות הצעירה.

אורית סטרוק: ועכשיו שימו לב מה קורה: מנכ"ל משרד הפנים של הממשלה הזו, מנכ"ל משרד הפנים יאיר הירש, יצאו נגדו שצריכים לפטר אותו ולהדיח אותו מתפקידו כי הוא גר, שומו שמיים, בבית לא חוקי.

אורית סטרוק: הוא גר בבית לא חוקי.

אורית סטרוק: אתם יודעים למה הוא גר בבית לא חוקי, יאיר הירש?

אורית סטרוק: משום שראש הממשלה, גם ראש המפלגה שלו, מעכב את ההסדרה שלו.

אורית סטרוק: יאיר הירש, מנכ"ל משרד הפנים, הוא מעוכב הסדרה.

אורית סטרוק: ואתם יודעים משהו?

אורית סטרוק: הוא לא לבד.

אורית סטרוק: הוא לא לבד.

אורית סטרוק: יש עוד אנשים בכירים בממשלה, אדוני היושב-ראש, שהם מעוכבי הסדרה.

אורית סטרוק: אולי – – –

מאיר פרוש: הבית של אלקין כן בהסדרה?

אורית סטרוק: לא, זה מה שאני אומרת לך, חבר הכנסת פרוש.

אורית סטרוק: זה מה שאני אומרת לך.

אורית סטרוק: אנחנו מדברים על 20,000 איש נורמטיביים, תורמים – – –

מאיר פרוש: והבית של עידית סילמן?

אורית סטרוק: לא, עידית סילמן זה ברחובות, תעזוב אותה.

אורית סטרוק: אבל אני אומרת, יש הרבה מאוד עובדי מדינה ועובדי הממשלה הזו וקצינים בכירים בצה"ל ואנשים שתורמים רבות – – –

מאיר פרוש: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: משפט סיכום, בבקשה.

אורית סטרוק: משפט הסיכום שלי הוא כזה: אני חושבת שהעוול במינוי של עוד שר ועוד שר ועוד שר לממשלה מנופחת השרים הזו הוא כזה, כזה קטן, ליד העוול של עיכוב הסדרתם של 20,000 איש, אישה וילד, חלוצים בני דורנו, שנפתלי בנט הבטיח להם שהוא יסדיר אותם בישיבת הממשלה הראשונה בראשותו, ואנחנו מחכים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת וולדיגר, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת הנכבדים, יש נוהג כזה, מין ספורט לאומי, לקחת נאומים של חברי הקואליציה מתקופת ישיבתם באופוזיציה ולקרוא מילה במילה.

מיכל מרים וולדיגר: האמת, זה יוצא לא רע, וחשבתי היום לעשות משהו דומה.

מיכל מרים וולדיגר: ניסיתי למצוא נאום של חבר הכנסת אלי אבידר, המועמד לתפקיד שר.

מיכל מרים וולדיגר: הרי שמענו אותו בשנה האחרונה מזדעק השכם והערב נגד השחיתות, נגד הבזבזנות, נגד חוסר המשילות – בעצם, על מה לא.

מיכל מרים וולדיגר: כל דבר טוב ולא טוב שהתרחש כאן במדינה זכה לביקורת קשה מצידו.

מיכל מרים וולדיגר: אבל לא יכולתי למצוא נאום שניתן להקריא כאן מעל הדוכן הזה – לא על החוק הנורבגי, לא על גודל הממשלה, לא על השחיתות ולא על הקורונה.

מיכל מרים וולדיגר: לא יכולתי, כי דבריו נאמרו כל הזמן באופן קיצוני.

מיכל מרים וולדיגר: כל משפט שיכול היה להיאמר במתינות נאמר במעטפת פרובוקטיבית לחלוטין.

מיכל מרים וולדיגר: אבידר גם הצהיר בשלב מסוים שהוא לא מתכוון להתחסן, ובכך תדלק את מכחישי החיסונים, שמסיבים נזק אדיר במערכה נגד הקורונה.

מיכל מרים וולדיגר: והיום, היום אנחנו ניצבים כאן בדיון במליאת הכנסת על מינויו של אבידר לשר.

מיכל מרים וולדיגר: שר לענייני מה?

מיכל מרים וולדיגר: שר לענייני כלום ושום דבר.

מיכל מרים וולדיגר: אבידר לא קיבל מהדייסה, איים, ומכונת הג'ובים שלפה תפקיד שר והעניקה לו אותו ללא מצמוץ.

מיכל מרים וולדיגר: בזמן שעוד ועוד משפחות עניות, אנשים עם מוגבלות, מתמודדי נפש ותחלואה כפולה ייאנקו בתת-תקצוב, אבידר ייהנה מתנאים של שר: לשכה, רכב שרד, יועצים, עוזרים של יועצים, מזכירות, משרד מפואר.

מיכל מרים וולדיגר: ומילא אם היה בזה תועלת למשהו, אבל כלום.

מיכל מרים וולדיגר: שר לענייני שום – שר בלי לעשות שום דבר.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו עומדים בפתח תקופה לא פשוטה, שבועות שבהם המדינה תיכנס לסחרור התקציב.

מיכל מרים וולדיגר: עדיין לא קיבלנו אותו לשולחננו, אבל מה שמסתמן זה תקציב גרוע – גרוע עבור האוכלוסיות החלשות ומעמד הביניים.

מיכל מרים וולדיגר: אני כן אומר במאמר מוסגר שמדובר בתקציב שסוף-סוף מביט לבריאות הנפש בעיניים ומתחיל לטפל בה – בדגש על מתחיל – אבל התקציב לא נגמר בבריאות הנפש, לא נגמר ולא מתחיל.

מיכל מרים וולדיגר: לכן אני קוראת לממשלה: אני מבינה שקשה לכם, מבינה שאתם לא מצליחים לראות את האנשים השקופים בחברה בישראל, אבל לפחות תעשו את עצמכם, לפחות תשחקו אותה שאתם רואים אותם.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת להב, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, בשבוע שעבר חברת הכנסת מאי גולן ואני שלחנו מכתב לכל סיעות הפרלמנט הפולני בקריאה להתנגד לחוק המונע השבת רכוש לניצולי השואה וצאצאיהם.

יוראי להב-הרצנו: על המכתב חתמו עוד 80 חברי כנסת מכל סיעות הבית, מימין ומשמאל.

יוראי להב-הרצנו: רבים ממי שיושבים במליאה חתמו, כי זיכרון השואה וכבוד ניצולי השואה אינו עניין פוליטי, ויש בכנסת ישראל הסכמה בנושא הזה מקיר לקיר.

יוראי להב-הרצנו: לצערי, בפולין פחות התלהבו מהנוסח ששלחנו, מה שבעיניי משקף הלכי רוח על רקע קידום החוק.

יוראי להב-הרצנו: מספיק עיון קצר בתגובות הפולניות שקיבלתי לפרסום המכתב בטוויטר כדי להבין מהו אותו סנטימנט פולני לאומי.

יוראי להב-הרצנו: הינה מבחר תגובות מתורגמות: יש תיאוריית קונספירציה – כפי שנכתב, ואני מצטט: שמתם לב שכל פעם שיש עודף תקציבי בפולין הראשונים להתייצב הם היהודים עם ידיים מושטות?

יוראי להב-הרצנו: יש שכתוב של ההיסטוריה, כמו הציוץ הבא: הדבר היחיד שגנבו בשואה הוא חייהם של פולנים וחורבן הארץ שהם בנו מחדש במו ידיהם.

יוראי להב-הרצנו: יש גבול לתאוות הבצע.

יוראי להב-הרצנו: וגם: עם ישראל תאב הבצע והצמא לדם שנוא בכל העולם.

יוראי להב-הרצנו: אולי תשאלו את עצמכם למה.

יוראי להב-הרצנו: יש גם שנאת ישראל ודה-לגיטימציה: מתנחל קולוניאליסטי ממדינת אפרטהייד מדבר על גנבת רכוש?

יוראי להב-הרצנו: האם זו התחלה של בדיחה?

יוראי להב-הרצנו: ושילוב מיוחד, כמו הציוץ הבא – ואני מצטט: אתה יודע למה גורשתם מכל מדינות אירופה?

יוראי להב-הרצנו: כי בכל מקום שאתם הולכים יש כאוס וטינופת כלכלית.

יוראי להב-הרצנו: רק כסף ושטח מעניינים אתכם.

יוראי להב-הרצנו: בגלל זה אתם טובחים בפלסטינים – כי אתם תאבי בצע, בדיוק כמו הנאצים.

יוראי להב-הרצנו: יש גם, אדוני היושב-ראש, תהיות תמימות של אזרח פולני מודאג.

יוראי להב-הרצנו: שימו לב, חבריי חברי הכנסת: למה כל היהודים משקרים כמו כלבים מטונפים כשזה מגיע למלחמת העולם השנייה?

יוראי להב-הרצנו: האם משה הבטיח לכם גם את ארץ פולין?

יוראי להב-הרצנו: ויש גם איומים מפורשים, כמו שהפליג המשתמש J.M.

יוראי להב-הרצנו: לשגר כלפיי: עד הפעם הבאה, יהודים.

יוראי להב-הרצנו: בפעם הבאה כבר לא יהיה מי שיציל אתכם.

יוראי להב-הרצנו: חברותיי וחבריי חברי הכנסת, זוהי אנטישמיות טהורה.

יוראי להב-הרצנו: האנטישמיות הזאת לא נשארת רק בגבולות הרשתות או רק בקמפוסים או רק בקרב הארגונים הקיצוניים, והיא בהחלט אינה מסתכמת בטוקבקיסטים.

יוראי להב-הרצנו: היא מקבלת דרור כרגע דרך הדלת הראשית, בחקיקה ראשית, בתוך הפרלמנט הפולני, המבקש לשכתב את ההיסטוריה מתוך עיוורון ובורות.

יוראי להב-הרצנו: חוט השני מחבר בין השנאה והפחד בתגובות על החוקים המקודמים.

יוראי להב-הרצנו: חובתנו הדמוקרטית, חובתנו היהודית, חובתנו המוסרית, להשמיע קול ברור וחד נגד הדברים – –

מיקי לוי: משפט סיכום.

יוראי להב-הרצנו: – – לומר לא לשנאת יהודים, לא לשכתוב ההיסטוריה, לא לקידום החוק, לפני שיהיה מאוחר מדי.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוחנה, בבקשה.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אמיר אוחנה: כנסת נכבדה, אדוני, אני נוהג לומר בהקשרים שונים שהשלטון המקומי משפיע על חייו של האזרח לא פחות, ובדרך כלל אפילו יותר, מהשלטון המרכזי.

אמיר אוחנה: ואני רוצה לנצל את ההזדמנות שבימים אלה אנחנו מציינים שלוש שנים לפטירתו של אחד מראשי הרשויות הוותיקים והמוערכים בישראל, דוד עמר, שהיה מבוניה וממייסדיה וגם מראשיה של עיריית נשר במשך כ-24 שנים.

אמיר אוחנה: דוד נולד ב-1942 בסטאת שבמרוקו, בן לחנה ולשמעון.

אמיר אוחנה: הוא עלה לארץ בגיל 13 יחד עם בני המשפחה, וכעבור שנה עבר להתגורר בנשר, שהייתה אז עדיין מועצה מקומית, ובה הוא חי ופעל ולה הקדיש את מיטב שנותיו.

אמיר אוחנה: דוד היה איש ביצוע מכף רגל ועד ראש.

אמיר אוחנה: הוא בא כדי לשנות.

אמיר אוחנה: הוא היה מתחיל את הבוקר שלו בסיבוב ברחבי העיר ובודק ממסד ועד טפחות שהכול עובד, שהכול מתקתק.

אמיר אוחנה: אפילו היה פותח את פחי האשפה לוודא שרוקנו אותם.

אמיר אוחנה: הוא הוביל את הפיכתה של נשר ממועצה מקומית לעיר ואם בישראל בשנת 1995.

מיקי לוי: יש עוד שליחי ציבור כאלה.

אמיר אוחנה: נכון.

אמיר אוחנה: והדבר שהיה הכי חשוב לו היה החינוך.

אמיר אוחנה: הוא הוביל את מערכת החינוך בנשר להישגים יוצאי דופן ברמה הבין-לאומית, ובוודאי ברמה הלאומית.

אמיר אוחנה: הוא היה ראש העיר הראשון שהכניס את הלוחות החכמים אז לכל בתי הספר בעיר, והקים שכונות ומבנים שעד היום תושבי נשר נהנים מהם.

אמיר אוחנה: אני זוכר בעצמי איך ב-2012 – אני אז פעיל פוליטי בתחילת דרכו, ודוד מזמין לבמה את ראש הממשלה אז, בנימין נתניהו, ומפגיש אותו עימי, שבשנות התשעים, בהיותו של נתניהו ראש ממשלה, הייתי ילד שקיבל ממנו את אחד המחשבים הראשונים בפרויקט מחשב לכל ילד, והילד הזה צמח לאזרח טוב ותורם למדינת ישראל, ובהתרגשות רבה הוא הודה לבנימין נתניהו, ראש הממשלה.

אמיר אוחנה: זה היה מפגש מרגש שהדגים היטב את החזון של דוד להעניק את החינוך הטוב ביותר לילדי העיר שכל כך אהב.

אמיר אוחנה: איש ישר והגון היה דוד עמר.

אמיר אוחנה: דוד הותיר אחריו את בני המשפחה שכה אהב ושאהבו אותו ומוקירים את זכרו – סימה אשתו ואילן, יוסי, שלומי, זהבה וחן, בניו ובנותיו.

אמיר אוחנה: יהי זכרו של דוד עמאר ברוך.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: תודה לך.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק – אינה נוכחת; חבר הכנסת טיבי – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין לי שום בעיה מיוחדת עם השר המיועד אלי אבידר יותר מאשר עם 28 השרים האחרים.

ישראל אייכלר: רק מגוחך לחשוב על כל הנאומים והצעקות שלו מלמעלה ולמטה ומאחרים, על כל המילים הגבוהות שהם דיברו.

ישראל אייכלר: אין לי בעיה עם זה; יש לי בעיה הרבה יותר גדולה, אדוני היושב-ראש – יש לי בעיה שאלי אבידר לא מונה מתוך מפלגה של ישראל ביתנו, ואני לא יודע מדוע.

ישראל אייכלר: אני לא חושב שזה בגלל שהוא בא ממצרים והם באו ממקומות אחרים, אני לא בטוח שזאת הסיבה.

ישראל אייכלר: אבל מה שלי מפריע זה שכאשר ישראל ביתנו הלכה לבחירות, היא גילתה בכמה מערכות הבחירות האחרונות שהערבים זה לא סחורה; לדבר נגד ערבים, לאיים עליהם, לנסות לגרש אותם וכל מיני דברים כאלה זה לא מביא קולות.

ישראל אייכלר: אז הוא אמר: אוקיי, לא ערבים?

ישראל אייכלר: יש חרדים.

ישראל אייכלר: אולי הוא גילה את הסקר הזה ששונאים את החרדים יותר ממה ששונאים את הערבים, ולכן הוא עלה על החרדים.

ישראל אייכלר: והוא הצליח.

ישראל אייכלר: כולם מדברים עכשיו, כולם מזועזעים מהסרטון של אדם שצרח כמו חיה שהוא לא רוצה לראות חרדים פה, בבוסתן הגליל.

ישראל אייכלר: הלוואי שהייתי יודע שזה אדם אחד, שונה, מוזר, מטורף.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אני חושש מאוד, גם לפי הסקר שפורסם, שהוא מייצג הרבה הרבה הרבה יותר מדי אנשים שבאמת מוסתים במשך שנים רבות על ידי התקשורת הישראלית שהחרדים הם הבעיה.

ישראל אייכלר: היהודים החרדים הם אסוננו – זה מסר שעובר כבר עשרות שנים, וזה נהיה יותר גרוע ויותר גרוע, ומרגיש את זה כל יהודי חרדי בכל מקום שהוא הולך.

ישראל אייכלר: אז יש אנשים מנומסים שלמרות שהם לא אוהבים אז הם לא יתפרצו ככה, ויש חיית טרף, שאם הוא היה ימני שמדבר ככה על ערבים או חרדי שמדבר ככה על אחרים, השם שלו היה מתנוסס בכל כלי התקשורת.

ישראל אייכלר: עכשיו אף אחד לא אומר את השם שלו, למרות שהוא ידוע, השם שלו.

ישראל אייכלר: היו כולם אומרים שזאת סכנה, וצריך להילחם באנטישמיות, וצריך להילחם בגזענות, וצריך להילחם.

ישראל אייכלר: פה אני רוצה לשבח את המשטרה, שהזמינה אותו לחקירה.

ישראל אייכלר: פעם גם זה לא היה.

ישראל אייכלר: היום הם הזמינו אותו לחקירה, ואני מקווה שהחקירה הזאת תרתיע אחרים מלדבר בשפה כזאת, שאני אפילו לא רוצה לצטט.

ישראל אייכלר: אבל מה שקרה שם – שהוא אומר דבר פשוט: אנחנו לא רוצים פה חרדים.

ישראל אייכלר: מה אני רוצה מאיזה מישהו כפרי בבוסתן הגליל כאשר ראשי ערים אומרים את זה מפורשות?

ישראל אייכלר: ראשי ערים גדולות – ומצווה לפרסם את שמותיהם ולעשות להם שיימינג כאנטישמים כשהם אומרים שהם לא רוצים פה חרדים.

ישראל אייכלר: אם מישהו, איזה גוי, היה אומר באמריקה, או ראש עיר באירופה, שהוא לא רוצה פה יהודים, העולם היה מזדעזע.

מיקי לוי: לסיכום?

ישראל אייכלר: לסיכום אני אומר, אדוני היושב-ראש, שכל זמן שישראל ביתנו לא תחזור בה מדרך ההסתה האנטישמית שהיא מובילה כבר שנים רבות, אל נתפלא אם חלילה יבוא יום והדיבורים האלה יהפכו למעשים, השם ירחם.

ישראל אייכלר: ולאלי אבידר באופן אישי אני מאחל הצלחה, ומבקש ממנו שלא יהיה שותף לכל הגזרות ולכל הפשעים שהממשלה שלו עומדת לעשות נגד היהודים החרדים.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, אני לא רוצה להגיד מה שהוא אמר לי באוזן לומר אבל אני לא אומר.

יואב בן צור: אנחנו נמצאים פה בדיון על מינויו של אלי אבידר, שאין לנו ספק, הבחור מוכשר – בא מהיותו שגריר במצרים, בא מעולם העסקים; בחור מוכשר מאין כמוהו.

יואב בן צור: צר לי.

יואב בן צור: אני מצד אחד רוצה לברך אותו ושמח על מה שהוא השיג באופן אישי – בדרך כזאת, בדרך אחרת, זה לא כל כך משנה, אבל בסך הכול צר לי, כי הוא בחור מוכשר, והיה מגיע לו הרבה יותר.

יואב בן צור: אני חושב שהוא היה יכול להתאים לתפקידים.

יואב בן צור: אני חולק עליו בהרבה אמירות שלו, אבל עדיין יש לנו בינינו איזשהו דבר אישי משותף שאני לא רוצה לחשוף אותו פה, ולכן אני מברך אותו על מינויו.

יואב בן צור: אבל כשאנחנו מסתכלים בימים האלה – – –

ינון אזולאי: הוא אמר שאין לו בעיה שתחשוף.

יואב בן צור: הוא, אין לו בעיה.

יואב בן צור: לי יש בעיה.

יואב בן צור: אנחנו נמצאים היום בדיון על מינוי שר נוסף לממשלה של מדושני עונג, ממשלה שמה שמעניין אותה זה העשירון העליון, אולי קצת מינוס מהעשירון העליון, אבל לא יותר.

יואב בן צור: בכל הדברים האחרים הממשלה הזאת היא ממשלה של גזרות שפוגעות ישירות באוכלוסיות המוחלשות, בערבים – שומעים, חבר כנסת מאזן?

יואב בן צור: חברת הכנסת ג'ידא?

יואב בן צור: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, תקשיבי טוב: הרב-קו פוגע בכם.

יואב בן צור: ההנחות שמורידים מהרב-קו פוגעות בכם, פוגעות בנו, פוגעות במי שיש להם שימוש רב בתחבורה ציבורית.

יואב בן צור: המשפחות שלנו, ברוב המקרים אין להן רכב בכלל.

יואב בן צור: במיעוט המקרים יש להן איזה רכב מאיזו שנה מיושנת, מקרטע, שמשמש לכאן או לשם.

יואב בן צור: אבל השימוש בתחבורה הציבורית הוא נרחב במיוחד באוכלוסיות המוחלשות האלה, ואנשים בלי חמלה – את ההנחה הקטנה הזאת, שהייתה נותנת קצת אוויר לאותן משפחות, קטעו באיבה.

יואב בן צור: יהיה כסף לכול, יהיה כסף לתת למקומות הזויים, אבל לנושא הזה של האוכלוסיות המוחלשות – גודעים אותו.

יואב בן צור: גורמים לכך שמשפחות ייכנסו למצוקה, גורמים לכך שמשפחות לא יוכלו להתקיים, יגיעו לפת לחם.

יואב בן צור: ואוי לנו ואבוי לנו אם בזמן שאנחנו ממנים מינויים נוספים, שעולים מיליוני שקלים, אנחנו פוגעים במשפחות שהפגיעה בהן היא באלפי שקלים, שגורמת להם לחיות מתחת לקו העוני.

יואב בן צור: בושו לכם.

יואב בן צור: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת בן צור.

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, כבוד השר, האמת, היום אנחנו אמורים לדון בהצעה לצרף את חבר הכנסת אלי אבידר כשר בממשלה, וכמו שאמרו קודמיי בדיון, אין לנו בעיה אישית עם חבר הכנסת אלי אבידר, והלוואי שכל הדיונים בכנסת יתנהלו כדיונים עניינים ולא לגופו של אדם אלא לגופו של נושא או בעיה.

עאידה תומא סלימאן: אבל האמת, לא יכולתי שלא לחשוב על הימים בשש השנים שאני כבר נמצאת במשכן מאז שנבחרתי, על כל הימים ששמעתי בהם דיונים על ממשלות נפוחות עם מספר גדול של שרים, על ממשלות שגוזלות הרבה מתקציב המדינה, על משרדים, על יועצים, על מכוניות שרד ועל ועל ועל.

עאידה תומא סלימאן: וכמעט כל פעם בדיון כזה השתכנעתי מאוד מהדברים שאומרים האנשים וחברי הכנסת וחברות הכנסת בלהט רב מעל הדוכן הזה, עד שהם עוברים לצד השני של האולם, מהאופוזיציה לקואליציה, וחוזרים על אותם דברים שהם בעצמם ביקרו.

עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר להתעלם מהעובדה שהממשלה, לצערנו הרב – בגלל כל הבלמים שהם צריכים להכניס לתוך הממשלה ובגלל כל האיזונים והמאבקים הפנימיים של גם ימין, גם שמאל, גם מרכז, גם אנשים רדיקליים בעניינים הכלכליים וגם כאלה שחושבים שהם רדיקליים בעמדות החברתיות בתוך הממשלה – הייתה צריכה לצ'פר כמה אנשים ולתת להם להיות במצב שירגישו שהם שותפים דרך זה שהם שרים.

עאידה תומא סלימאן: ולצערנו הרב, אף אחד לא זוכר – או חלק כן זוכרים, אבל בתקציב המדינה שמגיע או-טו-טו לכנסת שכחו ממה שנקרא ביטחון תזונתי; שכחו שאולי בעלות של משרד אחד, של שמונת היועצים שיהיו לשר, עם השכירות של המשרד, עם עלויות המכוניות, הם יכולים לכסות את 250 המיליון שהוקצו בתקציב הקודם לביטחון תזונתי.

עאידה תומא סלימאן: חברי וחברות הכנסת, כולנו יודעים שיש ילדים רעבים במדינה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אם רוצים לשכוח מזה ורוצים להתעסק רק במינויים ורוצים להוציא את הכסף, במקום על יועצים, בואו נוציא אותו על ילדים שסובלים מעוני, במיוחד אחרי שנה שלמה של קורונה.

עאידה תומא סלימאן: ההורים שלהם איבדו את מקור הפרנסה, את מקומות העבודה, אנחנו אולי בפתחו של גל חדש של קורונה, והילדים האלה, מספרם במדינה רק עולה.

עאידה תומא סלימאן: אולי הגיע הזמן, באמת, כמו שמקצים בהינף יד משרד חדש, שיקצו תקציב לביטחון תזונתי לילדים שסובלים מרעב.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת – – –

ינון אזולאי: אני מחליף עם קרעי.

מיקי לוי: אתה מייד אחריו.

מיקי לוי: אתם רוצים להתחלף?

מיקי לוי: בבקשה.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, עלה קודם חברי, מורי, הרב יואב בן צור, ואמר שהרב-קו פוגע בנו ופוגע באוכלוסייה הערבית.

ינון אזולאי: אז אני אומר לכם, כנראה שעוד מעט זה לא יפגע בנו.

ינון אזולאי: בקצב הזה יפסיקו לנו גם את התחבורה הציבורית, אז כבר לא יהיה במה לפגוע.

ינון אזולאי: מה יש להם לפגוע?

ינון אזולאי: הרי כל מה שיכולים לקצץ – יקצצו אותו.

ינון אזולאי: אם הם יכולים לפגוע בחקלאים – יפגעו, ואם יכולים לפגוע בחשמל, הם יפגעו.

ינון אזולאי: אני רק רוצה להזכיר לכם שמחאת האפודים הצהובים ב-2018 הגיעה לכנסת.

ינון אזולאי: מישהו פה זוכר מי לבש את האפוד הצהוב והתגאה, הוציא ציוץ?

ינון אזולאי: שלמה קרעי, אתה זוכר מי עשה את זה?

ינון אזולאי: ראש הממשלה הרזרבי כיום, יאיר לפיד.

ינון אזולאי: הוא שם עליו אפוד צהוב והוביל את המחאה, הוא וחבריו לסיעה הובילו את המחאה הזאת.

ינון אזולאי: הוא הצטלם ואמר עד כמה מעמד הביניים חשוב וכמה רוצים לגמור אותו.

ינון אזולאי: אז כנראה, כאשר הוא מגיע לשולחן הזה, מסביב, הוא פתאום שוכח, אבל הוא אפילו לא חושב על חמלה; אני לא יודע אם זה נמצא אצלו בלקסיקון.

ינון אזולאי: עלות השרים היא 138 מיליון שקל לקדנציה – תוספת של 28 מיליון שקל על הממשלה הקודמת.

ינון אזולאי: וזה עדיין לא נגמר; אנחנו עדיין לא יודעים עוד כמה יכניסו לנו בנורבגי.

ינון אזולאי: ותמיד אני אומר: אני, אין לי בעיה של נורבגי, אני חושב שזה דבר טוב ובריא, אבל אני תמיד אגיד על אותם אלה שבאו והתלוננו על הנורבגי ופתאום היום באים ומדברים בעד, מדברים בעד ועושים נגד הציבור, עושים נגד הציבור החלש.

ינון אזולאי: אנחנו רואים את זה.

ינון אזולאי: אין דבר אחד שלא פגעו בו.

ינון אזולאי: הציבור החלש – אבל אני אומר לכם, הציבור, אותם חלשים, הם החזקים, כי בסופו של דבר הם מחזקים אותנו, הם האנשים שלנו.

ינון אזולאי: הם פוגעים באוכלוסיות האלה.

ינון אזולאי: יושבים פה למטה הורים לילדים עם נכויות של 188%; עכשיו רוצים להוריד להם את זה ל-112%, מכל מיני חישובים.

ינון אזולאי: אני לא שומע את השר ליברמן, שר האוצר, בא ואומר: הינה, אנחנו נוריד מפה וניתן לאלה.

ינון אזולאי: אתם יודעים שבקצבאות הנכים עכשיו, עם כל ההפגנות שיש ומה שמוסיפים – לילדים האלה אין תוספת.

ינון אזולאי: אין לתוספת.

ינון אזולאי: לילדים הנכים האלה, עם המוגבלות – הם לא מקבלים שום תוספת.

ינון אזולאי: וכשאנחנו אומרים שאת הממשלה הזאת צריך להחליף כי זאת ממשלה רעה, כי אם אני רואה תקציב כזה – כולם מתגאים בתקציב שהוא תקציב רע לציבור, רע לאזרחים, רע לחלשים, רע למעמד הביניים וכל שכן הוא רע לאותם חלשים.

ינון אזולאי: אנחנו מקווים מאוד שנעשה את הכול על מנת שהממשלה הזאת תעבור מהעולם.

ינון אזולאי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת כץ, היום שמענו את מר בנט מתבטא בסוגיה האיראנית.

דוד אמסלם: האמת, התחלחלתי.

דוד אמסלם: אמרתי: עדיף שתשתוק.

דוד אמסלם: אזרחי מדינת ישראל נמצאים בחרדה עצומה מאז שאתה ראש הממשלה.

דוד אמסלם: הם מבינים שהסוגיה הביטחונית מופקרת, ובוודאי ובוודאי מה שקורה בנושא של הקורונה.

דוד אמסלם: הרי אתה מזכיר לי – הרי אתה בסופו של דבר ראש ממשלה ללא לגיטימיות.

דוד אמסלם: בחרו בך שישה מנדטים, זה מה שאני רוצה להזכיר לך, ואם היית ממתין עוד קצת כנראה לא היית עובר גם את אחוז החסימה.

דוד אמסלם: אתה פשוט גונב שלטון, גונב דעת.

דוד אמסלם: אתה סוג של ליצן.

דוד אמסלם: ולכן, עד עכשיו אתה ואילת שקד חשבתם שאתם עובדים קצת על אורלב; חשבתם שאתם במפד"ל, עובדים קצת על אורלב, עושים לו איזה טריק.

דוד אמסלם: אבל פתאום, לאסוננו, אנחנו מבינים שמדובר במדינה שלמה שכמעט נלקחה כבת ערובה בסוגיות מהסוג הזה כשאתה ראש הממשלה.

דוד אמסלם: אתה יודע, אזרחים, גם אלה שתמכו בך, לשנייה לא חשבו שאתה מתאים להיות ראש ממשלה.

דוד אמסלם: זה פשוט הזוי, מה שקורה פה.

דוד אמסלם: אני היום שומע אותך ברדיו, ובאמת, עזוב עכשיו פוליטיקה – מתחלחל, מפחד, בדיוק מה שקורה ברחוב, בגלל שאתה לא ראוי.

דוד אמסלם: המשחק הזה – זה לא משחק, זה מדינה.

דוד אמסלם: זה לא במפד"ל, זה לא עשית איזה טריק קטן.

דוד אמסלם: אני גם שומע אותך ושומע את המסרים שמעביר דרכך מר עמוס ידלין, זה מהמכון השמאלני למחקרים אסטרטגיים, שמתפרנס יפה מאוד מזה.

דוד אמסלם: דרך אגב, מעולם הוא לא חזה שום תחזית – הוא הציע למדינת ישראל לרדת מהגולן עוד לפני שהיה המשבר בסוריה, הוא תמך בהסכמי אוסלו, והוא בכלל תמך בהסכם הגרעין.

דוד אמסלם: זה הבן אדם – מתפרנס יפה, אוסף תרומות מכל מיני שמאלנים בעולם ומקים לעצמו איזה מכון, ובא לערוץ 12 ומציג כאילו מדובר באיזה איש מקצוע, בן אדם שמביא תחזיות ביטחוניות סופר-חשובות.

דוד אמסלם: מר בנט, אתה מזכיר לי את הסיפור ברוח האולימפיאדה, שיום אחד הייתה, חבר הכנסת מיכאלי, אולימפיאדה של החיות, אתה יודע.

דוד אמסלם: אז היה מרוץ, הפיל השתתף במרוץ, התחיל לרוץ, ואז סיים, ובאמצע התיישב לו איזה זבוב על האוזן.

דוד אמסלם: מגיעים לסוף, אז הזבוב אומר לפיל: ראית, אחי, כמה אבק עשינו?

דוד אמסלם: מר בנט, אתה יותר גרוע מהזבוב.

דוד אמסלם: הזבוב אומר לפיל: שנינו עשינו את האבק, יענו 50-50.

דוד אמסלם: אתה רוכב על כל מה שעשה ראש הממשלה נתניהו ואתה מספר לציבור: אני עשיתי.

דוד אמסלם: אתה גונב קרדיטים.

דוד אמסלם: אתה בן אדם לא ראוי, ובאמת אני מציע לך, ככל שתזוז מהתפקיד, ככה ייטב לעם ישראל, ולפחות הציבור, כולל אלה שהצביעו עבורך, ירגישו יותר בטוחים.

דוד אמסלם: תודה רבה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ולדימיר בליאק, בבקשה.

ולדימיר בליאק: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אתמול שמעתי את חבר הכנסת דרעי מתייחס לאישור תקציב המדינה וקורא לו בלי למצמץ "התקציב הלבן".

ולדימיר בליאק: לטענה הזאת לא באמת אפשר להתייחס באופן ענייני, כי היא מנותקת מכל בסיס עובדתי.

ולדימיר בליאק: מה כן אפשר לומר – –

מיכאל מלכיאלי: כמו שהתקציב מנותק מהמציאות.

ולדימיר בליאק: – – גזענים – נמאסתם.

ולדימיר בליאק: שמעתי היום בבוקר חבר כנסת נוסף מאותה המפלגה מתייחס לעובדה – –

קריאה: – – –

ולדימיר בליאק: – – כי ארטיום דולגופיאט, האלוף האולימפי הטרי, לא רשאי להתחתן בישראל.

קריאות: – – –

ולדימיר בליאק: מה אמר אותו חבר כנסת על ארטיום?

ולדימיר בליאק: כדי להיות יהודי, לא מספיק לזכות במדליה.

מיכאל מלכיאלי: נכון.

ולדימיר בליאק: באמת בלתי נתפס.

מיכאל מלכיאלי: אם מישהו מקבל מדליה – – –

שלמה קרעי: – – – מה אתה חושב, זה תחרות ספורט?

ולדימיר בליאק: אנחנו טובים בלעבוד, לשרת, לשלם מיסים, להביא מדליות וגאווה למדינה, אבל עדיין לא מספיק כשרים בשביל אדוני הארץ מהמפלגות החרדיות.

משה אבוטבול: – – –

ולדימיר בליאק: איזו גאווה אתם הבאתם – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול – – –

ולדימיר בליאק: – – שר פנים שהורשע בקבלת שוחד וישב בכלא?

ינון אזולאי: אתה חושב שאתה גאווה – – –

מיכאל מלכיאלי: הי הי הי – – – לא נוכל כמוהו.

משה אבוטבול: – – –

ולדימיר בליאק: "תקציב לבן"?

ולדימיר בליאק: 12 שנה הייתם בשלטון.

ולדימיר בליאק: מה עשיתם למען הפריפריה והחלשים?

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, לא הרשיתי להפריע לך.

ולדימיר בליאק: דאגתם להנציח את העוני ולהרחיב את הפערים.

שלמה קרעי: הרי אתה יודע שהבוס שלך – – –

קריאות: – – – פאינה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי – – –

ולדימיר בליאק: אנחנו דואגים לסבסד ב-200 מיליון שקלים את עלויות החשמל לשכבות החלשות – מה שאתם לא עשיתם.

אוריאל בוסו: אתם מעלים את החשמל.

ולדימיר בליאק: אנחנו מובלים רפורמה בהסכמה בחקלאות, שתחזק את חוסנה של החברה הישראלית – מה שאתם לא עשיתם.

קריאות: – – – נגד?

ולדימיר בליאק: אנחנו מחזקים את מערכת הבריאות – מה שאתם לא עשיתם.

אוריאל בוסו: מחזקים את העשירים.

ולדימיר בליאק: אנחנו משקיעים מיליארדים רבים בתשתיות שהוזנחו במשך שנים – מה שאתם לא עשיתם.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו.

ולדימיר בליאק: אנחנו מקדמים תחבורה ציבורית בישראל – מה שאתם לא עשיתם.

קריאות: – – –

ולדימיר בליאק: אנו מעלים את קצבאות השלמת ההכנסה, חבר הכנסת מלכיאלי – מה שאתם לא עשיתם.

משה אבוטבול: מה שכץ עשה בתור שר התחבורה לא תעשו עוד מאה שנה.

ולדימיר בליאק: אנו משפרים את איכות החיים בחברה הערבית – מה שאתם כמובן לא עשיתם.

איתמר בן גביר: אתם מוכרים את המדינה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר – – –

ולדימיר בליאק: אנו שמים סוף למונופול הרבנות הראשית בכשרות ומטפלים ביוקר המחיה על ידי הרפורמה ביבוא והורדת הרגולציה – מה שאתם לא עשיתם.

משה אבוטבול: – – –

ולדימיר בליאק: אנו משקמים את משרד החוץ – מה שאתם הרסתם; אנו מחזירים את הסולידריות ואת הערבות ההדדית בחברה הישראלית – מה שאתם רמסתם – –

קריאות: – – –

ולדימיר בליאק: – – ומנסים לרמוס גם עכשיו, חבר הכנסת אזולאי.

ולדימיר בליאק: בסופו של דבר, בעוד שלושה חודשים למדינת ישראל יהיה תקציב – מה שאתם לא עשיתם במשך שנתיים וחצי, ובכך גרמתם נזק לא יתואר לכלכלת ישראל ולמדינת ישראל ולאזרחי המדינה.

מיקי לוי: משפט סיכום.

ולדימיר בליאק: ולאחר אישור התקציב יהיה כאן זול יותר לקנות בסופר, קל יותר לנהל עסקים, תהיה כאן פחות שנאה ויותר חמלה.

ולדימיר בליאק: תודה רבה.

אוריאל בוסו: אתה מנותק.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אני מבקש שתנחה את מזכירות הכנסת להדפיס את התקציב מנוקד.

מיכאל מלכיאלי: מה שנאמר כאן – כתוב כאן תקציב בלי ניקוד – – –

מיקי לוי: מלכיאלי, תרשה לי להגיד: הבחור מקצוען, עזוב.

שלמה קרעי: אם הוא מקצוען, לפחות שיסביר לבוס שלו מה זה רב-קו.

משה אבוטבול: ומשרד החוץ – – –

מיקי לוי: קרעי, נראה לי שטעית.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת בן גביר.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

קריאות: – – –

איתמר בן גביר: אגב, אם אני לא הייתי אומר "אדוני", אני מניח שכבודו לא היה קופץ כמו שקפצו עליי כאן, אבל זה קרה, ונדבר על זה, וגם על זה שיושב-ראש הכנסת, במקום להפעיל כאן איזשהו איזון, נטה לטובת צד אחד, אבל זה לא מה שרציתי לדבר עליו.

איתמר בן גביר: על זה נדבר בעת הנכונה והראויה.

איתמר בן גביר: אני רוצה לדבר על דיון חשוב מאין כמוהו שהשתתפתי בו היום בוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי בעניינה של אותה מנחת טלוויזיה, דוגמנית, שחקנית, גל גברעם, שסיפרה דברים קשים, מחרידים, על התנהלות המשטרה.

איתמר בן גביר: ובאמת, הצורה הזאת, הפרטאץ' הזה, איך שמשטרת ישראל מטפלת בנפגעות של תקיפות מיניות, והסאגה הזאת, הזלזול של היומנאי, הסחבת בחקירה – כל ההתנהלות הזכירה לי הפגנה שהייתי בה רק לפני כמה ימים בשכונת התקווה בעניינה של קשישה שנאנסה על ידי מסתנן לא חוקי מאריתריאה.

איתמר בן גביר: בעניינה של אותה קשישה, בכנסת לפחות, נכון להיום, לא עשינו דיון, אדוני היושב-ראש, ולא זימנו את המפכ"ל, ולא זימנו את השר לביטחון פנים.

איתמר בן גביר: צריך להבין שהאירוע הוא אירוע מאוד מאוד דומה – מגיעה גברת, מנסים להשתיק אותה, לא פותחים בחקירה, מספרים לה כל מיני סיפורים.

איתמר בן גביר: מספרים לציבור אחר כך, כשזה מתגלה, כל מיני סיפורים: יש לה עבר, היא התלוננה פעם, כל מיני דברים כאלה, שאתה שואל את עצמך: מאיפה התעוזה?

איתמר בן גביר: מה קרה לנו?

איתמר בן גביר: מה קרה לנו?

איתמר בן גביר: אנחנו מפקירים את שכונת התקווה, אנחנו מפקירים את דרום תל אביב, אנחנו מפקירים את אנשי השכונות.

איתמר בן גביר: אנחנו מתנהלים כאילו זה משהו שלא קשור כאן לכנסת ישראל.

איתמר בן גביר: אז אני הראשון שחושב שצריך לקיים כאן דיונים בעניינה של דוגמנית ושחקנית, וטוב שכך, ומצוין שכך, ותפקידנו להגן עליה.

איתמר בן גביר: אבל האם, אדוני היושב-ראש, תפקידנו לא גם להגן על הקשישה משכונת התקווה?

איתמר בן גביר: לטעמי התשובה על כך ברורה.

איתמר בן גביר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת בן גביר.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת שיקלי – אינו נוכח; חבר הכנסת עודה – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הממשלה שהתיימרה להיות ממשלת השינוי, ממשלת הריפוי, נכשלה בטיפול בקורונה.

ישראל כץ: היא נכשלה גם בהכנת התקציב.

ישראל כץ: לקחו עשרות חוקים ורפורמות שאני הכנתי כשר אוצר – מטבע הדברים כעבור שבועיים לא יכלו לשנות הרבה – והגישו.

ישראל כץ: וזה בסדר גמור, זו רציפות השלטון, אבל על זה הם הוסיפו עשרות סעיפים של העלאות מיסים, של גזרות, של היטלים.

ישראל כץ: כל אותם דברים שהוריתי לפקידים בדיונים להחזיר חזרה למגירה האדומה ולא להביא אותם, הם שלפו אותם עכשיו, הם הביאו אותם, והם השיתו אותם כמס עבאס על אזרחי מדינת ישראל.

ישראל כץ: חבר הכנסת מנסור עבאס, אתה גרמת לממשלה לעוות את כל התוכנית הכלכלית, לרעוד מפחד ולהטיל מיסים וגזרות בתחום ביקורי רופא, ארנונות, חשמל, מים, תחבורה ציבורית, היטלים על נכים, על חקלאים, על מגדלי הביצים בגליל, על עשרות תחומים, כלים, משקאות – כי הם צריכים לאסוף כסף כדי לממן את מס עבאס, אותו ביטוי שטבעתי, שמסמל ומשקף את כל מה שקורה.

ישראל כץ: אנחנו משוחחים לפעמים, חולקים חוויות.

ישראל כץ: שאלתי אותך פעם אם ראית את הסדרה הטורקית "ארטואורול", על אביו של עות'מאן, מייסד האימפריה העות'מאנית, בעצם התנועה שאתה שייך אליה, תנועת האחים המוסלמים.

ישראל כץ: אתה ישבת אתמול – קראתי תיאור של כתב ערבי שקיבל מפיך את התיאור – ישבת אתמול בחדר מרווח במשרד ראש הממשלה כמו אפנדי, כמו ארטואורול, אביו של עות'מאן, וכל השרים עלו אליך לרגל והתבזו והתרפסו והתחננו לקבל תקציבים.

ישראל כץ: ליברמן חילק מיליונים; אתה חילקת מיליארדים.

ישראל כץ: כל שרי ממשלת ישראל במדינת היהודים עולים לרגל, באים אליך: תן לי פה – זאת עדות שאתה נתת.

ישראל כץ: ובבוקר, כדי להסיר ספק, הצטלמת בפתח משרד ראש הממשלה בתמונת ניצחון להגיד: הינה, אני כאן, אני זה ששולט, אני אחד מראשי הממשלה.

ישראל כץ: יש ראש ממשלה לענייני כלכלה, לענייני חינוך, לענייני בריאות, ויש גם אותך – אתה ראש ממשלת-על, שחילקת אתמול.

ישראל כץ: וכך יצא, סוף-סוף, כשמביאים תקציב – ואני מברך על זה – במקום להביא תקציב שיעזור למדינת ישראל, לקחו את הדברים ואת הרפורמות שהכנו, עיוותו ושינו אותם והפכו אותם למתקפת מיסים שאביגדור ליברמן חתום עליה.

ישראל כץ: והוא מתראיין אתמול או שלשום והוא אומר: לא, זה לא מיסים, זה לשנות את הרגלי הציבור.

ישראל כץ: אז אנחנו במדינה שאין לנו שאיפה לבנות בה מחנות לחינוך מחדש כמו שהיו במקומות אחרים.

ישראל כץ: זה מיסים, כי אם כותבים שביקורי רופא יעלו מיליארד שקל, אז זאת הכנסה לאוצר, וכלים ומשקאות יעלו 1.1 מיליארד – זאת הכנסה לאוצר.

ישראל כץ: זה לא שינוי הרגלים, זאת כניעה.

ישראל כץ: אתה יכול לברך את עצמך.

ישראל כץ: במהירות רבה מאוד, הבאת ממשלה בישראל לא לסייע למגזר הערבי כמו שהיה נהוג בעבר, באמצעות קריטריונים – דברים שגם אנחנו עשינו; אני הכנסתי תחבורה ציבורית למגזר הערבי, ותשתיות, ודברים – אלא דרכך.

ישראל כץ: ישבת כמו ארטואורול, ישבת כמו אפנדי, והם כולם עלו לרגל.

ישראל כץ: וכולם קיבלו תקציבים; נקווה שגם יממשו אותם.

ישראל כץ: ואני חושב שהמציאות הזאת שבאמצע המשבר שאנחנו נמצאים בו הם נכשלים בטיפול בקורונה, וגם לא מכינים את הכלכלה כראוי, ובמקום לשים את הכספים בדגשים הראויים ולהיערך למציאות, לגב כלכלי במגבלות וסגרים – שהם הובילו אליהם בחזרה, עד שיצאנו – עם כל זה, עושים תקציב פוליטי שיפגע בהמון אזרחים – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת כץ.

ישראל כץ: – – ולא יביא את מדינת ישראל לעמדת הזינוק שאנחנו הבאנו אותה – עם ירידה באבטלה, עם ירידה בגירעון, עם עלייה בצמיחה – –

מנסור עבאס: תודה.

ישראל כץ: – – עם דירוג אשראי – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ישראל כץ.

ישראל כץ: – – בקדמת דירוגי האשראי בעולם – שכל חברות דירוג האשראי חוזרות ומאשרות את דירוג האשראי הגבוה.

ישראל כץ: הצלחת להביא אותם לעמוד על ברכיהם, לעלות לרגל.

ישראל כץ: אולי תתאר לנו בהזדמנות – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ישראל כץ.

ישראל כץ: – – איך זה קרה.

מנסור עבאס: תודה.

ישראל כץ: קראתי אצל הכתב מוחמד מג'אדלה, נדמה לי, הוא נתן תיאור.

ישראל כץ: אני מניח שהוא גם שוחח איתך ועם אחרים.

ישראל כץ: ישבת בחדר מרווח?

ישראל כץ: הם עלו אליך לרגל?

מנסור עבאס: דווקא לא היה חדר מרווח.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ישראל כץ.

ישראל כץ: לא מרווח?

ישראל כץ: חילקת?

ישראל כץ: חילקת?

מנסור עבאס: אתה מכיר אותו שם, אני – – –

ישראל כץ: האם חילקת?

מנסור עבאס: אני אגיב לך.

ישראל כץ: עלו אליך שרים לרגל?

מנסור עבאס: אני אגיב לך.

ישראל כץ: בבקשה, שנדע.

מנסור עבאס: טוב, טוב, תודה לך.

ישראל כץ: הרי השקיפות חשובה לדמוקרטיה.

מנסור עבאס: כן, תודה, תודה.

ישראל כץ: נשמח לשמוע.

ישראל כץ: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה לך, חבר הכנסת ישראל כץ.

מנסור עבאס: אני לא יודע אם התקנון מאפשר לי, אבל מכיוון – ברמה האישית, חבר הכנסת ישראל כץ, אין למנסור את התחושות האלה, אתה יודע את זה.

מנסור עבאס: אנחנו יושבים ומדברים ביחד.

מנסור עבאס: אני לא יהיר, ומכבד את כולם, ולא משחק את התפקיד הזה, ולא מנסה – – –

ישראל כץ: אתן לך דקה מהזמן שלי, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: אני חבר כנסת, מקסימום סגן יו"ר הכנסת.

מנסור עבאס: הייתי סגנו של ידידי יריב לוין.

מנסור עבאס: אני צנוע במקרים כאלה.

מנסור עבאס: אל תציג אותי – לא ארטואורול ולא – אני מנסור עבאס – –

ישראל כץ: הייתה עלייה לרגל?

מנסור עבאס: – – אותו מנסור עבאס.

מנסור עבאס: עכשיו בקשר – כל הכלכלנים, גם בבנק ישראל, גם באוצר, ואני חושב שאתה, כשר אוצר טוב, יודע שההשקעה בחברה הערבית היא השקעה משתלמת לכלכלת ישראל.

מנסור עבאס: כל שקל שהמדינה משקיעה בחברה הערבית היום מניבה פירות בצורה טובה, וכל שקל יחזור, יגדיל את התל"ג, ישפר את – – –

ישראל כץ: חבר הכנסת עבאס, האם השרים באו אליך ועלו לרגל לקבל תקציבים?

מנסור עבאס: זה לא העניין.

מנסור עבאס: זה לא העניין.

מנסור עבאס: אתה יודע, גם כאשר היית שר אוצר השרים באו אליך – –

ישראל כץ: מעולם לא היה דבר כזה?

מנסור עבאס: – – והיו צריכים להסכים איתך.

מנסור עבאס: זה לא.

מנסור עבאס: כאילו אתה ועוד חברים מנסים לצייר תמונה לא נכונה.

מנסור עבאס: אני עושה את תפקידי כנבחר ציבור ומשרת לא רק את החברה הערבית במה שאני עושה.

ישראל כץ: אני מכבד אותך.

ישראל כץ: שאלתי שאלה: האם מה שכתב מוחמד מג'אדלה, עיתונאי אמין, שעלו אליך לרגל שרים כדי לקבל נתח מהתקציבים – – –

מנסור עבאס: מה זה "עלו אליך לרגל"?

מנסור עבאס: לא עולים אל אף אחד לרגל.

מנסור עבאס: כולנו שווים.

מנסור עבאס: בערבית אומרים: כולנו בני תשע – כאילו, כולנו שווים, כל אחד עושה את התפקיד שלו, וכל שר – –

ישראל כץ: – – –

מנסור עבאס: לא, לא.

ישראל כץ: – – – יעלה אליך לרגל – – –

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: אני מבין שיש צורך פוליטי להציג את הדברים אחרת.

מנסור עבאס: זה לא נכון.

מנסור עבאס: בישראל יש ממשלה ישראלית.

מנסור עבאס: נקודה.

מנסור עבאס: לא כמו שרצה החבר שלך להציג את זה.

מנסור עבאס: יש ראש ממשלה אחד, קוראים לו נפתלי בנט, יש שר אוצר אחד, ויש חבר כנסת אחד שמנסה לשרת את החברה הערבית, לא מעבר לזה.

ישראל כץ: האם השרים באו אליך לחדר, עלו לרגל – – –

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: אף אחד לא עלה אליי לרגל.

מנסור עבאס: כמו שבאו אליי, גם אני הלכתי לאחרים.

מנסור עבאס: זה לא העניין.

מנסור עבאס: זה לא.

ישראל כץ: זה נראה לך תקין שבמקום לחלק לפי קריטריונים באים אליך – – –

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: לפי קריטריונים, לפי קריטריונים.

ישראל כץ: האם המגזר הדרוזי צריך לקבל כסף דרכך?

אלעזר שטרן: תראה איזה שיח מכובד, איך הוא מכבד אותך.

מנסור עבאס: אני ניהלתי – – –

ישראל כץ: – – –

מנסור עבאס: ישראל, אתה לא יודע מה הקשר ביני לבין העדה הדרוזית.

מנסור עבאס: אתה יודע מה הקשר?

ישראל כץ: ממע'אר.

מנסור עבאס: לא רק שאני בן כפר מע'אר, אני מחשיב את עצמי אחד מהעדה הדרוזית.

מנסור עבאס: הם האחים שלי, הם המורים שלי, הם השכנים שלי.

ישראל כץ: אין כמו העדה הדרוזית.

מנסור עבאס: כן.

ישראל כץ: אבל למה הם צריכים לקבל דרכך – – –

מנסור עבאס: לא דרכי.

מנסור עבאס: היינו בשיתוף פעולה עם כל חברי הכנסת הדרוזים, וכמובן חבר הכנסת חמד עמאר.

מנסור עבאס: היינו כולנו יחד.

ישראל כץ: אתה היום מאוד צנוע כאן על הדוכן.

מנסור עבאס: אני תמיד צנוע, אתה מכיר אותי.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: טוב.

מנסור עבאס: בואו נחזור.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה.

מנסור עבאס: ישראל, התמונה הזאת שאתם מנסים לצייר של מנסור – – –

ישראל כץ: – – – בפתח משרד ראש הממשלה בבוקר.

מנסור עבאס: לא, לא.

ישראל כץ: לא?

ישראל כץ: זה לא מנסור עבאס?

מנסור עבאס: בסדר, הייתי גם במקומות אחרים, לא רק במשרד ראש הממשלה.

ישראל כץ: – – –

מנסור עבאס: ולא רק במשרד של ראש הממשלה נפתלי בנט.

מנסור עבאס: הייתי.

מנסור עבאס: הייתי גם במשרד ראש הממשלה כאשר נתניהו היה.

ישראל כץ: – – – הצטלמת.

ישראל כץ: אין לך התמונה?

מנסור עבאס: יריב, תגיד לו.

מנסור עבאס: חבל.

שמחה רוטמן: אדוני ראש הממשלה, אני רק רוצה לוודא – – – אני יוצא ידי חובה.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: הייתי שם.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, כמובן, אדוני ראש הממשלה מנסור עבאס, האמת היא שאני מאוד שמח שלפניי דיברתם על עלייה לרגל, כי במקרה – הינה, זה כתוב מראש, תראה.

שמחה רוטמן: אנשים, הקהל בבית, לא יודעים שפה מאחורי המליאה יושבים בפרסה, ויש מסך אחד שמראה מה קורה פה, ומסך שני, בעוונותינו, מראה את האולימפיאדה.

שמחה רוטמן: אני מגלה פה סודות מהחדר.

שמחה רוטמן: כאשר אני רואה אנשים שעוסקים בספורט אני יודע שיש תופעה אצל ספורטאים, ובוודאי ספורטאים מצטיינים, שמבטחים את איברי הגוף שלהם.

שמחה רוטמן: זה קורה גם אצל ספורטאים מצטיינים, גם אצל שחקנים.

שמחה רוטמן: אז בדקתי קצת נתונים, ולמשל, הרגליים של רונאלדו מבוטחות ב-90 מיליון דולר; הרגליים של בקהאם – ב-195 מיליון דולר.

שמחה רוטמן: יש דרגות.

שמחה רוטמן: זה ישן, זאת כתבה ישנה קצת.

שמחה רוטמן: עכשיו אני גיליתי שמסתובב בקרבנו אדם יקר מאין כמוהו; קוראים לו אלי אבידר.

שמחה רוטמן: הוא לא פה, לצערי, אבל תעבירו לו את המסר – הוא בן אדם יקר מאין כמוהו, כי בשביל אצבע אחת שלו מדינת ישראל מבטחת ב-8 מיליון שקלים בשנה.

שמחה רוטמן: 8 מיליון שקלים עולה לשכת שר יחד עם חבר הכנסת הנורבגי שייכנס במקומו.

שמחה רוטמן: זה המחיר – 8 מיליון שקלים בשנה.

שמחה רוטמן: ארבע שנים – אני מקווה שהממשלה לא תשרוד ארבע שנים – תעשו את החשבון.

שמחה רוטמן: אבל כל זה רק לאצבע אחת.

שמחה רוטמן: כמה אצבעות יש לו? 80 מיליון שקלים.

שמחה רוטמן: שווה לבטח את האצבעות שלו, הן אצבעות יקרות.

שמחה רוטמן: אז אני עשיתי בדיקה עד כמה אלי אבידר הוא איש יקר.

שמחה רוטמן: ברשותך, אני רוצה לשתף גם אותך, אדוני היושב-ראש.

שמחה רוטמן: אה, עוד לא הפעלת את הזמן?

שמחה רוטמן: אז מההתחלה.

מנסור עבאס: עם שמחה אנחנו מאבדים את ממד הזמן.

שמחה רוטמן: אז מההתחלה, שלוש דקות.

מנסור עבאס: כמה לתת לך עכשיו, דקה?

שמחה רוטמן: מה פתאום.

מנסור עבאס: בוא נתפשר על דקה.

שמחה רוטמן: מה פתאום.

שמחה רוטמן: בקושי דיברתי דקה.

שמחה רוטמן: תן שתי דקות.

מנסור עבאס: אוקיי, דקה, ואחר כך נראה.

שמחה רוטמן: אז אני רק רציתי להסביר כמה האצבעות של אלי אבידר הן עסק יקר.

שמחה רוטמן: 80 מיליון שקלים לעשר אצבעות.

שמחה רוטמן: אתה יודע, חבר הכנסת קרעי, בהגדה אומרים: "כמה לקו באצבע?

שמחה רוטמן: " כמה אנחנו לוקים על האצבע הזאת – ווי, ווי, ווי, על כל אצבע – 8 מיליון שקלים.

שמחה רוטמן: עשיתי בדיקה, ואני אעבור, ברשותכם, על כמה איברי גוף חשובים.

שמחה רוטמן: יש כמה שבגלל שאני ממפלגת הציונות הדתית אני אדלג עליהם, ברשות הקהל הקדוש.

שמחה רוטמן: המותניים של בטי דייוויס – הייתה פעם אחת כזאת – 543,000 דולר; הרגליים של ריהאנה, גברתי מזכירת הכנסת – מיליון דולר; החיוך של בטי המכוערת, אמריקה פררה שמה – לא מיליון דולר אלא 10 מיליון דולר; החיוך של ג'וליה רוברטס – 30 מיליון דולר; הקול של ברוס ספרינגסטין – 6 מיליון דולר.

מנסור עבאס: מי זאת?

שמחה רוטמן: לא, ברוס, זה זמר.

שמחה רוטמן: הוא "הבוס".

שמחה רוטמן: האמת היא שאתה צריך לדעת יותר טוב מכולם מי זה ברוס ספרינגסטין.

שמחה רוטמן: אתה יודע למה?

מנסור עבאס: למה?

שמחה רוטמן: כי הכינוי שלו הוא "הבוס", וגם אתה הבוס, אז היית צריך לדעת יותר טוב מכולם מי זה ברוס ספרינגסטין.

מנסור עבאס: את השם אתה לא מצליח לבטא, אז איך אני אדע?

שמחה רוטמן: הבוס, הבוס.

שמחה רוטמן: אולי נקרא לו עבאס במקום "הבוס", ואז יהיה יותר טוב.

שמחה רוטמן: שווה הרבה.

שמחה רוטמן: אז רק תבין שהקול של ברוס ספרינגסטין – 6 מיליון דולר, אבל הקול של אלי אבידר שווה לנו הרבה יותר, שווה לנו ולך.

שמחה רוטמן: ניסיתי להבין למה משקיעים כל כך הרבה בבן אדם.

שמחה רוטמן: אלי הוא בן אדם יקר, אנחנו רואים, אבל עד כדי כך יקר?

שמחה רוטמן: לא ידענו.

שמחה רוטמן: ואז הבנתי – ראיתי אותך מנהל את הישיבה ואמרתי: זה לא בשביל לבטח, חס ושלום, את האצבעות של אלי אבידר; זה בשביל לבטח את 53 המיליארד שלך.

שמחה רוטמן: זה הרבה יותר שווה מאשר לבטח את האצבעות של אלי אבידר – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שמחה.

מנסור עבאס: משפט קצר אחרון.

שמחה רוטמן: – – לכן, אדוני היושב-ראש, אלי אבידר הוא אדם יקר, האצבעות שלו הן יקרות, אבל את המחיר כולנו משלמים ביוקר.

שמחה רוטמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שמחה רוטמן.

מנסור עבאס: חברת הכנסת לימור מגן תלם – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, תראה עד כמה נמוך יורדת הממשלה הזאת ומבזה את הכנסת.

יריב לוין: אני כבר לא מדבר על החוק הנורבגי המורחב הזה, שהוציא את כל השרים מכאן, על ההפקרות המוחלטת ברמיסת כל כללי התקנון.

יריב לוין: אנחנו דנים עכשיו במינויו של חבר הכנסת אלי אבידר לשר, וחבר הכנסת אבידר אפילו לא טורח לשבת כאן באולם ולשמוע את הדיון שמתנהל בעניינו.

יריב לוין: אני לא זוכר דבר כזה.

יריב לוין: אני חושב שזה שפל נוסף שהממשלה הזאת מדרדרת אליו את הכנסת.

יריב לוין: אבל אני חושב שאלי אבידר לא נמצא כאן קודם כול ולפני הכול כי הוא מתבייש.

יריב לוין: 28 שרים, ואם נוסיף את סגני השרים נקבל מצב שבו למעלה ממחצית חברי הכנסת שתמכו בממשלה המצומקת הזאת – שקיבלה תמיכה של 60 חברי כנסת בקושי, אפילו לא השיגה כאן רוב כאשר היא הושבעה; למעלה ממחציתם עשו את זה כי סידרו להם ג'וב – קיבלו להיות שר, קיבלו להיות סגן שר, והרשימה כל הזמן מתרחבת.

יריב לוין: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, פעם "החברה הישראלית הוקיעה שלושה עריקים שקיבלו בתמורה שלושה רכבי מיצובישי, והיום מה?

יריב לוין: מספר שרים ומשרדים בלתי נתפס הוקמו וניתנו כעסקת שוחד פוליטית, הגדולה מאז קום המדינה.

יריב לוין: זוהי ממשלה מנופחת, לא קשורה למציאות.

יריב לוין: אני מתבייש".

יריב לוין: אלה מילותיו של חבר הכנסת אבידר עצמו רק לפני שנה.

יריב לוין: איזו צביעות, איזו בושה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, זה מזכיר לי את השיר המפורסם של להקת כוורת, השיר "המגפיים של ברוך": "הוא קנה אותן בזול / הן היו מלאות בחול".

יריב לוין: רבים רבים מכירים וזוכרים את השיר הזה.

יריב לוין: ואני רוצה להקדיש כמה מילים על בסיס השיר הזה לחבר הכנסת והשר המיועד אלי אבידר: הם קנו אותך בזול / הדיבורים שלך כמו חול / את עקרונותייך מכרת בשעתיים.

יריב לוין: // אז הבטחות – הפרת מהר / ושקרים – לא חסר.

יריב לוין: / אז חליפה וגם לשכה שתמיד באים קומפלט / קשה מאוד להצדיק אותן כעת.

יריב לוין: חבר הכנסת אבידר, שררה אולי תקבל, אבל את הכבוד העצמי איבדת.

מנסור עבאס: תודה, תודה חבר הכנסת יריב לוין.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת גדי יברקן – גם הוא אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד ביטן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד.

דוד ביטן: עוד פעם אני בא כשאתה מנהל.

דוד ביטן: מה יהיה?

מנסור עבאס: כן, דוד, הייתה לנו, כן.

דוד ביטן: נהיה זוג יונים בסוף.

מנסור עבאס: אתמול – – –

דוד ביטן: אתמול היינו חצי שעה ביחד.

ישראל כץ: הייתי מקריא את מה שכתב עליך – – – הבוקר – – –

דוד ביטן: היינו חצי שעה, לא?

דוד ביטן: בינתיים אין שינוי במדליות.

דוד ביטן: אתה שומע, מנסור?

מנסור עבאס: כן.

דוד ביטן: המדליות נשארו אותו דבר.

מנסור עבאס: הוא נתן לנו שיעור על האולימפיאדה, הוא ממש מתמצא.

דוד ביטן: לא עסוק בזה יותר מדי, אבל יותר ממך, בוא נגיד.

מנסור עבאס: כן, אבל סיכמנו שנעשה אולימפיאדה לשמנים.

דוד ביטן: למה לא, מהשמנים אני ואתה נתחרה על מדליית הזהב.

מנסור עבאס: נהיה אלופים.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

דוד ביטן: מאה אחוז.

דוד ביטן: אני לא באתי לדבר על אבידר.

דוד ביטן: אבידר חבר שלי עוד לפני שהיינו חברי כנסת, אני והוא, ולכן אני לא מתכוון – – –

מנסור עבאס: של מי הטלפון הזה?

מנסור עבאס: בבקשה.

דוד ביטן: שלי, שלי, סגור את זה.

מנסור עבאס: בבקשה.

דוד ביטן: לכן אני לא מתכוון לדבר על אבידר, למרות שאני חושב שהוא עשה טעות, אבל אני מאחל לו הצלחה.

דוד ביטן: אני לא הולך נגד חברים.

דוד ביטן: אבל אני רוצה להגיד לך – אני רוצה לדבר על המאבק בקורונה של הממשלה הזאת.

דוד ביטן: אני לא מבין את מה שראש הממשלה הזה עושה.

דוד ביטן: מצד אחד הוא אמר: אני לא זורע פניקה, אני לא אקיים מסיבות עיתונאים, ותראה מה הוא עושה – הוא כבר קיים כמה מסיבות עיתונאים.

דוד ביטן: זאת אומרת שכנראה, כדי להעביר מסרים לציבור צריך לעשות מסיבות עיתונאים, אין ברירה.

דוד ביטן: הרי איך אתה מעביר מסר?

מנסור עבאס: חבר הכנסת פטין מולא, אני חושב שחבר הכנסת דוד ביטן רוצה שתקשיב לו.

פטין מולא: בוודאי, אני מקשיב לו – – –

דוד ביטן: והוא עושה מסיבות עיתונאים, אז הוא כבר הפר הבטחה ראשונה.

דוד ביטן: לאחר מכן, הוא כל הזמן אומר, אני – פעם התו הירוק, פעם התו הכחול, פעם התו הצוחק, פעם התו המצחיק.

דוד ביטן: בסופו של דבר, חוץ מספינים תקשורתיים הם לא עושים שום דבר, וכל שני וחמישי הם מביאים המלצה.

דוד ביטן: אבל הדבר שהכי הכי הרבה הפריע לי זה שהוא הופיע בטלוויזיה, ומה הוא אמר?

דוד ביטן: הוא אמר: אני יותר לא מסתכל כמה חולים יש.

דוד ביטן: לא מסתכל כמה חולים קשים.

דוד ביטן: אני מסתכל על היכולת של בתי החולים לבצע את העבודה.

דוד ביטן: אבל בעצם מה הוא אומר?

דוד ביטן: מתי הוא מתכוון להתחיל לעשות מניעה ולגרום לזה שיהיו פחות חולים?

דוד ביטן: אם יש פחות חולים אז יש גם פחות חולים קשים, ואז יש פחות חולים בבתי החולים.

דוד ביטן: מתי הוא מתכוון לעשות – רק כשבתי החולים יגידו: נכנענו?

דוד ביטן: כשיהיו 900 חולים קשה – רק אז הוא יתחיל לעבוד כדי לעשות את הדברים.

דוד ביטן: ברור שאז כבר יהיה מאוחר מדי.

דוד ביטן: על מנת שנגיע למצב שלבתי החולים לא תהיה היכולת לעשות העבודה, הוא צריך להתחיל הרבה לפני זה.

דוד ביטן: אז אני לא מבין את המדיניות הזאת.

דוד ביטן: אם המדיניות שלך היא לא לעשות כלום, אז תבוא ותגיד: אני כמו ראש ממשלת בריטניה, שבא ואמר: אני, לא מעניין אותי כלום, אני פותח את הכול, נמאס לי מהקורונה, אנחנו נחיה יחד עם הקורונה, מה שיהיה יהיה.

דוד ביטן: הוא אמר את זה במפורש לציבור.

דוד ביטן: חלק מהבריטים מסכימים, חלק מהבריטים לא מסכימים.

דוד ביטן: אבל מה עושה בנט?

דוד ביטן: הוא אומר: אני מחכה לראות.

דוד ביטן: אבל אם אתה מחכה לראות, אז בעצם אתה לא עושה כלום, ובסוף נגיע למצב הזה כי אין ברירה, אתה רואה שהחולים הקשים עולים כל יום.

דוד ביטן: נכון או לא, גלית?

דוד ביטן: עולים כל יום.

דוד ביטן: אני רואה שאת היחידה שמסתכלת עליי, יחד עם היושב-ראש, אז פניתי אליך.

גלית דיסטל אטבריאן: זה מעניין, ביטן, אני מרותקת.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת.

דוד ביטן: לכן אני אומר: תגיד את האמת לציבור, תתחיל לעבוד, כי אם לא תעבוד נגיע למצב קשה מאוד.

דוד ביטן: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה חבר הכנסת דוד ביטן.

מנסור עבאס: חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן.

מנסור עבאס: אחריה – חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

גלית דיסטל אטבריאן: כנסת נכבדה, אתמול עמד כאן נפתלי בנט וטען בהמון כריזמה מזויפת וזעם עשוי ומגויס מראש שאין ישראל הראשונה ואין ישראל השנייה וכולנו אחד.

גלית דיסטל אטבריאן: לדעתי הוא התאמן מול המראה באמבטיה על המימיקה מלאת הפתוס הזה.

גלית דיסטל אטבריאן: לדעתי הוא חושב שהוא חיקוי של מנחם בגין.

גלית דיסטל אטבריאן: ובכן, הוא לא.

גלית דיסטל אטבריאן: ובעודו מכחיש את קיומן של ישראל הראשונה והשנייה, לא יכולתי שלא להיזכר שלפני כמה שנים, בעודו מכהן כשר חינוך, הוא הזמין אותי לכנסת הזאת.

גלית דיסטל אטבריאן: נורא התרגשתי להגיע.

גלית דיסטל אטבריאן: נושא הוועדה שהוא הזמין אותי אליה היה: הקיפוח של ישראל המסורתית, של עדות המזרח, של תרבות המזרח בתוכניות החינוך, ושם היה בנט אחר, שטען שיש קיפוח מתמשך ושיש אפליה מתמשכת, ובאמת הוא תיאר כל כך יפה את ישראל הראשונה ואת ישראל השנייה – מה שגרם לי להבין שבנט הוא זיקית אנושית.

גלית דיסטל אטבריאן: בנט הוא אידיאולוג להשכיר.

גלית דיסטל אטבריאן: לבנט יש באמת משאלת לב אחת, וזה לשבת בכיסא הנכון, וכל מה שיוביל אותו לכיסא הזה הולך.

גלית דיסטל אטבריאן: לפני יומיים הוא היה הימין שמימין לימין; היום הוא הפך לשמאל, מזדהה עם השמאל האנטי-ציוני.

גלית דיסטל אטבריאן: הכול בסדר אצל בנט.

גלית דיסטל אטבריאן: עכשיו, מה שהכי הורג אותי בדבר הזה, אדוני היושב-ראש, זה שבנט בעצם לוקח ציבור לאומי עצום, גדול, מופלה ומודר וכואב ומוחרם ומדמם, ומכחיש את עצם קיומו.

גלית דיסטל אטבריאן: אותו ציבור שעל גבו הוא רכב כדי להגיע לכיסא הזה – זה לא שהוא מתכחש לציבור הזה היום, הוא לועג לו; הוא לועג לו והוא אימץ את הז'רגון השמאלני כשהוא לועג לו.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא אימץ את המימיקה השמאלנית כשהוא לועג לו.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא מגחיך אותו.

גלית דיסטל אטבריאן: פתאום הימין הזה הוא ימין לא שפוי.

גלית דיסטל אטבריאן: רק הימין של בנט הוא שפוי.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא לוקח את האנשים שנתנו בו אמון, ששמו את השם שלו בקלפי, הוא לוקח אותם והופך אותם למושא ללעג.

גלית דיסטל אטבריאן: זה דבר שלא קרה מעולם בכנסת הזאת.

גלית דיסטל אטבריאן: לדעתי זה דבר שלא קרה מעולם בשום מדינה בעולם המערבי.

גלית דיסטל אטבריאן: נמצאים פה אנשים שהעניקו לו מנדט, שהושיבו אותו על הכיסא הזה ושהיום הוא פשוט מצביע עליהם ואומר: לא רק שאתם מגוחכים, אתם בעצם לא קיימים.

גלית דיסטל אטבריאן: ועל זה, אדוני היושב-ראש, על זה הוא ייפול מהר, בעזרת השם, במהרה.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, לפני כמה חודשים נפתלי בנט שואג מנהמת ליבו, ואני מצטט אותו מתוך ריאיון לעיתונאי ישי כהן באתר כיכר השבת:

מיכאל מלכיאלי: שהממשלה תתחיל לזוז – צועק נפתלי בנט – לא יכול להיות שהממשלה מפקירה.

מיכאל מלכיאלי: ואז הגאון הגדול מסביר למה הממשלה לא ידעה לפעול: הם לא יודעים לנהל עסק, לא יודעים לנהל עסק.

מיכאל מלכיאלי: במשך שנה שלמה הבן אדם הזה מגיע לפה ומטיף מוסר לממשלה שלא יודעים לנהל עסק, לא יודעים לנהל את הקורונה, לא יודעים לנהל את האירוע.

מיכאל מלכיאלי: פעם בכמה ימים היה עולה כאן ומספר בצער רב: מספר ההרוגים הולך וגדל, מספר המאומתים הולך וגדל, החולי מתפשט בארץ, ואתם לא יודעים לעשות כלום, ונותן עצות ועצות ועצות.

מיכאל מלכיאלי: והבוקר אנחנו קוראים בכותרת ראשית בידיעות אחרונות: סגר בחגים על השולחן.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, לנצח את המחלה אפשר בתנאי אחד: ממשלה חזקה ואמון מלא מהעם.

מיכאל מלכיאלי: יש כאן ממשלה שלא נהנית מאמון של אף אחד בעם, לא מהקואליציה ולא מהאופוזיציה.

מיכאל מלכיאלי: מדינה שלמה מרגישה שנמצא כאן רמאי בכיסא ראש הממשלה ולא מאמינה לאף מילה שלו.

מיכאל מלכיאלי: שימו לב, כל כמה ימים הממשלה מתכנסת, קבינט הקורונה – קבוצה של גאונים, כמו איזה תנועת נוער שמתכנסת לדון בקישוטים, ואז מה?

מיכאל מלכיאלי: דוחים ודוחים, וכל יום נכנסים למדינת ישראל אלפי אנשים חולים ממדינות אדומות, ולממשלה ולראש הממשלה אין את האומץ, אין את היכולת – הם לא מסוגלים לקבל החלטה אחת אמיצה, ככל שניתן, על סגר, על סגירת נתב"ג.

מיכאל מלכיאלי: אני לא חסיד של סגרים, אבל ברור שאנחנו צועדים לשם, וברור שהחגים, חגי ישראל, החגים של עם ישראל, התפילות של ראש השנה, התפילות של יום כיפור – ברור שהם על הכוונת.

מיכאל מלכיאלי: כי האיש הזה לא מסוגל לסגור את נתב"ג כשאנשים טסים לטיולים, הבן אדם הזה לא מסוגל לסגור את נתב"ג כשהחבר'ה שלו ברעננה באמצע הנופש, אז הוא מחכה אט-אט להשלים את המלאכה של פירוקה של מדינת ישראל כמדינה יהודית, ולהפיל את כל הסגר.

מיכאל מלכיאלי: ואני רוצה לומר לו: אני לא יודע איך אני אנהג.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו נלך לרבותינו, נקבל שם הכרעה וכך ננהג.

מיכאל מלכיאלי: אבל העם לא יקשיב לך.

מיכאל מלכיאלי: העם לא איתך, העם לא מאמין לך.

מיכאל מלכיאלי: העם יודע שאתה שקרן ורמאי.

מיכאל מלכיאלי: העם לא מאמין באיש שעומד בראש הפירמידה.

מיכאל מלכיאלי: העם לא מאמין בו.

מיכאל מלכיאלי: ככה לא מנצחים קורונה.

מיכאל מלכיאלי: קורונה מנצחים כשיש עם שמאמין בהנהגה שלו.

מיכאל מלכיאלי: אז את זה, נפתלי בנט, אתה איבדת.

מיכאל מלכיאלי: אבל מה הכי מטריד בסיפור הזה?

מיכאל מלכיאלי: לא מדובר באיש שנחת אתמול מהירח.

מיכאל מלכיאלי: בן אדם שמספר לנו שהוא חיבר ספר על איך לנצח את הקורונה, ישב כאן ונתן והטריל: תסגרו ותשנו, אין-סוף עצות, ואף אחת מהעצות הנוראיות שהוא נתן – היום הוא לא מסוגל לקבל החלטות כאלה.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו בהמשך היום נדבר על הממשלה הרעה הזאת מבחינה חברתית, על שר אוצר סתום שלא יודע מה זה רב-קו – שר אוצר לא יודע מה זה רב-קו, ושולח רפורמות קשות מאוד לאנשים שלא יוכלו להשתמש ברב-קו.

מיכאל מלכיאלי: איך אני יכול להאמין שהאיש הסתום הזה עושה רפורמות על חקלאות כשהוא לא יודע איך זה נראה?

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: השר שטרן, אתה נזעקת כשקראתי לו סתום.

מיכאל מלכיאלי: מי שלא יודע מה זה רב-קו ומקבל החלטה על אותם אלפי אנשים חלשים וחושב שזה לאותם אנשים עשירים, הוא סתום.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת גדי יברקן.

מנסור עבאס: אנא ממועצת החכמים של הליכוד, לשמור על השקט.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל כץ, חבר הכנסת דוד ביטן וחבר הכנסת יואב גלנט, אומנם חבר הכנסת דוד אמסלם לא נוכח, אבל אתם מועצת החכמים.

שלמה קרעי: אתה רוצה סוכריה, מנסור?

ישראל כץ: חבר הכנסת עבאס, נתנו לך כבוד כשהערנו איך השרים עלו לרגל.

ישראל כץ: עזוב אותנו בשקט.

מנסור עבאס: לא, אתם מפריעים לנואמים מהמחנה שלכם.

מנסור עבאס: בבקשה.

יואב גלנט: אנחנו לא אנשים עדינים כמו בקואליציה.

יואב גלנט: שמור את הדברים בפרופורציה.

דוד ביטן: עבאס, ראית?

דוד ביטן: נתת מחמאות וגם מתלוננים.

ישראל כץ: – – – את המחמאות – – – ישבת כמו סולטאן והם נכנסו אליך ועלו לרגל.

ישראל כץ: מאיפה הוא יודע את זה?

דוד ביטן: הוא אמר לו.

ישראל כץ: כן?

דוד ביטן: בטח.

מנסור עבאס: בואו נקשיב לדברי חבר הכנסת משה ארבל.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר שטרן, חבריי חברי הכנסת, כבוד שרת החינוך, כמו כל עם ישראל גם אני שמעתי אתמול והיום בחדשות על ישיבת שרי הממשלה עם היועצים והפקידים, איך כולם יושבים על המדוכה, חושבים ושוקלים איזה תקציב יהיה למדינת ישראל בשנה הבאה, אילו מקלות וגזרים יחולקו לציבור הישראלי.

משה ארבל: שמחתי.

משה ארבל: לאזרחי המדינה מגיע שידונו כמו שצריך בעתיד שלהם, באופן שבו המדינה תשתמש במיסים שהם משלמים.

משה ארבל: קיוויתי וציפיתי שההתכנסות הארוכה של הממשלה נועדה לדיון מעמיק בבעיות הקשות של החברה הישראלית – בעיות עומק של חוסר שוויון, שחיקת מדיניות הרווחה, בעיות הדיור – ובמציאת פתרונות לצמצום פערים ולחיזוק הפריפריה.

משה ארבל: לצערי, ברור היום שזה תקציב של גזרות.

משה ארבל: אין בו מקלות וגזרים, רק מקלות ומקלות על המגזרים החלשים ביותר בחברה הישראלית: העלאת גיל הפרישה לנשים; פגיעה בחקלאות הישראלית, בחקלאים, במגזר ההתיישבות; ייקור עלויות הרב-קו למשתמשי התחבורה הציבורית בישראל – כן, שר האוצר, זה רב-קו, וזה לא חד-פעמי; רב-קו – משתמשים בו כמה פעמים.

משה ארבל: לא ראית אוטובוס מימיך.

משה ארבל: זה רב-קו ואיתו עולים לאוטובוס כמה פעמים; מס גודש על כניסה לגוש דן; מיסים חדשים על שתייה, על כלים.

משה ארבל: כיצד יתפרנס מי שגר מחוץ לתל אביב וצריך להגיע לעבודה כשגם התחבורה הציבורית מתייקרת וגם עלות הכניסה לתל אביב ברכב פרטי מתייקרת?

משה ארבל: האם הממשלה מעלה על דעתה שישנם אזרחים שגרים מחוץ לתל אביב?

משה ארבל: מעלה על דעתה שיש במדינה הזו מגזר חקלאי או פריפריה?

משה ארבל: חבר הכנסת פרופ' שיין, המונח "גידור" במאה ה-16 – – –

קריאה: – – –

משה ארבל: המונח "גידור", גידור, היה מונח שבאמצעותו הלורדים באמריקה – סליחה, באנגליה – פשוט מנעו מרועי צאן לרעות בקרקעות, מנעו כניסה לקרקעות, ויצרו מציאות שהאיכרים הכפריים היו חייבים להישאר באזורים צפופים ובתת-תנאים.

משה ארבל: זה מזכיר לי מאוד את מס הגודש על תל אביב.

משה ארבל: זוהי לא ממשלת ישראל, זוהי ממשלת תל אביב, ממשלה שבה נמצאים אנשים שלא חוו קושי כלכלי מימיהם.

משה ארבל: התקציב הזה הוא הכרזת מלחמה על השכבות החלשות ביותר.

משה ארבל: לא במקרה הגזרות והמיסים, כולם מופנים כלפי השכבות החלשות.

משה ארבל: איפה מפלגת העבודה?

משה ארבל: היא התחייבה במצע שלה: נפעל לחיזוק ההתיישבות העובדת, וכעת היא מרימה יד לתוכנית שעלולה לרסק את החקלאים הישראלים.

משה ארבל: איפה נציגי מרצ ומפלגות השמאל, שהתחייבו תמיד להתנגד להעלאת גיל הפרישה לנשים?

משה ארבל: פמיניזם זה לא רק לדבר בלשון נקבה, מרב מיכאלי.

משה ארבל: איפה מפלגות השמאל, שהבטיחו לעודד שימוש בתחבורה הציבורית, שרת התחבורה?

משה ארבל: התקציב של איווט ליברמן לא רואה את השכבות החלשות, לא רואה פריפריה, לא רואה חקלאים, לא רואה שכירים, לא רואה ערבים ולא רואה חרדים.

משה ארבל: מפלגות הקואליציה מסרבות ולא מסוגלות לעמוד על זכויות הציבור הרחב.

משה ארבל: אני קורא לחברי הכנסת של מפלגות הקואליציה: התקציב עדיין לא עבר בכנסת.

משה ארבל: יש עוד זמן לתקן, הנר עוד דולק.

משה ארבל: אל תהיו חתומים על תקציב של גזרות ופגיעה בחלשים ביותר בחברה והגדלת הפערים בחברה הישראלית.

משה ארבל: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה ארבל.

מנסור עבאס: חבר הכנסת גדי יברקן.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

משה ארבל: זה רב-קו, זה לא חד-פעמי.

משה ארבל: תסביר לאיווט שרב-קו זה לא חד-פעמי.

משה ארבל: משתמשים בו כמה פעמים.

משה ארבל: זה רב-קו.

קריאה: הוא לא יבין.

דוד ביטן: אתה יודע שיש דיון בבג"ץ – – –

מנסור עבאס: שלוש דקות.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הנאום הזה מוקדש לאנשים שהם מלח הארץ, האנשים שעל בסיס עבודתם נבנתה מדינת ישראל.

מנסור עבאס: שוב, חברי הכנסת, חברי הכנסת, חברי הכנסת.

מנסור עבאס: גדי, דבר איתם.

מנסור עבאס: אתם מפריעים.

דסטה גדי יברקן: חבריי, אדוני שר האוצר לשעבר ולעתיד, הנאום הזה מוקדש גם לך, משום שאתה – הוא ידבר אליך.

דסטה גדי יברקן: ברשותך, אדוני, אני אתחיל מהתחלה – –

מנסור עבאס: כן, בבקשה.

דסטה גדי יברקן: – – ואשמח – אם אחרוג בכמה בשניות – – – תתחשב.

מנסור עבאס: לא, זה על – אוקיי.

דסטה גדי יברקן: הנאום הזה מוקדש לאנשים שהם מלח הארץ, האנשים שעל בסיס עבודתם נבנתה מדינת ישראל, אנשי אדמה, אנשי ארץ ישראל, אנשי עם ישראל.

דסטה גדי יברקן: האנשים הללו הם החקלאים.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה להגיד לכם תודה על כך שבזכות

דסטה גדי יברקן: כם דור אחרי דור ממשיכים לייצר חקלאות תוצרת ישראל.

דסטה גדי יברקן: אני מצדיע לכם בהערכה ובכבוד רב.

דסטה גדי יברקן: אתם הייתם תשתית לפיתוח הארץ הזו – אתם, שקמים בשמש היוקדת, בגשם, ברוחות סוערות, על מנת לגדל את פירות ארץ ישראל לתושביה ואפילו לייצא לחלק מהעולם.

דסטה גדי יברקן: בעיניי, אתם, החקלאים, מלח הארץ הזו.

דסטה גדי יברקן: החממות, הרפתות, הפרדסים, המטעים, השדות בצפון ובדרום – עבור מדינת ישראל לא מדובר רק בחקלאות.

דסטה גדי יברקן: כפי שאמר יוסף טרומפלדור, "היכן שתעבור המחרשה האחרונה, שם ייקבע הגבול".

דסטה גדי יברקן: לפני כמה דורות אבותיכם קבעו את גבולה של מדינת ישראל הצעירה, במחרשות קבעו.

דסטה גדי יברקן: החקלאות היא חלק מהביטחון הלאומי האסטרטגי, כי ביום שהחקלאים יסגרו את החממות בגבול הצפון או הדרום, מייד ייכנסו גורמים עוינים למדינת ישראל, וכך אויבינו יכבשו את ארץ ישראל בלי לירות כדור אחד.

דסטה גדי יברקן: לצערי הרב מדינת ישראל מובילה רפורמה שמחסלת את החקלאים.

דסטה גדי יברקן: הממשלה לא פוגעת רק בחקלאים, כי אני מאמין שהם ימצאו להם מקור פרנסה אחר.

דסטה גדי יברקן: אני מאמין.

דסטה גדי יברקן: הרפורמה הזו פוגעת בביטחון הלאומי, אם הרפורמה הזאת תמומש.

דסטה גדי יברקן: הממשלה פוגעת באזרחי ישראל פני עתיד.

דסטה גדי יברקן: הממשלה הזו שמה את גורל אזרחי ישראל מבחינת תזונה בידי מדינות זרות.

דסטה גדי יברקן: ממשלת ישראל נופלת כפרי בשל בידי כל תומכי ה-BDS בארץ ובעולם.

דסטה גדי יברקן: הרי ה-BDS מחרים תוצרת ישראל לא רק בגלל שהיא מיוצרת ביהודה ושומרון אלא בגלל שזה בא מארץ ישראל, משנאת יהודים.

דסטה גדי יברקן: שנאת יהודים תמיד הייתה, גם לפני הקמת מדינת ישראל, רק השם שלה שונה הפעם.

דסטה גדי יברקן: רדפו אותנו בגלות רק כי היינו יהודים.

דסטה גדי יברקן: נניח בעוד עשר שנים כל המזון יהיה יבוא מטורקיה וממדינות אחרות – ביום שהם ירצו לפגוע בישראל, הם מחליטים לא לייצא לישראל, מכל סיבה שהם יחפצו בה.

מנסור עבאס: כן, תודה.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

דסטה גדי יברקן: אז תושבי הארץ הזו יורעבו ולא יהיה להם מה לאכול, משום שהחקלאות כבר לא תהיה – –

מנסור עבאס: תודה.

דסטה גדי יברקן: – – כי הממשלה סגרה את החקלאות.

דסטה גדי יברקן: זה ממש מצור.

מנסור עבאס: תודה.

דסטה גדי יברקן: אני ממש מסיים, אדוני.

דסטה גדי יברקן: תן לי דקה רק לסיים.

דסטה גדי יברקן: הממשלה הזו בונה את המצור העתידי ובעצם מובילה שמדינת ישראל – –

מנסור עבאס: תודה.

דסטה גדי יברקן: – – תהיה על חרם כל הזמן.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת גדי יברקן.

מנסור עבאס: תודה.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה להגיד לממשלת ישראל: לא מאוחר, זה לא פוליטיקה – –

מנסור עבאס: כן, תודה.

דסטה גדי יברקן: – – כי מי שהקים את הממשלה הזו אלה החקלאים, ואני מצדיע לכם שוב.

מנסור עבאס: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יברקן.

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, זו ממשלה שנושאת לשווא את שמה של האחדות.

בצלאל סמוטריץ': עמד כאן אתמול בנט ונאם על אחדות אל מול פילוג ושנאה, אבל כשמעמיקים קצת, זו ממשלת מדינת תל אביב.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לדבר קצת על תקציב משרד התחבורה, שהוא ללא כל ספק תקציב גדול, מרשים, גם לשנתיים הקרובות וגם בראייה קדימה של תוכנית החומש, שבעזרת השם, בשנה הבאה תצטרך להיכנס לתוקף.

בצלאל סמוטריץ': בתקציב הזה אין כביש אחד בפריפריה, לא בצפון ולא בדרום.

בצלאל סמוטריץ': כן, יש בו תשתיות ליישובים הערביים, מאוד מאוד נקודתי, בראייה פוליטית של ממשלה שתלויה במפלגת רע"מ; אין בו שקל אחד שמושקע מחוץ למטרופולין גוש דן.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו תראו, אני – מי שעקב אחרי כשר תחבורה – הייתי פריק של תחבורה ציבורית.

בצלאל סמוטריץ': אני מאוד בעד, וצריך להשקיע הרבה מאוד בגוש דן, כי שם חיה מאסה משמעותית של אוכלוסייה, וצריך את המטרו וצריך את הרק"לים.

בצלאל סמוטריץ': צריך להודות באמת, ישב כאן עכשיו שר התחבורה הקודם-קודם ישראל כץ, שידע למצוא נכון את האיזונים האלה – לקדם את תשתיות הסעת ההמונים, את הקישוריות של נתיבי תחבורה ציבורית עם רכבות ורכבות קלות ושבילי אופניים, אבל ידע לאזן את זה נכון עם חיבור הפריפריה למרכז בכבישים, במחלפים וגם בתשתיות תחבורה ציבורית.

בצלאל סמוטריץ': זו ממשלה שמתמקדת בתל אביב, באזרחי תל אביב; אתם יודעים מה?

בצלאל סמוטריץ': באזרחי צפון תל אביב, לא חס וחלילה דרום תל אביב.

בצלאל סמוטריץ': היום מינו את אבתיסאם מראענה ליושבת-ראש הוועדה לעובדים זרים, וניצן הורוביץ הולך לתת לכולם ביטוח ממלכתי.

בצלאל סמוטריץ': מה המשמעות של זה לדרום תל אביב?

בצלאל סמוטריץ': זה לא מעניין אותם.

בצלאל סמוטריץ': הם ממשלת מדינת צפון תל אביב, ממשלה שמחרימה, קמה על החרמה של כל המחנה הלאומי, מיליון ומשהו בוחרי ליכוד, ציבור דתי, ציבור חרדי; הממשלה הכי סקטוריאלית בעולם, שהסקטור שלה נמצא בין גדרה לחדרה, והאמת, במרחבים עוד הרבה יותר מצומצמים.

בצלאל סמוטריץ': היא לא רואה את אזורי הפריפריה, היא לא רואה את ההתיישבות ביהודה ושומרון, היא לא רואה את התושבים במקומות האלה, ולכן היא מגדילה מיסי צריכה כבדים, שהם כמובן ייפגעו מהם הכי הרבה, והיא מבטלת את ההנחות בתחבורה הציבורית, והיא הולכת לייקר את מחירי החשמל וממילא את מחירי המים, כיוון שאנחנו מתפילים עם חשמל, ומייד אחר כך את כל מוצרי המזון והצריכה, כי מה לעשות, חשמל ומים הם מוצרים בסיסיים, חומרי גלם בסיסיים, שמשפיעים על כל עלות הייצור ויוקר המחיה של כולנו.

בצלאל סמוטריץ': זאת ממשלת אחדות מכובסת שמאחדת חלק מאוד קטן בעם ישראל ומדירה ופוגעת בצורה שיטתית בחלקים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': ברשותך, אדוני, ממש עוד חצי דקה.

בצלאל סמוטריץ': שמעתי אתמול שאילת שקד הוציאה איזה הודעת יח"צ על תקציבים בכבישים ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': אז יש שם איזה 250 מיליון שקל, באמת לעג לרש, כביש 431.

בצלאל סמוטריץ': אני, עשרה חודשים כשר תחבורה בממשלת מעבר בלי תקציב עשיתי הרבה יותר מזה בכבישים, בצמתים, ברמזורים ובתקציב.

מנסור עבאס: כן.

בצלאל סמוטריץ': אבל המשפט שתפס אותי שם זה שכל יתר הכבישים יבוצעו במסגרת תוכנית החומש, כמו בתוכנית החומש הקודמת.

בצלאל סמוטריץ': דא עקא שבתוכנית החומש הקודמת לא היה שקל אחד לכבישים ביהודה ושומרון – –

מנסור עבאס: כן.

בצלאל סמוטריץ': – – עיוות היסטורי; אני לא רוצה לדבר עליו.

בצלאל סמוטריץ': כשנכנסתי שיניתי אותו, הכול יצא החוצה.

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אז לפחות בואו נאמר את האמת: ממשלת מדינת תל אביב, ממשלת מדינת צפון תל אביב.

בצלאל סמוטריץ': זאת לא ממשלת אחדות.

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': יש עוד חלקים בעם ישראל, ואנחנו, בעזרת השם, נדאג גם להם.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

מנסור עבאס: אחריה – חבר הכנסת יואב גלנט.

מנסור עבאס: שלוש דקות, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: יש כל כך הרבה נושאים לדבר בהם, כי כשאנחנו מסתכלים על התקציב הזה, אי-אפשר לומר שזה תקציב בלי מיסים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע, לימדו אותנו כשהיינו ילדים שאם זה הולך כמו ברווז, זה נראה כמו ברווז וזה מגעגע כמו ברווז, אז סביר להניח מבחינה לוגית שזה ברווז.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מסתכלים – חוץ מהקיצוץ הרוחבי בכל משרדי הממשלה, שבתוכם יש את משרד הרווחה, משרד החינוך ומשרדים נוספים, וזה עובר מתחת לרדאר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כשאנחנו מדברים על תחבורה ציבורית, מי שמחזיק בתיק התחבורה זה אותם אנשים ששנים זועקים להקל על אותם אנשים שנמצאים בפריפריה, על אותם אנשים שלא יכולים להחזיק רכב, על אותם אנשים שהילדים שלהם נאלצים להגיע – ואני אספר לך באופן אישי – ממקום למקום ללא תחבורה ציבורית.

אורלי לוי אבקסיס: קשה מאוד לגור בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מנותק, אתה לא יכול להגיע למקום העבודה, אבל גם בבילויים הבסיסיים ביותר – ואני אומרת את זה כתושבת האזור שלנו, שאין בית קולנוע בבית שאן, אין בית קולנוע בעפולה, וכדי להגיע אתה צריך לנסוע עד חיפה כדי לראות סרט, משהו שהוא מאוד טריוויאלי בשביל בני נוער.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ההורים נורא חוששים, שלא ייסעו עם החברים שלהם שרק הוציאו רישיון, שחלילה וחס בכבישים הבין-עירוניים לא יקרה איזה משהו – בכל זאת חסרי ניסיון, בנהיגה, כמובן – ואנחנו נגלה שכשנמצא שר תחבורה חזק אז הוא גם יודע לעמוד מול שר אוצר, וכשנמצא שר תחבורה חזק הוא יודע לעמוד גם מול פקידי האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: אחד הדברים שבעיניי היו הזויים זה לא רק הנושא של הרב-קו, אבל הנושא של הרב-קו לא עוזר רק למשפחות המוחלשות, זה עוזר גם לבני נוער שנמצאים בפריפריה לנהל חיים נורמליים, כי אם אתה צריך להוציא אוטו לנסוע לחיפה בשביל לראות סרט, משהו פה לא נורמלי.

אורלי לוי אבקסיס: והכול הפך להיות היום כלכלי, עד כדי כך ששרת התחבורה מקבלת את הקביעה ההזויה של משרד האוצר, שאומר: רכבת לפרפריה זה לא כלכלי.

אורלי לוי אבקסיס: אם היינו בודקים כל מה שקשור במדינה הזאת היינו מבינים שהרבה מאוד דברים הם לא קשורים, הם לא כלכליים.

אורלי לוי אבקסיס: אותה טענה בדיוק נטענה כאשר דובר על הרכבת לבית שאן.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא אשכח את זה שפקידי האוצר, ובהם היה שר אוצר שקראו לו יאיר לפיד, שאמר: אולי ארבעה נוסעים ביום, כמו שאמר על החיסונים – אולי 5%.

אורלי לוי אבקסיס: אותו דבר, אני לא יודעת, יש לו משהו עם ארבע, חמש.

מנסור עבאס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו באנו לשר התחבורה דאז ישראל כץ, והוא היה מספיק חזק לעמוד מול שר אוצר ולהגיד לו: אתה תגיד לי כמה אתה רוצה שאני אקצץ – אני אחליט איפה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: היום מבטלים את הרכבת לאילת; היום מבטלים את ההנחות על הרב-קו למשפחות מרובות ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נחשוב: לחלקן כבר לא יהיה חינוך לגיל הרך בצורה של סבסוד, חלקן ייאלצו לוותר על מקום עבודתן כי לא שווה כלכלית להחזיק שני ילדים במסגרת של הגיל הרך.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הרב-קו, הרבה פעמים ההנחה הזו אומרת עוד ארוחה למשפחה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אי-אפשר להיות מנותקים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אורלי לוי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב גלנט, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מדינת ישראל אומנם גובלת סביבה בארבע מדינות שחולקות איתה גבול יבשתי – לבנון, סוריה, ירדן ומצרים – אבל בסופו של עניין מדינת ישראל היא מדינת אי במובן הזה שרוב התוצרת, רוב מכריע של התוצרת החקלאית, של אמצעי הייצור התעשייתיים, של האספקה הצבאית, רוב מכריע מגיע בדרך הים.

יואב גלנט: בהיבט הזה צה"ל, באמצעות חיל הים, בדרך כלל עושה עבודה מצוינת ומבטיח את מה שמוגדר כאחד התפקידים המרכזיים של חיל הים, וזה חופש שיט חיוני ובכלל אל מדינת ישראל, מכיוון שהמדינה זקוקה לזה.

יואב גלנט: בתקופה האחרונה, בימים האחרונים, שב ועולה הנושא הימי כתוצאה מהפיראטיות החדשה שמנהלת איראן נגד אינטרסים שנתפסים בעיניה כאינטרסים ישראליים או יהודיים, למרות שלא תמיד הם כאלה.

יואב גלנט: והתהליך הזה, שמתרחש במרחק של אלפי קילומטרים – בוודאי בנתיבי השיט זה אלפי קילומטרים, גם בקו אווירי, מחופי מדינת ישראל; בשפה הימית אלפי מיילים ימיים – התהליך הזה הוא תהליך שנותן הזדמנות לישראל להבהיר לעולם מיהי איראן.

יואב גלנט: אנחנו צריכים, הממשלה צריכה, לשים על דגלה שני דברים מרכזיים בעת הזאת:

יואב גלנט: האחד – לגייס את הקהילה הבין-לאומית, את המעצמות.

יואב גלנט: בדרך כלל מעצמות הן גם מעצמות ימיות, כך מזה מאות ואולי אלפי שנים, כי מי שמבצע פגיעה בנתיבי שיט בין-לאומיים הוא טרוריסט.

יואב גלנט: הדבר הזה שראינו בימים האחרונים, כאשר מפעילים כלי טיס בלתי מאויש לפגוע באוניית סוחר ובסופו של עניין הורגים אזרח בריטי ואזרח רומני – הדבר הזה הוא פיראטיות לשמה.

יואב גלנט: ולכן נוצרת למדינת ישראל הזדמנות, 1.

יואב גלנט: להראות מי עומד מאחורי המסכה האיראנית, מי זה אותו גורם טרור; 2.

יואב גלנט: ללכד סביב העניין הזה, בהובלה של האמריקאים, ציר פעולה בין-לאומי נגדם.

יואב גלנט: ובנוסף – ופה אני פונה בנושא הזה – –

מנסור עבאס: כן.

יואב גלנט: – – אל הממשלה ואומר: הרשע האיראני מבין כוח.

יואב גלנט: זה לא אומר שצריך להגיב מחר או מוחרתיים, אבל אי-אפשר לעבור לסדר-היום על פגיעות, כי בסופו של דבר אנחנו צריכים לבסס – –

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

יואב גלנט: – – משוואת הרתעה, וטוב נעשה אם נפעל באופן כזה שמי שמנסה לפגוע במה שהוא חושב שהוא אינטרס ישראלי, ייפגע שבעתיים.

מנסור עבאס: תודה.

יואב גלנט: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יואב גלנט.

מנסור עבאס: חבר הכנסת רון כץ, בבקשה.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת שלמה קרעי.

שלמה קרעי: אתה לא מתבייש לעלות בנושא כזה, תגיד לי?

שלמה קרעי: באמת, אתם חסרי בושה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה.

שלמה קרעי: חסרי כבוד.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: כן – – – נושא כזה – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת קרעי, מה קרה?

פטין מולא: אין להם בושה.

פטין מולא: על מה אתה מדבר?

שלמה קרעי: מה זאת אומרת – – –

פטין מולא: אין להם בושה.

פטין מולא: על מה אתה מדבר?

פטין מולא: אין להם משהו אמיתי.

שלמה קרעי: אני שואל – שיענה.

שלמה קרעי: יש לו הזדמנות להגיד.

רון כץ: אדוני היושב-ראש – –

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת רון.

רון כץ: – – כנסת נכבדה ולא מנומסת – – –

מנסור עבאס: שלוש דקות.

רון כץ: תודה רבה.

רון כץ: אני רוצה לדבר על נושא חשוב פה שהתקשורת דנה בו בשבועות האחרונים, וזה התחום הפרוץ של הדוגמנים והשחקנים שנמצאים בארץ.

רון כץ: אני יודע שזה לא כל כך מעניין את החלק פה.

רון כץ: שלמה, אולי תקשיב, זה חשוב גם לך.

אופיר אקוניס: חשוב, חשוב, בוודאי.

רון כץ: יש במדינה תחום שכולו פרוץ, שכל אדם יכול לפנות לכל אחד, גבר או אישה, ולהציע לו חלומות.

רון כץ: והיום אפשר לעשות את זה גם לקטינים; גם למישהו בן 16 אפשר לפנות ולהציע לו את כל העולם.

רון כץ: זה בדיוק הנושא שאני מבקש לתקן, ואני חושב שכל הבית הזה יכול להיות מאוחד בנושא של שמירה על קטינים מפני סכנות.

רון כץ: אני הצעתי הצעת חוק שאומרת דבר מאוד פשוט: כל מפגש עם קטינים יהיה מלווה באפוטרופוס, באדם בוגר שילווה אותו, יסביר לו את הסכנות, ובעיקר – ימנע את ההסתנוורות הזו שלעיתים קורית ומביאה לתוצאות קשות שאנחנו שומעים עליהן בימים האחרונים.

רון כץ: אני רוצה גם לומר פה מילת פרגון לתקשורת.

רון כץ: ההצעה הזו דווקא הגיעה מאיש תקשורת רן בוקר, שהעלה אותה ואמר: יש פה איזושהי לקונה חוקית שצריך לתקן.

רון כץ: אז הרבה פעמים אנחנו מדברים על כמה שהתקשורת לא אובייקטיבית ונוטה ועוד המון דברים, אבל הינה, הגיע איש תקשורת רציני, איכותי, שראה איזושהי בעיה והציף אותה, ואני שמח לשתף איתו פעולה בנושא הזה.

רון כץ: אני יכול לומר שאני כבר נפגש עם כל מי שרלוונטי לתחום הזה על מנת להסדיר יותר לעומק את הנושא – לא לסיים את זה רק באיזשהו פתרון נקודתי כזה או אחר אלא ממש להסדיר את התחום: מיהו סוכן, איך אמור להיראות המשרד, איך זה אמור להתנהל.

רון כץ: ואני כבר מזמין פה את החברים מכל הסיעות לקחת חלק בנושא הזה, כי כשמדובר בהגנה על קטינים, אין פה באמת קואליציה ואופוזיציה, ואני יודע, שלמה, שגם אתה מסכים איתי בנושא הזה, ואנחנו נקדם את זה ביחד.

מנסור עבאס: כן.

רון כץ: ואני באמת רוצה לומר: אין נושא יותר חשוב מזה ברגע הזה.

רון כץ: אנחנו רואים ועדים לכל מה שקורה בתקשורת.

רון כץ: הגיע הזמן לשים לזה סוף.

רון כץ: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת רון כץ.

שלמה קרעי: אני מסכים איתך לגמרי – – – כמו העבריין המורשע – – – בפלילים, לא יכול להיות חבר כנסת, כל שכן שר האוצר של מדינת ישראל.

רון כץ: זה אני לא, זה אני לא – – –

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת רון כץ.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי, שלוש דקות.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש – איפה השר?

שלמה קרעי: אז אני מדבר בלי הגבלה.

מנסור עבאס: הינה.

שלמה קרעי: אה, יפה.

קריאה: בלי הגבלה – – –

שלמה קרעי: גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אבידר, אתה יודע שהוא ניסה בעבר להיכנס לליכוד.

שלמה קרעי: נכון, ביטן?

שלמה קרעי: אבידר ניסה בעבר להיכנס לליכוד.

אופיר אקוניס: הוא התמודד בפריימריז.

שלמה קרעי: הסתובב בין חברי מרכז, התחנן על נפשו, אבל בליכוד יודעים לזהות אנשים ללא ערכים.

שלמה קרעי: הגמרא אומרת: "בוצין בוצין מקטפיה ידיע".

שלמה קרעי: הדלעת, כשהיא קטנה, יודעים כבר כשהיא קטנה, כשהיא תגדל, אם היא תהיה טובה – וגלגלו אותו מכל המדרגות.

שלמה קרעי: בסופו של דבר התגלגל אבידר תחת מגפיים של דיקטטור – –

פטין מולא: איפה הוא נפל?

שלמה קרעי: – – שכדי להראות לו מי הבוס ולגמור את הקריירה הציבורית שלו, גילה קבל עם ועולם ערוותו המוסרית.

שלמה קרעי: ליברמן הראה לכולם שתמורת ג'וב חלול, ריק מתוכן, אבידר מוכן להפוך למשרת עלוב שלו ולמכור את כל הערכים שסיפר לעדת האנרכיסטים שלו שהוא מאמין בהם.

שלמה קרעי: אבל דיברנו יותר מדי על אבידר, הוא לא שווה את זה.

שלמה קרעי: תכף, בעזרת השם, הוא ייעלם לנו ממליאת הכנסת וילך לצחצח נעליים לבוס ליברמן עד שיימחקו שניהם מהמפה הפוליטית.

שלמה קרעי: אני רוצה לדבר על הממשלה הזאת – ממשלה שנוחלת כישלון חרוץ, השרה שאשא ביטון, במאבק הרופס והמנומנם שלה בקורונה, והולכת וממנה מכחיש קורונה שמצטרף לחבורה ההזויה בראשות השרה שאשא ביטון; ממשלה שקוראת לאנשים להתחסן וממנה שר בלי תיק שסירב באופן ילדותי ומטופש להתחסן ועודד מתנגדי חיסונים.

שלמה קרעי: הוא אמר: אני לא אתחסן, זה האינטרס של נתניהו להכניס חיסונים לפה, או, עוד פעם, אני מאמין בגוף האדם ובעצירת הטירוף שהשתלט עלינו, שבו המטרה היא להמשיך את מרוץ החיים המודרניים המטורף בכל מחיר, ולכל בעיה רפואית חייבים להימצא תרופה או חיסון.

שלמה קרעי: הוא פשוט מאמין במוות.

שלמה קרעי: מטורף.

שלמה קרעי: זו ממשלת שוחד והונאה, ממשלה שבראשה עומד אדם שקיבל את כס ראש הממשלה כשוחד כדי למכור את בוחריו, וממשיכה לשחד חברי כנסת באמצעות ג'ובים ותפקידי שר ללא תיק.

שלמה קרעי: והכי גרוע – שאת השחיתות והנהנתנות שלהם הם מממנים באמצעות גזרות קשות על האוכלוסיות הכי חלשות בישראל.

שלמה קרעי: דעו לכם, אזרחי ישראל: כשהחשמל יעלה, כשהיוקר יאמיר, כשתצטרכו לשלם יותר על הרב-קו החד-פעמי או על הכלים חד-פעמיים שלכם, דעו לכם שאלי אבידר יושב באותו הזמן בבית ללא תיק, ללא כבוד עצמי וללא עבודה וצוחק על כולכם.

שלמה קרעי: תתביישו לכם.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת חיים ביטון; חברת הכנסת מירי מרים רגב; חברת הכנסת גילה גמליאל; חברת הכנסת מיכל שיר סגמן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת פטין מולא.

יעקב מרגי: תן בראש.

פטין מולא: לא.

פטין מולא: אין ראש לתת.

אופיר אקוניס: מי הדובר הבא, אדוני היושב-ראש?

יעקב מרגי: תן בראש.

פטין מולא: מה, אנחנו במלחמה?

מנסור עבאס: אלכס קושניר.

מנסור עבאס: אחריו – יצחק פינדרוס.

פטין מולא: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, אני מחזיק כאן את הצעת תקציב המדינה לשנת 2022-2021 – 90 עמודים.

פטין מולא: ב-90 עמודים, כבוד היושב-ראש, אין מילה על העדה הדרוזית.

פטין מולא: לא מוזכרת במילה העדה הדרוזית.

פטין מולא: כבוד השרה, שרת החינוך, איך תפתחו את מערכת החינוך בעדה הדרוזית כששנתיים אין תקציב של הרשויות המקומיות?

פטין מולא: ואני שומע ואני רואה ברשתות החברתיות שכבוד היושב-ראש עבאס מנסור השיג 30 מיליארד שקל לחברה הערבית, כולל לעדה הדרוזית – 3 מיליארד שקל לבני העדה הדרוזית.

פטין מולא: מצד שני אני שואל את חמד עמאר, השר במשרד ראש הממשלה, ידידי – הוא אומר לי: 3 מיליארד שקל, זה מה שמצאנו.

פטין מולא: אף אחד לא הגיש תוכנית חומש לעדה הדרוזית ואין תקציב לעדה הדרוזית, וזה לא נכון.

מנסור עבאס: אבל יש תוכנית ויש החלטת ממשלה.

פטין מולא: אין תוכנית ואין החלטת ממשלה.

פטין מולא: תשימו את זה על השולחן – –

מנסור עבאס: אני אשלח לך.

פטין מולא: – – שכל חברי הכנסת והעדה הדרוזית יקבלו את התוכנית.

פטין מולא: התוכנית שיש במשרד ראש הממשלה, כבוד היושב-ראש, הכנו אותה והייתה בוועדת הכספים, על סך 3.7 מיליארד לכפרים הדרוזיים בגליל ובכרמל ו-1.5 מיליארד לרמת הגולן.

פטין מולא: זה 5.4 מיליארד שקל.

פטין מולא: אף אחד לא רואה את זה באוצר – ככה טען השר במשרד האוצר חמד עמאר.

פטין מולא: ומצד שני אתה אומר: אני הבאתי 3 מיליארד, והוא אומר: הבאתי 3 מיליארד.

פטין מולא: מי מכם באמת הביא את הכסף?

פטין מולא: ואם זה נכון, מתי הכסף הזה יעבור לרשויות המקומיות הדרוזיות כדי שיוכלו להתנהל בכבוד וברווחה?

פטין מולא: אני שואל היום שאלה: עם כל התקציב הזה – אתה אומר, ושמעתי את הנאום שלך שאתה אמרת שהתדיינתם עם חברי הכנסת.

פטין מולא: ידידי מופיד מרעי מכחול לבן, ידידי עלי סלאלחה ממרצ, האם מישהו דיבר איתכם על כזה דבר?

פטין מולא: האם מישהו הביא בפניכם שיש תוכנית לעדה הדרוזית?

פטין מולא: במה מדובר?

פטין מולא: על מה מדובר?

פטין מולא: באיזה סכום?

פטין מולא: באיזה היקף?

פטין מולא: מתי נראה את הכסף הזה ברשויות המקומיות?

פטין מולא: יש פורום של ראשי הרשויות המקומיות שהוא מכין.

פטין מולא: אנחנו הכנו במשרד ראש הממשלה תוכנית, הבאנו, עשינו סקר מה הצרכים של העדה הדרוזית עד לשנת 2035.

פטין מולא: העדה הדרוזית בשנת 2035 תהיה 197,000 איש; היום – 170,000 איש בלי תקציב.

פטין מולא: אתה היית במשרד האוצר.

פטין מולא: חילקו כספים.

פטין מולא: איפה העדה הדרוזית בעניין?

מופיד מרעי: כשיאושר התקציב.

פטין מולא: איך?

מנסור עבאס: משפט אחרון, חבר הכנסת.

מופיד מרעי: כשיאושר התקציב.

פטין מולא: אבל אין תקציב, לא מוזכרת בשום מילה העדה הדרוזית.

פטין מולא: מאיפה יביאו את הכסף?

פטין מולא: מהיכן?

פטין מולא: אני מחזיק כאן

פטין מולא: מסמך – – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת פטין מולא.

מנסור עבאס: תודה.

פטין מולא: שנייה.

פטין מולא: אני כאן מחזיק מסמך.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אלכס קושניר.

פטין מולא: כבוד היושב-ראש – – –

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: הזמן תם.

מנסור עבאס: קיבלת תשובות.

מנסור עבאס: תודה.

פטין מולא: תודה רבה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה.

מנסור עבאס: אחריו – חברת הכנסת מירב בן ארי.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת – קשה לי לומר "נכבדה" באירוע שאנחנו נמצאים בו.

יצחק פינדרוס: זה אחד מהשיאים של מופעי הצביעות שאי-פעם הגענו אליו.

יצחק פינדרוס: אני זוכר כשאריק שרון, אבי ההתנחלויות, קיבל החלטה על התנתקות.

יצחק פינדרוס: כולם התקוממו על המהפך שהוא עבר, אבל זה היה תהליך.

יצחק פינדרוס: הוא שלח קודם כול את אהוד אולמרט להתראיין, מי שזוכר.

יצחק פינדרוס: היה תהליך ארוך עם התייעצויות בחווה, מה טוב לו, מה לא טוב לו – יש הרבה קונספירציות איך זה קרה – וכולם עמדו נפעמים: איך יכול להיות שאיש הימין, הדבר הזה, הולך להתנתקות, לסוג תוכנית; אף אחד לא מבין מה ההיגיון שעומד מאחורי זה, למה בורחים מעזה; אין אפילו הסכם שלום, זאת אומרת גם לשמאל אין בדיוק היגיון בדבר הזה; ארצות הברית לא הבינה בדיוק מה הוא רוצה, אבל אמרה: that's what the Israelis want – ok; זה מה שהישראלים רוצים – תפדל.

יצחק פינדרוס: זה היה תהליך.

יצחק פינדרוס: פה קורה מופע של צביעות וכולם שותקים.

יצחק פינדרוס: כמו שאתמול עמד פה מישהו שהמפלגה שלו – תזכירו לי איך קוראים לה?

יצחק פינדרוס: ימינה?

יצחק פינדרוס: הוא עמד פה ונאם בפתוס: אין הבדל בין ימין לשמאל.

יצחק פינדרוס: כשהלכת לרשם המפלגות לרשום את השם של המפלגה שלך, לא זכרת את הטנק ממלחמת לבנון השנייה?

יצחק פינדרוס: נזכרת – מתי?

יצחק פינדרוס: אבל אתם יודעים מה?

יצחק פינדרוס: עוד משחק מילים.

יצחק פינדרוס: בסדר, כבר ראינו דברים יותר גרועים מזה.

יצחק פינדרוס: הוא בכלל לא מבין מה אנחנו פסלנו את השמאל.

יצחק פינדרוס: אני זוכר אותו גם נואם פה בפתוס על הימין האמיתי, לא הפייק ימין, הימין האמיתי, והוא פתאום לא מבין למה אנחנו בכלל מדברים על כאלה דברים, מה יש לנו נגד השמאל.

יצחק פינדרוס: אני בטוח שהוא כבר החליף את השם של המפלגה שלו לשמאלה, נכון?

יצחק פינדרוס: השם יוחלף.

יצחק פינדרוס: היום קוראים לזה "שמאלה", לא קוראים לזה "ימינה".

יצחק פינדרוס: אבל מופע כזה – עמד פה אדם שנה וחצי, לא הפסיק לדבר על קניית שלטון בתפקידים ובכסף, לא הפסיק לדבר על נורבגים ועל שרים ללא כלום ועל שרים לשום דבר, הוא היה חוד החנית במאבק בשחיתות הזאת, עמד פה באיזה פתוס.

יצחק פינדרוס: היושב-ראש היה צריך תמיד להתחנן: אלי אבידר – כמה פעמים הוזכר פה במליאה – –

מנסור עבאס: חברת הכנסת מירב בן ארי, חבר הכנסת כץ.

יצחק פינדרוס: – – כמה הוזכר פה במליאה, בכזה מין דרמטיות, "שלטון החוק"?

יצחק פינדרוס: הוא הוביל את הדגלים השחורים שם בבלפור, הוביל אותם, צעק כמו שצריך: זה פיקוח נפש, צריך להפגין בשבת על הדבר הנורא הזה, על ממשלת שחיתות מנופחת, נורבגית.

יצחק פינדרוס: הוא הרי לא דיבר על בעיות מדיניות, כי הוא מייצג מפלגה ימנית.

יצחק פינדרוס: הוא דיבר על שני דברים: חיסונים ושרים.

יצחק פינדרוס: ובתוך שנה, בקול דממה, אנחנו עומדים פה בדיון – זה לא יאומן; אנחנו משחקים בנדמה לי, הכול בסדר – עומדים פה בדיון למנות אותו לשר לכלום – –

מנסור עבאס: תודה.

יצחק פינדרוס: – – שזה, דרך אגב, לא היה אפילו בחלום של הממשלה הקודמת, שר לכלום וכלום, והוא דאג להתחסן לפני השרות הזאת.

מנסור עבאס: יפה.

יצחק פינדרוס: האם אין גבול לצביעות?

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

מנסור עבאס: אחריה – חבר הכנסת יעקב מרגי.

מנסור עבאס: סליחה, חבר הכנסת יואב קיש, חיים כץ, דוד ביטן, מירב בן ארי.

מנסור עבאס: בבקשה, אתם ממש מפריעים.

דוד ביטן: אני יושב בשקט.

יואב קיש: האחריות שלי.

קריאה: מירב, את עולה לדבר או לא?

מנסור עבאס: סליחה, מירב.

מנסור עבאס: מוותרת?

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב מרגי.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

יעקב מרגי: תקציב מדינה הוא לא רק סכומים, מספרים וסעיפים תקציביים, תקציב מדינה הוא גם כלי ביטוי של מדיניות של ממשלה.

יעקב מרגי: ספר התקציב הוא מורה דרך לממשלה בעיצוב ומימוש מדיניותה.

יעקב מרגי: כשתקציב המדינה מכיל מספר רב של מרכיבים שכל-כולם העלאת מיסים, הוא מסמן ומורה לנו את אופייה של הממשלה – ממשלה, לצערי הרב, שמנותקת מהעם, ממשלה שלא מבינה בכלכלה.

יעקב מרגי: הרי תמיד לימדו אותנו, באוצר לאורך כל השנים התנגדו לכל חקיקה שמטילה מיסים או מגדילה את נטל המס על אזרחי מדינת ישראל, מה גם שמדינת ישראל הינה מהמדינות המובילות במיסים ישירים ועקיפים.

יעקב מרגי: החטא הגדול ביותר של כל המיסים האלה שרוצים להטיל בתקציב החדש – או ברפורמות, כך זה מתקרא – שהממשלה משיתה על האזרחים, המיסים, כל-כולם יוטלו על השכבות החלשות ועל מעמד הביניים ללא רחם.

יעקב מרגי: רבותיי, כל המיסים שבכל אופן פורסמו ומופיעים בספר התקציב לא חלים, לא מזיזים, לא מדגדגים לעשירון העליון.

יעקב מרגי: הרי יש סוגיות, יש מיסים ששנים רבות יכלו לפתור אפילו את הגירעון בתקציב, אבל אף אחד לא העז להטיל אותם – לא על רווחי הון, לא על רווחים גדולים.

יעקב מרגי: ההפך הוא הנכון.

יעקב מרגי: גם הממשלה הקודמת נתנה פטורים ונתנה הקלות לגופים כלכליים חזקים, אבל לבוא בספר התקציב ולהשית כמה גזרות אחת אחר השנייה שכל-כולן על השכבות החלשות ומעמד הביניים, זה מורה עד כמה הממשלה הזאת עובדת אצל – אני לא אוהב להשתמש במילה אצל הטייקונים; אצל הכוחות החזקים במשק בכלכלה הישראלית.

יעקב מרגי: הממשלה הזאת לא העזה ולא תעז לגעת בכוחות השוק החזקים, כי מה לעשות, אותם כוחות גם שולטים במדיה שלנו, שולטים בנתחי פרסום הכי גדולים.

יעקב מרגי: זאת אותה ממשלה שנהנית מחסינות תקשורתית.

מנסור עבאס: תודה.

יעקב מרגי: היא לא תפתח את פתחי הגיהינום, שיתחילו לבקר אותה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, כמה משפטים אחרונים.

יעקב מרגי: אלה הימים הטובים והיפים של נערי האוצר, שקיבלו ממשלה חסרת ניסיון.

יעקב מרגי: שנים הם מנסים להעביר בכנסת את התוכניות שלהם ונהדפים כאן על ידי חברי כנסת שהיו שהיום בקואליציה ובעבר היו באופוזיציה.

יעקב מרגי: מה לעשות, ממשלה חסרת ניסיון.

מנסור עבאס: ההפך, ההפך.

יעקב מרגי: ממשלה חסרת ניסיון.

יעקב מרגי: גם אופוזיציה גם קואליציה נהדפו.

יעקב מרגי: נערי האוצר היום חוגגים, שמחים.

מנסור עבאס: כן, תודה.

יעקב מרגי: משפט אחרון.

יעקב מרגי: אלה נערי האוצר בוגרי הפקולטות של הכלכלה החדשה, של הימין הכלכלי, וחבל, חבל שהרבה חברי כנסת מהקואליציה לא מבינים שהם משרתים את הימין הכלכלי האכזרי, שמשרת את הטייקונים בלבד.

יעקב מרגי: תודה.

מנסור עבאס: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת אופיר אקוניס.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברות הכנסת, אדוני, הקואליציה הזאת היא בור ללא תחתית של שחיתות, השרה שאשא ביטון.

אופיר אקוניס: אתם מעלים מיסים כדי לממן את הג'ובים המיותרים והמומצאים שלכם, חבר הכנסת בן ברק.

אופיר אקוניס: הקואליציה הזאת קונה שלטון בכסף, אבל הכסף, אדוני, הוא כסף של הציבור.

אופיר אקוניס: מושחתים, אבדה לכם הבושה.

אופיר אקוניס: הכול כדי לקנות שלטון.

אופיר אקוניס: עמדתם עם שלטים ברחובות וצווחתם כאן צווחות אימה.

אופיר אקוניס: היה כאן כבר התרגיל המסריח ומריח ביחס לקואליציה הזאת.

אופיר אקוניס: היה כאן אלכס גולדפרב, שקיבל מיצובישי בתפקיד סגן שר.

אופיר אקוניס: חשבנו שזה שיא השפל, אבל עכשיו, הערב הזה, אדוני היושב-ראש, ממנים – חשוב שהציבור בבית שצופה בנו, והוא צופה בנו בהמוניו, השרה שאשא ביטון – הערב אתם ממנים – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש, חברת הכנסת עידית סילמן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד ביטן, אתה יכול לדבר בטלפון מחוץ לאולם.

אופיר אקוניס: הערב אתם ממנים, השרה שאשא ביטון, את אלי אבידר לשר מיותר – –

חיים כץ: הוא מפריע בכוונה.

מנסור עבאס: לא, הוא מפריע לחבר.

חיים כץ: דוד ביטן מפריע לאקוניס בכוונה.

אופיר אקוניס: – – לשר מיותר כדי שלא יצביע נגד התקציב.

אופיר אקוניס: אני אסביר את זה שוב לציבור הצופה בנו בבית, כי הופרעתי על ידך, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: לא על ידי, על ידי חבריך.

אופיר אקוניס: לא חשוב.

חיים כץ: אנחנו מתנצלים.

אופיר אקוניס: אין שום בעיה, ההתנצלות מתקבלת, אבל הציבור רוצה לדעת למה ממנים את אלי אבידר, השר כץ.

אופיר אקוניס: ובכן, למה ממנים הערב את אלי אבידר?

אופיר אקוניס: למה ממנים את אלי אבידר, חבר הכנסת בן ברק?

אופיר אקוניס: ממנים אותו לשר מיותר רק כדי שלא יצביע נגד התקציב.

אופיר אקוניס: ועוד, כאתנן פוליטי, חבר הכנסת אדלשטיין, היושב-ראש, בעוד כמה שעות הוא יתפטר מהכנסת כדי להכניס עוד נורבגי, בשיא של כל הזמנים; עוד עובד זר.

אופיר אקוניס: החוק הנורבגי המנופח, הענק, חסר התקדים, הגדול ביותר בתולדות המדינה, אדוני היושב-ראש – על חשבונם של מי?

אופיר אקוניס: מי משלם את זה?

אופיר אקוניס: הציבור משלם, חבר הכנסת כץ.

אופיר אקוניס: הציבור משלם את הג'וב המיותר הזה, הכול כדי לקנות שלטון.

אופיר אקוניס: אדוני, בממשלת נורבגיה יש 20 שרות ושרים בכל הממשלה.

אופיר אקוניס: בכל הממשלה יש 20 שרות ושרים.

אופיר אקוניס: כאן, חבר הכנסת בן ברק, יש כבר 24 שרים וסגני שרים שעשו את החוק הנורבגי.

אופיר אקוניס: אבדה לכם הבושה.

אופיר אקוניס: אתם מושחתים.

אופיר אקוניס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת, איך קוראים לחוק הנורבגי בנורבגיה?

קריאה: החוק הישראלי.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

מנסור עבאס: אולי יקראו לו החוק הישראלי שם?

מנסור עבאס: שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אני אקח אפילו פחות.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה.

מנסור עבאס: רק שלא יפריעו לך החברים.

יולי יואל אדלשטיין: לא, החברים לא יפריעו לי.

יולי יואל אדלשטיין: לגבי שאלתך, אני חושב שבנורבגיה מתביישים בזה שלחוק הזה קוראים החוק הנורבגי אחרי הפרשנות שנתנו לחוק הזה כאן בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חבריי חברי הכנסת, לגבי הדיון, מינויו של חבר הכנסת אלי אבידר, אין לי הרבה מה להוסיף.

יולי יואל אדלשטיין: אני ודאי מאחל לו הצלחה בתפקידו החשוב.

יולי יואל אדלשטיין: חשוב שגם יתפטר מהר מן הכנסת במסגרת החוק הנורבגי ויקדיש את כולו לפעילות המיניסטריאלית במשרד החשוב שהוא אמון עליו.

יולי יואל אדלשטיין: שיהיה לו באמת בהצלחה מכל הלב.

יולי יואל אדלשטיין: חבריי חברי הכנסת, שאלו אותי כמה חברים למה אני לא מתבטא עדיין בנושא הקורונה, הרי קורים סביבנו דברים נוראים.

יולי יואל אדלשטיין: אני באמת לא שייך לאלה שלמוחרת עזיבת המשרד, אדוני היושב-ראש, כבר מתחילים לבקר את אלה שבאו ואת אלה שירשו והם לא עשו כלום, ועוד לא עברו 20 שעות.

יולי יואל אדלשטיין: אני שותק כבר יותר מחודש, אבל אני מבטיח לכם שאני אתחיל לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: לא מספיקות הדקה או שתיים שנשארו לי.

יולי יואל אדלשטיין: יש עוד הרבה דיונים במהלך היומיים הקרובים, ואני מבטיח לספר לכם כמה עובדות על הקורונה, וגם לספר מה צפוי לנו בשבועות הקרובים.

יולי יואל אדלשטיין: לא כל כך טעיתי בעבר, לצערי הרב, ואני לא אטעה גם הפעם.

יולי יואל אדלשטיין: אבל בדקה שנשארה לי, אני רוצה לשפוך משהו שעל ליבי, ואני פשוט לא יכול להחזיק את זה בפנים יותר.

יולי יואל אדלשטיין: יחד עם עוד מיליוני אנשים, ביום ראשון, למרות כל מיני עיסוקים, התיישבתי ליד הטלוויזיה לקבל רגע של נחת, למרות שהיו גם דפיקות לב – מה יהיה בכל הלחץ עם אותו ארטיום דולגופיאט בגמר האולימפי.

יולי יואל אדלשטיין: הבחור הצנוע הזה, המדהים הזה, הספורטאי המצטיין הזה, לא קרס גם בגמר, כנראה בגלל האופי והצניעות שלו.

יולי יואל אדלשטיין: שמחתי יחד עם כל עם ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: דיברו גם על האחדות שהוא גרם לכולנו ורגעי נחת.

יולי יואל אדלשטיין: חבריי חברי הכנסת, ביומיים האחרונים הנחת הלכה.

יולי יואל אדלשטיין: קמה לה חבורה של עסקנים מגעילים, ולא חשוב אם הם נקראים אנשי ציבור או אנשי תקשורת או נבחרי ציבור – הם עסקנים מגעילים שמנסים להיכנס לארטיום הביתה וכמעט למיטה.

יולי יואל אדלשטיין: אין להם כל קשר לא אליו ולא לספורט ולא לאולימפיאדה.

יולי יואל אדלשטיין: ואני פשוט רציתי לומר לאותם אנשים, כאלה שגם שאלו אותו ברגע הנחיתה את השאלות המגעילות: אתם חבורה של עסקנים מגעילים.

יולי יואל אדלשטיין: בא לי להקיא מכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת אופיר סופר.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

יואב קיש: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני בוחר כן לדבר על נושא מינויו של אלי אבידר, ואני מניח שחבר הכנסת אבידר – בקרוב השר אבידר – כנראה צופה בנו.

יואב קיש: אני חייב לומר שבכנסות האחרונות הייתה לי חברות ויש לי חברות עם אלי אבידר, למרות שאנחנו הפוכים לגמרי בדעותינו; יש כזה בכנסת, זה קורה.

יואב קיש: אני הערכתי אותו על עמידה עקבית ואידיאולוגית גם כשהיא הפוכה לחלוטין מהעמדות שלי.

יואב קיש: אני חשבתי שנכון לעשות את חוק איכון השב"כ – הצלנו חיים של מאות אנשים בתקופת הקורונה; הוא התנגד נחרצות.

יואב קיש: אני ראיתי אותו בכל ההפגנות בבלפור – אני חושב שזה היה אסון למדינת ישראל, מה שקרה שם; הוא הלך והוביל את זה.

יואב קיש: אני שולל לחלוטין את כל הגישה שלו לגבי המגזר החרדי.

יואב קיש: אני חושב שהוא עושה פה טעות קשה מאוד ופוגע בעם ישראל.

יואב קיש: אבל לפחות היה עקבי, מה שבכנסת הזאת הפך להיות מוצר יקר במיוחד בממשלה בראשות בנט.

יואב קיש: עכשיו, מה קרה לאלי אבידר?

יואב קיש: הכלי היחידי שהיה לו – אני חושב שאפילו קיבל מגן הדמוקרטיה או משהו על הדברים שהוא עשה.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם, אני חושב הפוך לגמרי ממנו.

יואב קיש: איך את כל זה הוא מוכר?

יואב קיש: אלי, אלי, אני שואל אותך, ותעלה לבמה ותסביר לנו: איך אתה מוכר את כל זה בשביל מה שאתה הטפת נגדו?

יואב קיש: מה שאתה אמרת שזה שוחד – אתה לוקח ועושה את אותו דבר?

יואב קיש: אז אני מצפה מחבר הכנסת אבידר, שהיה נגד המהלכים האלה כל-כולו, שהטיף וקיבל פרס לדמוקרטיה על כך שהוא התנגד לזה, שיסביר, לפחות שיסביר מדוע הוא מוכן לקבל שוחד פוליטי, לקבל שר לכלום ושום דבר.

יואב קיש: להתפטר מהכנסת – מילא עוד היה נשאר בכנסת.

יואב קיש: אני חושב שהתופעה הזאת של שרים שמתפטרים מהכנסת, זה פשוט הפך להיות נורמה.

יואב קיש: ראינו את זה בכנסת הקודמת, זה נעשה במשורה, והיום, כשזה נורמה, אני חושב שלכולם ברור שזו נורמה פסולה.

יואב קיש: אז אלי, אתה הפנת עורף לכל מה שאתה מאמין בו, לפחות למה שאמרת שאתה מאמין בו.

יואב קיש: איך אתה יכול להסביר את זה לבייס שלך, אלה שבחרו בך, החברים שלך?

יואב קיש: איך אתה יכול להסתכל על עצמך בראי ולומר: אני עושה את מה שאני מאמין בו?

יואב קיש: ואני מפנה את השאלה הזו גם לכל מפלגת ימינה, חוץ משיקלי, ולכל תקווה חדשה: איך אתם יכולים להסתכל בבוקר במראה ולהיות כנים עם עצמכם ולהבין שמכרתם את כל האמונה שלכם, את כל האידיאולוגיה שלכם, בשביל נזיד עדשים?

יואב קיש: כי בסוף, הכיסא, לא משנה מאיזה עור הוא, הוא נזיד עדשים.

יואב קיש: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יואב קיש.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר סופר, בבקשה.

מנסור עבאס: אחריו, אחרון הדוברים – חבר הכנסת יעקב אשר.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, סגן השר אלון שוסטר, אני רוצה שתקשיבו.

אופיר סופר: אתם עוזרים לנו במלאכה החשובה היום.

אופיר סופר: עמד כאן אתמול ראש הממשלה נפתלי בנט וזעק כאן בדמעות תנין: לא פרנסה – לא מעניין; דיבר על חיבורים בעם ישראל; דיבר על ישראל הראשונה, דיבר על ישראל השנייה.

אופיר סופר: וכשהוא מדבר בכל הכאב הזה, מבטו מצטלב במבטי.

אופיר סופר: ואני חושב על אביבים, על דובב, על שתולה, על זרעית, ואני אומר: זה באמת לא מעניין אותו.

אופיר סופר: זה לא נובע מכוונה רעה, זה נובע מחוסר מודעות.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על ממשלת הניתוק – ממשלה שמנותקת מאיבריה; כל איבר ואיבר עושה מה שהוא רוצה – ומנותקת מהעם.

אופיר סופר: אז באמת, הוא לקח כותרת, יוקר המחיה, והתנתק לגמרי מכל הגליל, מהנגב ומכל החקלאות, ופתאום עצמאים בגליל ובנגב לא נחשבים שולמנים.

אופיר סופר: אותו דבר, בדיוק אותה חוסר מודעות עצמית, מגיע לידי ביטוי בתחבורה: לוקחים כותרת חברתית שקוראים לה "תחבורה ציבורית", אז ברור שתחבורה ציבורית עושים רק במרכז הארץ, ואז אנחנו מגיעים לאפס השקעות בנגב, בגליל.

אופיר סופר: כלום.

אופיר סופר: אז יכול להיות שבכפרים יעשו קצת תשתיות בתוך, כי הגיע הזמן לעשות את זה.

אופיר סופר: אבל אדוני היושב-ראש, איך נוסעים ממע'אר לכרמיאל בשעה ורבע?

אופיר סופר: איך?

אופיר סופר: איך נוסעים לעבודה בעכו בשעה וחצי?

אופיר סופר: בפריפריה אין פטנט כזה שנקרא תחבורה ציבורית.

אופיר סופר: אני לא חושב ששרת התחבורה עושה את זה מכוונה רעה.

אופיר סופר: אני פשוט חושב שמה שמאפיין את הממשלה הזאת זה ניתוק – ניתוק תרבותי, ניתוק גיאוגרפי, ניתוק מהעם.

אופיר סופר: מחליטים לעשות מס שיתרום לאקלים – חד-פעמי, כלים חד-פעמיים.

אופיר סופר: אבל זה אנשים שחיים, אתה יודע, ופחות צריכים את הכלים החד-פעמיים.

אופיר סופר: הם יודעים מה זה משפחות מרובות ילדים?

אופיר סופר: הם מבינים מה המשמעות של זה?

אופיר סופר: לא מבינים.

אופיר סופר: האם עומדת מאחורי זה כוונה רעה?

אופיר סופר: לא עומדת מאחורי זה כוונה רעה.

אופיר סופר: זה פשוט ניתוק.

יוראי להב-הרצנו: מה הניתוק בזה?

אופיר סופר: אנחנו מדברים על ממשלה שהיא מנותקת מעצמה – האיברים שלה, כל אחד פועל בצורה עצמאית – ומנותקת מהעם.

אופיר סופר: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אופיר סופר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: לפעמים מותר גם לאנשים מהשכבות החלשות להיות בריאים.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הכותרת של הדברים שאני רוצה להגיד היא "איך נפלו גיבורים".

איך אחד מחברי הכנסת שאני באופן אישי מחבב ומיודד איתו, למרות הרבה מאוד חילוקי דעות, למרות שהיינו קואליציה ואופוזיציה – הוא היה הפוך, אצלי בוועדה; איש של עקרונות, איש של דעות, איש אינטליגנטי ברמה גבוהה ביותר – איך יכול להיות שהדיון הזה מתקיים היום.

ואני רוצה לדון אותו לכף זכות.

אני רוצה לדון אותו לכף זכות, כי יש תופעות – אתה יודע, אדוני היושב-ראש, יש כאלה.

היושב-ראש, אתה יודע, אני אוהב לדבר איתך בחברותא.

יש כאלה שצריכים להוריד שקית של זבל לביתן האשפה – הם לא יכולים.

הריח מציק להם והם תמיד מחפשים את המתנדב בבית שיוריד את הזבל.

יש כאלה שכבר עובדים שנים על גבי משאית, בתברואה, באיסוף אשפה, ועליהם הריח כבר לא עושה את הרושם.

אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, מה שאנחנו רואים היום, הדבר הזה שאדם כמו אלי אבידר, שהוא באמת מזן אחר, כנראה, עם הרבה מאוד חילוקי דעות על דברים קיצוניים שהיו, אבל תמיד אמרנו שזה מגיע מהשקפת עולם – אז מה קרה?

איפה מנגנוני הבטיחות?

הוא נמצא היום בממשלה, אדוני, שגם אתה חבר בה באופן כזה, ככה, באוונטה, קוראים לזה, שירדו לביבים הכי נמוכים של רמאות, של חוסר אמת, של כל הדברים שהם הטיפו עליהם, עמדו כאן והטיפו, דרכו על זה ברגל גסה.

מנסור עבאס: כן.

תן לי לסיים.

כשאדם כמו אלי אבידר, שהיינו בטוחים – אני בטוח עד היום – אבל גם אדם כזה, כשמסתובב במשאית הזבל הזאת, של הצורה הזאת של הממשלה, עם הריח הרע שמדיפים כל הצעדים הצבועים שלה, גם הוא כנראה לא שם לב לריח המצחין של מה שקורה כאן היום.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב אשר.

מנסור עבאס: השרה יפעת שאשא ביטון תסכם את הדיון.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – בהחלט כנסת נכבדה, למרות החריקות שיש מדי פעם בחוסר דוגמה האישית שאנחנו נותנים כאן, אבל בהחלט כנסת נכבדה – השבוע, אחרי תקופה מאוד ארוכה – שנתיים, אולי קצת יותר – התחלנו להעביר את תקציב המדינה.

יפעת שאשא ביטון: העברנו אותו בממשלה – תקציב דו-שנתי שאמור להכניס קצת סדר בעבודת הממשלה ובעבודת המשרדים אחרי שנתיים שבהן המשרדים גוררים את עצמם באחד חלקי 12 כדי לקיים פעילות שוטפת.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר שבמשרד החינוך הצלחנו לתקצב פעילויות מאוד משמעותיות, שיביאו בשורה אמיתית לבתי הספר ולמנהלים.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהדגל המשמעותי הוא כל הנושא של האוטונומיה שתינתן לבתי הספר, גם בדמות תקציב, בדמות סל שעות ויכולת להכניס העשרה ותכנים ייחודיים, אבל לא רק; התחלנו גם באופן רשמי את המעבר של מעונות היום למשרד החינוך בהקצאה תקציבית שתבוא להקמה של תשתית עבור פיקוח ומערך בקרה שיאפשר שמירה טובה יותר על המסגרות שבהן יהיו הילדים שלנו; מנענו קיצוץ מאוד גדול של מעל 0.5 מיליארד שקלים; הכנסנו לבסיס התקציב את בית הספר של החגים ואת הצהרונים.

יפעת שאשא ביטון: חברים, זו בשורה אמיתית.

יפעת שאשא ביטון: ההורים כבר לא יצטרכו כל שנה לחכות עד לרגע האחרון כדי לדעת אם הדבר הזה יתקיים או לא.

יפעת שאשא ביטון: וזה רק בחינוך.

יפעת שאשא ביטון: בתקציב המדינה יש הרבה מאוד בשורות חשובות לציבור במדינת ישראל, ואני מקווה שנעביר אותו בצורה חלקה וטובה, כמו שזה היה בממשלה, בתהליך שיהיה בכנסת.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לשרת החינוך.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: על פי בקשת סיעת הליכוד – הצבעה שמית.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה לקרוא בשמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד סעיד אלחרומי – בעד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו משתתף בהצבעה ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד

קריאה: נגד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, נא לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים במליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח איתן גינזבורג – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – נגד מאיר כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת שמזכירת הכנסת לא קראה בשמו והוא נוכח במליאה?

מיקי לוי: אין כזה.

מיקי לוי: תמה ההצבעה.

מיקי לוי: בבקשה לבצע את הספירה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: להלן התוצאות: בעד – 54, נגד – 48.

מיקי לוי: הודעת הממשלה בדבר צירוף חבר הכנסת אלי אבידר לממשלה כשר עברה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אני מזמין את השר – חבר הכנסת רז – אני מזמין את השר אלי אבידר לדוכן להצהיר אמונים.

מיקי לוי: בבקשה.

שלמה קרעי: בושה.

שלמה קרעי: בושה.

שלמה קרעי: בושה.

מיקי לוי: תודה.

שלמה קרעי: תתבייש לך.

שלמה קרעי: תתבייש.

שלמה קרעי: תתבייש לך.

מיקי לוי: קרעי, חבר הכנסת קרעי, משההודעה עברה – – –

שלמה קרעי: תתבייש.

שלמה קרעי: תתבייש לך.

שלמה קרעי: לך תפגין נגד עצמך.

אלי אבידר: הייתה לך מפלגה.

אלי אבידר: הפעלת את המפלגה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבידר, לא לנהל שיחות.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי – – –

שלמה קרעי: זרקו אותך מכל המדרגות בליכוד.

שלמה קרעי: תתבייש.

שלמה קרעי: לך תצחצח נעליים של ליברמן.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, אנחנו הולכים להשבעה.

מיקי לוי: בבקשה, כבד את המעמד.

מיקי לוי: תודה.

שלמה קרעי: איזה מעמד לכבד?

שלמה קרעי: איזה מעמד?

שלמה קרעי: בושה.

שלמה קרעי: זה שהפגין נגד השחיתות, מתברר שהוא המושחת הכי גדול.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, לא לדאוג.

אלי אבידר: יהיה לנו זמן איכות ביחד.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי – – –

שלמה קרעי: המושחת הכי גדול.

אלי אבידר: כבר אני ביקשתי להחליף את השר ניצן הורוביץ כדי שיהיה לנו זמן איכות.

מיקי לוי: השר אבידר, בבקשה.

אלי אבידר: עדיין חבר כנסת.

מיקי לוי: לא, כבר שר.

מיקי לוי: ההצבעה עברה.

אלי אבידר: אני, אלי אבידר, בן יצחק ופורטונה, זכרם לברכה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אלי אבידר: (חותם על ההצהרה)

דוד אמסלם: מה היה אומר על זה אלי אבידר אם היה עכשיו באופוזיציה?

דוד אמסלם: מה היה אומר על זה אלי אבידר?

שלמה קרעי: תתבייש לך.

אלי אבידר: האמת היא, רציתי להיות שר הדיגיטל – לא רצו; אחרי זה ביקשתי את הכבלים – לא רצו; אחרי זה שר לנושא חלליות – גם לא רצו.

אלי אבידר: אבל הכי חשוב – – –

דוד אמסלם: שר בלי תיק, הכי טוב.

אורי מקלב: – – – בא לברך אותך?

שלמה קרעי: איפה ליברמן – – –

מיקי לוי: תודה רבה, חברים.

מיקי לוי: בבקשה שקט.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, אבקש להודיעכם, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק קיום דיונים בהיוועדות חזותית בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים בתקופת התפשטות נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון), התשפ"א–2021, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: [מס' מ/1413; דברי הכנסת, חוב' י"ג, ישיבה 37; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו עוברים לסעיף הבא, סעיף 6 – הצעת חוק שמירת הניקיון (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשפ"א–2021, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת גלעד קריב.

מיקי לוי: בבקשה.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת הנכבדים, ברכות לשר אבידר.

חוק ומשפט): בטרם אציג את הצעת חוק שמירת הניקיון, אבקש רק לציין שלפני דקות אחדות יושב-ראש הכנסת לשעבר דיבר על תחושת הבחילה שיש לו מההתייחסות של חלק מנבחרי הבית הזה לעובדה שהאלוף האולימפי לא יכול להינשא במדינתו.

חוק ומשפט): חבל שהוא לא חש בחילה מן העובדה שמדינת ישראל היהודית והדמוקרטית מונעת ממאות אלפי אזרחים להינשא במדינתם, ושהוא לא עסק בנושא הזה בין השאר כנציג של אוכלוסייה שנפגעת מן המדיניות המפלה.

חוק ומשפט): כל אחד והבחילות שלו.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להביא בפני המליאה את הצעת חוק שמירת הניקיון (הוראת שעה) (תיקון מס׳ 2), התשפ"א–2021, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

חוק ומשפט): חוק שמירת הניקיון, התשמ"ד–1984, קובע כי בקרן לשמירת הניקיון שהוקמה לפי החוק ינוהל חשבון נפרד לכספים המתקבלים מהיטל ההטמנה שמשלמים מפעילי אתרים לסילוק פסולת לפי הוראות החוק.

חוק ומשפט): לפי החוק, כספים אלה יועדו בעיקר לפיתוח והקמה של אמצעים חלופיים להטמנת פסולת שפגיעתם בסביבה פחותה מזו של ההטמנה ולעידוד השימוש באמצעים אלה.

חוק ומשפט): לצד מטרות עיקריות אלה נקבע בחוק כי ניתן יהיה להשתמש באחוז מסוים מכספי היטל ההטמנה שהתקבלו בשנה מסוימת, וככל שנותרה יתרה מאותם הכספים – עבור מטרות נוספות: חינוך והסברה, טיפול במפגעי אזבסט ושיקום אתרים לסילוק פסולת שההטמנה בהם הסתיימה.

חוק ומשפט): בשנת 2013 חוקק חוק שמירת הניקיון (הוראת השעה), ונקבעו בו מטרות נוספות שעבורן ניתן יהיה להקצות את כספי היטל ההטמנה, שעיקרן הסיוע לטיפול במפגעי פסולת ברשויות מקומיות המשויכות לאשכולות 1 עד 5 בדירוג החברתי-כלכלי שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

חוק ומשפט): עוד נקבע בהוראת השעה כי אחוז הכספים שניתן יהיה להקצות לטובת כלל המטרות הנוספות – הוותיקות ואלה שהותקנו בהוראת השעה – יהיה עד 35% מכספי היטל ההטמנה שהתקבלו בשנה מסוימת, ולא רק עד 25% כפי שנקבע בחוק המקורי.

חוק ומשפט): הוראת שעה זו הוארכה לראשונה בשנת 2017, וכעת מבוקש להאריכה שוב לתקופה נוספת של כשנה וחצי, עד לסוף שנת 2022.

חוק ומשפט): במהלך הדיונים בוועדה הוצגו בפנינו נתונים של הקרן לשמירת הניקיון בדבר הכספים שהתקבלו בה במהלך השנים האחרונות ולעניין המטרות שלשמן הוצאו כספים אלה.

חוק ומשפט): עוד הוצגו בוועדה, לדרישתה, דוחות הקרן לשמירת הניקיון בדבר הפעילות בשנת 2020, לאחר שאלה לא הוגשו במועדם כנדרש לפי החוק.

חוק ומשפט): מהנתונים שהוצגו בוועדה עלה כי במהלך השנים הצטברו בקרן כספים רבים שלא נוצלו לטובת המטרות העיקריות המנויות בחוק.

חוק ומשפט): עם זאת קיבלה הוועדה את עמדת הממשלה שלפיה הארכת הוראת השעה היא חיונית, ותאפשר לעת עתה להמשיך ולעשות שימוש בחלק קטן מכספי היטל ההטמנה גם לטובת המטרות החשובות של טיפול במפגעי פסולת קיימים ומניעת היווצרותם של מפגעי פסולת נוספים ברשויות מקומיות המשויכות לאשכולות הנמוכים בדירוג החברתי-כלכלי.

חוק ומשפט): בעקבות הצעותיו של חבר הכנסת אלון טל וביוזמת השרה להגנת הסביבה רשמה הוועדה לפניה במסגרת הדיונים את הודעת המשרד כי בשנה הקרובה, בין השאר באמצעות פנייה להנהלת הקרן, תיבחן הגדלת התמיכה בארגוני החברה האזרחית הפועלים בתחום הסביבה והגנתה, וגם על יסוד הודעה זו של השרה הוועדה קידמה את הצעת החוק.

חוק ומשפט): אני מבקש להודות לצוות הוועדה ולצוות הייעוץ המשפטי של ועדת הפנים והגנת הסביבה.

חוק ומשפט): להצעת החוק הוגשו הסתייגויות רבות, אך אבקש כי הכנסת תדחה הסתייגויות אלו ותתמוך בהצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוצע על ידי הוועדה.

חוק ומשפט): תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת קריב.

מנסור עבאס: עוברים לרשימת הדוברים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש, עשר דקות, אדוני.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שואל פה את חברי הכנסת: למה האופוזיציה אומרת שהממשלה הזו היא ממשלה מסוכנת?

יואב קיש: אני אגיד לכם מה הדבר המרכזי שאני רואה פה: זה לא המחדל בקורונה שעוד, לצערי, יעלה לנו גם ועולה לנו בחיים של אנשים; זה לא המחדל הנוראי בנושא הביטחון הלאומי עם איראן – יש פה אירועים שהם באמת מאוד מדאיגים.

יואב קיש: אני חושש מדבר אחד, וזה אובדן הזהות של מדינת ישראל.

יואב קיש: אנחנו במלחמה על זהותה של המדינה.

יואב קיש: יש שרים בממשלה הזו שרוצים להפוך את מדינת ישראל למדינת כל אזרחיה וגם בקואליציה חברים כאלה.

יואב קיש: אבל אני אילחם ואעמוד על כל מה שאני יכול בכל כוחי לשמר את הזהות של המדינה – מדינה יהודית-דמוקרטית.

יואב קיש: שרים, חברות כנסת וראש ממשלה חליפי שאפילו לא יודעים את הבסיס של הזהות היהודית והחשיבות של הר הבית לעם היהודי.

יואב קיש: שמענו את ההתייחסות הכל-כך שגוייה וקטנה של ראש הממשלה החליפי יאיר לפיד לאנטישמיות – הפך את זה לשנאה של ההוטואים והשווה את זה לכל מיני דברים אחרים, ופשוט פגע בהבנה של האנטישמיות.

יואב קיש: יש לנו בממשלה הזאת את חברי סיעת מרצ, את גבי לסקי, חברים בקואליציה מרע"מ, שפועלים בכל כוחם – שלום, גבי, שלום – חברים בקואליציה, נכון, שפועלים בכל כוחם לאזרח ולהכניס לתוך מדינת ישראל כמה שיותר פלסטינים.

יואב קיש: ויש לנו את יו"ר ועדת העובדים הזרים, אבתיסאם מראענה מהעבודה, שמצהירה פומבית שהיא רוצה לפעול כדי שכל המסתננים וכל השוהים במדינת ישראל, ביניהם בלתי חוקיים, ירגישו פה כמו בבית ויישארו פה.

יואב קיש: אז אני לא חרדי, חבר הכנסת קריב.

יואב קיש: אני לא חרדי ואני לא דתי, ואני מאמין שאיש באמונתו יחיה.

יואב קיש: אבל הזהות היהודית של מדינת ישראל חשובה לי.

יואב קיש: אני רוצה לגדל את ילדיי במדינה יהודית-דמוקרטית.

יואב קיש: אתה נמצא בממשלה שלא היית מעבירה את חוק הלאום.

גלעד קריב: עד שחוקקתם פה את חוק הלאום לא הייתה פה – – –

יואב קיש: אני אומר לך שזה הישג עצום, שזה הישג עצום שחוקקנו את חוק הלאום.

יואב קיש: ואני מבין את הכעס והרגישות שלך ואת הכעס של גבי לסקי על העניין הזה – ומן הסתם של מנסור עבאס פה, שמכבד את מעמדו כיושב-ראש הכנסת ולא מפריע – אבל אני אומר לכם, היה מאמץ, והינה, יושב לידך בני בגין, שהיה לדעתי גם חלק מחקיקת חוק הלאום בכנסת העשרים; תתקן אותי אם אני טועה – – –

גבי לסקי: – – –

זאב בנימין בגין: למזלם של מגישי החוק, פעלתי גם יחד עם חברי משה כחלון כדי לתקן אותו, ואז – – –

גלעד קריב: הקמתם ועדה, הקמתם ועדה – – –

יואב קיש: החוק הזה, חבר הכנסת בגין, בממשלה הזאת לא היה עובר, בוועדת שרים הזאת לא היה עובר.

יואב קיש: זאת הממשלה שאתה נמצא בה.

זאב בנימין בגין: אילולא התיקונים שהכנסנו – – –

יואב קיש: כל חוק נכנס ויוצא עם תיקונים.

קריאות: – – –

יואב קיש: כל חוק נכנס ויוצא עם תיקונים.

גלעד קריב: סירבתם להזכיר את מגילת העצמאות בחוק הלאום.

יואב קיש: מה הבעיה שלך עם מגילת העצמאות?

יואב קיש: אני לא מבין.

גלעד קריב: לי יש בעיה?

גלעד קריב: לך יש בעיה.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: מה הבעיה שלך?

יואב קיש: אני שמח, אבל בוא נשמע את אבתיסאם מראענה, חברת הקואליציה שלך, מקבלת את מגילת העצמאות.

יוסף טייב: איפה החרדים שלא מקבלים את מגילת העצמאות?

יואב קיש: מקבלים.

יוסף טייב: לא מקבלים.

יואב קיש: בוא נשמע את גבי לסקי מקבלת את מגילת העצמאות.

גבי לסקי: מקבלת את מגילת העצמאות על כל מילה.

יואב קיש: יופי, אני שמח, כי סיעת מרצ הורידה את המילה "ציון".

יואב קיש: אתם במרצ כבר לא יודעים מה זה להיות ציונים.

יואב קיש: הורדתם את המילה "ציונית" מהמפלגה שלכם.

קריאות: – – –

יואב קיש: אני מנסה לצעוק, אבל קשה לי עם זה.

יואב קיש: אתם במרצ הורדתם את המילה "ציוני", אתם מתביישים במילה "ציוני".

יואב קיש: חברת הכנסת לסקי, איך אתם לא מעיזים – שכחתם למה הגענו לפה?

גבי לסקי: – – –

יואב קיש: שכחתם למה הקמנו פה מדינה בארץ של אבותינו זה אלפי שנים?

יואב קיש: והחשש הגדול שלנו – ואני אומר את זה לכם, מי שעוד מסתכל על אנשי הימין כביכול בממשלה הזאת, כביכול, אני אומר – השילוב של השמאל, שהוא הדומיננטי בממשלה הזאת, עם בג"ץ, שעושה מטרייה חוקתית, שנותן לכם לעשות מה שאתם רוצים, עם תקשורת שמגבה את השמאל ועובדת במשימה להפוך את מדינת ישראל למדינת כל אזרחיה – את הדבר הזה אנחנו נמנע.

יואב קיש: אנחנו נילחם בזה.

יואב קיש: שותפים שלכם מרע"מ, ממרצ – להם זה מתאים.

יואב קיש: הם לא באו לפה במסווה של ציונים, אבל איך אתם נותנים לזה יד?

יואב קיש: זה מה שאני לא מצליח להבין.

יוסף טייב: פרוש הגיע – – – כציוני?

יוסף טייב: פרוש הגיע כציוני?

יואב קיש: אני אומר לך שאתם פועלים בניגוד לציונות.

יואב קיש: אתם עושים פה מדינת כל אזרחיה.

יואב קיש: אנחנו לא ניתן לכם את זה, ואני אומר לך עוד פעם: זה לא ייבחן על אם יש לך כיפה או אין לך כיפה.

יואב קיש: זה ייבחן על זה שיש לך זהות יהודית, על זה שאתה מצביע בעד חוק הלאום ואתה גאה בו, ולא שאתה מנסה לבטל אותו, ולא שעכשיו, בשביל להעביר תקציב, ליברמן ילך לרשימה המשותפת ואני לא יודע מה הוא ימכור להם.

יואב קיש: וכשאנחנו נלחמים על הנגב – וכן, יש גם בדואים אזרחי מדינת ישראל שמגיע להם שוויון זכויות.

יואב קיש: אנחנו לא במקום הזה.

יואב קיש: אנחנו רוצים שוויון זכויות – אישי.

יואב קיש: אבל יש פה רק מדינת לאום אחת.

יואב קיש: אין פה שוויון זכויות ללאומים.

יואב קיש: יש פה מדינת לאום אחת, וזאת מדינת הלאום של העם היהודי.

יואב קיש: ושיושב-ראש ועדת הפנים ייבחן לראות אם הוא מוכר את הנגב לפעילות בלתי חוקית – –

גלעד קריב: – – –

יואב קיש: – – אם הוא עכשיו, במקום הסדרה, עושה הפקרה.

יואב קיש: אנחנו נראה אם זו הפקרה או לא.

גלעד קריב: יואב, מי 12 שנים הפקיר את כל אוכלוסיית הנגב?

יואב קיש: אני אומר לך, קריב, חבר הכנסת קריב.

יואב קיש: הינה, יושב לידך בני בגין – הוא היה אמור לעשות את זה.

יואב קיש: לצערי – אני אומר לך את דעתי האישית – הוא נכשל.

יואב קיש: אורי אריאל, לדעתי, נכשל.

יואב קיש: נכשלנו.

יואב קיש: אני מקבל את מה שאתה אומר.

זאב בנימין בגין: לא לא לא, אדוני.

יואב קיש: לא הצלחנו לעשות שינוי.

יואב קיש: דרך אגב, ניסו, עוד מתקופת אריק שרון עם יישובי אבו בסמה, מה לא ניסו לעשות, ולצערי, לא הצלחנו.

יואב קיש: אבל אנחנו דבר אחד לא עשינו – לא הפקרנו את הנגב ולא מכרנו אותו לבדואים, ואת זה אתם עושים.

זאב בנימין בגין: יואב, אל תספר לי שנכשלתי.

יואב קיש: אתה הצלחת.

זאב בנימין בגין: הימין הכשילו את זה, חברים בליכוד הכשילו את זה, יחד עם חברים אחרים – – –

גלעד קריב: הפקרתם את כל תושבי הנגב.

יואב קיש: אתה היית אחראי לזה, חבר הכנסת בגין.

יואב קיש: בחיל האוויר מסתכלים על תוצאה סופית, ובזה אני מסכים עם קריב – אנחנו לא הצלחנו לעשות שינוי.

יואב קיש: נקודה.

יואב קיש: מי היה אחראי לשינוי?

יואב קיש: פעם אחת אתה, פעם אחת אורי אריאל, וממשלת ישראל בראשות נתניהו – –

גלעד קריב: לא, ראש הממשלה.

גלעד קריב: ראש הממשלה.

יואב קיש: – – הייתה צריכה לעשות את זה, לא הצליחה.

יואב קיש: אבל מעולם, מעולם לא מכרנו את הנגב כמו שאתם עושים.

גלעד קריב: יואב, דבר איתנו עוד כמה שנים ונראה מי עשה מה.

יואב קיש: בלי בושה, בלי בושה.

יואב קיש: אנחנו נראה.

יואב קיש: ואני אומר לך, אני רוצה לראות את הממשלה שלך – זה ויכוח קצת תיאורטי, אבל אם היינו עכשיו מביאים את חוק הלאום להצבעה, מי בממשלה שלך – –

אביר קארה: יואב, תגיד לו את האמת.

אביר קארה: תגיד לו את האמת – – –

יואב קיש: – – היה מצביע בעד חוק הלאום.

יואב קיש: אביר קארה, אתה היית מצביע בעד חוק הלאום?

יואב קיש: היית מצביע בעד חוק הלאום.

אביר קארה: תגיד לו כמה כסף נתתם.

אביר קארה: תגיד לו כמה כסף נתתם.

דוד אמסלם: הוא היה מצביע פעמיים בשביל חוק הלאום.

יואב קיש: אפס.

יואב קיש: לא דיברנו על כסף.

אביר קארה: כן?

יואב קיש: כן.

אביר קארה: הינה, תגיד.

אביר קארה: לא נתתם?

יואב קיש: לא דיברנו על כסף, לא דיברנו על שום דבר.

יואב קיש: אנחנו דיברנו על זה שלא נקים את הממשלה המסוכנת שלכם – – –

אביר קארה: דיברתם על כסף, דיברתם על שר פנים.

אביר קארה: תהיה כן, תהיה אמיתי.

אביר קארה: אתה הצעת לו את כל ההצעות האפשריות.

יואב קיש: הוא יודע פה, הוא נמצא לידי.

יואב קיש: אמר את זה ראש הממשלה.

יואב קיש: מעולם לא הוזכרו – – –

מנסור עבאס: כן, חבר הכנסת איוב קרא – תן לו – – –

יואב קיש: אביר.

מנסור עבאס: אביר, כן.

מנסור עבאס: סליחה.

יואב קיש: אביר, בנימה של התבדחות – אם הוא כבר קרא לך איוב קרא, אז אתה יכול גם להצביע בשביל איוב קרא.

אביר קארה: אני יכול להצביע גם בשבילך, יואב.

אביר קארה: אני יכול להצביע גם בשבילך.

יואב קיש: אז אני אשלים את דבריי, ואני רואה – – –

שלמה קרעי: עם אחד כמוך בקואליציה לא צריך נורבגי בכלל.

קריאות: – – –

אביר קארה: שלמה, תבוא אלינו לקואליציה – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת אביר – – –

אביר קארה: – – יש לנו רק שר התיישבות לתת לשלמה, אם הוא רוצה.

מנסור עבאס: יופי.

מנסור עבאס: תודה, תודה.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת יואב, תשלים את המשפט האחרון.

יואב קיש: אז אני מבין – יש פה שני סוגי אנשים בקואליציה שקשה להם לשמוע את הדברים שלי, אנשים, אולי, כמו אביר קארה, כמו בני בגין, שמכרו את כל האידיאולוגיה שלהם בשביל הכיסא, ויש אנשים מהשמאל כמו גבי לסקי ואחרים שלהם זה מתאים.

יואב קיש: אנחנו נילחם על זהותה של מדינת ישראל.

יואב קיש: לא ניתן לכם להפוך אותה למדינת כל אזרחיה.

יואב קיש: הזהות היהודית של מדינת ישראל, מדינה יהודית-דמוקרטית, תישמר על אפכם ועל חמתכם.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יואב קיש.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד ביטן, בבקשה.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: יש לך עשר דקות.

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש – –

מנסור עבאס: כן.

דוד ביטן: – – אני נותן חמש דקות לישראל כץ, בסדר?

דוד ביטן: אז אני – רק חמש דקות, ואחר כך הוא יהיה.

רון כץ: אני מוכן לתת לך חמש דקות שלי.

דוד ביטן: איך?

דוד ביטן: אין לך חמש דקות.

דוד ביטן: אתה רוצה להמציא את חמש הדקות?

דוד ביטן: לא, לא, רק חמש דקות.

מנסור עבאס: כן, סליחה.

דוד ביטן: אז אחר כך אתה, אחריי, ישראל.

דוד ביטן: טוב, קודם כול, החוק הזה שבזמנו חוקק הוא חוק טוב, אלא מה?

דוד ביטן: זה לא הצליח מי יודע מה, כיוון שיותר חשוב מאשר להטמין בנגב – ליצור אפשרויות אחרות של מחזור.

דוד ביטן: ולכן ההשקעה צריכה להיות כמה שיותר גדול במחזור, יותר מאשר לעשות הטמנה בנגב – אם אין לך ברירה, וזו הטמנה מאוד יקרה, גם שינוע, גם מחיר גבוה.

דוד ביטן: כמה שיותר אתה ממחזר, יש לך פחות להטמין בנגב, ולכן אני חושב שצריך להשקיע יותר בדברים האלה ולא – זה שמאריכים את הנושא הזה של קרן ההטמנה זה פחות טוב, כי זה נותן אפשרויות לרשויות המקומיות, במקום למחזר, לעשות דברים אחרים.

דוד ביטן: ולכן, אני בעד החוק בלית ברירה, אבל תכלס עדיף דברים אחרים וכמה שפחות להטמין בנגב.

דוד ביטן: התחלנו אז שיחה בינינו על כל מיני דברים, ואני שואל אותך שאלה באמת – תמיד כשאתה נמצא פה אז אני מדבר גם עליך, אתה יודע, אני לא משאיר אותך לבד בזירה.

דוד ביטן: אני שואל אותך שאלה: באמת אתה מרוצה מהצעת התקציב?

דוד ביטן: אתה לא מרוצה אבל אתה לא יכול להגיד את זה, כי מה עשו?

דוד ביטן: אני לא מבין.

דוד ביטן: אתה הפכת להיות – לקחת את כל התקציבים שהיו כל השנים, וזה באמת היה במשא ומתן הקואליציוני שאמרו לך: אני אתן לך 100 מיליארד שקל, כי 100 מיליארד שקל אנחנו מחלקים גם כך.

דוד ביטן: אתה לא הפטרון של המגזר הערבי או של המגזר הדרוזי.

דוד ביטן: אתה היית צריך להביא תקציבים נוספים במשא ומתן.

דוד ביטן: לא שאני מבקר אותך על המשא ומתן – השגת תוצאות, אין ספק בכלל.

דוד ביטן: אבל לבוא ולהגיד שאתה אחראי לכל התקציבים שגם כך נתנו בתקציב – הרי התקציב הזה הוא תקציב המשכי קודם כול.

דוד ביטן: אתה יודע, קשה לשנות תקציבי ממשלה.

דוד ביטן: זה כמו בעירייה.

דוד ביטן: אני הייתי בעירייה.

דוד ביטן: 95% – נכון, בני?

דוד ביטן: 96% מהתקציב כבר מסודר, אתה יכול לשנות 2%-3% מהתקציב, וזה כאילו תקציב של סדרי עדיפויות.

דוד ביטן: הרי אתה לא הולך ומפטר עכשיו את כל העובדים במדינה ועושה הכול חדש.

דוד ביטן: לכן אני אומר לך, ואמרתי לך את זה כל הזמן, שבעצם הם עובדים עליך.

דוד ביטן: אתה לא תקבל את מה – נכון שמבחינת יחסי ציבור זה טוב, כולם חושבים שבאמת אתה עושה את זה, אבל תכלס זה לא מה שייתן לך את הדברים האלה.

דוד ביטן: לכן אני אומר לך, תחשוב שוב אם זה שווה לך, כל הסיפור הזה.

דוד ביטן: תחשוב אם זה שווה לך.

דוד ביטן: ואני מאמין שאתה בחור חכם, אתה תוכל לדעת אם זה שווה לך או לא שווה לך בסופו של דבר.

דוד ביטן: כמו שזה נראה, זה לא שווה.

דוד ביטן: בסוף המגזר הערבי יתפכח ויגידו לך: מה עשית בעצם?

דוד ביטן: לא עשית לנו כלום.

דוד ביטן: מה נתת לנו?

דוד ביטן: שום דבר.

דוד ביטן: אתה מבין?

דוד ביטן: אני חושב שהגיע הזמן שתעשה בדק בית גם מבחינתך וגם תעשה חושבים מחדש.

דוד ביטן: התחלתי לדבר קודם על הקורונה.

דוד ביטן: אמרתי, ואני אומר, שאני לא מבין את הממשלה הזאת, איך היא מטפלת בקורונה.

דוד ביטן: קודם כול התחילה בכך שהיא לא צריכה לעשות שום דבר.

דוד ביטן: אנחנו נחיה לצד הקורונה – נכון, צריכים לחיות לצד הקורונה – ונראה מה יהיה.

דוד ביטן: בהתחלה הם לא הקימו קבינט קורונה בכלל.

דוד ביטן: אמרו: אין קורונה, הכול בסדר.

דוד ביטן: אבל כולם ידעו שהווריאנטים יכולים להיכנס פנימה ואז יהיה לנו סיפור חדש.

דוד ביטן: היו צריכים להתארגן על זה.

דוד ביטן: אחר כך תקפו אותנו על כל חוקי הקורונה שעשינו, ועכשיו הם מעבירים את אותם חוקים בדיוק.

דוד ביטן: אולי יושב-ראש הוועדה יגיד, אולי, שיש שינויים.

דוד ביטן: אני לא עוקב אחרי זה כי אני לא יושב – בגלל הסכסוך בין האופוזיציה לקואליציה אנחנו לא באים לוועדות, אז אני לא יודע אם יש שינויים.

חוק ומשפט): אין שינוי.

חוק ומשפט): מאריכים את החוק כפי שהוא.

דוד ביטן: מאריכים.

דוד ביטן: אתה רואה?

דוד ביטן: אז מה יצא?

דוד ביטן: במקום לקחת את כל החוקים שהיו בתקופה הקודמת, בשנה הקודמת, ולהאריך את כולם בבת אחת ואז יש לך את כל מכלול החוקים כדי לטפל בקורונה, מאריכים כל שבועיים אחד.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: כי פתאום רואים שיש בעיה שצריך לטפל בה.

דוד ביטן: אז תעשו – תעבירו את כל החוקים, יהיו לכם את כל כלי העבודה כדי לטפל בקורונה בלי קשר אם אתה צריך אותם או לא צריך אותם, במקום כל פעם להגיד: אוה, יש איזושהי בעיה, עכשיו אני צריך לבודד, עכשיו אני צריך לסגור את נמל התעופה, עכשיו אני צריך – בשביל מה?

דוד ביטן: אדוני יושב-ראש הוועדה, שייתנו לך את כל החוקים בבת אחת, תגמור את העניין לפחות לחצי שנה, ואחר כך, אם תרצה לשנות משהו לפי ההתרחשויות בשטח, תעשה את זה.

דוד ביטן: אתה מבין?

דוד ביטן: אבל לא עושים את זה ושוב לא מטפלים וכל הזמן הם באים.

דוד ביטן: מה הם עושים?

דוד ביטן: קחו לדוגמה את הנושא של נסיעות לחו"ל.

דוד ביטן: מפחדים לבוא לציבור ולהגיד לו שאנחנו סוגרים את נמל התעופה, או לא נותנים לציבור לטוס בתקופת יולי-אוגוסט.

דוד ביטן: מה הם עושים?

דוד ביטן: כל יום הם מתכנסים, קובעים שמדינה מסוימת אדומה, אי-אפשר לנסוע אליה.

דוד ביטן: תאמין לי, יש מדינות שהמצב שם הרבה יותר טוב מפה.

דוד ביטן: הם מחליטים שהיא אדומה, אז עכשיו אף אחד לא יכול לנסוע – – –

מנסור עבאס: כן, חבר הכנסת.

דוד ביטן: מה, סיימתי?

מנסור עבאס: כן.

דוד ביטן: איי, חבל, חבל.

דוד ביטן: טוב, בסדר, סיכמנו – – –

זאב בנימין בגין: יש לך עוד דקה.

דוד ביטן: לא, אין לי.

מנסור עבאס: יהיו עוד הזדמנויות.

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, זה יהיה חבר הכנסת היחיד באופוזיציה שידבר על הצעת החוק.

מנסור עבאס: דיבר עניינית.

דוד ביטן: אז אני יורד ומעביר את השרביט לישראל כץ.

דוד ביטן: תודה רבה.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: אז יעלה ויבוא חבר הכנסת ישראל כץ.

מנסור עבאס: חמש דקות, אדוני.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אחרי שיצא לי לתאר קודם, הפעם באתי מצויד בתיאורו של מוחמד מג'אדלה, עיתונאי בעל מקורות.

ישראל כץ: ומה הוא כותב?

ישראל כץ: "האמת מאחורי מס עבאס.

ישראל כץ: הדיונים על תקציב המדינה התנהלו במקביל בשני חדרים: בפורום ישיבת הממשלה ובחדרו של מנסור עבאס.

ישראל כץ: השרים התחרו ביניהם על 35 מיליארדים שחילק עבאס – – – בזה אחר זה פקדו השרים ומנכ"לי המשרדים הממשלתיים את חדרו הצדדי של יושב-ראש רע"ם, מנסור עבאס, חדר שיועד לו במשרד ראש הממשלה בליל אישור תקציב המדינה בממשלה.

ישראל כץ: עבאס, שלא השתתף בדיוני הממשלה עצמם כיוון שאיננו שר, ישב בסמוך וניהל את המשא ומתן מול המשרדים השונים לגבי החלוקה התקציבית".

ישראל כץ: ואז הוא ממשיך לאחר מכן ואומר: "בכל פעם שהדיון בממשלה הופסק התחיל הדיון בחדרו הצדדי של עבאס במשרד ראש הממשלה, ולעיתים שני הדיונים התנהלו במקביל.

ישראל כץ: גורם המעורב במשא ומתן תיאר זאת כך" – ציטוט: "'מנסור עבאס ישב בחדרו כמו סולטאן" – ארטואורול – "וחילק – –"

מנסור עבאס: אז כנראה אתה תדרכת אותו.

ישראל כץ: ואללה, לא.

ישראל כץ: "'– – וחילק את התקציב שיש לו לשרים שהתחרו ביניהם לקבל יותר מהתקציב'".

ישראל כץ: ויש עוד תיאורים – – –

גלעד קריב: חבר הכנסת כץ, אתה מתכוון לישיבה של היושב-ראש בבלפור אצל ראש האופוזיציה?

ישראל כץ: ויש עוד תיאורים.

ישראל כץ: כלומר, בחדר הממשלה ישב – –

גלעד קריב: לא בבלפור?

ישראל כץ: – – ראש ממשלה דמה, נפתלי בנט, ללא סמכויות, ובחדר ליד ישב הסולטאן מנסור עבאס וחילק את המיליארדים לשרים.

ישראל כץ: הם עלו לרגל.

ישראל כץ: זה לא קשור לדרך הסיוע למגזר הערבי.

ישראל כץ: עשינו את זה, נמשיך לעשות את זה.

ישראל כץ: זה קשור לעניין פוליטי.

ישראל כץ: מס עבאס.

ישראל כץ: הינה, הוא חוזר על זה.

ישראל כץ: הוא מסביר מה זה מס עבאס.

ישראל כץ: זה המס שבעצם אחרי שהכנתי את כל התוכניות, עשרות חוקים שהביאו אותם על רפורמות – הרי תוך שבועיים לא המציאו חוקים חדשים.

ישראל כץ: לקחו מהמגירה אדומה – –

גלעד קריב: – – –

ישראל כץ: הוא לא אשם בזה, הם אשמים.

ישראל כץ: – – את כל הגזרות שזרקתי לשם, המיסים, ההיטלים, ודחפו את זה לליברמן.

ישראל כץ: ליברמן לא התעמק, לקח את הכול ואמר: זה לא מיסים, זה חינוך הציבור מחדש, שינוי התנהגות הציבור.

ישראל כץ: נו, באמת.

ישראל כץ: מה זה, מחנות לחינוך מחדש כאן?

ישראל כץ: ולכן מה שקרה, שבשעה שסוף-סוף הייתה אפשרות להביא תקציב פורמלי, בעצם שעבדו ולקחו ושינו.

ישראל כץ: ואני אמרתי – לא תיאור שלי, כן?

ישראל כץ: דיברתי על אותה סדרה בשם "ארטורול", "התחייה", מנקודת מבט אסלאמית, איך הם מתמרנים ומנווטים מלהיות מיעוט כדי להיהפך לרוב בסופו של דבר ולכבוש את קונסטנטינופול ולהכריע את האימפריה הנוצרית.

ישראל כץ: חבר הכנסת עבאס, אני מאוד מכבד אותך.

ישראל כץ: יש לך השקפת עולם.

ישראל כץ: אתה איש תנועת האחים המוסלמים שאל-בנא הקים ב-1928 ורוצה להשליט את האסלאם כאן על האזור.

ישראל כץ: אבל אנחנו מדינת היהודים, לא הממלכה הנוצרית הכושלת והמתמוטטת בקונסטנטינופול.

ישראל כץ: בירתנו ירושלים הייתה זה אלפי שנים ותישאר לנצח בירת העם היהודי במדינת ישראל, ואתה לא תכריע, לא בדרך הזאת ולא בדרך אחרת.

ישראל כץ: תפסת ראש ממשלה חלש, תפסת שר אוצר פראייר שלא מבין את החומר, והפקידים דחפו לו את הגזרות.

ישראל כץ: אבל יש כאן עם חזק, וישראל היא דמוקרטיה, והיא לא תאפשר, היא לא תאפשר את התהליך הזה שמנסה לעצב את הציונות לאותו כיוון שאתה רוצה להוביל אליו.

ישראל כץ: יש לך יעדים.

ישראל כץ: אתה מוכן להתפשר טקטית, בתחכום, אבל היעד שלך הוא ישות אסלאמית בכל רחבי האזור.

ישראל כץ: זה היעד, אחרת אתה לא איש האחים המוסלמים.

ישראל כץ: ארדואן הקים מפלגת-בת.

ישראל כץ: אתה הולך בשם הזה ואתה מצליח, מצליח לכופף התאגדות – זו אפילו לא ממשלה שתלויה בך.

ישראל כץ: ואתה יושב בחדר, והם עולים לרגל במדינת היהודים ומקבלים פירורים או נתחים ממך.

ישראל כץ: הצלחה גדולה לך – כישלון חמור של הציונות, של מדינת היהודים.

גלעד קריב: אבל – – –

ישראל כץ: אבל המדינה והציונות ינצחו.

ישראל כץ: וכמו שאמרתי, ירושלים היא לא קונסטנטינופול, וישראל היא לא האימפריה הצלבנית, ואתה – גם לא האימפריה הטורקית, שנעלמה לתמיד.

ישראל כץ: לא ארדואן יקים אותה, לא אתה תקים אותה.

ישראל כץ: אנחנו נשמור על מדינת ישראל, על החזון הציוני, נחזק אותה ונביא אותה לאותם מקומות שהיא צריכה להיות, ולא יעזור – הכניעה הזמנית הזאת והקנייה הזאת – הן ייעלמו.

ישראל כץ: אנחנו נחזור ונוביל את מדינת ישראל ואת החזון הציוני – להעצים אותו, להגביר אותו ולהגן עליו מפני איומים בחוץ ובפנים – ולא נאפשר לתהליך המסוכן הזה של ניסיון לפורר להתממש.

ישראל כץ: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שלמה קרעי.

שלמה קרעי: יש לנו פה שר במליאה?

אחמד טיבי: יש.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השמאל מנסה בכל דרך לבצע דה-לגיטימציה לביקורת הנוקבת והאמיתית של הימין.

שלמה קרעי: בכל פעם הם מנסים להשתמש בדבק אחר לסתימת הפיות של הימין.

שלמה קרעי: הפעם הגדילו לעשות חבר הכנסת שפע וחברת הכנסת רוזין, וקבעו למחר דיון נימוסים והליכות בוועדת הכנסת.

שלמה קרעי: שמעת, דודי ?

שלמה קרעי: תבוא מחר, יש סדנה.

שלמה קרעי: הם כותבים במכתב שלהם: "חברי הכנסת – – – מחויבים בדוגמה אישית וציבורית וכבוד הדדי".

שלמה קרעי: עכשיו, מיכל רוזין – – –

דוד אמסלם: הם עכשיו נזכרו בזה?

דוד אמסלם: איפה הם היו 12 שנה?

שלמה קרעי: חכה.

שלמה קרעי: מיכל רוזין רוצה ללמד אותנו דוגמה אישית וכבוד הדדי.

שלמה קרעי: דודי, זה כמו שיבוא אינדיאני משבט לא מתורבת שאוכל בידיים וינסה להעביר לנו סדנה איך אוכלים עם סכין ומזלג – זה בדיוק מיכל רוזין והחברים שלה ממרצ.

שלמה קרעי: תשמעו רק כמה ביטויים שלה ושל חבריה המתורבתים ויפי הנפש ממרצ: חבר הכנסת אילן גילאון התעמת עם חבר כנסת מהימין וקרא לעברו – תשמע, אדוני היושב-ראש: אתה המיץ של הזבל.

שלמה קרעי: אתה העורלה של הקו קלוקס קלאן היהודי.

שלמה קרעי: אתה הזבל שבזבל.

שלמה קרעי: ורוזין ישבה שם – מה חשבתם, שהיא אמרה לו: הלו, הלו, גילאון, תדבר יפה, כבוד הדדי?

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: היא החרתה החזיקה אחריו וקראה לו: פשיסט, טרוריסט.

שלמה קרעי: במקרה אחר מיכל רוזין יפת הנפש ציינה, בעדינות נפשה, כי מנהיגי הימין רוקדים על הדם, וחבר הכנסת מוסי רז אמר על תושבי אביתר – יהודים ציונים, מלח הארץ – לא, זה לא מה שהוא אמר עליהם, זה מה שאני אומר עליהם.

שלמה קרעי: הוא קרא להם טרוריסטים ועבריינים.

מוסי רז: – – –

שלמה קרעי: ואפילו – לך תקרא קצת תנ"ך ותראה מה הגבולות של ארץ ישראל, שהקדוש ברוך הוא נתן ליהודים.

שלמה קרעי: אנחנו יושבים כאן מכוח התנ"ך – –

מוסי רז: – – –

שלמה קרעי: – – מכוח זכות – – – על הארץ הזאת ולא בזכות כוח הזרוע שלך או של חבריך.

מוסי רז: ציונים הם בטוח לא.

שלמה קרעי: אתם מחקתם את המילה "ציונות" מהמצע שלכם, אז על מה אתה מדבר בכלל?

מוסי רז: גם זה לא נכון.

שלמה קרעי: אה, לא נכון?

שלמה קרעי: אולי החזרתם כי ראיתם שזה לא נראה טוב, אבל גם מחקתם.

מוסי רז: לא החזרנו ולא מחקנו.

שלמה קרעי: מחקתם.

שלמה קרעי: אתה יודע, אפרופו מיכל רוזין, שתכף אספר עליה, גם עליך – – –

מוסי רז: – – – תגיד שטעית, וחבל, כי אני אחרי זה – – –

שלמה קרעי: תקשיב עוד דקה ותשמע.

שלמה קרעי: בדיוק באותה סיטואציה – – –

מוסי רז: – – – לא מחקנו ולא הוצאנו ולא – – –

שלמה קרעי: אפילו מסגן השר המיותר יאיר גולן זכיתי לפנינים באופן אישי: פשיסט עלוב נפש, אפס – ככה הוא קרא לי.

שלמה קרעי: יפי הנפש המכובדים האלה ממרצ.

שלמה קרעי: מחר יש סדנה, מאי – – –

מאי גולן: זכיתם – – –

שלמה קרעי: מחר יש סדנה בוועדת הכנסת – מיכל רוזין הולכת ללמד אותנו איך להתנהג.

שלמה קרעי: ועוד היד נטויה.

שלמה קרעי: ואתם רוצים לשמוע מה הכי הזוי, אדוני היושב-ראש?

שלמה קרעי: אתה כבר נקלעת כאן להרבה דברים – – –

אחמד טיבי: שלמה, יושב-הראש, לא היושב-ראש.

שלמה קרעי: זה בדיוק מה שאמרתי.

מאי גולן: זה לא חייב.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, בדקתי את הנוהל.

אחמד טיבי: היא לא הבינה.

אחמד טיבי: סתם קפצת.

מאי גולן: נכון.

אחמד טיבי: אני מתקן בדקדוק בעברית.

אחמד טיבי: גם אני בטועים.

שלמה קרעי: אתה תיקנת – – –

אחמד טיבי: אז טוב עשית.

אחמד טיבי: לא אומרים אדוני היושב-ראש אלא אדוני יושב-הראש.

מאי גולן: לא, כי אני רגילה מאיתן גינזבורג, שהוא מתקן איך להגיד, והוא טעה.

אחמד טיבי: הוא תיקן אותך.

מאי גולן: הוא טעה והוא לא הודה בטעות.

אחמד טיבי: בדקדוק.

מאי גולן: לא, הוא טעה על פי הנוהל.

מאי גולן: הוא אמר לי שזה הנוהל וזה לא הנוהל.

מאי גולן: הוא טעה והטעה, אבל זה התנשאות – – –

שלמה קרעי: אתה רוצה לשמוע מה – – –

אחמד טיבי: טוב, את היית מאוד ספורטיבית וזרמת.

מאי גולן: זו טעות.

אחמד טיבי: תמשיכי לזרום, מאי.

שלמה קרעי: אתה רוצה לשמוע מה הכי הזוי, אדוני היושב-ראש?

שלמה קרעי: שבאמת הם חושבים שהם יפי נפש.

אחמד טיבי: שוב טעית.

שלמה קרעי: חושבים ככה.

אחמד טיבי: שוב טעית.

שלמה קרעי: מה טעיתי?

אחמד טיבי: היושב-ראש, אמרת פעמיים.

שלמה קרעי: לא, אתה לא מקשיב.

אחמד טיבי: הקשבתי הפעם.

שלמה קרעי: תבדוק את ההקלטה.

שלמה קרעי: אני אומר את זה שנים, תמיד – אדוני יושב-הראש.

אחמד טיבי: אוקיי, זה נכון.

שלמה קרעי: תמיד אני אומר.

אחמד טיבי: אם לא שמעתי, אז Delete.

שלמה קרעי: וגם תוסיף לי חצי דקה על התיקונים השגויים שלך.

אחמד טיבי: יתווסף.

שלמה קרעי: עד כדי כך הם חושבים שהם יפי נפש, עדינים ומתורבתים, שהבוקר חברת הכנסת רוזין ראתה בטוויטר את הציוץ שלי, שבו כתבתי את הציטוטים שלה ושל חבריה שהקראתי.

שלמה קרעי: היא אמרה לי: זה שקר.

שלמה קרעי: אני עכשיו מגישה נגדך תלונה לוועדת האתיקה.

שלמה קרעי: מלשינונית.

שלמה קרעי: אמרתי לה: מייד תקבלי אסמכתאות בטלפון.

שלמה קרעי: היא לקחה כבר את הטלפון, התחילה להקליד – אומרת לי: בינתיים אני כבר מכינה את המכתב, מנסחת את המכתב.

שלמה קרעי: אבל לא היה מכתב בסוף, כנראה, כי היא קיבלה את הציטוטים שלה, ראתה את עצמה במראה וגנזה את המכתב.

שלמה קרעי: המוסר הכפול של השמאלנים האלה והצביעות הזאת – זה פשוט לא ייאמן.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, ממשלת עשר המעלות ימינה נסחפה עמוק עמוק שמאלה.

שלמה קרעי: חוץ משיתוף הפעולה של ניר אורבך עם הניסיון הזה לסתום פיות לימין מחר, היום הוא גם ישב ובירך – שמעת דודי?

שלמה קרעי: היום ניר אורבך ישב ובירך את מראענה כיושבת-ראש ועדת העובדים הזרים.

שלמה קרעי: הימין הזה, ממשלת עשר המעלות ימינה – – –

מאי גולן: יושבת-ראש לוועדה לאזרוח מסתננים.

מאי גולן: בוא, היא רוצה לקבל את כל מי שנכנס לפה ולאזרח אותו.

שלמה קרעי: הוועדה להטבעת מדינת ישראל במסתננים.

שלמה קרעי: את אותה מראענה, שרק לפני כמה חודשים המפלגה של ניר אורבך הצביעה עליה בוועדת הבחירות המרכזית, לפסול אותה, כי היא מתנגדת למדינת ישראל.

שלמה קרעי: חברים, אתם לא השארתם אפילו עלה תאנה ימני או מסורתי אחד בממשלה הרעה הזאת.

שלמה קרעי: פורסם היום כי הגזרות הקשות על החלשים הולכות לממן גם הגדלה של הפנסיות התקציביות השמנות בצה"ל באמצעות תוספת הרמטכ"ל, שעד היום נחשבה ללא חוקית.

שלמה קרעי: זה כן, אבל להעלות את שכר החיילים – לא, בניגוד להבטחות הבחירות שלהם.

שלמה קרעי: מה כן עולה היום נגד החיילים?

שלמה קרעי: היום על סדר-היום הצעת חוק השיפוט הצבאי, או בשמה האמיתי:

שלמה קרעי: הצעת חוק הפקרת החיילים – חוק שיאפשר לפרקליטות הצבאית לפתוח בחקירה פלילית כנגד לוחמי צה"ל בלי למצמץ.

שלמה קרעי: הבטיחו חיזוק והגנה על לוחמי צה"ל, והם פשוט נלחמים בהם.

שלמה קרעי: נכשלים בכל אתגר.

שלמה קרעי: הגענו כמעט ל-4,000 מאומתים ביום, ולפי הפרסום של עופר חדד היום, 90% מהחוזרים מחו"ל לא עוברים בדיקה או שלא נכנסים לבידוד.

שלמה קרעי: אתם השתגעתם?

שלמה קרעי: שאשא ביטון, השרה, מה קורה איתכם?

שלמה קרעי: מה, שרן השכל עשתה עליכם פיילוט עם הלגליזציה שלה?

שלמה קרעי: בגלל זה אתם מנותקים?

שלמה קרעי: זו ממשלה ללא זכות קיום; ממשלה שמקעקעת את היהדות ורומסת את החלשים, לא תורה ולא מצווה, רפורמים, רמיסת הכשרות, דריסת השבת, ובקרוב מדינת כל אזרחיה; ממשלה ערלת לב.

שלמה קרעי: "אוטם אזנו מזעקת דל גם הוא יקרא ולא יענה".

שלמה קרעי: אני רוצה לומר לבנט, למתן כהנא, לאורבך, לכלפון ולשאר עלי התאנה הפסאודו-ימנים בממשלה הזאת, בקואליציה הזאת: עם ישראל שרד גלות נוראה, גזרות קשות, תקופות שמד, אבל יצא אחרי הכול איתן ברוחו.

שלמה קרעי: כל שונאינו ומבקשי רעתנו נעלמו להם מן העולם והושלכו לפח האשפה של ההיסטוריה.

שלמה קרעי: בנט, כהנא, אורבך, כלפון, לנו, לעם בישראל, אני לא דואג, הוא יעבור גם אתכם; אם תמכרו את ארץ ישראל, אם תפגעו במסורת, ביהדות, זו תהיה מכה קשה, אבל עם ישראל יחזיק מעמד.

שלמה קרעי: אבל מה יהיה עליכם?

שלמה קרעי: זו באמת המורשת שאתם רוצים להשאיר אחריכם?

שלמה קרעי: הרס היהדות, מכירת ארץ ישראל לאחים המוסלמים, שחיתות, פגיעה בחלשים – אנה תוליכו את חרפתכם?

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אם מעשים רעים היו מטילים צל, מדינת ישראל הייתה כבר שרויה בעלטה כבדה בגלל הממשלה הזאת.

שלמה קרעי: בושה וחרפה.

שלמה קרעי: לסיום, במעבר חד, בחצי הדקה שנשארה לי – – –

אחמד טיבי: אני מוסיף לך.

אחמד טיבי: אני מוסיף לך חצי דקה.

שלמה קרעי: תודה.

שלמה קרעי: אני רוצה לברך ליום ההולדת ה-36 את העוזר המסור והתותח שלי אלעד זמיר, היום, כ"ו באב.

שלמה קרעי: עליו אני יכול לקרוא את הפסוק "חזית איש מהיר במלאכתו לפני מלכים יתיצב".

שלמה קרעי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דוד אמסלם.

מאי גולן: יצרת תקדים, קרעי, עכשיו כולם ירצו – – –

דוד אמסלם: אל תפעיל, עוד לא התחלתי.

אחמד טיבי: אני אוסיף לך, הינה.

דוד אמסלם: אני עכשיו עושה רק הכנות, אתה רואה.

דוד אמסלם: אני רגיל.

אחמד טיבי: אוקיי, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר הפנים לשעבר הרב אריה דרעי, אני קורא החלטה, רואה בעיתון, סליחה, בעיתון הארץ לפני שבוע: בר לב דורש לבחון כל החלטה להרוס בתים בנגב ובמזרח ירושלים.

דוד אמסלם: הוא קיים דיון לפני כחודש בנוכחות מפכ"ל המשטרה, והוא אמר שהוא מבקש לבחון כל החלטה באופן פרטני.

דוד אמסלם: חבר'ה, המדינה שלהם, אמרתי לך, אדוני הארץ.

מאי גולן: מימים ימימה.

דוד אמסלם: אדון – סגן השר, המדינה שלכם.

דוד אמסלם: זו עבירה פלילית, אתה יודע.

יואב סגלוביץ': תקשיב, דודי – – –

דוד אמסלם: אתה יודע, אל תגיד לי "תקשיב".

יואב סגלוביץ': לא, אני אף פעם לא מתפרץ, לא מפריע אף פעם.

דוד אמסלם: אל תגיד לי "תקשיב".

יואב סגלוביץ': אמרתי – חבר הכנסת בן צור, אמרתי, שנייה אחת הוא מסתכל שמאלה, רואה אותי – – –

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: בגלל שמה אומרים בכירים במערכת אכיפת החוק?

דוד אמסלם: דרישה זו מהווה מכשול נוסף בדרך – אדוני המפכ"ל היה צריך להגיד לו במקום: אדוני השר, זאת לא הסמכות שלך.

דוד אמסלם: אתה עושה פה עבירה פלילית.

דוד אמסלם: אבל סגלוביץ', לכם מותר הכול.

דוד אמסלם: אתה יושב מצד ימין, הוא יושב מצד שמאל, כל הקצינים מפחדים מכם, הם שלכם, עובדים אצלכם.

דוד אמסלם: זה דבר שהיה צריך לפתוח את כל מהדורות החדשות, אבל אצלכם – מה פתאום, חס ושלום.

דוד אמסלם: אם אוחנה היה מעז לרמוז משהו, כל בכירי יח"א היו מזמינים אותו לחקירה, אבל פה נאלמו דום.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אתה יושב שם.

דוד אמסלם: אתה חינכת אותם, אמרת: הייתה לי הזכות, ויושב בר לב ונותן להם הנחיות.

דוד אמסלם: הוא חושב שהם טירונים בצבא.

דוד אמסלם: ועל מה?

דוד אמסלם: על כל ההריסות – 400,000, 500,000 הריסות במגזר הערבי ובנגב.

דוד אמסלם: אבל לגבי אביתר – כמה בתים, חבר'ה, חייבים להרוס.

דוד אמסלם: זאת מדינת חוק, ודבר שלא חוקי – צריך לטפל בו.

דוד אמסלם: אתה מבין את הצביעות שלכם?

דוד אמסלם: אתה מבין את המוסר הכפול שלכם?

דוד אמסלם: איפה שיש יהודים אתם מכים אותם, אתם כמעט שונאים אותם, בוודאי אם הם ביהודה ושומרון, וערבים – חס ושלום.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מנסור עבאס לא מרשה.

דוד אמסלם: איך נהרוס בנגב?

דוד אמסלם: הרי הורסים דבר לא חוקי, אתה יודע.

דוד אמסלם: לא הורסים בית חוקי.

דוד אמסלם: במזרח ירושלים לא הורסים בנייה חוקית, אתה יודע.

דוד אמסלם: במערב, דרך אגב, אין לו בעיה שיהרסו; צריך.

דוד אמסלם: במזרח ירושלים ובנגב – חס ושלום.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אנחנו צריכים לנסוע עוד עם המכוניות, אתה צריך להיות סגן שר עם העוזרים, הוא צריך את המכונית ואת המשרד.

דוד אמסלם: אבל מנסור עבאס כנראה לא יסכים לזה.

דוד אמסלם: אז תראו מה שאני אומר, אתם פוגעים בביטחון מדינת ישראל הלכה למעשה, אתם פוגעים בכל חוק וכל נורמה.

דוד אמסלם: אתם שמים את עצמכם לפני המדינה בכל נושא.

דוד אמסלם: אבל אתם עולים לפה – גם אתה – כמו צדיקים, מדברים בשקט – מה, אנחנו ממלכתיים.

דוד אמסלם: דודי אמסלם, איך אתה מדבר?

דוד אמסלם: חבר'ה, זאת לא שאלה, אדוני סגן השר, איך מדברים; איך מתנהלים ואיך מתנהגים – זה מה שצריך לבחון.

דוד אמסלם: בוודאי שאתה יוצא החוצה, לא נעים לך לשמוע את הדברים האלה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לעבור, ברשותך, לנושא אחר.

דוד אמסלם: אנחנו שמענו את התוכנית הכלכלית של שר האוצר מר ליברמן.

דוד אמסלם: דרך אגב, אלה שיווקים, הרי ברור לך לחלוטין שהוא יושב על הכיסא חודש.

דוד אמסלם: הרפורמות האלה שהוא מתהדר בהן יושבות באוצר כבר שנים על גבי שנים, הם רק מחכים למי לשווק אותן, ובדרך כלל הם מצליחים איפה שבעצם אין שר שמבין את העניין, אז משווקים לו.

דוד אמסלם: אז הוא אומר: תשמע, יש לנו תוכנית, חבל על הזמן, יש לנו תקציב.

דוד אמסלם: אז אני אומר לו: תקשיב, התייקרות בנסיעה בתחבורה הציבורית – הרי אין דבר שהוא שגוי יותר מזה.

דוד אמסלם: הרי בכלל בלי קשר לנושא של התקציב, מדינת ישראל משקיעה הון עתק בתחבורה הציבורית, משום שיש פקקים, והם רוצים להעביר את האוכלוסייה מרכב פרטי לרכב ציבורי.

דוד אמסלם: אני כבר לא מדבר על השאלה מי בכלל נוסע, מי הם רוב משתמשי התחבורה ציבורית.

דוד אמסלם: הרי זה ברור – זה המגזר בעשירונים התחתונים, שאין להם כסף לכלי רכב.

דוד אמסלם: אז הוא אומר בטלוויזיה – אדוני שר האוצר לשעבר, מה הוא אומר?

דוד אמסלם: הוא אומר: לא, זאת נסיעה פרטנית.

דוד אמסלם: הוא אפילו לא יודע שאת הרב-קו אתה מטעין כל חודש ואתה נוסע איתו.

דוד אמסלם: והוא לא הבין שרוב הציבור, בעיקר המבוגר – בעיקר, דרך אגב, הפנסיונרים, ובעיקר גם העולים החדשים – הם משתמשים ברב-קו בגלל שאחרת כל נסיעה תעלה להם יותר.

דוד אמסלם: אבל מה, חס ושלום, למה שלא נעלה את זה?

דוד אמסלם: כי איזה פקיד שם שיווק לו את זה.

דוד אמסלם: הוא אפילו לא יודע על מה הוא מדבר.

דוד אמסלם: אגרת גודש – הוא מציע בעצם שישלמו בכניסה לתל אביב וביציאה מגוש דן, או מכל מיני טבעות, 25 שקלים ביום כמעט לכל כיוון.

דוד אמסלם: זאת אומרת, בכניסה – 25 שקלים, כשאתה יוצא זה בערך 50%, זאת אומרת, כמעט 40 שקלים כל יום.

דוד אמסלם: הרי מי ייסע שם?

דוד אמסלם: למי לא אכפת לשלם 40 שקלים ליום?

דוד אמסלם: מי שיש לו.

דוד אמסלם: אבל ברור שזה יפגע בעיקר באוכלוסיות החלשות ביותר.

דוד אמסלם: אני רוצה רק לספר לכם, כשהייתי בעיריית ירושלים האוצר העלה איזושהי מחשבה זדונית כזאת, לעשות אגרת גודש בכניסה לעיר – אז היה ראש העיר לופוליאנסקי – בשום פנים ואופן לא הסכמנו.

דוד אמסלם: בגלל שבסוף כל הדברים האלה מתנקזים לדבר אחד – שמי שיכול לחיות בארץ או במדינה הזאת זה העשירים, אין להם מגבלה, והחבר'ה שנמצאים בשכבות התחתונות יותר – יש להם מגבלה כזאת.

דוד אמסלם: אבל אני אמשיך – והוא גם רוצה להעלות את המס על המשקאות המסוכרים.

דוד אמסלם: איך הוא מסביר את זה?

דוד אמסלם: שיש הרבה סוכר וזה לא בריא.

דוד אמסלם: אז אמרתי: אם נלך לפי הלוגיקה הזאת, קודם כול בוא נמסה את הסוכר.

דוד אמסלם: הרי הסוכר הוא 100% סוכר; בשתייה יש 20% סוכר.

דוד אמסלם: אז קודם כול תמסה את הסוכר, אם אתה חושב שהסוכר לא בריא.

דוד אמסלם: ואיפה השוקולד?

דוד אמסלם: ואיפה הוופלים?

שלמה קרעי: אל תיתן לו רעיונות, דודי.

דוד אמסלם: לא, אני רק מסביר.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: תמשיך, תמשיך, דודי.

משה אבוטבול: – – – המע"מ?

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: עוד מעט אני אספר.

דוד אמסלם: הוא גם רוצה לבטל את הפטור ממע"מ על כל ההזמנות שמזמינים מחוץ לארץ כל החבר'ה הצעירים, עד 75 דולר.

דוד אמסלם: מה שנשאר לחבר'ה הצעירים – פה הוא רוצה לקנות לו ג'ינס, פה זה.

דוד אמסלם: הרי על מי מדובר?

דוד אמסלם: מי שיש לו כרטיס האשראי של ההורים שלו לא מזמין מעלי אקספרס – הוא הולך ישר למותג, קונה אותו ב-1,000 שקל.

דוד אמסלם: זה חבר'ה צעירים שעובדים פה קצת, עושים כמה לירות בימי שישי בערב, מוכרים פרחים.

דוד אמסלם: רוצים לקנות איזה זוג נעליים שלהורים שלהם אין לקנות – לא, גם את הלוקסוס הזה אנחנו ניקח.

דוד אמסלם: כלים חד-פעמיים – המס הוא לפי משקל.

דוד אמסלם: לא ראיתי דבר כזה.

דוד אמסלם: קח את זה, נניח, לפי העלות.

דוד אמסלם: לא – לפי משקל.

דוד אמסלם: אז ברור שהמשקל כמעט זהה.

דוד אמסלם: אז אחד שקונה את הדברים הכי טובים ב-20 שקלים ישלם עוד שקל, אבל אחד שקונה ב-4 שקלים וישלם עוד שקל – זה 20%.

דוד אמסלם: הוא רוצה למסות את זה בעשרות אחוזים.

דוד אמסלם: ביקור רופא – אותו סיפור.

דוד אמסלם: אני לא מדבר על הבלו, על החשמל, ארנונה.

דוד אמסלם: חבר'ה, זה מיסים במיליארדי שקלים.

דוד אמסלם: אבל לרגע לא עלה בדעתו למסות את הקוויאר – דרך אגב, קוויאר זה דבר מסוכן, זה דבר לא בריא – בוודאי לא את הבנטלי ואת המרצדס.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: חבר'ה נוסעים בזה, יכעסו.

אחמד טיבי: איזה חבר'ה?

דוד אמסלם: החבר'ה שהוא מכיר.

דוד אמסלם: את בעלי היאכטות; לא את המשקאות החריפים – דרך אגב, יש ויסקי שעולה גם 100,000, 150,000 שקל לבקבוק.

דוד אמסלם: את זה – חס ושלום.

דוד אמסלם: בוודאי לא את שעוני היוקרה, ובוודאי לא מס עיזבון, שהיה מכניס למדינה עשרות מיליארדי שקלים.

דוד אמסלם: עכשיו אני אסביר לך גם מדוע.

דוד אמסלם: שאלתי את עצמי מדוע ליברמן עושה את זה.

דוד אמסלם: הרי הוא יודע שזה פוגע בחלשים והם לא יצביעו בשבילו.

דוד אמסלם: אני הגעתי למסקנה, אדוני היושב-ראש, שהוא ויתר עליהם.

דוד אמסלם: זו מפלגת נישה, והוא מחפש עוד שני מנדטים צפונבונים עשירים מתל אביב, והוא מדבר אליהם.

דוד אמסלם: אליהם הוא מדבר.

דוד אמסלם: הוא לא שר האוצר של כל עם ישראל, זה לא מעניין אותו.

דוד אמסלם: תסתכלו טוב, חבר'ה, הוא נקודתי, הוא נועץ איפה שיש לו אלקטורט.

דוד אמסלם: הוא אומר: אני אראה להם כאילו כלכלת שוק חופשי.

דוד אמסלם: אין לי זמן להרחיב את כל הנושא של סיפור הפגיעה בחקלאות – וזה מה שהוא עושה.

דוד אמסלם: אבל למנסור עבאס יש להם מספיק כסף.

דוד אמסלם: זה – הכול בסדר.

דוד אמסלם: הרי צריך לאסוף את הכסף.

דוד אמסלם: לא חשוב שאני חושב שגם מרמים אותו, אבל איך הוא אמר?

דוד אמסלם: זה הוא תדרך.

דוד אמסלם: מי יתדרך?

דוד אמסלם: ישב כמו שייח' בחוץ, הביאו לו video conference, הביאו לו אוכל, הזמין גם בקלאווה; אמר לו המלצר: בקלווה אתה רוצה?

דוד אמסלם: אמר לו: לא, בקלאווה.

דוד אמסלם: היה צפונבון, אתה יודע, אחד מהשרים; לא מבינים מה זה בקלאווה.

דוד אמסלם: בקלווה.

דוד אמסלם: הבן אדם ישב ואישר להם סעיף-סעיף בראש, עשה לבנט ככה – אם אני עושה ככה זה בסדר ואם אני עושה ככה אתה מבין שצריך לעצור.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: אין לכם כבוד לאומי, אין לכם שום דבר.

דוד אמסלם: אתם ממשלה שמבזה את עם ישראל על בסיס יומי, על בסיס יומי.

דוד אמסלם: חבר הכנסת אלחרומי, אל תדאג, אתה תהיה יושב-ראש ועדת הפנים.

דוד אמסלם: הם יכשירו לך את 65 הדונם שהמשפחה פלשה אליהם.

דוד אמסלם: שטויות.

דוד אמסלם: אמרתי לך, תבקש עוד – צריך בשביל העיזים, הגמלים.

דוד אמסלם: צריך עוד איזה 200 דונם, זה לא עובד ככה.

דוד אמסלם: החבר'ה האחרים, יש להם אלפי דונמים, לכן גם זה יאושר.

דוד אמסלם: כשמנסור עבאס יושב בחדר שסידרו לו, חדר הממשלה הפרטי שלו, תגיד לו שיכניס גם את זה לחוק ההסדרים, נגמור את זה במכה, חבל בכמה שלבים.

דוד אמסלם: במכה שיחזירו לכם חצי מדינה והכול בסדר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הצעה טובה.

קריאה: לאיזו ועדה להעביר את זה?

ישראל כץ: לא השאירו לך כלום, אחמד.

אחמד טיבי: החצי השני.

קריאה: כבוד היושב-ראש, אתה לוקח ייעוץ על זה?

מאי גולן: לוועדת הכספים.

אחמד טיבי: חצי לסעיד וחצי לנו.

אחמד טיבי: חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אני וסעיד נשתווה.

אחמד טיבי: חמש דקות, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-ראש הישיבה, חבריי חברי הכנסת הנכבדים, אני מניחה שהשם הודיה מונסונגו מוכר לכם.

מיכל מרים וולדיגר: הודיה מונסונגו.

מיכל מרים וולדיגר: אני אגיד את זה שוב, כי כבר אמרתי את זה פעם אחת פה על הדוכן וגם בכמה ועדות, ושלחתי גם בקשה בכתב לשר החוץ וגם לסגנו.

מיכל מרים וולדיגר: לצערי, מאז הפעם האחרונה, ב-30 ביוני – עברו מאז 33 יום.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא יודעת אם מישהו מכם יודע מה זה להיות במעצר 33 יום בפרו.

מיכל מרים וולדיגר: אני מניחה שאף אחד מכם לא רוצה לדעת.

מיכל מרים וולדיגר: זה פשוט נורא.

מיכל מרים וולדיגר: אני אגיד את שמה שוב: הודיה מונסונגו – תכניסו את השם הזה טוב לראש – היא בחורה בת 26 עם צרכים מיוחדים.

מיכל מרים וולדיגר: הודיה עשתה שירות לאומי בתוכנית מיוחדת לאנשים עם צרכים מיוחדים בבת עמי, אחת מעמותות השירות הלאומי, ובזמנו נקבעה לה רמה שכלית תפקודית ייחודית של ילדה בת 12, לפי פסיכולוגים בארץ.

מיכל מרים וולדיגר: היא נעצרה בפרו אחרי שישראלי טמן בתוך המזוודה שלה בלי ידיעתה סמים, והיא נעצרה על הסמים.

מיכל מרים וולדיגר: היא הושמה בכלא נורא ואיום עם עכברושים ובתת-תנאים.

מיכל מרים וולדיגר: שם במסגרת המשפט בדקו אותה פסיכיאטרים מקומיים ומצאו שרמתה היא גיל שמונה – הם עוד החמירו יותר.

מיכל מרים וולדיגר: אז תחשבו שהבת שלכם, ברמת משכל של בת שמונה, יושבת בכלא בפרו על לא עוול בכפה.

מיכל מרים וולדיגר: היא יושבת שם מעל 600 ימים, ממאי 2019, ואנחנו כמדינה לא עושים שום דבר כדי להחזיר אותה הביתה.

מיכל מרים וולדיגר: היא שוחררה למעצר בית בעקבות מצבה.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו יודעים שהבחור שטמן לה פח ושם אותה במצב הזה הודה בעניין, כלומר מבחינה משפטית מצבה צריך להיות טוב.

מיכל מרים וולדיגר: עורכי הדין שההורים שלה שכרו – ולא מדובר בהורים עם יכולת כלכלית גדולה – מנסים ומנסים, ואף שלחו בקשות לפתרון מהנשיא שם, וזה לא צלח, ושוב הם מנסים, וזה לא צלח.

מיכל מרים וולדיגר: אני שואלת: איפה המקום שלנו כמדינה, שלנו כחברי כנסת?

מיכל מרים וולדיגר: יש בפרו צעירה שרמת המשכל שלה הוא של בת שמונה – היא עצמה בת 26 – שנמצאת שם במעצר בית.

מיכל מרים וולדיגר: אני חייבת לקרוא לכם – אני גם בקשר עם אחותה, כי אחותה היא רכזת שירות לאומי באותה עמותה.

מיכל מרים וולדיגר: היא שלחה לי איזו הקלטה שלה שבה אומרת הודיה כך: קשה לי לבד, אני רוצה לחזור כבר הביתה.

מיכל מרים וולדיגר: בבקשה, תגידי לראש הממשלה שישחרר אותי כמו ששחרר את נעמה יששכר – זה מפברואר.

מיכל מרים וולדיגר: שלחתי אליו מכתב.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא ילדה רגילה, אני עם צרכים מיוחדים, ברמת משכל של ילדה בת 12.

מיכל מרים וולדיגר: הוא צריך לעזור לי כמו שהוא עזר לכולם.

מיכל מרים וולדיגר: הוא רק צריך להרים טלפון לנשיא פרו ולהסביר לו שאני לא צריכה להישאר פה לא דקה ולא שנייה.

מיכל מרים וולדיגר: והיא ממשיכה וכותבת: לפני שבוע פגעתי בעצמי.

מיכל מרים וולדיגר: אני כבר הגעתי לסוף של עצמי, אבל אני לא רוצה לשים קץ לחיים שלי, אני רוצה לחיות ולחגוג בפסח – שוב, זה היה בפברואר – עם המשפחה שלי את יום ההולדת שלי.

מיכל מרים וולדיגר: היא ממשיכה, ואני לא אלאה אתכם.

מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת שכולנו פה צריכים לצעוק צעקה ולבקש גם משר החוץ וגם מראש הממשלה בנט שיתערבו לטובת הודיה מונסונגו.

מיכל מרים וולדיגר: היא חייבת, חייבת לחזור הביתה.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו פה נמצאים לעיתים בלילות לבנים.

מיכל מרים וולדיגר: תחשבו שהיא לבד שם, פשוט לבד, לבד.

מיכל מרים וולדיגר: ההורים שלה לא יכולים לנסוע לשם בגלל הקורונה, לא יכולים לעזור לה.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו, תפקידנו, חלק מהתפקיד שלנו זה לא רק להתנגח פה ולצעוק אחד על השני אלא לעזור לאזרחי ישראל, בוודאי אם הם אנשים עם צרכים מיוחדים, בוודאי להודיה, שנמצאת מעל 600 ימים בפרו.

מיכל מרים וולדיגר: אז בהחלט, אני קוראת שוב מעל בימה זו ומקווה שהפעם הדברים שלי כן ייפלו על אוזניים קשובות.

מיכל מרים וולדיגר: וכן, כל אחד ואחד מכם פה באולם – זה לא רבים – וגם אלה שלא באולם יעשו את המעשה ויפנו למי שצריך לפנות על מנת להחזיר את הודיה הביתה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אחמד טיבי: מיכל, את רוצה לחזור?

אחמד טיבי: כי תיקנו את הדוכן.

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: אחרי שיעור העברית שנתן כבוד היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: אז לא אטעה.

אחמד טיבי: בדיוק.

אחמד טיבי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: או שבערבית סייד א-ראיס, אומרים.

אוסאמה סעדי: אז – – –

אחמד טיבי: כן.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, חברתי וולדיגר דיברה על הודיה.

אוסאמה סעדי: כמה זמן היא הייתה – כמה זמן היא בבידוד?

מיכל מרים וולדיגר: מה, הבחורה?

מיכל מרים וולדיגר: היא מעל 600 יום כבר בפרו.

אוסאמה סעדי: 600 יום, וזה טירוף.

אוסאמה סעדי: באמת העניין הזה של הטיפול הנפשי הוא חשוב מאוד, וטוב שמשרד הבריאות ושר הבריאות עמדו על קבלת תקציב לעניין הזה של הטיפול הנפשי.

אוסאמה סעדי: אבל אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לדבר על מי שנמצא בכלא מאז אוגוסט 2020, מלפני שנה.

אוסאמה סעדי: אנחנו היינו ביחד במשפטים שלו ואחרי זה כשהוא נכנס לכלא – ואני מתכוון לשייח' ראאד סלאח – –

אחמד טיבי: נכון.

אוסאמה סעדי: – – שהוא נמצא בכלא, במאסר, בבידוד.

אוסאמה סעדי: מאז היום הראשון, מאז היום הראשון שנכנס, השב"ס שם אותו בצינוק לבד.

אוסאמה סעדי: הוא לא רואה אף אסיר, אף אדם, תארו לעצמכם, במשך כמעט שנה שלמה.

אחמד טיבי: עונש – – –

אוסאמה סעדי: זה עונש על עונש על עונש, והכול – למה?

אוסאמה סעדי: כי הוא נשא איזה נאום ופירשו אותו, עם פסוקים מהקוראן.

אוסאמה סעדי: אז בית המשפט נתן עונש, אבל למה לשים עונש על עונש על עונש?

אוסאמה סעדי: למה להחזיק איש בבידוד?

אוסאמה סעדי: מה הוא יעשה?

אוסאמה סעדי: אם ישימו אותו בתא, מה יעשה?

אוסאמה סעדי: ועורכי הדין שלו חאלד אזברגה ועומר חמאיסי ביקרו אותו, והמצב שלו קשה מאוד.

אוסאמה סעדי: ולכן אני קורא לשר לביטחון הפנים – אנחנו גם פנינו, אני פניתי אליו באופן אישי וביקשתי לאפשר לנו לבקר אותו.

אחמד טיבי: לבקר, כן.

אוסאמה סעדי: העניין הזה, אדוני היושב-ראש, של לאסור על חברי כנסת לבקר אסירים – הגיע הזמן לבטל את ההוראה הבלתי-חוקית, הבלתי-חוקתית הזאת.

אוסאמה סעדי: אוסרים על חברי כנסת ללכת לבקר בבתי כלא, לבקר אסירים, לראות, לתהות על תנאי המעצר ותנאי המאסר שלהם.

אוסאמה סעדי: נושא שני – היום התפרסמו תוצאות בחינות התאוג'יהי בגדה המערבית, ברצועת עזה ובירושלים המזרחית.

דוד אמסלם: תסביר לנו, מה זה תאוג'יהי?

אוסאמה סעדי: בחינות תאוג'יהי זה בגרות, זה בחינות הבגרות.

אוסאמה סעדי: שם, אתה יודע, מחכים לזה באותו יום, מפרסמים את זה ומקבלים את התוצאה בסמ"ס, בג'וואל.

אוסאמה סעדי: ראינו חגיגות, באמת, עם תוצאות מרשימות ואחוזי הצלחה, גברתי שרת החינוך – בערך 72%.

אוסאמה סעדי: אני מנצל את ההזדמנות לברך את כל התלמידים והתלמידות המצטיינים.

אוסאמה סעדי: יש מלא מצטיינים – 99.

אוסאמה סעדי: 7% – –

אחמד טיבי: יש 99.9%.

אוסאמה סעדי: – – מירושלים, מירושלים המזרחית, ממשפחת שוויקי, שאנחנו מכירים.

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: מברוכ.

אוסאמה סעדי: (אומר בערבית: ברכות לאלה המצליחים בבחינות התאוג'יהי האלה.

אוסאמה סעדי: ברכות עליהם.

אוסאמה סעדי: ) אבל אני קורא שלא להשתמש בזיקוקים ולשמור על הבריאות, כי אנחנו ראינו זיקוקים – מה הם יכולים לעשות.

אוסאמה סעדי: אפשר לחגוג, צריך לחגוג, אבל גם יש דרך לחגוג.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: תאמר את זה בערבית.

אחמד טיבי: )

דוד אמסלם: אבל לא רק זיקוקים.

אוסאמה סעדי: (אומר בערבית: אנחנו קוראים לחגוג, אבל ללא זיקוקים, ללא רעש, ללא – אפשר לחגוג, יש לכם זכות לחגוג אחרי המאמץ והלימודים במשך שנים ארוכות, מגיע לכם לחגוג, אתם צריכים לחגוג, אתם והמשפחות שלכם, אבל בלי זיקוקים, כי הם יכולים גם לפגוע.

אוסאמה סעדי: )

דוד אמסלם: אוסאמה, לפני שאתה יורד, תגיד: לא רק זיקוקים, כולל יריות באוויר וכל זה.

אוסאמה סעדי: הכול, גם יריות, בטח.

אוסאמה סעדי: אם אני מדבר על זיקוקים, אז בוודאי שיריות – – –

דוד אמסלם: כן, יריות.

דוד אמסלם: אז תגיד, תדגיש, שהחבר'ה לא יוציאו את הנשקים.

אוסאמה סעדי: (אומר בערבית: בלי ירי ובלי שום סוג של נשק.

אוסאמה סעדי: ) משפט אחרון לעניין החוק הזה, אדוני היושב-ראש – אנחנו תומכים בחוק הזה.

אוסאמה סעדי: מדובר בהיטל ההטמנה.

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים שיישובים ערביים רבים סובלים מהעניין הזה של אשפה, וצריך לחלק את היטל ההטמנה הזה על מנת שהרשויות האלה, במיוחד – היינו בג'דיידה-מכר, ויש שם בעיה גדולה מאוד של הרי פסולת.

אוסאמה סעדי: טוב שהמשרד לאיכות הסביבה מעלה את האחוז מ-25% ל-35% לצרכים של המועצות והעיריות, לכן אנחנו מברכים על החוק הזה ואנחנו תומכים בחוק הזה.

אחמד טיבי: אוסאמה, (אומר בערבית: דבר ראשון, אני רוצה להצטרף לברכות שלך לכל התלמידות והתלמידים שהצליחו בבחינת התאוג'יהי.

אחמד טיבי: )

אוסאמה סעדי: (אומר בערבית: ואני מצטער עבור מי שלא הצליח.

אוסאמה סעדי: )

אחמד טיבי: (אומר בערבית: לא היה להם מזל.

אחמד טיבי: כל הכבוד.

אחמד טיבי: )

דוד אמסלם: תרגמו, תרגמו, תסבירו לנו – – –

מאי גולן: מה זה, שעת סיפור?

אוסאמה סעדי: הוא מצטרף – – –

אחמד טיבי: דקה, אני אתרגם: יש תוצאות חסרות תקדים.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: יש תוצאות מדהימות – 99.9, 99.7, שוויקי – –)

דוד אמסלם: מה זה, התוכנית "סלם ותעלם"?

אחמד טיבי: (– – בירושלים.

אחמד טיבי: כל הכבוד לו ולמשפחתו.

אחמד טיבי: ברכות לכולם, לכל המחוזות בגדה ובעזה.

אחמד טיבי: כל הכבוד ואלף ברכות.

אחמד טיבי: )

קריאה: מרחבא, מרחבא.

אוסאמה סעדי: אלף מברוכ.

אוסאמה סעדי: אלף מברוכ.

דוד אמסלם: תעשו את הפזמון של "סלם ותעלם".

אחמד טיבי: האמת היא, דודו, שבגללכם, העם הפלסטיני, אין לו הרבה שמחות.

דוד אמסלם: אהה – – –

אוסאמה סעדי: אז הייתה שמחה של הצלחה בבחינות התאוג'יהי.

דוד אמסלם: – – – שיהיה להם אלף מברוכ.

דוד אמסלם: באמת.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: זה שמחה של אבא, של אימא, של הילד.

אוסאמה סעדי: דוד, איפה לשים את הכיסא הזה?

דוד אמסלם: של מי?

דוד אמסלם: באמצע.

אוסאמה סעדי: אין מקום.

אוסאמה סעדי: אין מקום.

אוסאמה סעדי: שמו את – – –

דוד אמסלם: זה של מנסור או מה?

אחמד טיבי: אנחנו – – –

דוד אמסלם: – – – זה מזהב.

דוד אמסלם: פה יושב משה, הוא אמר כמו סולטאן.

דוד אמסלם: פה באמצע הנגרים עובדים.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אוסאמה, שמו מוחמד שוויקי, התלמיד הראשון, הראשון בארץ, מירושלים, מוחמד השאם שוויקי.

אחמד טיבי: אללה ייתן לכם בריאות.

אחמד טיבי: ) אוקיי.

אחמד טיבי: עאידה תומא סלימאן, תפדלי.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, הם סגרו איתכם את התקציב או עוד לא? סגרו משהו?

דוד אמסלם: כמה מיליונים?

דוד אמסלם: לפחות מ-10 מיליארד אתם לא תסכימו.

דוד אמסלם: תחייך, תחייך.

דוד אמסלם: אני כבר יודע שהעבירו כמה משאיות.

אחמד טיבי: בברינקס, בברינקס.

אחמד טיבי: חמש דקות, בבקשה.

מאיר פרוש: דרך קטאר – – –

דוד אמסלם: אמרת לליברמן: אני מקבל רק מזומן – – –

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת הנכבדים, האמת, אני התכוונתי ואני הולכת לדבר על נושא אחר, אבל אני מוסיפה בעניין החוק שעומד לדיון היום, שהיה מן הראוי אולי להביא הצעה שהיא מעבר ל-25% מההכנסות של הקרן הזו.

עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר, הכסף הזה מגיע מהאזרחים עצמם.

עאידה תומא סלימאן: אומנם מי שמשלם את זה זה הרשויות המקומיות.

עאידה תומא סלימאן: אבל היה – הרי כולנו יודעים את הקפיצה במיסים, במיוחד מיסי הארנונה בשנים האחרונות, ואיך עשו שינויי סיווגים כדי לגבות את ההבדל במחיר פינוי האשפה וההטמנה שעושה המדינה עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: כאשר המדינה נכנסה לזה והממשלה החליטה מה שהחליטה, הקפיצו את המחירים שמשלמות הרשויות המקומיות על הפעולה הזו.

עאידה תומא סלימאן: גם כדאי מאוד שתהיה קצת שקיפות – איך משתמשים בכספים האלה והחלוקה שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהרבה מועצות מקומיות נהנו מהכסף הזה בנושאים שקשורים לפיתוח כל נושא הסביבה במועצות מקומיות.

עאידה תומא סלימאן: אבל שני דברים: היה כדאי להוסיף את האחוז של הכספים המחולקים, והיה כדאי מאוד גם קצת שקיפות בקרן שנשארה.

עאידה תומא סלימאן: אבל האמת, רציתי לדבר עכשיו על אחת ממה שקוראים לו הרפורמות שמגיעות עם התקציב, וזה הנושא של גיל פרישה לנשים, העלאת גיל פרישה לנשים, שקראו לו תחת כותרת מאוד מאוד מוזרה: שוויון מגדרי – כאילו קיבלנו שוויון בכול ונשאר רק העניין של גיל הפרישה.

עאידה תומא סלימאן: הנשים קיבלו שוויון בתעסוקה, קיבלו שוויון בהכנסה, קיבלו שוויון באפשרות להתקדם בסולם הדרגות בתוך מקום העבודה.

עאידה תומא סלימאן: קיבלנו שוויון, גם אין אלימות נגד נשים, אין כלום.

עאידה תומא סלימאן: שוויון מגדרי בתקציב הזה מתבטא בהעלאת גיל הפרישה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו, אני יודעת בקשר למחסור שקיים או יהיה קיים בגלל שנשים ותוחלת החיים שלהן עולה, וגם תוחלת החיים של הגברים – נכון, זה דבר טוב שתוחלת החיים של נשים יותר גבוהה משל גברים, אבל תראו מה קורה.

עאידה תומא סלימאן: רוצים לסגור את הפער?

עאידה תומא סלימאן: אז בואו נחשוב איך אפשר לסגור את הפער.

עאידה תומא סלימאן: אולי באמת לאכוף ולהבטיח שנשים יקבלו משכורת והכנסה שוויונית באותה עבודה שמבצעים הן והגברים.

עאידה תומא סלימאן: ידוע היום שממוצע השכר של הנשים לאותו תפקיד הוא 70% מההכנסה של הגברים.

עאידה תומא סלימאן: אם מישהו רוצה להעלות את ההכנסה של קרנות הפנסיה אז בבקשה, יעלו גם את ההכנסה של הנשים, שתשתווה להכנסה של הגברים תחת הכותרת של שוויון מגדרי ואז גם ההפרשות שלהן לפנסיה יעלו.

עאידה תומא סלימאן: דבר שני – יעשו מסלול של התקדמות בעבודה שהוא שוויוני, ואז גם נשים יכולות להגיע למשרות של מנהלים, עם משכורת יותר טובה, ויפרישו יותר כסף לקופות הגמל, ואולי סוף-סוף יעשו משהו, צעד חיובי, כלפי מה שנקרא עבודות או מקצועות של הצווארון הוורוד.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, כל המקצועות שברובם המוחץ נמצאות בהם נשים – תסתכלו על ממוצע המשכורות שם, על תנאי ההעסקה, על הגזל שנעשה והניצול שנעשה לנשים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אם משפרים את המצב הזה גם זה יכניס יותר לקופת הגמל והפנסיה של הנשים.

עאידה תומא סלימאן: אבל במקום זה אנחנו ניהלנו מאבק של שנים בכנסת הזו.

עאידה תומא סלימאן: חלק מחברות הכנסת, שהיום הן גם שרות והן נמצאות במוקד קבלת ההחלטות, היו חלק מהמאבק העיקש הזה שלא יעלו את גיל הפרישה לנשים לפני שייתנו פתרונות מאוד ברורים לקבוצות מוחלשות, שהחלטה מסוג זה תפגע בהם באופן ישיר.

עאידה תומא סלימאן: לצערנו הרב, הנוסח שהוסכם עליו, וגם הצביעו עליו בממשלה, לא מציין בפירוט את הפתרונות שנותנים לקבוצות המוחלשות.

עאידה תומא סלימאן: הוסמכה ועדה שאני מאוד מקווה שהיא תעמוד בזה וייתנו פתרונות.

אחמד טיבי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק אזכיר: הקבוצות המוחלשות הן נשים במקצועות שוחקים, נשים שלא יכולות לעבוד עד גיל 65 או 67 במקצוע הזה; עקרות הבית – שאחוז העבודה והתעסוקה בקרב הנשים הערביות הוא 34% – לכל עקרות הבית יהיו עוד שנים שלא תהיה להן שום הכנסה; נשים מפוטרות בגיל 50 פלוס שאף אחד לא יקבל אותן לעבודה.

עאידה תומא סלימאן: אז אולי, אולי – אני פונה פה לוועדה שהקימו – לפני שיביאו את זה להצבעה בכנסת, שיעגנו את הפתרונות בתוך חוק ההסדרים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת בוסו.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת אחמד טיבי אמר משפט ברדיו 103.

אוריאל בוסו: אני מסכים עם שתי האמירות שלו: יש ממשלת שיסוי ויש ממשלת מיסוי.

אוריאל בוסו: מה לעשות, עם שתי המשפטים האלה אני מסכים.

אחמד טיבי: שני.

אוריאל בוסו: עם שני, אני ספרתי.

אחמד טיבי: אני מניתי.

אוריאל בוסו: עם שני המשפטים האלה אני מסכים.

אחמד טיבי: אגב, קיבלתי הודעה האם אני מתקן רק ח"כים יהודים, כי לא תיקנתי את עאידה.

אחמד טיבי: היא אמרה שוָיון כל הזמן – אז זה שוְיון.

עאידה תומא סלימאן: לי מותר לטעות, כי כשתתחילו לדבר ערבית בדיוק כמו – – –

אחמד טיבי: מותר, מותר.

מאי גולן: תתקן בזמן אמת, לא אחר כך.

אחמד טיבי: – – –

אוריאל בוסו: אוסאמה דיבר כל כך הרבה זמן קודם בשפה הערבית.

אוריאל בוסו: הם גם משפחה.

אוריאל בוסו: אם מכרתם אותנו או לא מכרתם, אנחנו לא יודעים, אבל אתם יכולים להגיד מה שאתם רוצים.

אחמד טיבי: לא, איחלנו מברוכ לאלה שהצליחו בבחינות.

משה אבוטבול: למה לא עם קצת יריות באוויר – – –

אחמד טיבי: זה מה שאני משאיר לך.

אוריאל בוסו: במה הדברים אמורים?

אוריאל בוסו: היום הרי עלה סרטון של איזה אזרח ממושב בוסתן הגליל שהתבטא בצורה ממש מגעילה, מבזה.

אחמד טיבי: בצורה מגעילה, מבזה, תת-רמה, גזענית.

אוריאל בוסו: גזענית ממדרגה ראשונה.

אוריאל בוסו: ואני יודע שאתה תמיד גם מגיב אצלך שזה גזענות.

אחמד טיבי: אגב, זה דאבל גזענות, הוא פעמיים גזען – נגד ערבים ונגד חרדים.

אחמד טיבי: הוא אמר לו: אני לא סובל חרדים – – –

אוריאל בוסו: אחמד, לא נעים להגיד, אבל בדרך כלל זה מגיע ביחד.

מאי גולן: שתפו, שתפו.

מאי גולן: לא כולנו יודעים.

אחמד טיבי: מה, לא ראית?

אוריאל בוסו: היה איזה אזרח אחד במושב בוסתן הגליל – זה קיבוץ או מושב – ומישהו בא למכור את המשק שלו והוא הביא משקיעים.

אחמד טיבי: מתווך הגיע.

אוריאל בוסו: מתווך הגיע.

אוריאל בוסו: הגיעו לשם כנראה משקיעים או אנשים שבאו לקנות, אנשים חרדים.

אוריאל בוסו: מגיע לשם השכן והתחיל לצעוק על המתווכת שם, על המתווך.

אחמד טיבי: לקלל, מה זה "לצעוק"?

אוריאל בוסו: לקלל.

אוריאל בוסו: אי-אפשר אפילו להגיד את המילים שלו.

גלעד קריב: חבר הכנסת בוסו, רק נאמר שהוא היה אדם בודד.

גלעד קריב: זה חשוב – – –

אוריאל בוסו: היה אדם בודד, והבנתי שהוא גם נעצר, הוא זומן לחקירה.

אוריאל בוסו: אבל – – –

מאי גולן: מה זאת אומרת אדם בודד?

מאי גולן: ומה הקשר?

דוד אמסלם: מה זאת אומרת אדם בודד?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: למה התכוון הרב הרפורמי?

דוד אמסלם: לבן אדם מותר להרביץ ולקלל?

אוריאל בוסו: לא משנה.

אוריאל בוסו: הוא הבריח את האנשים וזה הוסרט.

מאי גולן: מה הקשר – – – זה מתרץ – – –

גלעד קריב: – – –

אוריאל בוסו: חבר הכנסת קריב.

אוריאל בוסו: אני רוצה להמשיך את הדברים, ושתדעי מה המשמעות של אדם בודד.

משה אבוטבול: גם כשחרדי עושה משהו אתה אומר: זה בודד, או שרק פה אתה מגונן?

משה אבוטבול: יאללה, תעשה לי טובה.

גלעד קריב: לא, כשזה אדם בודד – – – בודד.

קריאות: – – –

אוריאל בוסו: חבר הכנסת קריב, ציינת שזה בודד, אבל – – –

אחמד טיבי: בואו נמשיך.

אחמד טיבי: חברי הכנסת, בואו נמשיך.

אוריאל בוסו: אני רוצה להמשיך את מה שאמר היושב-ראש הנוכחי ברדיו 103, שיש ממשלת שיסוי.

אוריאל בוסו: כשיש ממשלת שיסוי זה לא מגיע על אדמה ריקה, ואז יש לך פירות באושים.

אוריאל בוסו: גם אם מגיעים יחידים, מפוזרים, בסוף ההסתה מחלחלת לאזרחים.

אוריאל בוסו: כשעמד פה שר האוצר, והוא היה לפני כן באופוזיציה ואמר לקחת את החרדים ולשים אותם במריצה – שומע בן אדם כזה ואומר: זה בן אדם שהוא ראש מפלגה, היום הוא שר אוצר.

אוריאל בוסו: אם הוא יכול להגיד לקחת את החרדים, לשים אותם במריצה ולזרוק אותם לפח ואף אחד לא אמר לו "אתה מטורף", אז הוא מרשה לעצמו להגיד: למה אתם מביאים את הזבל הזה לפה.

אוריאל בוסו: זה נקרא בן אדם יחיד.

מאי גולן: להפך – הוא מקבל חיבוק בתקשורת, מלטפים אותו, מחבקים אותו.

אוריאל בוסו: זו ממשלת שיסוי, כולל ממשלת מיסוי, לאחר התקציב אכזרי שהגיע לפה.

אוריאל בוסו: אתמול בלילה ישבתי פה וציינתי – אתה שמעת את המושג – שמעבר לגזרות, זה גם תקציב קנסות.

אוריאל בוסו: שמעתם שבן אדם שלא מגיע לרופא – מי בסוף מבטל בבלינסון איזה ביקור?

אוריאל בוסו: בן אדם שאשתו חולה; הרי האנשים, הצפונים, הולכים לתל אביב, לאסותא, רופאים פרטיים.

אוריאל בוסו: בן אדם מגיע לבית חולים – – –

מאי גולן: ליברמן יודע מה זה קופת חולים?

אוריאל בוסו: הוא מבטל תור לרופא – הוא משלם קנס.

אוריאל בוסו: רשום שם בתקנות: נטיל עליו קנס עד 50 שקל.

אוריאל בוסו: תגיד לי, הבן אדם הזה מסכן.

אוריאל בוסו: אתה יודע, פגשתי איזה בן אדם אחד, אמרתי לו: תגיד למה אתם לא הולכים?

אוריאל בוסו: היום יש רב-קו משולב, שזה גם קווים וגם אפיקים.

אוריאל בוסו: אומר: תראה, עוד 100 שקל להוסיף בחודש – וזה הרי נוחות, כשאתה יורד מאוטובוס – עוד 100 שקל בחודש להוסיף, אין לי את האפשרות.

אוריאל בוסו: יש אנשים כאלה.

אוריאל בוסו: אבל אלה שהגיעו לתקציב, הם מכירים בכלל את המושגים האלה?

אוריאל בוסו: הם פגשו פעם את האנשים האלה ש-100 שקל בשבילם זה חשבון?

אוריאל בוסו: אתה בשלוש דקות מוציא 100 שקל.

אוריאל בוסו: אני יושב פה לפעמים בפרסה ואני רואה גם שמזמינים קפה.

אוריאל בוסו: שר האוצר, אפילו פה בפרסה, הוא שותה קפה – אתם יודעים, אנחנו לוקחים חד-פעמי; הוא לוקח מכוסות הזכוכית היפות האלה, בצלחות מביאים לו.

מאי גולן: לא לרמה שלו, חד-פעמי.

אוריאל בוסו: זו אוליגרכיה לשמה.

אוריאל בוסו: אנחנו יודעים, אין מה לעשות – תקשיב, אתה לא מבין את המשמעות, ואתם חושבים שאנחנו סתם מתבטאים על הגזרות של החד-פעמי.

אוריאל בוסו: אתה יודע, זה ששר האוצר אומר על רב-קו שזה חד-פעמי, זה כמו שישאלו אותך: אתה יודע, היושב-ראש, אתה יודע מי זה האבא של רבי שמעון בר יוחאי?

אוריאל בוסו: אתה לא יודע מי?

אוריאל בוסו: אז אני אקרא עוד פעם: אבא של רבי שמעון בר יוחאי – יוחאי.

אחמד טיבי: יוחאי.

אוריאל בוסו: רבי שמעון בר יוחאי.

אוריאל בוסו: זה כמו ששואלים בן אדם: תגיד לי, כמה ימים הייתה מלחמת ששת הימים?

אוריאל בוסו: והוא מתחיל לחשוב.

אוריאל בוסו: זה המשך למה שאומר לך שר האוצר.

אחמד טיבי: זו לא אותה שאלה.

מאי גולן: נפלת – תודה.

אחמד טיבי: חשבתי שזה מישהו מוכר שאני לא מכיר.

אוריאל בוסו: זה בדיוק – תקשיב, כשעומד לך שר בערוץ 13 או 12 – – –

אחמד טיבי: דווקא את יוחאי הזה לא הכרתי.

דוד אמסלם: לא ידעת ש"בר" זה "בן".

אוריאל בוסו: עומד לך שר האוצר – אם זה לא אמיתי, זו בדיחה – אומר לך: מה זה, רב-קו זה חד-פעמי.

אוריאל בוסו: אבל רב-קו זה רב-פעמי.

אוריאל בוסו: אנשים מטעינים כרטיסים, אני מטעין את הכרטיסים של הילדים שלי בטלפון, עוד 100 שקל ועוד 100 שקל – תקשיב, זה עוד 20 שקל.

אוריאל בוסו: תגיד לאנשים – אז בסדר, אז אני יכול להתמודד עם עוד כמה מאות שקלים בחודש.

אוריאל בוסו: לבטל את ההנחות האלה בהינף יד – הוא אומר לעמית סגל: מתי אתה נסעת באוטובוס עם רב-קו?

אוריאל בוסו: תגיד לי, מה זה המשפטים האלה?

אוריאל בוסו: עם מי אנחנו מתעסקים?

אוריאל בוסו: עם איזה אזרחים?

אוריאל בוסו: מי משתמש באוטובוסים?

אוריאל בוסו: אני חשבתי, אגב, שחבר הכנסת בגין – אמרו שהוא נוסע באוטובוסים – הוא יילחם בזה.

אוריאל בוסו: אחר כך נזכרתי שחברי כנסת, יש להם לכל החיים רב-קו חינם, אז כנראה שזה לא הפריע לו, הגזרות האלה, הוא חלק מהקואליציה.

אוריאל בוסו: אבל זה הגזרות.

אוריאל בוסו: לכן אני אומר, אותו אחד מבוסתן הגליל, כשהוא אמר את מה שהוא אמר, הוא הגיע מאדמה פורייה לשיסוי שמצא פה – לא מהאופוזיציה, עד כמה שאתם מנסים לצייר.

אוריאל בוסו: אתה יודע מה?

אוריאל בוסו: אם אנחנו ניקח כאן את הטקסטים שנאמרו מהצד הזה בזמן שהם היו באופוזיציה, על בני גנץ – כשנכנס לפה כל פעם, מלמעלה היו יושבים פה, בלי לנקוב בשמות; שמע, הם מכובדים היום – – –

מאי גולן: למה?

מאי גולן: תזכיר שמות.

אוריאל בוסו: הם עמדו פה ואמרו: הינה הרזרבי והינה הגנב.

אוריאל בוסו: הינה, בכלל, כשהיה נכנס לפה מר נתניהו – אז לכן, שלא ינסו לחנך אותנו ולהגיד מי ומי, וצריך לזכור תמיד שיש שני צדדים למטבע, תרתי משמע.

אוריאל בוסו: אני מבטיח לך שאנחנו עדינים ליד מה שאתם עושים.

אוריאל בוסו: אנחנו מוכיחים לאזרחי מדינת ישראל: אנחנו נשמיע את קולכם, גם אם הונו אתכם, גם אם לקחו לכם את הקולות וגנבו אתכם.

אוריאל בוסו: אני תמיד אומר: תחשוב על אותה מצביעה שגרה בחיפה ונסעה שעתיים ברכבת כי כנראה הכתובת שלה בירושלים – נסעה שעתיים ברכבת, חיכתה שעה, לקחה פתק של חצי אגורה והצביעה – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אוריאל בוסו: – – שמה את האות והצביעה ימינה והונו אותה.

אוריאל בוסו: היא, כולה נאכלת, ואנחנו מייצגים אותה כאן.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

אחמד טיבי: בוסו, מה עשית עם ההצעה החשובה שלך לשים את דגל נורבגיה כאן?

אוריאל בוסו: אני רוצה לציין – אמרו לי שבדגל נורבגיה יש גם צלב, ולא ראוי שאני אבקש לשים צלב מאחור.

אחמד טיבי: אז ח"כ ערבי צריך להציע את ההצעה?

אוריאל בוסו: לפחות בהבנה שצריך להכיר בממשלת נורבגיה – למדינות תואמות יש ערים תואמות.

דוד אמסלם: יש לי פשרה: נלך על ההמנון הנורבגי.

מאי גולן: אבל בוסו, תציין שהוא נהנה מזה.

מאי גולן: זה לא רק שהוא עושה – – –

אחמד טיבי: חברת הכנסת מאי גולן, עד 20 דקות.

אוריאל בוסו: היא לקחה לי חמש דקות, אז היא צריכה לדבר מגרוני.

אוריאל בוסו: חלק תדברי בסגנון שלי.

מאי גולן: אני אשתדל.

משה אבוטבול: פשרה: דגל התורה.

אחמד טיבי: גם הצעה.

מאי גולן: אחמד היום פתוח להצעות.

אחמד טיבי: גישה מכילה.

מאי גולן: משהו לא בסדר עם הדוכן.

אחמד טיבי: אפשר לעזור למאי עם הדוכן, בבקשה?

מאי גולן: אבידר גם לקח שר בלי תיק וגם לקח את המדרגה.

מאי גולן: ראית מה זה, דודי?

אחמד טיבי: נא להתחשב במאי.

אחמד טיבי: יש דרגש?

מאי גולן: בסדר, לא נורא, אנסה להגביה את עצמי.

מאי גולן: אני רק אציין, חבר הכנסת בוסו – דיברת כל כך הרבה על מה שליברמן עשה, ותכף אני אדבר עליו באריכות – רציתי כל כך שתציין דבר חשוב.

מאי גולן: נכון, הוא מנותק, נכון, הוא לא יודע מה זה רב-קו, נכון, הוא לא יודע כלום, אבל הוא נהנה מזה.

מאי גולן: זו התעללות בחרדים, בפריפריה ובאוכלוסיות החלשות שהוא מתענג עליה, חבר הכנסת בוסו.

מאי גולן: הוא נהנה מזה, אני לא אומרת את זה סתם.

מאי גולן: מספיק להסתכל על הניתוק הזה שלו כדי להבין: זה לא מצמצום – הוא יכול לצמצם בעוד הרבה מקומות.

מאי גולן: הוא נהנה מזה.

מאי גולן: זה מהות הרוע, הרוע בבני אדם.

מאי גולן: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, אני מרגישה – רואים אותי נורמלי?

מאי גולן: דודי?

דוד אמסלם: רואים, רואים.

משה אבוטבול: רואים ושומעים.

מאי גולן: באמת?

מאי גולן: אני מרגישה – – –

אוריאל בוסו: בעיקר שומעים אותך.

מאי גולן: שומעים.

מאי גולן: זו הבעיה, שלא ישמעו בלי לראות.

מאי גולן: כנסת נכבדה, היום – אני אשתה מים.

מאי גולן: תחזיר לי את הדקה הזאת?

אחמד טיבי: אני אחזיר לך.

אחמד טיבי: שמת לב באיזה מצב רוח אני נמצא.

מאי גולן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

קריאה: אמן.

דוד אמסלם: עוד מעט יוציאו תקנה בכנסת שאסור לעשות את זה.

מאי גולן: הנוהל.

מאי גולן: איפה גינזבורג שיגיד לי שזה לא בנוהל?

דוד אמסלם: זה לא גינזבורג, זו משימה של הורוביץ וזנדברג.

מאי גולן: קארין בדיוק יצאה, חבל.

מאי גולן: הוא היה אומר שזה לא חלק מהרפורמה.

משה אבוטבול: גב' גולן, ברוח הדברים, במקום מאי גולן, נעשה סיוון גולן.

מאי גולן: יש לי כמה שמות.

מאי גולן: אתה יודע, הזכרת לי משהו, הזכרת לי: יש הרבה אנשי שמאל, מהאליטה – – –

משה אבוטבול: א.ב.

משה אבוטבול: יהושע.

מאי גולן: כן.

מאי גולן: שבטוויטר, השם המלא שלי – דודי, תשמע, השם המלא שלי, אני קרויה פלורה, על שם סבתא שלי העיראקית, זיכרונה לברכה, פלורה מאי בדרה גולן.

מאי גולן: עכשיו, הם חושבים שאני מסתירה את זה, ואני מאוד גאה בזה.

מאי גולן: סבתי הגיעה מעיראק, מבגדד, וזה השם המלא שלי בתעודת זהות.

מאי גולן: לכל שדה תעופה שאני מגיעה, לקופת חולים, הם קוראים לי פלורה.

מאי גולן: מה עושים אותם אליטיסטים, אתה יודע, שלא מחבבים אותי?

מאי גולן: מתגזענים עליי, בלשון המעטה: הם קוראים פלורה בדרה בטוויטר וחושבים שזה מעליב אותי: פלורה, פלורה.

מאי גולן: אני אומרת להם: זה לא מעליב אותי, זה השם שלי, אני גאה בזה.

מאי גולן: לא, את פלורה, למה את קוראת לעצמך מאי?

מאי גולן: שתבין.

משה אבוטבול: כמו אריה מכלוף.

מאי גולן: כן.

מאי גולן: אז מי ששומע אותי, אני פלורה בדרה גאה, וגם ביום לידתי הוסיפו לי מאי גולן, למקרה שתהיתם.

מאי גולן: רוצה לדעת למה אימא שלי הוסיפה לי?

אחמד טיבי: תפדלי.

מאי גולן: היא אהבה את המים שבגולן ואני נולדתי בחודש מאי, אז היא קראה לי על שם המים שבגולן ביחד עם שם סבתי העיראקית, זיכרונה לברכה.

מאי גולן: עכשיו אני אתחיל.

דוד אמסלם: זה היה פרק בהיסטוריה.

אחמד טיבי: היא מנצלת אותי עד תום.

מאי גולן: אתה במצב רוח.

מאי גולן: מתי עוד יצא לי?

מאי גולן: טוב, שוב, אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, אז היום – אני לא הייתי פה, אז לא רציתי לפספס את ההזדמנות – היום כולנו התכבדנו בהשבעתו של חבר הכנסת אלי אבידר לתפקידו כשר.

מאי גולן: אני לא הייתי כאן כדי לברך, ולכן היה לי מאוד חשוב לעלות ולברך עכשיו.

מאי גולן: שר בלי תיק – אגב, לא משתמע – מי שלא רואה, אני לא יודעת אם המצלמה יכולה לצלם, יש פה באזור השרים כיסא אחד עודף, כי פשוט יש פה כל כך הרבה שרים בממשלה המנופחת הזו, שביקרה את הממשלה הקודמת, ואין מקום.

מאי גולן: הלוואי שמצלמות הכנסת יוכלו לצלם את זה.

מאי גולן: אוסאמה סעדי קודם, נכון?

מאי גולן: וגם את שאלת, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, מה זה הכיסא הזה.

מאי גולן: אני לא יודעת איפה ידחפו אותו.

מאי גולן: אולי ישימו אותו פה, באמצע.

מאי גולן: בכל זאת, שר בלי תיק זה חשוב.

מאי גולן: ולפני שאני אפתח את דבריי, אני רוצה לציין מעל לכל ספק שאין לי דבר וחצי דבר נגד האיש, משהו אישי נגד האיש עצמו, אבל – וזה אבל גדול – נגד ארגון הפשע, ארגון הפשע הרשמי שבו הוא חבר, זה כבר סיפור אחר.

מאי גולן: על ארגון הפשע יש לי הרבה מה להגיד – ארגון שבשנים האחרונות, בעשרות השנים האחרונות, משחית לבלי הכר את הפוליטיקה הישראלית, עד לתהום עמוקה שאין כדוגמתה.

מאי גולן: עכשיו אני רוצה להתחיל בדברי הסבר קצרים, באמת, מאוד, על מהו פשע מאורגן.

מאי גולן: פשע מאורגן זה ארגון מסודר והיררכי אשר נועד לעסוק בפעילות עבריינית ובדרך בכלל למטרת רווח כספי.

מאי גולן: עכשיו, איך זה, אתם שואלים, מתקשר אלינו, לפוליטיקה הישראלית?

מאי גולן: אז זה מתקשר, ובגדול.

מאי גולן: אז אמרנו ארגון מסודר, אז בבקשה, להלן, ברוח התקופה, רשימת קבוצת הספורט האולימפית לעבריינות בחסות הפוליטיקה.

מאי גולן: אלו הם העבריינים המורשעים של מפלגת ישראל ביתנו: פאינה קירשנבאום, דאוד גודובסקי ורמי כהן, וכמובן היד עוד נטויה.

מאי גולן: עכשיו אני אומרת, בכל זאת, למה שתאמינו לי?

מאי גולן: אני בסך הכול חברת כנסת פשוטה, מן המניין, אבל – – –

אחמד טיבי: וגם שמך פלורה.

מאי גולן: פלורה בדרה גולן.

אחמד טיבי: בדרה.

אחמד טיבי: בדרה.

אחמד טיבי: אגב, בדרה – – –

מאי גולן: באדר.

מאי גולן: ירח.

אחמד טיבי: באדר, ירח.

מאי גולן: נכון, נכון.

מאי גולן: אגב, המשפחה שלי, אתה יודע, ברחה מפרעות הפרהוד, חבר הכנסת טיבי, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אני מקשיב.

מאי גולן: אימא שלי ברחה מפרעות הפרהוד והגיעה לארץ בגיל מאוד צעיר.

מאי גולן: אתה יודע, היא הגיעה לפה כמקלט, אבל היא תמיד מספרת לי שדווקא מי שעזר להגן עליה שם היו אחיהם הערבים, שמאוד מאוד אהבו אותם.

מאי גולן: חבל שהגענו לפה ואין לנו פה את הדו-קיום שדווקא היה בארצות אחרות.

מאי גולן: אבל בעזרת השם, בעזרת השם – – –

אחמד טיבי: אני מקווה שתלכי בדרך של אימא שלך.

מאי גולן: אני הולכת בדרכה.

מאי גולן: בזכותה אני – – –

אחמד טיבי: לא בטוח.

אחמד טיבי: לא בטוח.

מאי גולן: בטוח מאוד.

מאי גולן: אל תלכלך.

מאי גולן: בטוח מאוד.

אחמד טיבי: תזמיני אותה לכנסת לשיחה אצלי.

מאי גולן: הבנתי אותך.

מאי גולן: זה כבר – הבנתי אותך.

מאי גולן: עכשיו אני אומרת, למה שתאמינו לי?

מאי גולן: אני באמת חברת כנסת מן המניין, צעירה בסך הכול, אבל – ואני אגיד פה "אבל" הרבה, בדברים שלי היום – לאילי הצדק וחוכמה, דודי, אלו שזורם בהם דם אחר, לא כמו שלנו – דם אליטיסטי, כחול, טהור, מה שנקרא – להם הם יאמינו.

מאי גולן: אז אני החלטתי לצטט מן הכתובים, ואנחנו נקרא קצת היום מעט ממה שאמרו שופטי בית המשפט בכבודם ובעצמם.

מאי גולן: נתחיל עם הכוכבת פאינה קירשנבאום, סגנית שר הפנים לשעבר, מזכ"לית המפלגה – שנידונה, אגב, לעונש קשה של עשר שנות מאסר, והורשעה בריבוי, ריבוי של עבירות, כמו לקיחת שוחד, בקשת שוחד, הלבנת הון, עבירות מס, עבירות מרמה והפרת אמונים.

מאי גולן: וכך אמר השופט: קירשנבאום הייתה אמונה על הכספים הקואליציוניים ופגעה אנושות בעמותות ובעסקים שמהם נטלה שוחד.

מאי גולן: היא הזיקה לעצמה בשביל בצע כסף ושררה, ותוך סטייה עמוקה מדרך הישר לקחה שוחד באופן שיטתי, ערמומי ומתוחכם במשך שש שנים ומשמונה גורמים שלא קשורים זה לזה.

מאי גולן: זכויותיה הרבות כמשרתת ציבור שתרמה לחברה הישראלית מחווירות לנוכח הרקב המוסרי המשתקף משליחת ידה אל הקופה הציבורית שניתנה לה למשמרת.

מאי גולן: עוד הוא אומר, תקשיבו טוב: היא נהגה לדרוש תמורה כספית לשימושה האישי, למפלגה ולמקורבים בסך מצטבר של 2 מיליון שקלים.

מאי גולן: הנאשמת ניצלה את כוחה השלטוני.

מאי גולן: היא נשאה בתפקידים בכירים ומונתה על ידי יו"ר המפלגה לאחראית על הכספים הקואליציוניים.

מאי גולן: על ידי מי היא מונתה?

מאי גולן: אמר השופט: על ידי יו"ר המפלגה.

מאי גולן: לא טעיתי בציטוט של השופט.

מאי גולן: אין צורך להכביר מילים, אומר השופט, בעוצמה שהופקדה אצלה, והיא ניצלה את העוצמה להעדפות פסולות ולהעדפת אינטרס אישי.

מאי גולן: הדבר כמובן הוביל לנזקים משמעותיים – שימוש בתקציבי ציבור לצרכים פוליטיים.

מאי גולן: עכשיו אם כל זה לא הספיק לכם, אז אני אתן לכם עוד אחד.

מאי גולן: קבלו אותו: דאוד גודובסקי, בכיר נוסף במפלגת ישראל ביתנו, שהורשע בארבע עבירות של לקיחת שוחד, בשתי עבירות של בקשת שוחד ושלוש עבירות של הלבנת הון.

מאי גולן: הוא, אגב – – –

אחמד טיבי: מאי.

מאי גולן: כן?

אחמד טיבי: הוא בישראל ביתנו וקוראים לו דאוד?

מאי גולן: דאוד.

אחמד טיבי: מעניין.

מאי גולן: השם במקור רוסי.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: מעניין.

מאי גולן: כן, יש גם את זה.

מאי גולן: מעניין.

אחמד טיבי: כן.

מאי גולן: אתה תחקור את זה, אדוני היושב-ראש?

אחמד טיבי: כן – – –

מאי גולן: תבוא עם תשובה.

אחמד טיבי: מאיפה זה בא.

מאי גולן: הוא, אגב, נידון לשש שנות מאסר.

מאי גולן: וכך אמר בית המשפט בעניינו – כדאי להקשיב, כי לא תשמעו את זה בשום מקום אחר, אני מבטיחה לכם: במעשיו – יש לתת משקל לכך שעשה שימוש פסול ומושחת בכספי ציבור, שימוש נלוז בכספי ציבור, כדי להיטיב באופן חסר בושה עם מקורבים – כמה מפתיע.

מאי גולן: הנאשם השחית את אנשי עמותת "איילים" וניצל באופן ציני את רצונם להשיג מטרות ציבוריות כמו אחרים.

מאי גולן: הענישה, אומר השופט, חייבת להיות מחמירה.

מאי גולן: יש בה מסר חד וברור – להרתיע כל עובד ציבור באשר הוא.

מאי גולן: עוד אמר בית המשפט: עוצמת פגיעת הנאשם בערכים המוגנים חמורה ביותר.

מאי גולן: הנאשם היה אמון על נושאים מהותיים בפעילות המפלגה.

מאי גולן: הוענק לו – אני אומרת לכם בין לבין, תזכרו על ידי מי הוענק לו – הוענק לו כוח שלטוני רב ושררה.

מאי גולן: הוא שימש כפני המפלגה.

מאי גולן: הוא בחר לנצל כוחו זה כדי להתנות הקצאת כספים ציבוריים בניכוי עמלה המיועדת לטובה אישית או לטובת המפלגה.

מאי גולן: עכשיו ככה, לקינוח, כדי שניהנה ככה מכל הטוב הזה ונצא מפה עם הרגשה טובה לגבי שר האוצר שלנו, יש עוד כוכב אחד שצריך להזכיר אותו, כוכב בשמי מפלגת ישראל ביתנו.

מאי גולן: תכירו, נעים מאוד, רמי כהן, מנכ"ל משרד החקלאות בתקופה שבה המשרד נשלט על ידי שר – מאיפה?

מאי גולן: ניחושים?

מאי גולן: אתם בבית, אני יודעת, ניחשתם נכון: ישראל ביתנו.

מאי גולן: וכך הם הדברים: הנאשם לקח שוחד מאיגוד הכדורסל בסך 98,600 שקלים בתמורה להנעת הנאשמת להקצות מיליון שקלים לאיגוד.

מאי גולן: הוא ביקש מעמותת "שילה הקדומה" שוחד בסך 100,000 שקלים בתמורה לשימוש בקשריו במשרד התיירות לקידום, כמובן, העברת תקציב לעמותה.

מאי גולן: נוסף על כך – כי זה לא מספיק – זייף מסמכים שנועדו להסוות את כספי השוחד שקיבל מאיגוד הכדורסל ואת הכספים שניסה לקבל מעמותת "שילה הקדומה".

מאי גולן: הוא מסר דיווחים כוזבים לחטיבה להתיישבות ולמועצה האזורית חבל לכיש על שעות עבודה שביצעה כביכול רעייתו בתיה, שלא בוצעו בפועל, וכתוצאה מכך קיבל במרמה תשלומים עודפים.

מאי גולן: אם זה לא הספיק לכם, הנאשם גם הורשע באיום על קצין משטרה.

מאי גולן: נו.

מאי גולן: עכשיו, חברים, חבריי חברי הכנסת, צופים יקרים, כדי שנוכל ליהנות מכל הטוב הזה ולהתבשם בזה עד הסוף, ראינו במו עינינו איך מתבצע פשע מאורגן בישראל בחסות הפוליטיקה.

מאי גולן: ופה נשאלת שאלת השאלות, סברת הסברות, חידת החידות: מי עומד בראש המפעל המתופעל והמשומן הזה?

מאי גולן: מי עומד בראש ארגון הפשע חסר התקדים הזה?

מאי גולן: ניחשתם?

מאי גולן: אני בטוחה גם עכשיו שאתם בבית יודעים.

מאי גולן: דודי, אתה רוצה לנחש?

מאי גולן: מי עומד בראש המפעל הזה?

מאי גולן: דודי, אני אעזור לך: האחד והיחיד, שר האוצר שלנו מר אביגדור ליברמן, שבתקופת משפטו שלו דווקא נעלמו עדים באופן תמוה ומעורר חשד, אחד אחרי השני נעלמו עקבותיהם, ואף אחד לא שואל על מקום הימצאם.

מאי גולן: למי שתהה בינו לבין עצמו, אין צורך.

מאי גולן: זה אותו שר שהיום, בדקות אלה, בימים אלה, במשבר עולמי חסר תקדים, הוא שאחראי לחלוקת הכספים במדינת ישראל; הוא שמחזיק את השיבר לוועדת הכספים, למשרד האוצר, לכל שקל שיוצא מהכיס שלכם, אזרחי מדינת ישראל, בחסות הממשלה ההזויה והמנופחת הזאת.

מאי גולן: ולמרות ואחרי כל מה שקראתי, וכל מילה להוסיף באמת מיותרת, יש לי דווקא עוד כמה מילים להוסיף בנושא הזה, כי משום מה רבים רבים ממלאים את פיהם מים בנושא, אין להם מה להגיד.

מאי גולן: אולי אין להם מספיק אוויר כדי לדבר – כולם נהפכו לדגים נורבגיים ממנזר השתקנים בממשלה הנורבגית הזאת.

מאי גולן: שקט.

מאי גולן: דום שתיקה.

מאי גולן: אני, אדוני היושב בראש, באמת מאמינה, למרות חילוקי הדעות, שמעל הבימה החצי-קדושה הזאת צריך לומר דברי אמת.

מאי גולן: יכול להיות שהאמת שלי היא לא האמת שלך והאמת שלנו היא לא האמת של מישהו אחר, אבל את האמת שלנו אנחנו חייבים לומר.

מאי גולן: יש סיבה שאנחנו עומדים פה, ולכן האמת שלי היום, שהיא של רבים אחרים, שאף אחד לא מעז להגיד, זה שהמפלגה הזאת, מפלגת ישראל ביתנו, היא ארגון פשע מאורגן.

מאי גולן: אביגדור ליברמן הוא המאפיונר הראשי בארגון הפשע המאורגן הזה – אגב, ארגון פשע מאורגן היטב, ואת זה לא אני אמרתי, את זה אמר בית המשפט, אדוני חבר הכנסת.

מאי גולן: אני יודעת שאתם מפחדים – הרי זו דיקטטורה שבה אתם לא יכולים להגיד מילה, אחרת יורידו לכם את הראש בשנייה.

מאי גולן: אין לכם אפילו יכולת לפתוח את הפה.

מאי גולן: אני לא אסבך אותך.

מאי גולן: ארגון פשע.

מאי גולן: קשה להגיב על זה.

מאי גולן: בוא, בוא לאור, תגיד, שהדיקטטור יראה שאתה מגיב בשמו, זה חשוב.

אחמד טיבי: מאי, אני לא חושב שבמשפט הופיע הביטוי הזה, "ארגון פשע".

מאי גולן: לא, את זה אני אמרתי.

אחמד טיבי: אוקיי.

מאי גולן: בוודאי.

מאי גולן: אני כבר עברתי את הציטוטים, זו פרשנות לגמרי שלי.

מאי גולן: מספיק להביא את כל הכרעות הדין של נבחרת ישראל ביתנו וכל בר-דעת ידע ויראה את זה, אני לא צריכה לתת את הפרשנות שלי.

מאי גולן: אגב, בל נשכח שזה ראש ארגון הפשע שהיה מאוד נוח לנוכל מרעננה, נפתלי בנט, מאוד נוח אפילו לתת לו את השליטה האבסולוטית, המוחלטת, הבלתי-מתפשרת על תקציבי המדינה – משהו שייזכר לך, נפתלי בנט, לדיראון עולם, הסכנה שבה אתה שם את המדינה הזאת.

מאי גולן: הרי אין חברה אחת בישראל, קטנה ככל שתהיה, שהייתה היום מפקידה את הנהלת החשבונות והגזברות שלה בידיים של ליברמן.

מאי גולן: אין.

מאי גולן: אין בעל דוכן שווארמה אחד שהיה נותן לו לחתום על צ'קים או לנהל לו את הקופה.

מאי גולן: לא היה ולא יהיה.

מאי גולן: אז אתם מעיזים לדבר על שחיתות?

מאי גולן: אתם לא מושחתים?

מאי גולן: חבל שאבידר לא פה, אבל הוא לא היה עונה גם ככה – אתם הרי לא מסוגלים להתמודד עם האמת, כי כולכם יודעים לאן הכספים הקואליציוניים שפאינה האומללה מדברת עליהם, לאן הם הלכו.

מאי גולן: אבל מה שמדהים אותי, אדוני היושב-ראש – איך יושב לו מר ליברמן באותם ראיונות קנויים שלו ומעז להשוות סיקור אוהד שכביכול, לכאורה, היה לראש הממשלה לשעבר – ולשעתיד, בעזרת השם – בנימין נתניהו, הוא משווה את זה לחשבון של הבת שלו, שעומד על 2.5 מיליון דולר.

מאי גולן: זה מאוד בר-השוואה, אבל ששש, על זה אף אחד לא ידבר בשום אולפן.

מאי גולן: כרטיס אשראי של חיילים לא הייתי נותנת לו להחזיק, אז את הכרטיס של המדינה אתם נותנים לו?

מאי גולן: תתביישו לכם.

מאי גולן: מכרתם את נשמתכם, לא תוכלו אפילו לקנות אותה בחזרה.

מאי גולן: אז כבוד השר, אומנם ללא תיק, לא נמצא פה.

מאי גולן: אני מבינה אותו, למה להתמודד?

מאי גולן: אבל אני בכל זאת אאחל לך ברכות.

מאי גולן: אתה מצטרף היום לרשימה מיוחדת, אפילו מיוחדת מאוד, רשימה של ארגון הפשע של ליברמן.

מאי גולן: אתה, שעמדת שעות בבלפור, קיללת, גידפת, הכחשת קורונה, אין מילה בספר, מטונפת ככל שתהיה, שלא אמרת על ראש הממשלה, הסתָּ בצורה חסרת אחריות שאין כדוגמתה, היית כמו חייל סובייטי נאמן שהולך בשבתות, חגים, ימי שישי, מפגין נגד ראש הממשלה, ואז אתה לא קיבלת כלום.

מאי גולן: היו חייבים לפצות אותך, להוציא אותך מהר מפה, שלא תעשה משהו.

מאי גולן: אבל לצערי, לצערי, השר אבידר, כבר יש לך פסק דין חלוט על ראשך.

מאי גולן: אצל ליברמן לא מעיזים להתקומם, לא מעיזים לפתוח את הפה, לא מצייצים, לא מתנגדים, אחרת אתה תגמור כמו העדים.

מאי גולן: בדיקטטורה של ליברמן יושבים בשקט ומקבלים מה שאומרים לך או שאין לך יותר קריירה פוליטית ואין לך קריירה בכלל.

מאי גולן: רחמיי עליך, השר אבידר.

מאי גולן: אני לא יודעת לעוד כמה זמן, אם בכלל, נזכור את שמך אחרי הקדנציה הזאת.

מאי גולן: אבל אתם, אתם בימינה ובתקווה חדשה, אתם המושחתים האמיתיים, שנתתם למושחת הזה כזה מקום.

מאי גולן: וגם אתם, אבירי השמאל, אבירי השמאל לנאורות מזויפת, לשלטון חוק טהור כל עוד הוא לא שלכם, כל עוד אתם לא בממשלה, אתם כולכם מרעילי בארות, אתם מהנדסי תודעה, חבורה של נוכלים, זה מה שאתם – אתם תעזו לדבר איתנו על ראש ממשלה שמוגש נגדו כתב אישום?

מאי גולן: יש לכם פה ארגון פשע מאורגן שהמלכתם אותו על אפם וחמתם של כל המסכנים, של אזרחי מדינת ישראל, על אפם וחמתם של האוכלוסיות החלשות, של החרדים, של הפריפריה, של כל מי שמעז להרים את הראש שלו מעל המים במדינה הזאת.

מאי גולן: מישהו מכם אולי יכול לספר לי, שם בפינה, מה לאביגדור ליברמן ולעמותת "יעלים"?

מאי גולן: אתה יושב שם, חבר הכנסת.

מאי גולן: אולי תענה לי?

מאי גולן: אתה אולי יודע מה הקשר שלו לאיגוד הכדורעף?

מאי גולן: אתם צריכים לדעת.

מאי גולן: ששש.

מאי גולן: אני מבינה, שימו מסכות, להיות בשקט.

מאי גולן: מנזר השתקנים, אין עליכם.

מאי גולן: אתם מראים למדינה איך מתפעלים את הדיקטטורות הטובות ביותר, שפוטין לא היה יודע ליישם.

מאי גולן: למה?

מאי גולן: יש לו בכלל אידיאולוגיה, לליברמן, לאיש המושחת הזה?

מאי גולן: הרי כל מה שמעניין את המפלגה הזאת זה מי שמחזיר להם את כספי השוחד.

מאי גולן: הם רצו לעזור לאיגוד הכדורעף או הכדורסל – הם הרי מפלגת עולים, לא?

מאי גולן: אבל על זה אף אחד לא מדבר, דום שתיקה, וגם לא ידברו.

מאי גולן: ככה זה ממשלת הדגיגונים הנורבגית בחסות הנוכל מרעננה.

מאי גולן: אגב, מישהו ראה איזה ריאיון מלטף קיבל אתמול אביגדור ליברמן, אחד מיני רבים?

מאי גולן: אף אחד לא העז לשאול אותו שאלות קשות.

מאי גולן: הם רק מלטפים ומחבקים, מחבקים ומלטפים, והוא ממשיך לשרוף את האולפנים כמו איזה רוק סטאר.

מאי גולן: אבל למה לא, בעצם?

מאי גולן: הרי בגוש השינוי והריפוי הם אומרים שלא כל מה שלא פלילי הוא מוסרי, או במילים אחרות: זה כשר אבל מסריח, חוקי אבל לא מוסרי.

מאי גולן: והכוונה המעוותת והחולנית שלהם כמובן הייתה לנתניהו, אבל לאיש המושחת ביותר בפוליטיקה הישראלית, לאביגדור ליברמן ולמפלגת העבריינים שלו, זה מוסרי.

מאי גולן: ברור.

מאי גולן: הרי אתם מדברים על סיקור אוהד?

מאי גולן: ישראל ביתנו הייתה צריכה לקבל מאסר עולם על סיקור אוהד, אבל למרות שבכל חומרי החקירה כתוב שחור על גבי לבן: הבוס יודע, הבוס רוצה, הבוס ביקש, הבוס, הבוס – למרות כל זה, אביגדור לא ידע.

מאי גולן: הוא לא ידע.

יעקב ליצמן: – – –

מאי גולן: הוא פשוט לא ידע.

מאי גולן: הוא לא ידע.

אחמד טיבי: מאי, בגלל – – –

מאי גולן: אבל אמרת שתוסיף לי דקה.

אחמד טיבי: הזמן שלך הסתיים, אבל בגלל עדינות הדברים שלך, אני נותן לך עוד דקה.

מאי גולן: בגלל הרוך, הרוך.

מאי גולן: הוא לא ידע – הוא לא ידע על הכסף, הוא לא ידע על השוחד, לא על המרמה, לא על ארגון הפשע שהוא הקים בעשר אצבעות, ואפילו הוא לא הוטרח להגיע לחקירה.

מאי גולן: מפעל השחיתויות מס' אחת בישראל, עבר את מפא"י, עבר את כולם.

מאי גולן: אתם תלמדו אותנו מוסר, חבורה של צבועים ומושחתים?

מאי גולן: מעניין למה על זה אביגדור ליברמן לא הזמין סקרים.

מאי גולן: הוא מזמין סקרים הרי כל היום.

מאי גולן: אז מזל טוב, כבוד השר ללא תיק אלי אבידר, על ההתקדמות במדרגות ההיררכיה של ארגון הפשע שבו אתה חבר – לצערך לא לעוד זמן רב.

מאי גולן: אבל אתה יודע, יש קודים בעולם העברייני שלא מפירים, ואתה הפרת.

מאי גולן: צערי איתך.

מאי גולן: ולך, מר נפתלי בנט – ובזה אני אסיים – אני מזכירה לך, שלא תשכח בטעות, גם זה, בנט, יהיה על ראשך, גם זה יהיה על ליבך, גם זה יהיה על מצפונך, שכבר לא קיים ממילא – גנבת את השלטון, ועכשיו אתה נותן לחתול הכי גדול פה לגנוב את השמנת אל מול העיניים שלך, אפילו לא מתחת לאף.

מאי גולן: שאפו, אני אומרת לכם כל הזמן.

מאי גולן: אני אמשיך להגיד לכם.

מאי גולן: אתה, נפתלי בנט, הולך ומקעקע את הכהונה שלך ככהונה המסוכנת, המושחתת והרעה ביותר שאי פעם הייתה במדינת ישראל.

מאי גולן: אני אחזור ואומר לך תמיד: אתה תישאר כתם מכוער על ההיסטוריה שלעולם לא יימחק.

מאי גולן: ולך, אביגדור ליברמן, אתה אולי עכשיו תגנוב את כל קופת המדינה, אבל סופו של כל צדק לצאת בסוף לאור, וכמו שהפלת את השחיתות שלך על המפלגה שלך, גם על ראשך תיפול השמנת הזאת, וכולם בסוף ידעו איזו שחיתות מסוכנת הבאת לפוליטיקה הישראלית.

מאי גולן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה, חברת הכנסת גולן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה.

אחמד טיבי: לליצמן לא תהיה בעיה של גובה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קשה לי להתחרות עם הדוברת הקודמת.

אחמד טיבי: כן, היא בפתוס.

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: חבל שלא הוספת לה עוד כמה דקות.

אחמד טיבי: הוספתי, הוספתי.

מאיר פרוש: עוד כמה דקות.

אחמד טיבי: עוד.

יעקב ליצמן: בכל אופן, אני רוצה להגיד כמה דברים.

יעקב ליצמן: חוק התקציב וחוק ההסדרים ששר האוצר הביא – פשוט אוסף של דברים שהיו באגף התקציבים.

יעקב ליצמן: את חלקם אני הכרתי ובתקופתי התנגדתי להם – התנגדתי בתקופתי למס על משקאות קלים ולעוד דברים התנגדתי בתקופתי, לא נתתי להם לעשות את זה כשר הבריאות.

יעקב ליצמן: אבל אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש – חבר הכנסת אמסלם, תקשיב טוב: ב-2009, כשנבחרתי לסגן שר הבריאות בישיבת התקציב הראשונה, מי שהיה ממונה על התקציבים זה היום המנכ"ל של משרד הבריאות, רמי בלינקוב.

יעקב ליצמן: הוא הציע לממשלה לחייב כל חולה שמאושפז מעבר לשלושה ימים לשלם 50 שקלים ליום.

יעקב ליצמן: לא להאמין – זה מה שהביאו לממשלה.

דוד אמסלם: למה לא? זה בית מלון.

יעקב ליצמן: שיהיו בריאים, אתה מתכוון.

דוד אמסלם: כן.

יעקב ליצמן: רגע, תקשיב.

יעקב ליצמן: כשבא תורי לדבר אמרתי לראש הממשלה נתניהו שיש לי הצעה יותר טובה, למה צריך את זה?

יעקב ליצמן: שקל למעבר חצייה.

יעקב ליצמן: את זה הצעתי, תבדוק.

יעקב ליצמן: כולם צחקו, כולם הבינו שזה צחוק, וזה ירד מהפרק.

יעקב ליצמן: אני לא אתפלא שבאחד מהימים – תקשיב טוב – זה יעלה כאן עוד פעם.

יעקב ליצמן: אנחנו מכירים את זה.

יעקב ליצמן: הם לא רוצים לתת כסף.

יעקב ליצמן: אגב, בתקופתי כשר הבריאות היה לי הסכם עם ראש הממשלה לשעבר נתניהו שאנחנו הולכים להעלות את מס הבריאות ב-0.5% ולהוסיף כמה מיליארדי שקלים לבריאות נטו.

יעקב ליצמן: ראש הממשלה הסכים.

יעקב ליצמן: הבעיה היא שהיו בחירות, הייתה ממשלה חדשה.

יעקב ליצמן: אז הם לא חידשו כלום.

יעקב ליצמן: מה שקורה כאן – יושב שר האוצר – אגב, מתי ראיתם אותו כאן בפעם האחרונה?

דוד אמסלם: הוא אף פעם לא היה, לדעתי.

יעקב ליצמן: אני לא זוכר, אני לא ראיתי אותו.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, האם ראית את שר האוצר פעם במליאה כאן?

קרן ברק: לא זוכרים כבר, מבוגרים.

אחמד טיבי: פעם או פעמיים.

דוד אמסלם: היה פה?

יעקב ליצמן: לא, פעמיים בטח לא.

יעקב ליצמן: אולי פעמיים.

אחמד טיבי: היה.

יעקב ליצמן: אולי כשהוא נשבע כשר האוצר.

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: הוא דיבר מעל הדוכן לפני כמה ימים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני ממליץ, אולי נשים תמונה שלו, שנדע; של כל השרים – אתה יודע, נורבגי.

דוד אמסלם: אתה יודע שראשי המפלגה גם לא עושים תורנויות פה, הם שולחים את השאווישים.

יעקב ליצמן: כן, יש פטנט.

יעקב ליצמן: ברגע שבוועדה לביקורת המדינה תהיה אופוזיציה – יש לך צו הבאה.

דוד אמסלם: בעזרת השם.

יעקב ליצמן: בעזרת השם, ונביא אותו.

דוד אמסלם: אבל בינתיים נשים תמונות.

קרן ברק: אפשר לעשות תיקון חקיקה.

יעקב ליצמן: בינתיים.

יעקב ליצמן: ובגלל זה כי הם לא רוצים ביקורת המדינה, ובגלל זה לא נותנים לאופוזיציה את המקומות.

דוד אמסלם: אתה טועה, הם גם את זה ישנו עוד מעט, את התקנון של הכנסת, או-טו-טו, תוך שבוע – –

יעקב ליצמן: גם את זה ישנו.

דוד אמסלם: – – והם לוקחים גם את ועדת ביקורת – – –

יעקב ליצמן: אולי יעשו תקנון שלא צריך להיות חברי כנסת – מקבל משכורת בלי זה.

יעקב ליצמן: מסתובבים פה אנשים – – –

דוד אמסלם: היושב-ראש שוקל שלא להכניס אותו; רק פעם בשבוע, ביום חמישי.

יעקב ליצמן: האם ראית, אדוני, כמה שרים יושבים כאן?

אחמד טיבי: מעט מאוד, מעט מאוד.

אחמד טיבי: אגב, טוב שהערת.

אחמד טיבי: אני חושב שצריך להוציא כמה כיסאות מכאן.

יעקב ליצמן: אי-אפשר, כי צריך להוסיף עוד, בגלל עבאס.

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: אנשים לא מגיעים בהרכב מלא.

קרן ברק: זה גבוה, זה מסתיר לנו.

קרן ברק: אפשר באמת להוריד.

יעקב ליצמן: יש כמה כיסאות שצריך עוד להוסיף כאן.

יעקב ליצמן: אל תשכח – – –

דוד אמסלם: לא, נורבגים לא באים אף פעם יחד, זה מה שהוא אומר.

יעקב ליצמן: אני לא יודע מי נורבגי ומי חבר כנסת.

מאי גולן: כמו עובדים זרים – – –

יעקב ליצמן: אני באמת אומר לכם שאני לא מכיר.

אחמד טיבי: המבחן הוא בהצבעה על אי-אמון – תסתכל כמה יש באי-אמון.

דוד אמסלם: אני אתן לך דוגמה: מה לדעתך עושה שר המשפטים?

דוד אמסלם: מה לדעתך עושה השר אלקין?

יעקב ליצמן: כולם בבית.

דוד אמסלם: יושבים בבית, אוכלים, שותים.

אחמד טיבי: ליצמן, מכובדי, אתה סיימת.

יעקב ליצמן: לא, אדוני.

יעקב ליצמן: בגלל זה הוספת לי עוד דקה.

אחמד טיבי: אני לוקח דקה ממה שנתתי למאי גולן ונותן לך.

יעקב ליצמן: אוקיי, אז אני אסיים.

יעקב ליצמן: כל הגזרות האלה שהם עשו זה לקט גזרות שאגף התקציבים עושה, והם הוציאו את זה עכשיו.

יעקב ליצמן: הכי נוח זה איווט ליברמן: שונא חרדים, זורק אותם לאשפה, למזבלה, אז למה לא?

יעקב ליצמן: לקחו את כל הדברים שפוגעים בחרדים.

יעקב ליצמן: אחר כך בא בנט ברוב טובו ואומר: הצלתי אתכם, בואו לקואליציה.

יעקב ליצמן: לא ולא.

יעקב ליצמן: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת פרוש.

אחמד טיבי: פָּרוש, פָּרוש, (אומר בערבית: תבקש,) תגיד (אומר בערבית: תבקש) בערבית.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, First I will speak in English to Mr.

מאיר פרוש: Tibi: סַ-תטלב.

אחמד טיבי: זה אינגליש.

אחמד טיבי: אגב, זו מילה בערבית שקשה להגיד.

מאי גולן: תגיד שוב.

מאיר פרוש: סַ-תטלב.

מאיר פרוש: נסביר לך פעם אחרת.

מאי גולן: – – –

אחמד טיבי: מצליחה, אבל זאת מילה סופר-ספרותית.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אנחנו דנים בהצעת חוק שמירת הניקיון (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), לקריאה שנייה ושלישית.

מאיר פרוש: החוק הזה חוקק ב-2013.

מאיר פרוש: ב-2013 מי שהיה שר אוצר היה יאיר לפיד.

מאיר פרוש: הוא הביא את החוק הזה של שמירת הניקיון והוא קיבל את המנדט.

מאיר פרוש: מה בעצם המנדט אומר?

מאיר פרוש: הייתה הוראת שעה שעוסקת בייעוד חלק מכספי היטל ההטמנה שהתקבלו בקרן לשמירת הניקיון למטרות של טיפול במפגעי פסולת והקמת תשתיות לטיפול.

מאיר פרוש: תוקפו של החוק הזה פג לפני כחודש, וכעת מבקשים ארכה של שנה פלוס.

מאיר פרוש: אני שואל אותך, אדוני היושב-ראש – –

אחמד טיבי: תשאל.

מאיר פרוש: – – מה היה קורה אם ליברמן היה שר אוצר ובמקרה יאיר לפיד היה באופוזיציה?

מאיר פרוש: מה יאיר לפיד כחבר כנסת היא אומר כאן לשר אוצר שרוצה להביא חוק כזה עם המילים שאני הזכרתי כאן?

מאיר פרוש: אני חושב שהנאום של מאי גולן, הגב' מאי גולן, היה מחוויר – – –

אחמד טיבי: חברת הכנסת.

מאיר פרוש: חברת הכנסת מאי גולן, היה מחוויר, הנאום שלך, עד כמה שהיה עם דברים תקיפים, ויאה למי שאמרם, דברים תקיפים.

מאיר פרוש: אבל לפיד, בלשונו החד, היה גובר על הנאום התקיף שלך במה שהוא היה משמיע על ליברמן.

מאיר פרוש: אין לי ספק שזה מה שהיה קורה פה.

מאיר פרוש: עכשיו, אני לא רוצה להשתמש בכל הביטויים שלפיד אומר על בני אדם, אבל זה מה שצריכים לומר כעת.

מאיר פרוש: כאשר שר האוצר בא לבקש – מה הוא בא לבקש?

מאיר פרוש: עכשיו שר האוצר בא לבקש, הוא רוצה חלק – לא הזכרת את הנקודה הזאת – רוצה חלק מהכספים שייעדו בהיטל ההטמנה, הוא מבקש את זה כדי לטפל במפגעי פסולת ולהקים תשתיות לטיפול בפסולת ברשויות המקומיות.

מאיר פרוש: זאת אומרת שליברמן כשר האוצר, האחראי לחוק הזה, יהיו לו כספים שאותם יוכל – לעסוק עם הרשויות המקומיות בהעברת כספים.

מאיר פרוש: זו המשמעות של החוק.

מאיר פרוש: לזה הם מבקשים מאיתנו היום שאנחנו ניתן יד, לדבר הזה, אדוני.

מאיר פרוש: איך אפשר לבוא אלינו ולבקש כזה דבר?

מאיר פרוש: אף אחד לא נמצא פה מהאופוזיציה.

מאיר פרוש: אני חושב שאנחנו צריכים עכשיו לומר: בואו נצביע ונוריד את החוק הזה.

מאיר פרוש: אין כל סיבה שנסכים שלאיווט ליברמן תהיה עוד איזושהי קרן של כסף שהוא יתעסק עם זה וייתן לרשויות המקומיות.

מאי גולן: זה מה שיקרה.

מאיר פרוש: אבל זה מה שהם מציעים היום בלילה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, רוצה לדעת מדוע אנחנו מתנגדים לדבר הזה?

מאיר פרוש: פשוט מאוד.

מאיר פרוש: אין שום סיבה, בחוק שאולי בשעתו היה טוב, אבל אם פג תוקפו – אין שום סיבה שאנחנו ניקח את הכספים שאגמו יחד וניתן את זה שוב לשליטת משרד האוצר כדי שמשרד האוצר יעסוק מול רשויות מקומיות וייתן להן עבור זה ועבור זה.

מאיר פרוש: אנחנו לא מאמינים באדם השפל הזה שקוראים לו איווט ליברמן, ולכן אנחנו מתנגדים לדבר הזה.

מאיר פרוש: תודה.

אחמד טיבי: אני מחויב להעיר לך לגבי כמה מילים על פי התקנון.

מאיר פרוש: באיזה נושא?

אחמד טיבי: למשל להגיד "שפל".

מאיר פרוש: מה את רוצה שאני אגיד, גבוה?

אחמד טיבי: תבחר מילים אחרות.

מאיר פרוש: כגון?

קריאה: – – – ראשי תיבות – אביגדור ליברמן.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לך שאותנו – – –

יעקב ליצמן: גם הוא לא יודע.

יעקב ליצמן: גם הוא לא יודע.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לך שאותנו – במשנה באבות כתוב: "מאוד הווה שפל רוח".

מאיר פרוש: מי שהוא שפל רוח – – –

אחמד טיבי: אני רק הערתי לך, לא נתתי לך אפשרות להרחיב.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מאי גולן: ביידיש, פרוש, ביידיש יש מילים יותר קשות.

מאי גולן: תגיד.

מאיר פרוש: אתה יודע ששפל רוח – אם בן אדם עובד על עצמו והוא מגיע לדרגה הזאת, הוא אדם מובחר.

מאיר פרוש: יש שפל רוח ויש שפל, אבל זו לא פגיעה – – –

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, אתה יודע את התקנון בעל פה?

מאיר פרוש: מכל כך הרבה שנים.

אחמד טיבי: לא ממש, לא.

אחמד טיבי: זה מתוך ניסיון, אני מכיר חלק.

דסטה גדי יברקן: – – – יש מישהו – – – וזה אתה במקרה הזה, אדוני היושב-ראש.

דסטה גדי יברקן: עליו אני יכול לסמוך, הוא יודע.

דסטה גדי יברקן: אתה מקבל הרבה מחמאות מאגף הימין, אני לא יודע מה קרה.

אחמד טיבי: זיי געזונט.

ישראל אייכלר: מושתרכ.

מאי גולן: אני אמרתי לו שזה מה שיקרה.

מאי גולן: אני צפיתי את זה מראש.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, מסא אל-ח'יר.

אחמד טיבי: מסא א-נור.

ישראל אייכלר: מסא א-נור.

ישראל אייכלר: נכון.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש – סייד א-ראיס.

ישראל אייכלר: סייד א-ראיס?

אחמד טיבי: יפה.

ישראל אייכלר: סייד א-ראיס, מסא אל-ח'יר.

אחמד טיבי: מסא א-נור, עווד אל-כנסת אייכלר.

אחמד טיבי: אני מזהה אותך, לא כמו מישהו.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, הייתי צוחק אם לא היינו דנים על חוק הניקיון.

ישראל אייכלר: כשאני שומע שמשרד האוצר דואג לניקיון ורוצה לעשות ניקיון – ביידיש זה "ריין".

ישראל אייכלר: כשהוא רוצה לעשות ניקיון אני מאוד פוחד, כי הוא הציע, חבר הכנסת אמסלם, שר האוצר הציע לקחת את החרדים במריצות למזבלות.

ישראל אייכלר: עכשיו פתאום אני רואה שהוא עושה לי פה חוק ניקיון, אז אני כבר פוחד.

ישראל אייכלר: הוא רוצה להטיל מס כדי שיהיה לו מריצות, לקנות מריצות כדי שיוכל לשמור על ניקיון – היטל הטמנה של חרדים בערמה של אשפה.

ישראל אייכלר: זה מעורר אצלי אסוציאציות שאני לא רוצה אפילו להיזכר.

מאי גולן: לשם הוא כיוון.

ישראל אייכלר: את בטוחה, חברת הכנסת מאי גולן?

מאי גולן: כן.

מאי גולן: הוא נהנה לכוון לשם.

מאי גולן: הוא אוהב לכוון לשם.

מאי גולן: הוא רוצה גם ליצור את האסוציאציה הזאת בחברה הישראלית.

ישראל אייכלר: את יודעת, מה שאת אומרת – המהלכים שלו בתקציב מחזקים – שלושה מהלכים: 1.

ישראל אייכלר: לפגוע באימהות חרדיות עובדות; 2.

ישראל אייכלר: כלים חד-פעמיים; 3.

ישראל אייכלר: הרב-קו.

ישראל אייכלר: שימו לב.

דסטה גדי יברקן: עכשיו גם – – – הוא לקח את כל המשכנתאות – – –

ישראל אייכלר: זאת אומרת, הוא באמת מתכוון לבצע את המזימה בצורה שעל זה נאמר: השם אל תפק זממו.

מאי גולן: עכשיו, מדהים שהשנאה הזאת והאנטישמיות הזאת והגזענות הזאת, שמכוונת כלפי מגזר אחד, עוברת בחוק, מנרמל אותו חוק, אל מול ראש ממשלה חובש כיפה שאומנם בגד באמונתו, אבל אל מולו.

מאי גולן: זה מדהים.

ישראל אייכלר: ולכן אני פניתי לממשלה כולה ואמרתי שהם כולם לא יוכלו להגיד ביום המשפט: לא ידענו ולא שמענו ולא ראינו ולא התכוונו, קיבלנו פקודות.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כמייצג מיעוט ערבי גדול של מיליון וחצי אנשים, שאותו ליברמן רצה להוציא מכלל מדינת ישראל וכל מיני דברים, אם אתה זוכר על המשולש, אנחנו צריכים להיות מאוחדים במאבק הדמוקרטי של ימין ושמאל, של עניים ובינוניים, וגם עשירים.

ישראל אייכלר: אם מדינת ישראל תהפוך ממדינה דמוקרטית שבה כל אזרח הוא שווה, וגם כשיש ממשלה כזאת, ימינה, וממשלת שמאל, היא חייבת לשמור על זכויותיהם האזרחיות של כולם, אנחנו נגיע למצב שכשעולה שר אוצר כזה הוא נוקם באויביו בספר התקציב, מחר יבוא שר אוצר אחר וינקום באויביו, ובמקום להפוך את עם ישראל – זה נורא ואיום.

ישראל אייכלר: עומד פה ראש ממשלה ואומר: כולנו ישראל אחת, אין ישראל שנייה.

ישראל אייכלר: סליחה, הייתי רוצה, היית רוצה.

ישראל אייכלר: מי לא היה רוצה שתהיה ישראל אחת?

ישראל אייכלר: זו הרי השאיפה האוטופית.

ישראל אייכלר: המציאות של ישראל הראשונה והשנייה והשלישית והחמישית ועשר הדרגות קיימת.

ישראל אייכלר: ודווקא במדינה כזאת, שיש בה כל כך הרבה מיעוטים שרוצים לחיות בשלום – אני מניח שרוב האזרחים רוצים לחיות בשלום – הדבר הראשון שצריך להיות פה – אדוני היושב-ראש, אתה זוכר שאתה בירכת אותי ביידיש על שאנחנו תומכים בדמוקרטייה?

ישראל אייכלר: אתה זוכר את זה?

ישראל אייכלר: למה אני כל כך תומך בדמוקרטייה?

ישראל אייכלר: שואלים אותי כל הנאורים: הרי הדמוקרטיה היא לכאורה נגד התיאוקרטיה, אז למה אני כל כך דמוקרט?

ישראל אייכלר: הסיבה פשוטה: כי זאת הדרך היחידה – ואני מצטט את צ'רצ'יל, אני לא אומר משהו חדש.

ישראל אייכלר: צ'רצ'יל אמר: דמוקרטיה היא שיטת שלטון מאוד גרועה, אבל היא טובה יותר מכל השיטות האחרות.

ישראל אייכלר: לכן, כל זמן שיש לנו דמוקרטיה, כולנו יכולים לחיות, עם כל חילוקי הדעות פה, עם כל השוני שבין האנשים.

ישראל אייכלר: אבל אם אנחנו מנצלים את המילה דמוקרטיה והופכים את זה לדמוקרטיה סובייטית עממית – אדוני היושב-ראש, אתה יודע מה תרגום של המילים SSSR?

ישראל אייכלר: זה היה "הדמוקרטיה העממית הסובייטית האינטרנציונלית", נדמה לי.

אחמד טיבי: רוצה לומר מה עניתי לך אז כשפנית אליי בערבית: (אומר דברים ביידיש.

אחמד טיבי: )

ישראל אייכלר: לא זה מה שאמרת.

אחמד טיבי: את זה בהזדמנות אחרת.

ישראל אייכלר: את זה תמחק, תמחק מן הפרוטוקול, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: לא, אני יודע מה התרגום, לכן אני יודע למה הוא נבוך.

ישראל אייכלר: לא את זה אמרת.

ישראל אייכלר: אמרת: (אומר דברים ביידיש.

ישראל אייכלר: ) זה מה שאמרת.

אחמד טיבי: נכון.

מאי גולן: למה הוא התכוון?

מאי גולן: תרגמו.

דוד אמסלם: תרגם לנו.

ישראל אייכלר: אנחנו הערבים – – –

אחמד טיבי: כשהרקדנים נחים – – –

ישראל אייכלר: לא, לא זה.

ישראל אייכלר: אל תגיד, לא כשאני עומד פה.

אחמד טיבי: זהו.

אחמד טיבי: אני אומר רק את החצי הראשון.

דסטה גדי יברקן: – – – רוצים לשמוע.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: לא.

ישראל אייכלר: אני אגיד לכם מה היה: אני בירכתי אותו על המאבק למען הדמוקרטיה.

אחמד טיבי: אגב, זה היה העלאת אחוז החסימה.

ישראל אייכלר: אה, כן?

ישראל אייכלר: אז זה היה בדיון הזה.

אחמד טיבי: כן, בדיוק, בדיון ההוא.

ישראל אייכלר: ואז הוא אמר לי ביידיש: אנחנו, הערבים, מודים לכם על התמיכה בדמוקרטיה.

אחמד טיבי: בדיוק.

מאי גולן: ועכשיו מה זה – – –

ישראל אייכלר: לא, זה משהו אחר.

ישראל אייכלר: זה משהו – – –

מאי גולן: – – –

דוד אמסלם: אנחנו רוצים משהו אחר.

אחמד טיבי: הם דווקא רוצים משהו אחר.

אחמד טיבי: כשהוא ירד מהדוכן.

ישראל אייכלר: כשאני ארד, שיגיד לכם מה שהוא רוצה.

ישראל אייכלר: כשאני פה, לא מדברים ניבול פה.

ישראל אייכלר: בכל אופן, העניין הזה של המס על כרטיס הרב-קו הוא אחת השערוריות הגדולות ביותר, כי גם הציבור הרוסי, שכביכול הוא רוצה להגן עליו, גם הוא צורך אוטובוסים, בפרט האנשים הקשישים והאנשים הצעירים.

ישראל אייכלר: הוא הופיע בטלוויזיה והוא אמר למישהו שם – אני לא זוכר, ראיתי הקלטה – –

דוד אמסלם: עמית סגל.

ישראל אייכלר: – – מתי אתה נסעת פעם אחרונה באוטובוס?

ישראל אייכלר: רב-קו זה בכלל כרטיס חד-פעמי.

ישראל אייכלר: הוא חשב שזה כלים חד-פעמיים שאימא חרדית מכינה ארוחת צוהריים.

מאי גולן: זה כל כך מצחיק שזה עצוב.

ישראל אייכלר: זה עצוב.

ישראל אייכלר: זה שר האוצר.

ישראל אייכלר: אני אומר שוב: כל הממשלה אשמה בזה שהוא שר האוצר.

ישראל אייכלר: אדם עם שישה מנדטים לא יכול להיות שר אוצר אף פעם.

ישראל אייכלר: ולכן, כשרציתי להוריד את אחוז החסימה, אז אמרו לי שכשמורידים אחוז חסימה יש סחטנות של המפלגות הקטנות.

ישראל אייכלר: אין לך סחטנות גדולה יותר מאשר שיהיו מפלגות גדולים וחזקות, גושים גדולים, וכל חבר כנסת יקבל שר.

מאי גולן: – – – יחי הצבי.

מאי גולן: אין מקום לכיסאות.

ישראל אייכלר: וגם בממשלה הקודמת זה היה.

ישראל אייכלר: איציק שמולי עם מנדט אחד קיבל שר עבודה ורווחה.

ישראל אייכלר: כשאהרון אבוחצירה דרש בשביל ארבעה מנדטים – אז, תמ"י, אם אתם זוכרים – הוא ביקש את משרד העבודה והרווחה בשביל אהרון אוזן – הוא עוד חי?

ישראל אייכלר: שיהיה בריא, אני לא יודע – אבל אז אמרו: הסחטנות של המפלגות הקטנות; חייבים לשנות את אחוז החסימה.

ישראל אייכלר: והיום מתברר שזה הפתרון הטוב ביותר.

ישראל אייכלר: אבל אני חייב לסיים בעניין הזה של הכלים החד-פעמיים.

ישראל אייכלר: אני לא יודע אם גם באוכלוסייה הערבית משתמשים הרבה – – –

אחמד טיבי: כן.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: כל האוכלוסיות משתמשות בכלים חד-פעמיים, אולי חוץ מההיי-סוסייטי – –

אחמד טיבי: מהאלפיון העליון.

ישראל אייכלר: – – האלפיון העליון, או במסעדות יוקרה.

ישראל אייכלר: כולם משתמשים בזה.

ישראל אייכלר: למה הרשעות הזאת, להטיל מס על דבר – ועוד באיזה נימוק?

ישראל אייכלר: לדאוג לאיכות הסביבה.

ישראל אייכלר: מי שיחשוב.

מאי גולן: הוא האחרון שאכפת לו – – – רק בקבוקי הוודקה שלו, שמזהמים את איכות הסביבה, הכי יקרים, ועל זה הוא לא ידבר.

ישראל אייכלר: הוא הרי צריך את המזבלות בשביל לשים – – –

אחמד טיבי: את על טורבו הערב, מאי.

מאי גולן: כשיש רוע טהור – – –

דסטה גדי יברקן: היא רק התחילה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני אסיים את דבריי בתקווה שבעזרת השם עם ישראל יקום – –

מאי גולן: אמן.

ישראל אייכלר: – – ויתקומם באופן חוקי ודמוקרטי – –

מאי גולן: אמן.

מאי גולן: בעזרת השם.

ישראל אייכלר: – – נגד שלטון הרוע ולא יאפשר לפגוע בחלשים דווקא.

ישראל אייכלר: או שרוצים תקציב שיהיה שוויוני והגון ומתאים או שלא יהיה תקציב.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אני רוצה לענות את המשפט ההוא – – –

ישראל אייכלר: אני הולך – – –

אחמד טיבי: לא של אמסלם.

מאי גולן: יש לנו חוב – – –

אחמד טיבי: (אומר דברים ביידיש).

ישראל אייכלר: שטיצן.

ישראל אייכלר: דמוקרטיה.

אחמד טיבי: שטיצן.

אחמד טיבי: אני צריך לעשות קורס מזורז שוב.

דוד אמסלם: אני מבקש שתתרגל את זה בחדר לפני שאתה מעלה את זה פה.

מאי גולן: לא – – –

אחמד טיבי: עכשיו תורו של – –

מאי גולן: היושב-ראש, אתה לא מתרגם?

אחמד טיבי: – – אורי מקלב.

דוד אמסלם: ינון אזולאי.

אחמד טיבי: ינון אזולאי, בבקשה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יעלה ויבוא.

אחמד טיבי: כן, ינון אזולאי.

קריאה: יידיש.

אחמד טיבי: הוא, ביידיש?

דסטה גדי יברקן: עד שחבר הכנסת ינון אזולאי יתחיל, אני חושב שהממשלה התאהבה בביטול חוקים נגד כלים חד-פעמיים.

דסטה גדי יברקן: אולי בגלל זה גם חברי הכנסת שלהם מתחלפים בחוק הנורבגי באופן חד-פעמי.

דסטה גדי יברקן: מה שאנחנו מצביעים עליו – הוא הולך להתפטר מייד אחרי ההצבעה.

מאי גולן: מרוקאי – – – תעשה כבוד לעדה.

אחמד טיבי: חמש דקות.

מאי גולן: אני הייתי פותחת בעיראקית.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת – – –

מאי גולן: אין שר.

ינון אזולאי: יש שר, השר במשרד האוצר.

ינון אזולאי: אמש, בערוץ 12, התראיין שר האוצר ואמר – שאלו אותו על התקציב – מה הוא אמר?

ינון אזולאי: אם נצטרך, נגייס אחד-שניים מהמשותפת.

ינון אזולאי: בלי בושה, כך הוא אמר.

ינון אזולאי: בלי בושה.

קריאה: – – –

ינון אזולאי: לא, לא, תכף אני אגיד לך למה בושה.

ינון אזולאי: אתה יודע מה?

ינון אזולאי: אתה שואל נכון.

דסטה גדי יברקן: – – – נאמנות.

ינון אזולאי: אגב, אנחנו לא מתביישים, אבל אני אגיד לך, אולי אתה מכיר מי אמר:

ינון אזולאי: גם בסוף מלחמת העולם השנייה הוצאו להורג במשפטי נירנברג לא רק הפושעים אלא גם משתפי הפעולה עימם.

ינון אזולאי: אני מקווה שזה יהיה גם גורלם של משתפי הפעולה בבית הזה.

ינון אזולאי: אתה יודע מי אמר את זה?

ינון אזולאי: אמר את זה ליברמן על המפלגות האלה.

ינון אזולאי: מה הוא אמר לאחמד טיבי?

ינון אזולאי: לאחר שהוא שב מביירות, מה הוא אמר לו? אין לי בעיה שייסע, יש לי בעיה שיחזור.

ינון אזולאי: מה הוא אמר אחר כך?

ינון אזולאי: טיבי מסוכן מנסראללה.

ינון אזולאי: אז שלפחות תהיה לו בושה להיות צבוע ולשחק אותה רק כשהוא צריך אותו.

ינון אזולאי: בושה וחרפה איך שהוא מתנהג אליו.

ינון אזולאי: בושה וחרפה איך שהוא מדבר, אחד בפה ואחד בלב.

ינון אזולאי: זה בושה.

ינון אזולאי: זה בושה.

ינון אזולאי: לעמוד ולהתראיין ככה זה בושה.

ינון אזולאי: זה בושה להשתמש בבן אדם, וסליחה על הביטוי, ולזרוק אותו.

ינון אזולאי: זה בושה.

ינון אזולאי: מה הוא חושב, שאין להם כבוד?

ינון אזולאי: שהם לא בני אדם?

ינון אזולאי: זה בושה.

ינון אזולאי: וטוב שאתה לא עונה על זה.

ינון אזולאי: אבל היום זה משהו אחר.

מאיר פרוש: אולי זה מפני שהוא שתה כוסית?

ינון אזולאי: אנחנו נגיע גם לכוס היין הלבן.

קריאות: – – –

ינון אזולאי: חברים, היום אין לי הרבה זמן, אז תיתנו לי.

ינון אזולאי: אבל היום הוא אמר משהו אחר, ליברמן.

ינון אזולאי: הרי כל הזמן הוא אמר להם שהם רשת טרור, אז היום הוא הפך אותם מרשת טרור לרשת ביטחון.

ינון אזולאי: אמר עליהם "תומכי טרור" – היום הוא עשה אותם תומכי תקציב.

ינון אזולאי: זו בושה להשתמש בבן אדם כשאתה לא רוצה – הוא לא היה אומר לו שלום; היום הכול בסדר, הוא יכול לחבק אותם.

ינון אזולאי: למה?

ינון אזולאי: כי הוא צריך אותם.

ינון אזולאי: יום אחרי התקציב הוא לא יצטרך.

ינון אזולאי: אבל הם לא טיפשים.

אחמד טיבי: אנחנו בעידן של מוטציות.

ינון אזולאי: אתה אומר שליברמן מוטציה.

אחמד טיבי: לא, ההתנהגות משתנה.

ינון אזולאי: ההתנהגות.

ינון אזולאי: הבנתי.

מאיר פרוש: מאיזה זן זה?

ינון אזולאי: את זה עוד לא מצאו.

מאיר פרוש: דלתא.

ינון אזולאי: זה היה, דלתא כבר מזמן עבר.

ינון אזולאי: לדלתא יש כבר חיסון.

ינון אזולאי: אבל, אתה יודע, זה לא מעניין אותו.

ינון אזולאי: אף פעם לא הייתה לו אג'נדה ואף פעם לא הייתה לו אידיאולוגיה.

ינון אזולאי: מה שטוב לליברמן זה מה שטוב לו.

ינון אזולאי: הוא לא יודע מה זה חלש.

ינון אזולאי: הוא היה בור ונשאר בור.

ינון אזולאי: הוא לא יודע מה זה אדם, הוא לא יודע מה זה להרגיש את הרעב.

ינון אזולאי: היה שבע ומסתובב כל היום עם יין לבן; אולי גם יין אחר, אני לא יודע, אבל זה מה שהוא הצטלם איתו, זה מה שיש לו להראות לחלשים: יש לי יין לבן להסתובב איתו.

ינון אזולאי: ואני רק רוצה להגיד לו: חשמל זה לא שם של איזשהו מלאך, חשמל זה מוצר בסיסי שכל אחד מאיתנו צורך.

ינון אזולאי: יש אנשים שאפילו לא מדליקים את המזגן בחודשי הקיץ בגלל זה.

ינון אזולאי: יש אנשים שלפני שהם מכניסים את הבגד למכונת כביסה, הם חושבים פעמיים איזו מכונה להפעיל, כי אין להם את הכסף למים ולחשמל הזה.

ינון אזולאי: רב-קו – אמרו את זה – זה לא רב שליט"א, זה כרטיס נטען שמסייע לחלשים, מסייע למבוגרים, מסייע לתלמידים ולסטודנטים, נותן להם אפשרות לעבור ממקום למקום, לנסוע מהפריפריה למרכז.

ינון אזולאי: את זה הוא רוצה לבטל.

ינון אזולאי: למה?

ינון אזולאי: "פריפריה" זה מונח המשמש לציון אזורים המרוחקים גיאוגרפית מהמטרופולינים הגדולים, ושם גרים אנשים שהם אנשים טובים.

ינון אזולאי: אלה אנשים שאולי הוא לא מכיר אותם, אבל הם אנשים שנראים כמו בני אדם רגילים.

ינון אזולאי: אלה אנשים שיש להם יושר, יש להם תמימות מיוחדת.

ינון אזולאי: נכון, זה לא ברמה שלו, הוא לא יודע מהי תמימות, מהו יושר.

ינון אזולאי: למה דווקא בהם, אדון ליברמן, אתה פוגע?

ינון אזולאי: חקלאי זה לא רק אחד ששומר שמיטה.

ינון אזולאי: חקלאי יכול להיות גם אדם שלא שומר תורה ומצוות, אבל הוא חקלאי, מביא פרנסה לביתו, בעמל כפיו.

ינון אזולאי: יש להם גם ציונות, הם נמצאים בגבולות, הם גם שומרים פה על המדינה.

ינון אזולאי: למה אתה פוגע בהם?

ינון אזולאי: חולים הם אנשים שנזקקים דווקא ברגעים האלה לעזרה שלנו, לעזרה של המדינה, לעזור להם, לסבסד.

ינון אזולאי: ובתי החולים היום זועקים: אנא, עזרו לנו.

ינון אזולאי: למה אתה פוגע בחולים האלה?

ינון אזולאי: מוחלשים הם אוכלוסייה שמתקשה ביום-יום, אבל זה אפילו לא גימטרייה של "חרדים".

ינון אזולאי: אל תפגע בהם.

ינון אזולאי: די, מספיק לפגוע בהם.

ינון אזולאי: הממשלה הרעה הזאת – תפסיקו לפגוע בהם.

ינון אזולאי: כסף לדת החדשה – 40 מיליון יש, אבל למען החלשים אפילו שקל אין?

ינון אזולאי: רק לפגוע בהם?

ינון אזולאי: תפסיקו.

ינון אזולאי: אנחנו לא תמימים, אנחנו אנשים לא מטומטמים, אנחנו אנשים שמבינים עניין, וגם החלשים הם אנשים משכילים, מבינים, והם יבואו חשבון.

ינון אזולאי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: כדי שלא תביך אותי ביידיש, אז עכשיו – – –

אחמד טיבי: לא, לא, אני מבטיח.

אורי מקלב: (אומר בערבית: אני אדבר ואתה תשמע.

אורי מקלב: )

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אני שומע.

אחמד טיבי: דבר.

אחמד טיבי: אתה מדבר ואני שומע.

אחמד טיבי: ) אוקיי.

קריאה: – – –

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: הוא הבין, הוא הבין.

אורי מקלב: ראיתי שהוא הבין מה שאני אומר – – –

אחמד טיבי: נכון, נכון, נכון.

מאי גולן: היושב-ראש, נכון שספרותית הרבה יותר קשה ממדוברת?

אחמד טיבי: כן.

קריאה: – – –

מאי גולן: אתה לא היית פה לפני איזה שבע דקות.

אורי מקלב: בטח.

אורי מקלב: הסבים והסבתות שלנו דיברו ערבית שוטפת.

אורי מקלב: הם היו אשכנזים ודיברו ערבית שוטפת.

חיים כץ: הורידו את – – – הליגה.

חיים כץ: לכן, הוא מרוצה.

אחמד טיבי: אתה אובססיבי, חבר הכנסת כץ.

חיים כץ: תקשיב, עד שקבוצה ערבית עולה ליגה – – –

אורי מקלב: כשהם לא רצו שאנחנו נבין – – –

אחמד טיבי: המשפט מחר בשעה 12:00.

חיים כץ: מי השופט?

אחמד טיבי: את זה אני לא יודע.

אחמד טיבי: אני אעדכן אותך.

אחמד טיבי: על קבוצת אכסאל אנחנו מדברים.

אורי מקלב: כשהסבא והסבתא שלנו רצו לדבר ושלא נבין, הם לא יכלו לדבר יידיש ועברית, אז הם דיברו ביניהם ערבית, אז זה מה שהיה.

אחמד טיבי: איזו ערבית?

אורי מקלב: ערבית ירושלמית בסיסית, כמו שהאבא שלהם וכו'.

אחמד טיבי: – – –

חיים כץ: (אומר דברים ביידיש.

חיים כץ: )

אורי מקלב: (אומר דברים ביידיש.

אורי מקלב: )

אחמד טיבי: אני שוקל לצאת להפסקה.

אורי מקלב: בזמן הזה שאנחנו יושבים פה, אנחנו מקבלים את ההודעות לגבי הקורונה, על החלטות של קבינט הקורונה.

מאי גולן: אבל איך – – –

אורי מקלב: ומה ההחלטות שלהם?

אורי מקלב: מגמגמות; המלצות.

אורי מקלב: אבל אתה רואה – – –

דוד אמסלם: – – – לשים מסכות.

אורי מקלב: לשים מסכות גם במקומות – ולהכניס לבידודים.

אורי מקלב: המצב חמור, אי-אפשר להתעלם מכך.

אורי מקלב: ואנחנו שואלים – זו לא תחילתה של קורונה.

אורי מקלב: אנחנו מדברים, בסופו של תהליך – – –

דוד אמסלם: הקבינט קיבל החלטה: ישנים עם המסכות.

אורי מקלב: לא נושמים בכלל ולא מדברים בכלל ומטילים מס – מי שיחלה בקורונה נטיל עליו מס, וככה אנחנו נתגבר על הקורונה.

אורי מקלב: בסופו של דבר, קיבלו – קראו לו "מצב מצוין".

אורי מקלב: יודעים מה לעשות, והיוהרה לא נתנה לעשות, הכבוד.

אורי מקלב: וההחלטות לפני זה, האמירות חסרות האחריות, שנאמרו בלי אחריות, רק לצורך פופוליסטי, רק לצורך פגיעה באחר – היום זה פועל כבומברג.

אורי מקלב: אדם, שייזהר וידע שכשהוא עושה דברים, אחר כך זה יפעל כבומרנג.

אורי מקלב: אם הוא לא יודע לצאת מזה, אנחנו, האזרחים, נסבול עוד לפני החגים.

אורי מקלב: אנחנו לא יודעים מה יהיה בחגים.

אורי מקלב: כאילו החגים – זה כאילו רק החרדים ייפגעו.

אורי מקלב: אין מסחר בחגים, אנשים לא צריכים לצאת – כאילו החגים זה זמן טוב לעשות סגר.

אורי מקלב: איפה?

אורי מקלב: אנחנו יודעים מה זה חגים.

אורי מקלב: חוץ מהחגים, יש חיים עד החגים, לפני החגים ובתוך החגים, ואנשים יסבלו – הכול בגלל כשל קולוסלי.

מאי גולן: הוא בחו"ל בחגים.

מאי גולן: הוא בחגים לא פה.

אורי מקלב: אבל לפני זה אני רוצה לומר שאתמול ראו את שר האוצר מופיע בטלוויזיה בריאיון לא קשה, ריאיון מלטף.

מאי גולן: מלטף, מחבק, עוד שנייה – – –

אורי מקלב: בדיוק.

אורי מקלב: המילה: מלטף.

אורי מקלב: ריאיון מלטף, מאתרג אותך.

אורי מקלב: לא שום דבר.

מאי גולן: מה פתאום?

אורי מקלב: לשאלות שנשאלו – לכנסת הוא לא מגיע, כאן הוא מפחד, כאן אנחנו נדע לשאול את השאלות האמיתיות – –

מאי גולן: בחופשה בנורבגיה, התקשורת.

אורי מקלב: – – אבל שם הוא יכול להישאל – – –

קריאה: – – –

אורי מקלב: – – – לא בא בחשבון.

אורי מקלב: זה שהוא הגיע לשם – אנחנו קצת מבינים בתקשורת, מדוע הוא הגיע, והיה בסדר, אבל מה לעשות?

אורי מקלב: כשיש יוהרה וכשיש ניתוק, כשהאדם מנותק, הוא נופל גם בדבר פשוט.

מאי גולן: אין גבול לצביעות.

אורי מקלב: על מה הוא נופל?

אורי מקלב: על דבר בסיסי, שכל אחד היום צריך לדעת אותו.

אורי מקלב: היום הרב-קו זה דבר שלא צריך להיות שר התחבורה, בבית עם ילדים כאלה, כדי לדעת מה זה רב-קו.

אורי מקלב: כל אחד נוסע.

אורי מקלב: אבל להיות רק מנוכר – – –

חיים כץ: מה זה הרב-קו?

אורי מקלב: זה לא הכרטיס שאתה נתת לאנשים לקנות וזהו.

דוד אמסלם: הוא חשש שזה רב שקוראים לו קו, אז הוא מתנגד.

דוד אמסלם: אין דבר כזה.

דוד אמסלם: הרב ליצמן, רב בריח – – –

אורי מקלב: אז הוא מייד נגד רבנים.

אורי מקלב: הוא מייד מבטל כל דבר שיש לו קונוטציה של רבנים, או שהוא מוסיף מס על זה.

אורי מקלב: ומה לעשות, מתברר שיש אנשים – אז אני רוצה להגיד לו כאן, לפני הציבור – – –

דוד אמסלם: הרב בריח הוא הבא בתור.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך שהערך הצבור הזה זה מה שכולנו יודעים, שבמשך עשרות שנים, כשהיינו קונים כרטיסיות – כשההורים שלנו היו מקבלים כרטיסיות הם היו מקבלים כמה נסיעות חינם.

מאי גולן: נכון, והיינו שומרים על כל ניקוב.

אורי מקלב: היינו מקבלים ארבע או חמש נסיעות חינם.

אורי מקלב: בעצם, זה היה המחיר הבסיסי – המחיר הבסיסי היה לאחר הנחה.

אורי מקלב: היום, אחרי עשרות שנים, אנחנו הולכים לבטל את זה.

אורי מקלב: כשהוא אומר שהוא מבטל ערך צבור, הוא מבטל לכל אותם פועלים – – –

מאי גולן: אל תוריד לו.

מאי גולן: אני וחברותיי, כשהיינו צעירות, היינו מחשבות – – –

אחמד טיבי: שמת לב להוראות שאני מקבל ממאי?

מאי גולן: לא, היושב-ראש, כי זה חשוב.

אחמד טיבי: זה פקודות.

מאי גולן: לא, זה חשוב.

מאי גולן: היינו מחשבות את כל הנסיעות של אותו יום לרב-קו כדי לעשות את זה ולחסוך ב-10.90 – – –

אחמד טיבי: תודה, מאי.

מאי גולן: אבל אביגדור ליברמן – לא הוא ולא כל הדורות – – – לא יודעים איך נראה אוטובוס.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורי מקלב: אני עוד חייתי בדור שאף שההורים שלי נתנו לי כרטיסייה, הלכתי ברגל כדי לחסוך להם את הכסף.

אורי מקלב: ידעתי שהם נותנים לי מפת לחמם.

אורי מקלב: אבל יש גם היום אנשים שהכרטיסייה – הערך הצבור זה בעצם המקביל של כרטיסיות שהיו לנו פעם – יש אנשים שנוסעים עם זה לעבודה, עם זה נוסעים לרופא, עם זה נוסעים לשוק, לקניות, ומחירי הנסיעה הם בהתאם לכרטיסייה.

אורי מקלב: היום, כשאתה רוצה לבטל, אתה פשוט מייקר להם ב-25% את הנסיעה בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: זה משהו מהותי ומשמעותי.

אורי מקלב: לא צריך להיות כלכלן.

אורי מקלב: כמה חוסכים?

אורי מקלב: 250 מיליון.

אורי מקלב: בעצם, ביטול הרב-קו זה 250 מיליון.

אורי מקלב: זה לא גזרות?

אורי מקלב: ממי נלקחו ה-250 מיליון?

אורי מקלב: ההכנסה הזאת נלקחה מאנשים שעד היום קיבלו את זה, ואנשים יצטרכו לשלם את זה.

אורי מקלב: זו לא גזרה?

אורי מקלב: איך אפשר לרמות ככה?

אורי מקלב: אבל אדוני, זה לא הדבר היחיד שהוא לא יודע.

אורי מקלב: באמת היה מביך לראות שר אוצר, שדברים כל כך פשוטים – – –

מאי גולן: אפילו לא העירו לו על זה.

אורי מקלב: התגובות שלו, המנוכרות והיהירות, כאילו מי שנוסע זה רק אנשים כאלה שהם – סגל.

מאי גולן: תאר לעצמך שמישהו מהגוש שלנו היה אומר את זה.

מאי גולן: רק תאר לעצמך.

אורי מקלב: נוסעים פועלים, קשי יום.

אורי מקלב: שלא יגידו: יש חופשי חודשי.

אורי מקלב: לא לכולם יש חופשי חודשי.

אורי מקלב: בבוקר הוא נוסע בהסעה לעבודה, ואחרי הצוהריים, כשהוא חוזר, זה לא שווה לו, ויש לו עוד נסיעות לרופא או נסיעות לשוק, לכן יש לו כרטיסייה.

אורי מקלב: לא שווה לו לעשות חופשי חודשי.

מאי גולן: הוא יבטל – – –

אורי מקלב: בסופו של דבר, אני רוצה להגיד שזה לא הדבר היחיד שהוא לא יודע.

אורי מקלב: מה שהוא כן יודע זה שהחרדים לא יודעים את לוח הכפל.

אורי מקלב: עומד שר האוצר בתקשורת, בכינוסים של איזה עיתון, ואומר: החרדים לא יודעים את לוח הכפל.

אורי מקלב: אני מזמין אותו – לא ייתנו לו להיכנס – אני מוכן להתמודד, בכל מערכות החינוך החרדיות, בכיתה ג', לראות מי יודע את לוח הכפל – –

מאי גולן: אתה לא צריך להוכיח לו כלום.

מאי גולן: לא צריך להוכיח לו.

אורי מקלב: – – וגם בחינוך הכללי.

אורי מקלב: מה לעשות שאני קרוב לחינוך הכללי ומכיר את מה שקורה בכיתה ג', ואני יודע מה הפערים שיש בהבנת הנקרא, בעברית, בוודאי בחשבון, וגם בלוח הכפל.

אורי מקלב: לבוא ולהגיד שלא יודעים את לוח הכפל; להטיח באחרים מומים שאתה באמת ספוג בהם.

אורי מקלב: אבל יותר מכך, מעבר לכך, מה שצריך להדאיג אותנו ששר האוצר לא יודע, מה שהוא מתנכר לו, זה שעשרות ילדים לא יודעים מה זה שמע ישראל.

אורי מקלב: מזה צריך לדאוג.

מאי גולן: – – –

אורי מקלב: שמע ישראל.

אורי מקלב: את לוח הכפל שישאיר לנו.

אורי מקלב: אבל מנתקים אותם לגמרי מהמורשת, מהמילים שכשאנשים היו הולכים, ברגע האחרון – כולם ידעו מה זה שמע ישראל, ואנחנו חיים היום במצב שגם מזה הם מנתקים אותנו, ומזה לא אכפת לאף אחד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אחרון הדוברים הוא חבר הכנסת סמוטריץ'.

אחמד טיבי: 15 דקות.

מאי גולן: אשריך.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב בשמיים, היושב-ראש, חברי השר, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת בגין.

בצלאל סמוטריץ': – – שבנאום הזה – רגע, למה זה לא עובד?

אחמד טיבי: זה מקולקל.

אחמד טיבי: זה מקולקל.

אחמד טיבי: זה לא יורד.

בצלאל סמוטריץ': זה לא לגובה 1.65 מטר.

אחמד טיבי: תאר לעצמך שמאי גולן עמדה פה.

מאי גולן: ניסיתי, ניסיתי.

בצלאל סמוטריץ': חבריי חברי הכנסת, אני מבקש בנאום הזה להזהיר.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש בנאום הזה להזהיר את מי שעדיין הולכים שולל אחרי נפתלי בנט, אילת שקד ושותפיהם; את אלו שעדיין מגדירים את עצמם ימין או ציבור דתי ועוד קונים את ההונאות ואת השקרים בתמימות, בחוסר ידע; אלה שמתנגדים לממשלה שהורתה בחטא, לידתה בחטא וקיומה בחטא, אבל אומרים: תראו, אחרי שהיא קמה, בואו ניתן לה צ'אנס, נשתף איתה פעולה.

בצלאל סמוטריץ': נפתלי בנט חצה את הרוביקון.

בצלאל סמוטריץ': נפתלי בנט מבין מצוין שאין לו עתיד בימין.

בצלאל סמוטריץ': הוא יחפש לעצמו בסיס מצביעים אחר ולא יעצור באדום.

בצלאל סמוטריץ': איפה שהוא יזהה את בסיס המצביעים הזה – לשם הוא ילך.

בצלאל סמוטריץ': דיברתי כאן בעבר על הדיסוננס הקוגניטיבי של בנט, אותה תכונה אנושית-פסיכולוגית שלא מאפשרת לאדם לחיות עם פער בין המעשים שלו לאמונות שלו.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, אצל אנשים ערכיים הצורך להימנע מהדיסוננס הזה בדרך כלל מביא את המעשים להתיישר עם ההשקפות הערכיות, עם האידיאולוגיה – יש לנו אמונות, יש לנו ערכים, יש לנו אידיאולוגיה, ואנחנו מאוד משתדלים שהמעשים יתאימו לתפיסת העולם.

בצלאל סמוטריץ': מי שמהפך את היוצרות והמעשים מובילים אותו, השאיפות הפוליטיות הבלתי-נשלטות לכוח, לשלטון, להיות ראש ממשלה עם שישה מנדטים – מה שהביא אותו לממשלת שמאל עם גורמי שמאל קיצוני ואנטי-ציוני בחלקו, ואני, כמובן, נזהר מלבצע הכללות; עם תומכי טרור אנטי-ציונים – מי שהלך אחרי המעשים – האמת היא שהדיסוננס הקוגניטיבי הזה נמצא כבר בספר החינוך וברמב"ם:

בצלאל סמוטריץ': אחרי המעשים יימשכו הלבבות – בנט לא יכול לישון בלילה עם פער בלתי נסבל בין המעשים הנוכחיים שלו בממשלה, ותכף אפרוט אותם, לבין האמונות שלו, והתוצאה היא שהאמונות משתנות, האידיאולוגיה משתנה, תפיסת העולם ותפיסת הטוב משתנה, וזה הדבר המסוכן.

בצלאל סמוטריץ': נפתלי בנט עמד כאן אתמול על הדוכן בנאום שהוכיח למי שעוד צריך היה להוכיח שהוא אימץ לחלוטין קודם כול את השפה, את השיח, את הנרטיבים השקריים של מחנה השמאל, שעד אתמול ייחס לו את אותה טרמינולוגיה.

בצלאל סמוטריץ': כמה מהר הוא מיישר קו עם ההסתה: הימין, הימין משסה ומפלג ומלא שנאה, והשמאל, כמובן, הוא אחדותי בכל מהותו ונימי נפשו.

בצלאל סמוטריץ': כמה נמוך אפשר לרדת כדי לבוז ככה למחנה ולשותפים שעד אתמול היו בשר מבשרך והיית אתה בשר מבשרם.

בצלאל סמוטריץ': כמה מהר אתה בז להם וסונט בהם, כמה מהר אתה מאמץ את השפה ואת הטרמינולוגיה לא של השמאל, של מטורללי השמאל: בלפור, הקריים מיניסטר – הביטויים שהם השתמשו על המחנה שעד אתמול היית בשר מבשרו.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו תשימו לב לתהליך שנפתלי בנט עובר בכל כך מעט זמן.

בצלאל סמוטריץ': בנט הרי בנה את ההצדקה להפניית העורף למחנה הלאומי, לבגידה בו, לחבירה אל המחנה הנגדי, הוא בנה את ההצדקה לזה בסלוגן הזה, בסיסמה הזאת של: שמים הכול בצד, מתעסקים אך ורק בקורונה ובכלכלה, ולא עוסקים – שני הצדדים, כמטפורה, כמובן, יניחו את נשקם, ולא נתעסק בסוגיות ששנויות במחלוקת, נתעסק ב-80% המכנה המשותף, אותה סיסמה נבובה.

בצלאל סמוטריץ': כבר לפני הבחירות הזהרנו ואמרנו: אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה עובדתית, כי המציאות מזמנת לנו דילמות שאנחנו צריכים לקבל בהן הכרעות ערכיות; אין דבר כזה כי אף אחד בצד השני לא שוקט על שמריו ולא מרים ידיים ולא מרפה מלנסות לקדם את האג'נדות שלו, שלא פעם הן אג'נדות מסוכנות, של מדינת כל אזרחיה, חילונית, פרוגרסיבית.

בצלאל סמוטריץ': השמאל ממשיך לחתור לקדם את ערכיו, מערכת המשפט ממשיכה לקדם את ערכיה – לפגוע בדמוקרטיה, לפגוע בערכים היהודיים, הציוניים, הלאומיים, של מדינת ישראל; ארגוני השמאל, הקהילה הבין-לאומית, מערכת הלחצים העולמית.

בצלאל סמוטריץ': יש נושאים שאם תרצה או לא תרצה חונים לפתחך, חוקים שאתה צריך להעביר, תקציב שאתה צריך להעביר, ותקציב הוא אחד מהאירועים הערכיים ביותר, ואי-אפשר לדלג על זה.

בצלאל סמוטריץ': תמיד אין כסף להכול – תיאוריות השמיכה הקצרה – וצריך לבחור, צריך לתעדף במה משקיעים.

בצלאל סמוטריץ': מתעדפים ערכים.

בצלאל סמוטריץ': תקציב משקף את סולם העדיפויות של החברה.

בצלאל סמוטריץ': אמרנו שאין דבר כזה לשים הכול בצד, מכיוון שבנט לא יכול לשלוט בזה, מכיוון שאולי יש לו זכות וטו על חוקים שיכולים לבוא לכאן, אבל כל שר במשרדו הוא מלך והוא יכול לעשות מה שהוא רוצה.

בצלאל סמוטריץ': אז מרב מיכאלי, בחוק ההסדרים עכשיו, מקדמת את החוק שיאפשר לרשויות המקומיות להפעיל תחבורה ציבורית בשבת, בניגוד לסטטוס קוו שהיה מקובל כאן; שר הבריאות ניצן הורוביץ הולך לתת ביטוח בריאות ממלכתי לעשרות אלפי מסתננים, מהגרי עבודה, שפוגעים בשכונות, אבל פוגעים ברוב היהודי הדמוגרפי של מדינת ישראל; שר הבריאות, שמבקר היום, בשיא התפרצות המגפה, בבית החולים שיבא, לא חושב בכלל להיכנס, לעשות קפיצה למחלקת הקורונה ולראות מה קורה שם.

בצלאל סמוטריץ': הוא מתעסק עכשיו בקיצור תורים לניתוחים לשינוי מין – זה מה שמעסיק את האיש הזה.

בצלאל סמוטריץ': הבטחתם לנו ממשלת שינוי?

בצלאל סמוטריץ': קיבלנו ממשלת שינוי מין.

בצלאל סמוטריץ': בזה הם מתעסקים.

בצלאל סמוטריץ': זה צריך להיות בסל הבריאות וצריך לתקציב את זה וצריך לוודא קיצור תורים.

בצלאל סמוטריץ': הבטחתם לשים נושאים שנויים במחלוקת בצד, אז יש עכשיו 40 מיליון שקל לפעילות של הרפורמים כאן, במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': פתאום משרד התפוצות – אני מחכה לרגע שהיועץ המשפטי לממשלה ירים איזה יד ויגיד: חבר'ה, סליחה, זה משרד התפוצות; לא שאני חושב שליועץ, כמובן, יש זכות וטו.

בצלאל סמוטריץ': אז 35 קהילות של רפורמים בארץ – 40 מיליון שקל – –

גלית דיסטל אטבריאן: כמה אנשים יש בקהילות האלה?

בצלאל סמוטריץ': – – ו-90 מיליון שקל לקהילת הלהט"ב.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, על כל דבר כזה אפשר להתווכח, אבל אל תמכור לנו לוקשים שאפשר לשים הכול בצד.

בצלאל סמוטריץ': אתה שמת את ערכי הימין והציונות הדתית בצד, שותפיך חותרים בכל הכוח לקדם את השקפת עולמם, ורק דבר אחד יש במרכז: אתה, השאיפות הפוליטיות שלך, הרצונות הפוליטיים שלך.

בצלאל סמוטריץ': והתהליך הזה נמשך.

בצלאל סמוטריץ': בסדר-היום ללילה או למחר – חוק הפקרת לוחמי צה"ל.

בצלאל סמוטריץ': זה אותיות קטנות ונראות טכניות, בסך הכול מתקנים את חוק השיפוט הצבאי, שקובע חובת היוועצות של הפצ"ר.

בצלאל סמוטריץ': לפני שהוא מורה על חקירה פלילית בסוגיות מבצעיות, הוא צריך להתייעץ עם קצין בדרגת אלוף, ובסך הכול תוחמים עכשיו את בתקופת ההתייעצות ל-15 יום.

בצלאל סמוטריץ': מה קרה?

בצלאל סמוטריץ': יעילות.

בצלאל סמוטריץ': הרי ברור לכולם מה עומד מאחורי זה.

בצלאל סמוטריץ': הפצ"ר לא מחויב לקבל את ה"עצה", במירכאות, שהוא מקבל מהקצין, ולכן הפרקטיקה שנוצרה – שהמערכת המבצעית לא ממהרת לייעץ, ונוצר דיאלוג, והפצ"ר לא יכול לעשות מה שהוא רוצה, והדיאלוג הזה מייצר איזון בין הצרכים המבצעיים והחשש מהפגיעה במורל ובמוטיבציה של הלוחמים כתוצאה מפליליזציית-יתר והחשש והתחושה של הלוחמים המפקדים שלא מקבלים גיבוי – אז עכשיו יש 15 יום; הפצ"ר שולח מכתב, ואם האלוף לא מגיב בתוך 15, הפצ"ר פותח בחקירה פלילית.

בצלאל סמוטריץ': אז מסבירים שזה חשוב כדי לחזק את עצמאות התביעה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא אני רוצה לחזק את עצמאות התביעה הצבאית, מכיוון שאני מבין שלהכניס את היועצים המשפטיים לתוך החמ"לים ולייצר פליליזציית-יתר של המערכת המבצעית, יש לזה אפקט מצנן שפוגע בביטחונה של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, לא אני אומר את זה.

בצלאל סמוטריץ': בנט אמר את זה; שקד אמרה את זה.

בצלאל סמוטריץ': ב-2018 ניסה הפצ"ר אז והיועץ המשפטי לממשלה להביא את זה לכאן, פורסם אז תזכיר חוק ממשלתי, ואנחנו בלמנו את זה.

בצלאל סמוטריץ': וכשנפתלי בנט עוד ניסה לעבוד על כולנו – אולי אז הוא היה ימין; דיברנו על הדיסוננס – אז הוא נתן כותרת: נוציא את היועצים המשפטיים מן החמ"לים.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אפשר להכניס אותם חזרה ולחזק את עצמאות התביעה.

בצלאל סמוטריץ': ומי יגן על לוחמי צה"ל?

בצלאל סמוטריץ': בקואליציה הזאת אין אף אחד שמגן על לוחמי צה"ל.

בצלאל סמוטריץ': והבנייה ביהודה ושומרון מוקפאת, ומדיניות האי-הפתעה בעניין האיראני מול ארצות הברית; ודיברתי קודם על השרים, כל אחד בגזרה שלו.

בצלאל סמוטריץ': אז הטרללת הזו של טשטוש המושגים של אנטישמיות והניסיון הזה ליישר קו עם הנרטיב השקרי של האוניברסליות של האנטישמיות – אין דבר שגורם נזק גדול יותר למאבק באנטישמיות מבלבול המושגים הזה.

בצלאל סמוטריץ': ואמרתי שאני רוצה להזהיר, מכיוון שאני הזהרתי במערכת הבחירות, ואולי לא הייתי בסדר, כי לא הזהרתי חזק מדי.

בצלאל סמוטריץ': נפתלי ואני נפרדנו מכיוון שאני ידעתי בדיוק לאן הוא הולך.

בצלאל סמוטריץ': שוחחנו על כך, ואמרתי בכל מערכת הבחירות: בנט חובר לשמאל אחרי הבחירות, מפרק את הימין ומגיש לשמאל את השלטון על מגש של כסף.

בצלאל סמוטריץ': ולא האמינו לי, וכעסו עליי, כי להיות נגטיבי ולדבר על מישהו אחר לשון הרע זה לא בסדר.

בצלאל סמוטריץ': והוא כמובן עמד והכחיש, הוא ושותפיו, ברדיו ובטלוויזיה, וחתם על התחייבויות לא להקים ממשלה עם השמאל, לא להפוך את לפיד לראש ממשלה, לא לשבת עם תומכי טרור, והלך והסביר כמה זה מסוכן, והוא יודע כמה זה מסוכן.

בצלאל סמוטריץ': ואחד מהשותפים תומכי הטרור שלו ברע"מ אמר אתמול ברדיו ערבי חד-משמעית – שאלו אותו:

בצלאל סמוטריץ': אם יהיה מבצע בעזה אתם תהיו חלק מהממשלה?

בצלאל סמוטריץ': הוא אמר: אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו קווים אדומים.

בצלאל סמוטריץ': תקיפה בעזה – אנחנו מפרקים את הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו תספרו לי שזה לא משפיע על קבלת ההחלטות, במודע ובוודאי בתת-מודע.

בצלאל סמוטריץ': כשראש ממשלה יודע שאם הוא יוצא לתקיפה בעזה עכשיו הממשלה שלו מתפרקת והוא כנראה הולך לבחירות בלי לעבור את אחוז החסימה, הוא לא יצא למבצע בעזה.

בצלאל סמוטריץ': הוא יכשיר את זה בק"ן טעמים ויסביר למה באמת לא צריך ולמה עדיף להימנע מהסלמה.

בצלאל סמוטריץ': ואמרתי שאני מזהיר, כי בנט הוכיח שאין לו קווים אדומים.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא סופר אף אחד – הוא לא סופר את הבוחרים שלו ואת המצביעים, הוא לא סופר את הרבנים, הוא לא סופר את הציבור והוא לא סופר את המילים שלו עצמו ואת ההתחייבויות שלו עצמו.

בצלאל סמוטריץ': הוא מסמן את היעד – להיות ראש ממשלה – ועכשיו היעד הוא לשרוד כראש ממשלה ולשרוד על הגלגל הפוליטי ולחפש בייס אחר.

בצלאל סמוטריץ': ובשנייה שהוא, או קלוגהפט, שחזר לייעץ לו, ימצא בסקרים בייס שאפשר להתלבש עליו בשמאל, יהיה כאן תהליך מדיני ויהיו כאן מחוות – עוד איזו מילה מכובסת שתמיד מתפוצצת לנו אחר כך בפרצוף עם אלפי הרוגים ופצועים בגלי טרור מטורפים, כן.

בצלאל סמוטריץ': הוא יקים מדינה פלסטינית והוא יפנה יישובים ויגרש מתיישבים.

בצלאל סמוטריץ': ראו הוזהרתם, לכל התמימים שעדיין מנסים לדון לכף זכות.

בצלאל סמוטריץ': כולנו יהודים טובים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו יודעים שהווי דן את כל האדם לכף זכות זו מידה גדולה.

בצלאל סמוטריץ': הדיסוננס הקוגניטיבי – מי שאצלו לא הפוליטיקה נועדה לשרת ערכים אלא ערכים נועדו לשרת את הפוליטיקה, והמעשים הם המובילים אצלו, ואחרי המעשים, כדי להימנע מהדיסוננס ולישון טוב בלילה, הוא מתאים את העמדות ואת ההשקפות – אני חוזר לשפה של אתמול.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים מה?

בצלאל סמוטריץ': קחו את ניר אורבך, האיש שהוא ושותפיו – מתן כהנה צייץ איזה ציוץ על אבתיסאם מראענה אחרי שבג"ץ הכשיר אותה, כמה זה נורא, כמה זה אסון, כמה הלוואי שמפלגת העבודה לא תעבור את אחוז החסימה.

בצלאל סמוטריץ': אז מילא, כמי שכפאך השד, אין ברירה, רצינו להימנע מבחירות – גם כן שקר.

בצלאל סמוטריץ': מנעתם ממשלת ימין, לא מנעתם בחירות.

בצלאל סמוטריץ': שקר שתחזרו עליו אלף פעם לא יהפוך לאמת.

בצלאל סמוטריץ': אז היום ניר אורבך מברך את מראענה על מינויה ליושבת-ראש ועדת העובדות והעובדים, העובדים והעובדות, הזרות והזרים, עבודה זרה.

בצלאל סמוטריץ': שוב, זה לא כמי שכפו שד, זה הדיסוננס הקוגניטיבי שלא מאפשר לך את הפער וגורם לך ליישר קו השקפתית ולהזדהות עם המעשים שאתה עושה.

בצלאל סמוטריץ': ואין כאן קווים אדומים.

בצלאל סמוטריץ': ראו הוזהרתם.

בצלאל סמוטריץ': בנט ושותפיו חצו את הרוביקון.

בצלאל סמוטריץ': הם עמוק בשמאל פוליטית, מעשית.

בצלאל סמוטריץ': אין להם ברירה – שם נמצאת השרידות הפוליטית שלהם, ומהר מאוד הם יהיו עמוק בשמאל השקפתית.

בצלאל סמוטריץ': ואני חוזר לנאום של אתמול: שימו לב לשפה שכל כך מהר אימץ בנט, להסתה נגד הימין, להסתה נגד הציבור הדתי והחרדי, להטפות המוסר הצבועות.

בצלאל סמוטריץ': אז לא קיבלנו ממשלת שינוי, כן?

בצלאל סמוטריץ': אולי שינוי מין.

בצלאל סמוטריץ': לא קיבלנו ממשלת שינוי.

בצלאל סמוטריץ': קיבלנו – – –

יעקב מרגי: איזה?

בצלאל סמוטריץ': אתה לא היית בחלק הראשון של הנאום, אתה לא מבין את ההקשר.

יעקב מרגי: לא, אני רוצה שתחזור על זה.

בצלאל סמוטריץ': קיבלנו ממשלת שינוי עמדות של אנשים שבעבר הגדירו את עצמם אנשי ימין ערכיים, ציונים, לאומיים – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': – – שמאוד מהר, במדרון חלק, משנים את עמדותיהם, ושום דבר לא יעצור בעדם.

בצלאל סמוטריץ': חבריי, הלוואי, הלוואי – אני מסיים – הלוואי שלא אגיע לרגע שאצטרך לומר "אמרתי לכם".

בצלאל סמוטריץ': אני מפציר בכם, תתפכחו, אלה שעדיין תומכים בבנט ובממשלתו הרעה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

אחמד טיבי: תם סדר הדוברים.

אחמד טיבי: אגב, אמסלם, לפני שאני עובר להצבעה אני חייב לומר כי בדיון שהתקיים ב-1994 באקדמיה ללשון הותרו שתי דרכי היידוע: היושב-ראש וגם יושב-הראש, לכן גם זה נכון וגם זה נכון.

דוד אמסלם: מי שאל את השאלה הזאת?

אחמד טיבי: כי התווכחנו עם קרעי, אז שתי הצורות, שלמה, שתי הצורות נכונות, לפי האקדמיה ללשון.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, עם שבע שנות ניסיון אני מאשר מילה במילה את מה שאתה אומר.

אחמד טיבי: היושב-ראש, יושב-הראש – מאשר את מה שאני אומר.

שלמה קרעי: ולמרות זאת – – –

אחמד טיבי: יש צורה שהיא עדיפה, אתה אומר?

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: בכל מקרה אני אמרתי "יושב-הראש".

אחמד טיבי: נכון, נכון.

אחמד טיבי: בדקתי ואמרתי שאתה אמרת נכון.

אחמד טיבי: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: אה, לא, יו"ר הוועדה.

אחמד טיבי: יו"ר הוועדה, תעלה, אחר כך היא תסמן לך.

אחמד טיבי: קיש, מול מי אני עובד בהצבעות?

אחמד טיבי: קיש מדבר בטלפון.

אחמד טיבי: מול מי אני עובד בהצבעה על חוק הניקיון?

אחמד טיבי: מולך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: בבקשה, מכובדי.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו מביאים להצבעה את חוק שמירת הניקיון, ובעוד רגע קט אתייחס כמובן להצעת החוק.

חוק ומשפט): אבל מכיוון שאנחנו עוסקים כאן, אדוני היושב-ראש, בעניינים של שמירת ניקיון והטמנת פסולת, אז ראוי לומר אולי משהו גם על ניקיון הלשון ועל הצורך להטמין באופן סמלי פסולת שהושלכה במליאה הזו לפני כמה שעות, כאשר חבר כנסת בחר להגיב על דבריו של חבר כנסת אחר, חברי ועמיתי חבר הכנסת ולדימיר בליאק, בהערות גזעניות מן הדיוטה הנמוכה ביותר.

חוק ומשפט): ומכיוון שלא מדובר באיזושהי פליטת פה, כפי שקורה, אלא במנהג חוזר ונשנה של אותו חבר כנסת, אז מן הראוי לומר הערב – ובזה אסיים – שאת הפסולת הרעילה הזאת של ההסתה הגזענית ושל הפגיעה הגזענית שמפיץ בבית הזה חבר הכנסת משה אבוטבול – את הפסולת הזאת ראוי להטמין ולהיפטר ממנה.

חוק ומשפט): חברי חבר הכנסת ולדימיר בליאק, המשך בדרכך, בדרכנו, על תירא ואל תחת.

חוק ומשפט): תודה לך על כל מה שאתה עושה בבית הזה.

חוק ומשפט): תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

משה אבוטבול: רגע, רגע, הודעה אישית, הוא התייחס אליי.

משה אבוטבול: הוא התייחס אליי, אני מבקש הודעה אישית.

אחמד טיבי: אני מבקש שתגיש לי נייר.

משה אבוטבול: אני אגיש נייר, אין בעיה.

אחמד טיבי: תן למזכירת הכנסת.

אחמד טיבי: אהלן, אלי, אתה יושב במקום מעניין.

אחמד טיבי: ובכן, רבותיי, נא לשבת.

אחמד טיבי: נא לשבת.

אחמד טיבי: נא לשבת.

אחמד טיבי: יש סעיף בתקנון שאני הכנסתי לתקנון לפני שבע שנים.

אחמד טיבי: רבותיי, הצעת חוק שמירת הניקיון (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשפ"א–2021.

אחמד טיבי: המסתייגים – קבוצת סיעת הציונות הדתית: חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אורית סטרוק, אבי מעוז ואופיר סופר.

אחמד טיבי: לפני סעיף 1 – הממשלה מבקשת שהצבעה תהיה שמית.

אחמד טיבי: הקואליציה חוזרת בה.

אחמד טיבי: לכן, אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 1, לפני סעיף 1 – הצבעה.

אחמד טיבי: מי שבעד הוא בעד, מי שנגד הוא נגד.

אחמד טיבי: יש ירוק ויש אדום.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 39

אחמד טיבי: נמנעים – 2

אחמד טיבי: בעד – 39, נגד – 50, נמנעים – שניים.

אחמד טיבי: השר אלי אבידר הודיע לי שהוא מתנגד, ולכן 51 נגד, עם אלי אבידר.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא מתקבלת.

שלמה קרעי: אבל הוא התפטר מהכנסת.

אחמד טיבי: ההתפטרות לא נכנסה לתוקף, רבותיי.

אחמד טיבי: עכשיו עוברים להסתייגות 2.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 41

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: בעד – 41, נגד – 49, פלוס אלי אבידר – 50, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 3.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 42

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: בעד – 42, נגד – 50, עם אלי אבידר, נמנעים – שלושה.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 4 – הצבעה.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 42

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: בעד – 42, נגד – 49.

אחמד טיבי: מכאן והלאה אוסיף את אלי אבידר באופן אוטומטי.

אחמד טיבי: נמנעים – שלושה.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 5 – נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 41

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: 41 בעד, נגד – 49, נמנעים – שלושה.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 6 – אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: קיש, מה נשמע?

יואב קיש: להמשיך.

יואב קיש: בעד ההסתייגות – 42

יואב קיש: נמנעים – 3

אחמד טיבי: 42 בעד, 50 נגד – אלי, תמיד תרים את ידך – נמנעים – שלושה.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: רבותיי, אנחנו עוברים להסתייגות מס' 7.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 40

אחמד טיבי: נמנעים – 2

אחמד טיבי: בעד – 40, נגד – 50, שני נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 7 לא התקבלה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 8.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 42

אחמד טיבי: נמנעים – 2

אחמד טיבי: 42 בעד, 50 נגד, שני נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 8 לא התקבלה.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 9 – נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 41

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: בעד – 41, נגד – 49, ופלוס אלי אבידר – 50, נמנעים – שלושה.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 9 לא התקבלה.

אחמד טיבי: הסתייגות 10 – נא להצביע.

אחמד טיבי: מי שלא יודע, ההסתייגות אומרת שמטרת החוק הזה לאפשר לשרת הפנים להסתיר את סיבת כאב הבטן.

אחמד טיבי: לא יודע מי הגיש את ההסתייגות הזאת.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אני מניח שזה שלמה קרעי.

אחמד טיבי: מניח.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 41

אחמד טיבי: נמנעים – 1

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 10 לא התקבלה – 41 בעד, 50 נגד, נמנע אחד.

אחמד טיבי: לא התקבלה.

אחמד טיבי: רבותיי, עוברים להסתייגות 11.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 42

אחמד טיבי: נמנעים – 2

אחמד טיבי: בעד – 42, נגד – 50, שני נמנעים.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: הסתייגות 12 – נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 42

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: 42 בעד, 50 נגד, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא עברה.

אחמד טיבי: עוברים להסתייגות 13.

אחמד טיבי: נא להצביע, רבותיי.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 41

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: בעד – 41, נגד – 50, שזה עם אלי אבידר וגינזבורג, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 13 לא התקבלה.

אחמד טיבי: עוברים ל-14, רבותיי.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 41

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: בעד – 41, מתנגדים – 50, נמנעים – שלושה.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 14 לא עברה.

יואב קיש: עד 16 אני מוריד, מ-14 עד 16.

דוד אמסלם: הוריד להם בכסף.

דוד אמסלם: הוא מוריד לכם בכסף?

אחמד טיבי: על 14 הצבענו.

יואב קיש: אז עד 16 להוריד, 17 להצביע.

אחמד טיבי: אז מורידים את 15 ו-16, עוברים להצבעה על 17.

אחמד טיבי: אתה אדם נדיב.

דוד אמסלם: זה מוריד בכסף או לא?

דוד אמסלם: כי אם מוריד, אז – – –

אחמד טיבי: 17.

אחמד טיבי: עוברים להסתייגות 17.

אחמד טיבי: נא להצביע, רבותיי.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 42

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: 42 בעד, 50 נגד, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא עברה.

אחמד טיבי: עכשיו 18.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 42

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: בעד – 42, נגד – 49, עם אלי – 50, נמנעים – שלושה.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 18 לא התקבלה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים ל-19.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 42

אחמד טיבי: נמנעים – 2

אחמד טיבי: 42 בעד, 50 נגד, שני נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 19 לא התקבלה.

אחמד טיבי: עוברים ל-20.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות –42

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: בעד – 42, 50 מתנגדים, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא עברה.

אחמד טיבי: עוברים ל-21.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 41

אחמד טיבי: נמנעים – 2

אחמד טיבי: 41 בעד, 51 נגד, שני נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות 21 לא התקבלה.

אחמד טיבי: כן, חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: אחמד, עד 24, כולל, לא להצביע.

יואב קיש: 25 כן.

אחמד טיבי: עד 24, כולל, לא להצביע.

אחמד טיבי: על 22, 23, 24 לא מצביעים.

אחמד טיבי: על 25 כן מצביעים, ולכן, רבותיי, נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 42

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: 42 בעד, 50 נגד, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 25 לא התקבלה.

אחמד טיבי: עוברים ל-26.

אחמד טיבי: רבותיי, נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 42

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: 42 בעד, 50 נגד, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 26 לא עברה.

אחמד טיבי: עוברים ל-27.

אחמד טיבי: רבותיי, נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 41

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: 41 בעד, 49 נגד, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא עברה.

אחמד טיבי: כן.

יואב קיש: עד 30 לבטל; על 31 להצביע.

אלי אבידר: 50 נגד, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אנחנו מבטלים את כל ההסתייגויות עד 30.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, 50 נגד.

אחמד טיבי: אלי, אתה הרמת אחרי שהצבעתי, ולכן ההצבעה הקריטית שלך, החשובה, בסעיף הזה, לא התקבלה.

אחמד טיבי: השעון הזה מבוטל, עצרנו אותו.

אחמד טיבי: סיום הצבעה.

אחמד טיבי: יואב, תגיד.

יואב קיש: עד 31, כולל.

יואב קיש: אפשר להצביע על 32.

אחמד טיבי: 28, 29, 30 ו-31 מבוטל.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 32.

אחמד טיבי: רבותיי, נא להצביע.

קריאות: אי-אפשר להצביע.

אחמד טיבי: לא, לא התקיימה הצבעה.

אחמד טיבי: הייתה תקלה.

אחמד טיבי: רואים שהייתה תקלה.

אחמד טיבי: אני אחזור על ההצבעה לגבי הסתייגות מס' 32.

אחמד טיבי: רבותיי, נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 41

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: בעד – 41, 50 מתנגדים, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות 32 לא התקבלה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להסתייגות 33.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 41

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: בעד – 41, 50 מתנגדים, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 33 לא התקבלה.

אחמד טיבי: כן, יואב.

יואב קיש: אפשר לוותר על 34.

אחמד טיבי: 34 בלבד מבוטל.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להסתייגות – – –

בועז טופורובסקי: דיברנו על 24 הסתייגויות.

יואב קיש: 50 הסתייגויות.

יואב קיש: 50 הסתייגויות.

אחמד טיבי: איפה חבר הכנסת ביטן?

יואב קיש: אמרו לי 50 הסתייגויות, בועז.

יואב קיש: אמרו לי 50 הסתייגויות.

אחמד טיבי: דקה, התייעצות.

אחמד טיבי: כאשר חבר כנסת שמגיש הסתייגות לא נמצא, בדרך כלל לא מצביעים, אבל היות שהיה סיכום לגבי 50 הסתייגויות, אני חייב התייעצות.

דוד אמסלם: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: נחליף, נחליף.

דוד אמסלם: עזוב, אחמד.

אחמד טיבי: דקה, יש ייעוץ משפטי.

דוד אמסלם: נחליף, נחליף.

יואב קיש: טוב, אני מוכן – עזוב, בוא.

דוד אמסלם: להחליף, עזוב אותך.

יואב קיש: אחמד, עבור ל-41.

אחמד טיבי: מסתייג שלא נמצא באולם – לא מצביעים על ההסתייגות שלו, גם אם הוא דוד ביטן.

יואב קיש: 41.

אחמד טיבי: 41.

אחמד טיבי: ובכן, רבותיי, אנחנו מדלגים, 31 עד 40 מבוטל; מ-35 עד 40 מבוטל.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים ל-41.

אחמד טיבי: רבותיי, נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 43

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: אוסאמה, ב-42 שווה לתמוך.

אחמד טיבי: 43 בעד, 49 מתנגדים, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות 41 לא התקבלה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להסתייגות 42.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 44

אחמד טיבי: נמנעים – 2

אחמד טיבי: בעד – 44, נגד – 49, שני נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות 42 לא התקבלה.

קריאה: שכחת את אלי אבידר.

אחמד טיבי: כי הוא היה עסוק בדיבור.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: הוא הרים את היד אחרי שאני הכרזתי, רבותיי, אבל יפה שאתה מגן עליו.

קריאה: תן לו 48 שעות ואז – – –

יואב קיש: עד 44 להוריד, ולעבור ל-45.

אחמד טיבי: 43 ו-44 יורדות.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 45.

אחמד טיבי: נא להצביע, רבותיי.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 43

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: אני לא מצביע נגד אביב גפן, רבותיי.

אחמד טיבי: בעד – 43, 50 נגד, נמנעים – שלושה.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 45 לא התקבלה.

אחמד טיבי: לכן אנחנו עוברים להסתייגות 46.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 43

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: 43 בעד, 50 נגד, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 46 לא התקבלה.

אחמד טיבי: לכן עוברים ל-47, בבקשה.

יואב קיש: עד 71 להוריד.

יואב קיש: 72.

אחמד טיבי: כולל?

יואב קיש: כולל.

אחמד טיבי: כל זה ירד, עד 71.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: ליצמן נמצא.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 72.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 43

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: 43 בעד, 50 נגד, נמנעים – שלושה.

אחמד טיבי: הסתייגות 72 לא התקבלה.

אחמד טיבי: לכן אנחנו עוברים ל-73.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 43

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: 43 בעד, 50 נגד, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות 73 לא התקבלה.

יואב קיש: אחמד, 74 – לא.

יואב קיש: לעבור ל-75.

אחמד טיבי: 74 מבוטל.

אחמד טיבי: רבותיי, עוברים להצבעה על הסתייגות 75.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 42

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: 42 בעד, נגד – 50, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות 75 לא התקבלה.

אחמד טיבי: עוברים להסתייגות מס' 76.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 42

אחמד טיבי: נמנעים – 2

אחמד טיבי: בעד – 42, נגד – 49, שני נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות 76 לא נתקבלה.

יואב קיש: לדלג על 77, לעבור ל-78.

אחמד טיבי: מדלגים על 77.

אחמד טיבי: עוברים להסתייגות מס' 78.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 43

אחמד טיבי: נמנעים – 2

אחמד טיבי: 43 בעד, 49 נגד, שני נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות 78 לא נתקבלה.

יואב קיש: לדלג על 79, לעבור ל-80.

אחמד טיבי: לדלג על 79, לכן היא מבוטלת, לא מצביעים עליה.

אחמד טיבי: עוברים להסתייגות מס' 80.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 42

אחמד טיבי: נמנעים – 2

אחמד טיבי: בעד – 42, 51 נגד, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 80 לא התקבלה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 81.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 43

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: בעד – 43, 50 מתנגדים, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות 81 לא התקבלה.

יואב קיש: עד 88 להוריד, להצביע על 89.

אחמד טיבי: אנחנו לא מצביעים על 82, 83, 84, 85, 86, 87, 88.

אחמד טיבי: עוברים להצבעה על 89.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 43

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: בעד – 43, נגד – 50, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות 89 לא התקבלה.

יואב קיש: רגע, עוברים ל-93.

אחמד טיבי: יפה.

אחמד טיבי: 90, 91, 92 – לא מצביעים.

אחמד טיבי: רבותיי, מצביעים כעת על הסתייגות 93.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 42

אחמד טיבי: נמנעים – 2

אחמד טיבי: 42 בעד, 50 נגד, שני נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות 93 לא התקבלה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 94.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 41

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: בעד – 41, נגד – 50, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות 94 לא התקבלה.

אחמד טיבי: כן, יואב.

יואב קיש: עד 109 לא, על 110 להצביע, ומ-110 לרוץ עד הסוף.

אחמד טיבי: מ-95 עד 109, כולל, נמשכו ההסתייגויות.

אחמד טיבי: 110 אומרת: "מטרת חוק זה לאפשר לממשלה לבטל את חוק הלאום".

אחמד טיבי: נא להצביע, רבותיי.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 40

אחמד טיבי: נמנעים – 1

אחמד טיבי: 40 בעד, 50 מתנגדים, נמנע אחד.

אחמד טיבי: הסתייגות 110 לא התקבלה.

אחמד טיבי: ולכן אנחנו עוברים להסתייגות 111.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 43

אחמד טיבי: נמנעים – 2

אחמד טיבי: בעד – 43, נגד – 50, שני נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות 111 לא התקבלה.

אחמד טיבי: עוברים להסתייגות 112 – הצבעה.

אחמד טיבי: תכף נגיע ל-113, של חיים ביטון.

חיים כץ: אתה מכניס אותנו למתח.

חיים כץ: בעד ההסתייגות – 42

חיים כץ: נמנעים – 2

אחמד טיבי: 42 בעד, 50 נגד, שני נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות 112 לא התקבלה.

אחמד טיבי: הסתייגות 113, "מטרת החוק לאפשר לממשלה לבטל את יום השבת" – נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 43

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: 43 בעד, 50 נגד, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 113 לא התקבלה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים ל-114.

אחמד טיבי: נא להצביע, רבותיי.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 43

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: 43 בעד, 50 נגד, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: 115, רבותיי – נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 43

אחמד טיבי: נמנעים – 2

אחמד טיבי: בעד – 43, נגד – 50, שני נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות 115 לא התקבלה.

אחמד טיבי: עוברים ל-116, בבקשה.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 42

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: אגב, לדעתי לא היינו צריכים להצביע על ההצעה הזאת, כי משה ארבל לא נמצא במליאה.

קריאה: אז תבטל את זה ותלך אחד אחורה.

אחמד טיבי: אוקיי.

קריאה: תבטל את ההצבעה.

דוד אמסלם: ותיקח אחת אחרת.

אחמד טיבי: אוקיי, לא משנה.

אחמד טיבי: 42 בעד, 50 נגד, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות מס' 116 לא התקבלה.

יואב קיש: אז תדלג על 117.

אחמד טיבי: אני מדלג על 117, בגלל חבר הכנסת.

אחמד טיבי: עוברים ל-118, של חבר הכנסת אריה דרעי, אגב – נא להצביע.

אחמד טיבי: 118 – נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 43

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: 43 בעד, 50 מתנגדים, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות 118 לא התקבלה.

אחמד טיבי: עוברים להסתייגות 119, רבותיי.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: ירוק זה בעד, אדום זה נגד.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 43

אחמד טיבי: נמנעים – 2

אחמד טיבי: בעד – 43, נגד – 50, שני נמנעים.

אחמד טיבי: הסתייגות 119 לא התקבלה.

אחמד טיבי: הוסרו כל ההסתייגויות לפני סעיף 1.

אחמד טיבי: עכשיו נעבור להסתייגויות לסעיף 1.

אחמד טיבי: מס' 120, קבוצת סיעת הציונות הדתית – נא להצביע, רבותיי.

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות – 43

אחמד טיבי: נמנעים – 3

אחמד טיבי: 43 בעד, 50 נגד, שלושה נמנעים.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא עברה.

אחמד טיבי: ובכן, כל ההסתייגויות הוסרו.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 1 כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: רבותיי, נא להצביע.

אחמד טיבי: בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 52

אחמד טיבי: נמנעים – אין

אחמד טיבי: בעד – 53, נגד – 43, אין נמנעים.

אחמד טיבי: סעיף 1, כהצעת הוועדה, התקבל.

אחמד טיבי: לאחר סעיף 1 – של ארבל, אבל הוא לא נמצא.

אחמד טיבי: לא מצביעים על הסתייגות של חבר כנסת שלא נמצא במליאה, גם אם הוא משה ארבל, אגב.

אחמד טיבי: אל תסתכל ככה.

אחמד טיבי: ובכן, תמה הקריאה השנייה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה על החוק בקריאה שלישית, רבותיי.

אחמד טיבי: בעד החוק – 52

אחמד טיבי: נמנעים – אין

אחמד טיבי: בעד – 52, נגד – 43, אין נמנעים.

אחמד טיבי: זה 53, אוקיי, עם אלי אבידר.

אחמד טיבי: הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית.

אחמד טיבי: תודה רבה לכם.

אחמד טיבי: בבקשה, אבוטבול, חמש דקות.

אחמד טיבי: הודעה אישית.

משה אבוטבול: כן.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, היות שביקשתי הודעה אישית, כי ראיתי שמנסים לחגוג קצת ברשתות על דברים שלא הובנו, דברים שהוצאו – – –

אחמד טיבי: ברשתות – זה לא הודעה אישית.

אחמד טיבי: אתה מגיב על דברים של חבר הכנסת קריב.

משה אבוטבול: על הדברים של קריב, שהוא ניצל את זה דרך הרשתות והתחיל לבוא ולומר כל מיני דברים שהם שקריים, אז אנחנו נמצאים כאן כדי להגיב.

משה אבוטבול: היה כאן דיון רציני בכל מה שנקרא ספר התקציב, ומחינו על זה שבעצם נעשה כאן ספר תקציב ללא חמלה בכל מיני סעיפים, כולל בסעיף של משקאות קלים, ששם בעצם מעלים את המיסוי.

משה אבוטבול: אז שאלתי בתום לב, ומותר לי לשאול, למה עשו מיסוי רק על זה ולא על דברים אחרים – למה שר האוצר לא עושה את זה גם על המשקאות החריפים, על הוודקה, למשל.

יבגני סובה: – – – אבל יש לך חצי – – –

משה אבוטבול: אז פתאום מתחיל להיפגע לי איזה חבר כנסת.

משה אבוטבול: ממש הפכו להיות אניני טעם.

משה אבוטבול: במשך חודשים רודפים אותנו, אומרים לנו ביש עתיד: תעלו על המריצות, נזרוק אתכם לאשפה.

משה אבוטבול: פתאום שותקים.

משה אבוטבול: בעצמו שר החוץ בא וכותב על ראש המפלגה שלנו ועל ראש התנועה שלנו, בתוך – – –

גלעד קריב: תתנצל, חודש הרחמים והסליחות.

משה אבוטבול: – – – וכותב שתביאו את המיליונים.

משה אבוטבול: שם כן מותר.

משה אבוטבול: שם שותקים כל הצבועים, אה?

משה אבוטבול: פתאום התעוררתם.

גלעד קריב: שכרך – – –

משה אבוטבול: אנחנו לא ניתן.

משה אבוטבול: נפסיק להיות שק האגרוף שלכם.

משה אבוטבול: כל פעם שתפתחו את הפה, נראה לכם שאפשר להחזיר.

משה אבוטבול: נגמרו הימים שאתם רק משתיקים את האחרים.

יבגני סובה: תתבייש לך.

יבגני סובה: אתה חצוף, אתה.

משה אבוטבול: אנחנו נמשיך לטפל בכם – ביש עתיד, בישראל ביתנו, ברפורמי, בכל אחד ואחד שיבוא וידבר נגד החרדים.

משה אבוטבול: לא עוד.

משה אבוטבול: לא עוד.

יבגני סובה: חצוף שכמוך.

יבגני סובה: תתבייש לך.

משה אבוטבול: אם אתם צבועים ושותקים על המריצות – אתה שותק על המריצות של ליברמן.

יבגני סובה: תספיק לקשקש.

יבגני סובה: תתבייש לך – – –

משה אבוטבול: איפה היית כשהוא דיבר על המריצות?

משה אבוטבול: שתקת, אה?

יבגני סובה: יאללה, מדבר על וודקה.

יבגני סובה: תתבייש לך.

יבגני סובה: תתבייש לך.

יבגני סובה: חצוף.

משה אבוטבול: איפה היית כשהיו גזענים?

משה אבוטבול: איפה הייתם?

משה אבוטבול: שתקתם – גם עכשיו תשתקו.

משה אבוטבול: על ראש הגנב בוער הכובע.

משה אבוטבול: תתביישו לכם.

מיכאל מלכיאלי: – – –

יבגני סובה: – – – תתבייש לך.

משה אבוטבול: אתם לא תנסו לגמד אותנו.

משה אבוטבול: ככל שתכבדו אותנו, נכבד אתכם.

משה אבוטבול: אתם לא מרשימים אותנו עם הדיבורים שלכם.

משה אבוטבול: אנחנו נמשיך להשיב לכם על כל פתיחת פה.

יבגני סובה: – – – תתבייש לך.

משה אבוטבול: כשאתם תתנהגו אלינו בכבוד, נכבד אתכם.

משה אבוטבול: כשאתם מבזים אותנו, תקבלו מאיתנו פי עשרה – – –

יבגני סובה: חצוף.

יבגני סובה: מספיק שמענו אותך, מספיק – – – די, לך כבר.

יבגני סובה: די.

משה אבוטבול: חרדים זה שק החבטות שלכם.

משה אבוטבול: לא עוד.

משה אבוטבול: לא עוד.

משה אבוטבול: לא עוד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: לא מוחאים כפיים, גם לנאום בינוני.

אחמד טיבי: לא מוחאים כפיים.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: בליאק, חבר הכנסת בליאק.

יבגני סובה: – – – חצוף.

אריה מכלוף דרעי: – – –

אחמד טיבי: נתתי לו לפנים משורת הדין.

אחמד טיבי: אוקיי?

ולדימיר בליאק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הייתי מצפה מנציג מפלגת ש"ס, שכל כך הרבה שנים נלחמה בגזענות, פשוט לומר: סליחה, טעיתי, הגזמתי.

ולדימיר בליאק: תודה רבה.

קריאות: – – –

משה אבוטבול: שר החוץ שלך – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: רבותיי, נא לשבת.

אחמד טיבי: [מס' מ/1429; דברי הכנסת, חוב' ט"ו, ישיבות 41 ו-43; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אחמד טיבי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת קושניר.

ועדת הכספים): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני שאציג את הצעת החוק, אני רוצה לפנות לחבר הכנסת אבוטבול.

ועדת הכספים): אתה יודע, אחרי מה שאמרת פה, אני פשוט בז לך.

קריאות: – – –

ועדת הכספים): ואני גם רוצה לפנות גם לחבר הכנסת נתניהו, שעשה הרבה מאוד קמפיינים בשפה הרוסית, אבל כשזה מגיע לגזענות כלפי הציבור הזה אז הוא פשוט שותק, כאילו הוא לא קיים, וזה חבל.

קריאות: – – –

ועדת הכספים): זה שאתם צועקים וצורחים זה רק אומר שאני צודק, וחלק מחברי הכנסת פה יושבים ולא נוח להם בכיסא, כי הם צריכים להיות יחד איתכם באופוזיציה.

ועדת הכספים): זה כולל – אגב, בתוך מפלגת ש"ס.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: איפה היית – – –

ועדת הכספים): כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפניכם לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א–2021.

ועדת הכספים): הצעת החוק מאריכה עד סוף חודש אוקטובר את תוקפו של ההסדר לעניין דמי הבידוד לעובד, שפקע ביום 6 ביולי 2021, עם כמה שינויים מאוד מאוד משמעותיים: הורים שהחסירו ימי עבודה בשל ילד ששהה בבידוד יהיו זכאים לפיצוי כספי מלא בגובה שכר העבודה באופן רטרואקטיבי מתחילת שנת 2021.

ועדת הכספים): ההורים יוכלו גם להתחלף אחד עם השני, וימי המחלה ינוכו בהתאם לימי הבידוד של כל אחד בפועל.

ועדת הכספים): תוארך האפשרות להגיש בקשה להחזר כספי מביטוח לאומי בשל כניסה לבידוד מ-60 יום ל-90 יום.

ועדת הכספים): נוסף לסעיפים האלה, בוועדת הכספים הצלחנו להוסיף כמה תיקונים חשובים: צמצמנו את מספר ימי המחלה שמופחתים בגין הכניסה לבידוד מארבעה ימים לשלושה.

ועדת הכספים): עובד שטס לחול בשליחות המעסיק והנסיעה מחייבת אותו בבידוד יקבל את התשלום על פי המתווה הכתוב בחוק.

ועדת הכספים): הגדלנו את האחוזים של ההוצאות הנלוות של העובד מ-25% ל-30%, והם באים לידי ביטוי בעיקר בהפרשות סוציאליות.

ועדת הכספים): כמענה למצוקתן של נשים בהיריון שצפויות ללדת עד סוף שנת 2021 אך מתחילת חודש יולי אינן זכאיות לדמי אבטלה ובשל הריונן מתקשות במציאת עבודה, החלטנו בוועדה שנשים אלה יקבלו תוספת נוספת של עוד 15% לדמי הלידה, ותהיה להן האפשרות לקבל את מחצית הסכום כמקדמה.

ועדת הכספים): החוק הזה בא לסייע לראשונה להורים שנאלצו להיעדר מעבודה בשל הבידוד של הילדים ולעובדים ולמעסיקים שהתמודדו עם תקופה קשה מאוד במהלך משבר הקורונה.

ועדת הכספים): להצעת החוק הוגשו הסתייגויות ובקשות רשות דיבור.

ועדת הכספים): אני מבקש מהכנסת לדחות את ההסתייגויות ולאשר את ההצעה החוק בקריאה השנייה והשלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

ועדת הכספים): תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה, דובר ראשון – רבע שעה.

אחמד טיבי: בבקשה.

אופיר כץ: תודה רבה.

אופיר כץ: גברתי יושבת-ראש הקואליציה, אני רואה שאת עסוקה בעניינים טכניים.

אופיר כץ: חבל שלא הקדשת תשומת לב כשבאתי לדבר איתך על הנשים בהיריון.

אופיר כץ: נפנפת אותי.

אופיר כץ: אפילו לא הקשבת למה שיש לי להגיד.

אופיר כץ: חבל.

עידית סילמן: חבר הכנסת אופיר כץ – – – לפחות אל תשקר.

אופיר כץ: עוד פעם את טוענת שאני משקר?

אופיר כץ: זה מצולם.

אופיר כץ: באתי לדבר איתך על סיוע לנשים בהיריון – נפנפת אותי, לא הקשבת לי.

אופיר כץ: לא הקשבת אפילו על סיוע לנשים בהיריון.

אופיר כץ: תתביישי.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבר חודש, מרגע הפסקת החל"ת, שאני נלחם פה למען פיצוי לנשים בהיריון.

אופיר כץ: זה התחיל בזה ששר האוצר אפילו לא העלה על דעתו להחריג את הנשים בהיריון מהפסקת החל"ת, שהייתה ב-1 ביולי.

אופיר כץ: הרי אם זה לא משרת את מנסור, למה להשקיע כסף?

אופיר כץ: אחרי זה הבאתם פתרון מחורר, ביזיוני, של 15% מדמי הלידה.

אופיר כץ: מדובר על סכום זעום, ונשים רבות צריכות לחיות ממנו חודשים.

אופיר כץ: ואיזה חגיגות קרדיטים, סיבובים ותדרוכים של הקואליציה אנחנו רואים בתקשורת: הבאנו פתרון.

אופיר כץ: השתגעתם?

אופיר כץ: לא נתתם פה כלום, שום דבר.

אופיר כץ: לנשים הללו אין איך לגמור את החודש.

אופיר כץ: איך?

אופיר כץ: איך אתם מפקירים כך את הנשים בהיריון?

אופיר כץ: הן לא מצליחות למצוא עבודה, אף מעסיק לא מקבל אותן.

אופיר כץ: הן תחת אחריות שלנו כמדינה.

אופיר כץ: אני הגשתי הסתייגות בסיסית לחוק הכלכלי, להעלות את הפיצוי מ-15% ל-50%, על מנת שהנשים האלו יוכלו לחיות בכבוד.

אופיר כץ: זו דרישה בסיסית וקיומית שהקואליציה תתמוך בהסתייגות הזו.

אופיר כץ: תאמין לי, ליברמן, הן לא יתעשרו מזה על חשבונך, רק יוכלו לפרנס עצמן בצורה ראויה.

אופיר כץ: אני מבקש שתשמעו, חבריי, את ההודעות שאני מקבל בימים האחרונים בעקבות הפעילות שלי בנושא.

אופיר כץ: בדרך כלל אנחנו כחברי כנסת מקבלים אותו נוסח הודעה ממספרים שונים, ממאות מספרים שונים, אבל לא, כל הודעה שקיבלתי פה זה סיפור חיים בפני עצמו: התמודדות, חרדה, סיפורים שחודרים וקורעים את הלב על הנשים, על איך הנשים הללו מעבירות את התקופה הזו.

אופיר כץ: בואו תקשיבו קצת לאזרחים.

אופיר כץ: אני אגיד – אנחנו נבחרי ציבור ואני אגיד את מה שהציבור אומר, כי נדמה לי ששכחתם בכלל שהציבור קיים: אני בת 37, נשואה שנית עם שני ילדים ובהיריון עם תאומים בחודש שביעי.

אופיר כץ: פוטרתי מעבודתי בתחילת הקורונה ועד עכשיו קיבלתי דמי אבטלה.

אופיר כץ: אין לי יכולת לעבוד, הלוואי שהייתי יכולה.

אופיר כץ: הכנסה אחת של בעלי בהחלט לא מספיקה בשביל הבית – שכירות, הוצאות שוטפות.

אופיר כץ: איך ליברמן מצפה שנצליח לשרוד את החודשיים הנוספים ללא הכנסה נוספת?

אופיר כץ: אין לי את היכולת להתמודד גם עם ההיריון וגם עם הפרנסה.

אופיר כץ: אני ממש מוטרדת ומתוסכלת שכך הפקירו אותנו, הנשים בהיריון.

אופיר כץ: אני בת 29, נמצאת בהיריון בחודש שישי ועם ילד בן שנה ושלושה חודשים בבית.

אופיר כץ: אין באפשרותי לשלוח אותו כרגע לגן, זה עולה 3,000 שקל.

אופיר כץ: בעלי הוא עצמאי ולא מכניס כל כך כסף לבית, ורוב התשלומים היו דרכי.

אופיר כץ: המצב הזה שאני יודעת שלא תהיה לי הכנסה חודשית מכניס אותי לחרדה ופחדים.

אופיר כץ: קשה לי מאוד לישון בלילה.

אופיר כץ: הכסף שמגיע כל חודש עוזר לי לסגור את החודש ולהתקיים, לקנות לילד כל מה שהוא צריך, וכמובן מה שצריך לתינוקת שבדרך.

אופיר כץ: אני כרגע בצמצום מאוד גדול, ולצערי הרב אפילו בסופר אני מחשבת טוב טוב מה לקנות ומה לא.

אופיר כץ: אני בת 32.

אופיר כץ: לפני הקורונה עבדתי כמעצבת מסחרית, משרה מלאה ופיזית מאוד.

אופיר כץ: כרגע אני בשבוע ה-21 להיריון הראשון שלי.

אופיר כץ: נכון להיום, בעקבות השינוי במתווה, אין לי שום הכנסה וגם איני מצליחה למצוא עבודה.

אופיר כץ: שלחתי מעל 200 קורות חיים, גם לעבודות שלא בתחום שלי, ואולי עשרה מעסיקים חזרו טלפונית, ומתוך זה זומנתי לשני ראיונות עבודה והם לא צלחו.

אופיר כץ: בחיים לא יגידו שזה בגלל ההיריון, ימצאו את כל הסיבות האחרות.

אופיר כץ: ההחלטה להפסיק את האבטלה לנשים בהיריון היא אבסורדית.

אופיר כץ: אני מוצאת את עצמי חוסכת בדברים בסיסיים, שחלילה לתינוק שיגיע לא יחסר כלום.

אופיר כץ: אני לא עצלנית ואני לא מחפשת לחיות על חשבון המדינה ובטח לא להתעשר על חשבונה בזכות ה-4,800 שקלים שנכנסים לחשבון, אבל זה המעט, זה המעט שייתן לי להעביר את החודש.

אופיר כץ: זה המעט שייתן לי להעביר את החודשים ברוגע לגבי ההוצאות השוטפות.

אופיר כץ: למה אנחנו צריכות להגיע למצב שנשים בהיריון מתחננות לדמי אבטלה?

אופיר כץ: אני בת 40, בחודש שביעי, ואמורה ללדת בחודש ספטמבר, אם יחידנית.

אופיר כץ: פוטרתי בנובמבר האחרון בעיצומו של משבר הקורונה ובגל השלישי הקשה מכול.

אופיר כץ: מאז אני בחיפושי עבודה אך לא מקבלים אותי בגלל היותי בהיריון.

אופיר כץ: אפילו לשכת התעסוקה אמרה לי שאין מה לעשות איתי עד אחרי חופשת הלידה.

אופיר כץ: ההחלטה שהתקבלה לא להמשיך את דמי האבטלה לנשים בהיריון היא גזרה כלכלית קשה עבורנו.

אופיר כץ: זה מצב נורא, חוסר היכולת לפרנס ולהתפרנס.

אופיר כץ: אני בת 35, אימא לשניים קטנים ובהיריון שלישי בחודש שביעי.

אופיר כץ: מאז גיל 16 אני עובדת ללא הפסקה.

אופיר כץ: מרגיש לי שהפקירו אותי ואת משפחתי.

אופיר כץ: בלשכת התעסוקה אמרו לי שאין להם משרה עבורי, ומאידך גיסא הממשלה לא נותנת לנו דמי אבטלה, כך שנותרתי ללא הכנסה עד הלידה.

אופיר כץ: המתווה של ה-15% זה גרושים וזה לא עוזר לי בכלל.

אופיר כץ: בבקשה, עזרו לנו, תנו לנו לישון בשקט.

אופיר כץ: הלחץ לא מועיל לנו, בלשון המעטה.

אופיר כץ: אל תשליכו אותנו.

אופיר כץ: אני בת 36, אימא לילדה בת חמש ואמורה ללדת בסוף ספטמבר.

אופיר כץ: אני מפוטרת מאוקטובר 2020 עקב הקורונה.

אופיר כץ: מאז הייתי באבטלה ונכנסתי להיריון.

אופיר כץ: כרגע, עם המתווה שסגרו, אני בלחץ מטורף, בלי אפשרות להשתלב בשוק התעסוקה.

אופיר כץ: המשכתי לחפש, אבל ברגע שהבטן יוצאת, לאישה בארץ אין הרבה סיכוי.

אופיר כץ: אני מתחילה להרגיש אשמה על שאני נכנסתי להיריון בתקופה כל כך לא מתאימה, וזה לא אמור להיות ככה.

אופיר כץ: אני לא יכולה להרשות לעצמי כלום, אבל כלום.

אופיר כץ: אני הולכת לישון ואני בוכה, בוכה מרוב ייאוש שלא ישמעו אותנו.

אופיר כץ: בכיתי כשראיתי את ההצבעה האחרונה בוועדת כספים, כשהאנשים בקלות הרימו ידיים נגד המשך תשלום דמי האבטלה לנשים הרות.

אופיר כץ: באמת, זה מה שמגיע לי?

אופיר כץ: אני לא בחרתי להיות בבית.

אופיר כץ: תמיד הייתה לי אמונה שהמדינה נותנת גם לאוכלוסיות החלשות, ועכשיו אני מרגישה שכל הדלתות נסגרו מולי, שאני לבד עם עצמי, עם הסיטואציה הנוראית הזאת.

אופיר כץ: אני בהיריון בחודש שביעי ומובטלת.

אופיר כץ: פיטרו אותי במהלך הקורונה ונכנסתי להיריון ראשון לא מתוכנן.

אופיר כץ: ניסיתי למצוא עבודה בתחום שלי, ועם הזמן גם לא בתחום שלי, אבל לא מצאתי, כי תמיד אמרתי את האמת – שאני בהיריון.

אופיר כץ: כל חיי עבדתי.

אופיר כץ: זו הפעם הראשונה בחיי שאני מובטלת בלית ברירה ובלי הכנסה.

אופיר כץ: המשכורת של בעלי לא מספיקה ואי-אפשר לסיים את החודש אפילו.

אופיר כץ: אני מתחננת אליכם, אל תשכחו אותנו.

אופיר כץ: אני לא צריכה הרבה, רק תיתנו לי לעבור את החודשים הללו בכבוד.

אופיר כץ: אני בהיריון בחודש שישי.

אופיר כץ: ההחלטה לא להמשיך את דמי האבטלה לנשים בהיריון היא גזרה כלכלית קשה המשפיעה על מצבי האישי, הנפשי.

אופיר כץ: אני לא ישנה בלילה מדאגה, מלחץ, ומודאגת מאוד מעתיד משפחתי.

אופיר כץ: אף מקום עבודה לא מעוניין להעסיק אותי, בגלל שאני בהיריון.

אופיר כץ: הייתי מנהלת תיקי לקוחות בעברי, חיפשתי עבודות גם במלצרות וגם בתור קופאית, וכשעולה עניין ההיריון מייד אני מקבלת סירוב ולא רוצים לקבל אותי.

אופיר כץ: במקום לשמוח על המתנה שקיבלתי אני רק בוכה ומודאגת מהמתח.

אופיר כץ: ממה נחיה?

אופיר כץ: איך נשלם שכירות?

אופיר כץ: איך נקנה לתינוקת את כל מה שהיא צריכה?

אופיר כץ: אני באמת לא יודעת איך נעבור את התקופה הזאת.

אופיר כץ: אני בחודש החמישי להריוני, נמצאת עם ילד בן שנה בבית עד ספטמבר.

אופיר כץ: אני כותבת מנבכי נשמתי, אחרי לילות שלמים שלא נרדמת.

אופיר כץ: אחרי המתווה הלא-הגיוני שהתקבל אני במחשבות אין-סופיות: מה יהיה על משפחתי וכיצד אני יכולה להתקיים עד דצמבר עם תוספת של 15% לדמי הלידה שלי, שזה תוספת של 2,000 שקלים לארבעה חודשים – 500 שקלים בחודש?

אופיר כץ: זה המתווה שהתגאיתם בו?

אופיר כץ: במקום שאחשוב מה אוכל לקנות בדמי לידה לתינוק החדש, אני רק חושבת על איך אני סוגרת את החודש בלי למצוא את משפחתי ברחוב.

אופיר כץ: הבנק סירבו לי להלוואה היום.

אופיר כץ: אני ממש חסרת אונים, לא נרדמת בלילות, ונהיו לי כבר לחצים בבטן מרוב מתח.

אופיר כץ: הלוואי שמישהו ירים את הכפפה ויוכל לעזור לנו לצאת מהברוך הזה ולא להישאב לעוני.

אופיר כץ: אני בהיריון בחודש שישי.

אופיר כץ: אני אימא לפעוט בן שנתיים.

אופיר כץ: עד לפני הקורונה ניהלתי מסעדה במשך עשר שנים, ולצערי היא קרסה בגלל המשבר.

אופיר כץ: מאז חודש מרץ, כשהמשק החל להיפתח והמעונות חזרו לפעול, חיפשתי עבודה בתחום שלי ולא מצאתי.

אופיר כץ: החלטתי לעשות הסבה מקצועית ולהתחיל ללמוד במקביל לחיפוש העבודה.

אופיר כץ: מריאיון לריאיון הבטן יצאה, ושום מעסיק לא היה מוכן לקבל אותי בטענה ברורה.

אופיר כץ: חשוב לי להבהיר שלאחת כמוני, שהמשכורת שלה הייתה בערך 6,000 שקלים לפני הקורונה, זה יוצא בסך הכול 2,700 שקלים, 665 שקלים לחודש.

אופיר כץ: זה לא הגיוני שנצליח לשרוד ככה.

אופיר כץ: איך נשלם שכירות?

אופיר כץ: חשבונות?

אופיר כץ: גנים?

אופיר כץ: איך אצליח להאכיל את בני?

אופיר כץ: לא לאפשר לי לקבל דמי אבטלה עד מועד הלידה מציב אותי ואת משפחתי בסכנה ממשית שניאלץ לרדת אל מתחת לקו העוני.

אופיר כץ: אני בחודש שישי.

אופיר כץ: אני נמצאת רק בחרדות ובחששות איך אדאג למשפחה שלי ולתינוקת החדשה מהתוספת של 15%.

אופיר כץ: זה יוצא לי תוספת של 2,000 שקלים לשלושה חודשים, 660 שקלים לחודש.

אופיר כץ: זה פשוט עצוב לי ורע לי.

אופיר כץ: אני בהיריון עם תאומים, בסיכון גבוה, בחודש חמישי, ופשוט מרגישה שהמדינה נטשה אותי.

אופיר כץ: השאירו אותי ללא מענה בתקופה הכי קשה.

אופיר כץ: מיותר לציין שאני התייאשתי מלחפש עבודה.

אופיר כץ: בכל עבודה כשהגעתי לריאיון ממש התלהבו מהרזומה, וברגע שציינתי שאני בהיריון הם פשוט התחמקו באלגנטיות.

אופיר כץ: אף אחד לא רצה להעסיק אותי.

אופיר כץ: המדינה פיטרה אותי.

אופיר כץ: לא מבינה איך התקופה שאמורה להיות הכי שמחה ורגועה בחיי הפכה ללחץ כלכלי אטומי, חרדות וסטרס בלתי נפסק.

אופיר כץ: אני לא מצליחה לישון בלילה.

אופיר כץ: אני נמצאת בחודש חמישי להיריון וצפויה ללדת בחודש דצמבר.

אופיר כץ: גם אני הצטרפתי למעגל האבטלה לפני כשלושה חודשים, וכיום מתקשה למצוא עבודה, עד גבול הבלתי-אפשרי.

אופיר כץ: אני עבדתי כל חיי ושילמתי מיסים וביטוח לאומי על פי חוק, וכיום, כשאני צריכה תמיכה כלכלית מהמדינה, זה פשוט לא קורה.

אופיר כץ: אף אחד לא סופר אותנו.

אופיר כץ: אני הגעתי למצב של חרדות בשל חוסר יכולת להתקיים כלכלית.

אופיר כץ: בעלי מפרנס יחיד ומכניס משכורת הכי מינימלית שיש שלא מאפשרת לנו להתקיים.

אופיר כץ: אני מבקשת בכל לשון של בקשה את עזרתך כדי שנוכל לקבל מתווה ושגם אותנו יראו, כי נמאס לנו להיות שקופות.

אופיר כץ: תקשיבו להן, עד כמה שנשארו פה חברות כנסת מהקואליציה, עד כמה שזה מעניין אותן.

אופיר כץ: איך אתם מסוגלים ומסוגלות להפקיר אותן?

אופיר כץ: הן הרי אומרות שהן לא מסוגלות להתקיים.

אופיר כץ: על מה חגגתם?

אופיר כץ: איזה פתרון הבאתם להן?

אופיר כץ: אני מתרוצץ פה היום, באמת כל היום במליאה – – –

נירה שפק: הרבה יותר ממה שאתם הצלחתם להביא.

נירה שפק: הרבה יותר ממה שאתם הצלחתם להביא.

אופיר כץ: תעשי מכל דבר פוליטי, בסדר?

אופיר כץ: תנוחי.

נירה שפק: לא, אתה – – –

אופיר כץ: זה לא עניין פוליטי.

נירה שפק: אתה מקריא – – – משתמש בפניות שלהן.

נירה שפק: אני מכירה את הפניות.

אופיר כץ: זה לא עניין פוליטי.

אופיר כץ: זה לא עניין פוליטי.

אופיר כץ: תני לי לסיים.

אופיר כץ: תני לי לסיים.

אופיר כץ: את יכולה להעליב.

נירה שפק: אתה גם מוסיף ומעוות את מה שהן כתבו.

אופיר כץ: אני מתרוצץ פה – אדוני היושב-ראש.

נירה שפק: ממש.

נירה שפק: אתה צריך להתבייש – – –

אופיר כץ: בגלל שהבאתם כזה דבר עלוב נשים בהיריון בוכות, אם הקשבת למה שאמרתי.

אופיר כץ: הן בוכות, הן מתחננות שנעזור, והתשובה שלך: אתה צריך להתבייש.

אופיר כץ: טוב, נשגב מבינתי.

אופיר כץ: אני מתרוצץ פה כל היום במליאה בין חברות וחברי הכנסת של הקואליציה, ולצערי חלקן פשוט נפנפו אותי בצורה מבישה, עד כדי כך שאפילו לא רצו לשמוע אותי.

אופיר כץ: ישנן גם כאלה שניסו לעזור, דיברו עם ראשי הקואליציה שלהן על מנת כן להביא לפתרון, כן להצביע בעד ההסתייגות.

נירה שפק: דיברת איתי?

אופיר כץ: לא אכפת לי מהיחס אליי.

נירה שפק: דיברת איתי?

אופיר כץ: אבל איך אתם ואתן יכולות להישאר אדישות כל כך לכאב של הנשים האלה?

אופיר כץ: תתביישו.

אופיר כץ: אתם.

אופיר כץ: אני באמת מבקש מכם, לסיום, חברי הקואליציה, חברות וחברי הכנסת: שימו לרגע אחד את הפוליטיקה בצד.

אופיר כץ: יש הזדמנות לתקן ולסייע להן ולהציל אותן.

אופיר כץ: שמעת מה הקראתי.

אופיר כץ: זה להציל אותן ממש.

אופיר כץ: עם 500 שקל בחודש אף אחד לא יכול להסתדר.

איתן גינזבורג: תודה.

אופיר כץ: יש פה הסתייגות שמונחת להגדיל את זה מ-15% ל-50%.

אופיר כץ: בואו נשים את הפוליטיקה בצד, נצביע בעד ההסתייגות, נעשה צדק עם הנשים בהיריון.

אופיר כץ: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר כץ.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

מיכאל ביטון: היושב-ראש, אני יכול להגיד משפט על מה שאמר אופיר כץ – – – זה חשוב.

איתן גינזבורג: מיכאל, עכשיו הזמן של השר לשעבר, יושב-ראש הכנסת לשעבר.

מיכאל ביטון: איך שכחת, אופיר?

מיכאל ביטון: אני רק אגיד מפה, מהכיסא.

איתן גינזבורג: אתה יכול להגיד מה שאתה רוצה, אבל ברגע שהוא מתחיל לדבר – – –

מיכאל ביטון: המאבק הזה למען נשים בהיריון כזה חשוב.

מיכאל ביטון: גם אופיר מוביל אותו, גם אפרת רייטן, גם אני עסקתי בזה.

נירה שפק: וגם אני עסקתי בזה, ואפילו – – –

מיכאל ביטון: גם נירה.

מיכאל ביטון: אני לא יכול להביא – – –

קריאה: – – –

מיכאל ביטון: אני לא רוצה להביא אותו לוועדת הכלכלה, כי הוא בעבודה, מטופל בכספים לפני שהוועדות קמו.

מיכאל ביטון: זה לא כסף גדול.

מיכאל ביטון: כבר היה רצון טוב.

מיכאל ביטון: שר האוצר, עוד מאמץ – יפתור את הנושא הזה.

איתן גינזבורג: טוב.

מיכאל ביטון: זה באמת, אמיתי.

איתן גינזבורג: תודה על הערה שלך.

אופיר כץ: – – –

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: עד חמש דקות לרשותך, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: חבריי חברי הכנסת – – –

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: לא להפריע, בבקשה.

איתן גינזבורג: לא להפריע.

איתן גינזבורג: מהתחלה, בבקשה.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שרים אני לא רואה כרגע, אבל ניחא.

יעקב מרגי: רואה, רואה, רואה.

יולי יואל אדלשטיין: יש שרים?

איתן גינזבורג: השר חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: יש.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, השר עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש וחבריי חברי הכנסת, כפי שאמרתי כבר היום, אני לא שייך לאסכולה הזאת של אנשים שבערך שתי דקות אחרי שהם עוזבים את התפקיד כבר מתחילים להסביר איך נכשלו אלה שירשו אותם במשרד.

יולי יואל אדלשטיין: ראיתי את מה שקורה עם נגיף הקורונה בשבועות האחרונים ושתקתי.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי: אולי מוקדם מדי, אולי אני אראה עכשיו שבסך הכול הממשלה מתחילה להיערך.

יולי יואל אדלשטיין: הרי לא מדובר פה בנושא פוליטי-אידיאולוגי, מדובר פה בבריאות של כולם.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי לא פעם במהלך השנה הקודמת, קורונה לא מבדילה בין ימין, שמאל, קואליציה, אופוזיציה, דתיים, חילונים, יהודים, ערבים, צעירים, לא צעירים.

יולי יואל אדלשטיין: זו מחלה וצרה שבאו על כולנו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אי-אפשר לשתוק יותר, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: יש עובדות, יש נתונים.

יולי יואל אדלשטיין: אני עזבתי את משרד הבריאות, אדוני, עם 0.02% מאומתים מכלל הבדיקות.

יולי יואל אדלשטיין: אני חוזר: 0.02% מאומתים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו היום ב-4% מאומתים.

יולי יואל אדלשטיין: לגבי החולים הקשים, אני יכול בציניות לומר: הקידומת לא השתנתה.

יולי יואל אדלשטיין: הקידומת היא 2.

יולי יואל אדלשטיין: רק שאצלי, אצלנו, 2 הכוונה הייתה ל-20 ומשהו.

יולי יואל אדלשטיין: היום הכוונה, לצערי, ל-200 ומשהו.

יולי יואל אדלשטיין: זה 2 אבל רק התווספו כמה אפסים.

יולי יואל אדלשטיין: אי-אפשר לשתוק, אדוני היושב-ראש, כי אני חשבתי איך הממשלה תתחיל את המאבק, ואני שמעתי, ראיתי אפילו כותרת: הסברה ואכיפה, הגברת ההסברה והגברת האכיפה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לומר לך, הוריי, שיהיו לי בריאים – חברי הכנסת רוזין וכץ, אני אשמח מאוד; אתם לא חייבים לשמוע, באמת לא חייבים, אבל זה קצת מפריע.

מיכאל ביטון: – – – אם יש חברי כנסת, שיישארו.

יולי יואל אדלשטיין: לא, יכולים להישאר.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כמו שאמרתי – תמיד אמרתי, אדוני, שאין חובה לשמוע אבל יש חובה לא להפריע, כן.

יולי יואל אדלשטיין: הוריי, שיהיו לי בריאים עד 120, למדו בשנות החמישים במוסקבה באוניברסיטה ביחד.

יולי יואל אדלשטיין: בשנות החמישים במוסקבה היו כל הזמן אספות סטודנטים, עשו להם אספות סטודנטים.

יולי יואל אדלשטיין: היה איזה נודניק – כך הם סיפרו לי – שכל פעם שהייתה כזאת אספה היה קם ומתחיל לדבר ולדבר ולדבר, אי-אפשר היה לעצור אותו, עד שגילו את הפטנט.

יולי יואל אדלשטיין: מישהו מן הנוכחים שכבר התעייף לגמרי היה צועק: אז מה אתה מציע?

יולי יואל אדלשטיין: ואז הוא היה נורא נבהל ואומר: צריך לארגן מקהלת סטודנטים.

יולי יואל אדלשטיין: וכך זה היה כל שבוע, פעם אחר פעם: דיבר, דיבר, דיבר; מה אתה מציע?

יולי יואל אדלשטיין: צריך לארגן מקהלת סטודנטים.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אם אני עוד פעם אשמע על ההסברה והאכיפה, גם אני אתחיל להציע לארגן מקהלת סטודנטים.

יולי יואל אדלשטיין: מה זה השטויות האלה?

יולי יואל אדלשטיין: זו ממשלה?

יולי יואל אדלשטיין: הגברת האכיפה והגברת ההסברה, נו, באמת.

יולי יואל אדלשטיין: שנה כבר מגבירים את זה ומגבירים את זה.

יולי יואל אדלשטיין: לא רוצים לקבל החלטות – תגידו.

יולי יואל אדלשטיין: אל תסתתרו מאחורי הדברים האלה, שהם חסרי כל תוכן.

יולי יואל אדלשטיין: המספרים מדברים בעד עצמם.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה להסביר משהו, ברצינות עכשיו, לא בסיפורים ציניים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לפני שבוע היינו בכ-100 חולים קשה, 110, אם אני מדייק, ו-11,000 חולים בסך הכול במדינת ישראל, ואחוז המאומתים – 2% מכלל הבדיקות.

יולי יואל אדלשטיין: עבר שבוע ואנחנו היום, כפי שכבר אמרתי, אדוני, ב-4% מאומתים, ביותר מ-200 חולים – חולים קשה, אני מתכוון – ויותר מ-20,000 חולים סך הכול.

יולי יואל אדלשטיין: אם עכשיו תתכנס ממשלה בעוד כמה דקות וסוף-סוף תתעורר, ולא תצא מקבינט הקורונה עם התו הירוק, שכבר היה – – –

קרן ברק: לחו"ל – – –

יולי יואל אדלשטיין: לחו"ל, כן.

קרן ברק: – – – לחו"ל.

יולי יואל אדלשטיין: אה, כן.

יולי יואל אדלשטיין: משרד הבריאות אפילו נבהל מלהביא את ההמלצות, כי יודעים שההמלצות לא תעבורנה.

יולי יואל אדלשטיין: אז בבוקר הכותרת היא שיגדילו את הרשימה של מדינות אדומות ויהיה בידוד, והכותרת אחר כך היא שלא מבקשים את הבידוד מעכשיו, אולי מעוד שבוע.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני אומר, אדוני היושב-ראש, שצריך להבין פה דבר מאוד פשוט שאנשים לא מבינים: אם מחר בבוקר אנחנו כולנו נוכנס לסגר מלא במדינת ישראל, עדיין בעוד שבועיים נהיה בהכפלה של המספרים של היום.

יולי יואל אדלשטיין: איך אמרנו, יפה שעה אחת קודם?

יולי יואל אדלשטיין: אז השעה קודם כבר עברה.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן המלצות, צריך לומר, כמו שכל פעם שומעים את ראש הממשלה: אני ממליץ, אני ממליץ – המלצות זה לא החלטות.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה לא ממליצה, היא מחליטה.

יולי יואל אדלשטיין: במסגרת ההחלטות האלה פועלים האזרחים.

יולי יואל אדלשטיין: וההמלצה שלי – אני לא ממשלה, אז מותר לי להמליץ – היא להתחיל להקשיב למומחי משרד הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: לא אני בחוכמתי הוצאתי את המדינה מקורונה.

יולי יואל אדלשטיין: אותם מומחים בדיוק, אותם אנשים, הוציאו את המדינה מקורונה.

יולי יואל אדלשטיין: הפסיקו להקשיב להם – אנחנו בגל רביעי ועם התפרצות חדשה; ימשיכו לא להקשיב להם – אוי ואבוי לאן נגיע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני חבר הכנסת אדלשטיין.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו ננסה בדקות שעומדות לרשותי לנצל את זה קצת להרחיב בדיבור שדיברנו קודם, כי יש כאלה שמנסים בכוח להתקרנף ולהישאר עם אותה עמדה, כי נוח להם.

משה אבוטבול: יש כאלה, כמו למשל מר לפיד, שמגיבים על אותה סערה שהייתה פה.

משה אבוטבול: בטח, נו, הוא עסוק מאוד מאוד עם כל הדברים שהיום הוא עשה.

משה אבוטבול: הוא מאוד מאוד נעלב ממה שעשינו.

משה אבוטבול: בטח שהוא נעלב, ודאי שהוא נעלב, הרי כל היום הוא היה עסוק בלמנות שגריר פה, שגריר שם, כל מיני כאלה שהיו אצלו במפלגה לפני, ועכשיו פתאום, איך שאומרים, הם נעשו לשגרירים.

משה אבוטבול: אז בחסות הזאת, איך שאומרים, אני קצת הזכרתי לו את כל העסק הזה של הדברים שהוא עושה.

משה אבוטבול: שם הוא יודע להתארגן, לסדר ג'ובים לחבר'ה, אז היום הוא כבר קיבל שני חברים, ח"כים לשעבר מיש עתיד, לתפקידי שגריר, אז באמת הוא לא בא לפה לכנסת, כי הוא היה עסוק בנושא הזה.

משה אבוטבול: הוא אותו אחד שרוצה לבוא ולהאשים אותנו בגזענות?

משה אבוטבול: חבר'ה, הזיכרון הוא לא כזה קצר שאנחנו לא שמים לב ולא זוכרים מה שאז, בזמנו, הוא הקים.

משה אבוטבול: לפיד, שר החוץ, הקים קבוצה, השותפים הטבעיים הסופיים, ושם, בתוך הקבוצה הזאת, היה משמיץ בלי שום רחמנות את כל החרדים, את הימין.

משה אבוטבול: בין היתר, מה הוא כותב שם?

משה אבוטבול: שכאילו דרעי כותב בתוך הקבוצה של החברים: רוצים שאני אחתום?

משה אבוטבול: תביאו עוד טריליון שקל לישיבות.

משה אבוטבול: זה הסגנון.

משה אבוטבול: ואחרי זה הוא מציין שליצמן בא ואומר: אני רוצה את כל הכסף שיש לישראל.

משה אבוטבול: אז לפיד ידבר על גזענות?

משה אבוטבול: לפיד ידבר על הסתה?

משה אבוטבול: הוא אבי-אבות המסיתים.

משה אבוטבול: הוא יבוא וידבר על זה?

משה אבוטבול: הוא וכל המפלגה שלו, כל מיני כאלה שנמצאים שם, איפה הם כשצריכים אותם לבוא ולדבר?

משה אבוטבול: כשאיווט ליברמן בא ופתח את הפה שלו ואמר: ניקח את כל החרדים במריצות לאשפה, כולם שתקו, נכון?

משה אבוטבול: דממת אלחוט.

משה אבוטבול: שתיקת הכבשים.

משה אבוטבול: איפה כל אלה שמצייצים ומגיבים?

משה אבוטבול: יודעים לשתוק – אז תשתקו גם פה.

משה אבוטבול: לא ייתכן שיהיה פה מוסר כפול.

משה אבוטבול: כשרוצים – מדברים נגד; כשרוצים – מדברים בעד.

משה אבוטבול: אבל הכי הכי מצחיק – אנחנו נמצאים תוך כדי משבר מסוים של סערה כזאת, ואני בסך הכול באתי ואמרתי שאם מעלים במתוקים, שיעלו גם במשקאות החריפים, בין היתר וודקה.

משה אבוטבול: אני לא חוזר בי.

משה אבוטבול: אמרתי את זה גם בתקשורת כמה פעמים.

משה אבוטבול: אבל בין היתר, כשאתה בא ורואה מי הפגוע הגדול, אותו אנין טעם, אותו חבר כנסת ולדימיר – מה הוא אומר שם, באחד הראיונות שלו?

משה אבוטבול: החרדים הם כת קיצונית שרוצה רק כסף.

משה אבוטבול: כן, איפה הצבוע הזה?

משה אבוטבול: הוא היה פה עכשיו, מה הוא נעלם?

משה אבוטבול: בא ומיילל כמו איזה מסכן, אומלל: אמרו לי "וודקה".

משה אבוטבול: על מי אתה עובד?

משה אבוטבול: אתה בעצמך פותח את הפה על החרדים.

משה אבוטבול: החרדים הם כת קיצונית שרוצים רק כסף, ככה אתה אומר.

משה אבוטבול: הוא מוטרד ממספר בתי הכנסיות שיש במודיעין, איפה שהוא גר.

משה אבוטבול: הוא יבוא ויטיף לנו?

משה אבוטבול: הוא יבוא וידבר, אותו ולדימיר הזה?

משה אבוטבול: כל-כולו מטנף את הפה שלו על החרדים, והוא ירצה שנשתוק.

משה אבוטבול: אז בבקשה, טול קורה מבין עיניך לפני שאתה בא ואומר: טול קיסם מבין שינייך.

משה אבוטבול: שוב, אני מדגיש, אותו חבר הכנסת פגוע: החרדים הם כת קיצונית שרוצה רק כסף.

משה אבוטבול: אם הייתי בא ואומר הפוך, דברים איומים, הייתי בא ואומר שהרוסים הם כת קיצונית שרוצים רק וודקה – מה היו באים ואומרים?

משה אבוטבול: אז לו מותר לבוא ולהגיד את המילים האלה, לוולדימיר.

בועז טופורובסקי: הוא אמר?

בועז טופורובסקי: הוא אמר לך את זה?

משה אבוטבול: ודאי, הינה.

משה אבוטבול: תראה מה שהוא כותב.

משה אבוטבול: אני אצייץ לך את זה.

משה אבוטבול: חבר הכנסת בערוץ 7.

בועז טופורובסקי: איזה ערוץ 7?

בועז טופורובסקי: תראה לי.

משה אבוטבול: בערוץ 7.

משה אבוטבול: תסתכל ותחזיר לי את זה, שלא תמחק את זה, חלילה.

משה אבוטבול: זה לא יימחק לעולם.

משה אבוטבול: והרפורמי הזה מגן עליו, עוד איזה צבוע.

משה אבוטבול: על מי אתה מדבר?

משה אבוטבול: על מה אתה מדבר בכלל?

בועז טופורובסקי: – – –

משה אבוטבול: אסור לך?

משה אבוטבול: פה פתאום אתה שותק.

משה אבוטבול: תגנה אותו על זה, נראה אותך.

בועז טופורובסקי: אני שתקתי?

בועז טופורובסקי: מה אתה רוצה?

משה אבוטבול: אז תדבר גם על זה.

משה אבוטבול: החרדים הם כת קיצונית שרוצים רק כסף?

משה אבוטבול: הרפורמים הם כאלה.

משה אבוטבול: אתה תדבר?

משה אבוטבול: תלקק את האצבעות של הרבנים לפני שאתה מדבר, חוצפן.

נירה שפק: הרגע אמרת שאתה נגד, אז – – –

משה אבוטבול: אז אנחנו לא ניתן שידברו נגדנו.

משה אבוטבול: אנחנו נמשיך להחזיר לכם.

משה אבוטבול: אתם לא תשבו פה ותיהנו מהצלילים.

משה אבוטבול: אתם תראו שמגנים אתכם.

משה אבוטבול: כשתגנו אותנו, נגנה אתכם.

משה אבוטבול: מה חשבתם, הפקרות?

משה אבוטבול: העולם הפקר?

משה אבוטבול: חשבתם שהתקשורת רק שלכם?

משה אבוטבול: נגמרו הימים האלה.

משה אבוטבול: אנחנו אופוזיציה לוחמת ועניינית.

משה אבוטבול: כשתהיו ענייניים, תקבלו אותנו ענייניים.

משה אבוטבול: כשאתם תדברו נגד חרדים, תדברו נגד הדת, תמצאו אותנו נאבקים עד זוב דם.

משה אבוטבול: אבל לפני שאתם ככה מתייפייפים, תסתכלו במראה.

משה אבוטבול: חתיכת צבועים, תסתכלו על עצמכם.

משה אבוטבול: למה אתם שותקים כשמדברים נגדנו?

משה אבוטבול: כשבא אותו לפיד עם כוס יין לבן – לא לפיד, שר האוצר, עם כוס יין לבן, ואומר: הכול טוב, הכול גן עדן, יש עניים שנמצאים במצב קשה.

משה אבוטבול: יש גזרות עבור אותם אלה בספר התקציבים, והוא מסתובב לי עם יין לבן.

גלעד קריב: אתם הייתם – – –

משה אבוטבול: כמו השיר.

משה אבוטבול: אולי נשיר גם כן: יין אדום, פרח לבן, פת במלח, זה כן.

משה אבוטבול: מה שנעמי שמר אומרת.

גלעד קריב: אתה מצטט את נעמי שמר.

גלעד קריב: זה – – –

משה אבוטבול: פת במלח, את זה כן יש לנו.

משה אבוטבול: יין לבן, את זה אנחנו ראינו.

משה אבוטבול: הכול גן עדן.

משה אבוטבול: למי גן עדן?

משה אבוטבול: גן עדן של שוטים.

משה אבוטבול: איזה גן עדן?

משה אבוטבול: כולם פה סובלים ברחובות.

משה אבוטבול: חכו, המחאות מחכות לכם.

משה אבוטבול: אתם לא תיהנו על הכיסאות.

משה אבוטבול: אתם תדעו שהציבור יודע להחזיר, וכל ההפגנות שעשיתם אז יתהפכו עליכם.

משה אבוטבול: כמו הנורבגים האלה, שבאתם אז והוצאתם את הנשמה לקואליציה על בזבוזים.

משה אבוטבול: אתם אבי-אבות הבזבזנים.

משה אבוטבול: אז לפני שמטיפים מוסר, תסתכלו טוב במראה, ואם אתם צבועים, לפחות תהיו צבועים בצבע יפה.

משה אבוטבול: אל תרמו את עצמכם ואל תנסו פה לגונן על כל מיני אנשים שבטבעם כל היום הם רק מטיפים נגדנו.

משה אבוטבול: זה בפרק הזה.

משה אבוטבול: אני מאוד מאוד מציע שהחברים פה קצת ירסנו את עצמם, אם הם רוצים גם מאיתנו ריסון, הריסון פירושו של דבר לא לנסות לדרוך על ציבור שלם שהוא יותר מרבע במדינה הזאת.

משה אבוטבול: היום רק קראתי את הדוח של פנימה, שאומר שיותר מ-24% מהחילונים שונאים את החרדים – בושה וחרפה – כאשר מהחרדים רק 2% שונאים את החילונים, וגם זה אצלנו שורשים רעים.

משה אבוטבול: מי מביא את זה?

משה אבוטבול: מי מביא את זה אם לא ההתבטאויות שלכם?

משה אבוטבול: מי מביא את זה אם לא ההתבטאויות שלכם?

משה אבוטבול: לבוא ולהגיד דבר כזה – – –

ולדימיר בליאק: – – –

משה אבוטבול: כן, כן, אדון, החרדים הם כת קיצונית שרוצה רק כסף – מילים שלך.

משה אבוטבול: את מי אתה מרמה, אדוני?

משה אבוטבול: לך תתבע את ערוץ 7.

משה אבוטבול: לך תתבע את ערוץ 7.

משה אבוטבול: ריאיון שלך במודיעין.

משה אבוטבול: נגמרו הימים שתעבוד עלינו.

משה אבוטבול: בבקשה, אדוני, הלו, אני מחזיק פה ראיה.

ולדימיר בליאק: – – –

משה אבוטבול: לך תתבע את ערוץ 7.

ולדימיר בליאק: אתה חצוף.

משה אבוטבול: אז אל תשחק אותה פתאום כזה אומלל.

משה אבוטבול: אמרו לך "וודקה", ממש רחמנות, דמעות של תנין.

משה אבוטבול: לך תנגב את הדמעות האלה.

משה אבוטבול: מה חשבת, שאתה תדבר ולא ידעו מה שאתה אומר עלינו?

משה אבוטבול: יש כללים בחיים.

משה אבוטבול: מי שמכבד אותי – נכבד אותו; מי שמבזה אותנו – נבזה אותו.

משה אבוטבול: אנחנו, דמנו לא הפקר.

משה אבוטבול: לכן, מה שאני מציע – ואמרתי את זה גם ליושב-ראש של הכנסת קודם:

משה אבוטבול: כדאי שתתאפסו על עצמכם ותכבדו אותנו גם כשאנחנו באופוזיציה.

משה אבוטבול: לא ביקשנו מכם כלום.

משה אבוטבול: זה שאתם רומסים את הזכויות שלנו עם אותם דברים רעים שאתם עושים, עם אותן גזרות – כמו המעונות האלה, לרמוס את החרדים, שחרדי שאשתו עובדת ובעלה לומד בכולל, כדי לגרום לו לצאת מהכולל, אז לא לתת לו את ההנחה למעונות יום.

משה אבוטבול: בושה וחרפה.

משה אבוטבול: בושה וחרפה.

משה אבוטבול: זאת גזענות.

משה אבוטבול: זאת שנאה.

משה אבוטבול: זאת שנאה.

משה אבוטבול: זאת גזענות.

משה אבוטבול: לכו תלמדו.

ולדימיר בליאק: אתה גזען, אתה גזען.

משה אבוטבול: מה חשבתם, שכל הזמן תעשו שטויות וכולם ישתקו לכם?

משה אבוטבול: אבל זה יגיע.

משה אבוטבול: הינה, גם החקלאים התעוררו והבינו שאתם סתם ממשלת שנאה.

משה אבוטבול: אתם לא עושים שום דבר טוב.

משה אבוטבול: כל הגזרות שלכם אחת-אחד זה רק שנאה כלפי ציבורים.

משה אבוטבול: אפילו חייל שרוצה לעצור לשתות פחית קולה חושב פעמיים עכשיו בגללכם, הוא צריך לחשוב פעמיים.

משה אבוטבול: למה?

משה אבוטבול: העלו את מחיר המתוקים, גם את זה.

נירה שפק: חבל שאתה לא מקשיב לנאום שלך.

נירה שפק: חבל, אולי כדאי – – –

משה אבוטבול: אתה צריך לדעת ולהבין: אנחנו נכבד את מי שמכבד אותנו בכיבוד מינימלי.

משה אבוטבול: אנחנו בני אדם, יש לנו את הזכויות שלנו, יש לנו את הדרישות שלנו.

משה אבוטבול: אם יש פה מישהו רפורמי שאין לו אפילו פרומיל של אחוז פה במקום, פתאום בא ומקבל פה רוח גבית מכם – על מה?

גלעד קריב: זה כבוד הבניין.

משה אבוטבול: אדוני היקר, אתה בקושי נספר פה.

גלעד קריב: זה כבוד הבניין.

משה אבוטבול: אתה בקושי נספר.

משה אבוטבול: אין לך מאחוריך שום ציבור.

גלעד קריב: מסתבר שלא – – –

משה אבוטבול: עשו טעות שלקחו אותך.

משה אבוטבול: לך לאמריקה, שם אתה יכול להיספר.

משה אבוטבול: פה, אצלנו, ברגע – – –

גלעד קריב: אתה מדבר על כבוד.

גלעד קריב: תסתכל, אנשים רואים – – –

משה אבוטבול: פה אצלנו, ברגע שאתה רק תצא מפה, מהכנסת, אתה תראה מי מסתכל עליך.

גלעד קריב: – – – של המסורת.

משה אבוטבול: חתיכת רפורמי.

נירה שפק: מה זה "חתיכת רפורמי"?

משה אבוטבול: אתם הרסתם את היהדות.

משה אבוטבול: לך תעשה בר-מצווה לכלבים.

משה אבוטבול: בר-מצווה לכלבים תעשה.

משה אבוטבול: לך תחתן גויות עם יהודים באמריקה, לא פה.

גלעד קריב: – – –

משה אבוטבול: פה זה ארץ הקודש, הכול על פי השולחן ערוך.

משה אבוטבול: הכול על פי השולחן ערוך.

משה אבוטבול: אתה לא תשנה את ההלכה – – –

גלעד קריב: – – – אנשי בית שמש זרקו אותך לפה.

משה אבוטבול: אתה כלומניק, אפס בנושא הלכה.

משה אבוטבול: אפס בנושא הלכה.

נירה שפק: מה זה?

נירה שפק: מה זה?

משה אבוטבול: לא מבין כלום בהלכה.

משה אבוטבול: בור ועם הארץ.

נירה שפק: מה קורה פה?

משה אבוטבול: שולחן ערוך קובע פה, לא אתה.

נירה שפק: אבל מה זה?

נירה שפק: מה זה "יא חתיכת רפורמי"?

משה אבוטבול: מה זה היחס הזה?

משה אבוטבול: מה זה היחס שלו?

משה אבוטבול: הוא יבוא וידבר?

משה אבוטבול: מי שם אותו ראש עיריית בית שמש?

משה אבוטבול: רבבות של אנשים.

משה אבוטבול: תתפוצץ.

משה אבוטבול: תתפוצץ, תתפוצץ.

משה אבוטבול: רבבות של אנשים.

גלעד קריב: – – –

משה אבוטבול: 25 שנה, 25 שנה בעירייה, נבחרתי בבחירה אישית, ועוד עשר שנים מתוך זה ראש עיר.

משה אבוטבול: שמעת אותי?

גלעד קריב: וסילקו – – –

משה אבוטבול: שם רואים את העיר מתפתחת, לא כמוך, שלא עשה כלום ונדחף לפה לרשימה של מפלגת העבודה.

משה אבוטבול: לא יודע מה, מיכאלי עשתה טעות של טירונית.

משה אבוטבול: מה הביא אותך בכלל לפה?

משה אבוטבול: חסר אנשים יותר מוצלחים ממך שתורה ועבודה יש להם?

משה אבוטבול: אתה לא תדבר פה על החרדים.

גלעד קריב: אני לא שואל אותך על מה לדבר.

משה אבוטבול: אתה לא תדבר.

גלעד קריב: לא שואל אותך.

משה אבוטבול: אתה כן תשאל, ואם תדבר, תחטוף בכינון ישיר.

משה אבוטבול: אתה תחטוף.

גלעד קריב: אף אחד לא שואל – – –

משה אבוטבול: אתה רואה שאנחנו בורחים כשאתה מדבר.

גלעד קריב: זה בסדר גמור.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת – – –

משה אבוטבול: יש גבול לחוצפה שלך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול, בוא נרגיע את הרוחות.

גלעד קריב: אף אחד לא שואל אותך – – –

משה אבוטבול: אנחנו כן נגיד לך מתי לדבר.

גלעד קריב: המחשבה שלך שאתם תקבעו – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קריב, חבר הכנסת קריב.

משה אבוטבול: אתה לא נספר פה מבחינתנו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול.

גלעד קריב: הגסות שלך, הביזוי של מסורת ישראל – – –

משה אבוטבול: אדוני, הינה, לך לחברים הטובים שלך.

משה אבוטבול: יש לך את בנט, יש לך את כהנא – לך תשב איתם.

משה אבוטבול: תוכל לעשות עסקים ברפורמה של הכשרות שאתה מחבב יחד עם כל הצהר שלך.

גלעד קריב: כל נאום שלך – – –

משה אבוטבול: אתה, תדע לך, נגמרו הימים האלה.

משה אבוטבול: אתה נעלב, והוא נעלב מוודקה?

משה אבוטבול: ממש נעלב מוודקה.

משה אבוטבול: הלך, הרג אותנו במילים שלו – – –

גלעד קריב: בושה לתורת ישראל.

גלעד קריב: גס רוח.

משה אבוטבול: כן, החרדים הם כת קיצונית ורוצים רק כסף.

גלעד קריב: בושה לתורת ישראל שאדם כמוך נושא – – –

משה אבוטבול: ניקח אותם במריצות, הא? במריצות.

משה אבוטבול: ניקח אותך במריצה.

גלעד קריב: אתה אנטישמי – – –

משה אבוטבול: ישר במריצה לאמריקה, לטמפל של הרפורמים, תלך לשם.

גלעד קריב: – – – בושה לתורת ישראל.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול, תשלים את דבריך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קריב, תודה.

משה אבוטבול: אני אשלים את דבריי.

איתן גינזבורג: אני מבקש, אם תוכל, בבקשה, מכיוון – – –

משה אבוטבול: אני – – –

איתן גינזבורג: סליחה רגע, אני פונה אליך, אם אפשר.

משה אבוטבול: רק שלא ייקחו לי את הזמן.

איתן גינזבורג: חס וחלילה.

איתן גינזבורג: באמת, 15 דקות זה לא מספיק זמן.

איתן גינזבורג: מכיוון שהגשת כל כך הרבה הסתייגויות, אז אפשר לפחות לדבר – אני לא אומר על מה לדבר; לפחות לכוון לא לגופם של אנשים אלא לגופו של עניין או של דיון, אם זה אפשרי.

משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש, ההסתייגויות שלנו היא אחת ויחידה: זהו ספר תקציב מושחת שעושה רע להרבה משפחות ברוכות ילדים, שעושה רע לחרדים, שעושה רע לחיילים, שעושה רע לחקלאים, שעושה רע לכולם, ועושה טוב רק לאדם אחד שאוהב לשתות "יין לבן, פרח אדום".

משה אבוטבול: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת משה אבוטבול.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה.

גלעד קריב: לך תשאל את הרב של חבר הכנסת דרעי עם מי הוא נפגש הערב.

משה אבוטבול: אתה, תדבר עם עצמך.

גלעד קריב: שמעת?

גלעד קריב: לך תבדוק אם מי הרב של אריה דרעי נפגש הערב כדי לדבר על הזכויות שלו בקרן הקיימת לישראל.

משה אבוטבול: – – – גש לטמפל באמריקה.

משה אבוטבול: רוץ לאמריקה – – –

גלעד קריב: צבוע, צבוע שכמוך.

גלעד קריב: הרב של אריה דרעי הערב – – –

משה אבוטבול: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תודה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תודה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תודה רבה.

איתן גינזבורג: אנא כבדו את חבר הכנסת יצחק זאב פינדרוס.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, ערב טוב, לילה טוב.

יצחק פינדרוס: כנסת נכבדה, אנשים נכבדים.

נירה שפק: אנחנו זקוקים לנאום רגוע.

נירה שפק: ממש צריכים את זה נפשית.

יצחק פינדרוס: רגוע – אני אגיד לך.

יצחק פינדרוס: אני אתחיל אולי בתחילת נאומי ואני אומר את ההבדל – למה ידידי הרב אבוטבול מתייחס לקריאות ביניים מסוימות ואני לא.

מיכאל ביטון: ספר להם שהילד הקטן שלך היה פה בכנסת.

יצחק פינדרוס: הבן שלי הקטן.

מיכאל ביטון: תרגיע את העניינים, תרגיע אותם.

יצחק פינדרוס: בשביל לחנך אותו איפה לא להיות.

מיכאל ביטון: לא, אבל תרגיע אותם.

יצחק פינדרוס: איפה צריך לא להיות.

יצחק פינדרוס: אבל בואי, אני אגיד לך בכנות.

יצחק פינדרוס: את יודעת מה שורש הוויכוח אצל החרדים בין ספרדים לאשכנזים?

יצחק פינדרוס: אוהבים לדבר על זה אצל החרדים.

יצחק פינדרוס: ממה בא שורש הוויכוח?

יצחק פינדרוס: הספרדים פחות קיצוניים, יותר קיצוניים; האשכנזים יותר חרדים, פחות חרדים.

יצחק פינדרוס: בואי אני אגיד לך ממה.

יצחק פינדרוס: בקום המדינה, כשהגיעה התנועה הציונית לארץ ישראל – וסיפרתי כבר בכנסת הקודמת שיש לי אחות של סבתא שקבורה ביד מרדכי.

יצחק פינדרוס: היא הגיעה מקלם והתאבדה שם, התאבדה בעקבות הפעילות של השומר הצעיר שהביא אותה לארץ; אני פירטתי בזמנו מה קרה וזה גם פורסם.

יצחק פינדרוס: הוויכוח היה ויכוח אחד במשך כל השנים.

יצחק פינדרוס: אנחנו אמרנו ליהדות צפון אפריקה הנכבדה: אתם לא מכירים אותם, אתם לא יודעים איך להתעסק איתם, עם החבר'ה האלה, שמנסים, ראשי התנועה הציונית החילונית אז, ראשי הרפורמה, ראשי ההשכלה, אתם לא מכירים אותם.

יצחק פינדרוס: אתם, יש בכם קצת נאיביות.

יצחק פינדרוס: סיפר לי פה אחד מחברי הכנסת של ש"ס, כשאני דיברתי על הרפורמים פה בלילה שנאמתי שבעה נאומים – הוא היה בהלם.

יצחק פינדרוס: הוא אומר לי: אחרי זה התברר לי על דברים שאמרת – לא הכרתי את הדבר הזה, לא הכרתי את התופעה הזאת.

יצחק פינדרוס: רוב תושבי מדינת ישראל לא מכירים את זה, והוויכוח שלנו זה על התמימות, לכן אנחנו אפילו לא מנהלים איתם ויכוח.

יצחק פינדרוס: אני מתעלם מקריאות ביניים.

יצחק פינדרוס: הוא נכנס לוויכוח, מדבר.

יצחק פינדרוס: אני, גם הודעה אישית הודעתי שאני לא מודיע יותר.

יצחק פינדרוס: לא מנהלים איתם ויכוח.

יצחק פינדרוס: הם בכלל לא בשיח, לכן אני רגוע.

יצחק פינדרוס: אין לי בעיה להתווכח.

יצחק פינדרוס: מי שמאמין בתורת ישראל, לא ישתמש בתורת ישראל כסיסמה או כדברים, אלא מאמין שתורה ניתנה מסיני, והקדוש ברוך הוא ירד להר סיני ונתן לכל בני ישראל את התורה – הוא נמצא רגוע ובטוח, ויקרא בפרשת השבוע וכבר ביום חמישי וקרא ביום שני שהברכה מגיעה על ידי קיום התורה והמצוות: ראה אנוכי נותן לפניך היום את הברכה ואת הקללה, את הברכה אשר תשמעו לעת מצוות השם.

יצחק פינדרוס: כשאני בא ואומר שאני מתווכח למשל כרגע על הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי ואני אומר שאין ברכה לכלכלת ישראל – עזבי אותי, עזבי את יריב לוין, לצורך העניין, עזבי חבר כנסת.

יצחק פינדרוס: אבל אם אין קצת הסתכלות, למשל, על קבוצה של נשים בהיריון, כי ההוא בדק ומבחינת סקרים ומבחינת טובת ההנאה הפוליטית שלו זה לא כל כך משנה לו ולא כל כך אכפת לו מנשים בהיריון, אז הדבר היחידי – אני לא יודע אם את יודעת, אבל הדבר היחידי שנמחק מהתוכנית הקודמת לתוכנית הזאת זה הנושא של נשים בהיריון.

יצחק פינדרוס: זה נמחק.

יצחק פינדרוס: למה?

יצחק פינדרוס: כי אותם בוגרי אוצר, זה לא מעניין אותם.

יצחק פינדרוס: אותו שר שנמצא שם, זה לא בדיוק באג'נדה שלו, ואת הדבר הזה הוציאו.

יצחק פינדרוס: כי הרי אישה בהיריון שסיימה את החל"ת לא יכולה לבוא למצוא עבודה.

יצחק פינדרוס: אישה בהיריון שנמצאת קצת יותר במצב שהיא הולכת ללדת ובין כה וכה היא עוד מעט יוצאת לחופשת לידה, היא יותר במצוקה.

יצחק פינדרוס: אין התחשבות בעניין הזה.

יצחק פינדרוס: בסוף, את יודעת למי זה מזיק?

יצחק פינדרוס: לא לאותה אישה.

יצחק פינדרוס: אנחנו, כמאמינים בתורת ישראל, נאמין שבסוף זה מזיק לכלכלת ישראל, כי כלכלה שאין בה חמלה היא לא מועילה והיא לא טובה.

יצחק פינדרוס: ולכן, הצעקה שאנחנו צועקים פה נגד התוכנית הכלכלית לא באה עכשיו מתפיסה שאני צריך לייצג ואני אקבל קולות מנשים בהיריון.

יצחק פינדרוס: את יודעת, לנו קל מאוד – חברי ש"ס ויהדות התורה לא עוברים פריימריז, לא עוברים בעיה של דעת קהל.

יצחק פינדרוס: לא משנה מה יכתבו עליהם בעיתונים; לא משנה מה יגידו עליהם בתקשורת.

יצחק פינדרוס: יש בסוף גוף בוחר של רב אחד, במקרים מסוימים שניים, במקרים חריגים שלושה רבנים, על פי רוב בני 90, שלא יושבים וקוראים כל היום עיתונים וחיים מסיסמאות.

יצחק פינדרוס: יש להם מדיניות.

יצחק פינדרוס: ולכן זה בכלל לא רלוונטי אם אני אביא עוד הישג או פחות הישג.

יצחק פינדרוס: אין להם גם מוסדות, אין להם מערכות, אני לא צריך להביא להם תקציב, אין להם משרות.

יצחק פינדרוס: הם לא נהנים ישירים ממשהו שקשור למנגנון המפלגתי.

יצחק פינדרוס: ולכן קל לנו, אנחנו יכולים לבוא בידיים נקיות ולהילחם על דברים שאנחנו מאמינים בהם.

יצחק פינדרוס: וכשבאה תוכנית כלכלית, עוברת בממשלת ישראל, וכולם אומרים "בראבו", מתרגשים, ויש שם בשורות קשות שבסוף – נכון, הן לא בהגדרה, נטל המס לא יעלה, כי נטל המס הוא כך וכך אחוז מהשכר ברוטו, והנטל של מס בריאות לא עלה, נשאר באותם אחוזים, והנטל של הביטוח לאומי לא עלה.

יצחק פינדרוס: אבל פתאום ביקור אצל רופא יעלה כסף, ופתאום יהיו דברים מסוימים שרוכשות משפחות שיעלו יותר כסף – אז חסר בה קצת חמלה.

יצחק פינדרוס: חסר בתקציב הזה חמלה, זה מה שמציק לנו.

יצחק פינדרוס: אז נכון, זה לא מס על חרדים, מס על חילונים, מס על ערבים, ממש לא, אבל זה תקציב של חוסר חמלה.

יצחק פינדרוס: עכשיו, כשיש תקציב שהוא עם חוסר חמלה – כן, זה בסוף יכול להזיק לכולנו, לכלכלת ישראל, כי אין בו ברכה.

יצחק פינדרוס: "ראה אנוכי נותן – – –

איתן גינזבורג: תודה.

יצחק פינדרוס: מה קרה?

איתן גינזבורג: מצטער.

יצחק פינדרוס: למה?

יצחק פינדרוס: יש לי רבע שעה, כן.

יצחק פינדרוס: אני חושב שיש לכם טעות ברישום.

איתן גינזבורג: חמש דקות.

יצחק פינדרוס: כן.

איתן גינזבורג: לא לא, את אמרת לי: משה אבוטבול 15 דקות, ויצחק פינדרוס – חמש דקות.

איתן גינזבורג: 15 דקות למשה אבוטבול וחמש דקות לפינדרוס, זה מה שהודיעו במזכירות.

יצחק פינדרוס: לא לא, 15, 15 דקות.

יצחק פינדרוס: יש טעות.

איתן גינזבורג: אגב, זה מה שאת אמרת כשנכנסת, עליזה.

קריאה: איתן – – – זה עשר דקות, הוספנו לו עוד חמש דקות – – – במקום העשר דקות – – –

נירה שפק: – – – בדיון על נשים בהיריון ישבנו שנינו, חלק בכלל לא הגיעו לוועדה.

נירה שפק: מי שהרים את הנושא – – –

יצחק פינדרוס: ממש לא.

יצחק פינדרוס: אז אני אספר לך משהו:

יצחק פינדרוס: אני הייתי בוועדת כספים, כולל הסתייגויות – –

נירה שפק: אתה היית – – –

יצחק פינדרוס: – – כולל ניהול משא ומתן.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: אדוני, לפי מה שרשום במזכירות – חמש דקות.

איתן גינזבורג: אתן לך עוד דקה לסיים את הדברים וזהו.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: אני לא עושה משא ומתן מהדוכנים.

איתן גינזבורג: יש מזכירות, גברתי.

איתן גינזבורג: דברי עם המזכירות.

איתן גינזבורג: אני פועל לפי מה שקיבלתי מהמזכירות, אני פועל לפי הדברים האלה.

איתן גינזבורג: אני לא ממציא דברים מגחמות.

איתן גינזבורג: אני לא יכול – – – כאלה דברים שאת מביאה לי.

איתן גינזבורג: יש מזכירות, והיא קובעת את הדברים לפי מה שסוגרים עם הסיעות השונות.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: אתן לך עוד שתי דקות.

איתן גינזבורג: בבקשה.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: יכול להיות, דברו עם המזכירות.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

יצחק פינדרוס: גם בדיון הזה, אני מזכיר לך, כשהייתה הפסקה בדיון, ישבנו יחד עם האוצר, אני ובצלאל סמוטריץ', שנכנס עכשיו, וינון אזולאי, וזה עוד בחוק הקודם, והתנהל דיאלוג.

יצחק פינדרוס: כמובן, כשבאה קואליציה ודואגת לרוב, שכל האופוזיציה כולה, 52 חברים – אני לא מדבר על הרשימה המשותפת – יחד, רק בשביל לסבר את האוזן, נמצאים חמישה חברים מול תשעה – – –

קריאה: – – –

יצחק פינדרוס: עם הרשימה המשותפת, אתה מתכוון, זאת אומרת ארבעה.

יצחק פינדרוס: אמרתי: 52 חברים – ארבעה, חלוקה מאוד הגיונית.

יצחק פינדרוס: ארבעה חברים – אני רוצה שתקשיבי, את רוצה גם שנופיע.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, כשאומרים לך מראש: אין לך מה לדבר פה, כי יש שישה לחברי האופוזיציה, שניים מהם של הרשימה המשותפת, בגלל הסכם של הקואליציה – בגלל הסכם של הקואליציה, לא בגללנו, שניים של הרשימה המשותפת – נשארים ארבעה חברים מתוך 15, נכון?

יצחק פינדרוס: סליחה, מתוך 16.

קריאה: – – –

יצחק פינדרוס: לא, לא, אני מזכיר לך, יש שם הפרש שניים פלוס שניים, זאת אומרת הפרש של ארבעה.

יצחק פינדרוס: אז תתארי לעצמך, וגם כאן, כן, אני משתדל לבוא לדיונים כאלה ולשים את ההערות.

יצחק פינדרוס: אבל את שואלת אותי בסוף, כשאנחנו נמצאים פה במליאה ומצביעים, צריכים לדעת את האמת – שתקציב שאין בו חמלה ומדינה שאין לה חמלה על אזרחיה אין בהם ברכה.

יצחק פינדרוס: בסופו של דבר, הברכה נמצאת ב"ראה אנכי נותן לפניכם היום ברכה וקללה".

יצחק פינדרוס: עוד דבר אני רוצה לומר, והתחלתי עם זה: אי-אפשר להשתמש בתורה לצד אחד.

יצחק פינדרוס: אי-אפשר לבוא לאומות המאוחדות ולהגיד: ישראל שלנו כי כתוב בתורה, אבל שבת זה כזה לא בדיוק.

יצחק פינדרוס: התורה לא התכוונה בדיוק, אז היא גם לא התכוונה בדיוק שארץ ישראל שייכת לעם ישראל.

יצחק פינדרוס: היא התכוונה בערך, זה רק משהו תיאורטי כזה, בדיוק כמו שאכילת חלב זה משהו תיאורטי ואכילת בשר מפריס פרסה ומעלה גרה זה משהו תיאורטי.

יצחק פינדרוס: אז אם זה משהו תיאורטי, אז זכותנו בארץ היא תיאורטית, ואין לך מה לחפש פה, ואתה גזלן, כי גזלת את החברים של אדון גנאים – לקחת להם את האדמות שהם היו בהן, הם היו פה לפניך.

יצחק פינדרוס: אם תורה היא משהו מקרי כזה, משהו שהוא לא רציני, לא קושאן – כמו שהסתובב בן-גוריון ואמר: זה קושאן – כי לא כל מה שכתוב פה צריך לקיים, אלא אפשר לבחור פעם כן, פעם לא, אז במקום כזה קשה לך להיות, וזה בכלל לא משנה אם אתה איש נחמד או איש – איך הם קוראים לזה?

יצחק פינדרוס: פלורליסט.

יצחק פינדרוס: פלורליסט, כידוע, זה מישהו שאוהב רק את עצמו ואת החברים שלו, ומי שלא כמוהו, הוא לא יכול לסבול אותו – או סוג דבר כזה, זה לא הופך אותך למשהו אחר.

יצחק פינדרוס: אם אתה מאמין במה שאתה מאמין, אתה יכול להיות חלק ממנו, אתה יכול להאמין בזה ואתה יכול להישאר.

יצחק פינדרוס: אם לא, אין לך את הזכות הזאת.

יצחק פינדרוס: ולכן, כשתקציב בא בלי חמלה, אין לו שום משמעות.

יצחק פינדרוס: ואותו דבר אני יכול להגיד על שר האוצר, שהצליח להעביר לפה כרגע – איך הוא משחרר את הכסף של חוק שמירת הניקיון, ואין לי ספק שהוא העביר את זה כי הוא היה צריך כסף בשביל מריצות לשמירת הניקיון הכללי שלנו, נכון, השר אבידר?

יצחק פינדרוס: באיזו מפלגה אתה עכשיו?

יצחק פינדרוס: רק שאני אדע.

אלי אבידר: שחרר אותי מהמריצות.

יצחק פינדרוס: שחרר אותך מהמריצות.

יצחק פינדרוס: יש לך כולה עוד 24 שעות פה כחבר כנסת.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך אלי, 24 שעות.

יצחק פינדרוס: 24 שעות.

יצחק פינדרוס: תיהנה קצת.

יצחק פינדרוס: מה נראה לך, בממשלה, מה תשמע – דברי חוכמה, דברי הגות?

איתן גינזבורג: אדוני פינדרוס, הגם שאני לא יודע אם הגשת בכלל התפטרות או לא, מקומו סביב שולחן הממשלה גם בכנסת נכון לו ושמור לו, ויש לו פה עוד הרבה שעות, גם בתורנות וגם בתשובות על כל מיני שאילתות, והכול בסדר.

יצחק פינדרוס: שאילתות של איזה משרד?

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: אל תיפרד ממנו, אל תיפרד מהשר כל כך מהר.

יצחק פינדרוס: אמרתי שהוא לא צריך לייצג פה בהצבעות איזושהי מפלגה.

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: חכה, חכה.

איתן גינזבורג: אמרת 24 שעות – חכה.

יצחק פינדרוס: אגיד לך בכנות, אני במקומו גם הייתי בברוך שפטרנו – –

איתן גינזבורג: חכה.

איתן גינזבורג: עוד נכונו לך עלילות, אבידר.

יצחק פינדרוס: – – שהוא חייב לייצג דברים שהוא לא מאמין בהם.

יצחק פינדרוס: גם ככה זה הפך להיות למשהו קבוע פה בכנסת, שאתה לא חייב לייצג משהו שאתה מאמין בו ומשהו שאתה נמצא איתו וחי אותו, רוצה אותו, אז הוא השתחרר מהדבר הזה.

אלי אבידר: מה זה קשור לזמן – – –

יצחק פינדרוס: האמת היא שאתה איש נחמד מדי.

יצחק פינדרוס: אנחנו נשחרר אותך מיום מינויך לשר בממשלת ישראל, שאני עוד לא יודע מי – תעדכן אותי גם אחר כך לא רק באיזו מפלגה אתה אלא מי ראש הממשלה שם, כי אני עוד לא התעדכנתי.

איתן גינזבורג: אדוני, כאמור, שחרר אותו מהמריצות.

יצחק פינדרוס: שחרר אותו מהמריצות.

יצחק פינדרוס: גם שם בטח לא נשים אותו.

איתן גינזבורג: שחרר אותו.

יצחק פינדרוס: בסופו של דבר, אם אנחנו רוצים ברכה – ואנחנו ערב ראש חודש אלול – ואם אנחנו רוצים הצלחה, ואנחנו עושים לקראת הימים הנוראים חשבון המעשים, נחזור לעצמנו ונזכור שני דברים.

יצחק פינדרוס: דבר ראשון, כמו שאמרתי, "ראה אנכי נתן לפניכם היום ברכה וקללה" – אם נשמור לעשות את המצווה, הובטחה לנו ברכה, הובטחה לנו הארץ הזאת, כמו שכתוב בפרשת עקב, הובטח לנו להיות כאן, ונוכל להיות, ואם לא – לא נוכל.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לומר עוד משפט אחד על סילוף התורה.

יצחק פינדרוס: רש"י, בפרשת עקב – עכשיו, אלי, זה כבר לא מריצות.

יצחק פינדרוס: אלי, תשמע.

יצחק פינדרוס: רש"י – יש רש"י מאוד מעניין – אומר בפרשת ואתחנן שאם תשמור את המצווה, "השמר לך – – – פן תשכח את הדברים אשר ראו עיניך".

יצחק פינדרוס: יש מחלוקת בין רש"י לרמב"ן על מה הפסוק הזה הולך.

יצחק פינדרוס: רש"י אומר שזה הולך על כל המצוות כולן, והרמב"ן אומר שזה הולך על לזכור את מעמד הר סיני.

יצחק פינדרוס: אומר רש"י דבר מעניין.

יצחק פינדרוס: הוא אומר: אתה יכול לקיים את כל המצוות.

יצחק פינדרוס: אתה עם חכם ונבון, כי יש לך את התורה.

יצחק פינדרוס: הוא אומר: לא.

יצחק פינדרוס: אתה יכול להיות העם הכי טיפש, ואתה תיחשב כשוטה וטיפש רק אם תעשה דבר אחד – לא תזכור את הפרטים המדויקים איך לעשות את זה.

יצחק פינדרוס: אם תעשה את זה קצת בשינוי – אתה לא הופך להיות לא חכם; אתה הופך להיות טיפש וכסיל בעיני כולם, אם רק תשנה מהכללים שנאמרו לעיניך.

יצחק פינדרוס: זו תשובה לאלה שחושבים שזה משהו שנתון לפרשנות פתוחה ושבעים פנים.

יצחק פינדרוס: אומר רש"י: תקשיב, אם אתה לא תזכור בדיוק איך לעשות את זה ואתה קצת תשנה, תיחשב לעיניך כשוטה.

יצחק פינדרוס: אני באמת מאחל – כיוון שאנחנו עומדים לסיים את הכנסת הזאת – – –

איתן גינזבורג: לא, את המושב.

יצחק פינדרוס: עומדים לסיים – – –

איתן גינזבורג: את המושב.

יצחק פינדרוס: המושב של השנה הקרובה.

יצחק פינדרוס: ראש השנה אצלנו חל בעוד כחודש ושלושה ימים – –

איתן גינזבורג: בא' בתשרי.

יצחק פינדרוס: – – וארבעה ימים, אז אני מאחל שתכלה שנה וקללותיה ותחל שנה וברכותיה, ושעם ישראל יקום לממשלה חדשה, לממשלה שתוביל אותו לדברים הרבה יותר טובים – גם לחמלה, גם לגר, גם ליתום, גם לאלמנה וללוי אשר בשעריך גם כן.

יצחק פינדרוס: וככה נוכל במהרה – גם אלה שלא יודעים – להגיע להר בית ה' הבנוי.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת פינדרוס.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' ינעל את רשימת הדוברים, ולאחר מכן נעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות עבורך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, תודה לסדרנים שגם בשעת לילה מאוחרת דואגים לבריאותנו כאן על הדוכן.

איתן גינזבורג: בהחלט.

איתן גינזבורג: עכשיו מתחילות עשר הדקות.

בצלאל סמוטריץ': תראו, הקואליציה באה כבר הרבה זמן בטענות לאופוזיציה על חוסר ענייניות, על שיח ביקורתי ותקיף.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי כבר פעמים רבות, ואני חוזר ואומר את זה על הדוכן: הקואליציה הזאת קיבלה החלטה עקרונית לדרוס את האופוזיציה, ועל הדרך לדרוס את כל הנוהגים שהיו נהוגים כאן ואת כללי המשחק.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מדבר כבר על כל אותם תיקוני חקיקה – גם על זה כבר דיברתי לא פעם ולא פעמיים, חוקי-יסוד.

בצלאל סמוטריץ': כללי המשחק הדמוקרטיים, שבמדינה דמוקרטית אמורים להיות קבועים – הרי זה ההבדל בין מדינה שיש בה שלטון דמוקרטי למדינה שאין בה שלטון דמוקרטי.

בצלאל סמוטריץ': במדינה שיש בה שלטון דמוקרטי יש כללי משחק קבועים, והאילוצים הפוליטיים והרצונות הפוליטיים אמורים למצוא את עצמם ולהתארגן בתוך כללי המשחק.

בצלאל סמוטריץ': במדינה שאין בה שלטון דמוקרטי – אין בה כללי משחק, והשליט כל פעם מתאים את כללי המשחק למה שנוח לו כדי להגיע לתוצאה.

בצלאל סמוטריץ': זה אחד ממאפייני היסוד הכי בסיסיים של מדינה שיש בה משטר דמוקרטי.

בצלאל סמוטריץ': אבל עוד הרבה מעבר לכל אותם שינויי כללי משחק, וחקיקת-יסוד בשינוי הרכב הוועדה למינוי דיינים, כדי לייצר רוב מלאכותי שיאפשר להגיע לתוצאה רצויה מסוימת, הקואליציה הזאת, בהחלטה, מבקשת להדיר את האופוזיציה מהשתתפות במשחק הדמוקרטי ומהשפעה על תהליכי קבלת ההחלטות.

בצלאל סמוטריץ': קואליציה היא קואליציה, והיא אמורה ליהנות מרוב בכנסת, והיא כמובן קובעת את סדר-היום, אבל היא לא קובעת את זה באופן בלעדי.

בצלאל סמוטריץ': בדרך כלל נוצרים איזונים בין קואליציה לבין אופוזיציה, ויש דיאלוג, ויש הסכמות, ויש פשרות, ויש נכונות להכניס תיקונים ושינויים.

בצלאל סמוטריץ': נתתי כבר כאן לא פעם את הדוגמה של יושב-ראש ועדת הכספים – אני מדבר עליך, אלכס.

בצלאל סמוטריץ': הזכרתי כאן יותר מפעם אחת את יושב-ראש ועדת הכספים שקיבל החלטה לנהוג בדרך הזאת, לפחות באותו חוק של מתווה החל"ת המתוקן.

בצלאל סמוטריץ': ואכן, החוק עבר פה אחד גם בוועדה וגם במליאה, בלי פיליבסטרים, בלי משיכות זמן.

בצלאל סמוטריץ': אז הקואליציה לוקחת לעצמה רוב מיוחס בוועדות, בניגוד לחוק ולתקנון, ובעצם לא מאפשרת לאופוזיציה לקבל את כוחה, וממילא להפעיל את מנופיה ולאלץ את הקואליציה להגיע לאותן הסכמות בהתאם לכללי המשחק שנהוגים בין קואליציה לאופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': והקואליציה לקחה לעצמה את כל הוועדות המשמעותיות, ולא נותנת בכלל ועדות לאופוזיציה, וכשכבר מציעים, אז זה כל מיני הצעות מעליבות כאלה של ועדות לענייני כלום ושום דבר.

בצלאל סמוטריץ': וצריך להבין – האמת שאני מדבר עכשיו סתם על פסיכולוגיה אנושית.

בצלאל סמוטריץ': כשאופוזיציה היא חלק מהמשחק ויש לה יכולת לפעול ולעשות ולהשפיע ולהביא את ערכיה לידי ביטוי – שוב, באיזונים ומתוך הבנה שהיא אופוזיציה והיא מיעוט – פתחו סוגריים: מושגי "רוב" ו"מיעוט" התבלבלו פה, כי גנבו לנו את הבחירות, אבל בסדר.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו ההרכב הקואליציוני עם רוב דחוק, אבל רוב.

בצלאל סמוטריץ': אם לקואליציה יש יכולת לתעל את הזמן ואת האנרגיות ואת הרצונות לעשייה והיא שותפה, אז באופן טבעי, לשם היא תוליך את זמנה.

בצלאל סמוטריץ': אם אין לה את האפשרות הזאת, אז מה נשאר לה?

בצלאל סמוטריץ': נשאר לה למשוך זמן ולנאום ולעשות פיליבסטרים ולהגיש הסתייגויות, מה אפשר לעשות?

בצלאל סמוטריץ': ולנסות לאלץ את הקואליציה להגיע להסכמות.

בצלאל סמוטריץ': זו החלטה מודעת.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי את הדיאגנוזה שלי: אלקין ניהל את זה באיזה מסע נקמה אישי מול הליכוד, לא בשכל ישר ולא כפי שנעשה כאן בכנסות קודמות.

בצלאל סמוטריץ': ואמרתי: לי יש פרספקטיבה, הייתי באופוזיציה גם בקדנציה הקודמת.

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי, אדוני היושב-ראש, שגם לך יש פרספקטיבה של איך אפשר לנהל יחסי קואליציה ואופוזיציה בצורה אחרת.

בצלאל סמוטריץ': תמיד יהיו מחלוקות ויהיו ויכוחים, ולפעמים גם יהיו אמוציות, כי אלה ויכוחים שנוגעים – אנחנו לא מתווכחים, אני יודע, אמרתי פעם, על איך להתמודד עם מגפת הזבובים בניו זילנד או אם הברים ייסגרו בשעה 18:00 או 19:00.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מתווכחים על סוגיות שהן בהחלט סוגיות ליבה, שנוגעות בשורשים, בעצבים החשופים ביותר של החברה הישראלית.

בצלאל סמוטריץ': אבל כשהאופוזיציה שותפה ופועלת ומצליחה להשפיע, היא כמובן תעדיף את זה על פני כלים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לתת שלוש דוגמאות מהימים האחרונים לצורת ההתנהלות הזאת של הקואליציה: העלתה כאן חברתי חברת הכנסת מיכל וולדיגר, שאין מי שלא יודע את הזיהוי והמיתוג שלה כמי שבאה מעולם בריאות הנפש, עם חוויה אישית כואבת שהיא זכתה לקחת למקום של צמיחה ועם הרבה מאוד שנות עיסוק בתחום והבנה בתחום; זו האג'נדה שאיתה היא באה לכנסת.

בצלאל סמוטריץ': בשבוע שעבר היא העלתה כאן הצעת חוק – אגב, מוסכמת מקצועית גם על משרד הבריאות וגם על השר העומד בראשו – שמבקשת להשלים את הרפורמה בבריאות הנפש ולהכניס גם את עולם בריאות הנפש וההתמכרויות והתחלואה הכפולה לאחריות קופות החולים.

בצלאל סמוטריץ': המציאות היום היא שהתחום הזה נופל בין הכיסאות – חלקו במשרד הבריאות, חלקו במשרד הרווחה, חלקו המסוים בקופות החולים.

בצלאל סמוטריץ': לשים את הכול בקופות החולים – זו הרגל המסיימת.

בצלאל סמוטריץ': אגב, דובר על זה כבר כשהעבירו את הרפורמה בבריאות הנפש.

בצלאל סמוטריץ': היה פה לחץ של קופות החולים, ואמרו: בסדר, נעשה את זה בהדרגה.

בצלאל סמוטריץ': ניהלה חברת הכנסת וולדיגר שיח והגיעה להסכמה, סוג של הסכמה – לא נכתבה; אני נזהר, לא הייתה התחייבות, אבל הגיעה לשיח עם שר הבריאות שהיא תעלה להציג את ההצעה ותהיה הסכמה על תשובה והצבעה במועד אחר, כיוון שאמר השר: אני רוצה את זה, אני מאמין בזה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, עכשיו לפי מה שפורסם, השר, בסיכום התקציבי בליל התקציב, הגיע להסכמה על תקציב של 400 מיליון שקלים לבריאות הנפש, נדמה לי, ואני מקווה שהרפורמה הזאת היא חלק מזה, ועל כך צריך כמובן לברך.

בצלאל סמוטריץ': הנהלת הקואליציה התנגדה ודרשה להעלות את החוק להצבעה ולהפיל אותו.

בצלאל סמוטריץ': והפלא ופלא, השבוע הזה עידית סילמן הגישה את אותה הצעת חוק, מילה במילה, ככתבה וכשלשונה, ואפילו לא טרחה – אפרופו קצת אתיקה.

בצלאל סמוטריץ': הרי בסוף אנחנו יודעים להיות קולגיאליים גם כשאנחנו משני צידי המתרס.

בצלאל סמוטריץ': הרי כשאתה לוקח הצעת חוק שמישהו הגיש לפניך, אז אתה כותב בשורה למטה: הצעת חוק דומה הוגשה.

בצלאל סמוטריץ': חפש את הצעת החוק שהניחה עידית סילמן השבוע על שולחן הכנסת – קופי של ההצעה של מיכל, בלי לאזכר אפילו.

בצלאל סמוטריץ': כלומר, הכול זה ויכוח על קרדיט.

בצלאל סמוטריץ': הצעה טובה שאין עליה ויכוח, וחברת הכנסת וולדיגר לא ביקשה לשים אצבע בעין ולהביך את הקואליציה להעלות בהצבעה ו"תפילו" ו"נגיד שאתם לא חברתיים".

בצלאל סמוטריץ': היא הגיעה להסכמה עם שר הבריאות שהיא תציג אותה ויהיו תשובה והצבעה במועד אחר, כשינסו לקדם את זה עכשיו במסגרת התקציב.

בצלאל סמוטריץ': התעקשה הגברת סילמן להפיל את ההצבעה – תוך כדי, על הדוכן, התנהל פה דיאלוג.

בצלאל סמוטריץ': אומרת מיכל, פה על הדוכן: אבל שר הבריאות הסכים – לא, אנחנו לא מוכנים לדבר כזה, אין הסכמה.

בצלאל סמוטריץ': צריך להעלות את זה להצבעה כדי להפיל את זה, כדי להגיש השבוע, בנוכלות, בנבזות, לגנוב את הקרדיט על אותה הצעה בדיוק ולא לציין אפילו למי היא שייכת.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו יספרו לי שזה ענייני.

בצלאל סמוטריץ': 73 שנה בריאות הנפש היא החצר האחורית של מדינת ישראל, בכל המדדים, אל מול מדינות מתוקנות אחרות – במיטות, בתקציבים, בבתי חולים, במערכות בקהילה.

בצלאל סמוטריץ': באנו, במסגרת השיח שהתנהל בין הקואליציה לאופוזיציה בהקמת הוועדות.

בצלאל סמוטריץ': אמרתם: ניתן לכם כמה ועדות, וביקשנו שאחת הוועדות תהיה הוועדה לבריאות הנפש וניתן למיכל לעמוד בראשה.

בצלאל סמוטריץ': אין לכם מה לחשוש מזה, הרי לכם יש רוב בכל הוועדות.

בצלאל סמוטריץ': הרי כשאיתן כבל בכנסת העשרים היה יושב-ראש ועדת הכלכלה מהאופוזיציה, מישהו בקואליציה חשב שהוא יכול לשחק?

בצלאל סמוטריץ': היה משחק – ועדת הכנסת לא מעבירה לו חוקים.

בצלאל סמוטריץ': יכולתם לפצל את ועדת הפנים לשלוש כדי לסדר פה תפקידים לכולם, כדי שכולם יהיו מרוצים; יכולתם לפצל פה אין-ספור ועדות ועשיתם את זה רק אתמול.

בצלאל סמוטריץ': באנו ואמרנו: בסדר, אנחנו רוצים להגיע להסכמות, תנו לנו להיות שותפים בעשייה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא רוצים לצעוק, אנחנו לא רוצים למשוך זמן בפיליבסטר – רוצים להיות שותפים בעשייה.

בצלאל סמוטריץ': יש פה את מיכל, אין חולק על זה, אז תהיה ועדת הבריאות, ותעמוד בראשה עידית סילמן, ותעשה עבודה טובה, ותהיה ועדה לבריאות הנפש, שסוף-סוף, אפילו דקלרטיבית, תשקף אמירה שלמדינת ישראל, לכנסת ישראל, חשוב לעסוק – לקחת את הרשות האחורית הזאת ולהפריח, להצמיח בה דברים טובים לאזרחי מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, אדוני היושב-ראש, על אגו ועל קרדיטים אתם בלמתם את המהלך הזה, ובהצעות באמת מבזות.

בצלאל סמוטריץ': ביקשתם לתת לנו דברים – במשנה, בסוף מסכת פאה, כתוב: "אין פוחתין לעני" מכך וכך, כלומר עני שבא לבקש, צריך לתת לו איזשהו מינימום כדי שלא יהיה מבזה, ואם הוא נשאר לילה, ואם הוא נשאר שבת, צריך לתת לו כרים וכסתות.

בצלאל סמוטריץ': גם כשאתם מציעים לנו, איך נקרא לזה, פיצוחים – תנו לנו להיות שותפים.

בצלאל סמוטריץ': מה ביקשנו?

בצלאל סמוטריץ': אל תשימו אותנו בפינה שמה נשאר לנו?

בצלאל סמוטריץ': רק לתזז אתכם פה במליאה.

בצלאל סמוטריץ': והינה דוגמה שלישית.

בצלאל סמוטריץ': לפני שבועיים העלתה כאן חברתי חברת הכנסת אורית סטרוק הצעת חוק שתאפשר שלילת תושבות ואזרחות ממחבלים שהורשעו בטרור וריצו עונשי מאסר בכלא הישראלי ומקבלים קצבה מהרשות הפלסטינית.

בצלאל סמוטריץ': עמוד כאן אבי דיכטר ואמר את המשפט בערבית – אני לא זוכר, הוא חזר עליו הרבה זמן: מי שנותן לך את המשכורת שייתן לך את ההאוויה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גנאים, איך היה שם המשפט?

בצלאל סמוטריץ': מי שנותן לך את תלוש המשכורת, שייתן לך גם את תעודת הזהות.

בצלאל סמוטריץ': הפילה הקואליציה את הצעת החוק כדי שהיום אני אקרא בתקשורת שאילת שקד הורתה לאנשי משרדה, יחד עם משרד המשפטים, להגיש הצעת חוק מקבילה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, כל מה שמעניין אתכם זה הקרדיט.

בצלאל סמוטריץ': אם הייתם עניינית אומרים לאופוזיציה – הרי אם מצפים לנו בדברים הטובים – הינה, אנחנו, לדוגמה, בחוק הזה לא מתכוונים להצביע נגד, בחוקי הקורונה אנחנו לא מצביעים נגד.

בצלאל סמוטריץ': אם אין איזושהי סיבה מיוחדת, כמו למשל בחוק האזרחות – ואני ממש מסיים – כשרצינו פשוט להציף את האבסורד המטורף של ממשלה שנשענת על תומכי טרור אנטי-ציוניים, אנחנו לא מצביעים נגד דברים טובים שאתם מביאים.

בצלאל סמוטריץ': פה נתתי שלוש דוגמאות לדברים טובים שאתם מסכימים להם, רוצים אותם ותומכים בהם, ומסיבות של אגו וקרדיט ובחוסר ישרות מינימלית אתם מדירים.

בצלאל סמוטריץ': היושב-ראש, אני מדבר איתך, ותודה שאני נותן לי את עשר השניות האלה, כי אני חושב שאתה אחד האנשים היותר-מקשיבים ואלה שרוצים.

בצלאל סמוטריץ': היית גם בקואליציה, ושנינו נפגשנו משני עברי המתרס בפעם הקודמת, ואנחנו יודעים שזה עבד אחרת.

בצלאל סמוטריץ': וזה בידיים שלכם, כי בסוף הכוח הוא בידיים שלכם.

בצלאל סמוטריץ': תאפשרו לאופוזיציה שותפות אמיתית, יכולת השפעה, יכולת עשייה – הדינמיקה בבית הזה תהיה אחרת לחלוטין; תמשיכו לקחת את כל האגו והקרדיט ולהדיר אותנו מהמשחק – לא תשאירו בידינו כלים אלא לפעול כפי שהחוק מאפשר לאופוזיציה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אם יושב-ראש ועדת הכספים לא נמצא כדי לסכם, אז אנחנו נעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: אדוני, אתה רוצה לסכם?

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: אופיר, אתה הוא זה שירכז את ההצבעות.

אופיר כץ: כן.

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, להצעת החוק הוגשו הסתייגויות.

איתן גינזבורג: מה עכשיו?

מיקי לוי: היושב-ראש, שנייה, בבקשה.

מיקי לוי: אתם מעבירים הסתייגויות?

קריאה: כן.

מיקי לוי: הרי סיכמתי שאתה מצביע וסוגר.

קריאות: – – –

מיקי לוי: שתיים, זה כל הסיפור.

איתן גינזבורג: אם כך, כאמור, הוגשו הסתייגויות להצעת החוק, והן הוגשו גם לפי קבוצות.

איתן גינזבורג: להלן שמות קבוצות חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: קבוצת סיעת הרשימה המשותפת: חברי הכנסת איימן עודה, אחמד טיבי, סמי אבו שחאדה, עאידה תומא סלימאן, אוסאמה סעדי ועופר כסיף.

קריאה: אין אף אחד.

איתן גינזבורג: בסדר, אבל אני צריך לקרוא את השמות, נכון?

איתן גינזבורג: זה כמצוות התקנון.

איתן גינזבורג: מכיוון שהם לא נמצאים, הסתייגותם לא תידון.

איתן גינזבורג: לפני סעיף 1 יש הסתייגויות של קבוצת הרשימה המשותפת, שכאמור אינם נמצאים.

איתן גינזבורג: אבל, חברי הכנסת, אני עובר על השמות: מאי גולן, אורלי לוי אבקסיס, יצחק פינדרוס – נמצא, יעקב אשר, קטי שטרית, אמיר אוחנה, יואב קיש, יריב לוין – נמצא, אופיר כץ – נמצא, דוד אמסלם, דוד ביטן, שלמה קרעי, ישראל כץ, אלי כהן, גלית דיסטל אטבריאן, אבי מעוז, מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, אוריאל בוסו ומשה אבוטבול – נמצא, לא?

קריאה: לא.

איתן גינזבורג: אז אנחנו נצביע – – –

קריאה: מצביעים על כל אחת?

אופיר כץ: למעט סעיף 15, של יעקב מרגי, מסירים את כל ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

איתן גינזבורג: לפי הודעת אופיר כץ – חבר הכנסת מרגי, האם זה מקובל עליך?

יעקב מרגי: כן.

יצחק פינדרוס: כולם, כולם.

יצחק פינדרוס: אף אחד – – –

איתן גינזבורג: אני צריך לשאול.

איתן גינזבורג: פינדרוס – מקובל עליך.

איתן גינזבורג: אם כך, כל ההסתייגויות למעט לסעיף 15 הוסרו.

איתן גינזבורג: על כן, אנחנו נצביע על סעיפים 1 עד 14, כולל.

איתן גינזבורג: הבנתי.

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הסתייגויות – חברים, כל ההסתייגויות מהסתייגות 1 עד 15 הוסרו, ולכן אנחנו נצביע על סעיף 1 עד סעיף 14, כולל, כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, בבקשה, הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד סעיפים 1–14 – 27

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

יעקב מרגי: תהיו ענייניים.

איתן גינזבורג: בעד – 27, אין מתנגדים ואין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי סעיפים 1 עד 14 כולל התקבלו.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות לסעיף 15, של חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: תקרא – – –

איתן גינזבורג: אם מופיע לפניהם, לדעתי.

יעקב מרגי: לא לכולם יש את – – –

איתן גינזבורג: במקום "בעד 18 ימים" יבוא "בעד 54 ימים".

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, זו ההסתייגות.

איתן גינזבורג: אנחנו נצביע על ההסתייגות של חבר הכנסת מרגי.

איתן גינזבורג: בבקשה, הסתייגות – הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 5

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: אופיר, ההסתייגות אחרי סעיף 15 ירדה?

קריאה: הכול, הכול.

איתן גינזבורג: כן.

איתן גינזבורג: בעד – חמישה, נגד – 25, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: לכן, מכיוון שגם אחרי סעיף 15 הוסרו ההסתייגויות, אנחנו מצביעים על סעיף 15 כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: בעד סעיף 15, כהצעת הוועדה – 27

איתן גינזבורג: נמנעים – 1

איתן גינזבורג: בעד – 27, נגד – שלושה, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסעיף, סעיף 15, כנוסח הוועדה, עבר.

איתן גינזבורג: מכיוון שהוסרו ההסתייגויות לאחר סעיף 15, נצביע על סעיף 16 כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: בבקשה, חברי הכנסת, הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד סעיף 16 – 27

איתן גינזבורג: נמנעים – 1

איתן גינזבורג: בעד – 27, נגד – אחד, נמנע – אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי סעיף 16 אושר.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תמה הקריאה השנייה.

איתן גינזבורג: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק בקריאה השלישית.

איתן גינזבורג: בבקשה, חברים.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד החוק – 28

איתן גינזבורג: נמנעים – 1

איתן גינזבורג: בעד – 28, אין מתנגדים, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א–2021, התקבל, ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

איתן גינזבורג: בבקשה, חבר הכנסת ניר אורבך.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע על איוש חברים וחילופי אישים בוועדות הבאות: מטעם סיעת ימינה – בוועדת הפנים והגנת הסביבה, במקום הפנוי לסיעה תכהן חברת הכנסת שירלי פינטו קדוש; בוועדה העלייה, הקליטה והתפוצות, במקום הפנוי לסיעה יכהן חבר הכנסת יום טוב חי כלפון; בוועדת החינוך, התרבות והספורט, במקום הפנוי לסיעה תכהן חברת הכנסת שירלי פינטו קדוש; בוועדה המיוחדת לפניות הציבור, במקום חבר הכנסת יום טוב חי כלפון יכהן חבר הכנסת עמיחי שיקלי; בוועדה המיוחדת לעובדים זרים, במקום חברת הכנסת שירלי פינטו קדוש יכהן חבר הכנסת יום טוב חי כלפון.

): כמו כן, בוועדת החוץ והביטחון יכהן חבר הכנסת יום טוב חי כלפון כממלא מקום קבוע במקום הפנוי לסיעה.

): תודה רבה.

): לילה טוב.

איתן גינזבורג: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

איתן גינזבורג: הישיבה הבאה תתקיים היום, יום רביעי, כ"ו באב התשפ"א, 4 באוגוסט 2021, בשעה 11:00.

איתן גינזבורג: ישיבה זו נעולה.