ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 43, 2021-07-14 00:00

מיקי לוי: היום יום רביעי, ה' באב התשפ"א, 14 ביולי 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת מליאת הכנסת.

מיקי לוי: אני מניח ששרת התחבורה עדיין לא הגיעה, אז אם אפשר, בבקשה – השאילתה השנייה, שאילתה דחופה מס' 39, של חבר הכנסת מיכאל ביטון, בנושא: נשים בהיריון שאינן זכאיות לדמי אבטלה.

מיקי לוי: על השאילתה יענה השר במשרד האוצר חמד עמאר.

מיכאל ביטון: כבוד היושב-ראש, כבוד השר חמד עמאר, מברוכ על התפקיד באוצר.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: וגם על התפקיד שלך כיושב-ראש ועדת הכלכלה.

מיכאל ביטון: אמן, שנביא את הפתרון של השאילתה הזאת באחת הוועדות.

מיכאל ביטון: במתווה החל"ת החדש אישה בהיריון מתחת לגיל 45 לא תקבל דמי אבטלה.

מיכאל ביטון: בנוסף, לנשים אלה סיכוי נמוך למצוא עבודה.

מיכאל ביטון: משכך, נשים אלו נותרות עד הלידה ללא פרנסה וללא ביטחון כלכלי.

מיכאל ביטון: ברצוני לשאול: כיצד יתקן משרדך עוול זה ויסייע לאותן נשים בהיריון שהוצאו לחל"ת וקיבלו דמי אבטלה?

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מיכאל ביטון, חבריי חברי הכנסת, לנוכח משבר הקורונה דמי האבטלה הוארכו בצורה רוחבית לכל האוכלוסייה עד לחודש יוני 2021, למרות שכבר מחודש מרץ 2021 המשק נפתח כמעט לגמרי והביקוש לעובדים גדל משמעותית, כפי שניתן לראות במספר המשרות הפנויות במשק, שגבוה בכ-50% ממספר המשרות הפנויות לפני המשבר.

חמד עמאר: למרות שכיום המשק פתוח כמעט לגמרי כבר כמה חודשים הוחלט להמשיך חלק מההטבות שניתנו בזמן הקורונה גם בהמשך שנת 2021, ובתוך זה הוארכה הזכאות לדמי אבטלה לבני 45 ומעלה.

חמד עמאר: מענה זה הינו מענה רוחבי ומבוסס על המנגנון המקורי של דמי האבטלה, שבו יש שוני במשך האבטלה לפי גיל המובטל, ומבוגרים זכאים למשך האבטלה המרבי עקב זמן החזרה הארוך יותר שלהם לשוק העבודה.

חמד עמאר: חשוב לציין כי דמי האבטלה אינם המענה לכלל בעיות התעסוקה הקיימות במשק, ולכן אין בחוק התייחסות לקבוצות שונות, וישנם מענים נוספים לקבוצות שונות בידי משרדי הממשלה, כגון פעילות ממוקדת לתעסוקת אוכלוסיות בזרוע העבודה באותם משרדים.

חמד עמאר: למרות זאת, עבור נשים בהיריון ניתן מענה בדמות הזכאות לדמי לידה עבור 15 שבועות מיום הלידה אף שהאישה אינה עומדת בתנאים הקבועים לזכאות למענק זה.

חמד עמאר: יתרה מזו, במהלך הדיונים בוועדה המענה הורחב וגובה דמי הלידה נקבע לא לפי גובה דמי האבטלה של האישה אלא לפי גובה השכר שהיה לאישה טרם האבטלה, כלומר תוספת של כ-30% לדמי הלידה.

חמד עמאר: המשמעות של זה היא שאישה בהיריון תהיה זכאית לאחר הלידה לקבל מענק בגובה של כ-20 שבועות אבטלה, כלומר הטבה הגדולה יותר ממשך הזכאות של בני 45, אשר להם הוארכה הזכאות לדמי אבטלה – כ-14 שבועות.

חמד עמאר: מענה זה הוסכם ואושר בכנסת, אך יחד עם זאת אנו בוחנים כעת מענים נוספים לעניין.

חמד עמאר: מה שקרה גם בוועדה – ואני הייתי נוכח בוועדת הכספים בכל הדיון – הוא שדמי זכאות לאישה בהיריון ויולדת – לפי החוק לא מגיעים לה דמי לידה, כי היא הייתה באבטלה.

חמד עמאר: אנחנו לא הלכנו לכיוון של לתת לה לפי דמי האבטלה אחרי הלידה, הלכנו בכיוון של לתת לה לפי המשכורת שהייתה.

חמד עמאר: זו תוספת של 30%, שזה אומר כמעט חמישה חודשים, אפילו יותר, שהיא תקבל דמי לידה בגובה של דמי האבטלה, וזו זכות גדולה.

חמד עמאר: עם כל זה אנחנו עוד בוחנים דברים נוספים בשביל לתת מענה אפילו עוד יותר טוב.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שאלת המשך, חבר הכנסת ביטון.

מיכאל ביטון: כבוד השר, תודה על תשובתך.

מיכאל ביטון: ובאמת, הממשלה הקודמת, שאוהבים להשמיץ, נתנה גם מענקים מעל שנה לשכירים, וגם היו מי שיצאו לחל"ת, וכמובן לעסקים, ויצרנו איזה יציבות כלכלית.

מיכאל ביטון: אבל החוכמה ביציאה ממשבר קורונה ויציאה לצמיחה או החזרת אנשים למעגל העבודה, זה לא לפגוע באוכלוסיות המוחלשות ביותר.

מיכאל ביטון: אנחנו יודעים שמראש, במעגל התעסוקה נשים נפגעות ומשתתפות פחות מגברים.

מיכאל ביטון: פה מדובר בנשים חרוצות שעבדו, לפני הקורונה הן עבדו, והקדוש ברוך הוא בירך אותן ויש להן ילד בדרך.

מיכאל ביטון: עכשיו, קח את הדוגמה הבאה: אישה מתחת לגיל 45 שעתידה ללדת נניח באזור אוקטובר או נובמבר.

מיכאל ביטון: מיולי, שבו הפסקתם את דמי האבטלה לאנשים שהם צעירים מ-45, היא לא תהיה עם פרנסה; ארבעה חודשים ללא הכנסה בבית.

מיכאל ביטון: ואז היא תלד בנובמבר, אז היא תקבל דמי לידה, אבל מה עם ארבעת החודשים שהיא צריכה לשרוד עכשיו?

מיכאל ביטון: מאיפה היא תביא 20,000, 30,000 או 40,000 שקל שנעלמים לה מההכנסה המשפחתית?

מיכאל ביטון: ואני חושב שהדבר הזה הוא בלתי מתקבל על הדעת, הוא לא הוגן, הוא עוול יסודי כלפי נשים עובדות, חרוצות, שנפגעות בקורונה – על מה?

מיכאל ביטון: על זה שהן בהיריון במדינת ישראל.

מיכאל ביטון: אז אני מבקש שהאוצר בהובלתך יביא פתרון מיידי, לא ידבר לא על התקציב הבא ולא על חוק ההסדרים.

מיכאל ביטון: אוכלוסייה שנפגעת בקורונה – המבחן של הממשלה זה פעולה מיידית.

מיכאל ביטון: ידענו – ואגב, אני התייעצתי עם הביטוח הלאומי ועם אנשי הביטוח הלאומי, והם אומרים לי: מיכאל, זה עוול נורא, כי אם אישה עובדת היא שילמה עשרות שנים ביטוח לאומי, ופתאום היא צריכה להישאר בלי משכורת, כי מישהו החליט שהיא בהיריון והיא לא תקבל עכשיו כסף.

מיכאל ביטון: אני מבקש שהדבר הזה יתוקן, ואנחנו מקימים כבר את ועדת הכלכלה וועדת הכספים.

מיכאל ביטון: לא מעניין אותי באיזו ועדה זה יידון, אבל בוא נביא פתרון תוך שבוע-שבועיים לנשים בהיריון בתקופת הקורונה.

אפרת רייטן: מדובר בקבוצה מצומצמת, מובחנת – – –

ינון אזולאי: זו האג'נדה – – –

מיקי לוי: יש שאלה נוספת למי מחברי הכנסת?

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת אזולאי.

ינון אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ינון אזולאי: כבוד השר – קודם כול, מיכאל ביטון, חבר הכנסת ביטון, אני מצטרף לכל דבר שלך, והתשובה היא פשוטה: כל דבר שהוא לעודד ילודה, משפחות ברוכות ילדים – זו לא האג'נדה שלהם, זו לא האג'נדה של שר האוצר.

ינון אזולאי: אבל לשאלתי – – –

חמד עמאר: אני עומד מולך ואתה מכיר את האג'נדה שלי ואת האני-מאמין שלי.

ינון אזולאי: לא שלך.

ינון אזולאי: אמרתי של שר האוצר, לא של השר במשרד האוצר.

חמד עמאר: אני עונה לך עכשיו.

ינון אזולאי: בסדר.

ינון אזולאי: אז אני שואל, בגלל שאתה נציג של שר האוצר, אני מבקש לשאול שאלה: בשבוע שעבר פרסם השר ליברמן שמעונות היום לילדים חרדים לא יוכלו לזכות בסבסוד.

ינון אזולאי: הוא פרסם את זה יום לפני ההחלטה על גזר הדין של פאינה קירשנבאום בפרשת ישראל ביתנו בשביל לקחת את הכותרות, וכך קרה.

ינון אזולאי: לצערי, אתמול בלילה פרסם מיכאל שמש את החלטתו שייתנו את זה רק לחלק מלומדי התורה.

ינון אזולאי: שר האוצר יודע לעשות איזה הבדל בין לומדי התורה עם כיפה סרוגה ללומדי התורה בציבור החרדי.

ינון אזולאי: הבוקר התבשרנו על גזר הדין בפרשת ישראל ביתנו בראשותו של שר האוצר, ראש המאפיה אביגדור ליברמן – היא קיבלה עשר שנות מאסר כשהיא בעצם הייתה הסגנית שלו, היא הייתה יד ימינו.

ינון אזולאי: אז השאלה שלי היא, האם כל מה שהוא עושה, וגם אתמול, זה לא להסיח את דעת הציבור מפרשת ישראל ביתנו, או שבאמת הוא מתכוון לעשות זאת ולהפריד בין לומדי התורה – ואני לא יודע עד כמה הוא מבין בלימודי התורה – הוא רוצה להפריד בין לומד תורה עם כיפה סרוגה ללומד כיפה עם כיפה שחורה?

ינון אזולאי: לכך אסור לתת את היד.

ינון אזולאי: אבקש את תשובתך.

ינון אזולאי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

מיקי לוי: רק שנייה, אולי ניתן לשניים ברצף.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר במשרד האוצר, כפי שידוע לך גם כן, מעונות היום נוצרו בשביל דבר אחד: בשביל לתת פתרון לאימהות לילדים מגיל אפס עד שלוש כדי שהן תוכלנה לצאת לעבודה.

אורי מקלב: רק לכך נקבעו וקבעו, ולא סתם שמו אותם במשרד העבודה ולא במשרד החינוך, אלא כדי לאפשר עבודה לנשים.

אורי מקלב: המצב היום, שאנחנו תולים את הסבסוד במעונות יום בעבודת הבעל או לא – אנחנו חוטאים למטרה של המעונות.

אורי מקלב: אנחנו נגרום לכך וגורמים לכך שנשים לא תוכלנה לצאת לעבודה.

אורי מקלב: אין ספק, יש הלימה בין פתרון למעונות לבין עבודת הנשים.

אורי מקלב: יותר מזה, נשים אלה שמפרנסות גורמות לכך שהמשפחות, בין שהן בנות חמש נפשות, תשע או עשר נפשות, לא נמצאות בקו העוני גם אם הבעל לא עובד.

אורי מקלב: הן מתפרנסות והן חיות בצמצום, הן חיות ברמת חיים יותר נמוכה.

אורי מקלב: הן לא נמצאות בקו העוני והן לא מבקשות שום דבר מהמדינה.

אורי מקלב: אז מדוע אתם מתנכלים ואתם גורמים בכוח – אין תפיסה, לא פיסקלית ולא כלכלית, בהתניה הזאת – –

מיקי לוי: תודה.

אורי מקלב: – – בהתניה הזאת של עבודת הבעל בעבודת נשים.

אורי מקלב: מעבר לכך, על ערך הלימוד, על כך שהם עושים את מה שהם מצופים – ובזה אני אסיים: המדינה עצמה לא מאפשרת לו, לבעל, לשמור על הילד.

אורי מקלב: המדינה עצמה בודקת אותו, מפקחת עליו, אם הוא נמצא בשמונה שעות לימוד.

אורי מקלב: אתם, משרד האוצר, בודקים, אז איך אתה רוצה שהוא גם ישמור על הילד בבית?

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיכאל ביטון, שאלה מאוד טובה.

חמד עמאר: אנחנו נגענו בזה בוועדת הכספים ואמרתי לך קודם שאני הייתי נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת ינון, אם אני לא טועה, גם אתה היית נוכח בדיונים.

ינון אזולאי: לא היה פתרון.

ינון אזולאי: לנושא הזה לא היה פתרון.

חמד עמאר: לא, דיברנו על זה והבדלנו בין שתקבל דמי אבטלה, ולפי גובה דמי האבטלה – את דמי הלידה לפי השכר שהיה לה.

חמד עמאר: התברר שזו עלייה של 30%, ונותנת לה פור של חודשיים בדבר.

מיכאל ביטון: – – –

חמד עמאר: אנחנו, כמו שאמרתי לך – – –

מיכאל ביטון: כבוד השר, שאלה – – –

חמד עמאר: אני גם מבין, גם שר האוצר מבין את הנושא.

חמד עמאר: אנחנו ניסינו לעשות את הכול על מנת לתת פתרון לנושא הזה.

חמד עמאר: אנחנו קודם כול נתנו את הפתרון הראשון, שנותן לה דמי לידה של חמישה חודשים במקום שלושה חודשים, לפי האבטלה שלה.

חמד עמאר: זה – 1.

קריאות: – – –

חמד עמאר: 2.

חמד עמאר: אנחנו בוחנים דרכים אחרות איך אנחנו יכולים להגיע למצב שנוכל לפתור את הבעיה הספציפית הזאת.

חמד עמאר: בקשר למעונות יום – היום יש דיון בכנסת בקשר למעונות יום, ושם אני אענה על ההצעה הדחופה לסדר-היום.

חמד עמאר: אבל המטרה שלנו היא לא לפגוע באנשים, ואף פעם המטרה שלנו לא הייתה לפגוע.

חמד עמאר: המטרה שלנו היא לעודד אנשים לצאת לעבוד, ואני חושב – – –

משה אבוטבול: – – –

חמד עמאר: אנחנו לא רוצים לפגוע בילדים, לא רוצים לפגוע באף סקטור.

מיכאל מלכיאלי: – – –

חמד עמאר: המטרה שלנו היא אחת: לעודד אנשים לצאת לעבוד.

חמד עמאר: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: – – –

חמד עמאר: מי שיהיה היום – אני אתן תשובה מפורטת על הנושא.

חמד עמאר: תודה רבה.

משה אבוטבול: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: זו לא תשובה.

משה אבוטבול: אחד רוצה לנסוע לטבריה – נוסע לבאר שבע.

משה אבוטבול: מה הקשר בין הדברים?

מיקי לוי: שרת התחבורה, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גנאים, בבקשה, שאילתה דחופה מס' 37: מניעת טיסות מעל הכפר טובא-זנגרייה.

מיקי לוי: בבקשה.

מאזן גנאים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי השרה, בימים האחרונים קיבלתי הרבה תלונות בקשר למטרד האמיתי של שדה התעופה בראש פינה מאנשי טובא-זנגרייה, קיבוץ מחניים וכפר הנשיא, כי המטרד הזה, חוץ מהרעשים, מהווה סכנה רצינית.

מאזן גנאים: רק ב-14 במרץ האחרון הייתה תאונה שהסתיימה בארבעה פצועים.

מאזן גנאים: תתארי לעצמך חלילה אם המטוס הזה היה מתרסק מעל כפר הנשיא או טובא-זנגרייה או קיבוץ מחניים – חוץ מהרעשים, כי התושבים סובלים מרעשים אדירים, כי הפכו את שדה התעופה הזאת לאקדמיה לטייסים חדשים.

מאזן גנאים: ולכן, שאלתי לכבוד השרה: איך המשרד מטפל בסוגיה הזאת?

מרב מיכאלי: תודה רבה, חבר הכנסת גנאים.

מרב מיכאלי: אכן, אני רוצה לאשר את הדברים, ובאמת בשדה התעופה ראש פינה יש התגברות של פעילות בדיוק בגלל בית הספר לטיסה – האקדמיה לטיס – שעבר מאילת לראש פינה.

מרב מיכאלי: אבל אני רוצה להגיד שהפעילות הזאת, יש לה חשיבות אדירה גם ברמה הלאומית, משום שהיא נותנת מענה לביקוש הולך וגדל להכשרת טייסות וטייסים בתעופה האזרחית, דבר שמדינת ישראל מאוד מאוד זקוקה לו, כי לשמחתנו מעמדנו מבחינת היכולות שלנו בתעופה הולך וגדל בעולם.

מרב מיכאלי: לסיפור הזה יש גם השלכות מאוד מאוד חיוביות – לכך שהוא עבר לאזור הזה.

מרב מיכאלי: יש פעילות במעגלים כלכליים נוספים מעבר לעיסוק הישיר בתעופה, שהוא עצמו מאוד חיובי, ואכן, הוא זוכה לתמיכה של המועצה האזורית.

מרב מיכאלי: בסופו של דבר זה שדה תעופה קטן, הוא פועל בשעות מוגבלות, לגמרי מתוך התחשבות באוכלוסייה הסובבת, בוודאי לפי החוק, ובלי לפגוע בבטיחות הטיסה.

מרב מיכאלי: לצערי הרב, תקלות תמיד יכולות לקרות, אבל בגדול, יש הקפדה על בטיחות הטיסה.

מרב מיכאלי: פניות של היישובים זוכות – ואני בדקתי במשרד – נענו בכתב פניות שהגיעו, בתיאום עם רשות שדות התעופה, שהיא שמנהלת את התעופה האווירית בשדה ובתיאום עם מדריכי הטיס באקדמיה.

מרב מיכאלי: לראיה, באמת לאחרונה שונה תוואי ההקפה כדי לצמצם את הרעש ביישובים הסמוכים.

מרב מיכאלי: רשות שדות התעופה האזרחית מפקחת וכל פעם עושה בדיקות של יישום ההנחיות והוראות התעבורה האווירית כפי שהן מפורסמות בפרסום שקוראים לו "פרסום מידע תעופתי".

מרב מיכאלי: בכל מקרה, בהמשך לשאלתך, הרשות תחזור ותוודא עם הנהלת בתי הספר לטיס והמשתמשות והמשתמשים השונים הקפדה מאוד משמעותית על ההנחיות, כדי לצמצם כמה שאפשר את המטרד של הרעש.

מרב מיכאלי: בעקבות הפנייה שלך ביקשתי מגורמי המקצוע לחזור ולבחון את העניין.

מרב מיכאלי: אתה מוזמן תמיד להפנות אליי בעיות ספציפיות כדי שנראה אם אפשר לתפור באמת פתרונות מידתיים קונקרטיים לכל דבר ועניין שיעלה על הפרק.

מרב מיכאלי: אנחנו פתוחות ופתוחים לזה לחלוטין.

מאזן גנאים: – – –

מיקי לוי: לשאלת המשך – תיגש למיקרופון, בבקשה.

מאזן גנאים: אז רק ברשותך, כבוד השרה, עם איזו בשורה אני חוזר לאנשי הסביבה שם?

מרב מיכאלי: כמו שאמרתי, האנשים בסביבה, לא כולם מתנגדים.

מרב מיכאלי: יש הרבה מאוד תמיכה בדבר הזה, ובוודאי תמיכה של המועצה.

מרב מיכאלי: אתה חוזר עם האמירה שקודם כול, לדבר הזה יש הרבה יתרונות, ושכל מפגע או כל בעיה שאתם רואים – העבירו אלינו, ונעשה כמיטב יכולתנו לפתור את זה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: גברתי השרה, לפני שלושה שבועות עמד כאן חברי היקר חבר הכנסת ינון אזולאי ושאל את גברתי מה ייעשה לאכיפת החוק כנגד הקווים בשבת שמפעילות האגודות השיתופיות שבוס ונוע תנוע, שהייעוץ המשפטי של משרד התחבורה קבע בחוות דעת מנומקת שהם פועלים בניגוד לחוק.

משה אבוטבול: השבת כי חוות הדעת אינה מוכרת לך – –

מרב מיכאלי: נכון.

משה אבוטבול: – – והבנתי, כי היית חדשה בתפקיד – ושתבדקי את העניין.

משה אבוטבול: למיטב ידיעתי, טרם החלה האכיפה נגד הקווים הפירטיים הללו.

משה אבוטבול: אנחנו נשמח לקבל עדכון.

משה אבוטבול: תודה.

מרב מיכאלי: תודה לאדוני.

מרב מיכאלי: אני חייבת להגיד שאני עדיין חדשה במשרד.

מרב מיכאלי: אכן, אני לומדת את שלל הנושאים והתחומים הרבים שמשרד התחבורה, לשמחתי, ממונה עליהם ועושה בהם עבודה מרשימה על ידי עובדות ועובדים סופר-מקצועיים וסופר-רציניים.

מרב מיכאלי: גם הדבר הזה, אני מניחה שיגיע לשולחני.

מרב מיכאלי: הכול זה למידה, תוך כדי הכנה של תקציב וחוק הסדרים, אז אני מודה שבאמת אתה צודק, לסוגיה הזאת עדיין לא הגעתי.

מרב מיכאלי: אני מבטיחה לעדכן אתכם כשאגיע אליה.

משה אבוטבול: אומרים שאת כישרונית – – –

מרב מיכאלי: ברוך השם.

מרב מיכאלי: אני מודה על המחמאה.

מיכאל מלכיאלי: היא לא עובדת בשבת, זה פחות זמן.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מודה לך.

מרב מיכאלי: אני מודה לך, אדוני.

מרב מיכאלי: יום נהדר.

מיקי לוי: תודה לך.

מיקי לוי: סגן שר הביטחון אלון שוסטר ישיב על שאילתה דחופה 40, מאת חבר הכנסת מלכיאלי: ניקוי כל האזורים הממוקשים באופן שלא יהיו מסוכנים למטיילים.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, לפני כ-11 שנה נפצע הילד דניאל יובל ממוקש ברמת הגולן.

מיכאל מלכיאלי: לפני כמה שנים הוא הגיע לכנסת, וכל הסיעות הבטיחו לו ולאביו שיפעלו מול משרד הביטחון לניקוי כל שדות המוקשים הצה"ליים.

מיכאל מלכיאלי: רצוני לשאול: 1.

מיכאל מלכיאלי: האם אכן צה"ל פעל לניקוי האזורים הממוקשים?

מיכאל מלכיאלי: 2.

מיכאל מלכיאלי: האם כיום עדיין יש אזורי סכנה?

אלון שוסטר: תודה רבה, חבר הכנסת מלכיאלי.

אלון שוסטר: כבוד היושב-ראש, חבריי, צריך לדעת שבמדינת ישראל פזורים מאות אלפי מוקשים בשטח, בשטחים שגודלם למעלה מ-200,000 דונם.

אלון שוסטר: זו המציאות, בעיקר ברמת הגולן, בערבה ולאורך הגבולות.

אלון שוסטר: המוקשים הללו הונחו במהלך השנים הן על ידי צה"ל והן על ידי צבאות זרים, לצרכים מבצעיים, אך ברבות השנים חלק מהם, לא כולם, הפכו בלתי חיוניים לביטחון המדינה.

אלון שוסטר: חלק מהם צה"ל שומר לעצמו והם לא יפונו.

אלון שוסטר: בשנת 2011 נחקק חוק לפינוי שדות מוקשים ושטחי נפלים, ובמסגרתו הוקמה הרלפ"ם – ראשי תיבות של הרשות לפינוי מוקשים ונפלים – כיחידה במשרד הביטחון.

אלון שוסטר: הקמת הרשות נועדה לאפשר את פינוי המוקשים על מנת להימנע מהסיכון שבהם לחיי אדם, ויש לומר גם לחיות, בעלי חיים, ובמטרה לאפשר בשטחים האלה פיתוח תיירותי או חקלאי, הקמת תשתיות, הרחבת יישובים והגנה על הסביבה.

אלון שוסטר: עד כה העביר צה"ל לרלפ"ם – צה"ל הוא שממפה ומעביר את הנתונים הטכניים – נתונים על כ-105,000 דונם.

אלון שוסטר: כמחצית מהשטחים הללו הם שטחים שבהם יש מוקשים.

אלון שוסטר: אלה שטחים צבאיים סגורים, מגודרים, שבהם קיים חשש שטמונים מוקשים שדורשים פינוי.

אלון שוסטר: שאר השטח, כאמור, לא יפונה.

אלון שוסטר: מאז הקמת הרשות ועד היום שחררה הרשות כ-13,000 דונם – צריך לומר: בלבד – של שדות מוקשים ושטחים חשודים במיקוש ברחבי הארץ.

אלון שוסטר: עד שיפונו כל שדות המוקשים שאינם חיוניים לביטחון המדינה, צה"ל והרלפ"ם עוסקים בפעילות מניעה והסברה שנועדה להקטין את הסיכון לציבור ולהגביר את המודעות שבסכנה סמוך לשדות המוקשים.

אלון שוסטר: פעילות ההסברה כוללת הסברה לתושבים שגרים באזורים הסמוכים לשדות המוקשים, הסברה בתקשורת הארצית, המתבצעת כל הזמן, בדגש על חופשות וחגים והסברה במוסדות חינוך שונים.

אלון שוסטר: בנוסף, צה"ל מבצע פעילות מניעה, כגון החזקת גדרות של שדות המוקשים ושילוטם, ביצוע ביקורות בשדות המוקשים וסיורים יזומים סמוך לאתרי טיולים – סיורים כדי לזהות פרצות באבטחה.

אלון שוסטר: הרשות צה"ל ימשיכו לפעול במלאכת הפינוי והמניעה לטובת הקטנת הסיכון לאוכלוסייה תמימה ולהשבת השטחים הסגורים לשימוש הציבורי.

מיקי לוי: שאלת המשך, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, תודה על תשובתך.

מיכאל מלכיאלי: שוחחתי אמש עם דניאל יובל.

מיכאל מלכיאלי: הוא כבר לא ילד.

מיכאל מלכיאלי: 11 שנים חלפו מאז הפציעה שלו כשטייל בצפון.

מיכאל מלכיאלי: היום הוא סטודנט, ומתאמץ לחיות חיים בריאים ככל שאפשר.

מיכאל מלכיאלי: איך אמר לי דניאל?

מיכאל מלכיאלי: אני לא נותן לזה לעצור אותי.

מיכאל מלכיאלי: הוא אכן מעורר השראה ומהווה דוגמה.

מיכאל מלכיאלי: שהקדוש ברוך הוא ימשיך לעזור לו.

מיכאל מלכיאלי: אבל אם הוא היה כאן, הוא היה מבקש לשאול אותך בדיוק לגבי מה שענית, ואני מצטט: 1.

מיכאל מלכיאלי: בעקבות פציעתי ממוקש ברמת הגולן, הועבר חוק לפינוי מוקשים והוקמה רשות לפינוי מוקשים.

מיכאל מלכיאלי: האם הצבא והרשות לפינוי מוקשים יכולים לקבוע בביטחון כי כל שדות המוקשים במדינת ישראל מגודרים, מסומנים ומאובטחים כראוי?

מיכאל מלכיאלי: 2.

מיכאל מלכיאלי: האם נקבעו לוחות זמנים ברורים לפינוי שדות מוקשים ספציפיים ברמת הגולן?

מיכאל מלכיאלי: ואם יורשה לי לשאול, אם יש חוק – האם הוא מיושם ככתבו וכלשונו?

מיכאל מלכיאלי: 3.

מיכאל מלכיאלי: שאלה אחרונה, אדוני היושב-ראש:

מיכאל מלכיאלי: האם אתה יכול לומר לנו כאן במליאה שאזרחי ישראל היום מוגנים היום מפני שדות מוקשים ואין כל סכנה למי שמטייל בצפון או בכל מקום אחר בארץ?

אלון שוסטר: אוקיי, השאלות הן חשובות.

אלון שוסטר: הרשות הוקמה הן כדי לפנות את המוקשים והן כדי לעסוק יחד עם צה"ל, על פי האיתורים של צה"ל, בסימונים, בגידור, באבטחת הנושא.

אלון שוסטר: אני לא יכול, מעל לבמה המכובדת הזאת, לומר שיש אפס סיכון, אבל יש מאה אחוז כוונה ועיסוק אינטנסיבי בגידור – הגדרת נכון – ובשילוט.

מיכאל מלכיאלי: – – – סכנה להסתובב ברמת הגולן?

אלון שוסטר: בכל מקום, גם כשאתה עולה על מטוס וכשאתה נוסע ברכבת וכשאתה מהלך בדרך, בכל רגע יכול מקרר ליפול עליך, אתה יודע, מהקומה הרביעית.

אלון שוסטר: אני אומר: הבשורה הטובה היא שאנחנו עסוקים באופן אינטנסיבי בשילוט, בגידור ובהתראה.

אלון שוסטר: איפה אני חושב שיש אפשרות לעשות?

אלון שוסטר: זה בצד התקציבי.

אלון שוסטר: התקציב שמוקצה לכך – ישירות, לא מתקציב הביטחון, הוא ישירות מהאוצר – הוא כ-27 מיליון שקלים.

מיכאל מלכיאלי: זה לא מספיק.

אלון שוסטר: בוודאי שזה לא מספיק.

מיכאל מלכיאלי: – – – מסכן פעם נוספת את ביטחונם של אזרחי ישראל.

אלון שוסטר: לא לא, בוודאי שלא.

מיכאל מלכיאלי: אם שר האוצר הולך לתקצב – – – אז אולי – – –

אלון שוסטר: בוודאי שלא.

אלון שוסטר: המוקש אינו מתאבד.

מיקי לוי: תנו לסגן השר להשיב.

אלון שוסטר: המוקש מטבע ברייתו ובריאתו הוא לא משאית חומר נפץ שנוסעת לכיוון אזרחים תמימים.

אלון שוסטר: זה אזור מגודר, כמו אזור אחסנה של תחמושת, כמו אזור נסיעה של רכבת, שצריך לאבטח אותו כדי שאזרחים תמימים לא ייכנסו.

אלון שוסטר: את זה אנחנו עושים, אבל החשבון המאריך יותר או המרחיב הוא שדרושים לנו כ-6.5 מיליארד שקל כדי לפנות את כל שדות המוקשים.

אלון שוסטר: אפשר לצמצם את זה על ידי סגרים, שמאפשרים לנו, כמו בשנה האחרונה, בשנים האחרונות – כמה מאות דונמים גם בערבה וגם במקומות אחרים פונו.

אלון שוסטר: אנחנו עסוקים כעת במניעה.

אלון שוסטר: המניעה שקרובה ל-100% היא באמצעות גידור, שילוט והסברה.

אלון שוסטר: אני מקווה שלא ייקח עשרות שנים רבות, בקצב הזה, עד שנצליח לפנות את כל שדות המוקשים, ובעיקר – שנכתת את חרבותינו לאיתים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק – שאלה נוספת, בבקשה.

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני סגן השר.

אורית סטרוק: זאת הפעם הראשונה שאני שואלת אותך משהו במליאה, אז אני רוצה קודם כול לברך אותך.

אורית סטרוק: אני מאחלת לך הצלחה בתפקידך המאוד-מאוד חשוב, שאני מקווה שהוא יהיה מאוד קצר, אבל בינתיים, עד שבעזרת השם הממשלה הרעה הזאת תתפרק, אני מאחלת לך הרבה הצלחה.

אלון שוסטר: תודה.

אורית סטרוק: עכשיו אני רוצה לשאול אותך ככה: בסעיף 33 של ההסכם הקואליציוני שמפלגתך חתומה עליו כתוב כך: הצדדים מסכימים כי יש להבטיח את האינטרס הלאומי בשטחי C.

אורית סטרוק: לשם כך – – –

אלון שוסטר: אדוני היושב-ראש, שאלה לא רלוונטית לנושא – – –

מיקי לוי: אתה רשאי להגיד שאתה לא יודע לענות עליה.

אורית סטרוק: לא, לא, אם לא תדע – לא תדע.

אורית סטרוק: אני אשאל.

מיקי לוי: לא, הוא שאל אותי, חברת הכנסת סטרוק, מכיוון שזאת שאלה נוספת, ולכאורה הוא לא יכול היה להתכונן אליה, סגן השר יכול להגיד: אני אבדוק, אני אשיב לך.

מיקי לוי: סתם לבוא ולהגיד: אני אשיב לך, כשאין על זה בסיס?

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, ידוע ששאלות מהסוג הזה, אם השר או סגן השר לא יודעים לענות, הוא משיב בהמשך, אבל ייתכן שהוא כן ידע, כי כמו שאני מכירה – – –

מיקי לוי: אבל הוא שאל אותי.

מיקי לוי: לא.

אורית סטרוק: אז בוא נבדוק, בוא נראה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, לא אמרתי את זה סתם, הוא שאל אותי.

מיקי לוי: בבקשה, סגן השר.

אורית סטרוק: בסדר גמור, אז אני אומרת כך, אני שואלת את השאלה דווקא בהכירי אותך קצת, ואני יודעת שאתה בן אדם שנכנס לעומקם של דברים.

אורית סטרוק: אז הסעיף הזה בהסכם הקואליציוני אומר שיש להבטיח את האינטרס הלאומי בשטחי C, ולשם כך יוקצו למינהל האזרחי במשרד הביטחון תקנים ומשאבים ייעודיים לאכיפת הפרות הבנייה וההשתלטות הבלתי-חוקית על קרקעות בשטחי C.

אורית סטרוק: מה שאני מבקשת לשאול אותך: מה אתה יודע על ההיערכות של משרד הביטחון?

אורית סטרוק: כי עבר חודש.

אורית סטרוק: היום אנחנו בה' באב; בד' בתמוז אתם הושבעתם כממשלה.

אורית סטרוק: עבר חודש.

אורית סטרוק: מן הסתם התחלתם להיערך לנושא החשוב הזה, שהוא אינטרס לאומי, כפי שההסכם הקואליציוני מגדיר אותו – אינטרס לאומי, לשמור על השטח הזה.

אורית סטרוק: איך התחלתם להיערך?

אורית סטרוק: מה התוכניות?

אורית סטרוק: אם אתה לא יודע לענות לי עכשיו, אני אשמח לקבל תשובה בהמשך.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אלון שוסטר: כן.

אלון שוסטר: אז התשובה שלי היא כזאת: אין לזה קשר, כמובן, לשאילתה שנשאלתי.

אלון שוסטר: לגופו של עניין, להבנתי, המשרד לא צריך להיערך, הוא צריך לקבל תקציב ייעודי לאותם פקחים שמשימתם – לא פחות חשוב – היא להבטיח שפעולות בנייה בלתי חוקיות על ידי מאמינים כאלה או אזרחים כאלה ותושבים אחרים מבצעים – – –

אורית סטרוק: כאן כתוב: תקנים ומשאבים.

אורית סטרוק: אז אתה בעצם אומר שזה טרם הוקצה?

מיקי לוי: תודה.

אלון שוסטר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: השר לביטחון או סגן השר לביטחון הפנים ישיב על שאילתה מס' 38, של חבר הכנסת דוד אמסלם: מערך הכבאות לא ערוך לשרפות הענק המתחוללות.

מיקי לוי: בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, בוקר טוב.

דוד אמסלם: ב-1 ביולי פורסמה כתבה בישראל היום – תחקירים – לגבי הכשלים במערך הכיבוי במדינת ישראל.

דוד אמסלם: הם התייחסו שם, בין היתר, לטעויות בהבנת השטח, להיעדר תוכניות פעולה, לשרפות ענק שנגרמו ופגעו בנפש ובאלפי דונמים שנשרפו.

דוד אמסלם: בכירים לשעבר של מערך הכבאות וראשי רשויות ותושבים אומרים: אנחנו חיים בנס.

דוד אמסלם: עשרות לוחמי אש בעבר ובהווה, מומחי בטיחות ואנשי שטח, מזהירים: השאלה היא לא אם יהיה אסון אלא מתי.

דוד אמסלם: אני רוצה בעצם לשאול אותך – זה הרקע בכבאות.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר, למען הגילוי הנאות, שאני עבדתי בעיריית ירושלים כ-30 שנה.

דוד אמסלם: מערך הכיבוי באותה תקופה היה שייך לרשויות, ולכן אני מכיר את מערך הכיבוי, ובחלקו באופן אישי את האנשים שניהלו בירושלים את כל המערך אז, ולכן הוא קרוב לליבי, ואני מכיר את עבודתו באופן אישי, גם כשותף.

דוד אמסלם: הרבה פעמים היה joint venture ביני לבין הכיבוי בכל מיני דברים.

דוד אמסלם: אז רצוני לשאול, ברשותך: 1.

דוד אמסלם: כמה אנשים גויסו מתוך פיקוד העורף מאז 2017 למערך הבכיר של הכבאות?

דוד אמסלם: מדוע אני מדגיש את פיקוד העורף?

דוד אמסלם: בגלל שמי שבעצם הפך להיות מפקד הכיבוי הוא מר דדי – אני חושב שקוראים לו דוד – שמחי, שהוא בעצם בא ממערך – הוא היה רמ"ט פיקוד העורף בעברו הצבאי.

דוד אמסלם: הוא פרש מצה"ל ובא לכיבוי.

דוד אמסלם: 2.

דוד אמסלם: כמה בתים נשרפו בשנים 2012–2016 עד התקופה שהוא בא לעומת 2016 עד היום?

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אתן רק את הרקע.

דוד אמסלם: בגדול ישנה תחושה – וזו לא רק תחושה, זה ברמת העובדות – שהוא יותר בא לחנך את ועד הכבאים מאשר לעסוק בכיבוי, לכן יש שם מלחמה כבר הרבה מאוד שנים.

דוד אמסלם: אני כבר הערתי את תשומת לב השרים לשעבר: חבר'ה, משהו לא טוב קורה שם.

דוד אמסלם: בסוף אתה לא מחליף את כל החיילים בצבא.

דוד אמסלם: אתה מבין שאם יש בעיה בין הרמטכ"ל לבין החיילים, גם אם הוא צודק, הבעיה היא שלו, לא של החיילים.

דוד אמסלם: אז לכן אני מבקש קודם כול שתבררו את התשובות.

דוד אמסלם: יש שם בעיה מאוד מאוד משמעותית כבר הרבה מאוד שנים.

דוד אמסלם: תזכור שהיום הכיבוי יושב במשטרה, ולמשטרה, לשר הבט"פ, מטבע הדברים, ולמנכ"ל יש העדפות גם מבחינת החשיבות.

דוד אמסלם: יש את המשטרה, יש את בתי הסוהר, ומערך הכיבוי מקבל פחות תשומת לב, ניהולית אפילו, מבחינת השר.

דוד אמסלם: באופן טבעי, זה בסדר, זה מתיישב לי.

דוד אמסלם: אבל כאן קורה משהו – כשל – די הרבה שנים.

דוד אמסלם: יש שם אנשים בכירים מאוד שמפטרים אותם אחרי 20, 30 שנה.

דוד אמסלם: מביאים אנשים מבחוץ, חדשים, שלא מבינים, ולא מבינים שלהיות כבאי זה כמו להיות שוטר – זה מקצוע, זה לא משהו שהוא רק ניהולי.

דוד אמסלם: זה מקצוע.

דוד אמסלם: פשוט, כשאתה מוריד את כל השכבה הבכירה ומוציא אותם הביתה – בגלל גחמות אישיות שלך, לא חשוב למה – אתה בעצם גודע את כל הנושא המקצועי, ואתה גם גודע את כל התרבות הארגונית שמעבירים מאחד לשני.

דוד אמסלם: למה הדבר דומה?

דוד אמסלם: שכפי שאמרתי, אם מחר אתה בא ומוריד את כל צמרת המשטרה בגלל שבא מפכ"ל, נניח, מעיריית ירושלים – בחוק המפכ"ל לא מוגדר כבן אדם שצריך לבוא מהמשטרה – והוא מחליט להוריד את כל הניצבים – למה?

דוד אמסלם: יש להם ותק, כנראה יש להם standing, יש להם מעמד – ומביא אנשים מהעירייה.

דוד אמסלם: לכן, אני מייחס לזה חשיבות עצומה.

דוד אמסלם: אני חושב שארגון כיבוי והצלה הוא ארגון חשוב מאוד למדינת ישראל.

דוד אמסלם: הוא עוסק בחיי אדם.

דוד אמסלם: אני מבקש שבאמת תיכנסו לעומק ותבדקו שם את הסיבות, מדוע ולמה.

דוד אמסלם: כשמפקד הכיבוי בא, הוא לא בא לריב עם הכבאים, הוא בא לנהל את הכיבוי.

דוד אמסלם: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה.

יואב סגלוביץ': קודם כול, לך ולי, חבר הכנסת אמסלם, יש משותף: כל אחד, בזוויות שהוא היה, הכיר את הכיבוי.

יואב סגלוביץ': בכל המקומות שבהם אני שירתי תמיד היה שיתוף פעולה עם הכיבוי, אז כך שגם אני מכיר את מערך הכיבוי.

יואב סגלוביץ': ופה אני אענה לך תשובה כללית, ותכף אני אתן את התשובה הפרטנית.

יואב סגלוביץ': תרשה לי לא להסכים איתך לגבי איכות הפעולות של הכיבוי ברמה הכללית.

יואב סגלוביץ': הוא עבר קפיצת מדרגה ענקית.

יואב סגלוביץ': צריך לזכור איך זה התחיל.

יואב סגלוביץ': כל המעבר שלו למשרד לביטחון הפנים היה כחלק מהלקחים אחרי אסון הכרמל הנורא, שפגע בכולנו.

יואב סגלוביץ': היה שם שינוי מאוד מאוד גדול.

יואב סגלוביץ': מההתרשמות שלי – הייתי כמה שנים טובות מחוץ למערכת – ומהביקורים, המעטים בינתיים, אומנם, שבהם הייתי שם, ראיתי קפיצת מדרגה בלתי רגילה באמצעים, בשיטות עבודה, בשליטה, בפיקוח ובבקרה, וגם בכוח אדם צעיר, איכותי ומתגייס, וזה בלי שאני אומר מילה אחת רעה על מי ששירת; אין לי שום כוונה לעשות את זה, ודאי לא כאן.

יואב סגלוביץ': לגבי השאלות הנקודתיות ששאלת, אז כך: לגבי המערך הבכיר בכבאות שנשאלתי – החל משנת 2017 ועד היום מונו 54 קצינים בכירים במערך, מדרגת טפסר-משנה ומעלה.

יואב סגלוביץ': אני אתן גם את הפירוט: 11 קצינים בדרגות טפסר, ומהם תשעה מתוך מערך הכיבוי עצמו; מחוץ למערך קודמו שניים, ואחד מהם הוא מפקד המכללה; תשעה קצינים בדרגת תת-טפסר, ומהם שבעה מתוך המערך ושניים מחוץ למערך – סגן מפקד מחוז וקצין רפואה ראשי; 34 קצינים בדרגת טפסר-משנה, ומהם 30 מתוך המערך וארבעה מחוץ למערך.

יואב סגלוביץ': לגבי אנשים שנקלטו מפיקוד העורף, מכל אותם 54 נקלטו שניים: אחד הוא מפקד המכללה שהזכרתי קודם והשני הוא מנהל מחלקת מחקר ופיתוח.

יואב סגלוביץ': שני אנשים מפיקוד העורף.

יואב סגלוביץ': אני אומר את העניין – פה אוסיף עוד שתי מילים, ברשותך: אני חושב שזה טוב לעיתים לקלוט לארגונים גם אנשים מארגונים עמיתים.

יואב סגלוביץ': רואים את זה בפרספקטיבה אחרת.

יואב סגלוביץ': בכל מקרה, הנתון הוא שניים.

יואב סגלוביץ': זה הנתון.

יואב סגלוביץ': לגבי נתוני השרפות שביקשת, חבר הכנסת אמסלם, לפי נתוני מערך הכבאות, בין 2012 ל-2016 נשרפו למעלה 950 בתים.

יואב סגלוביץ': מי שזוכר את האסון הכבד שהיה בחיפה בזמנו, במבצע שנקרא אז "אש ומים" לבדו בשנת 2016 נשרפו מאות בתים בעיר חיפה.

יואב סגלוביץ': משנת 2017 ועד היום נשרפו 87 בתים בשרפות יער וחורש, כולל בשרפות היישוב מבוא מודיעים ב-2019, שבה נשרפו בשרפה אחת קשה 40 בתים, איבדו את בתיהם.

יואב סגלוביץ': אלה הנתונים במענה על השאילתה.

יואב סגלוביץ': אבל אני רוצה לומר איזושהי אמירה כללית.

יואב סגלוביץ': תראו, הדוגמה שאדוני נתן לגבי הרמטכ"ל, שהוא לא יחליף את כל האנשים – זה אולי נכון בצבא, אנחנו לא נמצאים באותו דבר.

יואב סגלוביץ': יש עדיין כל מיני מחלוקות בהקשר – זה קיים ואי-אפשר להחליק.

יואב סגלוביץ': אבל אם אני שופט בשיפוט שאני מסוגל לשפוט אותו, אני חושב שהיום אנחנו מוצאים את מערך הכיבוי ואת לוחמי האש בכמה רמות יותר ממה שהיינו קודם לאיחוד וקודם לשינוי.

יואב סגלוביץ': אני יכול להבטיח, גם באופן אישי – מאחר שאתה שאלת את השאילתה – שאני אשים זום-אין על כל הדברים כולם.

יואב סגלוביץ': לי ברור לגמרי שנכון שהמשטרה לוקחת באמת את מרב הקשב, אבל אני יכול להגיד לך, דווקא בגלל שאני הייתי במשטרה – דווקא בשל העובדה הזאת, מערך הכיבוי יזכה גם לקשב וגם לתשומת לב וגם להעצמה, ובוודאי – לא נגענו בזה היום – שירות בתי הסוהר, שיצטרך לקבל מענה רחב ועמוק לכל מה שקורה שם בהרבה מאוד דברים שאני חושב שאני ואתה נסכים עליהם.

מיקי לוי: שאלת המשך, בבקשה.

מיקי לוי: שאלה נוספת.

דוד אמסלם: אדוני סגן השר, זה נכון שבעקבות אסון הכרמל מדינת ישראל כמדינה קיבלה החלטה, מה שנקרא, "להלאים את הכיבוי", ודרך אגב, שפכה שם הרבה אמצעים, וזה עוד בטרם בואו של הנציב הנוכחי.

דוד אמסלם: אני רואה את הבעיה בהתנהלות הבין-אישית של הנציב.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי, להיות כבאי זה מקצוע.

דוד אמסלם: אתה יכול לבוא ולהחליט שאתה מביא – אין, אף אחד לא מבין כלום, רק אתה, ואתה מביא אנשים מבחוץ.

דוד אמסלם: אני מאמין במערכות מהסוג הזה, כמו שבמשטרה אני לא מכיר ניצבים מבחוץ, בוודאי לא בסיטונות; אתה מביא במשורה.

דוד אמסלם: ויש שם בעיה בין ועד העובדים, הכבאים עצמם, לבין המפקד שלהם, שהוא לדעתי רואה אותם כמעט כאויבים.

דוד אמסלם: בזה הוא עסוק מבוקר עד לילה.

דוד אמסלם: תראה כמה הפגנות הם עשו נגדו, תראה כמה משאבים.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני.

דוד אמסלם: אם השוטרים בשטח, יש להם תסיסה נגד המפכ"ל, קורה פה משהו.

דוד אמסלם: הוא יספר: יש יותר, שיפרנו, עשינו.

דוד אמסלם: דרך אגב, בלי קשר אליו, יש שם הרבה יותר אמצעים, שיטת העבודה השתנתה, אבל זה לא האנשים.

דוד אמסלם: האנשים זה אנשי מקצוע שמביאים את עצמם, את הניסיון שלהם, לכן, זאת לא השאלה.

דוד אמסלם: אני אומר בגדול: יש שם בעיה בין-אישית חזקה, עצומה, בינו לבין הכיבוי, לכן הייתי מבקש שאתה תבדוק את זה גם מול הכבאות עצמה – הכבאים הפשוטים, הרגילים.

דוד אמסלם: תראה שיש שם בעיה בוערת.

דוד אמסלם: כבר שלוש שנים וחצי שבמקום לשים את כל המשאבים על טיפול בכיבוי – תראה מה קורה שם – הם רבים כל היום, מבוקר עד לילה.

דוד אמסלם: וכפי שאמרתי, בסוף, אם הקבוצה לא משחקת טוב, זו שאלה של המאמן.

דוד אמסלם: בסוף אתה לא מחליף את כל החיילים; אתה מבין שהמאמן הוא הבעיה, אתה מבין שהרמטכ"ל הוא הבעיה, אתה מבין שהמפכ"ל הוא הבעיה.

דוד אמסלם: כפי שאם מחר יביאו, כמו שאמרתי, מפכ"ל חדש למשטרה מבחוץ ופתאום יסתבר שכמעט כל המשטרה בתסיסה עצומה מולו, אז ברור שיש פה משהו שצריך לבדוק, ולא להגיד: עזבו, חבר'ה, זה ככה ואנחנו ממשיכים.

דוד אמסלם: תודה.

יואב סגלוביץ': מאחר שנציב כבאות והצלה לא נמצא כאן, אני מוצא חובה לומר שיש לו חלק גדול ומשמעותי בפיתוח ובקידום.

יואב סגלוביץ': יש לא מעט בעיות שהיו בדרך – אני אומר את זה לא כמי שהיה בעל תפקיד אז – וכן יצטרכו להגיע לאיזה סידור.

יואב סגלוביץ': הדוגמה שאתה נתת, חבר הכנסת אמסלם, כמו הרמטכ"ל או כמו המפכ"ל, אני מאוד אשמח בעתיד אם תירתם יחד איתי להפסיק את הטירוף הזה של מערכת שלמה שצריכה לבצע פקודות, לבצע משימות ולצאת לאירועים, ומושבתת כי הוועד החליט שלא מתאים לו להתאמן, לדוגמה.

יואב סגלוביץ': מאחר שאני לא נמצא בעולם הזה, אני גם אני לא רוצה להיכנס לעולם הזה.

יואב סגלוביץ': יש לי תפקיד, והתפקיד שלי הוא לראות שכל המערכות שכפופות למשרד לביטחון פנים מתפקדות היטב.

יואב סגלוביץ': נציב כבאות והצלה עושה עבודה גדולה ואדירה, ואני לא נכנס כרגע לשאלות של מערכת היחסים בין ועד לבין מפקד.

יואב סגלוביץ': רק עוד דבר אחד: מפקד – לא משנה כרגע ועד או לא ועד – לא ישבית אימונים, או לא נכון, לדעתי.

יואב סגלוביץ': עוד פעם, הוא יכול לעשות, כי זה אפשרי.

יואב סגלוביץ': לטעמי לא יכולים להגיע למצב שמפסיקים אימונים או מסרבים לפקודה לצאת לביצוע פעילות חיונית בגלל שהוועד החליט.

יואב סגלוביץ': גם את זה צריך לראות.

יואב סגלוביץ': הייתי שמח אם כל ארגוני החירום כולם היו תחת פיקוד, ואם צריך לסדר את זה, אז זה יהיה במשא ומתן, לא פה, כי בכל זאת יש עבודה מאורגנת, אבל המצב העתידי, לדעתי – שכל מערכות החירום במדינת ישראל, יש להן מפקד לכל דבר ועניין, עם כל המשמעויות של זה.

יואב סגלוביץ': בלי כל קשר, כל מה שאמרת נקלט, גם בראש.

יואב סגלוביץ': יש לי אחריות גם לדברים שאמרת, אבל חשוב לי לומר את הדברים – שאני מגבה לחלוטין את נציב כבאות והצלה אל מול הדברים שהוא נמצא בהם, ובלי כל קשר לכל מה שאמרת, אני גם הקשבתי וגם אהיה קשוב.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה.

מיקי לוי: אחר כך – חבר הכנסת אזולאי, עד שיספיק להגיע למושבו.

מיקי לוי: תודה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, נושא הכבאות וההצלה, מדובר באמת בהצלת חיי אדם.

אוסאמה סעדי: אני אישית עוקב ונפגש עם מערך הכבאות ועם נציב הכבאות.

אוסאמה סעדי: איך נקראת הדרגה שלו?

יואב סגלוביץ': רב-טפסר.

אוסאמה סעדי: רב-טפסר דדי שמחי.

אוסאמה סעדי: אני יכול להגיד לך, חבר הכנסת אמסלם, שאצלנו באמת יש התקדמות בכיוון החיובי, אומנם לא מספיקה, כי עדיין בהרבה יישובים אין לנו נקודות כבאות, ואפילו כבאית אחת אין, וכשיש שרפות, אדוני סגן השר, אנשים באמת נפטרים בטרם שירותי הכבאות וההצלה יגיעו למקום.

אוסאמה סעדי: אני יכול להגיד לך שלפני שבועיים הייתה שרפה בבית צפאפא, ומשפחת עליאן מצאו את מותם.

אוסאמה סעדי: מהכבאות הגיעו.

אוסאמה סעדי: אם הם היו מגיעים קודם, אולי היה אפשר להציל.

אוסאמה סעדי: שמענו אני וחברי חבר הכנסת אחמד טיבי, כשהלכנו לנחם אותם, שיש להם תלונות על זה.

אוסאמה סעדי: אבל אני הייתי במשרדים של שירותי הכבאות וההצלה בראשון –יש עכשיו מתנדבים ערבים, יש הדרכות.

אוסאמה סעדי: אני יכול לציין לחיוב את הדובר קאיד דאהר, שבאמת עושה עבודה, ואנחנו מסתובבים ומבקרים בהרבה יישובים.

אוסאמה סעדי: אבל מה שאני מבקש ממך, אדוני סגן השר, שעכשיו, כשמדברים על תקציב, צריך לתת תקציבים, צריך לתת תקציב ולהוסיף תקציב על מנת שיהיו שירותי כבאות, ולפחות כבאית אחת בכל יישוב ערבי.

אוסאמה סעדי: תודה.

יואב סגלוביץ': אני אגיד משפט אחד: זה חלק מהתוכנית.

יואב סגלוביץ': אם העלית את הנושא הזה, גויסו ב-2017 גם 80 לוחמי אש מהחברה הערבית, ויש גם שירות אזרחי שהולך ומתפתח.

יואב סגלוביץ': זה אחד מהיעדים של המשרד, ואנחנו נפעל גם בתחום הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: תודה רבה לך, אדוני השר, כבוד היושב-ראש, אחת לחמש שנים עושים תרחיש ייחוס בכבאות להפקת לקחים.

ינון אזולאי: בפעם האחרונה שזה היה, זה היה ב-2018.

ינון אזולאי: דוח מבקר המדינה מביא ב-2018 שעל פי התרחיש היה צריך להיות – הרשות נדרשת ל-4,399 לוחמי אש בעת חירום ו-3,336 לוחמים בעת שגרה.

ינון אזולאי: בנוסף, היא זקוקה ל-194 תחנות ול-734 כלי רכב מבצעיים.

ינון אזולאי: לצערנו, המצב בשטח רע.

ינון אזולאי: אנחנו רואים מדוח מבקר המדינה שבסוף שנת 2020 היו לרשות 126 תחנות כיבוי, 2,289 משרות לוחמי אש ו-559 כלי רכב מבצעיים.

ינון אזולאי: מה שאנחנו רואים, שיש פה פער רציני, פער שעולה בחיי אדם.

ינון אזולאי: האם אתם באמת מתכננים בתקציב הקרוב להגיע לפחות ליעד הזה?

ינון אזולאי: אני מאמין שעברו כמעט חמש שנים, והיעד הבא כבר קרוב.

ינון אזולאי: ודבר נוסף, כהפקת לקחים, יש תקנות שפורסמו ב-2015 על קווי חיץ, הפקת לקחים ממה שהיה באסון הכרמל.

ינון אזולאי: הכבאות פרסמה את התקנות האלה, ולצערנו, נכון לבדיקה שלי, עד עכשיו התקנות עדיין לא יושמו, אלא אם כן תגיד לי שהן כן יושמו.

ינון אזולאי: האם זה בגלל מחלוקת כספית?

ינון אזולאי: יש מחלוקת בין קק"ל ולא קק"ל?

ינון אזולאי: יש מקומות שעשו את זה, ביישובים מסוימים הם עושים את זה מכספם.

ינון אזולאי: האם אתם מתכננים לפרסם גם את זה בקרוב ולהתחיל לעבוד כמו שצריך?

ינון אזולאי: בנושא הזה כל פעם זה הצלת חיי אדם.

ינון אזולאי: וחשוב מכול – לחזק את לוחמי האש, שעושים עבודת קודש בימים האלה, כשכולם בחופשה, בפגרה.

ינון אזולאי: הם נלחמים בשבילנו, למעננו, אז צריך לחזק אותם בכל הכוח ולתת להם את כל הגיבוי, גיבוי מלא.

יואב סגלוביץ': קודם כול, חבר הכנסת אזולאי, לגבי קווי חיץ אני לא יודע לתת לך תשובה עכשיו, אני אבדוק את זה.

יואב סגלוביץ': לגבי היעדים ודוח המבקר, הוא נמצא על סדר-היום במשרדי.

יואב סגלוביץ': אני מקווה מאוד – אני לא מניח – שבתקציב הנוכחי נוכל להגיע לאותו אופטימום.

יואב סגלוביץ': אני יכול להגיד בשולי הדברים שגם חלק מהמערכות משתנות.

יואב סגלוביץ': היום, גם בהקשר של לוחמי אש, עוברים לכבאיות יותר קטנות בשטחים עירוניים, עוברים בחלק מהמקומות גם לאופנועים, ורואים שאפשר לחסל חלק מהן קודם, אבל אם אתה שואל אותי אם אני מסוגל להגיד לך ביושר, בהגינות, שנגיע ליעד הזה בתקציב הנוכחי, קשה לי להניח.

יואב סגלוביץ': אנחנו שואפים – – –

ינון אזולאי: – – – של 2018, לא של 2022.

יואב סגלוביץ': לא.

יואב סגלוביץ': הייתה התקדמות בין 2018 להיום, אבל אני חושב – עוד פעם, אני אומר בזהירות, אני לא נותן לך תשובה מוחלטת, אני אבדוק ואני אתן לך תשובה מדויקת.

יואב סגלוביץ': אני לא מניח שבתקציב הנוכחי נוכל להגיע לאותו אופטימום.

יואב סגלוביץ': אני יכול להגיד, בשולי הדברים, שחלק מהמערכות גם משתנות.

יואב סגלוביץ': היום, גם בהקשר של לוחמי אש, עוברים לכבאיות יותר קטנות לשטחים עירוניים, עוברים בחלק מהמקומות לאופנועים ורואים שחלק מהן אפשר לחסל קודם.

יואב סגלוביץ': אבל אם אתה שואל אותי אם אני מסוגל להגיד לך ביושר ובהגינות שנגיע ליעד הזה בתקציב הנוכחי – קשה לי להניח.

יואב סגלוביץ': אנחנו שואפים – – –

ינון אזולאי: – – –

יואב סגלוביץ': לא, לא.

יואב סגלוביץ': הייתה התקדמות בין 2018 להיום, אבל – ועוד פעם, אני אומר בזהירות, אני לא נותן לך תשובה מוחלטת; אני אבדוק ואתן לך תשובה מדויקת: אני לא חושב שבתקציב הנוכחי שעכשיו מתגבש נגיע לאותו אופטימום שאנחנו רוצים להגיע אליו.

יואב סגלוביץ': אני כן חושב שבתהליך הכנת התקציב והכנת התוכניות של המשרד, מערך כיבוי האש זוכה לעדיפות משמעותית וגבוהה, מתוך החשיבות הגדולה.

יואב סגלוביץ': אין לו תחליף.

יואב סגלוביץ': זה הגוף היחיד – אי-אפשר לקרוא לאף אחד שיעשה משהו במקומו, רק הוא נמצא בעת חירום.

יואב סגלוביץ': תודה.

ינון אזולאי: רק תחזק את ידם.

יואב סגלוביץ': אם התפרש שלא חיזקתי את מערך הכבאות פה, אני אומר מראש שהתפקיד שלי, כחלק מעוד תפקידים, הוא לחזק את כל המערכים האלה – את מערך הכיבוי, את שירות בתי הסוהר ואת משטרת ישראל.

יואב סגלוביץ': כדי לחזק אותם כמו שצריך נצטרך להיעזר גם בכם.

דוד אמסלם: אפשר שאלה?

דוד אמסלם: כפי שאתה אומר, במערכת יש שוטרים, יש משמעת, אין ועד, הנשים זה הוועד – באו אליי בנושא של החמגשיות, מה שנקרא.

דוד אמסלם: זה ארגון אחר.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא גם מקבל משכורות אחרות, תנאים אחרים, יש לו סידורי עבודה אחרים; את זה שים בצד – זה צה"ל והמשטרה.

דוד אמסלם: כאן מדובר בארגון שלכאורה יש לו משמעת, בגלל שהוא גוף חירום, אבל מצד שני, גם כשהם עברו להסכם, ומוכרים, כמו כל עובד במדינה – כשיש במדינה ויכוחים אז יש את ההסתדרות, והיא בוררת את העניין.

דוד אמסלם: פה אני אומר לך באופן חד-משמעי – ואתה יכול להגן עליו, הכול בסדר – אני מזהה בעיה פרסונלית.

דוד אמסלם: אני מזהה אותה כבר הרבה שנים, מהרגע שהוא הגיע, בגלל שזה לא הגיוני בכלל.

דוד אמסלם: בדרך כלל, כשאתה רב עם כל כך הרבה אנשים וכל כך הרבה משאבים נפשיים הולכים לכיוון המריבות, משהו בעייתי.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי, אם מחר מגיע מפכ"ל משטרה מבחוץ ומעיף את כל הניצבים, אז אתה מבין שמשהו לא בסדר.

דוד אמסלם: זה לא איזה מישהו אחד, יש כאן תהליך שקורה, יש תהליך של קבוצות.

דוד אמסלם: אני המפכ"ל של כולם, זה לא אלה איתי ואלה נגדי.

דוד אמסלם: ועד העובדים זה לא אויב, הוא אמור לייצג את העובדים.

דוד אמסלם: אם אתה הבאת אותו למצב שהוא משבית לך את המתג, כנראה שהגיעו מים עד נפש.

דוד אמסלם: לכן, מה אני מציע?

דוד אמסלם: אני מציע שתיכנס לסוגיה הזאת ותזהה את זה שם, כי כולם מפסידים.

דוד אמסלם: את הכבאים בסוף אי-אפשר להחליף.

דוד אמסלם: הוא יגמור את התפקיד עוד חצי שנה או שנה.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, אם אתה רוצה באמת להועיל, תיכנס לסיפור האישי שם ותנסה לגשר בו, תנסה לבדוק, להיות מין סוג של בורר, כדי להביא את זה למקום טוב.

דוד אמסלם: לדעתי תהיה לך תרומה אדירה בעניין הזה.

דוד אמסלם: גם אם זוג קצת לא מסתדר – בא מגשר לפחות להנמיך את הלהבות ולהמשיך לעבוד בצורה נורמלית.

דוד אמסלם: לגבי מה שאתה אומר, זה שאלה אחרת – זאת שאלה של מדיניות שלא קשורה לניצב כזה או אחר.

דוד אמסלם: האם גוף הכיבוי צריך להיות כמו צה"ל?

דוד אמסלם: משטרה?

דוד אמסלם: אני מסכים איתך בעניין הזה, אבל על זה מדברים, דרך אגב, מדברים ומגיעים עם הוועד לסיכום, בסדר?

דוד אמסלם: זאת לדעתי התרומה הכי – איתו או בלעדיו, שפכו שם כסף, בגלל מערך הכיבוי.

דוד אמסלם: זאת לא שאלה.

דוד אמסלם: אם הוא עשה קורס כזה או אחר זאת שאלה אישית, זה לא משנה.

דוד אמסלם: זה לא הסיכום.

דוד אמסלם: אני לא בא כרגע – אני בא לנושא האישי, ליחסים הבין-אישיים שמפריעים למערכת הזאת לתפקד.

דוד אמסלם: הם מייצרים לה יחסי ציבור לא טובים בחוץ.

דוד אמסלם: הוא תמיד אומר: השתפרתי, אבל תראו את הכבאים.

דוד אמסלם: הרי מה הכבאי יכול לעשות?

יואב סגלוביץ': אני לא מתווכח, אני רק אומר שבסוף המבחן העליון מבחינתי הוא אם השירות שאנחנו מסוגלים לתת לאזרחים הוא טוב יותר.

יואב סגלוביץ': לטעמי הוא טוב יותר ועבר מהפכה.

יואב סגלוביץ': אני עדיין לא מייתר את מה שאמרת, והייתי קשוב לכל מילה.

מיקי לוי: אני מציע – – –

דוד אמסלם: יש מרמור למטה.

דוד אמסלם: כבאי שהוא ממורמר, אז מטבע הדברים – תראה, זאת מערכת שלמה.

דוד אמסלם: כבאי ממורמר, מטבע הדברים הוא עובד פחות טוב.

יואב סגלוביץ': חבר הכנסת אמסלם, בוא נסכם את זה שלא משנה מי הוא, כשקוראים לו לצאת לאירוע, הוא קודם כול יצא ולא יתקשר לוועד.

יואב סגלוביץ': על זה אפשר להסכים.

דוד אמסלם: מסכים – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ובכל זאת, הייתי מציע לכם לשתות קפה יחד כדי ללבן את זה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי – עבר.

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: נאום בכורה של חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי.

מיקי לוי: למשפחתו, ברוכים הבאים מאילת הרחוקה לירושלים.

מיקי לוי: עשינו את כל המהלכים האלה כדי שתספיקו להגיע.

מיקי לוי: ברוכים הבאים.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, משפחתי היקרה, שלא כמתוכנן, אני בוחר להקדיש את נאום הבכורה לאחותי הגדולה יהודית, שנפטרה בשבוע שעבר.

מאיר יצחק הלוי: אחותי יהודית הייתה מחנכת, רבנית וצדקת גדולה, ובאישיותה היה שילוב מדהים של חוכמה, צניעות וענווה.

מאיר יצחק הלוי: יהודית ובעלה, פרופ' רביי משה ציון כהן, זכרם לברכה – הוא נפטר לפני כחמישה חודשים – שירתו את מדינת ישראל בשליחות רבנית קהילתית בחו"ל ובמשך כ-30 שנה שירתו ברודזיה-זימבבואה, דרום אפריקה ובעיקר באוסטרליה.

מאיר יצחק הלוי: אני מניח שאם אחותי היקרה יהודית, זכרה לברכה, ברוחב ליבה וצניעותה, הייתה יודעת שלכתה יחשוף את חוסר הערבות ההדדית והסולידריות הבסיסית כפי שבאו לידי ביטוי בבית המחוקקים שלנו, היא לבטח הייתה מתייסרת מאוד.

מאיר יצחק הלוי: ראוי שלא כך יהיו פני הדברים.

מאיר יצחק הלוי: זכרה יהיה נצור בליבי לעד.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת ישראל, יושב-ראש מפלגת תקווה חדשה גדעון סער, משפחתי היקרה, שנמצאת כאן, חבריי, תושבי העיר אילת, חבריי כולם, הינני עומד כאן מעל במת הכנסת נרגש ונפעם מגודל המעמד.

מאיר יצחק הלוי: ב-28 השנים האחרונות עסקתי בפעילות ציבורית מוניציפלית, ומתוכן כיהנתי 18 שנים כראש עיריית אילת, כשנתיים – כסגן ראש העירייה וכשמונה שנים – כחבר מועצת העיר וראש האופוזיציה.

מאיר יצחק הלוי: אני מגיע לכנסת ישראל לשרת את הציבור הרחב כשעל גבי מטען מלא בעשייה ציבורית מוכחת, ובעיקר – מרגשת.

מאיר יצחק הלוי: במהלך השנים זכיתי לבקר ולהילחם במשכן חשוב זה פעמים רבות.

מאיר יצחק הלוי: זכיתי לארח באילת עשרות שרי ממשלה ומאות חברי כנסת מכל סיעות הבית.

מאיר יצחק הלוי: מהמפגשים הללו נוצרו חברויות רבות, ויש בכוונתי להמשיך ולשומרן ואף להשביחן.

מאיר יצחק הלוי: כבר בפתח דבריי אספר אנקדוטה קטנה ומלמדת.

מאיר יצחק הלוי: בדקתי ומצאתי שב-18 שנות כהונתי כראש העירייה, שבהן עבדתי מול כל שרי הממשלה – בתקופה האמורה כיהנו בממוצע בכל משרד 11, 12 שרים.

מאיר יצחק הלוי: אני נזכר באמירה שנאמרה לי על ידי שר בכיר מאוד, שכדאי שתישמע ותופנם היטב בבית הזה.

מאיר יצחק הלוי: כך אמר השר: אדוני ראש העירייה, תקוותי היא שמספר חודשיי כשר בממשלת ישראל יהיה כמספר שנותיך בראש עיריית אילת.

מאיר יצחק הלוי: נדמה לי שאין צורך להכביר מילים על הפרשנות והמשמעויות הנגזרות מאמירת עצובה זו, המתעצמת, לצערי, דווקא בעת הזו, עת שבה נושא המשילות טעון שיפור וחייב להיות מטופל ועל סדר-יומה של כנסת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נאמר שהאדם אינו אלא תבנית נוף מולדתו.

מאיר יצחק הלוי: את זה אמר שאול טשרניחובסקי.

מאיר יצחק הלוי: ברשותכם, ברצוני לחשוף בפניכם את תבנית נוף מולדתי וילדותי, שממנה ניתן להבין כיצד עוצבה אישיותי ומהיכן עוצבו ערכיי, אשר על פיהם יש בכוונתי לפעול גם בכנסת זאת.

מאיר יצחק הלוי: נולדתי כאן, בירושלים, לפני מעל לשישה עשורים, בבית חרדי – הילד החמישי מבין שמונה אחים, שכולם ישנו שנים רבות בחדר אחד.

מאיר יצחק הלוי: במטבח ישנו אימא שושנה ואבא שלמה, זכרם לברכה.

מאיר יצחק הלוי: ביתנו היה דל באמצעים אך מלא באהבה, שמחה, חיוך, שירה ונתינה אין-סופית.

מאיר יצחק הלוי: אימא שושנה, אישה קטנת קומה אך גדולה מהחיים, הייתה אישה פתוחה, חכמה, צנועה ובעלת כישורי נתינה פנומנליים, וידעה תמיד לשמוח גם באושרם של אחרים.

מאיר יצחק הלוי: אני זוכר את אימא שושנה, האישה החרדית, מארחת בחצר ביתנו כמעט מדי יום את חברותיה הערביות מהכפר הסמוך בית צפאפא, שהיה ממש במרחק של חצי קילומטר מהבית של אימא, כשהן היו בדרכן למכור את מרכולתן – ענבים, תאנים – והיו יוצאות למושבה הגרמנית, למושבה היוונית.

מאיר יצחק הלוי: חצר ביתנו הייתה תחנת מעבר למנוחה עבור חברותיה הערביות של אימא, ושם הן נהגו להניח את ארגזי מרכולתן ולשתות תה עם אימא, ולהמשיך בדרכן.

מאיר יצחק הלוי: ביתה של אימא היה פתוח לכל שכן ולכל עובר אורח ובעצם לכל דכפין.

מאיר יצחק הלוי: כששאלתי אותה בסקרנות של נער: אימא, מהיכן יש לך הכסף לארח כל כך הרבה אנשים?

מאיר יצחק הלוי: היא השיבה לי בשפה התימנית – היא דיברה עברית רהוטה, אבל השיבה בשפה התימנית – תקשיב, אלי: יא אבני, די, אללה ידילכ; בן שלי, תן, ואלוקים תמיד ייתן לך.

מאיר יצחק הלוי: אימא שושנה, שהלכה לעולמה לפני כשלוש שנים, הייתה עבורי מגדלור בוהק מלא בערכים של אהבה ונתינה שלאורו צעדתי ואמשיך לצעוד בגאווה גדולה ובגעגוע ענק.

מאיר יצחק הלוי: בילדותי הצעירה, הוריי החרדים רצו לראות אותי רב ומוהל בישראל, ולכן שלחו אותי ללמוד במוסדות הצעירים של ישיבת פוניבז' – אני מהזרם הליטאי בבני ברק.

מאיר יצחק הלוי: שם, בזרם הליטאי, למדתי עד שהגעתי לישיבה הקטנה.

מאיר יצחק הלוי: את נערותי השובבה, ויש שיגידו השובבה מאוד, עברתי בירושלים, ויש האומרים ברחובות ובשכונות ירושלים, תוך שאני מדלג, כנער תוסס ושובב, ממגרש הכדורגל בקטמון – הייתי שחקן כדורגל בהפועל ירושלים – לרחבות הריקודים בירושלים באשר הן.

מאיר יצחק הלוי: ב-1971 התגייסתי לצבא ההגנה לישראל ושירתי כלוחם בחיל השריון.

מאיר יצחק הלוי: מלחמת יום הכיפורים, שממנה יצאתי חי בנס, הותירה אותי חבול ופגוע אך חי, ובעיקר – חפץ חיים.

מאיר יצחק הלוי: שם, תחת חוויות המלחמה הקשה, צמחה בי ההכרה כי ייעודי כאדם בוגר לעבוד עם אנשים, לסייע ולהכווין, ובעיקר – להתמקד בעבודה עם הנוער הישראלי הנפלא שלנו.

מאיר יצחק הלוי: לשם כיוונתי את דרכי, ובנושאים הללו הכשרתי את עצמי ואת התמחותי המקצועית והחינוכית – מחנה יהודה, מקור ברוך, גן סאקר וכן הלאה.

מאיר יצחק הלוי: בשנת 1978 נישאתי לאשתי היקרה והנפלאה נעמי, שהגיעה לכאן לכבד אותי ואותנו.

מאיר יצחק הלוי: באילת, שאליה הגענו בשנת 1979 כזוג צעיר, נולדו שני ילדיי, איתמר וירדן, וארבעת נכדיי, דייוויד, אורי, הלי וגיא.

מאיר יצחק הלוי: דייוויד נמצא כאן ביציע, והגיע מביתו בטורונטו שבקנדה לראות את "סבי" מאיר בכנסת ישראל, וזאת לאחר שלא התראינו שנה וחצי.

מאיר יצחק הלוי: דייוויד, I love you, אוהב אותך.

מאיר יצחק הלוי: מאז ועד היום בכל תחנות חיי המקצועיות אני עוסק, ובאהבה גדולה, במעשה החינוכי על כל היבטיו.

מאיר יצחק הלוי: לשמחתי – ואומר זאת בגאווה גדולה אם כי עם מעט חוסר צניעות – כמנהל מחלקת נוער בעיריית אילת זכיתי לקבל את פרס החינוך ממדינת ישראל; כמנהל רשת המתנ"סים בעיר אילת זכיתי להוביל את הרשת לעשייה חינוכית טובה ומרתקת, ובתקופתי כראש עיריית אילת זכתה העיר שלוש פעמים לקבל את פרס החינוך הארצי, ועל כך גאוותי הגדולה.

מאיר יצחק הלוי: זכיתי אף לכהן כראש העיר הראשון המקבל ארבע פעמים את אמון הציבור, והיום אני ניצב כאן מעל במה חשובה זו כתושב הראשון מהעיר אילת המכהן כחבר בכנסת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבר סיפרתי מעל במה זו שבנערותי ראיתי את משכן הכנסת בבנייתו.

מאיר יצחק הלוי: אני זוכר שחבריי ואני נשאנו מבט מגן סאקר – סיפרתי לך את זה, דודו אמסלם – הנמצא בשיפולי המשכן, והתבוננו בחרדת קודש ובהתרגשות ענקית כיצר היכל הכבוד, סמל הדמוקרטיה, הולך ונבנה לעם ישראל; משכן שיושביו אמורים וצריכים לשמש דוגמה ומופת ולהוות סמל לכל מה שמשטר דמוקרטי אמור לייצג ולשדר לעם.

מאיר יצחק הלוי: היום, עם הצטרפותי כחבר למשכן חשוב זה, אני מייחל ומתפלל לחוש שוב את אותה חרדת קודש, לחוש גאווה וכבוד, להיות חלק מכבד ומכובד במשכן קדוש זה.

מאיר יצחק הלוי: ומכאן, אדוני היושב-ראש, אני פונה אליך ואל חברותיי וחבריי יושבי המשכן, ומתנצל מראש על כך שכבר בנאום הבכורה שלי יש בדבריי משום דברי תוכחה והתרסה, אך נראה שאמעל באמת הפנימית שלי אם לא אומר אותם כאן כבר בנאומי הראשון.

מאיר יצחק הלוי: מאז ימי גן סאקר התוססים ועד היום זרמו מים רבים בירדן.

מאיר יצחק הלוי: לצערי, בשנים האחרונות תושבי מדינת ישראל פוגשים וצופים במחזות לא ראויים, שלא לומר מכוערים, הנגלים, המשודרים והיוצאים מבית זה.

מאיר יצחק הלוי: פעמים רבות אנו עדים לתרבות ויכוח רדודה, שפה בוטה ופוגענית, והחמור מכול, מבחינתי – ירידה לרמה האישית המכוערת והפוגענית, שתמיד היא לא רלוונטית ולא תורמת דבר וחצי דבר לאיכות הדיון.

מאיר יצחק הלוי: חברותיי וחבריי לכנסת ישראל, מעל במה זו אני פונה אליכם בבקשה: אנא, בואו ונעשה יחדיו למען שיפור השיח.

מאיר יצחק הלוי: בואו נשפר את הסגנון.

מאיר יצחק הלוי: נמשיך להתווכח, להתפלמס על דרך, על אג'נדה, על אידיאה, אך בואו גם נסכים שמותר לנו לא להסכים ועדיין לשמור על תרבות ויכוח, על חברות, על דוגמה אישית.

מאיר יצחק הלוי: אנא, אנא – אני אומר "אנא" שלוש פעמים – אל נרד לפגיעה ברמה האישית המביישת והלא-מכובדת.

מאיר יצחק הלוי: צופים בנו רבים מתושבי מדינת ישראל, ועוד צעירים רבים.

מאיר יצחק הלוי: צופה בנו עכשיו הנערה יעל מירושלים, נחמן מביתר, אחמד ונור מג'וליס, איתמר מירוחם, וכולם צעירים המבקשים לראות בנו מנהיגים איכותיים המשמשים דוגמה ומופת בתרבות ויכוח, בדיונים איכותיים עם עומק רעיוני, בחברות, ביצירתיות, באהבת הארץ והאדם.

מאיר יצחק הלוי: הם מצפים לראות חברי כנסת היודעים סבלנות וסובלנות מהן; חברי כנסת המעודדים לפלורליזם ולסיעורי מוחות ענייניים המייצרים פריחה רעיונית מעצם היות הוויכוח, ולא הרס וחורבן חברתי ובין-אישי כתוצאה מהוויכוח.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב-ראש, בטוחני שהצעתי הבאה אליך אינה מקורית, ולמרות זאת היא הכרחית היום יותר מתמיד.

מאיר יצחק הלוי: אבקשך להוביל כתיבת אמנה המוסכמת על כל חברות וחברי הבית שתכליתה קביעת נורמות של שיח מכבד ובעיקר, בעיקר – גריעת מילים מכוערות מהרפרטואר המילולי היוצא ממשכן זה.

מאיר יצחק הלוי: הכנתי לך עשרות מילים שכאלה, אני אעביר אותן אליך.

מאיר יצחק הלוי: אני מצידי מתחייב לסייע לך בהצלחת המשימה.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב-ראש, חברותיי וחבריי, איש דרומי אני.

מאיר יצחק הלוי: במרוצת שנות עשייתי הציבורית למדתי להכיר לעומק את אפיוני ואתגרי חבל הארץ הדרומי הייחודי והמופלא, בדגש על חבל ארץ הערבה, ובכך בין היתר יש בכוונתי לעסוק.

מאיר יצחק הלוי: הפריפריה, הסובלת מתהליך מתמשך של הגירה למרכז הארץ, נגררת למעגל בלתי נסבל של היעדר פיתוח, שירותים וצמיחה כלכלית ותעסוקתית.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שחובה עלינו לשנות את הפרדיגמה המיושנת והמקובעת, ובמקום לנסות לקרב את הפריפריה למרכז, נדרש להפוך את הפריפריה עצמה למרכז חיים שוקק ואיכותי, ולמשל להפוך את אזור אילת והערבה למטרופולין החמישי של מדינת ישראל, על כל המשתמע מכך.

מאיר יצחק הלוי: עלינו לפעול לניצול עתודות הקרקע – לידיעה, אזור הערבה מהווה 19% משטחה של מדינת ישראל, ומתגוררים בו פחות מ-1% מתושבי המדינה; לפעול לשיפור משמעותי של שירותי התחבורה, הבריאות, החינוך, התרבות, הספורט, החדשנות, ואלה הם אשר יביאו לעצמאות הפריפריה באשר היא.

מאיר יצחק הלוי: עוד בכוונתי לעסוק בנושא האלימות ברשתות החברתיות – תקשיבו לזה, חבריי חברי הכנסת – אלימות שהפכה לצערי להיות הלקונה החברתית המאתגרת והקשה ביותר שמולה אנחנו ניצבים.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו רואים זאת בימים הללו.

מאיר יצחק הלוי: לצערי אנו רואים, ובאכזבה גדולה, איך כל המערכות הרלוונטיות – משטרה, פרקליטות, בתי משפט, הורים ועוד – עומדות נבוכות כאשר ארגז הכלים העומד לרשותן ריק מכלי טיפול ואכיפה איכותיים ואפקטיביים.

מאיר יצחק הלוי: יש בכוונתי, יחד איתכם, להציף נושא זה ולמלא את הארגז בכלי עבודה יעילים תוך קביעת כללים, חוקים, אכיפה ועוד.

מאיר יצחק הלוי: בכוונתי להתחיל זאת כאן, בבית הנבחרים, מתוך תקווה שנראה במהרה, וכבר בימינו, כנסת ללא אלימות, כנסת המקיאה מקרבה כל תופעה של אלימות על כל צורותיה וגווניה.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה.

מאיר יצחק הלוי: נושאים נוספים שיש בכוונתי לעסוק בהם בהתמסרות רבה יהיו בתחומי החינוך החברתי, התיירות, ערי חוף ועוד.

מאיר יצחק הלוי: לסיום, ברצוני להודות בראש ובראשונה למשפחתי היקרה, אשר מכילה באהבה את התמסרותי רבת-השנים לחיים ציבוריים תובעניים ומאתגרים.

מאיר יצחק הלוי: תודה, משפחה.

מאיר יצחק הלוי: עוד ברצוני להודות לתושבי עירי אילת על תמיכתם בי לאורך השנים.

מאיר יצחק הלוי: חבריי באילת, אתם מרגשים ומחזקים.

מאיר יצחק הלוי: מהיום יש לכם נציג אילתי אותנטי.

מאיר יצחק הלוי: אעמוד לרשותכם תמיד.

מאיר יצחק הלוי: וכמובן, ברצוני להודות מעומק לב לחבריי מסיעת תקווה חדשה; לעומד בראש הסיעה חברי משכבר הימים שר המשפטים וסגן ראש הממשלה גדעון סער.

מאיר יצחק הלוי: גדעון יקר, אני מודה לך על חברות אמיתית, אמיצה, איכותית וארוכת שנים.

מאיר יצחק הלוי: תודה.

מאיר יצחק הלוי: לך, חברי זאביק אלקין, תודה גדולה על התמיכה ועל ההנחיה לאורך השנים הארוכות בחברות הארוכה שלנו.

מאיר יצחק הלוי: חבריי לסיעה, היכרותי איתכם ממלאה אותי בתקווה חדשה לעתיד פוליטי חדש ואיכותי במדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: תודה לכל חברי הקואליציה המקבלים אותי בסבר פנים נאות.

מאיר יצחק הלוי: תודה לחבריי הוותיקים מהאופוזיציה, אשר מסדרים לנו לילות לבנים, המסייעים לנו כקואליציה להתגבש בזמן קצר יחסית.

מאיר יצחק הלוי: אני לא הייתי מצליח להכיר כל כך הרבה חברים מהקואליציה אם לא היו לנו לילות לבנים, ועל כך אני בהחלט מודה לכם.

מאיר יצחק הלוי: תודה, אדוני.

מאיר יצחק הלוי: תודה לכולם.

מיקי לוי: בבקשה, חברי הכנסת, אתם מודעים לכך שאסור למחוא כפיים.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: לא לא לא, ממש לא.

מיקי לוי: יש נהלים בבית.

מיקי לוי: בבקשה לתפוס את המקומות.

מיקי לוי: חברי הכנסת, תודה.

מיקי לוי: בבקשה לתפוס את המקומות.

מיקי לוי: חברת הכנסת סילמן, אני אודה לך.

מיקי לוי: חברת הכנסת מירב בן ארי, השר ממתין לכולם כדי להתחיל בדברי הברכה.

מיקי לוי: שר המשפטים, בבקשה.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כל עם ישראל שצופה בנו יכול היה לראות עכשיו כמה אוהבים את מאיר.

גדעון סער: זאת הייתה אילוסטרציה די טובה, ללא הבדלי דעות, השקפות וסיעות.

גדעון סער: זה באמת משקף את האדם שאתה, מאיר.

גדעון סער: אני רוצה לברך אותך ביום הזה.

גדעון סער: אתה מביא איתך לבית הזה הרבה דברים ייחודיים, וקודם כול, את האישיות המיוחדת שלך.

גדעון סער: לכל מקום אתה בא תמיד מאהבה, ואז אתה עושה דברים מאהבה.

גדעון סער: זאת הסיבה שהדברים הצליחו לך לאורך כל הדרך, משמחה.

גדעון סער: אתה איש של חברות, אתה איש של ערכים, וזה ניכר גם בנאום הבכורה פה שלך.

גדעון סער: ואתה חבר לפני הכול.

גדעון סער: אותה אישיות מיוחדת, אני משוכנע שהיא תאפשר לך לגבש בבית הזה עבור נושאים שונים – ואני בטוח שעניינה של העיר אילת יהיה ביניהם, אבל אלא רק זה; המאבק שלך נגד אלימות ברשתות החברתיות, הפעילות שלך למען חינוך וחינוך בלתי פורמלי – אני משוכנע שאתה תצליח, עם האישיות המיוחדת שלך, לגבש כאן קואליציות רחבות מאוד.

גדעון סער: מאיר הוא לוחם באישיותו, ואני נתקלתי בזה.

גדעון סער: אני משוכנע שהרבה חברים בבית הזה נתקלו בממד הזה באישיותו במהלך קרוב לשני העשורים האחרונים.

גדעון סער: כמה מאבקים ציבוריים ניהלת למען העיר אילת, למען תושבי העיר אילת, בלהט בלתי מתפשר, עם עמדות בלתי מתפשרות.

גדעון סער: אני חושב שכמעט בכולם שיתפנו פעולה והיינו באותו צד של המתרס.

גדעון סער: אני עדיין זוכר שהחזרנו בכנסת השבע-עשרה, אם אינני טועה – התחלנו בכנסת השבע-עשרה וסיימנו בכנסת השמונה-עשרה – את הטבת מס הכנסה לתושבי העיר אילת.

גדעון סער: אני זוכר את המאבקים שלך בכל הממשלות שניסו לבטל את הטבת המע"מ לעיר אילת.

גדעון סער: מכאן אני אומר לידידי, לשר האוצר החדש, שלא נמצא כאן: חבל לנסות.

גדעון סער: אני זוכר וכולם זוכרים את המאבק הצודק שלך, שלצערנו צלח פחות משני המאבקים הקודמים שדיברתי עליהם – הטבת המע"מ והטבת מס הכנסה – נגד סגירת שדה התעופה דב בתל אביב.

גדעון סער: היינו איתך יחד שם, במחאה הצודקת שלך.

גדעון סער: גם אני זוכר וגם חברי הכנסת פה זוכרים את המאבק שלך בכנסת הקודמת, עדיין כראש עיר בזמן הקורונה, בנושא החוק של ערי תיירות על כל הגלגולים שלו.

גדעון סער: אני חושב שמעט מאוד מראשי הרשויות המקומיות במדינת ישראל יכולים להתגאות בקילומטרז' כזה של מאבקים ציבוריים למען העיר שלהם ובמדד כזה של הצלחות.

גדעון סער: הדבר הזה אומר הרבה מאוד עליך.

גדעון סער: אתה קיבלת החלטה מרצונך שלך, אף אחד לא כפה עליך – אחרי שנבחרת על ידי תושבי העיר אילת ארבע פעמים ברציפות לתפקיד של ראש עיר; כיהנת בתפקיד הזה קרוב לח"י שנים – ללכת היום לבית הזה ולהמשיך את הדרך הציבורית שלך למען הבית הזה, וגם את הדרך שלך למען העיר אילת בבית הזה.

גדעון סער: גם בזה יש ייחוד, ואני יכול להגיד לך שמעט מאוד אנשי ציבור יודעים מתי הרגע לעשות מעשה מהסוג הזה.

גדעון סער: מאיר הוא איש חינוך מובהק, ואני אומר רק כמה דברים מדרך החיים שלו בתחום החינוך: עסק בחינוך בלתי פורמלי בעיר אילת; ניהל את בית הנוער; ניהל את מחלקת הנוער העירונית; קיבל פרס חינוך ארצי ממדינת ישראל; הקים וניהל את רשת המתנ"סים באילת וקיבל על כך פרס הצטיינות; ניהל את המכללה למינהל בעיר אילת, וכל זה לפני שהוא נכנס לרשות המקומית.

גדעון סער: הוא התחיל כסגן ראש עיר – גם שם הוא החזיק בתיק החינוך – והוביל רפורמה בחינוך העל-יסודי בעיר.

גדעון סער: הנושא הזה לא מש מליבו ומידיו גם כראש עיר.

גדעון סער: ושם בעצם התחלנו לעבוד ביחד באופן אינטנסיבי, כאשר הייתי בתפקיד שר החינוך וראיתי שמאיר חי חינוך, אכפת לו מהחינוך; הוא מבין שהחינוך זה הדבר הכי חשוב לעתיד המדינה, ולכן גם להצלחת העיר אילת.

גדעון סער: אני מאמין – אני אומר את זה גם בהקשר הקודם וגם בהקשר הזה – שהעיר אילת היא היום מה שהיא הרבה מאוד בזכותך.

גדעון סער: אני משוכנע שגם בכנסת הזאת אתה תדע – אנחנו סיעה שרואה חינוך אולי כדבר המרכזי ביותר.

גדעון סער: לא סתם עמדנו על תיק החינוך ולא סתם עמדנו על ועדת החינוך, ואתה ללא ספק תהיה בתוך הבית הזה מהלוחמים לא רק עבור העיר אילת אלא גם עבור החינוך כביטחון הלאומי האמיתי של מדינת ישראל.

גדעון סער: כראש עיר הוכחת גם עמוד שדרה כשהתמודדת גם עם גורמים עברייניים כשהיה צריך לאכוף את החוק, וזה דבר שאני מעריך ומכבד במיוחד.

גדעון סער: אנחנו חיים בתקופה שגורמים עברייניים מנסים להטיל אימה על השלטון, גורמים עברייניים מנסים לחדור לתוך רשויות השלטון בכל המישורים, וגם במובן הזה אתה היית מופת בדרך שבה מילאת את תפקיד ראש העיר.

גדעון סער: ממד אחרון – מאיר החבר.

גדעון סער: ברוך השם, עכשיו אנחנו חברים שעובדים ביחד על בסיס יום-יומי.

גדעון סער: הדרך שלנו היא דרך משותפת.

גדעון סער: היא התחילה, כמו שסיפרתי, מהממד המקצועי בתחום החינוך, כי אהבתי ראשי רשויות שהחינוך הוא בדמם ולכן על זה אפשר לרוץ איתם קדימה, ואתה, גם כאיש חינוך, דחפת כחלוץ את פרויקט עיר ללא אלימות; הובלת גם בשלטון המקומי את המאבק נגד האלימות ברשתות החברתיות.

גדעון סער: היום אני יכול לומר שכל הדרך הפוליטית המשותפת שלנו, גם בליכוד וגם ערב הקמת תקווה חדשה – מאיר היה אחד האנשים הבודדים שהתייעצתי איתם לפני הקמת תקווה חדשה – ראינו את הדברים עין בעין, שצריך לעשות מעשה ולהקים תנועה חדשה כדי להחליף את השלטון במדינת ישראל.

גדעון סער: ידעתי שבא איתי חבר שאני לא אצטרך להסתכל אחורה, שאנחנו גם מאמינים באותם הדברים וגם יש לו את הערכים והמידות שאנחנו יכולים לנהל את המאבק המשותף הזה ולהצליח בו.

גדעון סער: לכן היום, מאיר, אני מאושר שאתה פה, בבית המחוקקים של מדינת ישראל, רושם פרק נוסף בדרך הציבורית המפוארת שלך.

גדעון סער: היית נכס לעיר אילת, אבל אתה נשאר נכס לעיר אילת, כי אתה תהיה נכס לעיר אילת גם בבית הזה, ותיאבק עבור העיר ותושביה כחבר הכנסת הראשון מהעיר הזאת, השער הדרומי של מדינת ישראל.

גדעון סער: אבל עכשיו אתה גם נכס לכנסת, כי אתה, כאיש ציבור שעושה לשם שמיים, אתה, כאיש ציבור, שאמרת דברים בנאום הזה שלך עכשיו לגבי השיח, לגבי הסגנון, לגבי הממלכתיות – חשוב יותר מאי פעם שבעת הזאת הגעת לכנסת ישראל, והרי אנחנו לא מאמינים שיש דברים מקריים.

גדעון סער: מאיר היקר, הצלחה רבה בהמשך.

מיקי לוי: תודה רבה, שר המשפטים.

מיקי לוי: אני מבקש את רשותך להוסיף שני משפטים, לא יותר.

מיקי לוי: מהכובע הקודם שלי אני מכיר את מאיר כמי שניהל מאבק בלתי מתפשר בכל מיני גורמים שהשתלטו על הטיילת, מאבק של יותר מעשר שנים, מאבק קשה מאוד, עם איומים ברמה האישית.

מיקי לוי: והמאבק הזה, המלחמה הזאת נגד אותם גורמים שהשתלטו על הטיילת, צלח, ומאיר ביוזמתו החזיר את הטיילת לתושבי אילת ולמבקרים הרבים.

מיקי לוי: יישר כוח.

מיקי לוי: עוד משהו קטן מתפקידי כסגן שר האוצר – כשהפטור ממע"מ פקע, מצאתי את מאיר כל בוקר ליד הכניסה למשרדי.

מיקי לוי: כל תחנוניי שלא יגיע ושאני אטפל בזה לא הועילו.

מיקי לוי: עד שהפטור הזה לא ניתן מחדש, כל בוקר מצאתי את מאיר בכניסה לדלת משרדי.

מיקי לוי: יישר כוח.

מיקי לוי: ברוך הבא.

מיקי לוי: בהצלחה.

מיקי לוי: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת ניר אורבך.

מיקי לוי: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום כי הצעות החוק הבאות יעברו לדיון בוועדות כמפורט להלן: ועדת הכספים תדון בהצעת חוק לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א–2021, מ/1429; ועדת החוץ והביטחון תדון בהצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (יהודה ושומרון – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשפ"א–2021, מ/1405; ועדת הכלכלה תדון בהצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 76) (שינוי מתכונת האסדרה בתחום הבזק), התשפ"א–2021, מ/1404, ובהצעת חוק לתיקון פקודת המכרות (מס' 13), התשפ"א–2021, מ/1403; ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק העונשין (תיקון – עונש מינימום על החזקת נשק בלתי חוקי), התשפ"א–2021, פ/55/24, של חברת הכנסת שרן מרים השכל.

): תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

איתן גינזבורג: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הריני להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 29), התשפ"א–2021, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 10), שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה למזכירת הכנסת.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/993/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון בהצעות חוק פרטיות, כפי שקבוע בסדר-היום.

איתן גינזבורג: הצעת החוק הראשונה, של חברת הכנסת מירב בן ארי – הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – שמירת דגימה פורנזית של נפגעי עבירת מין לצורך הפקת דנ"א ללא הגבלת זמן).

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

איתן גינזבורג: עשר דקות, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, זה יום מאוד מרגש בשבילי.

מירב בן ארי: אומנם העברתי כבר 14 חוקים בכנסת העשרים, אבל ועדת שרים ראשונה של הכנסת העשרים-וארבע וחוק ראשון וחוק טוב שעולה בהסכמה זה בהחלט מרגש, ובכלל, כל חוק שמעבירים, אני חושבת שלחברי הכנסת זה אירוע מכונן.

מירב בן ארי: את החוק שאני מבקשת לו היום את תמיכתכם – והבנתי שלא כולם, לצערי – העלה אותו בפניי חבר טוב שלי שקוראים לו נדב; חלק מכם מכירים אותו.

מירב בן ארי: הוא כתב לי בחודש מרץ האחרון: החוק הראשון שלך בכנסת זה חוק שיהיה על פגיעה מינית.

מירב בן ארי: שאלתי אותו למה – שנייה, אדוני היושב-ראש, אין לי בעיה שידברו, אבל תדברו בחוץ.

איתן גינזבורג: היא צודקת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת – – –

מירב בן ארי: זה חוק חשוב לי, זה מרגש בשבילי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא, תכבדו.

קרן ברק: אנחנו מתרגשים בשבילך – – –

איתן גינזבורג: בבקשה לא לדבר שם עם הטלפון.

איתן גינזבורג: סדרנים, הטלפון בבקשה בחוץ.

מירב בן ארי: אני יודעת שרוב חברי הכנסת – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אשר, בבקשה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת לוין, ביטן, בבקשה.

איתן גינזבורג: נא לשמור על השקט.

איתן גינזבורג: מי שרוצה לדבר – יש מספיק מרחב מחוץ למליאה.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: הוא כתב לי שהחוק הראשון יהיה חוק על פגיעה מינית.

מירב בן ארי: שאלתי למה, והוא אמר לי: אני רואה את הסדרה על אלון קסטיאל.

מירב בן ארי: כתבתי לו שגם אני אראה את הסדרה הזאת, אבל שאלתי: למה החוק הראשון?

מירב בן ארי: הוא אמר שמסתבר שבחורה אחרי אונס שמגיעה לחדר מיון – אם לא מגישים תלונה במשטרה בתוך שלושה חודשים, זורקים לה את ערכת האונס.

מירב בן ארי: אמרתי לו שזה נראה לי הזוי.

מירב בן ארי: אני אצפה ואני אקדם.

מירב בן ארי: צפיתי בסדרה – אגב, אני ממליצה לכולם לראות אותה – ושמעתי את הנפגעות.

מירב בן ארי: חודשים אחרי זה פגשתי את יעל שרר מהלובי למלחמה באלימות מינית – היא נפגעת עבירת מין בעצמה – והיא אמרה לי ששנים היא נלחמת כדי להאריך את שלושת החודשים.

מירב בן ארי: אמרתי לה שזה מוזר שלדבר כל כך פשוט צריך כל כך הרבה מלחמות.

מירב בן ארי: עשיתי בדיקה, וגיליתי שחברתי שרת האנרגיה קארין אלהרר כבר הגישה את החוק בכנסת העשרים-ושלוש, ואמרתי לה: קארין, אני אמשיך מאיפה שעצרת.

קטי קטרין שטרית: מירב, אני הגשתי אותו שלוש פעמים.

קטי קטרין שטרית: את יודעת את זה.

מירב בן ארי: אז קטי, אני לא ידעתי.

קטי קטרין שטרית: ידעת.

קטי קטרין שטרית: שלחתי לך הודעה.

מירב בן ארי: האמת שלא.

קטי קטרין שטרית: שלחתי לך הודעה.

מירב בן ארי: הוויכוח מיותר, כי לא ידעתי, ואת יודעת שאם הייתי יודעת, הייתי נותנת לך.

קטי קטרין שטרית: ארבע – – – שלחתי.

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: אני לא בוויכוח.

קטי קטרין שטרית: אבי ניסנקורן – – – כל הזמן.

מירב בן ארי: אז הינה, יש לך הזדמנות היום להצביע בעד.

יואב קיש: אין לה הזדמנות.

יואב קיש: אין לה הזדמנות.

קטי קטרין שטרית: אם אני הייתי מגישה – – –

מירב בן ארי: יש לה.

יואב קיש: את היית מצביעה נגד אם זה היה בא מאיתנו.

מירב בן ארי: יש לה.

מירב בן ארי: אתה יודע מה?

יואב קיש: אתם עושים הכול נגד.

מיכל רוזין: – – –

מירב בן ארי: אתה יודע מה?

מירב בן ארי: לא, לא, תני לי.

מירב בן ארי: תני לי, כי אני, את ושרן ישבנו פה ארבע שנים, ובהצעות חוק טובות האופוזיציה הצביעה איתנו.

יואב קיש: אבל מירב – – –

מירב בן ארי: אני, את ושרן, קואליציה ואופוזיציה.

מירב בן ארי: האם היה כאן חוק טוב שהאופוזיציה הצביעה נגד?

יואב קיש: מירב, מירב, אני יכול לענות לך?

מירב בן ארי: זה לא נכון.

יואב קיש: אני יכול לענות לך?

מירב בן ארי: כן.

יואב קיש: הייתי באותה כנסת.

מירב בן ארי: כן, היית איתי פה.

יואב קיש: אני יכול לענות לך?

מירב בן ארי: תענה לי.

יואב קיש: ותסתכלי לי בעיניים.

מירב בן ארי: אני מסתכלת.

יואב קיש: כנסת שאופוזיציה וקואליציה דיברו ולא דרסו אחת את השנייה – זה נכון.

קטי קטרין שטרית: לפחות היית מפרטת.

יואב קיש: בקואליציה הזאת, שדורסת את הוועדות, אי-אפשר לעשות איתכם כלום.

יואב קיש: אתם מפירים כל סיכום בבית הזה.

יואב קיש: אין לכם בושה.

יואב קיש: אני אומר לך בצורה הכי ברורה.

מירב בן ארי: – – –

יואב קיש: לא, אני יוצא כי אני לא יכול להתרגש יותר.

יואב קיש: אני אומר לך בצורה ברורה: אם הייתה פה קואליציה שלא הייתה דורסת אותנו בכל דבר, כולל בוועדות, היה עם מה לדבר.

קטי קטרין שטרית: כל דבר.

יואב קיש: ככה אתם לא תקבלו שום שיתוף.

יואב קיש: חוקים שלי – אני אצביע נגד, כי זה בא מכם.

קטי קטרין שטרית: אני יכולה לענות – – –

מירב בן ארי: את, תפסיקי לצעוק.

קטי קטרין שטרית: אני יכולה לצעוק.

קטי קטרין שטרית: מה זה "תפסיקי לצעוק"?

מירב בן ארי: לא, אני רוצה לענות.

מירב בן ארי: את כל הזמן צועקת.

קטי קטרין שטרית: אני מסבירה לך.

מירב בן ארי: אז תסבירי.

קטי קטרין שטרית: תשאלי את כל ארגוני הנשים וכל ארגוני – – – מי הגיש את החוק הזה ארבע פעמים.

מירב בן ארי: אני הייתי בכנסת הזאת או את?

מירב בן ארי: אבל את היית בקואליציה.

קטי קטרין שטרית: יכולת לפרט.

מירב בן ארי: אבל את היית בקואליציה.

קטי קטרין שטרית: צביעות.

קטי קטרין שטרית: אתם רוצים שזה יהיה על שמכם בלבד.

קטי קטרין שטרית: ככה אתם מתנהלים גם בוועדות וגם – – – בכל מקום דורסים אותנו, ואחר כך אומרים: האופוזיציה לא מתנהגת – – –

מירב בן ארי: ממש – – –

איתן גינזבורג: אם את רוצה שאני אפעיל, תגידי לי, אבל מנהלים עכשיו שיח – – –

מיכל רוזין: – – –

מירב בן ארי: עכשיו סיימת?

מירב בן ארי: את יכולה גם להקשיב או שאת רק מדברת?

איתן גינזבורג: לא, לא.

איתן גינזבורג: גברתי, עכשיו הזמן שלך.

איתן גינזבורג: בבקשה.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: את היית בקואליציה.

מירב בן ארי: אם היית רוצה – תגישי את החוק.

מירב בן ארי: זהו.

מירב בן ארי: בואו נתקדם.

מירב בן ארי: כל הבכי והנהי.

מיכל רוזין: – – –

מירב בן ארי: מדהים.

מירב בן ארי: מילא היית באופוזיציה, אבל היית בקואליציה.

מירב בן ארי: למה לא הגשת את החוק?

מיכל רוזין: – – – באופוזיציה, ותמכתי כמעט בכל הצעה – – –

איתן גינזבורג: תודה, חברת הכנסת רוזין.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מירב בן ארי: אם יש מישהי שנלחמה שנים, זו חברת הכנסת מיכל רוזין.

מירב בן ארי: שנים.

מירב בן ארי: אבל תכף אגיע לקרדיטים, כי לי אין בעיה לחלק קרדיט לכל מי שמגיע לו, ומגיע לו.

מירב בן ארי: מה, דודו?

דוד אמסלם: אפשר לשאול שאלה?

מירב בן ארי: כן.

דוד אמסלם: אני מסכים למה שיואב אמר.

דוד אמסלם: בגדול, יש פה מצב שהוא לא בריא ולא נכון.

דוד אמסלם: אבל כאן אנחנו מדברים על תיקון חוק לגבי – –

מירב בן ארי: נפגעות תקיפה מינית.

דוד אמסלם: – – נפגעות תקיפה מינית.

דוד אמסלם: אני חושב שזה חשוב מאוד.

דוד אמסלם: אין ספק – – –

מירב בן ארי: ששש.

מירב בן ארי: ביטן, אני לא מצליחה לשמוע את דודי.

מירב בן ארי: דודי מדבר.

דוד ביטן: מדברים על החוק שלך.

מירב בן ארי: דודי, אני מקשיבה.

דוד אמסלם: על אותו מישור.

דוד אמסלם: בואי נישאר במישור הזה; לכאורה לא קשור אבל קשור.

דוד אמסלם: הממשלה בחרה עכשיו פרקליט מדינה שהטריד מינית.

דוד אמסלם: הטריד מינית.

מירב בן ארי: אבל איך זה קשור לחוק, דודי?

דוד אמסלם: אני אסביר.

מירב בן ארי: זה הכול של אונס.

דוד אמסלם: אני אסביר לך מה כואב, מה מפריע לי.

דוד אמסלם: לפעמים אתה עוסק בצבע של האוטו ואתה מזניח את המנוע.

דוד אמסלם: יש לך פה משהו איום שנעשה על ידי הממשלה שאת חברה בה.

מירב בן ארי: טוב.

דוד אמסלם: יש שרות בממשלה – – –

מירב בן ארי: טוב, יש לי שלוש וחצי דקות.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: אנחנו באים על דבר חשוב.

דוד אמסלם: יש פה בן אדם שלא – – –

מירב בן ארי: אבל אני יכולה להציג את החוק?

מירב בן ארי: הבנתי אותך, אבל זה לא רלוונטי.

דוד אמסלם: יש פה בן אדם שלא ישמע אותן.

מירב בן ארי: טוב, אני רוצה להציג את החוק בשלוש דקות.

מירב בן ארי: שמעתי.

מירב בן ארי: הצעת החוק מאפשרת לנפגעי תקיפה מינית להאריך את התקופה שבה תישמר להם הדגימה הפורנזית.

מירב בן ארי: אני מניחה שרובכם יודעים מה זה דגימה פורנזית.

מירב בן ארי: אני מניחה שאתם יודעים שאישה – גם גברים, אבל לצערי רובם נשים – נפגעות מגיעות לחדר המיוחד בבתי החולים ונלקחת מהן אותה ערכת אונס.

מירב בן ארי: אם האישה בוחרת שלא להגיש תלונה במשטרה, כי בדרך כלל היא מכירה את מי שאנס אותה, והיא לוקחת את הזמן, אז הערכה הזאת מושמדת.

מירב בן ארי: משה ארבל, תשמע, אתה איש עם שכל.

מירב בן ארי: הערכה הזאת של אותה נפגעת אונס מושבתת ומושמדת, ובעצם אם היא תבוא שנה אחרי זה להתלונן – אין לה את הראיה הפורנזית הכי חשובה בתיק, ובעצם זה מסתכם במילה נגד מילה.

מירב בן ארי: הלקיחה הזאת של הדגימה צריכה להישאר שנים, חודשים רבים, כדי שאותה אישה או כמובן גבר שנפגעו יוכלו לבוא ולהגיש את התלונה.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לשר המשפטים חבר הכנסת גדעון סער.

מירב בן ארי: תודה רבה לך, יו"ר ועדת השרים.

מירב בן ארי: אני יודעת גם כמה הנושא הזה חשוב לך באופן אישי.

מירב בן ארי: אני מאוד מעריכה את זה.

מירב בן ארי: תודה – אמרתי לך, ואני אומרת שוב.

מירב בן ארי: וגם לחברי הוועדה – באמת שמעתי גם עלייך, גם על פנינה, גם על אילת, באמת, נחמן, שמעתי מה עשיתם.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות גם לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, שלא נמצאת פה אבל אני מניחה שתגיע, שביקשה לעשות מחקר משווה והראתה לנו את המצב במדינות אחרות בעולם.

מירב בן ארי: זה מתוך המחקר שעאידה תומא סלימאן הזמינה.

מירב בן ארי: אני רוצה רק שתדעו מה קורה במדינות אחרות, מדינות מתקדמות בעולם: לצורך העניין, אילינוי בארצות הברית – שומרים את הדגימה חמש שנים; קנטקי בארצות הברית – 12 חודשים; אירלנד – 12 חודשים; בריטניה – 24 חודשים; ניו זילנד וקולומביה הבריטית – 12 חודשים.

מירב בן ארי: מדינות מתקדמות בעולם לא משמידות ראיות פורנזיות, בטח לא של תקיפה מינית.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות למרכזי הסיוע, שכל השנים עובדים בלי מצלמות, בלי חברי כנסת, עובדים ללא הרף עבור נפגעי ונפגעות תקיפה מינית.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות ליעל שרר האלופה, טרקטור של איש אחד, שהקימה את הלובי למלחמה באלימות מינית, שהביאה לי את הצעת החוק הזאת, שנפגעה בעצמה ולא ויתרה.

מירב בן ארי: אני רוצה כמובן להודות לצוות שלי – אור, אריאל ושגיא – על העבודה שלהם לטובת החוק.

מירב בן ארי: החוק הוא חוק מצוין.

מירב בן ארי: כל אחד שמצביע נגד – האצבע שלו צריכה לרעוד, בטח הנשים פה, אבל גם הגברים, כי זה יכול לקרות ובטח קרה למישהי שאתם מכירים.

מירב בן ארי: אני קוראת לכולם לתמוך בהצעת החוק הזאת, כדי לתת צדק לנפגעים ולנפגעות תקיפה מינית.

מירב בן ארי: לא מגיע להם שהשיקולים של קואליציה ואופוזיציה יהיו חלק בהשפעה על ההצבעה על החוק החשוב הזה.

מירב בן ארי: בואו נתקדם וניתן להם את הצדק שמגיע להם.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת בן ארי.

איתן גינזבורג: ישיב שר המשפטים, השר גדעון סער.

איתן גינזבורג: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק מבקשת לטפל בנושא חשוב ומשמעותי שנוגע לדגימות פורנזיות הניטלות מנפגעי עבירות מין שהגיעו לקבל טיפול רפואי בבית החולים או במרכז אקוטי.

גדעון סער: היום, נפגע עבירת מין יכול להגיע סמוך לאירוע, עד שבעה ימים לאחר הפגיעה המינית, למרכז אקוטי בבית החולים ולקבל בו טיפול רפואי מתאים.

גדעון סער: הצוות שיפגוש שם הוא בעל הכשרה מיוחדת לטיפול במצב רגיש זה וכולל רופא, עובד סוציאלי וצוות סיעוד מותאם.

גדעון סער: נפגע עבירת מין יכול כמובן להגיע גם לקבלת טיפול רפואי בכל בית חולים אחר, אך לא בכל מקום תתאפשר נטילת דגימה פורנזית להליכים פליליים עתידיים.

גדעון סער: על פי ההצעה, כל בתי החולים והמרכזים האקוטיים ייתנו שירות של נטילת דגימות ראייתיות מנפגעי עבירות מין באמצעות ערכות שתספק להם משטרת ישראל, המחלקה לזיהוי פלילי.

גדעון סער: לאחר נטילת הדגימה היא תועבר, בהסכמת נפגע העבירה, לשמירה במכון לרפואה משפטית לשם הפקת דנ"א, והשמירה של הדגימה תהיה ללא הגבלת זמן.

גדעון סער: כאשר נפגע עבירת מין מגיע מייד לאחר הטראומה לקבל טיפול רפואי במצב של חירום, למעשה הוא לא תמיד מסוגל לקבל החלטה על הגשת תלונה או שיתוף פעולה בהליך פלילי.

גדעון סער: נטילת הדגימות נועדה לשמר את האפשרות לאיסוף ראיות אם נפגע העבירה יחליט בהמשך הדרך להגיש תלונה במשטרה ולפתוח בהליך פלילי.

גדעון סער: בדרך זו הוא יכול גם לקבל טיפול רפואי מלא וגם לשמר אפשרות ראייתית שאולי קיימת בדגימות דנ"א על גופו.

גדעון סער: העבודה החשובה הזאת נעשית כיום בלי הסדרה בחוק, והממשלה כבר עובדת פרק זמן לא קצר על גיבוש מענה כולל לנושא.

גדעון סער: הצעת החוק של חברת הכנסת בן ארי קובעת הסדר שמבטא איזון בין הצורך בשמירה על האוטונומיה של נפגע עבירת מין בהחלטתו אם להתלונן במשטרה או לא לבין האפשרות להפיק נתונים מן הערכות לשם שימוש עתידי בהליך פלילי, ככל שיתקיים.

גדעון סער: החזקת הדגימות במכון לרפואה משפטית כפי שמוצע בהצעה מעניקה לנפגע עבירת מין את האפשרות לשמור ראיות כאמור בלי שישנה מעורבות משטרתית בשמירה על הראיה או קיומו של חשש לפתיחת הליך פלילי בניגוד לרצונו של הנפגע.

גדעון סער: בהיעדר חשש מפני מעורבות משטרתית בשמירה על הדגימות מוסר גם חשש אפשרי מפני אפקט מצנן בקבלת טיפול רפואי לאחר פגיעה מינית במקום שהנפגע חושש מכך.

גדעון סער: שמירת הערכות ללא הגבלת זמן נועדה למצבים שבהם הוארכה תקופת ההתיישנות על עבירת המין, למשל כשמדובר בקטין או בעבירת מין במשפחה, והיא מאפשרת לנפגע עבירת מין להבשיל עם ההחלטה אם לפנות למשטרה ולפתוח הליך פלילי.

גדעון סער: על פי ניסיון החיים, לנפגעי עבירות מין לוקח לעיתים פרק זמן ארוך להבשיל עם החלטה משמעותית זו.

גדעון סער: לכן מדובר בהצעה חשובה, ואני קורא לחברי הכנסת לתמוך בה בקריאה הטרומית.

גדעון סער: אציין שמדובר בסוגיה משפטית ומעשית סבוכה שדורשת הסדרה רחבה יותר מכפי שמובא בהצעת החוק המקורית.

גדעון סער: יש שאלות משפטיות שונות שעוד צריכות להגיע להכרעה, ולכן נדרש תיאום בין משרדי הממשלה השונים: המשפטים, ביטחון פנים, משטרת ישראל, משרד הבריאות, המכון לרפואה משפטית.

גדעון סער: לכן החלטת ועדת שרים לחקיקה היא לתמוך בקריאה הטרומית ולהביא את ההצעה שנית לדיון בוועדת השרים לחקיקה לאחר שהממשלה תגבש הסדר שלם שיובא בפניה או שתגיע להסדר שלם עם המציעה.

גדעון סער: הנושא, לפני שיגיע לקריאה ראשונה, הוא יחזור שוב לוועדת שרים לחקיקה.

גדעון סער: זאת ההחלטה.

גדעון סער: אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעה בקריאה הטרומית.

מנסור עבאס: תודה לכבוד השר גדעון סער.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שמחה רוטמן.

שרן השכל: – – –

קריאות: – – – לא, לא, לא – – –

דוד אמסלם: – – –

גדעון סער: אני רוצה להבהיר.

קריאות: – – –

גדעון סער: אדוני היושב-ראש – – –

מנסור עבאס: שנייה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להבהיר – – –

דוד אמסלם: אין שנייה.

דוד אמסלם: הוא ירד.

קריאות: – – – הצבעה – – –

דוד אמסלם: אתה עושה מה שאתה רוצה – – –

אופיר אקוניס: לא, לא – – –

גדעון סער: הוזכרה לי נקודה חשובה בסיכום עם המציעה.

דוד אמסלם: הוא סיים – – –

גדעון סער: שהמציעה – – –

מנסור עבאס: גם אחרי השר גדעון סער, חבר הכנסת שמחה רוטמן ביקש להגיב.

גדעון סער: אני הולך לומר משפט אחד בסך הכול, אתם יכולים להיות רגועים.

דוד אמסלם: אתה עושה מה שאתה רוצה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: הוא רוצה להתנגד.

גדעון סער: אני מבקש רק דבר אחד.

דוד אמסלם: הוא לא שכח שום דבר, הוא רוצה שאנשים יבואו.

גדעון סער: שהמציעה, שהצעת החוק היא שלה, תביע הסכמה לתנאי שאותו הצגתי כחלק מהחלטת ועדת השרים לחקיקה, לאמור, תיאום עם המשרדים הרלוונטיים: משפטים, ביטחון פנים, המכון לרפואה משפטית – –

אופיר אקוניס: הינה, היא הסכימה.

גדעון סער: – – ושהצעת החוק, לפני שהיא תובא לקריאה ראשונה, היא תחזור לשולחן הוועדה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אנחנו נשאל אותה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שמחה רוטמן, אתה רוצה להתנגד – בבקשה.

אופיר אקוניס: מה עם מועצת השורא?

אופיר אקוניס: מה עמדתם בנושא?

מנסור עבאס: בבקשה, שמחה.

אופיר אקוניס: מה עמדת מועצת השורא?

דוד אמסלם: אתה מבין מה אתה עושה?

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש – – –

קריאות: – – – הצבעה – – –

דוד אמסלם: למי אתה מחכה?

מנסור עבאס: אוקיי, אז חברת הכנסת בן ארי, את רוצה – – –

קריאות: – – – הצבעה – – –

דוד ביטן: אין.

דוד ביטן: רק הצבעה.

מנסור עבאס: הממשלה מבקשת הצבעה שמית.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: אוקיי, בסדר.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה שמית לפי בקשת הממשלה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי מזכירת הממשלה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט, אנחנו מתחילים בהצבעה שמית.

מנסור עבאס: בבקשה.

אופיר אקוניס: היא לא מזכירת הממשלה.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, היא לא מזכירת הממשלה, עדיין.

אופיר אקוניס: הכנסת והממשלה – שני גופים שונים.

מנסור עבאס: אוקיי.

אופיר אקוניס: לא, אתה אמרת "מזכירת הממשלה".

מנסור עבאס: סליחה.

מנסור עבאס: מזכירת הכנסת, בבקשה, גברתי, מתחילים להצביע.

מנסור עבאס: שני חברי הכנסת שנמצאים ביציע, אנחנו רואים אתכם ואתם תצביעו ביד.

מנסור עבאס: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד סעיד אלחרומי – בעד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – נגד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – בעד

מנסור עבאס: חברי הכנסת, לא שומעים את מזכירת הכנסת.

מנסור עבאס: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה לשבת במקומך.

קריאה: להמשיך, אדוני?

מנסור עבאס: כן, כן.

מנסור עבאס: תנו למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד טטיאנה מזרסקי – בעד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד עיסאווי פריג' – אינו נוכח יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – בעד

מנסור עבאס: המזכירה תקרא בשמות חברי הכנסת וחברות הכנסת שלא הצביעו.

מנסור עבאס: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) זאב בנימין בגין – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד פטין מולא – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח

מנסור עבאס: האם יש חברי כנסת, חברות כנסת, שלא הצביעו, מעוניינים להצביע ונמצאים באולם?

מנסור עבאס: יש? אין.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי המזכירה.

מנסור עבאס: תמה ההצבעה.

מנסור עבאס: << יור >> תוצאות ההצבעה: 64 חברי כנסת בעד, 51 נגד.

מנסור עבאס: אסור, חברי הכנסת, זה לא מקובל.

מנסור עבאס: אני קובע שהצעת חוק זכויות נפגעי עבירה – –

מירב בן ארי: פשוט תתביישו לכם.

מנסור עבאס: – – (תיקון – שמירת דגימה פורנזית של נפגעי עבירת מין לצורך הפקת דנ"א ללא הגבלת זמן), התשפ"א–2021, מתקבלת ועוברת להמשך דיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: אז זה יעבור לוועדת הכנסת והיא תקבע.

דוד אמסלם: אני רוצה למסור הודעה אישית לגבי ההצבעה.

מנסור עבאס: שנייה, שנייה.

מנסור עבאס: בבקשה, אדוני.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, למרות שאתה מהקואליציה, אני מבקש שתנהג בהגינות.

דוד אמסלם: ברגע שהשר ירד ואתה אמרת: עוברים להצבעה – עוברים להצבעה.

דוד אמסלם: אתה לא מנהל את זה פה כאילו זה בסטה בשוק.

דוד אמסלם: יש כללים ויש תקנון, אז גם אם אתה טעית, אנחנו מתקדמים קדימה.

דוד אמסלם: יש תקנון, אז אני מבקש ממך לפעול לפי התקנון.

דוד אמסלם: תודה.

מנסור עבאס: לפי התקנון, אם שר נוסף היה מבקש לדבר, בהסכמתה, היו נותנים לו חמש דקות.

מנסור עבאס: אז תודה לך.

דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים על "אם", אדוני היושב-ראש – –

מנסור עבאס: אנחנו, אנחנו – תודה.

דוד אמסלם: – – זה מה שקרה.

דוד אמסלם: [הצעת חוק פ/1254/24; נספחות.

דוד אמסלם: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הטלת התפקיד להרכיב ממשלה) של חברת הכנסת קרן ברק.

מנסור עבאס: בבקשה, עשר דקות, קרן.

קרן ברק: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מגישה פה את הצעת החוק, תיקון לחוק-יסוד: הממשלה, שהמהות שלה בעצם – אני מקריאה רק את הסעיף: תיקון – הטלת תפקיד להרכבת הממשלה.

קרן ברק: התיקון הזה לא היה אמור להגיע בכלל לעולם אם היינו באמת מקיימים את עקרונות הדמוקרטיה כפי שהציבור בחר.

קרן ברק: כל מי שמכיר אותי מאז ומתמיד יודע שהדמוקרטיה היא נר לרגליי, ולכן אני חברה במפלגה הדמוקרטית, ולכן אני אזרחית במדינה דמוקרטית.

קרן ברק: ומכיוון שהדמוקרטיה היא דבר מאוד שברירי, וברגע אחד מתחיל מדרון חלקלק כזה שיכול לדרדר אותה למקומות לא דמוקרטיים, כבר ביום השבעת הממשלה – כך שאי-אפשר לחשוד בי שידעתי מה יהיו התוצאות ביום השבעת הכנסת, כשלא ידעתי איזו ממשלה תקום – כבר באותו היום הגשתי את התיקון לחוק-יסוד זה, מהסיבה הפשוטה שאנחנו צריכים לשמור על הדמוקרטיה.

קרן ברק: במדינה דמוקרטית ראש הממשלה – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, איתן גינזבורג, מיכל שיר, בבקשה, אתם יכולים לדבר בחוץ.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה.

מנסור עבאס: אתם יכולים לדבר בחוץ.

קרן ברק: במדינה דמוקרטית ראש הממשלה צריך להיות זה שהציבור הגדול ביותר עומד מאחוריו; זה שהריבון – שהוא העם – עומד מאחוריו.

קרן ברק: זה יכול להיות ראש הסיעה הגדולה ביותר או ראש הסיעה השנייה בגודלה.

קרן ברק: זו הדרך לשמור על הדמוקרטיה.

קרן ברק: כדי שראש ממשלה לא יהיה פרזנטור, לא יהיה ראש מועצת דירקטוריון, אלא באמת אדם שיוכל לקבל החלטות, שיוכל להוביל מדינה, שיהיה ציבור מאחוריו, הוא חייב להיות אחד מראשי שתי הסיעות הגדולות ביותר, ולא ראש אחת הסיעות הקטנות ביותר.

קרן ברק: חבר'ה, תקשיבו, הבחירות האלה כבר הסתיימו.

קרן ברק: אנחנו רואים מי ראש הממשלה שלנו.

קרן ברק: ראש הממשלה שלנו יושב כאן בראש שולחן הכנסת כשכל מי שמסתכל עליו מכאן יודע שכמעט כל אחד מאיתנו קיבל את אמון הציבור יותר ממנו.

קרן ברק: איך הוא יכול להוביל מהלכים?

קרן ברק: איך הוא יכול לעשות הסכמי שלום?

קרן ברק: איך הוא יכול להוציא אנשים למלחמה, חיילים למלחמה?

קרן ברק: איך הוא יכול, כשאין לו ציבור בוחרים מאחוריו?

קרן ברק: שוב אני אומרת: תוצאות הבחירות האלה כבר התקבלו, אבל עד לאיפה אנחנו יכולים לדרדר עוד את המדינה הזאת?

קרן ברק: לאיזה שפל גדול יותר אנחנו יכולים לרדת?

קרן ברק: הרי מרגע זה כל אדם שרוצה להיות ראש ממשלה – אם עד היום מה שהוא היה צריך לעשות זה לכתת את רגליו, ללכת מבן אדם לבן אדם, להיכנס לאחת מהמפלגות בבחירות הדמוקרטיות, לסלול דרכו כלפי מעלה, לבקש את אמון הציבור, קודם כול אמון ציבור בוחרים מסוים, לקבל כמה שיותר בוחרים – מאות אלפים אם לא מיליונים – ורק אחר כך לבקש את אמון הציבור הכללי כדי להיות ראש ממשלה.

קרן ברק: זה היה התהליך עד היום.

קרן ברק: מי שרצה להיות ראש ממשלה נכנס לאחת המפלגות הגדולות וכבש אותה מבפנים, עלה בסולם ההיררכיה הפנים-מפלגתי ורק אחרי זה כבש את השלטון.

קרן ברק: מהיום, מה אתם אומרים?

קרן ברק: אתם אומרים שבן אדם שרוצה להיות ראש ממשלה – כל מה שצריך לעשות זה להקים מפלגת מדף ולהביא ארבעה מנדטים, זה הכול, כי זה אחוז החסימה; אם תורידו את זה לשניים זה יכול להיות גם שני מנדטים.

קרן ברק: לא להודיע במי הוא תומך, לא להגיד לאיזה מחנה הוא שייך – אולי לשמאל או לימין, אנחנו לא יודעים – לא להגיד כלום ובעצם להשאיר את זה עמום, אם זה ארבעה מנדטים היום או בפעם הבאה, ודרך המסלול הזה להיות ראש ממשלה, בלי ציבור מאחוריו.

קרן ברק: אז אנחנו ספגנו את זה בכנסת הזאת ובממשלה הזאת, אבל מי שהדמוקרטיה חשובה לו והמדינה הזו חשובה לו – לא המפלגות ולא רק הכיסא שלו פה בכנסת, אלא המדינה הזו שעליה נלחמנו וירקנו דם, ויש לנו מתים בשבילה, ועשינו את כל זה בשביל שתקום פה מדינה – אנחנו לא יכולים בשביל קדנציה אחת להשמיד פה את כל מה שבנינו.

קרן ברק: אם זה יהפוך להלכה – אם אנחנו לא נעצור את זה עכשיו ולא נצביע בעד החוק הזה זה יהפוך להלכה, ומרגע זה מי שירצה להיות ראש ממשלה, כל מה שהוא יצטרך לעשות זה לא להגיד כלום, להוריד את אחוז החסימה, להקים מפלגת מדף, לאסוף כמה תומכים מהציבור, לא להגיד במי הוא תומך, לא להגיד לאיזה מחנה הוא שייך, ומפה לסחוט כל הזמן את אחד מהצדדים.

קרן ברק: רק על ידי הסחיטה הזאת הוא יהפוך להיות ראש ממשלה.

קרן ברק: אנחנו מבינים את האירוע הזה עכשיו, ולכן אנחנו מדברים על זה.

קרן ברק: אנחנו בפוסט-מורטם, אבל אתם לא יכולים להמשיך עם הדרדור הזה.

קרן ברק: דרדרתם אותנו.

קרן ברק: אנחנו כאן, זו הממשלה הנוכחית, אבל מרגע זה ואילך, בממשלה הבאה, בכנסת הבאה, תהיו ישרים עם עצמכם –תגידו: האם זה טוב למדינת ישראל או רע למדינת ישראל שראש הממשלה הבא יהיה שוב ראש ממשלה שמאחוריו ציבור של שניים, ארבעה, שלושה מנדטים, או ראש ממשלה שהוא אחד מראשי שתי הסיעות הגדולות ביותר?

קרן ברק: שתי הסיעות – אחת משמאל ואחת מימין, אבל אחת משתיהן, לא מה שקרה עכשיו.

קרן ברק: את זה אנחנו חייבים להפסיק עכשיו.

קרן ברק: חבר'ה, זה לא עניין של קואליציה וזה לא עניין של אופוזיציה.

קרן ברק: קואליציה, חברים יקרים, תהיו ישרים עם עצמכם.

קרן ברק: תגידו אם עתיד המדינה הזו חשוב לכם – ואני בטוחה שהוא חשוב לכם.

קרן ברק: עשיתם את האירוע הזה עכשיו – תעצרו אותו כאן ועכשיו.

קרן ברק: אל תיתנו לו להידרדר לעוד מערכת בחירות, ועוד מערכת בחירות, ועוד מערכת בחירות, ועוד מערכת בחירות, כי בסופו של דבר זה יחסל אותנו כמדינה דמוקרטית וכמדינה בכלל.

קרן ברק: ראש ממשלה חייב ליהנות מציבור שהולך אחריו.

קרן ברק: ראש ממשלה חייב שמאחוריו יעמוד הציבור הכי גדול שאפשר, או השני הכי גדול שאפשר – אחד או שניים; לא האחרון.

קרן ברק: לא השמיני הכי גדול שאפשר, ולא התשיעי, ולא העשירי הכי גדול שאפשר; לא הכי קטן שאפשר.

קרן ברק: לא הציבור המצומצם ביותר אלא הציבור הגדול ביותר.

קרן ברק: כדי לשלוט במדינה, זה אחד הדברים החשובים ביותר שנעשה כאן במדינה אם אנחנו נסגור את הלקונה הזאת.

קרן ברק: אני חושבת שלא נדרשנו אליה עד הממשלה הנוכחית כי זה היה מובן מאליו.

קרן ברק: יש הרבה דברים מובנים מאליהם ואנחנו לא נדרשים אליהם.

קרן ברק: אבל עכשיו הגענו לאירוע שבו אנחנו רואים שזה לא כזה מובן מאליו, וכל דבר קיצוני שיכול לקרות – משתמשים בו.

קרן ברק: כמו בוועדות וכמו שמדרדרים פה את הדמוקרטיה לשיא השפל בכנסת ובוועדות, וסגני היו"ר, ואנחנו מידרדרים ומידרדרים.

קרן ברק: אבל בסוף אתם תסתכלו על עצמכם במראה ואתם תראו שאם לא נחוקק את החוק הזה, בממשלה הבאה זה שוב יהיה מישהו שסחט את שני הצדדים והגיע לראשות ממשלה בלי אמון הציבור ורק על ידי סחיטה.

קרן ברק: אנחנו הורסים את המדינה.

קרן ברק: והמדינה הזאת חשובה מדי, יותר חשובה מכל אחד ואחד מכם פה, וזה בדמי ובנפשי, ואני מבקשת מכם:

קרן ברק: תעצרו את ההידרדרות הזאת ותצביעו בעד החוק הזה.

קרן ברק: תודה.

מנסור עבאס: תודה לחברת הכנסת קרן ברק.

מנסור עבאס: ישיב שר המשפטים גדעון סער.

מנסור עבאס: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברת הכנסת ברק מציעה לשנות בשני עניינים מרכזיים את היקף שיקול הדעת הנתון לנשיא המדינה עת הוא מטיל את התפקיד של הרכבת הממשלה החדשה על אחד מחברי הכנסת.

גדעון סער: בשונה מהדין הקיים, שבו רשאי הנשיא להטיל את התפקיד, לאחר התייעצות עם נציגי הסיעות, בלי שהחוק נוקב במגבלה מהותית על שיקול דעתו – מקובל ששיקול הדעת מופעל על פי מי שיש לו את הסיכויים הטובים ביותר להרכיב ממשלה – קובעת ההצעה הנוכחית כי הנשיא יהיה חייב להטיל את התפקיד רק על אחד מחברי הכנסת העומדים בראש שתי הסיעות הגדולות ביותר בכנסת הנבחרת.

גדעון סער: כלומר, בשונה מהדין הקיים, לפי המוצע, הנשיא יהיה חייב להטיל את התפקיד רק על מי שעומד בראש סיעה ורק על אחד מראשי הסיעות הגדולות ביותר.

גדעון סער: רק במקרה שבו חבר הכנסת האמור סירב לקבל על עצמו את התפקיד יהיה רשאי הנשיא להטיל את התפקיד על חבר הכנסת הבא אחריו ברשימת המועמדים.

גדעון סער: דברי ההסבר של הצעת החוק מדגישים כי מטרת התיקון היא להבטיח שרצון העם ימומש באופן מיטבי ויזכה לביטוי בהחלטת הנשיא, אבל למעשה, ההצעה דווקא מצמצת את כוחו של הנשיא – – –

קרן ברק: – – –

גדעון סער: חברת הכנסת ברק, במשטר פרלמנטרי בכל העולם אין מגבלה כזאת.

גדעון סער: במשטר פרלמנטרי, מה שקובע הוא רוב חברי הכנסת.

קרן ברק: אבל זה מה שקורה במשטר פרלמנטרי בעולם, שמהסיעה הקטנה ביותר יהיה ראש הממשלה?

קרן ברק: זה קורה איפשהו?

גדעון סער: זה קורה.

גדעון סער: זה קורה, ואני אתן לך דוגמה.

קרן ברק: איפה?

קרן ברק: איפה?

גדעון סער: אני אתן לך דוגמאות.

גדעון סער: חברת הכנסת ברק, אני מוכן להעמיד אנשים ממשרד המשפטים שיראו דוגמאות שבמדינות דמוקרטיות מערביות – –

קרן ברק: וזה טוב לדמוקרטיה?

קרן ברק: זה טוב, זה מיטיב, או שזה רע לדמוקרטיה?

גדעון סער: – – יש משטר נשיאותי שבו ראש רשות מבצעת נבחר בחירה ישירה על ידי העם.

קרן ברק: בסדר.

קרן ברק: זה משהו אחר.

גדעון סער: במשטר פרלמנטרי הרוב הפרלמנטרי הוא שקובע, והממשלה מכהנת מכוח אמון הכנסת, ואותה כנסת גם רשאית להפיל אותה.

קרן ברק: עובדתית זה לא קרה עד הממשלה הזאת.

יריב לוין: יש לך משפטנים במשרד המשפטים שיגידו לך שיש מדינה בעולם שבוועדת כספים רבע מהפרלמנט מקבל שמינית מהייצוג?

יריב לוין: גם את זה יש לך?

יריב לוין: מה אתה מספר סיפורים.

יריב לוין: מה אתה מדבר – – –

גדעון סער: חבר הכנסת לוין, אתה יודע היטב, אתה מכיר היטב את העקרונות.

גדעון סער: אתה היית בעצמך יושב-ראש הכנסת – –

יריב לוין: – – – את ההתעלמות מהכללים הדמוקרטיים הבסיסיים.

יריב לוין: אתה יודע – – –

גדעון סער: – – ואתה יודע שבמשטר פרלמנטרי, הרוב בבית המחוקקים – מכוחו מכהנת הממשלה הנבחרת.

מירי רגב: – – –

קרן ברק: אבל אתה מעוות את רצון הציבור, זה ברור לך.

קרן ברק: אתה מעוות.

קרן ברק: אתה מעוות.

גדעון סער: יכול להיות בהחלט.

גדעון סער: חברת הכנסת ברק, אני מתייחס אליך ברצינות, ואני רוצה להגיד לך: בהחלט יכול להיות שראש סיעה גדולה – רוב הציבור מתנגד לו, אף על פי שהוא עומד בראש הסיעה הכי גדולה, ורוב העם לא רוצה שהוא יכהן כראש הרשות המבצעת.

גדעון סער: זה בהחלט דבר אפשרי.

מירי רגב: אבל שישה מנדטים – רוב העם רוצה אותו, אה?

מירי רגב: זה אפשרי.

גדעון סער: וזה בהחלט דבר שקורה.

גדעון סער: ולכן אני אומר, יש שתי דרכים לבחור את ראש הרשות המבצעת – בחירה ישירה, אגב, הייתה מקובלת בישראל בשלוש מערכות בחירות – במשטר נשיאותי, שבו אנחנו בוחרים בנשיא, בוחרים באופן ישיר, או במשטר פרלמנטרי.

קרן ברק: פה ראש הממשלה נבחר כמו הנשיא.

קרן ברק: הח"כים בחרו בו, לא הציבור.

קרן ברק: הח"כים.

גדעון סער: נכון.

גדעון סער: הח"כים מייצגים – – –

קרן ברק: אז מה ההבדל בינו לבין בחירת הנשיא?

גדעון סער: אי-אפשר לטעון – מה אי-אפשר לטעון?

גדעון סער: אי-אפשר להגיד: הבית הזה מייצג את רצון רוב העם, הבית הזה הוא הריבון – אני רק מצטט נאומים שלכם, שאני מסכים איתם, דרך אגב – הבית הזה מייצג את העם, אבל להגיד, לעניין הסוגיה של למי יינתן האמון להרכיב את הממשלה ולעמוד בראשות הממשלה: בעניין הזה אין שום משמעות לנציגי העם, אין שום משמעות להכרעתם.

קרן ברק: אתה חושב שזה מכבד את מדינת ישראל – – –

גדעון סער: כל העניין של משטר של נציגים, מאז שג'ון סטיוארט מיל כתב את הספר על ממשל של נציגים, הוא העמדת הכוח בידי הנציגים, בניגוד לדמוקרטיה ישירה.

קרן ברק: אתה חושב שאם הייתה בפניו האופציה של מה שקרה עכשיו בממשלה, כך היה החוק?

קרן ברק: הרי אף אחד לא דמיין שראש ממשלה יגיע ככה לכיסא ראש ממשלה.

קרן ברק: אף אחד לא דמיין.

קרן ברק: לכן, עכשיו, אם עתיד המדינה חשוב לך, אתה אמור לתמוך בזה.

קרן ברק: אם עתיד המדינה חשוב לך ולא התפקיד שלך, אתה אמור לתמוך בזה.

מירי רגב: – – –

גדעון סער: חברת הכנסת, אם התפקיד היה חשוב לי, חברת הכנסת רגב, הייתי נעתר להצעתו של מר נתניהו ומכהן ראשון ברוטציה, אז הינה הוכחה.

גדעון סער: אז הינה הוכחה.

מירי רגב: – – –

גדעון סער: ראש הממשלה החדשה, או הרכבה – מתקיים שיח בין הסיעות השונות.

גדעון סער: בסופו מתגבשת התמיכה של רוב חברי הכנסת במועמד מסוים לקבלת התפקיד להרכיב את הממשלה.

גדעון סער: השיח נמשך גם לאחר הטלת התפקיד ועד לכינון הממשלה.

גדעון סער: מהלך זה משקף את עקרון היציגות ומבטיח את האפשרות של נבחרי הציבור לגבש הסכמה שתזכה לרוב פרלמנטרי.

גדעון סער: חברת הכנסת ברק מבקשת, אם כן, לצמצם את מרחב הפעולה הנתון לחברי הכנסת, לבוחריהם ולנשיא המדינה – – –

קרן ברק: – – – לעם – – –

גדעון סער: אני חייב להגיד לך שעוד אחת ההשלכות שתהיה – הכוונת ההצבעה על חשבון – – –

קרן ברק: אה.

קרן ברק: נו, באמת.

קרן ברק: נו, באמת.

גדעון סער: כן, בוודאי, מכיוון שכל אחד יעשה את החישוב.

גדעון סער: יכול להיות שהוא רוצה להצביע למפלגה מסוימת, אבל אם הוא מוגבל לכך שרק אחת משתי הסיעות הגדולות יכולה להרכיב את הממשלה, אז הוא כמובן יצביע לאחת מהן.

קרן ברק: אבל זה מה שהציבור – – – זה מה שהיה עד היום, ואתם שיניתם את זה.

גדעון סער: לכן אין שום סיכוי להצעה כזאת לעבור – לא בכנסת הזאת ולא בכנסת הבאה.

גדעון סער: לשיטתה, יש להגביל את האפשרות להטלת התפקיד לשניים מבין כל חברי הכנסת ובמקרה חריג לשלושה, ללא קשר לרצון רוב חברי הכנסת, המייצג את רוב – – –

קרן ברק: רצון העם, העם.

קרן ברק: לא חברי הכנסת – העם.

קרן ברק: העם.

גדעון סער: רצון רוב חברי הכנסת מייצג את העם.

קרן ברק: אני רואה את העם.

קרן ברק: אתה רואה את חברי הכנסת.

גדעון סער: לא רצון רבע מחברי הכנסת, אפילו לא רצון 45% מחברי הכנסת – רצון רוב חברי הכנסת, כנבחרי העם, מייצג את רצון העם.

קרן ברק: העם.

קרן ברק: העם.

קרן ברק: העם הוא מעל.

קרן ברק: העם הוא הריבון.

קרן ברק: אני מתייחסת לעם כאל הריבון.

גדעון סער: ההנחה שעליה מבוססת הצעת החוק, שלפיה רצון העם הוא בהכרח ובכל תנאי שאחד משני ראשי הסיעות הגדולות ביותר, והם בלבד, יעמדו בראשות הממשלה החדשה, אין לה על מה שתסמוך, לדעתי.

גדעון סער: בהחלט ייתכן שרוב העם מתנגד לכהונתו של ראש הסיעה הגדולה ביותר, והוא אינו יכול לגבש, לכן, גם רוב פרלמנטרי.

גדעון סער: הגבלת האפשרויות הפרלמנטריות לא רק תפגע ברוב הפרלמנטרי אלא גם בכוחה להוביל לבחירות נוספות, ועוד פעם לבחירות נוספות, ועוד פעם לבחירות נוספות, ועוד פעם לבחירות נוספות, כמו שקרה ארבע פעמים בתקופה של שנתיים, ואם זה היה תלוי בכם – היה ממשיך לקרות.

גדעון סער: השיטה הפרלמנטרית מורכבת בהרבה ממה שמניחה הצעת החוק.

גדעון סער: ההסדר הנוהג היום, שמעניק לנשיא המדינה מרחב פעולה בהחלטתו על מי מחברי הכנסת להטיל את מלאכת הרכבת הממשלה, לאחר שהתייעץ עם נציגי כל סיעות הבית, הוא הסדר ראוי ומאוזן.

גדעון סער: הוא מאפשר גמישות רצויה נוכח המבנה הפרלמנטרי הרב-סיעתי של מדינת ישראל, וגם משקף את המורכבות, אדוני היושב-ראש, של החברה בישראל.

גדעון סער: אנחנו סבורים שאין צורך לשנותו בדרך המוצעת כאן, ועל כן, אני מציע לכנסת להתנגד להצעת החוק.

גדעון סער: אני מבקש מחברי הכנסת להתנגד להצעת החוק ואני מבקש לדחות את ההצעה.

מנסור עבאס: שלוש דקות, קרן.

קרן ברק: אני ביקשתי את שלוש הדקות הנוספות, כי מה שאמר פה שר המשפטים סער זה הטעיה.

קרן ברק: הוא גם טועה והוא גם מטעה, כי אומנם אנחנו בשלטון פרלמנטרי, אבל יש הבדל גדול בין בחירת נשיא המדינה, שבה אנחנו אלה שבוחרים, לבין בחירת ראש הממשלה, שאותו הציבור אמור לבחור.

קרן ברק: הרי אלה החלטות ברומו של עולם, החלטות שמחליטות לאן המדינה הזאת הולכת, לאיזה כיוונים: האם נצא למלחמה?

קרן ברק: האם נעשה שלום?

קרן ברק: איך מערכת החינוך תיראה?

קרן ברק: איך מערכת הבריאות תיראה?

קרן ברק: לא יכול להיות ראש ממשלה שהציבור לא עומד מאחוריו.

קרן ברק: מה אתה אמור להגיד?

קרן ברק: כשאנחנו לא הקמנו את הממשלה לא הייתה לנו אפילו הפריבילגיה להגיד שאין מה לעשות.

קרן ברק: זה מה שהציבור בחר.

קרן ברק: הרי יכולנו בסיטואציה אחרת – בליל הבחירות, אם היינו רואים שהפסדנו, אז הפסדנו.

קרן ברק: ואז היינו אומרים שאין מה לעשות, שזה מה שהציבור הכריע.

קרן ברק: אבל זה לא מה שהציבור הכריע.

קרן ברק: ולכן, בעיניי, ראש הממשלה צריך ליהנות מאמון הציבור.

קרן ברק: העם הוא הריבון, הציבור הוא הריבון, וראש הממשלה חייב להיתמך על ידי חלקים גדולים בציבור – מיליונים, מאות אלפים – ולא קומץ של מצביעים.

קרן ברק: ככה הוא לא יכול לנהל מדינה.

קרן ברק: ושוב אני אומרת, אני לא מדברת לגופו של אדם.

קרן ברק: דווקא בגלל זה אני מדברת אליכם.

קרן ברק: זה לא לגופו של אדם – זה לגופו של תהליך.

קרן ברק: אם המדינה הזאת חשובה לכם ואם אתם רוצים שנמשיך להתקיים כאן כמדינה יהודית ודמוקרטית, אתם לא יכולים שההליך הזה יתגלגל גם לכנסת הבאה וגם לכנסת הבאה – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת.

קרן ברק: – – ולזאת שאחריה, כי אנחנו מסיימים את קיומנו כאן כמדינה יהודית ודמוקרטית.

קרן ברק: ולכן, כדאי שתכניסו קצת בינה לראשכם ותצביעו בעד החוק הזה.

קרן ברק: תודה.

מנסור עבאס: תודה חברת הכנסת קרן ברק.

מנסור עבאס: הוגשו 20 חתימות להצבעה שמית.

מנסור עבאס: גברתי מזכירת הכנסת, בבקשה.

מנסור עבאס: אנחנו מתחילים להצביע על הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הטלת התפקיד להרכיב ממשלה).

מנסור עבאס: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד סעיד אלחרומי – נגד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – נגד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד טטיאנה מזרסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד

מנסור עבאס: המזכירה תקרא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה ארבל – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מנסור עבאס: האם יש חברי או חברות כנסת שלא הצביעו ומעוניינים להצביע?

מנסור עבאס: תמה ההצבעה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי המזכירה.

מנסור עבאס: להלן תוצאות ההצבעה: 63 חברי כנסת נגד, 51 חברי כנסת בעד.

מנסור עבאס: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הטלת התפקיד להרכיב ממשלה), לא התקבלה.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/774/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – תוקפו של חוק חורג).

מנסור עבאס: ינמק חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

מנסור עבאס: להצעה יש עוד הצעה מוצמדת, של חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: עשר דקות, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להגיש לכנסת את הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – תוקפו של חוק חורג).

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להקדים ולספר לכנסת שכשעבר כאן חוק-יסוד: חופש העיסוק, אנחנו שמנו את סעיף 8, שעל אף האמור בחוק-יסוד: חופש העיסוק, הכנסת רשאית לתקן את זה מול חוק-היסוד הזה של חופש העיסוק.

משה גפני: כשעבר חוק כאן בכנסת, חברת מיטראל הגישה בג"ץ, והיא ביקשה מבג"ץ לאפשר לה לייבא בשר טרף בניגוד למדיניות של ממשלות ישראל לדורותיהן, ובג"ץ אישר להן – הוא אמר שעל פי חוק-היסוד הם רשאים לייבא בשר טרף.

משה גפני: הגשנו, ביקשנו לתקן את חוק-היסוד, ואני רוצה לספר לכנסת, זאת הפעם היחידה שמליאת הכנסת החליטה שכדור הארץ הוא מרובע – החליטה, כתוב בפרוטוקול.

משה גפני: איך היא החליטה?

משה גפני: עמד פה יצחק רבין עליו השלום וגייס 61 כדי לתקן את חוק-יסוד: חופש העיסוק על מנת שחברת מיטראל לא תוכל לייבא בשר טרף.

משה גפני: אני זוכר פה שהבאנו אחד ועוד אחד ועוד אחת ועוד אחת על מנת שיהיו 61; שבח וייס היה יושב-ראש הכנסת, ומאיפה אנחנו יודעים אם יש כבר 61?

משה גפני: הוא אמר: מי שמצביע בעד שכדור הארץ הוא מרובע, יצביע בעד, ומי שנגד – יצביע נגד.

משה גפני: 65 הצביעו בעד שכדור הארץ הוא מרובע, ואז ידעו שבמליאה יש 61.

משה גפני: יצחק רבין, כפי שאמרתי, אמר אחרי שהתקבלו התוצאות האלה שהוא מבקש להצביע לתקן את חוק-היסוד.

משה גפני: הצביעו, ואכן, החוק הזה עבר.

משה גפני: מה זה אומר?

משה גפני: זה אומר שעם כל הכבוד לבג"ץ, אנחנו מייצגים את הציבור, אנחנו יודעים בכל הנושאים המשתנים מה צריך לעשות ומה לא צריך לעשות, למה אין פתרון ולמה יש פתרון, לא שפתאום אנחנו אומרים שהרשות השופטת תחליט על הדברים האלה, ולכן צריך לתקן את חוק-היסוד.

משה גפני: אני רוצה לספר לכנסת הרבה מאוד דברים, אבל אחד הדברים שהיו לאחרונה, לא מכבר – היה בוועדת הכספים דיון על עמותות שמקבלות פטור ממס על תרומות לפי סעיף 46, וברוב מוחלט של המקרים ועדת הכספים מאשרת את הפטור הזה, להוציא שניים, שני מקרים שבהם זה לא קרה; ולא רק שזה לא קרה, החלטנו בוועדת הכספים על נוהל, ולפי הנוהל הזה, אם מישהו פועל – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת רם שפע, חבר הכנסת דוד אמסלם, חבר הכנסת ביטן, חברת הכנסת עידית, נא לשבת.

משה גפני: – – אם מישהו פועל בעמותה והעמותה הזאת היא מנוגדת לנושא הציבורי של מדינת ישראל – היו שתי עמותות כאלה של מיסיון, אבל זה היה הנוהל, ואנחנו קבענו את הנוהל בוועדת הכספים אחרי כמה דיונים מעמיקים, וכולם הצביעו בעד, כל הסיעות הצביעו בעד.

משה גפני: קבענו את הנוהל.

משה גפני: הנוהל אומר שצריך שיהיו שני שלישים שמצביעים נגד, ומתוך השני שלישים צריך שיהיה שליש מהאופוזיציה.

משה גפני: זאת אומרת, אם מישהו חשש שיהיה מצב כזה שבו עמותה חרדית לא תעבור או עמותה ערבית לא תעבור, או כמו שהיה אצלנו בוועדה בילדי עובדי זרים, לא יכול לקרות דבר כזה, מכיוון שצריך שמתוך שני שלישים שמצביעים נגד, שליש צריכים להיות מהאופוזיציה.

משה גפני: אין מציאות פוליטית המוכרת לנו שאפשר לפסול עמותה באיזושהי צורה על בסיס כלשהו שהוא לא בסיס ענייני, מקצועי.

משה גפני: קבענו את הנוהל, הצבענו עליו, הצבענו עליו פה אחד.

משה גפני: במציאות הזאת שהצבענו על הנוהל הזה פה אחד, הבאנו לדיון את שתי העמותות שעליהן מדובר, ושתי העמותות האלה נכשלו פה אחד.

משה גפני: זאת אומרת, עמדנו בקריטריון של הנוהל שקבעה ועדת הכספים ופסלנו את העמותות האלה, אמרנו שזו עמותה שנויה במחלוקת עמוקה, שבכלל לא ברור שהיא לא עוברת גם על החוק, אבל גם אם לא, לא צריך לסייע לה.

משה גפני: המדינה לא חייבת לסייע לה במתן פטור מתרומות לפי סעיף 46.

מנסור עבאס: כן.

משה גפני: הם עתרו לבג"ץ אחרי שהכנסת החליטה פה אחד שצריך לפסול אותה.

משה גפני: הם עתרו לבג"ץ, ובג"ץ קבע שמה שהכנסת עושה לא בסדר – לא הנוהל, לא ההחלטה, לא הפסילה.

משה גפני: היא מנהלת את המדינה.

משה גפני: בית המשפט העליון מחליט שהנוהל – לפעמים יש מחלוקת בכנסת, אז בא בית המשפט ואומר: הרבה שנים לא דנתם בזה, לא קיבלתם החלטה, לא הייתה לנו ברירה אחרי כל כך הרבה זמן.

משה גפני: דנו על זה, פעלנו בעניין הזה על דעת כולם; קיבלנו החלטה משותפת של כל הנוגעים בדבר, של כל החברים שנמצאים בוועדה; שמענו את האנשים, את העמותות, את כולם; קבענו את מה שקבענו – בא בית המשפט ואומר: אין יסוד למה שהחליטו, ואנחנו מכשירים את העמותות האלה, ובזה נגמר העניין.

משה גפני: עכשיו, אני רוצה להגיד לחברי הכנסת, יש פעמים שאנחנו חלקנו בקואליציה, יש פעמים שחלקנו באופוזיציה; יש פעמים – ואנחנו עברנו – אני, על כל פנים, עברתי פה את כל הסיטואציות האפשריות.

משה גפני: המשמעות של העניין היא שאם אנחנו אומרים שבג"ץ יכול להחליט גם בדבר שלא שנוי כאן במחלוקת, והוא יכול להחליט לפי השקפת עולמו איך שהוא רוצה, הוא יכול לקבל החלטה נגד הדעה של כל חברי הכנסת, כמו המקרה הזה שהצבעתי עליו; או שהוא יכול לקבל החלטה בשעה שלכנסת אין יכולת לקבל החלטה, והיא יודעת שמבחינה ציבורית צריך להשאיר את זה בינתיים, כמו שיש הרבה פעמים גם בהלכה, גם בגמרא, שאנחנו אומרים: תיקו – צריך לחכות עם העניין הזה.

משה גפני: הם מקבלים החלטה בסכין חדה וחותכים את הדברים באבחת חרב.

משה גפני: אם זה יהיה המצב בדיון על הפרדת הרשויות בין הרשות המחוקקת לרשות השופטת – אני מכיר את הכנסת 33 שנה שהייתי כאן; אני לא זוכר כזאת התערבות של בית המשפט, שיותר ויותר נוגס בסמכויות של חברי הכנסת, שיותר ויותר נוגס במעמדה של הכנסת, שיותר ויותר נוגס בעובדה – נקום פה בוקר אחד ואנחנו הכנסת נהיה בית הלורדים.

משה גפני: אנחנו נוכל להביע עמדות, לדון דיונים פילוסופיים, אבל לא נקבל החלטות של חקיקה, שזה עיקר העבודה שלנו.

משה גפני: בית המשפט הוא שיחליט בסופו של דבר אם אנחנו רשאים, זכאים או אפילו חייבים לקבל החלטות או שאין לנו סמכות.

משה גפני: אנחנו צריכים לחכות – אנחנו נבחרים על ידי הציבור, ואנחנו צריכים לחכות לאלה שלא נבחרים על ידי הציבור, שנבחרים בלי שאנחנו יודעים איך ולמה.

משה גפני: אין פרוטוקולים מהוועדה למינוי שופטים.

משה גפני: יש דברים שהתקשורת לפעמים מקבלת אומץ וכותבת איך נבחר שופט כזה או שופט אחר, אבל אני לא נכנס לעניין הזה, לא בהצעת החוק הזאת.

משה גפני: אני מדבר על העיקרון של הפרדת הרשויות.

משה גפני: בית המשפט רשאי לפסוק על פי מה שהכנסת מחוקקת, והוא יכול לבוא ולהגיד שהחוק הזה שעשינו היום נוגד את חוק-יסוד: כבוד אדם וחירותו, לפי דעתו.

משה גפני: אבל אז תהיה אפשרות, כמו בחוק-יסוד: חופש העיסוק, לחזור לכנסת ולהעביר את זה בתיקון על אף האמור בחוק-יסוד: כבוד אדם וחירות,.

משה גפני: להעביר חוק ברוב של 61, וברוב הזה יהיה אפשר לתקן את מה שבית המשפט אמר, שזה נוגד את חוק-יסוד: כבוד אדם וחירותו.

מנסור עבאס: כן.

משה גפני: אני מסיים.

מנסור עבאס: כן, כן.

משה גפני: אם חפצי חיים פוליטיים אנחנו, אם חפצי חיים דמוקרטיים אנחנו, אם חפצי התומכים בעקרון הפרדת הרשויות שהכנסת צריכה לעשות את עבודתה ובית המשפט צריך לעשות את עבודתו, ואי-אפשר לערב את האחד בשני ולהגיד: עם כל הכבוד לכנסת, יש גוף אחר, שהוא מעל הכנסת – זה דבר שמנוגד לעיקרון הבסיסי שעליו אנחנו מדברים, העיקרון של הפרדת הרשויות, העיקרון הדמוקרטי, העיקרון של קבלת החלטות.

משה גפני: וככל שנוקפים הימים ועובר הזמן, הנגיסה או הנגיסות בכוחה של הכנסת הולכות וגוברות באופן כזה – –

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

משה גפני: – – שיום אחד יגיע, אם לא נתקן את החוק הזה – –

מנסור עבאס: תודה.

משה גפני: – – שיום אחד יגיע ואנחנו נמצא את עצמנו במקום שאנחנו לא רוצים להיות, אם חפצי חיים דמוקרטיים אנחנו.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

משה גפני: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על הסבלנות.

משה גפני: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה גפני.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/765/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: כן, הצעה מוצמדת של חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: כמה דקות?

מנסור עבאס: שלוש דקות.

ישראל אייכלר: שלוש דקות?

מנסור עבאס: כן, שלוש דקות, אדוני.

ישראל אייכלר: אני רק ארים את הרמפה.

מנסור עבאס: רק כשתתחיל לדבר.

ישראל אייכלר: בסדר.

מנסור עבאס: כן.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רבותיי, הקשיבו.

ישראל אייכלר: אני לא אגיד אף מילה על פסק הדין נגד פאינה קירשנבאום בבית המשפט היום, אבל כן אומר שגם ביום הזה אסור לשכוח שהפשע הגדול ביותר של פאינה קירשנבאום ושל מפלגת ישראל ביתנו הוא המלחמה נגד כבשת הרש של ילדי ישראל והאימהות החרדיות.

ישראל אייכלר: שלילת זכויות אדם בשם מיצוי כושר ההשתכרות היה הדגל שלה ושל חבריה.

ישראל אייכלר: פאינה קירשנבאום הציעה בכנסת שצריך לבטל את ההנחות בארנונה ואת הסבסוד על המעונות למשפחות החרדיות.

ישראל אייכלר: איתה הלכו חברי מפלגתה, שעכשיו מממשים את החלום הנפשע שלה.

ישראל אייכלר: דמעת העשוקים ודמעת האם היהודייה לא יימחו.

ישראל אייכלר: עכשיו לעצם הצעת החוק שלי, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: בבקשה.

ישראל אייכלר: כתוב במגילת איכה: "שרקו וינִעו ראשם על בת ירושלם הזאת העיר שיאמרו כלילת יופי משוש לכל הארץ".

ישראל אייכלר: מדינת ישראל נמצאת במצב קריטי, אולי החמור ביותר בתולדותיה.

ישראל אייכלר: לא מלחמת ששת הימים ולא מלחמת יום הכיפורים היו סכנה כזאת גדולה לקיומה של מדינת ישראל, כי אז כולנו היינו יחד.

ישראל אייכלר: היום מדברים על איראן, מדברים על חיזבאללה, וחושבים ששם נמצאת הסכנה הגדולה, אבל יש כאן טעות אופטית.

ישראל אייכלר: הסכנה היא מלחמת דמים בתוך הגטו הנצור בארץ ישראל; הסכנה הגדולה של מדינת ישראל היא הכרזת המלחמה של הממשלה נגד אזרחיה היהודים; הסכנה הגדולה ביותר היא השסע הנורא וההסתה שמתירה את כבודם, כבודה של תורה, כבודה של היהדות וכבודם של מגזרים ותתי-מגזרים.

ישראל אייכלר: הפכנו לעדות ומחנות, לקבוצות ובודדים, עד שכבר קשה לעקוב אחר המחלקות והיריבויות שמרכיבות את הפסיפס הישראלי.

ישראל אייכלר: אין אסון בריבוי דעות; אין בעיה בריבוי ההשקפות.

ישראל אייכלר: זה טבעה של כל חברה מתוקנת, וכך ראוי שיהיה.

ישראל אייכלר: אבל מה עושים משטרים דמוקרטיים?

ישראל אייכלר: בוחרים בפרלמנט לתקן תקנות למען הסדר החברתי.

ישראל אייכלר: אחרת, איש את רעהו חיים בלעו.

ישראל אייכלר: ולכן הדמוקרטיה הקימה פרלמנט, וגם במדינת ישראל יש כנסת.

ישראל אייכלר: מה שקרה, שהכנסת בטלה ומבוטלת לעומת שלטון מיעוט של כמה אנשים שיושבים בבניין הסמוך בבג"ץ.

ישראל אייכלר: במקום הזה, בכנסת הזאת, פה אמורות להתלבן הסוגיות הקריטיות לחיי האזרח, וזה לא קורה.

ישראל אייכלר: כאן נמצאים נציגי העם באופן שווה, בצורה שמייצגת את הבוחרים, ובמקום שאזרחים יצטרכו לצאת לרחובות ולהילחם בחרבות, אפשר להגיע להסדרים ולהבנות פה.

ישראל אייכלר: ומה שקרה מאז, 25 שנה, אדוני היושב-ראש, מאז ההפיכה השיפוטית של אהרן ברק – הדמוקרטיה חוסלה.

ישראל אייכלר: אין כאן דמוקרטיה.

ישראל אייכלר: השאלה היא אם תהיה כאן יהדות, וגם את זה הבג"ץ מחסל, כל זכר וזיק של יהדות למדינה.

ישראל אייכלר: ולכן אנחנו – –

מנסור עבאס: משפט אחרון.

ישראל אייכלר: – – רוצים להציע הצעת חוק שלבג"ץ לא יהיה כוח שטני להרוס ולהחריב את הכנסת ולגרום למלחמות רחוב.

ישראל אייכלר: זאת הגנה עצמית של הציבור – –

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

ישראל אייכלר: – – זאת הגנת המדינה להילחם נגד שלטון הדיקטטורה של הבג"ץ – –

מנסור עבאס: תודה.

ישראל אייכלר: – – והחזרת הסמכות לכנסת.

ישראל אייכלר: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: ישיב במשולב על שתי הצעות החוק שר המשפטים גדעון סער.

מנסור עבאס: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנושא שמעלים חברי הכנסת המציעים הוא נושא חשוב, אבל ההצעה היא הצעה לא מאוזנת, ואני אסביר.

גדעון סער: כנסת ישראל הייתה צריכה מזמן לחוקק את חוק-יסוד: החקיקה, חוק-יסוד שיקבע את האיזונים: מצד אחד את הביקורת השיפוטית-חוקתית של בית המשפט העליון; מצד שני את מה שמכונה – וזו כמובן דעתי האישית, יש כאלה שחושבים שזה לא צריך לקרות – ההתגברות; מצד שלישי – וזה בעצם הנושא הראשון – כל נושא חקיקת חוקי-יסוד, הרוב הדרוש לחקיקתם והרוב הדרוש לתיקונם.

גדעון סער: אלה שלושת המעגלים: חוקי-יסוד – איך מחוקקים ובכמה מתקנים; ביקורת שיפוטית-חוקתית של בג"ץ; נושא ההתגברות.

גדעון סער: בכל אחד מהם יש שאלות, ואני אציג אותן.

גדעון סער: אין מדינה דמוקרטית מערבית שאין בה ביקורת שיפוטית-חוקתית של בית המשפט העליון או של בית המשפט לחוקה על החקיקה של הפרלמנט.

גדעון סער: אין כזאת מדינה.

קריאה: באנגליה.

גדעון סער: גם לא נכון.

גדעון סער: בכל המדינות האירופיות ובארצות הברית וכו' הסמכות הזאת נתונה.

גדעון סער: למשל, אני נותן דוגמה:

גדעון סער: אם הכנסת מחוקקת שאזרחים ערבים או אזרחים חרדים או כל מגזר אחר לא יכולים להצביע בבחירות לכנסת, זה חוק שהוא לא חוקתי.

גדעון סער: זה חוק שבית משפט צריך לקבוע שהוא לא חוקתי.

גדעון סער: אף אחד לא יגיד שהדבר הזה הוא כדין או כשורה – –

מירי רגב: לא חוקתי?

מירי רגב: אתם עשיתם הכול לא חוקתי.

מירי רגב: לא חוקתי, הוא אומר לי.

מירי רגב: לא עשיתם דבר אחד חוקתי – – –

גדעון סער: – – זאת אומרת, גם חבר הכנסת גפני, שאני מכיר אותו ומוקיר אותו שנים ארוכות, יודע שיש דברי חקיקה שצריכה להיות עליהם ביקורת שיפוטית.

גדעון סער: עכשיו באה השאלה מה התנאים.

גדעון סער: המצב הקיים הוא מצב לא טוב.

גדעון סער: קודם כול, פסיקת פסק דין המזרחי משנת 1995, שלפיה כל בית משפט בארץ, גם בית משפט שלום בדן יחיד, יכול להכריז על בטלותו של חוק – זה לא סביר, לא מאוזן.

גדעון סער: גם מי שתומך בביקורת שיפוטית-חוקתית צריך לפי דעתי לומר שיש כתובת אחת – ערכאת השיפוט העליונה במדינה, שהיא יכולה להכריז על בטלות של חוק.

גדעון סער: ומה הטעמים – גם העילות צריכות להיות מוגדרות, כי בשנים האחרונות – ואני מסכים לחלק מהדברים שנאמרו – בשנים האחרונות נקבעו עוד ועוד עילות שלא קשורות בכלל לביקורת שיפוטית-חוקתית, שפסלו חוק בגלל ההליכים שהוא עבר בכנסת, לדוגמה דירה שלישית או תקציב דו-שנתי, ועילות פסילה אחרות.

גדעון סער: ולכן בחוק-יסוד: החקיקה צריך להיות מי האינסטנציה שמוסמכת לקיים ביקורת שיפוטית-חוקתית ובאיזה רוב או הרכב היא יכולה לעשות את זה: לא דן יחיד של בית משפט שלום וגם לא דן יחיד בבית משפט עליון – הרכב מורחב, אולי רוב מיוחס.

גדעון סער: הדברים האלה צריכים להיקבע; ומהן העילות שמצדיקות את ההתערבות השיפוטית.

גדעון סער: והכנסת היא שצריכה, בסמכותה ובכובעה כרשות מכוננת – והיא עדיין לא סיימה את עבודתה מקום המדינה – לקבוע את ההסדר הזה.

גדעון סער: והכישלון של כל הכנסות עד היום הוא שלא חוקק חוק-יסוד: חקיקה, והיו יוזמות כאלה.

גדעון סער: בממשלה שאני הייתי חבר בה, ב-2012, הביא השר יעקב נאמן, עליו השלום, הסדר שבעיניי היה הסדר טוב, די מאוזן.

גדעון סער: לצערי החליט ראש הממשלה דאז שלא ללכת למהלך הזה.

גדעון סער: היה לו, אגב, גם רוב להעביר את ההסדר הזה.

גדעון סער: זו נקודה אחת.

גדעון סער: הנקודה השנייה היא סוגיית ההתגברות, וגם ההתגברות היא לא פשוטה, אבל אני מסכים שצריכה להיות התגברות, ואז יש שאלה באיזה רוב צריכה להיות ההתגברות ואם ההתגברות היא קבועה או היא לכמה שנים.

גדעון סער: זה הנושא השני שצריך להגדיר בחוק-יסוד: חקיקה.

גדעון סער: אבל אי-אפשר לבוא ולקחת רק מרכיב אחד – כמו שאני אתנגד לזה שייקחו רק את המרכיב של הביקורת השיפוטית-חוקתית בלי המרכיב שאתה מביא, אני גם לא חושב שזה נכון להביא רק את המרכיב של ההתגברות ללא המרכיב של הסדרת הנושא של סמכות בית המשפט לקיים ביקורת שיפוטית-חוקתית.

גדעון סער: לא סביר שמדינת ישראל קיימת 73 שנים ועדיין היא לא הסדירה את הנושא הזה, והוא פוגע גם באמון הציבור ברשות השופטת וגם באמון הציבור ברשות המחוקקת – כלפי אחת בטענה שהיא חורגת מתפקידה, וכלפי השנייה בטענה שהיא לא עושה את תפקידה לחוקק את אותו חוק-יסוד: החקיקה.

גדעון סער: לכן אנחנו בתקווה חדשה ביקשנו להכניס בקווי היסוד – וזה הוכנס – ובהסכמים הקואליציוניים של הממשלה החדשה, להקים ועדה שתעסוק בנושא גיבוש חוק-יסוד: החקיקה.

גדעון סער: אני יודע שזה מאוד שאפתני; אני אפילו מוכן להגיד שיש יותר סיכויים לא להצליח מאשר כן להצליח.

גדעון סער: אבל הנושא עצמו הוא כל כך חשוב שהוא שווה כל אנרגיה שתושקע בו.

גדעון סער: הקמנו ועדה כזאת.

גדעון סער: יש מפלגות שבחרו בנציגים נבחרים, שרים או חברי כנסת, יש מפלגות שבחרו באנשי אקדמיה.

גדעון סער: כבר קיימנו את הישיבה הראשונה.

גדעון סער: אנחנו נעבוד בצורה מאוד רצינית.

גדעון סער: בשלב הראשון אנחנו נוכל לסמן מה מוסכם ומה לא מוסכם – מה המוסכמות, מה הפלוגתות; ברגע שאנחנו יודעים את זה, אנחנו יודעים גם מה הבסיס המשותף שלנו – ולנסות ללכת לפשרות.

גדעון סער: כל אחד יצטרך להתפשר כדי להגיע למשהו מוסכם.

גדעון סער: אם יום אחד אנחנו או כנסת אחרת כלשהי בעתיד תחוקק את חוק-יסוד: החקיקה, גם לאחר מכן נמשיך להתווכח על פסקי דין, ויש כאלה שיסכימו עם פסקי דין ויש כאלה שלא יסכימו עם פסקי דין, אבל לפחות יהיו לנו כללי משחק מוסכמים, מקובלים, מוכרים, שהכנסת בכובעה כרשות מכוננת קבעה.

מירי רגב: – – – אתה מאמין לעצמך?

מירי רגב: אתה מאמין לעצמך?

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מירי רגב.

מנסור עבאס: בבקשה תני לשר להשלים.

מנסור עבאס: בבקשה.

גדעון סער: כל עוד אני רואה שהמציעים מקשיבים לי, אני פחות מתרשם מהצועקים, כי אני מתייחס לדברי המציעים, ואני נוהג להתייחס ברצינות.

גדעון סער: אני לא תמיד יכול להסכים במאה אחוז, אבל אני מציג את עמדת הממשלה כמו שהיא נקבעה בוועדת השרים לענייני חקיקה.

גדעון סער: קיבלנו את ההצעות, ראינו אותן.

גדעון סער: כפי שהן מופיעות כרגע הן לא מאוזנות, כי הן לא כוללות את שלושת המרכיבים שדיברתי עליהם.

גדעון סער: אנחנו נעשה את העבודה.

גדעון סער: אני מציע לדחות את הדיון בהצעות בחצי שנה.

גדעון סער: יכול להיות שבעוד חצי שנה אנחנו נבוא עם בשורה שגם סיעה באופוזיציה תחשוב שהיא ראויה.

גדעון סער: אם לא, היא תשמור לעצמה את הזכות להעלות את זה.

גדעון סער: אני מציע לדחות את ההצבעה בחצי שנה.

גדעון סער: אם המציעים לא יסכימו, אנחנו ניאלץ לבקש מהכנסת לדחות את ההצעות על מנת שאנחנו נוכל להשלים את עבודת הוועדה שהוקמה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר, אתה רוצה – משה גפני, בבקשה, וגם חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

משה גפני: אדוני שר המשפטים, האמת היא שהקשבתי לך, למה שאמרת, ולא הבנתי.

משה גפני: אני אגיד לך מה לא הבנתי.

משה גפני: בממשלה הקודמת, שאתה היית בקואליציה שם, עמדתך הייתה – ואמרת את זה גם עכשיו – שאתה בעד פסקת ההתגברות.

משה גפני: הייתה לנו בעיה עם כחלון – כחלון לא הסכים.

משה גפני: היום, למה הגשתי את הצעת החוק הזאת?

משה גפני: מכיוון שראיתי שבכנסת יש 65 חברי כנסת שתומכים בזה, יש 65: חברי הליכוד, המפלגות הדתיות, תקווה חדשה וימינה.

משה גפני: 65 חברי כנסת תומכים בעובדה הזאת שצריך לעשות פסקת התגברות.

משה גפני: עכשיו, זה לא נכון מה שאמרת, שצריך גם את זה וגם את זה, בגלל שמה שקורה בינתיים – אין הגבלה על הרשות השופטת בכלל אבל יש הגבלה על עבודת הכנסת.

משה גפני: זה מה שהבאתי.

משה גפני: אולי לא שמעת אותי, אבל הבאתי דוגמאות גם מהעת האחרונה, איך שבית המשפט מתערב בעבודת הכנסת.

משה גפני: אחרי הנאום שלך – דיברת על זה שצריך שתהיה פסקת התגברות לבית המשפט ושתהיה פסקת התגברות גם לכנסת כדי לתקן חוק, מה מספר חברי הכנסת שיכולים לתקן את החוק.

משה גפני: אני חושב שזה כמו חוק-יסוד: חופש העיסוק, שאפשר לתקן את החוק.

משה גפני: אני חושב שגם כאן צריך להיות אותו דבר.

משה גפני: אדוני שר המשפטים, אני מדבר איתך.

משה גפני: אני הקשבתי לך.

גדעון סער: אני רושם, אני רושם.

מנסור עבאס: הוא מקשיב.

מנסור עבאס: גם אני מקשיב לך.

משה גפני: אני הייתי מצפה – היות שיש פער, פער לרעת הכנסת, בין ההתגברות של המערכת המשפטית לבין ההתגברות במערכת של הכנסת, אני הייתי מצפה משר משפטים רציני שהוא יגיד: לראשונה יש בכנסת אפשרות להתחיל בהליך שעליו דיברת.

משה גפני: אני לא אמרתי: כזה ראה וקדש.

משה גפני: אמרתי שאני מבקש שיעבירו את זה בקריאה טרומית.

משה גפני: זה ילך לוועדה, ואני מוכן להמתין.

מנסור עבאס: תודה.

משה גפני: נמתין כמה חודשים.

משה גפני: בינתיים נעשה עבודה, נראה את כל הדברים שהעלית – שהם נכונים, אני לא חולק עליהם, אבל במציאות הזאת שבה אנחנו נמצאים, במציאות הזאת שאנחנו נמצאים בה, יש דוגמה אחת אחרי השנייה, וזה הולך ומתגבר, שמה שהכנסת עושה נמצא בביקורת שיפוטית שאי-אפשר אפילו לתאר.

משה גפני: הבאתי את הדוגמה שכל הכנסת הייתה בדעה מסוימת וקיבלה החלטה מאוזנת ובית המשפט התערב.

משה גפני: הייתי מצפה ממך, אדוני השר – –

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: עבר הזמן, שלוש דקות.

משה גפני: הייתי מצפה ממך שאתה תעלה לכאן ותגיד: אני מוכן לתמוך בזה, בגלל שזאת עמדתי הבסיסית – הרי אני מכיר אותה הרבה שנים – אבל יש לי שאלות בפרטים ויש דברים שצריך לתקן.

משה גפני: תסכים שלא נתקדם לקריאה הראשונה עד שלא תוקם ועדה שתעסוק בעניין הזה, ועדה כלשהי בכנסת, ונדון על כל המכלול, אבל לא לדחות את זה, לא להפיל את זה.

מנסור עבאס: כן.

משה גפני: אני רואה את הדברים שאתם מביאים.

משה גפני: יש שם דברים ממש לא דחופים.

משה גפני: הוועדה למינוי דיינים זה דבר דחוף?

משה גפני: לא דחוף.

משה גפני: אתם מביאים את זה, מושיבים אותנו פה ימים ולילות.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה גפני, אנחנו כבר הכפלנו את הזמן.

מנסור עבאס: אני מאוד מודה לך.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: אני מציע ומבקש לאשר את החוק בקריאה טרומית ולא להתקדם עד – – –

מנסור עבאס: ניתן לחבר הכנסת אייכלר ואז תוכל להשיב לשניהם, אם אפשר.

מנסור עבאס: שלוש דקות, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר המשפטים, אמרת שאין מדינה בעולם שאין בה ביקורת שיפוטית על החקיקה.

ישראל אייכלר: א.

ישראל אייכלר: יש מדינות שבהן יש חוקה, אבל בבריטניה אין חוקה ובמדינת ישראל אין חוקה.

ישראל אייכלר: לא לחינם אין חוקה, כי כשקמה מדינת ישראל האספה המכוננת רצתה לעשות חוקה, והם הבינו שהיות שיש לנו פה קיבוץ גלויות מ-100 מדינות ודעות והשקפות ואין פה מקום לחוקה, כי אין דבר מוסכם במדינה הזאת.

ישראל אייכלר: דווקא בגין וחבריו, שהיו באופוזיציה ודאגו כל כך מרמיסת הכוח של בן-גוריון, שהיו לו 55-50 מנדטים, רצו חוקה כדי שתגן עליהם, והם אמרו "יש שופטים בירושלים" כדי שבית המשפט יגן עליהם מפני הדורסנות של השלטון.

ישראל אייכלר: אבל מה שקורה היום זה הפוך.

ישראל אייכלר: א.

ישראל אייכלר: בבריטניה לא הייתה ביקורת שיפוטית עד לאחרונה, וגם כאשר בית המשפט העליון הבריטי כן רוצה לפסול חוק, הוא עוד ממליץ לפרלמנט לדון על זה מחדש.

ישראל אייכלר: הוא לא מכתיב, לא נותן הוראות למשטרה, לא נותן הוראות לצבא, לא נותן הוראות לפקידים, לא נותן הוראות לשרים.

ישראל אייכלר: פה בית המשפט זה לא בית משפט, הוא לא שופט בין שני צדדים.

ישראל אייכלר: פה בית המשפט, בעצם הרכבו – אין פה שום מערכת דמוקרטית של בחירת שופטים, יש פה שיטת חבר מביא חבר; פעם זה היה רק מרחביה, היום כבר אפשר להביא גם מתל אביב.

ישראל אייכלר: לכן השופטים האלה לא רק שאינם אובייקטיביים, הם תמיד הוכיחו את עצמם ב-25 שנה האחרונות, מאז הדיקטטור הגדול אהרן ברק, שחיסל את הדמוקרטיה הישראלית והחליט שיש את האדם הסביר – שזה הוא ומי שחושב כמותו – ויש את האספסוף שדעתו לא נחשבת, לכן אין אפשרות לתת לבג"ץ את הזכות לבקר ולבטל חוקים.

ישראל אייכלר: מה שכן, אתה הצעת בשעתך הרבה פעמים פסקת התגברות.

ישראל אייכלר: אתם אמרתם: בואו ניתן לבית המשפט זכות להחזיר לכנסת, שיהיה רוב של 61, ואז נוכל לדון מחדש על הדברים.

ישראל אייכלר: גם על זה אתם לא מסכימים, כי נוח לכם בממשלה, בקוניוקטורה הזאת, שאותם דיקטטורים שיושבים פה בבית הסמוך על האדמות הכבושות של שייח' באדר, הם יחליטו שהכנסת הזאת בטלה ומבוטלת, לא שרירה ולא קיימת.

ישראל אייכלר: תודה.

מנסור עבאס: השר גדעון סער, אתה יכול להשיב מהצד, בבקשה.

גדעון סער: תודה, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: אני רוצה להתייחס לדבריהם של חברי הכנסת גפני ואייכלר.

גדעון סער: קודם כול, אני תמיד אמרתי: התגברות כחלק מחוק-יסוד: החקיקה.

גדעון סער: מעולם לא לבד; כחלק מחוק-יסוד: החקיקה.

גדעון סער: אגב, גם צידדתי, בניגוד למה שאתם מציעים, ב-65 חברים להתגברות, כפי שהציע שר המשפטים יעקב נאמן, זכרו לברכה, בשנת 2012.

גדעון סער: זאת הייתה עמדתי.

גדעון סער: לכן אין 65 שתומכים בדבר הזה.

גדעון סער: זאת כבר שיטה שסופרים את הקולות שלנו – מישהו לוקח את הקולות שלנו ומספח אותנו לעמדות שלו.

גדעון סער: לא.

גדעון סער: אנחנו תומכים בהתגברות לא ברוב רגיל וכחלק מחוק-יסוד החקיקה.

גדעון סער: זאת עמדתנו.

גדעון סער: אני רוצה לומר, אתם באופוזיציה מותחים, מותחים – כפי שהאופוזיציה מתחה בעבר, זה לא חדש – ביקורת על האופן שבו מתקנים חוקי-יסוד בכנסת הזאת ובכנסת הקודמת.

גדעון סער: חלק מחוק-יסוד: החקיקה חייב לכלול איך מחוקקים חוקי-יסוד ובאיזה רוב משנים אותם.

גדעון סער: לא בונים חוקה טלאי על טלאי או בהוראות פרוביזוריות.

גדעון סער: זאת החובה של הכנסת.

גדעון סער: אני רוצה להגיד לכם עוד משהו – – –

קריאות: – – –

מירי רגב: מה עשית בשבוע שעבר – – – יחסי אנוש – איזה צביעות.

מירי רגב: כמה – – –

גדעון סער: אם אתם רוצים – אני לא רוצה להרים את הקול יותר מדי.

גדעון סער: אם אתם רוצים – ולא משנה איזו סיעה באופוזיציה – לנהל דיאלוג רציני, אמיתי, סביב הנושא הזה, אני מוכן.

גדעון סער: הוא לא יתנהל בצורה של הכתבה משום צד, אבל גם זה סוג של הכתבה.

גדעון סער: דבר אחרון – יש שיטות משפט שונות.

גדעון סער: בבריטניה, שחבר הכנסת התייחס, יש הצהרת בטלות – מצהירים שהחוק בטל.

גדעון סער: באופן בסיסי, אין דמוקרטיה מערבית ולא יכולה להיות דמוקרטיה בלי ביקורת שיפוטית-חוקתית, כי גם הכנסת יכולה לחוקק פגיעה בזכויות האדם במידה קיצונית.

גדעון סער: זה דבר שאדם דמוקרטי לא יקבל, כי דמוקרטיה איננה רק שהרוב יכול לעשות כל מה שהוא רוצה.

גדעון סער: בדמוקרטיה יש גם תוכן, תכנים מהותיים נוספים.

מנסור עבאס: תודה לשר גדעון סער.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק הראשונה, של חבר הכנסת משה גפני, הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו עומדים בפני שתי הצבעות שמיות.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי המזכירה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – נגד משה אבוטבול – בעד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד סעיד אלחרומי – נגד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזמי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – נגד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד

מנסור עבאס: המזכירה תקרא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ולדימיר בליאק – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח עמיחי שקלי – אינו נוכח

מנסור עבאס: האם יש חברי כנסת שלא הצביעו ומעוניינים להצביע?

מנסור עבאס: ההצבעה תמה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי.

מנסור עבאס: 62 נגד, 50 בעד.

מנסור עבאס: אני קובע שהצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו של חבר הכנסת משה גפני לא התקבלה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, אתה יכול לחזור, בבקשה?

חיים כץ: דבר ברור.

מנסור עבאס: 50 בעד, 62 נגד.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק השנייה, של חבר הכנסת ישראל אייכלר, המוצמדת להצעה הראשונה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי המזכירה.

מנסור עבאס: הוגשו 20 חתימות מטעם האופוזיציה או הליכוד.

חיים כץ: מזכירת הכנסת, אל תהיי – – –

מנסור עבאס: חיים, אתם כל יום פוגעים בכבודו של ראש הממשלה.

מנסור עבאס: כל יום.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד סעיד אלחרומי – נגד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזמי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד טטיאנה מזרסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – נגד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד

מנסור עבאס: מזכירת הכנסת תקרא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת יואב גלנט – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח אחמד טיבי – נגד גבי לסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד מיכל רוזין – נגד

מנסור עבאס: האם יש חברי כנסת שלא הצביעו ומעוניינים להצביע?

מנסור עבאס: ההצבעה תמה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי.

מנסור עבאס: 64 חברי כנסת נגד, 50 בעד.

מנסור עבאס: אני קובע שהצעת החוק המוצמדת של חבר הכנסת ישראל אייכלר לא התקבלה.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/158/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (הגבלת עמלת פירעון מוקדם של הלוואה לדיור), התשפ"א–2021, של חבר הכנסת שלמה קרעי וקבוצת חברי הכנסת.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת שלמה קרעי, עשר דקות.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי בנימין נתניהו, ראש הממשלה בעבר ובעתיד, בעזרת השם, אדוני היושב-ראש, ממשלת השינוי והריפוי מגלה את פרצופה האמיתי: זו ממשלת שחיתות והונאה; ממשלה של אילי ההון; ממשלת ג'ובים לחבר'ה מהשכונה; ממשלה שהחליטה להילחם מלחמת חורמה באזרחים כדי לפנק עוד ועוד את הטייקונים; בעד הבנקים ונגד האזרחים.

שלמה קרעי: זו ממשלה, אדוני היושב-ראש – ואני מאוד מקווה שאתה לא תצטרף אליה בהצבעה הזאת – שבחרה להמשיך ולמלא את כיסם של אילי ההון בבנקים במיליארדי שקלים בכל שנה על חשבון הזוגות הצעירים ומעמד הביניים הקורס.

שלמה קרעי: רק בשבוע שעבר הצגתי כאן מעל הדוכן חלק קטן מהדוחות הכספיים של הבנקים לשנת הקורונה.

שלמה קרעי: הם באו במסכנות בתחילת המשבר, אמרו שהם הולכים להפסיד ושהם צריכים עזרה ולא יכולים אפילו לבוא לקראת הציבור ולהוריד במעט את הריבית דריבית שהם גובים על דחיית תשלומי המשכנתה.

שלמה קרעי: בדוחות הכספיים שלהם ראינו את הרווח הנקי במיליארדים בשנת הקורונה, ואם מתקנים את תכנוני הדוחות שהם עשו באמצעות הפרשות עודפות להפסדי אשראי, מגלים שהם הרוויחו בשנת הקורונה יותר מאשר בכל שנה רגילה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, הזוגות הצעירים ומעמד הביניים זועקים לעזרה.

שלמה קרעי: מאות אלפי מובטלים שהיו – יצאו נגדם.

שלמה קרעי: אנשים לא גומרים את החודש ונאלצו לדחות תשלומי הלוואות, והבנקים עשו קופה על חשבון כולנו.

שלמה קרעי: יתרה מזו, המדינה עוד נתנה, בגלל התחנונים והמסכנות שלהם, מיליארדים ללא ריבית, והם השתמשו בהם כמכפיל רווח ולא כסיוע לחלשים.

שלמה קרעי: ואתם, ממשלה של שבעים ועשירים, מחליטים להתנגד להצעת החוק הזאת שאני מביא כאן?

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: מילא, אני יכול להבין שהפריפריה והחלשים לא מעניינים אתכם, כדי לפעול באופן אקטיבי לטובתם – כי הרי לא ג'ובים לחבר'ה זה לא מעניין – אבל להתנגד באופן אקטיבי לפעולות לטובת האזרחים?

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: מה עשו לכם רע הזוגות הצעירים ומעמד הביניים, שבסך הכול רוצים תחרות בשוק?

שלמה קרעי: מדוע אתם נגד תחרות אמיתית שתערער סוף-סוף את המונופול הבנקאי?

שלמה קרעי: ברשותכם, אני רוצה לתת קצת רקע למי שלא יודע על מה מדובר.

שלמה קרעי: שוק המשכנתאות כיום נחשב לשוק חצי מונופוליסטי, בגלל מיעוט השחקנים בו.

שלמה קרעי: התחרות היחידה הקיימת לכאורה היא בעת לקיחת המשכנתה – וגם זה לא מדויק.

שלמה קרעי: בחודשים האחרונים, מאז שביטלתי בשיתוף פעולה עם המפקח על הבנקים יאיר אבידן את מגבלת שליש הפריים, התוודענו לכך, אדוני היושב-ראש, שהבנקים עשו יד אחת והעלו את מרווחי הריבית תוך שימוש לרעה בכוח שלהם.

שלמה קרעי: הם פגעו בטובת הציבור באמצעות דריסה מונופוליסטית ודיכאו את התחרות באופן משמעותי, כאילו יש כאן רק בנק אחד בישראל.

שלמה קרעי: אם בעת לקיחת המשכנתה התחרות היא בדיחה עצובה, תארו לעצמכם מה קורה כאשר רוצים להיכנס לתחרות תוך כדי אורך חיי המשכנתה.

שלמה קרעי: זוג צעיר נדרש לשלם עשרות אלפי שקלים קנס כדי למחזר את המשכנתה וליהנות קצת מהתחרות שבשוק.

שלמה קרעי: כדי לחסום את התחרות הבנקים מחייבים אותם בכל הרווחים העתידיים שהם ציפו להרוויח ב-20 השנה הבאות.

שלמה קרעי: למעשה, הבנקים משעבדים את הזוגות הצעירים למסלול היקר שהם בחרו לעצמם בתחילת הדרך, בלי שום יכולת לשפר עמדה לאורך כל חיי המשכנתה.

שלמה קרעי: העמלה הזאת היא החסם העיקרי לתחרות בשוק המונופוליסטי ממילא הזה.

שלמה קרעי: אני רוצה לתאר לכם, כדי שתבינו, לסבר את האוזן עד כמה מושחתת העמלה הזאת שאתם הולכים להתנגד לביטול שלה.

שלמה קרעי: ההיסטוריה של העמלה הזאת: העמלה הזאת נקבעה בראשיתה כפיצוי על עלויות גיוס, והפכה למכונה משומנת להדפסת שטרות לאילי ההון.

שלמה קרעי: אני רוצה להציג לכם את ההיסטוריה.

שלמה קרעי: בשנת 1981 – תקופה של שוק משוגע ושינויי ריבית קיצוניים – נגיד בנק ישראל קובע בצו עמלת פירעון מוקדם בשיעור של כמה חודשי ריבית; כמה חודשי ריבית – סכום לא גבוה מאוד.

שלמה קרעי: בשנת 1989 הריבית מתייצבת על 5%, וכדי לשפות על עלויות גיוס – לא על רווחים עתידיים – נקבעת עמלה בהלוואות צמודות בלבד ובאופן של הפרשי הריביות.

שלמה קרעי: בהמשך, כבר שנה לאחר מכן, הכנסת והממשלה מנסים לבטל את העמלה הזאת – לפני 30 שנה.

שלמה קרעי: הממשלה באה ואמרה – אני אקריא לכם מה אמרו כאן בממשלה.

שלמה קרעי: בא שר הכלכלה דאז, בתגובה על הצעת החוק של חבר הכנסת פורז, ואמר: "בעניין הזה של הרעיון לבטל את עמלת הפירעון המוקדם יש משום התפרצות לדלת פתוחה.

שלמה קרעי: היוזמה הזו בהחלט עולה בקנה אחד עם החלטת הממשלה".

שלמה קרעי: אבל גם אז באו הבנקים ובאו כל מיני לוביסטים וניסו להגיד: לא עכשיו, כן עכשיו; אנחנו לא נוכל; אנחנו נקרוס; יש לנו עלויות גיוס מאוד גבוהות.

שלמה קרעי: באו לקראתם, ולכן רק צמצמו את הפיצוי על עלויות גיוס למקסימום ריבית של 7.5%.

שלמה קרעי: אבל בהמשך הם התרגלו.

שלמה קרעי: יש להם אווזה שמטילה ביצי זהב, אז למה לא להמשיך?

שלמה קרעי: ב-2002 קבעו שזה חל על כל הלוואות המשכנתה, גם אלה שאינן צמודות, ולא רק על המשכנתאות הצמודות, וכן הלאה וכן הלאה.

שלמה קרעי: מדובר כאן בעמלה שלמעשה מחייבים את הלקוח לשלם.

שלמה קרעי: הרי מה קורה כשאתה בא לקחת משכנתה?

שלמה קרעי: אם אתה לקוח מסוכן, נותנים לך ריבית גבוהה יותר; אם אתה לקוח חסר סיכון, הריבית נמוכה.

שלמה קרעי: אבל ביום שאתה פורע את המשכנתה, אתה בוודאי לא חסר סיכון, אתה בוודאי לא מסוכן יותר – אתה פורע, משלם מזומן.

שלמה קרעי: אבל מה הבנק עושה?

שלמה קרעי: לוקח גם את הריבית של הסיכון שלך 20 שנה קדימה, מהוון את זה, ואתה משלם 40,000 שקל קנס.

שלמה קרעי: זו שחיתות.

שלמה קרעי: זו חוצפה שלא הייתה כדוגמתה, והעניין הזה צריך להיפסק.

שלמה קרעי: מפאת קוצר הזמן, אני לא אתן כאן את חישובי המספרים, אבל במכתב ששלחו חוקרים מהטכניון ואוניברסיטת תל אביב בשנת 2012 – תשמע, אדוני השר – קבעו החוקרים כי יש לבטל באופן מוחלט את העמלה הזאת ולפתוח את השוק לתחרות.

שלמה קרעי: גם אברהם פורז בא במליאת הכנסת ואמר להם: תראו, כשבן אדם בא לפרוע פירעון מוקדם, אומרים לו: לא זו בלבד ששילמת כמה שנים ריבית עושק, עכשיו תשלם לנו פיצוי שמגלם את הרווח שהבנק רוצה להרוויח והוא מפסיד אותו בגלל שאתה פרעת פירעון מוקדם.

שלמה קרעי: באו הבנקים ואמרו: יש לנו עלויות גיוס, זה הכול רק עלויות גיוס, ואמרנו להם – ככה אומר אברהם פורז לפני 30 שנה:

שלמה קרעי: בואו תוכיחו לנו את המקורות שלכם.

שלמה קרעי: תראו לי שבאמת לקחתם גם אתם פיקדונות, נתתם בריביות מאוד גבוהות.

שלמה קרעי: אבל הבנקים לא הביאו שום הוכחה.

שלמה קרעי: גם חבר הכנסת יואב קיש, שהגיש בעצם את הצעת החוק הזו במקור בכנסת העשרים – אני כתבתי את ההצעה והוא סייע לי כאן כדי להביא אותה ביחד, להוביל אותה – ביקש הוכחות – –

מנסור עבאס: חברת הכנסת אמילי, את יכולה לשבת בצד השני, בבקשה?

שלמה קרעי: – – והם לא היו מוכנים לתת לו.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, הבנקים מוסיפים חטא על פשע, ואפילו שיש להם הלוואה שיש בתוכה שני מסלולים – אחד עם הפרשים לטובת הלקוח ואחד לטובת הבנק – את מה שלטובת הלקוח הם מאפסים ומה שלרעת הלקוח הם גובים.

שלמה קרעי: חברים, הצעת החוק הזו אושרה פה אחד בכנסת העשרים לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הכלכלה.

שלמה קרעי: על הצעת החוק המקורית חתמו רבים מחברי הקואליציה הנוכחית, כמו יושב-ראש הכנסת מיקי לוי, שהיה גם שותף פעיל יחד איתי, יפעת שאשא ביטון, מירב בן ארי, מרב מיכאלי, מיכל רוזין, עודד פורר – חברי כנסת שהסכימו ורצו שההצעה הזו תעבור ואישרו אותה גם לקריאה שנייה ושלישית – אבל כאן הממשלה כנראה מתנגדת.

שלמה קרעי: אני מאוד מקווה שהממשלה תחזור בה מהעניין הזה.

שלמה קרעי: בכל מקרה, אנחנו באופוזיציה נמשיך לפעול למען הציבור, ולא רק לטובת הג'ובים והמתנות לחבר'ה, שהממשלה הזו עושה.

מנסור עבאס: תודה.

שלמה קרעי: אני קורא לכם – אני מסיים, אדוני היושב-ראש – חבריי משני צדי המתרס:

שלמה קרעי: תמכו במאבקם של אנשי העמל מול דורשי העמלה.

שלמה קרעי: אל תיתנו לעשירים להתעשר בלי גבול על חשבון העניים המתרוששים עוד ועוד, ברוח דברי הנביא ישעיה: "חזקו ידים רפות וברכים כשלות אמצו".

שלמה קרעי: עלינו לשאוף לכך, חברים, שבסופו של התהליך הפירמידה הכלכלית הישראלית תשרת את כלל הציבור ולא את אליטת ההון בלבד.

שלמה קרעי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה קרעי.

שלמה קרעי: שלמה.

מנסור עבאס: סליחה, שלמה.

מנסור עבאס: ישיב השר במשרד האוצר חמד עמאר.

מנסור עבאס: עשר דקות.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת קרעי, אתה אמרת שהחלטתם להתנגד.

חמד עמאר: אני דיברתי איתך לפני רבע שעה.

חמד עמאר: ביקשתי ממך לדחות את זה בחודש ימים.

שלמה קרעי: אחרי החגים.

שלמה קרעי: חודש זה אחרי החגים.

חמד עמאר: אני ביקשתי לדחות את זה בחודש ימים.

שלמה קרעי: חודש זה אחרי החגים.

חמד עמאר: אבל אני רוצה להזכיר לך, אתה כאן דיברת ותקפת ואמרת, אבל אתה שוכח שאתה 12 שנה היית בקואליציה.

חמד עמאר: אתה שוכח שבממשלה הקודמת יכולת לקדם את זה ולעשות את זה.

שלמה קרעי: זו הצעה – – –

חמד עמאר: ואני אמרתי לך שאנחנו בוועדת שרים לא אמרנו: נתנגד; אמרנו: נדחה את זה בחודש – –

שלמה קרעי: לאחרי החגים.

חמד עמאר: – – נשב, ואני הצעתי לך עכשיו.

חמד עמאר: אני עוד פעם מציע לך: אנחנו לא החלטנו בוועדת שרים להתנגד, אבל ברגע שאין החלטה בוועדת שרים – העמדה שלנו היא להתנגד.

חמד עמאר: אני אומר לך עוד פעם: בוא נדחה את זה בחודש, נשב, נדבר ונקדם את הצעת החוק ביחד.

שלמה קרעי: – – –

חמד עמאר: זה מה שאני מציע לך, ועוד פעם אומר לך – – –

שלמה קרעי: בואו תעבירו בטרומית ונדון בוועדה.

חמד עמאר: בוא, אני אומר לך, אנחנו לא דנו בזה.

חמד עמאר: כל עוד ועדת שרים לא דנה בזה והחליטה לדחות את זה בחודש, אני לא יכול להעביר את זה אפילו בטרומית.

שלמה קרעי: אבל הכנסת – – –

חמד עמאר: אני מציע לך, אני עוד פעם אומר לך: בוא נשב.

חמד עמאר: בוא נדחה את זה בחודש.

חמד עמאר: בתקופה הזאת נשב, נדון, נביא את זה אחרי זה.

חמד עמאר: זו ההצעה שלי.

חמד עמאר: אם אתה רוצה להביא את זה להצבעה, התשובה שלי לקואליציה היא להצביע נגד.

חמד עמאר: לכן, אני אומר לך עוד פעם: לא הייתה בוועדת שרים התנגדות להצעה שלך, הייתה החלטה לדחות את זה בחודש.

שלמה קרעי: חודש זה אומר אחרי החגים ואחרי התקציב.

חמד עמאר: אתה בא ואומר לי אחרי החגים, ומתחיל לעשות חישוב, ואני אומר לך: בוא נדחה את זה בחודש, ובחודש הזה נדון.

שלמה קרעי: תן לבנקים להמשיך להשפיע.

חמד עמאר: בחודש הזה נדון.

חמד עמאר: אם אתה רוצה להגיע לתוצאה – – –

שלמה קרעי: אין במליאה עוד חודש.

חמד עמאר: זו החלטה שלך.

חמד עמאר: אם אתה לא רוצה – הצעת החוק שלך לתיקון פקודת הבנקאות (הגבלת – – –

בצלאל סמוטריץ': מה אכפת לך?

בצלאל סמוטריץ': זו החלטה שלך.

מירב בן ארי: – – – עוד חצי שנה.

חמד עמאר: אנחנו יכולים עכשיו להוריד את זה, ואז יש לך שישה חודשים.

חמד עמאר: אני אומר לך, אם הצעת החוק שלך לא עוברת עכשיו, אתה תצטרך לחכות שישה חודשים.

חמד עמאר: אני בא ואומר לך: בוא תדחה את זה בחודש, בוא נשב נדבר.

חמד עמאר: בוא נשב ונדבר.

שלמה קרעי: – – – זה אומר אחרי החגים.

חמד עמאר: אם אתה רוצה – אתה דיברת על המשפחות – –

מירב בן ארי: אבל יש לפני.

שלמה קרעי: אז תצביעו – – –

חמד עמאר: – – על הקשיים – – –

בצלאל סמוטריץ': עמאר, תציע לו שבועיים.

בצלאל סמוטריץ': מה יש לך להפסיד?

בצלאל סמוטריץ': מקסימום יעלה בעוד שבועיים, אם לא תגיעו להסכמה.

מירב בן ארי: גם יש לפני.

בצלאל סמוטריץ': הרי הוא לא רוצה את הפגרה, כי אז זה בעוד ארבעה חודשים.

שלמה קרעי: חודש זה אומר אחרי החגים.

חמד עמאר: אז בוא נדחה את זה.

חמד עמאר: תשמע, אחרי החגים – בוא במקום חודש שלושה שבועות.

חמד עמאר: אם לא – אני אענה לך.

חמד עמאר: אני אומר לך: שלושה שבועות זה לא נותן את החגים.

שלמה קרעי: זה פגרה.

חמד עמאר: הפגרה מתחילה ב-8 באוגוסט.

חמד עמאר: יש לך שלושה שבועות דיונים כאן.

חמד עמאר: אתה תחליט.

חמד עמאר: אם אני מתחיל, אז – – – אתה לא רצית – – –

אוריאל בוסו: שבועיים.

חמד עמאר: אמרתי לו שלושה שבועות.

חמד עמאר: שבועיים אני לא יכול.

חמד עמאר: שבועיים אני לא יכול.

חמד עמאר: אני רוצה להביא את זה לפני החגים – זה שלושה שבועות.

חמד עמאר: יבוא לפני החגים.

חמד עמאר: הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (הגבלת עמלת פירעון מוקדם של הלוואה לדיור), התשפ"א–2021, של חבר הכנסת שלמה קרעי ואחרים, פ/158 – אדוני היושב-ראש, אני רואה אותך הרבה כאן.

מנסור עבאס: כן.

חמד עמאר: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לדחות את המשך הדיון בחודש.

חמד עמאר: זה מה שהחלטנו.

חמד עמאר: לא החלטנו להתנגד, החלטנו לדחות את זה בחודש, ואני הייתי שם גם בוועדת שרים לחקיקה.

חמד עמאר: התקנון לעבודת הממשלה קובע כי בהצעת חוק פרטית שתובא לדיון במליאת הכנסת וטרם נקבעה לגביה עמדה על ידי ועדת השרים לענייני חקיקה תהיה עמדת הממשלה להתנגד.

חמד עמאר: בהיעדר עמדה כאמור, הממשלה תתנגד להצעת החוק.

קריאה: תרשום.

קריאה: תרשום.

חמד עמאר: מוצע לקבוע כי בנק לא יגבה עמלה בשל פירעון מוקדם של הלוואה לדיור אלא ב-12 החודשים הראשונים מעת נטילת ההלוואה או משכון דירת מגורים, לפי העניין.

חמד עמאר: מוצע להחיל את הוראות התיקון על כל פירעון מוקדם של הלוואה לדיור, כולל הלוואות לדיור שניתנו לפני תחילת ההסדר המוצע.

חמד עמאר: אגף התקציבים מתנגד לקידום הצעת החוק מהטעמים הבאים: לפי סעיף 4(2) לצו הבנקאות (פירעון מוקדם של הלוואה לדיור), התשס"ב–2002, עמלת פירעון מוקדם מושתתת על הלוואות לדיור בריבית קבועה בלבד.

חמד עמאר: זאת, משום שבעת מתן ההלוואה לדיור בריבית קבועה, שני הצדדים מקבלים ודאות עבור תנאי ההלוואה: מצד אחד, הלקוח מקבל ודאות בנוגע לריבית שתשולם עבורה; מצד שני, הבנק מבטיח את הרווח מההלוואה.

חמד עמאר: אם יתאפשר ללקוחות שלקחו הלוואה לדיור בריבית קבועה פירעון מוקדם ללא עמלה, תישלל מצד הבנק הוודאות שממנה הוא נהנה כיום.

חמד עמאר: על מנת לפצות על אובדן הוודאות ותוספת הסיכון, הבנק יתמחר את ההלוואה לדיור בריבית גבוהה יותר.

חמד עמאר: לפיכך, צפוי כי ביטול עמלת פירעון מוקדם יוביל לייקור ההלוואות לדיור הניתנות כיום.

חמד עמאר: ביום 21 ביוני 2020 – אני חושב שזה היה בתקופה שלך, כשהיית יושב-ראש ועדת הכספים; חבר הכנסת גפני, אצלך התקיים הדיון ב-21 ביוני 2020 – היה דיון אצלך בוועדה.

חמד עמאר: הצעת החוק עלתה בוועדת שרים לחקיקה, והוועדה החליטה כי המשך הדיון בהצעת החוק יידחה בחודש – הינה, גם קודם נתנו לך חודש של הידברות.

חמד עמאר: לא רק אנחנו ביקשנו חודש.

יואב קיש: יש פגרה.

יואב קיש: נו, אל תהיה מצחיק.

יואב קיש: לפני הפגרה.

חמד עמאר: חודש לצורך הידברות בין המציע למשרד האוצר ולבנק ישראל.

יואב קיש: שבועיים.

שלמה קרעי: הם כבר עשו לנו את זה בכנסת העשרים.

חמד עמאר: בהתאם לכך – –

יואב קיש: שבועיים.

יואב קיש: שבועיים אפשר.

חמד עמאר: – – ההסכמות של המציע עם בנק ישראל נגעו לתיקון שעל פיו יש מקום לאפשר מסלולים שונים להלוואות לדיור על מנת שהלקוחות יוכלו לבחור את מסלול ההלוואה בהתאם להעדפותיהם.

שלמה קרעי: מסלולים שונים זה עבודה בעיניים.

חמד עמאר: אני הצעתי לדחות את זה בחודש ואתה לא הסכמת – – –

יואב קיש: שבוע, שבועיים.

חמד עמאר: ואני חושב שאתה כאן – –

שלמה קרעי: מסלולים שונים זה עבודה בעיניים.

חמד עמאר: – – גוזר שאותם אנשים שיכולים – – –

שלמה קרעי: מסלולים שונים זה עבודה בעיניים.

חמד עמאר: אתה גזרת על אותן משפחות קשות יום שרוצות – –

שלמה קרעי: מסלולים שונים זה עבודה בעיניים, אדוני השר.

חמד עמאר: – – לשלם את כל ההלוואה.

שלמה קרעי: זה צחוק.

שלמה קרעי: זה צחוק.

חמד עמאר: זו ההחלטה שלך.

חמד עמאר: תודה.

דוד אמסלם: סגן השר, אנחנו אשמים תמיד.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

שלמה קרעי: אחר כך הצבעה שמית, בבקשה.

מנסור עבאס: ביקשו גם אנשים – – –

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני למעלה מ-30 שנה, במצב של שוק קיצוני, נקבעה בחוק עמלה אנטי-ליברלית שמשמשת את הבנקים מאז כאווזה המטילה ביצי זהב, ללא שום הצדקה כלכלית.

שלמה קרעי: ברור לכול כי בזמן התהוותה של העמלה הזו הטענה העיקרית שהושמעה מפי הבנקים הייתה כי העמלה באה לפצות אותם כנגד מקורות שלקחו בריביות מאוד גבוהות ולטווחים מאוד ארוכים.

שלמה קרעי: למרות זאת, בשנת 1993 החליטו להגביל את הריבית לחישוב ההיוון וקיצצו אפילו בפיצוי על עלויות גיוס, עלויות גיוס, אבל אף אחד לא חלם שזו תהיה אווזה המטילה ביצי זהב לבנקים.

שלמה קרעי: אף אחד לא שיער שהבנקים יעשו בזה שימוש כדי לשפות את עצמם על רווחים עתידיים.

שלמה קרעי: זו פשוט כניעה מוחלטת, אדוני השר, לעושק ולשחיתות.

שלמה קרעי: על פי הערכת הפיקוח על הבנקים, מדובר ברווח נקי של כ-300 מיליון שקלים בשנה מהעמלה הזאת.

שלמה קרעי: אלוהי הכסף והזהב.

שלמה קרעי: אלוהי השחיתות והנהנתנות.

שלמה קרעי: לממשלה הזו, שהולכת עם אילי ההון, אדוני היושב-ראש – וזה ללכת עם אילי ההון: להגיד שאנחנו ניתן מסלול אחר זה עבודה בעיניים; לדחות בחודש, לאחרי הפגרה, לאחרי החגים, זה לעשות צחוק מהציבור.

שלמה קרעי: לממשלה הזו, שעושקת את הציבור ויוצאת נגד החלשים, נגד מעמד הביניים ונגד הזוגות הצעירים, אני רוצה להקריא מתוך הפטרת השבוע, הפטרת חזון של ערב תשעה באב: "שמעו דבר ה' קציני סדֹם האזינו תורת אלהינו עם עמֹרה – – – למדו היטב דרשו משפט אשרו חָמוֹץ" – חמוץ זה נגזל; תצילו את הגזול מייד זה שמבקש לעשוק אותו – "שפטו יתום ריבו אלמנה – – – שריך סוררים וחברי גנבים כֻּלו אֹהב שֹׁחד ורֹדף שלמֹנים יתום לא ישפֹּטו וריב אלמנה לא יבוא אליהם".

שלמה קרעי: אתם – אדוני השר, חבריי – אתם ממשלה שמקריבה את הזוגות הצעירים כקורבן על מזבח הזהב שהבנקים נאחזים בקרנותיו.

שלמה קרעי: תתביישו לכם.

שלמה קרעי: מירב בן ארי, יפעת שאשא ביטון, אתם נבחרתם על הדגל של יוקר תשלומי הדיור.

שלמה קרעי: אתם עכשיו נותנים יד לבנקים להרוויח עוד מיליארדים – – –

מירב בן ארי: אז למה אתה לא דוחה את זה?

שלמה קרעי: כי זה שקר, כי הם רוצים – – –

מירב בן ארי: הציעו לך לדחות.

שלמה קרעי: לא, אנחנו מכירים את זה.

שלמה קרעי: זה כבר – – –

מירב בן ארי: מה זה מכירים?

שלמה קרעי: זה כבר אושר לקריאה שנייה ושלישית בכנסת העשרים.

שלמה קרעי: את חתמת.

מירב בן ארי: לא דיברת עם אף אחד.

שלמה קרעי: אני יודע, הוא כבר אמר – רוצים להוסיף מסלול.

שלמה קרעי: זה שקר.

גלעד קריב: מה הממשלה שלך עשתה עם הבנקים?

שלמה קרעי: אנחנו אישרנו לקריאה שנייה ושלישית בכנסת העשרים.

שלמה קרעי: אילת שקד חסמה את זה.

מירב בן ארי: נו – – –

שלמה קרעי: את היית חתומה על החוק.

שלמה קרעי: כן.

מירב בן ארי: לא היינו ביחד באותה כנסת בכלל.

שלמה קרעי: אצל יואב קיש – יואב קיש הגיש את החוק בשמי.

שלמה קרעי: אני הייתי מחוץ לכנסת.

מנסור עבאס: כן, חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה לסיים.

קריאה: – – –

שלמה קרעי: רגע.

שלמה קרעי: השר מאיר כהן, אתה יוצא נגד תושבי דימונה.

שלמה קרעי: מיכאל ביטון, אתה יוצא נגד תושבי ירוחם, נגד הזוגות הצעירים.

שלמה קרעי: מאיר יצחק הלוי – – –

קריאות: – – –

שלמה קרעי: מאיר יצחק הלוי, אתה יוצא נגד תושבי אילת – – –

קריאה: 12 שנים – – –

שלמה קרעי: הם צריכים את העזרה שלך מול הבנקים.

שלמה קרעי: אל תצאו נגד הציבור שבחר בכם.

שלמה קרעי: הבנקים לא בחרו בכם.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

שלמה קרעי: תתביישו לכם.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה שמית, גם לפי בקשת הממשלה וגם לפי בקשת האופוזיציה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי מזכירת הכנסת.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, חברות הכנסת, נא לעזור לנו לנהל את ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד סעיד אלחרומי – נגד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזמי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד טטיאנה מזרסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – נגד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

מנסור עבאס: מזכירת הכנסת תקרא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת יאיר גולן – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד עופר כסיף – בעד מיקי לוי – נגד פטין מולא – אינו נוכח בנימין נתניהו – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מנסור עבאס: האם יש חברי כנסת, חברות כנסת, שלא הצביעו ומעוניינים להצביע?

מנסור עבאס: ההצבעה תמה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי.

מנסור עבאס: להלן תוצאות ההצבעה: 59 חברי כנסת נגד, 55 בעד.

מנסור עבאס: אני קובע שהצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות של חבר הכנסת שלמה קרעי לא התקבלה.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/717/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום – הצעת חוק סיוע לנפגעי האסון הלאומי בהר מירון התשפ"א–2021, של חבר הכנסת יעקב אשר.

מנסור עבאס: יעלה וינמק חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה רבה על ניהול הישיבה הטוב.

משה גפני: מה התוצאה?

איתן גינזבורג: 59 נגד, 55 בעד.

איתן גינזבורג: החוק לא עבר.

משה גפני: הרשימה המשותפת הצביעה איתנו.

איתן גינזבורג: אדוני, זו התוצאה, לא פירטתי מי הצביע איך.

איתן גינזבורג: אבל בוא נשמע את חבר הכנסת יעקב אשר, שינמק את ההצעה.

איתן גינזבורג: אדוני, עשר דקות מלאות לרשותך.

תודה רבה.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר חמד, בשנת 2001 התרחש אסון ורסאי, שגבה קורבנות, אסון לאומי שקרה כאן בארץ.

כמה חודשים לאחר האסון הוגשה הצעת חוק שיזם חבר הכנסת רוני מילוא, שקיבלה – שהצטרפו אליה מכל סיעות הבית.

אפי אושעיה, יגאל ביבי, מוחמד ברכה, חבר הכנסת גפני – הנציג היחיד שנשאר עוד מאז – –

איימן עודה: אנחנו תומכים בהצעה שלכם.

תודה.

– – יעל דיין, דוד לוי, מוסי רז – אתה חתום על הצעת חוק של ורסאי, האסון בוורסאי, הפיצויים למשפחות – יוסי שריד, רומן ברונפמן, כל קצוות הבית.

קטי קטרין שטרית: פעם היה להם מצפון.

המטרה של החוק – אני מקריא מדברי ההסבר:

הצעת החוק באה להבטיח פיצוי לנפגעי האסון אשר לא יוכלו לקבלו בכיסוי ביטוחי.

אני מוסיף כאן שעד היום יש משפחות שעדיין מתנהלות בבית המשפט, מאסון ורסאי.

חלקן קיבלו את הפיצויים בתביעות אזרחיות.

הצעת החוק הזו של רוני מילוא עברה, ובתקופה הראשונה, עד שקיבלו את הפיצויים דרך בתי המשפט, הם קיבלו פיצוי מהמדינה.

הצעת חוק טובה ונכונה.

עכשיו בואו נלך לכנסת של ימינו, לממשלה של ימינו.

רק לפני חודשיים סחרתם בדמם של ההרוגים.

הבאתם את הוועדה הממלכתית, ועדת החקירה הממלכתית, לישיבה הראשונה, ואמרתם, ואני אצטט: "בנט: זהו אחד האסונות הגדולים – – – ליבנו דואב – – – על עשרות ההרוגים, ליבנו עם המשפחות האבלות".

בנימין גנץ: יש לנו "חוב מוסרי וערכי למשפחות".

יאיר לפיד: "אני עוקב בדאגה, כאב וחרדה אחר האסון הנורא שאירע בעת ההילולה".

גדעון סער: יש לנו חוב למשפחות.

אתם באמת, חברי הממשלה, יש לכם חוב למשפחות.

המדינה בעלת חוב למשפחות הללו.

אפילו אביגדור ליברמן – אני מצטט: "מדובר במאמץ משותף שלי ושל שר הביטחון – – –" – על ועדת החקירה הממלכתית – "בסוגיה חשובה, שתעשה צדק עם המשפחות".

המשפחות האלה לא רוצות רק צדק, הן גם צריכות סיוע.

אחת האימהות של אחד ההרוגים באסון כתבה לי שחייבים לתת את הדעת על משפחות הנפגעים: אני אימא, ויש לי עוד חמישה ילדים חוץ מהילד שנהרג שנפגעו קשות נפשית מהאסון הזה.

היא הפסיקה לעבוד, הבית קורס, והממשלה הרעה הזאת דוחה את זה לעוד חודש.

בן שכול כותב לי: אבא שלי היה גר בשכירות – ונהרג – אין לנו בית, אין פרנסה – ותקשיבו טוב: הקהילה החרדית במקום שבו אנחנו גרים אספו בשבילנו עשרות אלפי שקלים.

הוא פונה: תעשו משהו בשבילנו, חרב עלינו עולמנו.

ואתם, הממשלה, שכדי להכות בציבור החרדי השתמשתם במשפחות האלה, אתם דוחים את זה בחודש?

איך אתם לא מתביישים, גדעון סער, אילת שקד, בנט?

45 ההרוגים האלה הם קורבנות של ההזנחה, הזנחה של המדינה, שהזניחה את המקום הזה במשך שנים.

הנפגעים האלה הם הקורבנות הדוממים, הנפשיים, של אסון מירון.

אני אתן לכם רשימה חלקית, בלי שמות: בן 37 מביתר עילית, אב לעשרה ילדים; בן 28 מגבעת שמואל, זוג צעיר, שלושה ילדים; אב לחמישה ילדים; אבל לתשעה ילדים; בחור בן 22, אב לילד בן שנה, וכן הלאה וכן הלאה.

האנשים האלה נפגעו באסון הזה, האנשים האלה יכולים לקבל את הסיוע והמזור של המדינה בתקופה הזאת, כי הם לא יראו פיצויים אולי עוד 10 או 15 שנים דרך בתי המשפט.

אני לא מבין את הצביעות ואת הרוע.

אני רוצה לציין, אדוני היושב-ראש, שחתומים איתי פה על הצעת החוק הזאת חברי כנסת מכל המפלגות.

יוליה מלינובסקי מישראל ביתנו חתמה איתי על החוק הזה; מתן כהנא, שר הדתות, כשהוא עוד לא היה שר דתות, חתם איתי על הצעת החוק הזאת; זאב אלקין חתום על הצעת החוק הזאת; תמר זנדברג.

ואתם מגיעים לוועדת השרים ודוחים את זה בחודש, בלב של אבן, בחוסר רגישות מינימלית.

ודאי יעלה לפה אחר כך מי שיעלה לענות ויספר שעובדים על הצעת חוק ממשלתית ועובדים על הצעת חוק כזאת או אחרת.

ביקשו ממני מהממשלה לפני ועדת שרים אם אהיה מוכן לדחות את זה בשבועיים.

אמרתי: שבועיים – לא, אבל בשבוע אני מוכן לדחות, בהסכמה.

ואז אני מקבל את התוצאות של ועדת שרים – חודש.

למה?

ככה.

המדינה שילמה באסון צפית שהיה.

מישהו מהבית הזה התנגד?

למה דמם של האנשים האלה הוא הפקר?

זה אסון לאומי.

הצעת החוק שלי היא העתק מדויק של הצעת החוק של ורסאי.

מדויק.

זה לא מתנות לחרדים.

אבל כשאנחנו, אדוני היושב-ראש, נמצאים בתקופה שבה עומד שר אוצר ואומר – אתה יודע, יש כאלה אנשים שאוהבים לעשות טוב.

אחמד, יש אנשים שרוצים להיטיב עם מישהו, אז הם מיטיבים – הם עוזרים למישהו, למשהו, לנושא שחשוב להם.

יש אנשים שמיטיבים רק אם הם יודעים שההטבה הזאת תעשה רע למישהו אחר, והדוגמה הקלאסית בימים האחרונים, אדוני היושב-ראש: שר האוצר מוכן לטפל באלימות במשפחה.

הוא מוכן לתת 50 מיליון, אבל הוא מוכן לתת את זה – אתם יודעים למה?

לא בגלל שזה חשוב לו; אלימות אף פעם לא הפריעה לו.

יש איזה סיפור, משהו על ילד, אני לא יודע מה; לא, לא יפה להגיד את זה, אני מוחק את זה מהפרוטוקול.

אלימות אף פעם לא הפריעה לו, אבל הכיף שלו זה לבוא ולהגיד: אני אתן לכם את זה מהכסף של הילדים במעונות.

ביטן וביטון ידידי, תקשיב.

ייתנו כסף לאלימות במשפחה רק אם ייקחו את הכסף הזה מהמעונות, מהילדים, מהנשים העובדות.

אני כראש עיר – ואתה יודע את זה – פתחתי את מרכז ההכוון לתעסוקה הכי יפה בארץ, הכי מקצועי בארץ.

הצלחנו להגיע למצב שנשים יצאו לעבודות בשכר גבוה יותר בכל התחומים – בהייטק, בחשבונאות, בכל מה שאתם רוצים, לא רק מורות וגננות, ויש היום כמעט 80% תעסוקת נשים.

אז את זה רוצים להחריב?

ולא רק להחריב אלא להכות יוסי ביוסי – לבוא ולהגיד לציבור שלמשפחות שחוות אלימות, שזה לאו דווקא מהציבור החרדי – להגיד להם: אתם תקבלו את זה רק אם ניקח מהחרדים, מהילדים החרדים.

איזו צביעות, איזה רוע לב.

לא אכפת לכם מהמשפחות במירון.

לא היה אכפת לכם כלום חוץ מהכותרות שלכם.

ממשלה בלי לב, בלי נשמה ובלי מנדט מהעם הזה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אשר.

איתן גינזבורג: ישיב השר חמד עמאר, ואני מבקש מחברי הכנסת, בבקשה מכם, אם תוכלו להקפיד על עטיית מסכה, אנחנו נודה לכם.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת יעקב אשר, אני מציע – אתה יודע, בוועדת שרים לחקיקה הוחלט לדחות את זה בחודש, וזה אומר שאין עמדה – –

ספר את זה למי – – –

חמד עמאר: – – אין עמדה לוועדת שרים לחקיקה, וזה אומר שצריך להתנגד להצעת החוק.

– – –

חמד עמאר: אני מציע לך: בוא נדחה את זה בחודש.

בשום אופן.

הסכמתי לשבוע, הסכמתי – – –

קריאה: – – –

חמד עמאר: לא פטנט.

חמד עמאר: אם הצעת החוק, אנחנו רואים שבסופו של דבר היא הצעת חוק – אתה יודע וכולם יודעים שאנחנו מאמינים שצריך לפצות את אותן משפחות, אבל פה לכולם ברור וכולם יודעים: צריך להיות תיאום, לא בהצעת חוק.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק סיוע לנפגעי האסון הלאומי בהר מירון, התשפ"א–2021, של חבר הכנסת יעקב אשר ואחרים – ועדת שרים לענייני חקיקה החליטה לדחות את המשך הדיון בחודש.

חמד עמאר: התקנון לעבודת הממשלה קובע כי הצעת חוק פרטית שתובא לדיון במליאת הכנסת בטרם נקבעה עמדה לגביה בוועדת השרים לענייני חקיקה, העמדה תהיה להתנגד.

חמד עמאר: בהיעדר עמדה כאמור, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

חמד עמאר: מוצע, חבר הכנסת יעקב אשר, מוצע להקים ועדה ציבורית שתגבש אמות מידה והמלצות ביחס לאופן מתן הסיוע.

– – – זה החוק שלי, מה – – – אני לא קובע סכומים.

חמד עמאר: אז בוא תשמע, בוא תשמע.

חמד עמאר: אני איתך.

חמד עמאר: אנחנו חייבים לפצות את המשפחות האלה.

חמד עמאר: כולנו – ליבנו איתם.

חמד עמאר: אז בוא נדחה את זה בחודש.

חמד עמאר: עד אז תקום ועדה ציבורית, ואני יודע שעובדים על הנושא ועובדים על מתווה.

תגיש חוק.

חמד עמאר: מוצע להקים ועדה ציבורית שתגבש אמות מידה והמלצות ביחס לאופן מתן הסיוע, בהתחשב בין היתר במספר הנפגעים במשפחה, במידת הפגיעה של כל אחד מבני המשפחה ובמקורות ההכנסה של המשפחה, ועל בסיסן של ההמלצות יכין שר האוצר תוכנית סיוע.

חמד עמאר: סיוע כאמור יינתן מעבר לזכאות המגיעה.

– – – קצבאות ילדים.

שלא ייקח את זה.

חמד עמאר: סיוע כאמור יינתן מעבר לזכאות המגיעה לנפגע לפי כל דין.

חמד עמאר: עוד פעם: סיוע כאמור – אני מציע לך, כי אתה לא מקשיב לי – יינתן מעבר לזכאות המגיעה לנפגע לפי כל דין.

חמד עמאר: אגף התקציבים מתנגד לקידום הצעת החוק מהטעמים הבאים:

חמד עמאר: הצעת החוק האמורה מבוססת על חוק סיוע לנפגעי קריסת הרצפה באולמי ורסאי בשנת 2002 – –

דוד אמסלם: אולמי ורסאי.

חמד עמאר: מכיר, אני יודע.

חמד עמאר: אני מכיר, גם זוכר.

חמד עמאר: תאמין לי, אני זוכר.

חמד עמאר: גם את התמונות אני זוכר, תמונות מאוד קשות.

חמד עמאר: כולנו – – –

– – – חוק, זה אותו חוק – – –

חמד עמאר: אז בוא תשמע.

חמד עמאר: – – וקובעת את קבוצת האוכלוסייה שתהיה זכאית לסיוע באופן דומה לנוסח של חוק הסיוע לנפגעי ורסאי.

חמד עמאר: יחד עם זאת, מאפייני האסון במירון שונים משל האסון שהתרחש באולמות ורסאי, ולא ניתן להסתמך באופן ישיר על ההגדרות של חוק הסיוע לנפגעי ורסאי עבור חוק לסיוע לנפגעי האסון במירון.

אוריאל בוסו: – – –

חמד עמאר: לא, לא, לא.

אוריאל בוסו: הדם של החרדים פחות סמוק.

חמד עמאר: תשמע, אם הייתי – הייתי אומר לך.

חמד עמאר: תשמע, אני מדבר איתך באופן ישיר, אני מסתכל לך בעיניים, ואין קשר בין זה לזה.

חמד עמאר: בוא תשמע את כל התשובה ואז תבין.

חמד עמאר: בין היתר, אסון ורסאי התרחש במתחם סגור.

חמד עמאר: זה היה אסון במתחם סגור.

חמד עמאר: אותם אנשים אותרו, ידוע – – –

קטי קטרין שטרית: מה זה משנה אם סגור או פתוח – – – מוות זה מוות.

קריאות: – – –

חמד עמאר: – – – תחום וקטן, עם מוזמנים ידועים מראש, ואילו האסון במירון התרחש במהלך אירוע המוני שכלל מאות אלפי משתתפים.

אוריאל בוסו: – – –

חמד עמאר: אני לא שומע אותך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בוסו, תודה רבה על ההערה.

חמד עמאר: ואילו האסון במירון התרחש במהלך אירוע המוני שכלל מאות אלפי משתתפים.

קטי קטרין שטרית: מה זה משנה?

קטי קטרין שטרית: באמת.

חמד עמאר: הנוסח הנוכחי של החוק אינו תוחם את האוכלוסייה הנפגעת, ולכן צפוי להביא לחשיפה תקציבית גבוהה.

חמד עמאר: לכן – –

אוריאל בוסו: אנחנו יודעים כמה מתים יש – – –

חמד עמאר: – – נדרשת עבודת עומק על מנת לאפיין – –

קטי קטרין שטרית: התשובה היא כי המתים הם חרדים – – – זאת התשובה – – –

אוריאל בוסו: מה שאתה אומר זה לגבי מצב התכנון, ההיערכות.

אוריאל בוסו: אנחנו יודעים כמה מתים יש, כמה משפחות.

אוריאל בוסו: חמד, אנחנו מדברים איתך באמת.

חמד עמאר: זה לא מפריע לי בכלל.

קטי קטרין שטרית: בושה.

אוריאל בוסו: מה זה משנה כמה היו שם – חצי מיליון.

אוריאל בוסו: יודעים כמה מתים יש.

חמד עמאר: נדרשת עבודת עומק על מנת לאפיין ולתחום את האוכלוסייה שנפגעה הנדרשת לתוספת הסיוע, תוך מיקוד במשפחות הנפטרים בלבד.

חמד עמאר: כדי לגבש מענה מותאם תוך בחינת ההשלכות התקציביות והמשפטיות, מוצע כי משרד האוצר, בתיאום עם משרד המשפטים, יבצע עבודת מטה לבחינת הסוגיה האמורה ויגבש מתווה ייעודי.

חמד עמאר: עבודה זו תכלול, בין היתר – – –

אוריאל בוסו: – – – בזמן הפטירה – – – כסף, לאנשים לקבר – – – ועדת חקירה, עוד שלוש שנים לא נדע מה קורה שם אפילו – – –

חמד, עוד שנה יהיו בחירות – – –

ינון אזולאי: חמד, מתי?

חמד עמאר: אם ועדת השרים לחקיקה הייתה רוצה להתנגד, היא הייתה מתנגדת.

חמד עמאר: אנחנו לא התנגדנו לזה, אנחנו אמרנו: בואו, תנו חודש.

חמד עמאר: אנחנו עובדים על צוות.

אתם יכולים להתנגד, אתם הורגים את זה.

חמד עמאר: אני הייתי שם, לא מרחנו את זה.

חמד עמאר: דיברנו על זה – – –

קטי קטרין שטרית: – – – ועדת חקירה – – – אבל משפחות שרעבות לפת לחם זה לא מעניין, כי זה דם חרדי.

קטי קטרין שטרית: בושה.

קטי קטרין שטרית: בושה.

חמד עמאר: אני רוצה להזכיר לך, אתם הייתם בשלטון 12 שנים – –

קטי קטרין שטרית: מה הקשר?

קטי קטרין שטרית: האסון היה לפני כמה חודשים.

קריאות: – – –

חמד עמאר: – – ואתם כל הזמן באים וטוענים טענות שאני לא מצליח להבין.

קטי קטרין שטרית: האסון היה לפני כמה חודשים.

קטי קטרין שטרית: אתם לא מתביישים?

חמד עמאר: – – – לגבש מענה מותאם תוך בחינת – – –

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תנו לשר לסיים.

דוד אמסלם: כבוד השר, רציתי להזכיר לך שמתוך 12 שנים אתם הייתם איתנו 10 שנים.

קטי קטרין שטרית: שיגיד באומץ לב – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, אני לא חושב שאת יכולה להגיד לשר מה להגיד.

איתן גינזבורג: כשאת תעלי על הדוכן תגידי לו מה להגיד – – –

קטי קטרין שטרית: אני יכולה להגיד – – –

איתן גינזבורג: אבל הוא רוצה להגיד את דבריו, אז – – –

קטי קטרין שטרית: – – – מי שגנב את הממשלה – – –

איתן גינזבורג: אז תני לו להגיד את דבריו עכשיו.

דוד אמסלם: חמד, אתה היית איתנו 10 שנים – – –

חמד עמאר: אתה יותר ותיק ממני, או אנחנו נכנסנו ביחד.

דוד אמסלם: אחי, היית – – – אתה, הבוס שלך היה שר בממשלה, שר הביטחון – – – היה שר במגוון רחב של משרדים.

חמד עמאר: עד לפני שלושה חודשים – חודש – היית שר כאן, עומד, עונה לכולם וצועק.

דוד אמסלם: רציתי להזכיר לך שאתם הייתם איתנו.

קטי קטרין שטרית: – – – 53 מיליארד מצאתם – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חמד עמאר: כדי לגבש מענה מותאם תוך בחינת ההשלכות התקציביות והמשפטיות, מוצע כי משרד האוצר, בתיאום עם משרד המשפטים, יבצע עבודת מטה לבחינת הסוגיה האמורה ויגבש מתווה ייעודי.

חמד עמאר: עבוד זו תכלול, בין היתר, את הגדרת האוכלוסייה הנפגעת מבחינת מנגנונים – – –

– – – מה יש להגדיר אותם – – –

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת אשר.

קטי קטרין שטרית: איתן, לשלם לקבורה אין להם.

קטי קטרין שטרית: לקבורה.

קטי קטרין שטרית: לקבורה אין למשפחת צרפתי לשלם.

קטי קטרין שטרית: הם בחובות.

קטי קטרין שטרית: תתביישו לכם.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אדוני חבר הכנסת יעקב אשר, אני רוצה להזכיר לך, רק לפני חודש היית בממשלה.

חמד עמאר: יכולתם להביא את זה בהחלטה מהירה ולהעביר את זה.

חמד עמאר: אז אני מבקש – – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: אתה לא הסכמת לדחות את זה בחודש, אז אני מבקש מהקואליציה לדחות את הצעת החוק ולהתנגד.

חמד עמאר: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – מי כתב את התשובה?

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

איתן גינזבורג: תודה לשר חמד עמאר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב אשר, אתה רוצה להשיב?

קטי קטרין שטרית: למסכנים האלה – – –

אורלי לוי אבקסיס: 53 מיליארד מצאו, כסף לזה – לא.

קטי קטרין שטרית: אותו ליברמן, לאזרחות, לזה, 50 מיליארד שקל נתתם, אבל אוכל למסכנים?

קטי קטרין שטרית: ליתומים?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אשר, שלוש דקות לרשותך.

אדוני השר חמד עמאר, אני מכיר אותך הרבה שנים.

נאבקנו ביחד בנושא תאונות הדרכים וניאבק הלאה.

אני חושב שאתה אדם הגון, ודווקא בגלל שאתה הגון, ישבתי וריחמתי עליך, איך אתה מקריא את דברי ההבל האלה, הבל ורעות לב; לא רעות רוח, רעות לב.

להגדיר את הנפגעים?

מה יש להגדיר אותם?

אתה יודע איך מגדירים אותם אצלך במפלגה?

יש להם כיפה ויש להם פאות, זו ההגדרה שלכם.

שיחקתם עם השם של ההרוגים האלה.

מתן כהנא חתום על הצעת חוק שלי.

ניר אורבך, יושב-ראש הוועדה, מתן חתום איתי על זה.

למה לדחות את זה לעוד חודש, לבחון?

לקחתי את החוק של ורסאי, התאמתי אותו אחד לאחד לאסון הנורא הזה.

איך אתם לא מתביישים לעמוד כאן ולהקריא את השטויות האלה?

דוד אמסלם: תתפלא, הוא מתבייש, אבל אין לו ברירה.

תקשיבו, תרשמו את זה אצלכם בכל מקום במשרדים אצלכם: אתם לא תהנדסו אותנו ואתם לא תאיימו עלינו בתקציבים ולא תצליחו להנדס את האוכלוסייה שלנו.

אנחנו נישאר חרדים גאים, שמאמינים בתורת משה, מאמינים שזו הזכות שלנו בארץ.

לא תפחידו אותנו עם מעונות, לא תפחידו אותנו עם כל הדברים הללו.

לא תפחידו אותנו.

דבר אחד אני מבקש מכם, לפחות: תכו בנו כמה שאתם רוצים אבל תגידו את האמת.

צבועים, צבועים שכמוכם.

חודש שלם בחשתם בדמם של ההרוגים האלה, שאולי תקימו ועדת חקירה ממלכתית שאולי תמצא משהו על מישהו מהממשלה הקודמת.

לא עניינו אתכם המשפחות.

לא עניינו אתכם האלמנות.

לא עניינו אתכם העבודה והפרנסה שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

תתביישו.

תהיו אמיצים, תהיו גברים – –

קריאה: – – –

– – תעמדו פה ותגידו: אנחנו רוצים – מפריעים לי, אדוני.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת, נא לשבת, בבקשה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת, נא לשבת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ינון אזולאי, למקומך, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, חבר הכנסת אשר.

דוד אמסלם: חבר הכנסת יעקב אשר, מנסור עבאס לקח להם את כל הכסף, לא נשאר ליהודים.

איתן גינזבורג: בבקשה.

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: – – – לעובדים הזרים יש כסף.

איתן גינזבורג: גברתי, הוא ביקש שאני אגן עליו גם בשמכם, אז בבקשה לא להפריע לו לדבר.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: לא להפריע לו לדבר, בבקשה.

דוד אמסלם: אנחנו רוצים להפריע.

איתן גינזבורג: הוא נמצא באמצע הפאנץ'.

דוד אמסלם: אנחנו רוצים קריאות ביניים.

איתן גינזבורג: תודה רבה על כל ההערות.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: הוא לא זקוק לעזרתך, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: בבקשה.

קריאות: – – –

אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, חמד עמאר, ותעביר את זה לבוס שלך: לא מדובשך ולא מעוקצך, כי אתה יודע מה תהיה ועדת הבחינה?

בוא אני אגיד לך מה תהיה ועדת הבחינה: ועדת הבחינה תהיה ששר האוצר יכנס מסיבת עיתונאים ויגיד שהוא עוזר להרוגים במירון, והוא לוקח את זה מהורדה של תקציב קצבאות הילדים.

זה מה שיעשה האיש הצר והרע הזה.

תתבייש שאתה בכזאת מפלגה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: לא, בבקשה בלי מחיאות כפיים.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני חבר הכנסת אשר.

איתן גינזבורג: אם כך, על פי בקשת חברי הכנסת, אנחנו.

איתן גינזבורג: עבור להצבעה, והצבעה תהיה הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, בבקשה לקרוא בשמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד סעיד אלחרומי – נגד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת בן ארי, חברת הכנסת שטרית, מספיק.

מאי גולן: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, מספיק, אנחנו באמצע ההצבעה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת בן ארי.

מאי גולן: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, אנחנו באמצע ההצבעה, אני מבקש שתאספי את עצמך.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – נגד

איתמר בן גביר: בושה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברי הכנסת, אני מבקש מכם, אנחנו באמצע ההצבעה.

איתן גינזבורג: תכבדו את המקום הזה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ליצמן, חבר הכנסת אשר, חבר הכנסת ינון אזולאי, חבר הכנסת ארבל.

קריאות: לך, לך, לך.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מאי גולן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מאי גולן, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אייכלר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: מספיק עם זה.

איתן גינזבורג: מספיק עם זה, די.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול, פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, מספיק.

איתן גינזבורג: את לא מפסיקה להעיר באמצע ההצבעה.

איתן גינזבורג: זה מפריע לנהל הצבעה.

איתן גינזבורג: את לא מפריעה לי, את מפריעה למזכירת הכנסת, אז גם אם לי לא אכפת לך להפריע, לפחות תכבדי את מזכירת הכנסת.

קטי קטרין שטרית: זה פשוט כואב, כואב.

קטי קטרין שטרית: זה כואב.

קטי קטרין שטרית: משפצים בתים במיליוני שקלים ולמשפחות האומללות האלה אין כסף לקבל.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: אנחנו באמצע ההצבעה.

איתן גינזבורג: לא להפריע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד טטיאנה מזרסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – נגד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

איתן גינזבורג: נא לקרוא שוב בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) זאב בנימין בגין – נגד ולדימיר בליאק – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – בעד אלי כהן – בעד מיקי לוי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מיכאל מלכיאלי – בעד מנסור עבאס – נגד מיכל רוזין – נגד

איתן גינזבורג: יובל שטייניץ נמצא?

קריאה: הינה, הוא נוכח.

קריאה: הינה הוא.

איתן גינזבורג: אין קודם.

איתן גינזבורג: עכשיו ההצבעה שלך, אדוני.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יובל שטייניץ – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מבין חברי הכנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אם כך, ההצבעה הסתיימה.

איתן גינזבורג: נא למנות את הקולות.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני מקריא את תוצאות ההצבעה: בעד – 55, נגד – 59.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/1138/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק התובע הכללי, פ/1138/24, של חבר הכנסת שמחה רוטמן.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא אדוני, בבקשה, להציג את הצעת החוק.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: עשר דקות לרשותך.

שמחה רוטמן: יש שר?

איתן גינזבורג: יש שר.

איתן גינזבורג: השר אלקין שם.

שמחה רוטמן: אוקיי.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: עשר הדקות החלו.

שמחה רוטמן: תודה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להציג את הצעת חוק התובע הכללי שאמורה לעלות להצבעה עוד מעט, אבל לפני שאני אציג אותה, אני חייב אולי מעט מילות הסבר עבור מי שצופה בנו בערוץ הכנסת.

יעקב ליצמן: – – – לא נמצא.

שמחה רוטמן: יש.

שמחה רוטמן: יש.

איתן גינזבורג: השר אלקין נמצא כאן.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני, ליצמן.

שמחה רוטמן: קצת להבין מה הולך פה, כי יש פה היום אירוע שחוקים טובים, חוקים שהיו אמורים לעבור פה בהסכמה של קואליציה-אופוזיציה – ניר, חבל שאתה הולך, כי אני בדיוק אמור להזכיר את שמך.

שמחה רוטמן: אתה יודע למה אני הולך להזכיר את שמך?

שמחה רוטמן: כי החוק שעולה עכשיו להצבעה הוא חוק שאתה חתום עליו, מילה במילה; לא רק אתה אלא גם מתן כהנא, גם עמיחי שיקלי, גם אביר קארה, גם עידית סילמן, וגם אתה, כן.

שמחה רוטמן: חתמתם עליו והגשתם אותו.

שמחה רוטמן: ואתה יודע מדוע אתם הגשתם אותו בתחילת ימי הכנסת?

שמחה רוטמן: זה אחד מהחוקים הראשונים שהוגשו בכנסת הזאת, מס' 49, מ"ט.

שמחה רוטמן: אתה יודע למה חתמת עליו?

שמחה רוטמן: כי בכנסת הקודמת הגיש אותו חבר הכנסת מתן כהנא.

שמחה רוטמן: אז הוא היה לבד, והגיש אותו.

שמחה רוטמן: מדובר בחוק לפיצול משרת היועץ המשפטי לממשלה – רפורמה ששר המשפטים שלנו גדעון סער אומר שבכוונתו לקדם, ולמרות שבכוונתו לקדם אותה, ישבה ועדת שרים והחליטה להפיל את החוק הזה.

שמחה רוטמן: החוק הזה גם לא שונה משמעותית מחוק שהציעה חברת מפלגה – פה זה ימינה, ויש גם תקווה חדשה.

שמחה רוטמן: חוק בניסוח מאוד מאוד דומה הוגש על ידי חברת הכנסת שרן השכל בכנסת הזאת, וגם בכנסת הקודמת.

שמחה רוטמן: אז יש פה שתי סיעות שהאג'נדה שלהן בתחום המשפט אומרת פחות או יותר, כמעט במדויק, מה שהצעת החוק הזו אומרת.

שמחה רוטמן: ובכל זאת, הן הולכות להצביע נגד.

שמחה רוטמן: מה?

איתן גינזבורג: – – –

שמחה רוטמן: לא, כי אחת מהן היא פחות או יותר.

איתן גינזבורג: – – –

שמחה רוטמן: אחת מהן היא פחות או יותר ואחת מהן במדויק, לכן אני צריך להגיד על שתי הסיעות – סיעת ימינה זה במדויק, וסיעת תקווה חדשה זה פחות או יותר.

שמחה רוטמן: הם הולכים להצביע נגד חוק שהם בעצמם יזמו ודחפו.

שמחה רוטמן: מאוד יהיה מעניין בהקראה ובהצבעה השמית – ואולי בהזדמנות חגיגית זו, אדוני היושב-ראש, כבר נעביר את רשימת החתימות להצבעה שמית.

איתן גינזבורג: – – –

שמחה רוטמן: אז אחר כך.

שמחה רוטמן: אבל אנחנו מבקשים פה הצבעה שמית, כי יהיה מאוד מעניין לראות כיצד חברת הכנסת שרן השכל מתקווה חדשה תצביע בחוק שהוא כמעט אחד לאחד מה שהיא רוצה, כיצד חברי הכנסת של ימינה יצביעו.

שמחה רוטמן: אז בואו נגיד בכל זאת כמה מילים על הצעת החוק.

שמחה רוטמן: הצעת החוק נועדה לפתור בעיה יסודית בשלטון, בשיטת המשטר שלנו.

שמחה רוטמן: הצעת החוק הזאת, כמובן – וזו אולי הסיבה שכל כך הרבה חברי כנסת מסיעות הימין חתמו עליה – נוסחה בסיוע של התנועה למשילות ודמוקרטיה בצורות שונות.

שמחה רוטמן: בסופו של דבר, הצעות החוק הללו באות ואומרות: לא ייתכן שיהיה לנו אדם אחד במדינת ישראל שמחזיק בכל כך הרבה כוח.

שמחה רוטמן: היועץ המשפטי לממשלה במדינת ישראל, אין אח ורע לכוחו: הוא גם מחזיק במונופול הייעוץ; הוא גם מחזיק במונופול הייצוג; הוא גם מחזיק במונופול התביעה; הוא מחליט מהו האינטרס הציבורי; הוא מגדיר מהו האינטרס הציבורי.

שמחה רוטמן: הכול – ללא שום בסיס חוקי.

שמחה רוטמן: יש לנו סמכות אחת ויחידה שיש לה מקור מובהק בחוק, בצורה חד-משמעית, שזו סמכות התביעה; את שאר הדברים הוא בנה, הוא בנה באמצעות פסיקה שבית המשפט העליון – רבים מאותם שופטים שנתנו לו את הסמכויות היו בעצמם יועצים משפטיים לממשלה, ומאוד מאוד רצו לחזק את כוחו של הגוף הזה.

שמחה רוטמן: והכוח הזה, הכוח האדיר שנמצא בידיים של היועץ המשפטי לממשלה, משמש אותו לרעה.

שמחה רוטמן: אנחנו יודעים שזה קרה בעבר.

שמחה רוטמן: אלו לא תיאוריות קונספירציה.

שמחה רוטמן: הסיטואציה של תיקים פליליים שצצים כנגד נבחרי ציבור – אני יודע שזו אמירה קצת מרחיקת לכת, אז אתה יודע מה, אדוני יושב-ראש הישיבה, אני רוצה להיתלות באילן גבוה – מישהו שעד לפני שבע שנים ישב כמעט באופן קבוע במקום שבו אתה יושב, עם כל מיני הפסקות והפרעות במשך שנים, רובי ריבלין.

שמחה רוטמן: לפני כשבוע, לדעתי, הוא ישב ממש פה, בטקס חילופי נשיא המדינה.

שמחה רוטמן: בשנת 2003 הוא אמר במפורש, ללא כחל וסרק, שהיועץ המשפטי לממשלה משמש שליח של מערכת המשפט להיפטר מפוליטיקאים בעייתיים.

שמחה רוטמן: הוא קרא לזה "כנופיית שלטון החוק".

שמחה רוטמן: לא אני – הוא, בזמן שהוא היה יושב-ראש הכנסת.

שמחה רוטמן: לכן, אם מישהו חושב שדבריי אינם ממלכתיים מספיק, אני מציע שיפנה למי שהיה מאוחר יותר נשיא המדינה.

שמחה רוטמן: עוד אדם אמר את הדברים הללו על השימוש לרעה בכוח התביעה – שר המשפטים לשעבר יעקב נאמן, זיכרונו לברכה.

שמחה רוטמן: אני חושב שיהיה מאוד מאוד קשה לטעון שיעקב נאמן הוא אדם שרצה ברעתה של מערכת המשפט או שלא הבין במשפטים.

שמחה רוטמן: הוא גם אמר – הוא כתב בספרו, שהתפרסם לאחר מותו – אולי אז הוא הרגיש קצת יותר חופשי להתבטא – שהוא מתקשה להאמין שבמדינת ישראל יש אנשים שעדיין לא מבינים שתופרים תיקים.

שמחה רוטמן: כך אמר שר המשפטים לשעבר.

שמחה רוטמן: גם השר פרידמן, ואפילו, אפילו – – –

דוד אמסלם: מה זאת אומרת?

דוד אמסלם: היועץ המשפטי לממשלה אמר שתפרו לו תיק.

דוד אמסלם: רק לאמסלם דוד אסור להגיד שהם תופרים תיקים.

שמחה רוטמן: אני בדרך לשם.

שמחה רוטמן: עוד אדם שטען שמערכת המשפט והכוח האדיר שנמצא בידיים שלה וכוח התביעה המשולב בכוח הייעוץ משמשים לרעה הוא אדם שאולי שמו יהיה מוכר לכם, אביחי מנדלבליט.

שמחה רוטמן: בשנת 2015 הגיש לבית המשפט העליון, מגובה בתצהיר, שתופרים לו תיק, שמדליפים נגדו, שפועלים נגדו.

שמחה רוטמן: אז יש לנו מערכת שמחזיקה כוח שאין לו אח ורע.

שמחה רוטמן: אין מדינה דמוקרטית בעולם שבה אדם שאיננו נבחר ציבור מחזיק בכל כך הרבה כוח.

שמחה רוטמן: השווה את זה הפרופ' שלמה אבינרי – הוא אמר: היועץ המשפטי לממשלה במדינת ישראל מחזיק יותר כוח בהשוואה לנשיא ארצות הברית, לראשי ממשלות.

שמחה רוטמן: נדבך מרכזי בכוח האדיר שמוחזק על ידי היועץ המשפטי לממשלה הוא שיקול הדעת האדיר שהוא מחזיק בידו להגיש כתבי אישום בכלל, ולהגיש כתבי אישום נגד נבחרי ציבור בפרט.

שמחה רוטמן: יש עוד אדם שמסכים לכל מה שאמרתי, והוא יושב כאן מולי – שר המשפטים גדעון סער.

שמחה רוטמן: הוא מסכים לכל מילה מהדברים שאני אמרתי.

שמחה רוטמן: אתם יודעים למה?

שמחה רוטמן: כי אני שמעתי מפיו, בנאומים פומביים, במאמרים, במצע המפלגה שלו, אמירות כמעט זהות.

שמחה רוטמן: גם הוא יודע שהכוח האדיר שנמצא בידיים של היועץ המשפטי לממשלה זה תקלה; גם הוא מדבר על ההכרח להפריד את התפקידים.

שמחה רוטמן: ובכל זאת, בתחילת השבוע, בוועדת השרים לענייני חקיקה, בוועדה שהוא ניהל, הוא החליט להצביע נגד.

שמחה רוטמן: אחר כך יאשימו אותנו באופוזיציה שאנחנו פועלים באופן לא ענייני.

שמחה רוטמן: איפה אתם בקואליציה?

שמחה רוטמן: מילא עם משהו שנתון במחלוקת, אבל זה מופיע בהסכמים הקואליציוניים שלכם.

שמחה רוטמן: אני טועה?

שמחה רוטמן: זה כתוב בהסכמים הקואליציוניים שלכם לפעול לפיצול תפקיד היועץ.

שמחה רוטמן: אני לא מבקש מכם עכשיו לחוקק דברים שמנוגדים לתפיסות העולם שלכם.

שמחה רוטמן: אני לא מבקש מכם עכשיו להצביע בעד חוק שמנוגד לתפיסת עולמכם.

שמחה רוטמן: אפשר להתווכח, אפשר לתקן, אפשר לשנות, אבל מדוע שלא תהיה הפרדה בין תביעה לייעוץ במדינת ישראל?

שמחה רוטמן: איזו הצדקה דמוקרטית יכולה להיות לדבר הזה?

שמחה רוטמן: ההסדרים, כמו שאמרתי, הם הסדרים שאמורים להיות מקובלים על כולכם: לקחת את כל תחום התביעה הפלילית שנתון היום בידיים של היועץ המשפטי לממשלה ולייצר משרה חדשה בחוק שנקראת "התובע הכללי".

שמחה רוטמן: התובע הכללי ימונה באופן ממלכתי באישור הכנסת, באישור ועדת החוקה.

שמחה רוטמן: הוא ייבחר לתקופת כהונה קשיחה, וניתן יהיה לתת לו עצמאות במילוי תפקידו – לא יהיה עליו מורא אלא מורא הדין.

שמחה רוטמן: היום באופן אבסורדי מי שעומד בראש התביעה הפלילית במדינת ישראל, לפחות על פי החוק היבש, יכול להיות מוחלף בהחלטת ממשלה.

שמחה רוטמן: על פי החוק היבש, אין שום הוראה אחרת.

שמחה רוטמן: החוק אומר שהממשלה תבחר יועץ משפטי לממשלה.

שמחה רוטמן: יש אומנם החלטת ממשלה שמסדירה את דרכי המינוי שלו, אבל הפה שאסר הוא הפה שהתיר.

שמחה רוטמן: אפשר מחר בבוקר – אגב, אני ממליץ לכם, ממשלת ישראל, אם אתם יכולים, לפטר את היועץ המשפטי לממשלה הנוכחי.

שמחה רוטמן: אתם יכולים לא לקבל את עצתי, אבל אתם יכולים – זו בחירתכם.

שמחה רוטמן: זו בחירתכם.

שמחה רוטמן: כל יום ויום שאביחי מנדלבליט נשאר תובע כללי במדינת ישראל זה בידיים של ראש הממשלה.

שמחה רוטמן: אז אני מביא הצעה שתגן על עצמאות התביעה ואתם תתנגדו?

שמחה רוטמן: אתם, מגיני שלטון החוק?

איתן גינזבורג: נא לסיים.

שמחה רוטמן: אני קורא לכם להצביע פה באופן ענייני, בהתאם להבטחות שלכם לבוחרים, ולתמוך בהצעת החוק.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני, ואני מעביר לך בקשה – –

איתן גינזבורג: דרך המזכירות.

שמחה רוטמן: – – דרך המזכירות.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת רוטמן.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני שר המשפטים גדעון סער.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהסכמים הקואליציוניים שלנו לא מופיע שנעביר את הצעות החוק הפרטיות של חבר הכנסת רוטמן – –

שמחה רוטמן: וחבל.

גדעון סער: – – וגם לא מופיע שחבר הכנסת רוטמן יוביל את המהלכים שנוגעים למערכת המשפט.

גדעון סער: כמובן, אם זה טוב או לא טוב זה עניין של השקפה, אבל זה לא מופיע.

גדעון סער: ואני רחוק מלהסכים לכל מה שאמרת.

גדעון סער: אני אגיד למה אני כן מסכים, אבל לחלק מהדברים שאמרת אני ממש לא מסכים.

גדעון סער: אני אכן תומך בפיצול תפקיד היועץ המשפטי לממשלה שנים רבות.

גדעון סער: גם תמכתי בזה כשב-2009 רצה להביא את זה יעקב נאמן בשעתו, אבל למרבה הצער ראש הממשלה אז מנע ממנו את העניין הזה.

גדעון סער: אנחנו אלה שדרשנו לכלול את הנושא הזה בהסכם הקואליציוני, והוא אכן מופיע בהסכם הקואליציוני בינינו לבין יש עתיד.

גדעון סער: מה שסוכם בהסכם זה שאני אביא הצעת החלטה לממשלה, והממשלה תקיים דיון בנושא הזה ובסופו של דבר תקבל גם החלטה.

תשנה את זה, שלא יהיה כמו של רוטמן.

אסור לתת קרדיט – – –

גדעון סער: סליחה?

גדעון סער: מה?

תשנה את זה קצת, שזה לא יהיה בדיוק כמו שהוא הציע, אחרת אתם – – –

גדעון סער: קודם כול, זה בכלל לא עניין של קרדיט, כי חבר הכנסת רוטמן לקח הצעת חוק קודמת, של חברת הכנסת שרן השכל.

גדעון סער: הוא אמר שאין הבדלים גדולים.

יואב קיש: אז שרן תצביע נגד עכשיו?

גדעון סער: בכל מקרה, ככל שיש פה שאלה של קרדיט, זה לא הולך לכיוון הזה.

שמחה רוטמן: למען הדיוק, זו הייתה הצעה של מתן כהנא.

גדעון סער: גם חבר הכנסת מתן כהנא – זה בסדר מבחינתי.

גדעון סער: בכל אופן, מדובר, חבר הכנסת קיש, בנושא מאוד מורכב, עם השלכות על הרבה מאוד דברים, ויש יותר ממודל אפשרי אחד לפיצול התפקיד המורכב הזה.

גדעון סער: אני מקיים בימים האלה סדרה של דיונים.

גדעון סער: לא כל הדיונים הם דיונים עם אנשי משרדי.

גדעון סער: חלק מהדיונים הם גם עם אנשי אקדמיה מגוונים שונים, מכיוונים שונים, עם תפיסות שונות.

גדעון סער: אני חייב להגיד שאני דווקא מוצא תמיכה רחבה בנושא הזה.

גדעון סער: אני גם מתייעץ עם אנשים שהם בתפקידים בכירים במערכת המשפט היום או שהיו בעבר.

גדעון סער: אני אחראי לזה שאני אעשה משהו שהוא טוב למערכת, שלא יגרום לה נזק, שהיתרונות שלו הם גדולים מהחסרונות שלו, ולכן אני מקיים את אותם דיונים.

גדעון סער: זה לוקח חלק מאוד ניכר מסדר-היום שלי.

גדעון סער: ואני עושה את זה כדי להגיע למודל שהוא בעיניי הכי נכון, ולא מחויב בהכרח למודל שחבר הכנסת רוטמן מאמין בו.

גדעון סער: כמו שאמרתי קודם, גם לא לכל דבר שמופיע בהצעת החוק עצמה אני מסכים.

גדעון סער: אנחנו מסכימים על העיקרון שבעניין הזה, שראוי לפצל את תפקיד ראש התביעה הכללית מתפקיד היועץ.

גדעון סער: אבל אחרי שאני אסיים את המלאכה הזאת – בתוך זמן לא רב, אני מקווה – אני אביא בפני הממשלה הצעת החלטה והיא תכריע.

גדעון סער: אחרי זה סביר להניח שהנושא הזה יגיע גם לכנסת, כי ככל שהממשלה תאמץ עמדה בכיוון הזה, יהיו לזה גם השלכות בתיקוני חקיקה שיהיה צורך לעשות.

גדעון סער: לכן, מה שהוחלט זה לא מה שאמר חבר הכנסת רוטמן.

גדעון סער: הוחלט לדחות את הדיון בהצעת החוק שלו בעוד שישה חודשים.

גדעון סער: אנחנו בוודאי נסכים שחבר הכנסת רוטמן יצטרף בבוא העת להצעה שאנחנו נביא, מתוך מחויבות לתמוך בנוסח שאנחנו נביא, ואז אנחנו גם נוכל בשמחה להעביר הצעת חוק בקריאה טרומית.

גדעון סער: אבל סדר הדברים בנושא כל כך כבד משקל – הוא לא יוכרע בדרך של הצעת חוק פרטית אלא בדרך של יוזמה ממשלתית, אחרי עבודת מטה מסודרת שאני מקיים.

גדעון סער: לכן אני שב ומציע לחבר הכנסת רוטמן לדחות את ההצבעה בשישה חודשים.

גדעון סער: ככל שההצעה הזאת לא מקובלת עליו, אנחנו ניאלץ להצביע נגד הצעתו.

גדעון סער: אני גם מבקש מטעם הממשלה קיום הצבעה שמית על הצעת החוק הזאת.

איתן גינזבורג: תודה רבה, שר המשפטים.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת רוטמן, אתה רוצה להשיב?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת רוטמן.

איתן גינזבורג: אם לא, אנחנו נעבור להצבעה.

שמחה רוטמן: אני רוצה להגיב.

איתן גינזבורג: שאלתי אם אתה רוצה, אתה לא מקשיב.

איתן גינזבורג: שלוש דקות.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, למי שלא מכיר את סדרי הדיון בבית הזה, זה נשמע כמו הצעה מאוד מאוד מפתה לדחות בשישה חודשים, אבל מה שנקרא, בשביל זה אני לא צריך טובות.

שמחה רוטמן: גם אם היום נפסיד בהצבעה, בעוד שישה חודשים אני אוכל שוב להעלות את ההצעה ככתבה וכלשונה.

שמחה רוטמן: מה שנקרא, משלמים לי פה במטבע נטול ערך.

שמחה רוטמן: אבל אני בכל זאת אנסה את מזלי – אולי אולי נשארים מעט אנשים שמצביעים פה על פי צו מצפונם ולא על פי החלוקה של קואליציה–אופוזיציה; הסבירו לנו שזה דבר מאוד מאוד חשוב, לפעול בדרך הזאת.

שמחה רוטמן: אבל מעבר לניסיון, שלדעתי אכן מצליח, להביך את הקואליציה בכך שהם מצביעים נגד הצעות חוק שהם עצמם חתומים עליהן כדי לרצות כל מיני גורמים בתוך – – –

רון כץ: – – –

שמחה רוטמן: הינה, למשל, בדיוק.

שמחה רוטמן: אנשים שאך לפני שנייה צעקו צעקות אימים ושבר על הצעת חוק – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שפק, את עם הגב למליאה.

שמחה רוטמן: – – על הצעת חוק שכולנו ידענו שהיא עוברת – ראינו את המספרים – אבל כדי להביך על כך שפעלו בהתאם לקווי הקואליציה והאופוזיציה, אותם אנשים כרגע יצביעו נגד הצעות חוק שהם עצמם תומכים בהן.

רון כץ: – – –

שמחה רוטמן: שנייה, קצת קשה לי עם ההפרעה.

שמחה רוטמן: אבל יש פה נקודה מעבר למבוכה לקואליציה.

שמחה רוטמן: יש פה גם, בעיניי, בעיה מבנית.

שמחה רוטמן: מה שבעצם שר המשפטים גדעון סער מציע זה לתת לחתול לשמור על השמנת.

שמחה רוטמן: הוא בא ואומר: בוא תיתן למחלקת ייעוץ וחקיקה, שלמי היא כפופה?

שמחה רוטמן: ליועץ המשפטי לממשלה.

שמחה רוטמן: כבוד השר, אתה בעצם מציע לתת למחלקת ייעוץ וחקיקה, שהיא החתול, לשמור על השמנת, שזה דבר החקיקה, והם שיחוקקו את ההסדרים שיגרעו מכוחם.

שמחה רוטמן: זה מה שאתה מבקש במקום שהדיון יתקיים כאן בכנסת.

שמחה רוטמן: אגב, אפשר להקים ועדה בראשות מישהו ממפלגתך שיטפל בהצעת החוק הזאת, זו לא הבעיה.

שמחה רוטמן: זו לא הבעיה.

שמחה רוטמן: אבל לתת למחלקת ייעוץ וחקיקה, שנגועים בניגוד עניינים עד כדי כך שכשהיה שר משפטים אחר – אני נותן לך צפי לעתיד – שרצה לפצל והכין, הוא נאלץ לשכור עורך דין פרטי שיכתוב לו את הצעת החוק, כי בייעוץ וחקיקה סירבו לכתוב לו את החוק, כך שהוא שכר את דן אבי יצחק.

שמחה רוטמן: יותר מזה, כאשר שרת משפטים אחרת, אילת שקד, נתנה למחלקת ייעוץ וחקיקה להכין הצעת חוק לנציב ביקורת על הפרקליטות, כאשר היא נתנה להם להכין את הצעת החוק, הם סירסו אותה סירוס אחר סירוס, עד כדי כך שמי שהייתה אז נציבת הביקורת על הפרקליטות, הילה גרסטל, השופטת בדימוס, נאלצה לעזוב את עבודתה בגלל שהרגו את החוק, במקום לתת לכנסת לחוקק הסדר נכון ומנותק מלחצים פוליטיים.

שמחה רוטמן: בדרך כלל אומרים: בואו ניתן לאנשי המקצוע לחוקק, כדי שלא יהיו לחצים פוליטיים, שתהיה חקיקה מקצועית.

שמחה רוטמן: אתה מציע לתת לאנשים שהכי נגועים פוליטית, האויבים הפוליטיים של החוק הזה, אתה מציע לתת להם לחוקק את זה, ואתה מצפה שאנחנו נשב בצד ונמחא כפיים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

שמחה רוטמן: אל תעשה את זה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אדוני שר המשפטים, רק אם אפשר מהצד.

איתן גינזבורג: מייד לאחר מכן נעבור להצבעה השמית.

גדעון סער: קודם כול, הנקודה הראשונה שהעלה חבר הכנסת רוטמן – ככל שאנחנו נסיים את עבודתנו מוקדם יותר הוא יוכל להצמיד את הצעת החוק שלו להסדר שאנחנו נביא, אז ככה שכשאנחנו אומרים שישה חודשים אנחנו הולכים על התקופה המרבית.

גדעון סער: לגוף הדברים, הדברים שנאמרו – אין להם יסוד.

גדעון סער: אני יכול אפילו להגיד מהניסיון הקצר שלי של חודש בתפקיד שייעוץ וחקיקה הגישו הצעת חוק, או הגישו תזכיר חוק, בהתאם לעמדתי ובניגוד לעמדתם.

גדעון סער: הם הציגו עמדה מקצועית.

גדעון סער: אני הייתי בעד נוסח אחר – אז מה?

גדעון סער: אז הם – איזה מין טיעון זה כלפי הדרג המקצועי?

גדעון סער: איזה מין התגוללות זאת, כאילו הם איזה גורם, שמדברים עליו בצורה כזאת?

גדעון סער: הם דרג מקצועי, צריך לכבד אותו.

גדעון סער: לא תמיד חייבים לקבל את עמדתם.

גדעון סער: בתזכיר החוק הראשון שפרסמתי לא קיבלתי את עמדת הדרג המקצועי, ועשיתי את זה לפי השיטה שלי.

גדעון סער: אבל להתייחס אליהם כפי שהתייחס אליהם חבר הכנסת רוטמן מחייב מחאה מצידי כשר הממונה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר המשפטים גדעון סער.

איתן גינזבורג: אנחנו נעבור להצבעה, והיא תהיה שמית.

איתן גינזבורג: אבקש מחברי הכנסת לשבת וממזכירת הכנסת – להקריא את שמות חברי הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – בעד סעיד אלחרומי – נגד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה משתתפת בהצבעה ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיסאם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: אבקש לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד ולדימיר בליאק – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח ניר ברקת – אינו נוכח מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – בעד אחמד טיבי – נגד חיים כץ – בעד מיקי לוי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת אופיר סופר – בעד עיסאווי פריג' – נגד שלמה קרעי – בעד יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אם אין, אני נועל את ההצבעה.

איתן גינזבורג: נא לספור את הקולות, בבקשה.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: כן, אבל אנחנו כבר בספירת קולות, גברתי.

יואב קיש: תיתן לה.

יואב קיש: אתם עושים מה שאתם רוצים פה.

יואב קיש: תיתן לה.

איתן גינזבורג: אני מודה לך על ההצעה, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: לא נכון – – –

דסטה גדי יברקן: – – – אתה יותר מדי עסוק.

איתן גינזבורג: רק למען הסר ספק, אין לי מושג מה יחסי הכוחות, אין לי מושג כמה הצביעו ואין לי מושג מה תהיה התוצאה.

איתן גינזבורג: אולי הקול הזה יהיה זה שיכריע את ההצבעה, מי יודע.

דסטה גדי יברקן: האגף הזה לא מצטיין בלתת שבחים.

חיים כץ: תהיה רגוע.

איתן גינזבורג: אתה אומר לי להיות רגוע.

איתן גינזבורג: ובכן, חברי הכנסת, בעד – 50 נגד – 59.

איתן גינזבורג: אם כך, אני קובע כי הצעת החוק התובע הכללי לא עברה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/197/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת חוק זכויות החולה (תיקון – קביעת הוראות לעניין הכנסת חפצים ודברי מאכל למוסד רפואי), של חברי הכנסת משה ארבל וינון אזולאי.

איתן גינזבורג: ינמק חבר הכנסת משה ארבל.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא אדוני לנמק את הצעת החוק ולשכנע את חברי הכנסת בדבר נחיצותה.

משה ארבל: לפני שאני משכנע את חברי הכנסת, שר הבריאות אמור להשיב לנו על ההצעה.

איתן גינזבורג: רגע, לפני זה, אדוני, עשר דקות לכבודך.

איתן גינזבורג: בבקשה.

משה ארבל: שר הבריאות יגיע להשיב?

איתן גינזבורג: בוא נראה במעלה הדרך.

איתן גינזבורג: אבל בינתיים הזמן שלך עובר, ואני בטוח שתרצה לנמק את ההצעה, לשכנע את חברי הכנסת כיצד להצביע.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני שאני מדבר על הנושא של החוק לגופו, אני מבקש להתייחס – ולצערי הרב, שר הבריאות לא נמצא כאן – למקרה מזעזע וקשה שאירע בבית החולים לפגועי נפש שלוותה, שבו מאושפז פצע באורח אנוש מאושפז אחר.

משה ארבל: העובדה שהאירוע הזה קרה בבית חולים בישראל נובעת מתנאי אשפוז לא סבירים, מצפיפות שגורמת גם לעלייה באלימות וממחסור חמור בכוח אדם ובתשתיות שמסכן את המטופלים.

משה ארבל: צוותים רפואיים בבתי החולים לחולי הנפש, הפסיכיאטריים, קיימו היום עצרת הזדהות.

משה ארבל: אני רוצה לפתוח בדברים ולחזק את ידם.

משה ארבל: הנושא הזה חוצה מחנות, חוצה קואליציה ואופוזיציה, ומחויבים כולנו למנוע את המקרה הבא.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, אני מקווה ששר הבריאות צופה בנו בערוץ הכנסת.

איתן גינזבורג: מי שישיב על הצעת החוק – כי לא יהיה שר הבריאות, יהיה בשמו – השר עיסאווי פריג'.

משה ארבל: אני לא מופתע, אני לא מופתע, אני לא מופתע.

משה ארבל: לפני כמה חודשים עליתי כאן, על הבמה הזאת, ודיברתי על מר חמיס אבולעפיה, זיכרונו לברכה, מהעיר יפו, בעליה של רשת המאפיות אבולעפיה, שהפכו לסמל, אשר סניפיהן סגורים בחג הפסח.

משה ארבל: הסיפור התחיל כאשר סעיד, סבו של חמיס, בא למאפייה.

משה ארבל: מדי שנה היה פוגש את הרב שטאובר, שהיה בעל מפעל נעליים ביפו.

משה ארבל: הוא בא אליו ואמר לו: אמור לי, סעיד, מה הפדיון השבועי שלך בפסח?

משה ארבל: נקב בסכום שהיה שווה ערך, אדוני השר לשיתוף פעולה אזורי, שווה ערך לדירה ביפו באותם ימים – בשבוע.

משה ארבל: רשם לו צ'ק, אמר לו: קח את הכסף, סגור את המאפייה לשבוע בפסח.

משה ארבל: עשו עסקה, לקח ממנו, נח עם המשפחה והילדים, שיפץ את המאפייה.

משה ארבל: ככה היה בשנה הראשונה, בשנה השנייה, בשנה השלישית, הרביעית והחמישית.

משה ארבל: בשנה השישית הגיע סעיד אבולעפיה לרב שטאובר בעצמו ואמר לו: הרב שטאובר, אל תיתן לי כסף.

משה ארבל: אני סוגר על דעת עצמי את המאפייה, וכל הרשת, כל מאפיות אבולעפיה ייסגרו בפסח.

משה ארבל: אני ראיתי ברכה במסעדה ואני מכבד את אחיי ונותן לכל אחד את מקומו.

עיסאווי פריג': מה זה קשור לחוק?

עיסאווי פריג': מה זה קשור לחוק?

משה ארבל: עכשיו אפנה לדבר על הצעת החוק המוגשת כאן לפניכם היום.

משה ארבל: אתם בסיעת מרצ שמתם את ערכי הליברליזם בראש מעייניכם – לתת כבוד לכל אדם באשר הוא אדם; נאבקים על הזכות לחופש מדת ונאבקים על הזכות לחופש הדת.

משה ארבל: והינה, באירוע שלפנינו, פסיקת בית המשפט העליון גרמה לכך שאני – מעיד על עצמי באופן אישי – הייתי מאושפז השנה, בחג הפסח, בבית החולים בילינסון בעקבות פריצת דיסק חריפה בגב, ובעקבות פסיקת בג"ץ לא יכולתי לאכול כלום בפסח בבית החולים.

משה ארבל: מה שבג"ץ הכריע – שכל אדם יכול להכניס חמץ בפסח לבית חולים בלי שום הגבלה.

משה ארבל: הצעת החוק מבקשת לאזן את המצב ובסך הכול לאפשר חופש לכל אחד ואחד, ולהעביר את הסמכות למנהלי בתי החולים, כפי שציין בדעת המיעוט כבוד השופט הנדל.

משה ארבל: כל מנהל בית חולים בתחומו יבדוק מה צורך הלקוחות שלו, ועל ידי כך יכריע.

משה ארבל: כאשר מדובר בבית החולים האנגלי בנצרת, שמשרת בעיקר אוכלוסייה ערבית, אין שום בעיה, וההיגיון אומר שמנהל בית החולים יאפשר הכנסת חמץ בפסח.

משה ארבל: זה לגיטימי, זה נכון, זה הוגן.

משה ארבל: כאשר מדובר בבית החולים מעייני הישועה בבני ברק, לגיטימי, נכון והוגן שמנהל בית החולים יכתוב שלט: להימנע מלהכניס חמץ בפסח.

משה ארבל: זה מכבד, זה נכון, זה הגיוני וזה מאפשר בעיקר חופש – את חופש הדת.

משה ארבל: לצערי הרב, בעקבות פסיקת בג"ץ הנוכחית, אין אפשרות לאף מנהל בית חולים באף מקום לבקש מהמאושפזים שלא להכניס חמץ.

משה ארבל: אפילו לבקש.

משה ארבל: אני לא מדבר על חיטוט בתיקים ואני לא מדבר על סיטואציות אחרות; בסך הכול לתלות שלט בכניסה: מנהל בית החולים מבקש לכבד את רגשות הדת של המאושפזים.

משה ארבל: היו הצעות – נמצא כאן שר הבריאות לשעבר – שהציעו לבית המשפט.

משה ארבל: הציעו לבית המשפט הצעה באותה עתירה להקים חדרון בכל מחלקה שיהיה מטבח חמץ למעוניינים.

משה ארבל: גם לזה העותרים לא הסכימו, מתוך רצון אלים לכפות עלינו את חילול החג.

משה ארבל: לליברל אמיתי, הזכות לחופש הדת לא נופלת בערכה מהזכות לחופש מדת.

משה ארבל: נאבקתם כאן על זכות לחופש מדת באופן קיצוני.

משה ארבל: העתירה הזאת לבג"ץ הביאה למצב שבו נפגעה ונרמסה זכותם של אנשים שהם לא חרדים בהכרח, אנשים שומרי מסורת.

משה ארבל: לפי המכון הישראלי לדמוקרטיה, למעלה מ-70% או 80% מאזרחי מדינת ישראל מגדירים את עצמם באופן סובייקטיבי כשומרי כשרות בפסח.

משה ארבל: הם רוצים לא לאכול חמץ – הזכות האלמנטרית הזאת לחופש במדינה יהודית.

משה ארבל: בתבונה רבה באמת השופט הנדל בא ואמר: לא צריך הכרעה שיפוטית, תנו לכוחות השוק לעשות את שלהם.

משה ארבל: אין כאן פגיעה אנושה בזכויות יסוד.

משה ארבל: לכן, הצעת החוק הזאת מבקשת להסמיך ולתת שיקול דעת מוחלט לכל מנהל בית חולים בתחומו לבוא, לבחון ולהסתכל מה הלקוחות שלו רוצים.

משה ארבל: תסכים איתי, השר עיסאווי פריג', שבית החולים איכילוב בתל אביב, שמשרת אוכלוסייה מסוימת – מנהל בית החולים פרופ' רוני גמזו, שהוא לא אדם חרדי, יחליט מה מתאים ללקוחות שלו; מנהל בית החולים מעייני הישועה, ולניאדו בנתניה – – –

עיסאווי פריג': אלה מטופלים, לא לקוחות.

משה ארבל: אני לא שומע.

איתן גינזבורג: מטופלים, לא לקוחות.

משה ארבל: אני מתקן: למטופליו, בסדר גמור.

משה ארבל: קודם כול, אני שמח שאתה מאזין בקשב רב – לפחות אתה, אם לא שר הבריאות.

משה ארבל: זה כבר מכובד.

משה ארבל: כל מנהל בית חולים בתחומו אמור באמת לתת את הדגשים שמתאימים למטופליו ולאפשר את חופש הדת.

משה ארבל: אני באמת סבור שמי שהוא ליברל אמיתי בדעותיו ולא כפוף לגחמות כאלה או אחרות צריך בשם הליברליזם – לא בשם היהדות, בשם ערכי הליברליזם – לבוא ולהיות ראש החץ בדרישה הזאת לאפשר לכל אחד ואחד מאזרחי ישראל את החופש שלו – את החופש שלו לבחור לאכול כשר ואת החופש של האזרח האחר לבוא ולבחור לא לאכול כשר.

משה ארבל: לצערי הרב, הצביעות בהתגלמותה – הצעת החוק הזאת, אני רוצה לומר לכם, חבריי, בכנסת הקודמת – – –

אלכס קושניר: מה אתה אומר שנעשה אותו דבר לגבי תחבורה ציבורית בשבת?

משה ארבל: אני חושש במקרה הזה מסיבה אחרת – במקרה הזה אני חושש שכל אדם שלא יתחייב לעבוד בשבת כנהג אוטובוס לא יתקבל לעבודה.

משה ארבל: יש כאן שאלה משמעותית על שוק העבודה באופן כללי והשלכותיו, אבל שווה שיחה.

משה ארבל: בוא, תזמין לקפה ונדבר על זה.

אלכס קושניר: קודם כול, בשמחה.

משה ארבל: האירוע הזה כשלעצמו הוא אירוע אלים שמשתיק זכויות של אנשים שלא מבקשים לכפות על אף אחד את אורחות חייהם.

משה ארבל: אני רוצה לומר לכם כאן, מעל הבמה הזאת, אני אומר לכם, לצופי ערוץ הכנסת ולקהל הצופים: ישנו שר, שר משפטים, שמתהדר בקרבתו לרבנים ולגדולי ישראל ואולי לשמירת שבת.

משה ארבל: בכנסת הקודמת הגשתי הצעת החוק זהה, את הצעת החוק הזאת, ודיברתי איתו על זה, והוא אמר לי: אני תומך בהצעת החוק הזאת.

משה ארבל: היום הוא יושב כיושב-ראש ועדת שרים לענייני חקיקה, ולפתע הוא לא מאפשר לה לעבור.

משה ארבל: כנראה שדברים שרואים מכאן לא רואים משם.

משה ארבל: לשר הזה קוראים גדעון סער.

משה ארבל: אני מצטער מאוד – – –

אלכס קושניר: למה בכנסת הקודמת היא לא עברה?

משה ארבל: כי לא הייתה ועדת שרים לענייני חקיקה, בגלל בני גנץ.

משה ארבל: אני מצטער מאוד שהדבר הזה הוא לא באמת מאבק – שהראשונים שהיו צריכים להיאבק עליו, השר עיסאווי פריג', זה דווקא אתם במרצ.

משה ארבל: אם באמת כנים היו דבריכם – אני ניהלתי שיח בנושא הזה עם העותרים.

משה ארבל: ישנו פורום שנקרא "הרוב חילוני" שהחליטו להטריד אותי בהודעות ווטסאפ.

משה ארבל: אמרתי להם: רבותיי, במקום להספים, בואו ננהל שיח.

משה ארבל: קיימנו שיחת זום, והעליתי את טענותיי דווקא מתוך תפיסת עולם ליברלית.

משה ארבל: רבים מהאנשים שם השתכנעו.

משה ארבל: יש צדק בדברים האלה.

משה ארבל: העובדה שאני אושפזתי בבית חולים בשביעי של פסח ולא יכולתי להכניס כלום לפה, בגלל העובדה שהאוכל בבית החולים לא היה כשר, כי יכולים להכניס חמץ לבית החולים, היא פוגעת בזכות שלי לחופש הדת.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

משה ארבל: לכן אני אומר, למרות המחויבויות הקואליציוניות, תעשו אמת בנפשכם ותאשרו ותאפשרו להצעת החוק הזאת לעבור.

משה ארבל: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אשר – ארבל.

איתן גינזבורג: כל כך הכעסת אותי בדברים שלך, אז – בבקשה, השר עיסאווי פריג' ישיב בשם שר הבריאות.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: אה, סליחה, סליחה, נכון.

איתן גינזבורג: מחילה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/1469/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה גפני, זו הצעה משולבת.

איתן גינזבורג: בהחלט גם הגשת הצעת חוק שמספרה 1469/24, שהוצמדה להצעת החוק של משה ארבל וינון אזולאי.

איתן גינזבורג: עומדות לרשותך שלוש דקות מלאות ואנחנו לא נמנע אותן ממך, אדוני.

איתן גינזבורג: אנחנו נעמוד על כל דקה ודקה.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: אני בטוח שאם תרצה הוא יעביר לך שיעור, אם זה יהיה רצונך, אבל אני חושב שעדיף לשמוע את תשובתו.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר פריג', אני שמח שאתה משיב לי.

משה גפני: האמת היא ששר הבריאות היה צריך להשיב, אבל אני מעדיף את מה שאתה משיב במקרה הזה.

משה גפני: אני מבקש לומר, חבר הכנסת ארבל ואני, ואנחנו – אנחנו פה חתומים כמה על הצעת החוק הזאת – הכוונה היא אותה כוונה, אבל היא שונה.

משה גפני: אני רוצה להגיד – מה, הוא הלך?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קושניר, חבר הכנסת קושניר, חבר הכנסת אלכס קושניר, אתה גם עם הגב למליאה, אתה גם מפריע לדובר וגם רצו לפנות אליך.

חיים כץ: – – –

משה גפני: אז רק תחזיר לי את הזמן.

איתן גינזבורג: בבקשה.

משה גפני: אנחנו מבקשים – אנחנו זה חברי הכנסת יעקב אשר ופינדרוס וחבר הכנסת אזולאי.

משה גפני: אורי מקלב, היית אז סגן שר.

משה גפני: בקיצור, אנחנו מבקשים בהצעת החוק – ואני מדבר על יהדות, אני לא מדבר על ליברליזם.

משה גפני: אני מדבר על יהדות, אנחנו מדינה יהודית.

משה גפני: הינה המקרה של מדינה יהודית במלוא מובנה של המילה – שבתקופת חג הפסח לא יוכנס ולא יוחזק במוסד רפואי חמץ או כל מזון אחר אלא לפי הוראות שתקבע מועצת הרבנות הראשית לישראל.

משה גפני: הוראות סעיף זה לא יחולו על מוסד רפואי שאינו מציג את עצמו ככשר.

משה גפני: למשל, מה שאמר חבר הכנסת ארבל, בית החולים בנצרת לא צריך בעניין הזה, אין לא תעודת "כשר", והוא גם משרת את האוכלוסייה שאיננה אוכלוסייה יהודית.

משה גפני: הוא לא צריך לשמור על כשרות בפסח, אבל כל בתי החולים האחרים לא יכניסו חמץ.

משה גפני: מה קרה?

משה גפני: הייתה עתירה לבג"ץ, ובעתירה לבג"ץ בית המשפט פסק, אחרי דיונים – הוא פסק בדעת רוב, בגלל שדעת מיעוט – השופט הנדל לא קבע כך, אבל מה שהם קבעו הוא שעשרה חודשים לא יעשו כלום בעניין הזה.

משה גפני: זאת אומרת, הפסיקה הייתה אחרי פסח, והם אמרו: אנחנו נותנים עשרה חודשים, או שהכנסת תחליט על חקיקה אחרת.

משה גפני: אין סמכות, כך טען בית המשפט.

משה גפני: אבל אנחנו לא מבקשים, אנחנו רוצים להחזיר את המצב לקדמותו – שבמדינת ישראל, בבית חולים שחלק גדול מאזרחי המדינה היהודים רוצים שיהיה כשר בפסח, לא יהיה חמץ.

משה גפני: זה אחד האיסורים החמורים בתורה, והתוצאה של אי-תיקון החוק בעניין הזה היא שאנשים – כפי שחבר הכנסת ארבל אמר – לא ילכו להתאשפז בפסח בגלל הסיפור הזה של החמץ.

משה גפני: הנושא מאוד לא ברור – בית המשפט אמר אין סמכות.

משה גפני: אין סמכות.

משה גפני: אנחנו מביאים חוק כדי שתהיה סמכות, אבל לא שמי שיחליט – יבוא מנהל בית חולם והוא יחליט: אני, אצלי בבית החולים, יהיה חמץ.

משה גפני: לא.

משה גפני: הוא יכול להחליט מי העובד שהוא מסמיך אותו לטפל בעניין הזה, אבל החוק קובע שצריך לשמור על חמץ בפסח, בניגוד לבתי החולים שנמצאים במקומות אחרים.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

משה גפני: ולכן השאלה שלך לגבי הנושא של ראש עיר שיחליט על תחבורה בשבת או ראש עיר שיחליט כל מיני דברים אחרים – הוא פשוט לא יכול.

משה גפני: אין לו סמכות ואסור לו לעשות את זה.

משה גפני: אותו הדבר במקרה הזה.

משה גפני: אבל אז, אני מגיע בסוף דבריי – וחברים שאני מכיר אותם טוב, שנמצאים בבניין הזה, אני רוצה שיסתכלו לי בעיניים וייתנו לי תשובה.

משה גפני: כל אחד מאיתנו, לצערנו הרב, הוא או קרוב משפחתו, חברו, צריך להתאשפז, וצריך להתאשפז גם בפסח – –

איתן גינזבורג: תודה.

משה גפני: אה, רק רציתי להשלים את המשפט.

איתן גינזבורג: אה, בבקשה.

משה גפני: – – הוא צריך ללכת ולהתאשפז בפסח.

משה גפני: מה אתם עונים לאותו אחד שאומר: אני לא הולך להתאשפז בגלל שהאיסור של חמץ הוא בעל ייראה ובל יימצא?

משה גפני: לא בכשרות זה נאמר, בכשרויות אחרות לא נאמר האיסור הזה.

משה גפני: זאת אומרת, אני לא יכול ללכת לבית החולים מכיוון שיש איסור של בל ייראה ובל יימצא.

משה גפני: מה זה דורש מכל אלה שאינם שומרים על כשרות בפסח?

משה גפני: שבפסח הם לא מביאים חמץ לבית החולים.

משה גפני: את זה אתם לא נותנים לנו?

משה גפני: לזה אתם לא מסכימים?

משה גפני: אז אני העליתי את זה בגלל היהדות – ואני יורד מפה – להגיד שאם לא נותנים לנו את זה גם בנושא של בין אדם לחברו, אז אני מציע שבאמת אנשים יחזרו בתשובה.

משה גפני: תודה רבה.

איתן גינזבורג: הצעה מעניינת, אדוני.

איתן גינזבורג: אני חושב שהמסכה שלך נשארה על הדוכן.

חיים כץ: – – – הוא רוצה להכשיל אותך.

איתן גינזבורג: חס וחלילה.

איתן גינזבורג: למה אתה אומר דברים כאלה?

חיים כץ: – – – אל תיקח דברים שהם לא שלך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כץ, משהו עבר בך היום.

איתן גינזבורג: משהו קרה לך היום.

קריאה: אתה בטוח – – –

איתן גינזבורג: – – – אנחנו צריכים לבדוק את חבר הכנסת כץ, מה עבר עליו היום.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: אני חושב שהשאלה שהעברת באוויר לגבי הלבן שבעיניים, היא תישאר באוויר, אבל אנחנו נקרא בינתיים לשר פריג', ובינתיים תגיד לי מה קרה.

חיים כץ: ראיתי את עבאס גונב הצבעה, לא אהבתי.

איתן גינזבורג: לא, חס וחלילה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ליצמן, הינה השר עלה, ואני בטוח שהוא ידע לספר לכולנו על אחד מחמשת מיני דגן.

יעקב ליצמן: – – –

איתן גינזבורג: אז הינה, הוא יסביר על מיני דגן.

יעקב ליצמן: – – – מה זה חמץ – – –

איתן גינזבורג: אנחנו מדברים על מיני דגן, שהם הבסיס של חמץ.

איתן גינזבורג: מה זה חמץ, אדוני?

יעקב ליצמן: – – –

עיסאווי פריג': תירגע, כבוד הרב, חבר הכנסת, ידידי – ואהובי גם – ליצמן.

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש, חברים יקרים, אני מחזיק ביד את התשובה הרשמית של משרד הבריאות.

עיסאווי פריג': אני יכול עכשיו להתחיל כך וכך ולהגיד שני עמודים.

עיסאווי פריג': זה הכי קל, נכון?

חיים כץ: קיבלת חדר?

עיסאווי פריג': אני אקבל אחלה וילה בכנסת.

חיים כץ: אני יודע – – – רק אל תצא פראייר.

יואב קיש: עיסאווי, יש לי הצעה: תעבירו חוק שכל שני ח"כים באופוזיציה מקבלים חדר אחד.

יואב קיש: אין בעיה, יש לכם רוב.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש, זו הצעה מעניינת.

איתן גינזבורג: בעבר ישבו שני חברי כנסת בחדר אחד, אולי נחזור לזה.

איתן גינזבורג: אולי.

איתן גינזבורג: רעיון.

איתן גינזבורג: רעיון.

איתן גינזבורג: אנחנו נדון בזה בנשיאות הכנסת.

עיסאווי פריג': אתה רואה איך מזלזלים בכשרות – – –

איתן גינזבורג: אנחנו נדון בזה בנשיאות הכנסת.

איתן גינזבורג: אנחנו נחזיר עטרה ליושנה.

יואב קיש: יש לכם 61–59 – – – רק לאופוזיציה – – –

איתן גינזבורג: יכול להיות, רעיון.

איתן גינזבורג: הבאת רעיון.

עיסאווי פריג': הרב ליצמן, הרב גפני, אתה רואה איך הוא מזלזל בכשרות?

חיים כץ: זה הרב – – – קיש.

עיסאווי פריג': אה, בסדר, בגלגול הבא.

עיסאווי פריג': אתה רואה איך הוא מזלזל?

עיסאווי פריג': נושא כל כך חשוב; נושא שצריך לתת כבוד ראוי לאנשים ראויים.

עיסאווי פריג': אני מאוד מקווה שנראה אותם איתנו בקואליציה – –

יעקב ליצמן: לא, לא, לא – – –

עיסאווי פריג': – – והיום לא רחוק.

יעקב ליצמן: לא, לא – – –

עיסאווי פריג': לא, היום לא רחוק.

עיסאווי פריג': לא, זה בסדר.

עיסאווי פריג': חברים, לפני שאני נותן את התשובה הרשמית של משרד הבריאות – – –

דוד אמסלם: רק שנייה, עיסאווי, יש לי אליך שאלה.

דוד אמסלם: כבוד השר, חדר מצאו לך בסוף או לא?

עיסאווי פריג': אתה רואה – – –

חיים כץ: וילה – – –

דוד אמסלם: – – – קח את השיפוץ של ה-15 מיליון, תגידו לו שיורידו 2 מיליון ויביאו לך פה אחלה קרוון.

עיסאווי פריג': חברים, אני שואל אתכם: לפי מיטב ידיעתי בתי החולים בארץ שומרים על כשרות, וגם כשרות בפסח.

עיסאווי פריג': נכון?

קריאות: לא, לא – – –

עיסאווי פריג': לא, לא.

עיסאווי פריג': שומרים על – – –

יעקב ליצמן: – – –

עיסאווי פריג': בתי החולים בארץ – ובצדק, וזה בסדר – שומרים על כשרות, כולל בפסח.

יעקב ליצמן: – – –

עיסאווי פריג': עכשיו, מה אתם – אני אומר עכשיו דעה, לפני שאני מתייחס לתשובת משרד הבריאות.

עיסאווי פריג': מה אתם באים ואומרים?

עיסאווי פריג': יעני, אני שואל אתכם: אני, כערבי, בא לבית חולים, בסדר?

עיסאווי פריג': שומר כשרות בפסח.

עיסאווי פריג': אתה רוצה להתחיל לחפש לי בתיק מה הביאו לי – מה זה?

עיסאווי פריג': אוכל זה נשק?

עיסאווי פריג': אוכל זה נשק?

עיסאווי פריג': מה, אני לא מבין אתכם.

עיסאווי פריג': בתי החולים כשרים.

עיסאווי פריג': בפסח כשר.

עיסאווי פריג': הכול כשר.

עיסאווי פריג': כשאתה עולה למונית בפסח ואתה יורד, יכול להיות שהיה מישהו לפניך והשאיר פירורי לחם.

עיסאווי פריג': מה תגיד?

עיסאווי פריג': אז גם בזה?

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם.

עיסאווי פריג': כשאתם מדברים על – – –

יעקב ליצמן: אתה לא יודע.

יעקב ליצמן: אתה לא יודע – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ליצמן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ליצמן, דבר ראשון, אתה רוצה לדבר?

איתן גינזבורג: שב במקומך.

יעקב ליצמן: – – –

איתן גינזבורג: שב במקומך, אדוני.

איתן גינזבורג: זה לא מכובד.

איתן גינזבורג: שב במקומך.

יעקב ליצמן: – – – אתה לא יודע – – –

עיסאווי פריג': אני יודע, ולזה אני מתכוון.

עיסאווי פריג': כשאתה – – –

יעקב ליצמן: אתה לא יודע מה היה – – –

עיסאווי פריג': אף אחד לא פוגע בכשרות.

יעקב ליצמן: – – –

עיסאווי פריג': אף אחד לא פוגע בכשרות.

קריאה: בטח שכן.

יעקב ליצמן: – – –

עיסאווי פריג': אני שואל אותך, כבוד הרב: כשאתה נכנס למשרד עורכי דין, אתה מחפש בכלים מה הפקידות אכלה, אם זה כשר או לא?

יעקב ליצמן: – – –

עיסאווי פריג': על מה אתה מדבר?

עיסאווי פריג': על מה אתה מדבר?

יעקב ליצמן: – – –

עיסאווי פריג': אנחנו ואתה – אז חברים, אנחנו נגד הצעת החוק.

עיסאווי פריג': אני שלם עם העמדה.

עיסאווי פריג': אני שלם עם העמדה.

עיסאווי פריג': עכשיו, אני חוזר על – – –

יעקב ליצמן: – – –

חיים כץ: חכה רגע.

חיים כץ: כשאתה נכנס למשרד עורכי דין, אתה לא בא לאכול; בבית חולים אתה חייב לאכול – זה ההבדל.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': זה כשר, אוכל כשר.

חיים כץ: משרד עורכי דין – זה פרטי.

עיסאווי פריג': אתה תתחיל לבדוק לי מה אשתי הביאה בסיר בסל?

עיסאווי פריג': מה זה?

עיסאווי פריג': אוכל זה נשק?

עיסאווי פריג': על מה אתם מדברים?

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': די כבר.

משה ארבל: היום אסור לי לבקש ממך.

משה ארבל: היום אסור לי גם לבקש ממך.

משה ארבל: גם לבקש ממך היום אסור.

חיים כץ: אתה לידי בחדר – תכבד.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה – הדוגמאות רבות ומרובות, חברים.

עיסאווי פריג': במדינה דמוקרטית לא מחרימים פיתות ולא בודקים.

עיסאווי פריג': אני אומר: לא יהיה חמץ בחנויות או בארוחות בבית חולים, אבל גם לא יחפשו פיתות בתיקים.

עיסאווי פריג': עכשיו, אני – כן, אני אומר את דעתי, מה שאני חושב.

עיסאווי פריג': עכשיו אני רוצה לקרוא – – –

דוד אמסלם: שאלה, ברצינות אמיתית:

דוד אמסלם: נראה לך מכובד שאני אבוא לעיר שלך ברמדאן עם לאפות ככה וניכנס?

דוד אמסלם: בשביל לכבד.

דוד אמסלם: הרי אתה מכבד.

עיסאווי פריג': אין – – –

דוד אמסלם: אני מאמין שערבים מכבדים את המסורת.

עיסאווי פריג': אני מכבד את המסורת.

דוד אמסלם: היהודים לא מכבדים את המסורת שלהם.

עיסאווי פריג': אני מכבד את המסורת, ואני אומר: טוב שזה כך.

עיסאווי פריג': בתי החולים – – –

דוד אמסלם: שלך, שלך, אבל היהודים לא מכבדים.

דוד אמסלם: השמאל לא מכבד את המסורת היהודית.

עיסאווי פריג': אתה מוצא – –

דוד אמסלם: אתה, יש לך כבוד.

עיסאווי פריג': – – אצבע בעין.

דוד אמסלם: זה אצבע בעין?

עיסאווי פריג': זה אצבע בעין, זה מה שאתה רוצה.

עיסאווי פריג': אתה שם בשר וחלב ואתה אומר לי: תאכל.

עיסאווי פריג': ידידי, זו מדינה דמוקרטית – – –

דוד אמסלם: שאלתי אותך שאלה אחרת.

עיסאווי פריג': אני מכבד כשרות, אני רוצה כשרות, ויש כשרות, אבל לכל דבר יש גבול.

שלמה קרעי: שום דבר לא מכבדים.

דוד אמסלם: אני שואל אותך שאלה.

דוד אמסלם: אתה לא מכבד את הדת היהודית.

עיסאווי פריג': אני מכבד – –

דוד אמסלם: אבל כתוב שאסור.

עיסאווי פריג': – – ואני רוצה שיהיה ככה.

עיסאווי פריג': תקשיב לי.

דוד אמסלם: אבל כתוב שאסור לאכול חמץ.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': אני אומר – – –

דוד אמסלם: מה אתה אומר?

משה ארבל: אתה לא מכבד.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': חברים – – –

דוד אמסלם: נגיד שמישהו ירצה לפתוח חנות חזיר, אתה לא תתנגד?

דוד אמסלם: באמת.

עיסאווי פריג': חברים, חברים, חברים – – –

שלמה קרעי: בתוך המסגד.

דוד אמסלם: ליד המסגד.

עיסאווי פריג': חברים, אתם יכולים להעלות את הדברים כאן עד מחר.

דוד אמסלם: אתה תיתן את התשובה – – –

עיסאווי פריג': כשרות – כן – – –

דוד אמסלם: אתה לא מאמין בה – – – את השמאלנים להגיד את זה.

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: היהודים.

עיסאווי פריג': עזוב יהודים – – –

דוד אמסלם: אתה תכבד את היהודים.

עיסאווי פריג': – – –

דוד אמסלם: אתה, עזוב.

עיסאווי פריג': א

עיסאווי פריג': מסלם – – –

דוד אמסלם: תן לשר הבריאות לענות.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אמסלם, יש לך תופעה בדיבור שאני מציע לך לשנות.

עיסאווי פריג': כל פעם שאתה רואה ח"כ ערבי, אתה מתחיל עם כל הניסוחים המפולפלים שלך כדי לנסות לפסול את תשובתו.

דוד אמסלם: תענה לי.

עיסאווי פריג': תתרגל.

דוד אמסלם: תענה לי.

עיסאווי פריג': תתרגל.

דוד אמסלם: – – – דבר איתנו.

עיסאווי פריג': יפה מאוד.

עיסאווי פריג': תתרגל.

אמיר אוחנה: – – – מדבר עם הידיים.

אמיר אוחנה: מה אתה רוצה ממנו?

עיסאווי פריג': תתרגל.

דוד אמסלם: – – – מה הקשר?

עיסאווי פריג': זה כן קשור.

עיסאווי פריג': זה נושא – – –

קריאה: – – –

דוד אמסלם: הצעתי לך – – –

עיסאווי פריג': אף אחד לא פוגע בכלום.

עיסאווי פריג': חברים – – –

דוד אמסלם: אתה, אל תבזה את הדת שלנו, אתה.

עיסאווי פריג': אני לא, חס וחלילה.

עיסאווי פריג': חס וחלילה.

דוד אמסלם: אז אתה, אל תענה.

דוד אמסלם: תן ליהודי שמבזה אותנו שיענה.

עיסאווי פריג': על מה?

עיסאווי פריג': על מה?

דוד אמסלם: על החמץ בפסח.

עיסאווי פריג': מי מכניס חמץ בפסח?

עיסאווי פריג': מי אתה?

עיסאווי פריג': אני אומר: בתי החולים כשרים – – –

דוד אמסלם: אני יהודי, זה מפריע לרגשות הדתיים שלי.

עיסאווי פריג': בתי החולים כשרים.

עיסאווי פריג': בפסח כשר.

עיסאווי פריג': מה אתה רוצה יותר מזה?

דוד אמסלם: אתה לא יודע, אבל בפסח אסור לנו לראות את החמץ.

עיסאווי פריג': אתה גם תקבע לחולה?

דוד אמסלם: אבל אסור לנו גם לראות את החמץ בפסח, אתה מבין?

עיסאווי פריג': אז יפה מאוד.

עיסאווי פריג': כשאתה הולך לחוף הים, אני מציע – – –

דוד אמסלם: אני לא הולך – – –

עיסאווי פריג': תשמע, תשמע, כשאתה הולך בפסח לחוף הים, תבדוק גם את הצידניות של האנשים שיושבים מסביב – –

דוד אמסלם: – – – צידניות?

עיסאווי פריג': – – אם יש להם אוכל כשר.

דוד אמסלם: אתה כנראה לא מבין.

עיסאווי פריג': אתה מבין?

עיסאווי פריג': תפסיק עם – – –

דוד אמסלם: אתה לא מבין את הדת היהודית.

עיסאווי פריג': זה פופוליזם – –

דוד אמסלם: אתה, אל תענה, אתה.

עיסאווי פריג': – – מיותר.

עיסאווי פריג': נקודה.

עיסאווי פריג': אין מקום לזה.

קריאה: זה כתוב בתורה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

גלית דיסטל אטבריאן: במדינה מוסלמית – – –

עיסאווי פריג': חברים, זה פופוליזם מיותר.

אוריאל בוסו: למה נתנו דווקא לשר ערבי לענות על זה?

שלמה קרעי: הם משתמשים בך.

עיסאווי פריג': "משתמשים" – אתה רואה?

דוד אמסלם: גוי של שבת, מבחינתם.

שלמה קרעי: אתה גוי של שבת.

עיסאווי פריג': אני לא מקריא – – –

שלמה קרעי: תן להורוביץ לענות – – –

עיסאווי פריג': אגיד לך מה?

עיסאווי פריג': אגיד לך מה?

דוד אמסלם: אתה מזלזל בנו כיהודים.

דוד אמסלם: תן להם.

דוד אמסלם: אתה מוסלמי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תנו לו רק להשיב.

איתן גינזבורג: אתם הרבה מול אחד.

איתן גינזבורג: היו קריאות ביניים – תנו לו להשיב.

דסטה גדי יברקן: – – –

עיסאווי פריג': חברים, אני מכבד את הרגשות ואת האמונה שלכם.

עיסאווי פריג': גם אתם צריכים לכבד את כולם.

עיסאווי פריג': חברים – – –

דוד אמסלם: אתה לא מכבד.

דוד אמסלם: כשאתה מדבר ככה, אתה לא מכבד.

דוד אמסלם: גם השמאלנים – הם לא מכבדים את הערכים היהודיים.

עיסאווי פריג': תתרגל.

עיסאווי פריג': מה לעשות?

עיסאווי פריג': השמאלנים בממשלה עכשיו.

עיסאווי פריג': תתרגל, שהאסימון ייפול לך.

דוד אמסלם: אז אל תיכנס אתה למאבק – – –

עיסאווי פריג': אני לא נכנס לשום מאבק.

עיסאווי פריג': אני מתאר מצב – – –

דוד אמסלם: אתה מבזה את – – –

עיסאווי פריג': אני מתאר מצב קיים.

דוד אמסלם: אתה מבזה, כמוסלמי, את הערכים היהודיים.

מירי רגב: – – – של השמאל – – – של בנט, בחייך.

עיסאווי פריג': אני מתאר מצב קיים.

עיסאווי פריג': תתרגל.

עיסאווי פריג': חברים, אני אקריא את התשובה הרשמית של משרד הבריאות.

חיים ביטון: לא צריך.

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': שתקשיב.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': זו תשובה – – –

דוד אמסלם: אל תבייש את עצמך.

עיסאווי פריג': זו תשובה שכתבו אנשי מקצוע, אנשים שהביאו בחשבון את כל הטענות שאתם מעלים.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברי הכנסת, די.

דוד ביטן: עבר הזמן.

דוד ביטן: עבר הזמן.

עיסאווי פריג': מה?

עיסאווי פריג': אני – לא זמן.

עיסאווי פריג': אני מחכה שהחברים – – –

דוד אמסלם: – – – אל תבייש את עצמך.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה.

עיסאווי פריג': חברים, הצעת החוק שבנידון – – –

איתן גינזבורג: אדוני השר, אני מוסיף לך עוד כמה שניות, כי אתה בתשובה.

עיסאווי פריג': ביקשו – – –

איתן גינזבורג: אתה לא יכול.

איתן גינזבורג: אתה בתשובה על הצעת חוק.

עיסאווי פריג': בטוח?

איתן גינזבורג: לא, אני נותן לך עוד כמה שניות – – –

עיסאווי פריג': טוב.

דוד אמסלם: בקריאה שנייה ושלישית.

דוד אמסלם: בקריאה שנייה ושלישית.

עיסאווי פריג': אה, כן?

עיסאווי פריג': אתה רואה?

עיסאווי פריג': תמיד יש פעם ראשונה.

עיסאווי פריג': לומדים, אחי.

עיסאווי פריג': מי כמוך בעל ניסיון בזה?

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: אני נותן לך, בבקשה, את הדקה שהפריעו לך, וזהו.

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': חברים, אני אגיד את הסיכום.

עיסאווי פריג': אין חולק באשר למחויבות לספק מזון כשר לפסח למטופלים המעוניינים בכך, הנובעת מן ההכרה בחופש הדת, אולם זאת, בלי שהדבר ישפיע על בחירת המזון של מאושפזים אחרים, ותוך הכרה בצורך להגיע לאיזונים – –

קריאה: תודה רבה.

חיים ביטון: לא צריך.

חיים ביטון: לא צריך.

עיסאווי פריג': – – שיאפשרו דו-קיום בחברה רב-גונית כזאת הקיימת במדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: – – –

ביטן: עבר הזמן.

ביטן: לא בסדר.

ביטן: עשר דקות.

איתן גינזבורג: תודה.

עיסאווי פריג': לאור זאת, אבקש להתנגד להצעת החוק.

עיסאווי פריג': תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר עיסאווי פריג'.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ינון אזולאי יעלה ויבוא, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

איתן גינזבורג: אנחנו נעבור להצבעה מייד לאחר מכן.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, רק – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

איתן גינזבורג: אנחנו מייד עוברים להצבעה, לאחר הדברים.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת – כבוד השר עיסאווי, אתה יודע מה כואב לי?

ינון אזולאי: לקחו אותך, לקחו את חמד עמאר, ומשתמשים בכם, משתמשים בכם, משתמשים בכם.

ינון אזולאי: זה מה שעושים לכם.

ינון אזולאי: הרי אם היו באים ואומרים לכם: בואו נכניס חזיר – הייתם זועקים פה, כי אתם יודעים מה זה.

ינון אזולאי: אני מתפלא עליכם איך אין לכם בושה לעמוד פה ולחפות.

ינון אזולאי: הוא מחפה על ראש המאפייה שלו, ליברמן, ואתה מחפה על מה שאחרים רוצים – להשתמש בך בהלכה היהודית.

ינון אזולאי: משתמשים בך, אדוני השר, וחבל שכך.

ינון אזולאי: אבל אני רוצה להגיד לכם דבר אחד: כשאני מסתכל ואני אומר, מה אנחנו מבקשים?

ינון אזולאי: לשמור על צביונה היהודי של המדינה היהודית.

ינון אזולאי: השבוע חשף אמיר אטינגר מסרוגים: הממשלה בוחנת לאשר העסקה בשבת של עובדים בהייטק.

יעל רון בן משה: אז למה הצבעתם – – – חוק האזרחות?

ינון אזולאי: לפני כשבועיים, בבית ספר תיכון למדעים ואומנויות בחדרה, בחטיבת ביניים איש שלום בכפר יונה, תלמידים הקימו דוכן תפילין.

ינון אזולאי: היה שם כנראה איזשהו הפנינג.

ינון אזולאי: הם הלכו להקים את דוכן התפילין ואסרו עליהם, סגרו להם את שערי בית הספר.

ינון אזולאי: אז אם אנחנו מסתכלים ואנחנו אומרים: מדינה יהודית – מהי מדינה יהודית?

ינון אזולאי: הקדוש ברוך הוא נתן לנו שלושה אותות: שבת, תפילין ומילה.

ינון אזולאי: כאשר השבת נרמסת בחוצות ואין במדינה היהודית שבת, ותפילין לא מאשרים, נשארה לנו רק המילה.

ינון אזולאי: בפסח היינו הולכים, מרגישים קצת מצות, מרגישים פסח.

ינון אזולאי: גם את זה היום אנחנו לא מרגישים.

ינון אזולאי: מה אנחנו רוצים, שהמדינה שלנו תהיה מדינה של איזה רפורמים?

ינון אזולאי: כן, זה מה שהם רוצים.

ינון אזולאי: כנראה שזה מה שהממשלה הרפורמית הזאת רוצה.

ינון אזולאי: מה נשאר לנו?

ינון אזולאי: את האות האחרון – מילה.

ינון אזולאי: חבל ששר הבריאות לא פה, שיגיד לי מתי הוא חושב שגם את המילה הממשלה הזאת תבטל לנו.

ינון אזולאי: אולי יגידו לנו שזה איזשהו משהו לחסרי ישע, אסור.

ינון אזולאי: שבת, תפילין ומילה במדינה היהודית.

ינון אזולאי: אני פונה אליכם.

ינון אזולאי: חבר הכנסת כלפון, אתה יודע מה זה – באו מצרפת העולים, הם ידעו מה זה אנטישמיות שם.

ינון אזולאי: איך אתה נותן להם דבר כזה?

ינון אזולאי: ניר אורבך, חברי, למה?

ינון אזולאי: למה אתם מצביעים נגד דבר קדוש כזה?

ינון אזולאי: למה להרוס את המדינה היהודית שלנו?

ינון אזולאי: עד מתי?

ינון אזולאי: עד מתי?

ינון אזולאי: בושה וחרפה לכם.

ינון אזולאי: רומסים מדינה יהודית, בראשותו של בנט, ראש ממשלה בתואר, יחד עם ראש הממשלה הרזרבי.

ינון אזולאי: מה הם אמרו?

ינון אזולאי: אנחנו נשמור עליכם.

ינון אזולאי: אל תשמרו עלינו.

ינון אזולאי: תיתנו לנו לשמור על עצמנו.

ינון אזולאי: תתביישו לכם.

ינון אזולאי: זה כמו אותו אחד, הבריון של השכונה, שהולך עם הרוטוויילר שלו ואומר: הוא לא ינשוך, אל תדאגו.

ינון אזולאי: אל תשמרו עלינו.

ינון אזולאי: תכבדו את העם היהודי, תכבדו את היהדות.

ינון אזולאי: בושה וחרפה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אזולאי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש – – –

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

משה גפני: השר עיסאווי פריג', אני רוצה לדבר איתך כמו שאנחנו יודעים לדבר איש אל רעהו.

משה גפני: אם זה היה מישהו אחר, אני הייתי אומר דברים אחרים.

מאיר פרוש: לא שומעים.

אורי מקלב: – – –

משה גפני: עכשיו בסדר?

קריאות: – – –

משה גפני: עכשיו בסדר.

משה גפני: הייתי אומר דברים אחרים.

משה גפני: הייתי אומר, למשל, שבושה לממשלה הזאת שהיא שלחה אותך בתור שר במקום שר הבריאות.

משה גפני: יש דברים שאתה מבין בהם הרבה יותר.

משה גפני: אבל אני רוצה לדבר איתך, אתה המשיב.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך: אנחנו לא מבקשים בהצעת החוק – איך בודקים חמץ או לא בודקים חמץ.

משה גפני: צריך לעשות את זה אם אתה מסכים לעיקרון, ומכיוון ששמעתי אותך, אני מקבל את הדברים שלך.

משה גפני: אנחנו קודם כול מסכימים על העיקרון.

משה גפני: העיקרון אומר שלא יהיה חמץ בפסח בבתי חולים – לא בבתי חולים כאלה שאין להם כשרות, אלא בבתי חולים ציבוריים גדולים, שכולם נמצאים שם, שכל אחד מאיתנו יוכל להתאשפז בהם בחג הפסח.

משה גפני: איך עושים שזה לא ייכנס?

משה גפני: הרי בפסח, בחמץ, יש איסור גם – מנסור, מנסור, הוא בצד שלי.

משה גפני: אם במציאות הזאת, שיש שם כלים שאי-אפשר לסמוך עליהם, בניגוד לכשרות רגילה, אני מקבל את הרעיון הזה.

משה גפני: חבר הכנסת מנסור עבאס, סגן יושב-ראש הכנסת – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת מנסור מדבר בזכותך.

משה גפני: בסדר, אני רוצה אבל שהוא ישמע, שעיסאווי – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת וולדיגר, לא עם הגב למליאה, בבקשה.

משה גפני: אני מבקש את העיקרון.

משה גפני: זה החוק.

משה גפני: החוק אומר – זה מה שגם בג"ץ אמר – אנחנו מבקשים שאדם יהודי שבא להתאשפז בבית חולים בפסח יהיה פטור מהבעיה הזאת שיש חמץ בבית החולים.

משה גפני: אמרת שאין חמץ בבית החולים עצמו – בסדר, אבל אולי בכלים יש.

משה גפני: צריך לעשות איזשהו הסדר, שאני קובע אותו בחוק, אבל אני לא קובע איך.

משה גפני: איך – שישב משרד הבריאות, שתשב מועצת הרבנות, ושיחליטו איך עושים את זה.

משה גפני: זה שאתה בא ואתה אומר שבמדינה לא בודקים בחבילות, במזוודות, בשקיות – זה דיון אחר לחלוטין.

משה גפני: זה לא כתוב בחוק.

משה גפני: החוק מדבר על הרעיון הליברלי, היהודי: כשאדם בא להתאשפז בבית חולים בפסח – שלא יהיה לו את העול הזה שיהיה שם חמץ.

עיסאווי פריג': אתה עושה את זה עם נהג מונית לפני שאתה עולה איתו?

משה גפני: אני לא עושה עם נהג מונית.

משה גפני: אני עשיתי את זה מאז קום המדינה.

משה גפני: כך היה כל הזמן.

משה גפני: זאת הייתה המציאות, שבמדינה יהודית ודמוקרטית כך חיו.

משה גפני: מה שקרה – קרה שבפסח האחרון, או מייד אחרי פסח, בג"ץ אמר: אין סמכות, אלא אם כן הכנסת תחוקק.

איתן גינזבורג: תודה.

משה גפני: אני מבקש את החקיקה הזאת.

משה גפני: אם יהיו כאלה שיצביעו נגד, זאת בושה, בגלל שמה המשמעות של העניין?

משה גפני: המשמעות של העניין היא שאתם אומרים לנו, לציבור ששומר על חמץ בפסח: אתה לא תתאשפז בבית החולים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

משה גפני: אתה לא תבוא בפסח לבית החולים.

משה גפני: איפה הליברליזם שלכם?

משה גפני: איפה?

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת משה גפני.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כץ, חיים כץ, אנחנו עוברים להצבעה.

חיים כץ: בסדר, זה שמי.

איתן גינזבורג: אבל אתה עם הגב למליאה.

חיים כץ: אתה עושה סדר.

איתן גינזבורג: אז אתה מכבד אותי, נכון.

חיים כץ: אתה עושה סדר.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה שמית.

איתן גינזבורג: נא לקרוא את השמות, בבקשה.

איתן גינזבורג: ההצבעה הראשונה תהיה הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: נא לקרוא את השמות, בבקשה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, להצעות החוק הללו יש שתי הצבעות.

איתן גינזבורג: הצבעה אחת תהיה הצבעה שמית, וההצבעה השנייה – אלקטרונית.

איתן גינזבורג: לכן, אני קורא לכם להישאר במקומותיכם.

איתן גינזבורג: נא לקרוא את השמות, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד סעיד אלחרומי – נגד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה משתתפת בהצבעה ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד טטיאנה מזרסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – נגד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: נא לקרוא בבקשה בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ולדימיר בליאק – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח ניר ברקת – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, האם יש חבר כנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו נועלים את ההצבעה.

איתן גינזבורג: נא למנות את הקולות, בבקשה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לתפוס את מקומותיכם, אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אם כך, תוצאות ההצבעה על הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – קביעת הוראות לעניין הכנסת חפצים ודברי מאכל למוסד רפואי), הן כדלקמן: בעד – 49, נגד – 62.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק הזאת לא עברה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית על הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – הכנסת מזון למוסדות רפואיים בחג הפסח), של חבר הכנסת משה גפני וקבוצת חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: אם כך, בעד – 49, נגד – 59.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק זכויות החולה לא עברה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/553/24; נספחות]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה של חבר הכנסת אבי דיכטר וקבוצת חברי הכנסת, הצעת חוק לביטול אזרחותו או תושבותו של פעיל טרור שמקבל תגמול עבור ביצוע מעשה הטרור (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, שמספרה הוא 553.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא חבר הכנסת אבי דיכטר.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: סליחה, אנחנו נבדוק את זה, ואם כך, אנחנו נוסיף את שמך לפרוטוקול.

איתן גינזבורג: אנחנו נבדוק.

איתן גינזבורג: תעבירו את זה למזכירות ואנחנו נבדוק את זה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עשר דקות.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ב-22 בדצמבר 2004 נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס פרסם את החוק הבא: אסירים, יעני מחבלים ומחבלים משוחררים – –

איימן עודה: אתה מחבל, דיכטר, כל חייך – – –

אבי דיכטר: – – ומחבלים משוחררים הם מגזר – –

אוסאמה סעדי: גם חוק הלאום – – –

אבי דיכטר: – – הם מגזר שנאבק וחלק בלתי נפרד מהחברה הפלסטינית.

אבי דיכטר: החוק הזה שהוא מעביר נועד להבטיח להם ולמשפחותיהם חיים מכובדים, כמו שנכתב בחוק.

אבי דיכטר: רוצחים יקבלו חיים מכובדים.

אבי דיכטר: בסעיף 7 לחוק, רבותיי, כתוב כך: הרשות הפלסטינית תשלם לכל אסיר משכורת חודשית שתיקבע בתקנון ותהיה צמודה למדד יוקר המחיה – מדד יוקר המחיה לרוצחים.

אבי דיכטר: כמובן שהסעיפים הבאים נותנים הרבה מאוד פריבילגיות לרוצחים האלה, אבל אחד הסעיפים, סעיף 6, אומר כך: הרשות הפלסטינית תיתן לכל אסיר, יעני לכל מחבל, ללא אפליה, כלומר גם אם הוא חי במדינת ישראל, תשלום חודשי, שימו לב, להוצאות בכלא ודמי ביגוד – חליפות ורסצ'ה בכלא – פעמיים בשנה.

אבי דיכטר: על פי העדכון, נכון להיום, לפי סולם השכר של הרשות הפלסטינית, משכורתו של מחבל כלוא שמתחיל את ריצוי המעצר היא 1,400 שקל לחודש.

אבי דיכטר: 1,400 שקל לחודש.

קריאה: – – –

אבי דיכטר: כמובן שכתוב שם שאזרחי ישראל או תושבי קבע במזרח ירושלים מקבלים תוספת מיוחדת, מעבר לשכר הבסיסי.

אבי דיכטר: אם הוא ערבי ישראלי – 500 שקלים, כי הגישה שלו לביצוע טרור טובה יותר; אם הוא ערבי ישראלי שגר במזרח ירושלים אז הוא מקבל רק, רחמנא ליצלן, 300 שקלים תוספת.

אבי דיכטר: קחו למשל את המפגע הרוצח של אמש, שניסה לרצוח ישראלים במחסום.

אבי דיכטר: הבחור הוא תושב ירושלים, בעל תושבות קבע ותעודת זהות כחולה.

אבי דיכטר: האיש הזה, אתמול בלילה, ברגע שעצרו אותו, הפך להיות בפועל עובד הרשות הפלסטינית.

אבי דיכטר: הוא מתחיל לקבל 1,400 שקלים לחודש מיומו הראשון במעצר.

אבי דיכטר: ואני אומר לכל אחד, לכל מחבל כזה – החוק שאנחנו מביאים היום הוא חוק שאומר בערבית פשוטה מאוד: (אומר בערבית: מי שמשלם לך את הכסף, הוא שייתן לך אזרחות.

אבי דיכטר: )

אוסאמה סעדי: אתה מדבר ערבית?

אבי דיכטר: זאת אומרת – לא שאלתי אותך – (אומר בערבית ומתרגם:) מי שמשלם לך משכורות, הוא שייתן לך אזרחות.

אבי דיכטר: מי שמשלם לך משכורת, הוא זה שייתן לך אזרחות.

אבי דיכטר: ארבעת הרוצחים של החייל משה תמם – אני לא רוצה להכשיל אותך, היושב-ראש, השעון לא רץ – ארבעת הרוצחים של החייל משה תמם, השם ייקום דמו, ארבעת הרוצחים האלה – רק כדי לסבר את האוזן על מה אנחנו מדברים, ארבעה רוצחים ערבים ישראלים, אזרחים ישראלים, אחד מהם, שהשתחרר במרץ האחרון, קיבל משכורות בגובה מיליון ו-800,000 שקל, מיליון ו-800,000 שקל.

אבי דיכטר: 25,000 דולרים, אגב, זה מענק השחרור, כאילו הוא חייל, להבדיל אלף אלפי הבדלות, שהשתחרר משירות צבאי.

אבי דיכטר: כך תופסת הרשות הפלסטינית את המחבל הזה, והוא ממשיך לקבל היום שכר של שר ברשות הפלסטינית.

אבי דיכטר: מחבל אחר, שצפוי להשתחרר במרץ 2023 – לכן, אדוני היושב-ראש, החוק הזה חשוב, וחשוב להעביר אותו היום, כמה שיותר מהר, בשלוש או בארבע קריאות.

אבי דיכטר: אגב, המחבל הזה – – –

בצלאל סמוטריץ': אבי, אחרי שהוא משתחרר הוא ממשיך לקבל?

אבי דיכטר: הוא ממשיך לקבל משכורת בגובה שכר של שר ברשות הפלסטינית.

בצלאל סמוטריץ': – – –

אבי דיכטר: הוא מקבל.

אבי דיכטר: תראה, אני אקדים את זה בגלל שאלתך, חבר הכנסת סמוטריץ'.

אבי דיכטר: שר הביטחון הוציא בדצמבר 2019 – שר הביטחון בדצמבר 2019 שמו היה, ועדיין שמו, נפתלי בנט, היום ראש הממשלה.

אבי דיכטר: ובכן, בהיותו שר ביטחון הוא הוציא שלושה צווים מינהליים שאמורים לתפוס כסף שהרשות הפלסטינית משלמת למחבלים ישראלים שנמצאים בכלא.

אבי דיכטר: 49 מחבלים – 2 מיליון שקל, זה הסכום שנתפס על פי צו של שר הביטחון.

אבי דיכטר: תכף נגיע לחתומים על ההצעה הזו.

אבי דיכטר: כמובן שכל הרוצחים האחרים גם הם זכו לסכומים של כ-2 מיליון שקל לכל אחד, או עד היום או ביום השחרור, ויום השחרור יכול להיות ב-2031 או בשנים הקרובות; ב-2026 אחד מהם אמור להשתחרר.

אבי דיכטר: זה כולל את הרוצחים של החייל אברהם ברומברג, גם הם, שני אחים שאמורים להשתחרר, בגלל שעונשים נקצב, בינואר 2023, בעוד פחות משנה וחצי.

אבי דיכטר: ואני אומר לכם, הסיפור הזה של שלילת אזרחות – ויושב כאן שר הפנים לשעבר.

אבי דיכטר: הוא יודע כמה פעמים ניסו לשלול אזרחות מתושבי מזרח ירושלים; כל הבקשות תקועות בבג"ץ מפני שאין חוק שעל פיו בג"ץ יכול לפסוק: קיבלת כסף – אתה מוותר על אזר

אבי דיכטר: חותך ואתה הופך להיות אזרח אצל הנתין ששילם לך את הכסף.

אבי דיכטר: כמו שאמרנו קודם, (אומר בערבית: מי שמשלם לך את הכסף, הוא שייתן לך אזרחות.

אבי דיכטר: ) אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, בסוף אתה תגיד את זה בערבית, אני בטוח, עוד כמה דקות.

איתן גינזבורג: רק אם תוכל לחזור על זה, שנתרגל.

אבי דיכטר: (אומר בערבית ומתרגם:) מי שמשלם לך משכורת הוא שייתן לך אזרחות.

עיסאווי פריג': בעל המאה הוא בעל הדעה.

אבי דיכטר: הצעת החוק קובעת שאזרח ישראלי או בעל רישיון לישיבת קבע בישראל שהורשע בבית משפט ונשפט למאסר בפועל, והוכח שהוא מקבל תגמול באמצעות שכר או תגמול דומה מידי הרשות הפלסטינית, בין ישירות ובין בידיעתו ובהסכמתו, הוא יאבד את אזרחותו או את זכותו לישיבת קבע בישראל.

אבי דיכטר: כמו שאמרנו, אדוני היושב-ראש, (אומר בערבית: מי שמשלם לך את הכסף, הוא שייתן לך אזרחות.

אבי דיכטר: ) לאט-לאט, אנחנו מתקדמים.

אבי דיכטר: כמובן שאם השתכנע שר הפנים שהמחבל, האסיר היושב בכלא, קיבל את הכספים בזיקה לטרור, בין בעצמו ובין מישהו מטעמו, או שקיבל תגמול אחר כשכר עבור הפיגוע שביצע, ייראה המחבל הישראלי כמי שוויתר על אזרחותו.

אבי דיכטר: ויתרת על המשכורת?

אבי דיכטר: אתה נשאר אזרח ישראלי.

אבי דיכטר: לא ויתרת?

אבי דיכטר: אתה הופך להיות אזרח הרשות הפלסטינית.

אבי דיכטר: כמו שנאמר, (אומר בערבית: מי שמשלם לך את הכסף, הוא שייתן לך אזרחות.

אבי דיכטר: ) אגב, החוק הזה הונח בכנסת הזאת לפני חודשים, לפני הקמת הממשלה, ואני רוצה לקרוא לכם את שמות האנשים שחתומים על הצעת החוק הזו.

אבי דיכטר: תחזיקו חזק – אנחנו ממריאים: ובכן, מתוך 41 חברי כנסת, שחלקם היום כבר שרים וסגני שרים, חתמו על הצעת החוק שרת הפנים דהיום אילת שקד, שר המשפטים דהיום גדעון סער, השר עודד פורר, השר אלעזר שטרן, השר עמר בר לב, השרה אורנה ברביבאי, השר זאב אלקין – כולם חתומים על החוק הזה – השר מתן כהנא, סגן השר יואב סגלוביץ'.

אבי דיכטר: כמובן שאפשר למצוא כאן את יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון רם בן ברק, השר מאיר כהן, סגן שר החוץ עידן רול – חברי כנסת מכל המפלגות, אני אומר לכם, מכל המפלגות.

אבי דיכטר: מיש עתיד – רון כץ, יוליה מלינובסקי מישראלי ביתנו, ועידית סילמן.

אבי דיכטר: חבר'ה, לא נשאר – אפילו מתקווה חדשה.

אבי דיכטר: מעבר למה שאמרתי, חתומה גם חברתי אתי עטייה, שרן השכל, כמובן, נוסף לחברי כנסת מהמפלגות שהיום הן באופוזיציה.

אבי דיכטר: אני אומר את הדברים האלה משום שהצעת החוק הזאת אמורה לעשות סדר, ובעיקר – צדק.

אבי דיכטר: לא יכול להיות שאנחנו חיים במדינת ישראל, שנותנת לכל אזרח ולכל תושב קבע באמת את כל הזכויות באופן מלא ושוויוני, וכשאזרח כזה מחליט לבצע פיגוע, לבגוד במדינתו, לבצע פיגוע כנגד ישראלים – אגב, לאו דווקא ישראלים-יהודים בלבד, למרות שרוב הנפגעים ורוב הנרצחים הם ישראלים, הם היעד, אבל אנחנו מכירים לא מעט פיגועים שמחבלים גם פגעו, הרגו או פצעו לא יהודים; גם מוסלמים, גם דרוזים, גם ערבים נוצרים וגם זרים, תיירים, לצערנו, נפגעו בפיגועים האלה.

אבי דיכטר: באותו רגע שמחבל נקלה שכזה מקבל משכורת מהרשות הפלסטינית, חייב להיות חוק שאומר: אתה לא יכול להיות עם רגל אחת, כספית, ברמאללה, ועם רגל אחת, אזרחית, בירושלים.

אבי דיכטר: זה לא יקרה.

אבי דיכטר: זה לא יקרה בעזרתכם, זה לא יקרה על ידכם.

אבי דיכטר: חברי הכנסת, הייתי אומר שזו דרישה כמעט אלמנטרית.

אבי דיכטר: אני לא רואה אפשרות שכל השמות שמניתי שהיום הם שרים וסגני שרים לא יצביעו בעד החוק, מסיבה פשוטה: אני חושב שאם אתה מצביע נגד החוק או לא מצביע בעד החוק, החלטת שאתה מפסיק להילחם בטרור.

אבי דיכטר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: רק – משפט אחרון?

אבי דיכטר: המשפט האחרון, כמובן: (אומר בערבית: מי שמשלם לך –) אני חשבתי להגיד: אני קורא לכם להצביע בעד החוק, אבל פתאום הבנתי שיושב-ראש הכנסת הרבה יותר יצירתי ממני.

אבי דיכטר: אז לטובת יושב-ראש הכנסת – מוזמנים להצטרף: (אומר בערבית: מי שמשלם לך את הכסף, הוא שייתן לך אזרחות.

אבי דיכטר: )

איתן גינזבורג: (אומר בערבית: הוא שייתן לך אזרחות.

איתן גינזבורג: )

אוסאמה סעדי: אל תדבר בשפה הערבית.

אוסאמה סעדי: תתבייש.

אוסאמה סעדי: אל תזכיר את השפה הערבית על הדוכן.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: בסוף למדתי.

איתן גינזבורג: משהו למדתי.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: (אומר בערבית: שים על הזנב שלך אבן.

אבי דיכטר: שים על הזנב שלך אבן.

אבי דיכטר: תאמין לי, שים על הזנב שלך אבן.

אבי דיכטר: ) יתרגמו לך אנשים פה.

אבי דיכטר: [הצעת חוק פ/556/24; נספחות.

אבי דיכטר: ]

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק מוצמדת, של חברת הכנסת אורית סטרוק – הצעת חוק לביטול אזרחותו או תושבותו של פעיל טרור שמקבל תגמול עבור ביצוע מעשה הטרור (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, שמספרה 556.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: לאחר מכן השר ישיב על שתי הצעות החוק יחד.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

אורית סטרוק: וואי, אני לא יודעת לצעוק ככה.

אורית סטרוק: תעשו לי טובה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הבוקר – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת לוי אבקסיס, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, מבקשים את תשומת ליבך.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סילמן, חברת הכנסת סילמן.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת עידית סילמן, את גם עם הגב, גם מפריעה, וגם אורית סטרוק רוצה את תשומת ליבך.

אורית סטרוק: התבזבזה לי חצי דקה.

חיים כץ: היא לא אמרה מילה.

חיים כץ: היא משלכם.

איתן גינזבורג: היא מורה, היא יודעת שיש עיניים בגב.

איתן גינזבורג: כן, בבקשה.

אורית סטרוק: תעשה טובה, איתן, תתחיל לי מההתחלה, התבזבזה לי חצי דקה.

קריאות: – – –

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הבוקר התעוררנו לעוד פיגוע.

אורית סטרוק: הבוקר התעוררנו לעוד פיגוע, חברתי יושבת-ראש הקואליציה עידית סילמן, שעוד מעט תצביע נגד החוק הזה.

אורית סטרוק: הבוקר התעוררנו לעוד פיגוע – עוד מחבל, ישראלי, שהלך לבצע פיגוע; ברוך השם, ברוך השם, רק פצוע קל, והוא נתפס, ולכן הולך לקייטנת המחבלים בכלא הישראלי.

אורית סטרוק: ומרגע שהוא ייכנס לשם ועד סוף ימיו הוא ימשיך לקבל משכורת מאבו מאזן.

אורית סטרוק: את יודעת, חברת הכנסת עידית סילמן, למה הוא יקבל משכורת?

אורית סטרוק: חברתי השרה, שרת הפנים אילת שקד, אני ממש מבקשת שתקשיבי לי.

אורית סטרוק: אני מאוד מבקשת.

אורית סטרוק: את באת לפה בשביל החוק הזה, ואני מבקשת שאת תקשיבי.

אורית סטרוק: המחבל של הבוקר ועוד מחבלים ישראלים רבים – לא, אל תשוחחי עכשיו עם יועז הנדל.

אורית סטרוק: אני מבקשת שתקשיבי לי.

אורית סטרוק: זה חוק שנוגע אליך.

אורית סטרוק: המחבל יקבל משכורת מאבו מאזן משום שאבו מאזן רואה בו סוכן של הרשות הפלסטינית בתוככי מדינת ישראל ונגדה.

אורית סטרוק: את יודעת את זה היטב, ולכן את חתמת על הצעת החוק הזאת, אילת.

אורית סטרוק: את יודעת שהמחבל של הבוקר הוא מבחינת אבו מאזן סוכן שלו בתוככי מדינת ישראל ונגדה, והוא יקבל עד סוף ימיו משכורת מאבו מאזן, וכמוהו עוד מחבלים ישראלים רבים.

אורית סטרוק: וכשהוא יצא מהכלא, אז השותפים פה, של הרשימה המשותפת וגם של רע"מ, יעשו לו חגיגה גדולה.

אורית סטרוק: ואני יודעת שגם את, אילת, וגם רבים מחבריך בקואליציה חתמתם על הצעת החוק הזאת, משום שזו ההצעה הכי בסיסית שלנו כמדינה נורמלית: להפסיק לתת למחבלים את הלחי השנייה.

אורית סטרוק: לכן חתמתם עליה ולכן אתם יודעים שהיא צודקת.

אורית סטרוק: ואני דיברתי פה לפני יומיים מעל לבימה הזאת עם מנסור עבאס, השותף שלכם, שישב כאן במקום איתן, ואמרתי לו: תן לשותפים שלך בקואליציה, תן להם להצביע בעד.

אורית סטרוק: אתה הרי אומר שאתה נגד מחבלים, אתה אומר שאתה לא תומך במחבלים – תן להם להצביע בעד.

אורית סטרוק: אני בטוחה שחבר הכנסת בגין מאוד רוצה להצביע בעד החוק הזה; אני בטוחה שהשר יועז הנדל מאוד רוצה להצביע בעד החוק הזה; אני בטוחה שעידית סילמן מאוד רוצה להצביע בעד החוק הזה.

אורית סטרוק: אתם הרי מבינים שזה האלף של האלף.

אורית סטרוק: עמר בר לב ממפלגת העבודה חתם על החוק הזה.

אורית סטרוק: אני ביקשתי ממנסור עבאס, אילת, שהוא יאשר לכם להצביע בעד החוק הזה, אבל אם הוא לא יאשר לכם ואתם תצביעו נגד, אז המשמעות היא שאתם החלטתם שישראל תגיש את הלחי השנייה למחבלים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: לפני שהשרה תעלה, אני רק רוצה לעדכן בקשר להצבעה הקודמת, על הצעת חוק זכויות החולה.

איתן גינזבורג: קיבלנו את תוצאות ההצבעה המודפסות.

איתן גינזבורג: ההצבעה של יוראי להב הרצנו, שהיה ביציע, והצבעתה של חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי, לא נקלטו במערכת, ואנחנו נוסיף אותם כמתנגדים להצעת החוק, והתוצאות תהיינה: 61 נגד.

איתן גינזבורג: הודעתו של חבר הכנסת צבי האוזר לפרוטוקול כי הצביע בטעות בעד החוק – אנחנו רק מודיעים על כך לפרוטוקול, אך הצבעתו לא תשתנה.

איתן גינזבורג: בבקשה, שרת הפנים – להשיב על שתי הצעות החוק.

איילת שקד: כן, הן אותו הדבר.

איילת שקד: אכן ההצעות טובות, גם אני חתומה עליהן.

איילת שקד: יש הרבה היגיון בכך שמחבל שנמצא בכלא הישראלי ומקבל כסף מהרשות הפלסטינית לא יהיה אזרח ישראלי, ולכן דיברנו עם המציעים.

איילת שקד: הם רוצים לשבת עם משרדי הממשלה, בעיקר משרד המשפטים ומשרד הפנים, לנסות להגיע לסיכומים, ואם נגיע לסיכומים אז נתמוך בהצעה.

איילת שקד: אז כרגע – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, אז תתמכו ולא נקדם אותן – – –

איילת שקד: אז כרגע את דוחה?

אורית סטרוק: – – –

איילת שקד: אורית, את דוחה או לא?

קריאות: – – –

דוד אמסלם: כמה זמן?

קריאה: – – – חודשים.

איתן גינזבורג: תודה לשרה שקד.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דיכטר, בבקשה, שלוש דקות, ואז נעבור להצבעה.

אבי דיכטר: גברתי השרה אילת שקד, אנחנו חשבנו שההצעה הזאת – ואת לא היית כאן כאשר אני הקראתי את שמות התומכים, כולל את שמך, כולל את שמו של שר המשפטים, ועוד רשימה של, למיטב זיכרוני, 17 או 18 איש.

איילת שקד: – – – לא תמכת בחוק האזרחות, הצבעתם נגד.

אבי דיכטר: כי הבאתם אותה כהצעת אמון.

אבי דיכטר: בהצעת אמון אנחנו לא מצביעים בעד הממשלה.

אבי דיכטר: ובכל מקרה אני חושב שכל אחד מאיתנו מבין שכשבוועדת השרים אתם מחליטים לדחות את הדיון בארבעה חודשים – אנחנו מבינים את המסר.

אבי דיכטר: ארבעה חודשים – הבנו לאן אתם לוקחים את זה, לכן החוק הזה עולה היום להצבעה.

אבי דיכטר: הייתם רוצים להעביר את זה בקריאה טרומית ולקדם שיחה של ארבעה חודשים – אנחנו מוכנים.

קריאה: להביא להצבעה.

קריאה: זה מה שאנחנו רוצים.

דוד אמסלם: שמית, אנחנו רוצים שמית.

אבי דיכטר: לא, לא, אני אומר: אפשר להתקדם בהצבעה טרומית, להעביר את זה, ואנחנו נמתין ארבעה חודשים לדון עם הקואליציה על החוק ולהעביר את זה.

אבי דיכטר: אנחנו לא אנשים שאפשר למכור להם סיפור: בוא נלך, נדון, יהיה בסדר, הרבה זמן, מעט זמן.

אבי דיכטר: אנחנו יודעים לדבר במונחים ברורים.

אבי דיכטר: תראה, לו בוועדת השרים, לו בוועדת השרים – השרה אילת, לו בוועדת השרים היו אומרים: אנחנו מבקשים שבועיים, כמו שנאמר כאן, לדון בחוק הזה ולהגיע איתכם להסכמות – כי תראי, אמרת מילים מאוד מאוד אמיתיות ואמיתות חזקות מאוד.

אבי דיכטר: אמרת שהחוק הזה הוא חוק הגיוני, שלא היית חותמת על חוק לא הגיוני.

אבי דיכטר: גדעון סער, שר המשפטים, לא היה חותם על חוק לא הגיוני, וכך רוב השרים האחרים או כל השרים האחרים וסגני השרים וחברי הכנסת מהקואליציה, ובוודאי חברי האופוזיציה.

אבי דיכטר: 41 איש חתמו – זה חצי מהכנסת, כי 40 בערך לא יכולים לחתום, כי הם שרים או סגני שרים.

אבי דיכטר: לכן, אם היינו מבינים שהחוק הזה עולה בעוד שבועיים לדיון כאן, אחרי שהיו ניסיונות להגיע לנוסח מוסכם, אני חושב שזה מעשי.

אבי דיכטר: אבל כשאתם אומרים: בואו נדחה את זה – תראי, השרה אילת, אנחנו לא אנשי BFM.

אבי דיכטר: מה זה BFM?

אבי דיכטר: "בוכרא פי למשמש".

אבי דיכטר: אנחנו לא חיים שם.

אבי דיכטר: אנחנו אנשים שמבינים מושגים ברורים.

אבי דיכטר: הכנסת מתפזרת בעוד שלושה שבועות; השבוע האחרון הוא לא שבוע של הצעות חוק; יש לנו שבועיים.

אבי דיכטר: אתם רוצים לדון בשבועיים האלה ונביא את זה ביום רביעי בעוד שבועיים להצבעה כאן?

אבי דיכטר: אהלן וסהלן.

אבי דיכטר: אם לא, אנחנו נצביע עכשיו.

דוד אמסלם: אגב, הבעיה שלהם, אבי, אני אגיד לך, הבעיה שלהם זה מנסור עבאס.

דוד אמסלם: זה הבעיה.

דוד אמסלם: הינה, אתה מבין מה הבעיה שלהם עכשיו?

דוד אמסלם: עם מי הקימו עכשיו ממשלה?

דוד אמסלם: היא עכשיו יודעת שהחוק נכון, היא רק שואלת:

דוד אמסלם: האם אני יוצאת עכשיו מהמשרד או פוגעת בעם ישראל.

דוד אמסלם: היא מעדיפה להישאר במשרד.

איתן גינזבורג: סיימת?

אבי דיכטר: אני לא קיבלתי תשובה, אז אני לא יודע להמשיך בדברים.

אבי דיכטר: אני אומר שוב: החוק הזה עולה להצבעה, מבחינתי, אלא אם כן אנחנו יודעים שבעוד שבועיים, ביום רביעי, אנחנו מקיימים כאן הצבעה, אחרי שהיה דיון או דיונים עם השרה או עם נציגי הממשלה, ונבין בדיוק מה האפשרויות, אבל אנחנו לא נמתין יותר משבועיים, לא ניכנס לפגרה, לא נחיה במונחים של "אחרי החגים".

אבי דיכטר: זה לא עובד – לא אצלנו, לא במשמרת שלי.

דוד אמסלם: לא מכדררים אותנו.

דוד אמסלם: היינו בסרטים האלה.

איתן גינזבורג: השרה שקד, השרה שקד – טוב, אם כך, אין תשובה.

איתן גינזבורג: זאת לא תשובה, אדוני.

אבי דיכטר: בשבילי, אין תשובה – יש הצבעה.

איתן גינזבורג: מאה אחוז, אז אנחנו נעבור להצבעה.

אביר קארה: – – –

אבי דיכטר: השרה שקד אמורה לתת תשובה בשם הממשלה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דיכטר, זמנך הסתיים.

איתן גינזבורג: ועכשיו תורה של חברת הכנסת סטרוק.

איתן גינזבורג: יש לה שלוש דקות לחשוב.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, גברתי השרה, אנחנו מוכנים לקיים שיח על החוק הזה כדי שהממשלה תחתור לחוקק חוק דומה מטעמה או לתמוך בהצעת החוק שלנו.

אורית סטרוק: אנחנו, כחברי כנסת, שיודעים שיש לכם רוב מובנה, ויש לכם ריחיים על צווארכם שקוראים להם רע"מ – אנחנו לא נוכל לעכב את ההצבעה על הצעת החוק שלנו ביותר משבועיים.

אורית סטרוק: אנחנו, מבחינתנו, או שמצביעים עכשיו או שאנחנו נותנים זמן לשיח של שבועיים, ונראה מה קורה בשבועיים האלה.

אורית סטרוק: אם את רוצה לקבל את ידנו המושטת, אחרי שאמרת בעצמך שהצעת החוק הזאת צודקת ונכונה, אז אנחנו מוכנים לשיח של שבועיים.

אורית סטרוק: יותר משבועיים אנחנו לא נוכל להמתין, כי הכנסת תצא לפגרה ואנחנו הולכים לאחרי החגים.

אורית סטרוק: אבל את, כשרת הפנים, שהחוק הזה תחת אחריותך, יכולה להביא אותו בכל עת מטעמך.

איתן גינזבורג: בבקשה, השרה שקד.

איילת שקד: טוב, אני דיברתי עם חברת הכנסת סטרוק לפני ההצבעה, והסיכום בינינו היה שהם ייכנסו להידברות עם הממשלה, גם איתי וגם עם השר סער, כדי לראות אם אפשר להגיע לנוסח מוסכם.

איילת שקד: אנחנו, מצידנו, נשמח להגיע לנוסח מוסכם, אז תחליטו מה שאתם רוצים.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני פונה לחבר הכנסת דיכטר וחברת הכנסת סטרוק: האם אתם מושכים את הצעת החוק כרגע או ממשיכים איתה?

דוד אמסלם: אתם מעודדים מחבלים – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת דיכטר וסטרוק, חבר הכנסת דיכטר, מה עמדתך?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דיכטר, האם להצביע?

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני לא שומע את חבר הכנסת דיכטר.

איתן גינזבורג: בוא מהצד.

איתן גינזבורג: בבקשה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, תראה, אנחנו לא רוצים להיות אופוזיציה קטנונית.

אבי דיכטר: החוק הזה חשוב מכדי שנהיה קטנוניים.

אבי דיכטר: לכן הסכמנו גם בשיחות המכילות של אורית סטרוק עם השרה שקד, וסוכם שיהיו שבועיים, ובשבועיים האלה יהיו מגעים לנסות ולהגיע לנוסח מוסכם.

אבי דיכטר: אני רואה פה נסיגה מצד הממשלה, או לפחות כפי שאני מזהה אצל אילת שקד, אצל השרה, יש נסיגה מהסיכום הזה.

אבי דיכטר: אנחנו רוצים להבין באופן חד וברור: האם הממשלה מוכנה לבוא בשבועיים האלה למגע איתנו כדי לסכם על נוסח מוסכם או שלא יהיה נוסח מוסכם?

אבי דיכטר: תהיה תשובתה חיובית – נסכים לדחות את ההצבעה ליום רביעי בעוד שבועיים; לא תהיה תשובה חיובית – אנחנו מבקשים לעשות עכשיו הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תשובה קצרה, בבקשה.

איילת שקד: חבר הכנסת דיכטר, אני, בניגוד אליך, לא נסוגתי משום דבר.

איילת שקד: אני סיכמתי עם אסתר סטרוק – – –

קריאות: לא.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: אני מבין שאנחנו חיים בפטה מורגנה.

איילת שקד: אני סיכמתי עם חברת הכנסת סטרוק שנשמח להגיע לדיונים והבנות.

איילת שקד: זה חוק טוב.

איילת שקד: זה חוק שצריך לעבור.

איילת שקד: אם תרצו להגיע איתנו להסכמות ודיונים, אנחנו נשמח.

איתן גינזבורג: אם כך, אני מבין, אני מבין מחבר הכנסת דיכטר שאנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: תודה, הבנתי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה שמית.

איתן גינזבורג: בשתי הצעות החוק ההצבעות יהיו שמיות.

איתן גינזבורג: אני מבקש מכם לתפוס את מקומותיכם.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא להקריא את השמות.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: אורית, אנחנו התחלנו בהצבעה.

איתן גינזבורג: הצעת החוק של דיכטר – –

קריאות: אבל היא מוצמדת.

איתן גינזבורג: אדוני, זה לא עובד ככה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: סליחה, חברת הכנסת סטרוק, משא ומתן לא מתנהל בדוכן הזה.

איתן גינזבורג: אנחנו שאלנו: מצביעים, כן או לא?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דיכטר ביקש להצביע, ואנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: יש לך עד סוף ההצבעה להחליט אם את מושכת את הצעת החוק שלך.

איתן גינזבורג: בבקשה להתחיל להצביע.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: לא להפריע בזמן ההצבעה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

קריאה: על דיכטר.

איתן גינזבורג: על הצעת החוק של אבי דיכטר, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד סעיד אלחרומי – נגד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, חבר הכנסת דוד אמסלם, אנחנו באמצע ההצבעה.

איתן גינזבורג: לך אליו, דבר איתו, לא ככה בצעקות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה טור פז – נגד אחמד טיבי – נגד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד טטיאנה מזרסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – נגד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – נגד

קריאות: – – –

רון כץ: איך אתה הצבעת נגד חוק השבות?

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דיכטר, תודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת רון כץ, תודה רבה.

איתן גינזבורג: אנחנו באמצע ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יעקב אשר – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח צבי האוזר – אינו נוכח מיקי לוי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו נועלים את ההצבעה ועוברים למנות את הקולות.

איתן גינזבורג: טוב, חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 50, נגד – 63.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק לביטול אזרחותו או תושבותו של פעיל טרור שמקבל תגמול עבור ביצוע מעשה הטרור של חבר הכנסת דיכטר וקבוצת חברי הכנסת לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לביטול אזרחותו או תושבותו של פעיל טרור שמקבל תגמול עבור ביצוע מעשה הטרור של חברת הכנסת אורית סטרוק, ההצבעה שתהיה הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: בבקשה, מזכירת הכנסת, נא להקריא את השמות.

איתן גינזבורג: נא לקרוא את השמות, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד סעיד אלחרומי – נגד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד

איתן גינזבורג: אריה דרעי – הוא נוכח.

איתן גינזבורג: בעד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – נגד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד טטיאנה מזרסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – נגד

איתן גינזבורג: מה הצבעתך, אדוני?

איתן גינזבורג: נגד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – נגד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יעקב אשר – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – נגד ולדימיר בליאק – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת יואב גלנט – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח צבי האוזר – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד פטין מולא – אינו נוכח יצחק פינדרוס – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח

איתן גינזבורג: האם יש חבר כנסת שלא קראו בשמו?

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו נועלים את ההצבעה.

איתן גינזבורג: נא למנות את הקולות בבקשה.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 49, נגד – 63.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק של חברת הכנסת אורית סטרוק, שמספרה 556, לא התקבלה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/19/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת חוק פקודת הסמים המסוכנים (תיקון – הגדרת צמח הקנבוס, מדרוג עבירות ועונשים בסם קנבוס), התשפ"א–2021, של חברת הכנסת שרן השכל.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

איתן גינזבורג: עשר דקות.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: שמעתי אותך, אדוני.

איתן גינזבורג: זה לא השלב.

איתן גינזבורג: זה עדיין לא השלב.

איתן גינזבורג: עוד לא הגיע.

איתן גינזבורג: קולך יישמע למרחוק, אני בטוח.

שרן השכל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק המוגשת לאישור

שרן השכל: כם מבוססת על שני אדנים: הראשון הוא ביטול המרכיב הפלילי בנוגע לשימוש ולהחזקה של קנביס בכמות שתוגדר בחוק; השני הוא התייחסות מיוחדת למרכיב של צמח הקנביס המשמש לצרכים רפואיים – CBD, קנבידול.

שרן השכל: יש הרבה גורמים שיש להם מה להפסיד משינוי המצב הקיים: משפחות פשע עושות את הונן מסחר בסמים.

שרן השכל: למשטרה הרבה יותר קל לסיים משמרת עם מעצר של קטין על שימוש בקנביס מאשר לטפל באירוע של אלימות במשפחה.

שרן השכל: פקידים במשרדי הממשלה מבקשים למשטר את חיי האזרחים בישראל ולשים את החיים הפרטיים תחת עין בוחנת.

שרן השכל: גם בתוך הבית הזה מצאתי לא מעט מתנגדים שבאופן עקיב מנסים לעצור את הקדמה – שמרנים או כאלה שיודעים לדבר על חירות וחופש הפרט, אבל כשזה מגיע למעשים, הם לוקחים צעד אחד אחורה.

שרן השכל: ודווקא משום ההתנגדות, אני רוצה לומר כמה מילים לנציגי הציבור הערבי בכנסת.

שרן השכל: האוכלוסייה שנפגעת הכי הרבה מהמשך הפללה של צרכני קנביס היא החברה הערבית בישראל.

שרן השכל: אם יש שיטור יתר בערים יהודיות ובפריפריה, על אחת כמה וכמה שיש שיטור יתר בעניין הקנביס בקרב האוכלוסייה הערבית.

שרן השכל: כ-33% מהמעצרים בגין קנביס מבוצעים כלפי אזרחים מהחברה הערבית – כמעט פי שניים מגודלם באוכלוסייה.

שרן השכל: אתם דנים את האזרחים שלכם לחיי עבריינות.

שרן השכל: בקרב הערבים יש 45% משתמשי קנביס.

שרן השכל: כן, 45% מאזרחי ישראל הערבים ניסו קנביס או משתמשים בקנביס.

שרן השכל: אתם יכולים לעצום עיניים ולהתעלם, אבל ההצבעה שלכם היום עלולה להכניס את בני משפחותיכם וחבריכם לכלא – –

סמי אבו שחאדה: שרן – – –

שרן השכל: – – לכלא עד שלוש שנים.

סמי אבו שחאדה: שרן, לטובת האנשים האלה – – –

שרן השכל: עד שלוש שנים בכלא.

קריאות: – – –

סמי אבו שחאדה: שהמשטרה תעשה – – –

שרן השכל: ההתנגדות שלכם לחוק הורסת את העתיד והחלום של הצעירים שלכם להיות עורכי דין, להיות רופאים – –

סמי אבו שחאדה: – – –

שרן השכל: – – אפילו נהגי אוטובוס הם לא יכולים להיות עם תיק פלילי.

שרן השכל: אתה יודע את זה?

קריאות: – – –

שרן השכל: אני מבינה שאתם כועסים, כי הם מסתכלים עליכם, ואתם דנים אותם לחיי עבריינות.

שרן השכל: זה מה שאתם עושים.

שרן השכל: אפילו נהגי אוטובוס הם לא יכולים להיות עם תיק פלילי – –

סמי אבו שחאדה: – – – תשימי אותו בכלא – – –

שרן השכל: – – על שימוש עצמי בקנביס.

שרן השכל: הם לא יכולים.

שרן השכל: הצעת החוק הזאת מאפשרת מחיקת רישום פלילי בגין עבירות שימוש.

שרן השכל: בקיצור, הצבעה נגד החוק הזה היא הצבעה נגד מי ששלח אתכם לכנסת.

שרן השכל: חבריי מסיעת הליכוד, ממש לא מזמן עמדנו כאן יחד וניסינו לקדם את אותה חקיקה.

שרן השכל: חוק האי-הפללה הוא דגל לחירויות הפרט בקרב הדור הצעיר בישראל.

שרן השכל: כמפלגה לאומית ליברלית הייתי מצפה שתהיו הראשונים להצביע בעד החוק הזה, אבל כמפלגה שאיבדה את דרכה הערכית והאידיאולוגית אני מנמיכה ציפיות.

מכלוף מיקי זוהר: שרן, אין לך רוב.

מכלוף מיקי זוהר: אין לך רוב.

מכלוף מיקי זוהר: את בממשלה עם רע"מ – לכי לרע"מ.

שרן השכל: אני מנמיכה ציפיות, אמרתי, מיקי.

מכלוף מיקי זוהר: אל תבואי אלינו.

מכלוף מיקי זוהר: לכי לרע"מ, שרע"מ יעזרו לך.

קריאות: – – –

שרן השכל: אני לא אתפלא אם גם כאן שיקרתם – שיקרתם לציבור בוחרי הליכוד שתקדמו את החוק החשוב הזה רק כדי לגרוף קולות ולא כדי לבצע.

קריאות: – – –

שרן השכל: ולחברי הכנסת החרדים, אני לא פוטרת אתכם.

שרן השכל: כ-30% מהחברה החרדית תומכים בלגליזציה מלאה של שוק הקנביס.

שרן השכל: תעצמו את העיניים, תתעלמו, אבל גם אצלכם הצעירים נרדפים על ידי המשטרה.

שרן השכל: אני מבינה את החששות של כולכם, אבל הם הופרכו כבר מזמן – לדוגמה, החשש המופרך שאי-הפללה תגרום לנשירת בני נוער מבתי ספר.

שרן השכל: אז איך תסבירו את העובדה שבמדינת קולורדו יש ירידה עקבית ומתמדת בשיעורי הנשירה ובכל שנה יותר בני נוער מסיימים תיכון?

שרן השכל: ומספרים לנו שאלפי נהגים מסוממים ייסעו בכבישים, אבל במדינות בארצות הברית שבהן אושרה לגליזציה של קנביס, מספר הדוחות על נהיגה תחת השפעת סמים או אלכוהול ירד דווקא – –

סמי אבו שחאדה: – – –

שרן השכל: – – והדבר המעניין הוא שלא חלה כל עלייה במספר הנוהגים תחת השפעת קנביס לעומת המצב הקודם.

סמי אבו שחאדה: – – –

שרן השכל: אני יודעת שזה כואב להצביע נגד האוכלוסייה שלך, אבל זה מה שאתה עושה היום – אתה מצביע נגד בני הנוער בחברה הערבית.

שרן השכל: מעל ל-10,000 תיקים פליליים של בני הנוער שלך והצעירים שלך נפתחים מדי שנה, אז תשים אותם בכלא.

סמי אבו שחאדה: – – –

שרן השכל: שים בכלא 10,000 איש מהחברה שלך כל הזמן אם אתה כל כך מתנגד לזה.

שרן השכל: שים אותם בכלא.

שרן השכל: תגיד לי, אתה השתגעת?

שרן השכל: לדון אותם לחיי עבריינות – על מה, על שימוש בקנביס?

שרן השכל: אתה השתגעת?

סמי אבו שחאדה: – – –

שרן השכל: עכשיו בואו נדבר על כסף.

שרן השכל: ב-2018, שוב, קולורדו, שאוכלוסייתה כחמישה וחצי מיליון נפש – הרבה פחות מישראל – הרוויחה יותר מ-130 מיליון דולר ממיסים ואגרות הקשורות לקנביס, כ-3% מהתקציב השנתי.

שרן השכל: סך הכול מאז שנפתחו החנויות ב-2014 נוספה לקולורדו הכנסה ישירה של כמיליארד דולר.

שרן השכל: תוסיפו לזה גם הכנסות עקיפות מתיירות ופעילות נלווית – זה הון עתק.

שרן השכל: אבל בואו לא נדבר על הכנסות אלא דווקא על הוצאות.

שרן השכל: רוב התיקים הפליליים בתחום הקנביס הם על שימוש ואחזקה.

שרן השכל: רוב התיקים הפליליים.

שרן השכל: רק מיעוט מתוכם, רק מיעוט העבירות – 6% עד 18% – הן עבירות של סחר, כלומר הרוב זה שימוש עצמי.

שרן השכל: המשטרה כבר מתלוננת שנים, ובצדק היא מתלוננת, על מחסור בכוח אדם לטיפול בעשרות אלפי מקרים של אלימות במשפחה, אונס, תקיפות, גנבות, פריצות, טרור חקלאי, פרוטקשן, ארגוני פשע ועוד.

שרן השכל: אבל כמה כסף מתבזבז על רדיפת מעשני ג'וינטים?

שרן השכל: מעל 30,000 מקרים בשנה.

שרן השכל: לזה יש תקציב.

שרן השכל: כמה ניידות?

שרן השכל: כמה שוטרים?

שרן השכל: כמה הליכי מעצר?

שרן השכל: כמה שעות חקירה?

שרן השכל: כמה מרדפים?

שרן השכל: פשיטות פתע?

שרן השכל: כמה שוטרים סמויים?

שרן השכל: כמה מעצרים?

שרן השכל: מאות מיליוני שקלים בשנה מתבזבזים על מאבק שלמשטרה אין יכולת או סיכוי לנצח בו.

שרן השכל: החוק שאני מציעה היום יחסוך תקציבים אדירים שאותם ניתן יהיה להפנות לטיפול בפשיעה אמיתית: כדי להציל נשים לפני רצח על ידי בן הזוג, כדי לעזור לחקלאים שנשדדים על בסיס יום-יומי, לתפוס כנופיות של פורצים, שודדי קשישים, אבל לא פחות חשוב – הסברה, חינוך וטיפול, בעיקר בקרב בני נוער ומכורים.

שרן השכל: גם מבחינת העומס בבתי המשפט יש כאן בשורה.

שרן השכל: מערכת המשפט, שממילא סובלת מחוסר אמון הציבור, מתמודדת עם כמות אדירה של תיקים ולוחות זמנים שנמתחים לנצח.

שרן השכל: הצעת החוק, כאשר תאושר, תקל את העומס בבתי המשפט, שמתמודדים עם אלפי מקרים של צרכני קנביס שלא פגעו באיש.

שרן השכל: העובדה שהגענו לשלב הזה היא תוצאה של קמפיין ציבורי שהתרחש גם מחוץ לבית הזה.

שרן השכל: זה לא היה אפשרי ללא התמיכה האדירה של אנשי תקשורת, עמותות ומפלגות.

שרן השכל: אני רוצה להודות אישית לסגן ראש הממשלה גדעון סער, שהתעקש להכניס את הנושא בפעם הראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל להסכמים הקואליציוניים, לשרה תמר זנדברג, שהייתה מהתומכות הראשונות בעניין הזה, לבועז טופורובסקי, שותפי בשנה האחרונה גם בעניין הזה, ולעוד חברי כנסת רבים ששותפים לדבר.

שרן השכל: אני מודה לחברי הקואליציה, שכל אחד מילא את חובתו עבור ציבור הבוחרים, ובשיתוף פעולה חוצה מפלגות אני מקווה להעביר את החוק הזה היום במליאה.

שרן השכל: חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, יש כאן בשורה אמיתית לציבור שוחרי החירות.

שרן השכל: הסדרת נושא הקנביס לצריכה עצמית היא אחד הסמלים בקרב הדור שלי לחירותו של אדם לעשות בעצמו בחירות על גופו וחייו.

שרן השכל: זהו ביטוי לזכותו של אדם לפרטיותו ולצנעת חייו, ביטוי לזכותו לקיים את אורח חייו כרצונו – –

איתן גינזבורג: נא לסיים.

שרן השכל: – – כל עוד אינו פוגע באחר, ללא הסיכון שברדיפה משטרתית, מעצר או מיתוג כעבריין.

איתן גינזבורג: תודה.

שרן השכל: פסקה אחרונה.

איתן גינזבורג: לא, משפט, בבקשה.

איתן גינזבורג: אנחנו ממש בחריגת זמן.

שרן השכל: למעלה ממיליון אזרחים ישראלים, כ-20% מהאוכלוסייה הבוגרת, צורכים קנביס.

שרן השכל: רובם ככולם אנשים נורמטיביים מכל שדרות העם ולא עבריינים.

איתן גינזבורג: תודה.

שרן השכל: הצעה זו מבקשת להפסיק את הפיכתם לעבריינים בעיני החוק.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת שרן השכל.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/285/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: הצעת חוק נוספת, מוצמדת, לתיקון פקודת הסמים המסוכנים, של חברת הכנסת גבי לסקי – בבקשה גברתי, שלוש דקות עבורך או לרשותך.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות, גברתי.

גבי לסקי: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוסקים היום בהצעת חוק אי-הפללה העוסק בצמח הקנביס, צמח בעל תועלות רבות אשר למעשה זכה ליחסי ציבור רעים במשך שנים.

גבי לסקי: הצעת החוק הזאת היא משנה חיים לא רק למי שעושה שימוש עצמי.

גבי לסקי: בכל שנה נפתחים כ-20,000 תיקים במשטרה לאנשים שצורכים קנביס.

גבי לסקי: כיום הסנקציה על מי שמורשע היא בעיקר סנקציה מחוץ להליך הפלילי.

גבי לסקי: הרי כל מי שיש לו רישום פלילי לא יכול להיות מועסק בשירות המדינה, לא יכול לקבל הסמכה לעסוק כעורך דין, כרוקח, כרואה חשבון, והוא גם מנוע מלקבל ויזות למדינות שהוא צריך לקבל ויזה אליהן.

גבי לסקי: ישנה קבוצה נוספת, חברת הכנסת מיכל וולדיגר, שהחוק הזה יעשה עימה צדק, ואלה כל האנשים שסובלים מפוסט-טראומה ואינם מאובחנים, כל האנשים שסובלים מכאבים ואין להם טיפול מתאים.

גבי לסקי: עבורם אי-הפללה היא דבר שישפר את איכות החיים שלהם ויעלים את הפחד מהעמדה לדין.

גבי לסקי: היום למעשה מדובר במתן עזרה אמיתית לאנשים שסובלים מכאבים והתמודדויות נפשיות.

גבי לסקי: לא נעלם מעיניי כי הקנביס טומן מחובו סיכון מסוים לנזקים, ומעבר למדיניות שאינה כוללת הפללת צרכנים יוצרת אתגרים.

גבי לסקי: אבל הפחד מהשינוי אינו יכול להצדיק המשך מדיניות ההופכת אזרחים נורמטיביים ושומרי חוק לעבריינים כשבביתם הפרטי הם לוקחים ג'וינט אחרי יום עבודה ארוך.

גבי לסקי: חברי וחברות הכנסת, אנחנו עומדים כאן היום ומצביעים על חוק אי-הפללה, וזה משהו שאולי לרבות נראה כדבר טבעי וכל כך הגיוני, ממש הדבר המתבקש לעשות.

גבי לסקי: אבל זה לא תמיד היה ככה.

גבי לסקי: זה המקום להודות לחברתי השרה לאיכות הסביבה תמר זנדברג, שהייתה מהראשונות להוביל את המאבק הזה לפני יותר מעשור.

גבי לסקי: השרה זנדברג הייתה פורצת דרך, ובצעדים אמיצים ואפילו חתרניים נגד הממסד וכנגד כל מה שכולם חשבו לנכון, היא יצאה עם אמירה חד-משמעית שהפללת צרכני קנביס היא דבר פסול.

גבי לסקי: היום אני רוצה להביע את הערכתי הכנה לחברתי חברת הכנסת שרן השכל, שהובילה בנחישות, באומץ ובחוכמה רבה את הצעת החוק הזאת ועשתה עבודה רבה ומאומצת במסדרונות הכנסת והממשלה ומחוצה לה כדי להגיע היום להצבעה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

גבי לסקי: הצעת חוק שאני מגישה היום היא למעשה הצעת החוק שהגישה חברתי חברת הכנסת תמר זנדברג, ואני מודה על ההזדמנות שניתנה לי להציג את זה בפני כולכם.

גבי לסקי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת לסקי.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/1373/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בבקשה, עם הצעה מוצמדת.

מכלוף מיקי זוהר: תגיד לי בועז, הכול – – – בסדר?

מכלוף מיקי זוהר: סגרת עם רע"מ – – – יופי, יופי, אנחנו שמחים.

איתן גינזבורג: מיקי, הוא למד מהטובים ביותר, מה קרה לך?

איתן גינזבורג: אני אומר שהוא למד מהטובים ביותר.

בועז טופורובסקי: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, שאלת אותי אם סגרתי עם רע"מ.

בועז טופורובסקי: רע"מ – אזרחי מדינת ישראל, חברים שאנחנו גאים בהם בקואליציה הזאת, קואליציה חזקה, קואליציה של שינוי, קואליציה שתשנה את השנאה שאתם מביאים כאן.

בועז טופורובסקי: שנאה.

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: אנחנו עכשיו בין המצרים.

בועז טופורובסקי: באופוזיציה יש אנשים דתיים.

בועז טופורובסקי: במקום לדבר על אהבה, על איחוד, אתם מדברים על שנאה ומפיצים שקרים.

בועז טופורובסקי: בואו נגיד קצת את האמת על כל השטויות שאתם אומרים כאן.

בועז טופורובסקי: אני בא לכאן, יושב כאן וסופג את השקרים שלכם.

בועז טופורובסקי: הצבעה אחר הצבעה אתם מצביעים נגד האינטרסים של מדינת ישראל, נגד חוקים שאתם חוקקתם, נגד החלטות שהממשלה שאתם הייתם בה הביאה לאולם הזה להצבעה.

בועז טופורובסקי: הצבעה אחר הצבעה אתם הולכים נגד.

יואב קיש: הצבעת בעד מחבלים לפני רגע.

יואב קיש: לפני דקה הצבעת בעד מחבלים.

יואב קיש: הצבעת בעד מחבלים.

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: אני אגיד לכם, כשאני הייתי באופוזיציה, אנחנו לא התנהגנו ככה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת קיש.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

בועז טופורובסקי: אנחנו הצבענו לפי האידיאולוגיה שלנו, כי מה היתרון באופוזיציה?

בועז טופורובסקי: היתרון באופוזיציה הוא שאתה יכול להצביע בדיוק כפי שאתה מאמין.

בועז טופורובסקי: אתה לא צריך להגיע לפשרות עם אנשים שחושבים שונה ממך.

בועז טופורובסקי: אבל מה, אתם מטורללים, כמו שהייתם מטורללים כשהייתם בשלטון – –

קריאות: – – –

יואב קיש: אתה הצבעת בעד מחבלים.

יואב קיש: אתם בעד מחבלים.

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

בועז טופורובסקי: – – ושמתם את טובת

בועז טופורובסקי: כם האישית וטובתו של בן אדם אחד לפני החוק, לפני השלטון ולפני כל דבר טוב שקורה כאן.

בועז טופורובסקי: גם עכשיו, כשאתם באופוזיציה, אתם מוכנים לפגוע במדינת ישראל רק כדי שהמקום הזה לא יתפקד כמו שצריך.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גלית דיסטל.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מיקי זוהר.

בועז טופורובסקי: אתם טוענים שאנחנו לא פיירים אתכם בוועדות.

בועז טופורובסקי: אני באתי אליכם אחד-אחד, התחננתי, אמרתי לכם: תגידו לי מה לעשות, תגידו לי איך אתם רוצים שהכנסת הזאת תתנהל, ורק שמעתי שקרים על גבי שקרים, מזימה כביכול על גבי מזימה.

בועז טופורובסקי: אין, האמת היא לא כזאת מסובכת.

קטי קטרין שטרית: – – –

בועז טופורובסקי: בואו ואספר לכם משהו.

בועז טופורובסקי: פעם מח"ל היה מחנה ליברלי, לא רק מחנה לאומי.

בועז טופורובסקי: עכשיו הוא לא לאומי, הבנתי.

בועז טופורובסקי: אתם לא רוצים את חוק האזרחות.

בועז טופורובסקי: אתם כבר לא לאומיים, הבנתי.

בועז טופורובסקי: אבל אתם גם לא ליברליים.

בועז טופורובסקי: אני רוצה לראות מה אופיר כץ יצביע כאשר אנחנו מדברים על לגליזציה של סמים קלים.

בועז טופורובסקי: אני רוצה לראות מה חברת הכנסת גילה גמליאל תצביע כאשר אנחנו מדברים על אי-הפללה של אנשים על שימוש בקנביס.

בועז טופורובסקי: אני רוצה לראות איך אתם תצביעו עוד פעם, פעם אחר פעם, פעם אחר פעם, נגד מה שאתם מאמינים – בגלל מה?

בועז טופורובסקי: בגלל שלא מעניין אתכם כלום.

גלית דיסטל אטבריאן: שר הרווחה הצביע הרגע נגד ילדים – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת דיסטל, נא לשבת.

בועז טופורובסקי: כשאתם הייתם בממשלה, רציתם שהמקום הזה לא יתפקד.

בועז טופורובסקי: אנחנו היינו המבוגרים האחראיים.

בועז טופורובסקי: הצבעה אחר הצבעה אנחנו הצבענו איתכם, כי אמרנו: משהו למען טובת ישראל, גם אם אנחנו אופוזיציה – אנחנו נצביע.

בועז טופורובסקי: ואגיד לך מה, גם עכשיו, כשאתם מנסים לטרלל את המקום הזה הצבעה אחר הצבעה, אנחנו נדאג לעשות את מה שטוב למדינת ישראל, גם אם אתם תנסו לפגוע במדינה.

בועז טופורובסקי: תנסו לחשוב על העבר, על טוב ועל טוב לב היום, כשאנחנו לפני תשעה באב.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: סמרטוטים אתם – – – תתביישו.

קטי קטרין שטרית: אתם מדברים מטעם הסמים – – – ואלקין הגיע.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: השר זאב אלקין ישיב בשם הממשלה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עשר דקות.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

זאב אלקין: אדוני ראש הממשלה, אדוני ראש הממשלה החלופי, חבריי השרים וחברי הכנסת, הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (מדרוג עבירות ועונשים בסם קנביס), של חברת הכנסת שרן השכל, והצעות חוק שהוצמדו אליה, מבקשות לתקן את פקודת הסמים המסוכנים ולקבוע כי בגירים לא יישאו באחריות פלילית בשל החזקת קנביס, כולל זרעים, בכמות לשימוש עצמי במקום שאינו ציבורי.

זאב אלקין: כמו כן, ההצעה קובעת עונשי קנס שאינם מובילים לרישום פלילי על שימוש בקנביס במקום ציבורי ועל אחזקה העולה על הכמות לשימוש עצמי אם אינה לשם סחר.

זאב אלקין: ההצעה מחריגה לחלוטין מהגדרת קנביס את הקנבידול – CBD – מרכיב שאיננו פסיכו-אקטיבי ומשמש לצרכים רפואיים וטיפוליים.

זאב אלקין: הנימוק להצעת החוק מתמקד בנזק שנגרם לציבור גדול של אנשים נורמטיביים בישראל כתוצאה מהאיסור, הפגיעה בזכויות הפרט והפיכה של אזרחים שומרי חוק לעבריינים, נוסף על הקלת העומס על מערכת המשפט ואכיפת החוק.

זאב אלקין: דברי ההסבר להצעת החוק מדגישים כי ההצעה לא נועדה לעודד שימוש בקנביס, והיא מותירה את השימוש ברשות הרבים בגדר האיסור.

זאב אלקין: הרעיון המרכזי בבסיס הצעת החוק – הצורך בשינוי מדיניות לגבי צמח הקנביס – עולה בקנה אחד גם עם המלצות דוח צוות בין-משרדי שהוקם בתקופת הממשלה הקודמת על רקע הצעת חוק, גם היא של חברת הכנסת שרן השכל, וגם של חבר הכנסת רם שפע.

זאב אלקין: אני אחסוך מכם את האזכור של המלצות הצוות, כי למעשה, הצעת חוק שמגיעה כאן מתייחסת רק למרכיב של אי-הפללה.

זאב אלקין: לנוכח האמור לעיל, אני מציע בשם הממשלה לתמוך בהעברת החוק בקריאה טרומית.

זאב אלקין: המשך ההליכים ייעשה לאחר שיח של המציע עם משרדי המשפטים, ביטחון הפנים, הבריאות, הכלכלה והתעשייה, החינוך, הביטחון, האוצר, התחבורה והבטיחות בדרכים, העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

זאב אלקין: החוק אמור לחזור לוועדת שרים לחקיקה לפני שיעלה לקריאה ראשונה.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר אלקין.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני מבין שיש כאלה שהתנגדו לחוק.

איתן גינזבורג: אני רואה מי מצביע.

איתן גינזבורג: אז ברשותכם, מכיוון שיש יותר מתנגדים מאשר חוקים, עליי לעשות פה בחירה.

איתן גינזבורג: על כן, אני אבקש מחברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה, לבוא ולנמק את התנגדותה.

יואב קיש: כמה עולים להתנגד?

איתן גינזבורג: שלושה.

יואב קיש: אתה יכול להגיד מי עוד?

איתן גינזבורג: אחריה – חבר הכנסת יואב קיש, ואחריה – חבר הכנסת מנסור עבאס.

קריאה: גם אני רוצה.

איתן גינזבורג: אין מספיק.

איתן גינזבורג: אין יותר, יש רק שלושה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

איתן גינזבורג: עד שלוש דקות.

מיכל מרים וולדיגר: יושב-ראש הישיבה, חברי הנכבדים, אני עומדת פה – הכנתי נאום שלם עם נתונים, עם הרבה דברים חכמים לומר, אבל החלטתי להשאיר את זה בחוץ.

מיכל מרים וולדיגר: תמר זנדברג, אני אשמח מאוד אם תשמעי רגע.

מיכל מרים וולדיגר: אני מדברת פה והקול שלי רועד, כי בא לי לבכות – כן, פשוט בא לי לבכות.

מיכל מרים וולדיגר: אתם יכולים לדבר על נתונים יבשים; אתם יכולים לחפש דפים ומחקרים – כן, גבי, אני אשמח אם תקשיבי לי, אוקיי?

מיכל מרים וולדיגר: אני מתייחסת לחוק שאת מציעה – אבל אני כבר 15 שנה מטיילת במכוני גמילה, מטיילת בבתי חולים פסיכיאטריים, מלווה אלפי, אלפי משפחות, אתם שומעים?

מיכל מרים וולדיגר: אלפי משפחות.

מיכל מרים וולדיגר: אני מדברת פה והידיים שלי רועדות.

מיכל מרים וולדיגר: ריבונו של עולם, תשלח כבר גאולה.

מיכל מרים וולדיגר: איך יכול להיות שאנחנו, אנחנו, מאשרים לילדים קטנים – כן, בחוק שלך, גבי, שלך, תמר, שלך, שרן – מאשרים לילדים להשתמש?

מיכל מרים וולדיגר: את תגידי לי לא, אבל אני רואה את זה.

מיכל מרים וולדיגר: אני מלווה ילדים בני 14 ו-15.

מוסי רז: את רואה את זה היום – – –

מיכל מרים וולדיגר: אתה רוצה להפריע לי, מוסי?

מיכל מרים וולדיגר: אתה יכול.

מיכל רוזין: – – – איזה בורות – – –

איתן גינזבורג: לא להפריע.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: תודה, קריאות הביניים.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תמשיכי, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: יש לי מחקרים מפה ועד הודעה חדשה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל החוק הזה הוא שערורייה.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לומר דבר נוסף.

מיכל רוזין: – – –

איתן גינזבורג: רק שנייה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת רוזין, חברת הכנסת רוזין, תנו לדוברת לומר את דבריה בלי הפרעות.

איתן גינזבורג: בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לומר דבר נוסף, מעבר לזה שאני מתנגדת בתוקף גם לחוק הזה, בוודאי ללגליזציה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל אני רוצה לומר משהו: לאן אתם ממהרים, למען השם?

מיכל מרים וולדיגר: יצא פה חוק לפני שנתיים, קצת פחות משנתיים – חוק ארדן, הוראת שעה, שעושה בדיוק את זה.

מיכל מרים וולדיגר: היעדר הפללה קיים, הינה החוק, הוא נמצא פה, והוא מדבר כמעט על אותם דברים, ובאמת, המשטרה פחות מפלילה, נפתחים פחות תיקים.

מיכל מרים וולדיגר: מה אומר החוק הזה?

מיכל מרים וולדיגר: שלוש שנים – נבדוק, כהוראת שעה, אם כפי שאתם מצפים, באמת ירד השימוש ויהיה יותר טוב בגלל היעדר הפללה, נבדוק את הנתונים, יהיו מחקרים, ואחר כך, החוק של ארדן, שאמור להסתיים ב-2022 – ננשום לרווחה, נחכה רגע, ואם התוצאות באמת יראו שהמצב יותר טוב, נחוקק את החוק הקבוע, מה שמציעים היום.

מיכל מרים וולדיגר: החוק הזה אומר, בין היתר, שהשר צריך לבוא ולתת דיווח כל שנה אם באמת התקדמנו לאיזשהו כיוון; אם בגלל שאנחנו לא פותחים תיקים פליליים המצב באמת יותר טוב.

מיכל מרים וולדיגר: יש נתונים?

מיכל מרים וולדיגר: יש חוקים?

מיכל מרים וולדיגר: מישהו בדק את זה?

מיכל מרים וולדיגר: אף אחד לא בודק.

מיכל מרים וולדיגר: כי לחוקק חוקים זה נורא נחמד, אבל ליישם אותם בפועל ובאמת לדאוג להסברה – החוק הזה מדבר על הסברה.

מיכל מרים וולדיגר: ברגע שאנחנו עושים אי-הפללה – מנגד, נעשה הסברה, נכין מערכים מצוינים, נטפל בזה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל אף אחד לא דואג לזה.

מיכל מרים וולדיגר: העיקר – אי-הפללה.

מיכל מרים וולדיגר: אז בואו נחכה רגע, ננשום לרווחה.

מיכל מרים וולדיגר: מדובר בילדים שלנו, מדובר בעתיד של המדינה שלנו.

מיכל מרים וולדיגר: אין לנו מה למהר במיוחד, כשקיים היום חוק של אי-הפללה.

מיכל מרים וולדיגר: קיים.

מיכל מרים וולדיגר: אני באמת שואלת את עצמי שוב ושוב למה אנחנו ממהרים.

מיכל מרים וולדיגר: ואני אגיד לסיום, כי אין לי עוד הרבה זמן, אז ממש בדקה, אני אומרת לכם שנכון להיום אין מספיק מסגרות שיטפלו באותם אלה שכבר נפלו לסם – כן, בגלל הקנביס, נפלו.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

מיכל מרים וולדיגר: אז בוא נטפל בהם קודם, לפני שנביא עוד מאסות של מכורים אחרים שיגיעו אלינו, כנראה, כתוצאה מהחוק הזה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

איתן גינזבורג: מתנגד לחוק.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת, אני רוצה לפנות לרגע ל-25 חברי הכנסת הנורבגים החדשים פה במליאה.

יואב קיש: תראו, זאת כנסת לא נורמלית.

יואב קיש: אל תחשבו – אפשר רגע שקט?

יואב קיש: חברים, שלא תחשבו שהיחס הזה בין קואליציה לאופוזיציה צריך להיות בכנסת.

יואב קיש: אני אומר לכם בכנות, כמי שהיה פה לפחות בכנסת העשרים, זה לא צריך להתנהל ככה.

יואב קיש: לא יכול להיות שהקואליציה מרסקת את האופוזיציה בוועדות; שהליכוד מקבל שניים בוועדת הכספים ושישה בוועדה למעמד האישה על חשבון המקומות שלנו.

יואב קיש: יש פה התנהלות דורסנית.

יואב קיש: כשזה המצב, קודם כול, אני אומר לכם, אל תצפו מאיתנו לשום שיתוף פעולה.

יואב קיש: זה דבר בסיסי.

יואב קיש: לגבי החוק עצמו, אני רוצה לומר כמה דברים.

יואב קיש: החוק הזה הרי לא יתקדם, גם אם תעבירו אותו סמלית פה, מכיוון שרע"ם נגד, הם יעצרו לכם את זה, אז בלי האופוזיציה לא תצליחו.

יואב קיש: הקואליציה הזאת היא לא ממשלת שינוי, זאת ממשלת השורא.

יואב קיש: אנחנו לא נציל אתכם מהשותפים שלכם.

יואב קיש: את הדייסה שאתם בישלתם, אתם תאכלו.

יואב קיש: ואנחנו, כן, אנחנו נביא חוק טוב.

יואב קיש: כמו שאנחנו מביאים בדיוק את חוק ההגירה, אנחנו גם מביאים השבוע חוק שמטפל בדברים שלא עשית – בהסברה, במניעה לבני נוער, בטיפול בגמילה, בקרן לטיפול, שהכספים ילכו לטיפול בנגמלים.

יואב קיש: למה אתם מזניחים את זה?

מירב בן ארי: – – –

יואב קיש: חברת הכנסת מירב בן ארי, לפני רגע את הצבעת בעד מחבלים.

יואב קיש: על החוק של אבי דיכטר את הצבעת נגד לפני שנייה.

יואב קיש: איך אין לך בושה, אחרי שהצבעת בעד מחבלים, לבוא ולהטיף לנו מוסר?

מירב בן ארי: לי אין בושה?

מירב בן ארי: אתם לא יכולים להסתכל לאזרחים בעיניים.

מירב בן ארי: על הבושה שעשיתם עם – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת בן ארי, נא לשבת, בבקשה.

מירב בן ארי: זה חוק טוב?

מירב בן ארי: תצביעו בעד.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת בן ארי.

יואב קיש: לפני שנייה כל חברי הקואליציה הזאת הצביעו בעד מחבלים, נגד החוק של אבי דיכטר, אז אל תבואו ותטיפו לנו מוסר למה על חוק הקנביס אנחנו לא מצביעים.

יואב קיש: אני יזמתי את החוק הזה בכנסות הקודמות, בסדר?

יואב קיש: זה חוק שלי.

יואב קיש: חוק שלי.

יואב קיש: אני בעד.

יואב קיש: אבל אני לא אשתף פעולה עם קואליציה דורסנית, עם קואליציה שלא מכבדת את הבית הזה.

יואב קיש: אנחנו נביא את החוק שלנו, שהוא הרבה יותר טוב מכל מה שאתם השארתם פרוץ.

יואב קיש: יש את חברת הכנסת אורלי לוי, שעבדה על זה; יש את חברת הכנסת גלית דיסטל מהליכוד, שעשר שנים מטפלת בזה.

יואב קיש: אנחנו, בגלל ההתנהגות שלכם, שרן, בגללכם, אנחנו נצביע נגד, כי אין לכם את הכבוד המינימלי לאופוזיציה, כי אתם לא יודעים איך צריך לעבוד בבית הזה.

יואב קיש: והאמת, אני מתפלא על שתיכן, כי על הנורבגים אני לא מתפלא – הנורבגים לא מכירים כנסת אחרת.

יואב קיש: דרך אגב, הם יכולים לחשוב שככה הכנסת צריכה לעבוד.

יואב קיש: יש פה הרבה חברים שמכירים אחרת.

יואב קיש: הכנסת לא צריכה לעבוד ככה.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

יואב קיש: אבל שרן ומירב, חברות הכנסת שרן השכל ומירב בן ארי, אני מתפלא עליכן.

יואב קיש: איך אין לכן בושה עכשיו, לנוכח ההתנהגות שלכם, לבוא לבקש את זה מאיתנו?

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: מתנגד אחרון – חבר הכנסת מנסור עבאס, בבקשה.

איתן גינזבורג: אתם רואים?

איתן גינזבורג: בחרתי כדי שיהיה לכם מעניין.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות.

מנסור עבאס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עכשיו למדתי שחבר הכנסת יואב קיש הגיש את אותו חוק בקדנציה שעברה, נכון?

יואב קיש: נכון, חוק דומה.

יואב קיש: אני הייתי שותף.

יואב קיש: לשאלתך – – –

מנסור עבאס: אז אתה מצביע בעד?

יואב קיש: לא, אני מצביע נגד, והסברתי למה אני מצביע נגד.

דוד אמסלם: הוא לא רוצה לפגוע בך.

מנסור עבאס: אז למדנו שההצבעה שלכם – הצבעה קנטרנית, זאת הצבעת נגד לא עניינית, נכון?

מנסור עבאס: אבל אנחנו בקואליציה, על אף חילוקי הדעות, אנחנו מנסים להידיין, להבין, לקדם את הדברים בהסכמה.

מנסור עבאס: אז תלמדו מאיתנו.

יואב קיש: בהסכמה שאתה קובע.

מנסור עבאס: לא.

יואב קיש: אתה קובע להם.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: תחזור שבוע אחורה ותראה איך במשך כמה שבועות דנו על חוק האזרחות, ומה הייתה התוצאה?

מנסור עבאס: שהליכוד הפיל את חוק האזרחות.

יואב קיש: אתם קיבלתם את מה שאתם רציתם.

יואב קיש: אנחנו לא נותנים לך את החוק שאתה רוצה.

מנסור עבאס: אז למדנו את השיטה מכם.

מנסור עבאס: הפלתם אותו?

דוד אמסלם: מה אתה הצבעת בחוק האזרחות?

מנסור עבאס: אני הצבעתי בעד.

דוד אמסלם: אתה בחוק האזרחות – מה?

מנסור עבאס: הצבעתי בעד, ואתם הצבעתם נגד.

דוד אמסלם: ושני החברים שלך, מה עשו?

מנסור עבאס: הצבעתם נגד, נכון?

איתן גינזבורג: לא להפריע.

איתן גינזבורג: לא להפריע.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת – – –

קטי קטרין שטרית: אתה בקואליציה – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, תודה.

מכלוף מיקי זוהר: מנסור, אתה ציוני אמיתי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת זוהר, תודה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה ציוני אמיתי, מנסור עבאס.

מנסור עבאס: ואתם ממשיכים להצביע נגד כל חוק?

מנסור עבאס: בסדר, שיהיה לכם לבריאות.

מכלוף מיקי זוהר: אתה ציוני אמיתי, מנסור.

מנסור עבאס: לא, אני לא ציוני.

מכלוף מיקי זוהר: אתה ציוני אמיתי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת זוהר, תודה רבה.

מנסור עבאס: אני לא ציוני, אבל כנראה שיש ספק אם אתה ציוני או לא.

מנסור עבאס: יש ספק, לא?

יואב גלנט: מנסור, תיהנה מהזמן על הדוכן, כי אין לך עוד הרבה זמן, תאמין לי.

יואב גלנט: תיהנה.

יואב גלנט: לא תנהל את המדינה הזאת הרבה זמן.

סמי אבו שחאדה: הם הצביעו נגד – – –

מנסור עבאס: אנחנו הצבענו בעד ההסכמה שהייתה.

מנסור עבאס: אנחנו הצבענו בעד הממשלה.

מנסור עבאס: אנחנו הצבענו בעד השינוי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שחאדה, תודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבו שחאדה, תודה.

מנסור עבאס: אנחנו הצבענו בעד השינוי ובעד ההסכמה.

יואב קיש: מה הייתה ההסכמה?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש, הרגע ירדת מהדוכן.

מנסור עבאס: לכן – תקשיבו.

מנסור עבאס: לכן, חברים, מבחינתנו, אין ספק שהחוק הזה הוא חוק שמנוגד לערכי הדת.

מנסור עבאס: קנביס נחשב לסם, מבחינתנו.

מנסור עבאס: מצד שני, אנחנו רוצים לבחון את ההשלכות, את ההיבטים, את ההשפעות של החוק הזה על החברה עצמה.

מנסור עבאס: לכן, אני ביקשתי מידידתי המציעה שרן השכל, שניקח זמן כדי – –

היא הסכימה?

היא הסכימה?

מנסור עבאס: היא תחליט.

מנסור עבאס: – – כדי שנוכל לנסות להגיע להסכמה, אם אפשר לטפל בהשלכות של החוק הזה ושל השימוש בסם הזה.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

מנסור עבאס: שוב, עקרונית, אנחנו נגד השימוש בקנביס – ככה היה, ככה יהיה תמיד – אבל מתוך השותפות, מתוך השותפות, נדון.

דוד אמסלם: מה יקרה בעוד חודש?

מנסור עבאס: לא יודע.

דוד אמסלם: מה יקרה בעוד חודש?

מנסור עבאס: אי-אפשר לדעת.

מנסור עבאס: אי-אפשר לדעת.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

מנסור עבאס: ולכן אני פונה לחבריי בקואליציה – –

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

מנסור עבאס: – – בואו ניתן לעצמנו הזדמנות.

מנסור עבאס: הדיון בכנסת בין קואליציה לאופוזיציה לא ענייני, לא שם את טובת האזרחים מול עיניו.

מנסור עבאס: אנחנו נעשה את זה, ולכן אני מבקש משרן – –

דוד אמסלם: מה שתבקש.

דוד אמסלם: מה שתבקש.

מנסור עבאס: – – לדחות את ההצבעה כדי שנוכל להמשיך לדון בחוק הזה.

מנסור עבאס: תודה לכם.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

דוד אמסלם: אתה לא צריך לבקש – תנחה.

קטי קטרין שטרית: הינה, ראש הממשלה האמיתי קובע.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: הוא אמר שהוא מתנגד.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

אחמד טיבי: – – – איתן – – –

איתן גינזבורג: רק שנייה.

איתן גינזבורג: רק שנייה.

איתן גינזבורג: אני לא יכול ככה.

איתן גינזבורג: אחמד טיבי, הבנתי, שמעתי אותך.

איתן גינזבורג: את הבקשות, בבקשה, דרך המזכירה.

איתן גינזבורג: אני לא יכול לנהל את הישיבה ככה.

איתן גינזבורג: שמעתי.

איתן גינזבורג: אני שמעתי: לפנים משורת הדין.

איתן גינזבורג: יש הרבה מבקשים.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שרן, את ביקשת – חברת הכנסת המציעה, שרן, ביקשת?

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: מהצד.

איתן גינזבורג: מהצד.

איתן גינזבורג: חברים, תירגעו, מה קרה לכם?

איתן גינזבורג: השתגעתם?

איתן גינזבורג: מה קרה לכם?

איתן גינזבורג: בבקשה.

יואב קיש: את צריכה לדבר עם ראש הממשלה עבאס.

יואב קיש: ראש הממשלה עבאס.

שרן השכל: מתוך מחויבות לקואליציה, ובגלל שזה עניין של שבועיים בלבד, אני מסכימה לדחייה הזו, ונעלה את הצעת החוק הזו בעוד שבועיים.

איתן גינזבורג: לא למחוא כפיים, חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מירי רגב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: שבי, בבקשה.

איתן גינזבורג: תפסיקו לבזות את הכנסת.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת, אם כך, הצעת החוק נמשכה.

קטי קטרין שטרית: ראש הממשלה מנסור.

קטי קטרין שטרית: מנסור ראש הממשלה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום.

איתן גינזבורג: לאור העובדה שהצעת החוק נמשכה, ואיתה הצעות החוק שהוצמדו, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה.

איתן גינזבורג: בבקשה, הצעת חוק-יסוד: ההגירה.

איתן גינזבורג: אני אתקן: חברים, ההצבעה נדחתה למועד אחר.

איתן גינזבורג: אני מתקן ומדגיש – ההצבעה נדחתה למועד אחר.

איתן גינזבורג: הם הסכימו.

איתן גינזבורג: זו הייתה הסכמה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת השכל, את מסכימה לדחייה?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת טופורובסקי?

איתן גינזבורג: גם טופורובסקי.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: ההצבעות יידחו בשבועיים.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/355/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: לפי קביעת יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק-יסוד: ההגירה לישראל, של חברת הכנסת מאי גולן, שמספרה 813.

איתן גינזבורג: תעלה ותבוא חברת הכנסת מאי גולן.

איתן גינזבורג: חברים – מאי זו הבאה בתור.

איתן גינזבורג: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (צדק חלוקתי בכל הרשויות המתוקצבות במדינת ישראל), של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: מלכיאלי, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: עד עשר דקות לרשותך.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אני שואל את עצמי כחבר כנסת באופוזיציה, כשהחוקים של האופוזיציה בדרך כלל נדחים פעם אחר פעם: למה אני מעלה כאן בכנסת הצעת חוק כזאת?

מיכאל מלכיאלי: הרי היא עתידה להידחות בעוד כמה דקות.

מיכאל מלכיאלי: משפט אחד של ראש הממשלה בנט גרם לי להגיש את ההצעה הזאת לכנסת.

מיכאל מלכיאלי: אמר נפתלי בנט: הממשלה שלי תהיה עשר מעלות ימינה.

מיכאל מלכיאלי: עשר מעלות ימינה.

מיכאל מלכיאלי: חפרתי בדברי הימים של הכנסת – כל ימינה ותקווה חדשה היו היוזמים של החוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להסביר מה מטרת החוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: עד לפני שהחוק הזה הוצע, שר הפנים היה הרב דרעי.

מיכאל מלכיאלי: מי שיודע, האג'נדה של שר הפנים הרב אריה דרעי הייתה לעזור לרשויות המוחלשות.

מיכאל מלכיאלי: חלוקת – אדוני היושב-ראש, אני לא יכול לדבר.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

מיכאל מלכיאלי: חלוקת המשאבים במדינת ישראל – יש הרבה תיקונים שצריכים להיעשות בה.

מיכאל מלכיאלי: שרי הפנים לדורותיהם דחו את תפוח האדמה המתגלגל הזה, משר לשר, עד הקדנציה הקודמת, שבה השר הרב דרעי החליט שלא עוד רשויות חזקות ורשויות מוחלשות – רשויות חזקות יממנו את הרשויות המוחלשות.

איתן גינזבורג: רק שנייה, אדוני.

איתן גינזבורג: אני עוצר לך את הזמן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כלפון.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כלפון, עם הגב למליאה, אתה מפריע, אתה מדבר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מנסור עבאס, חבר הכנסת מנסור עבאס, זה מפריע.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גלית דיסטל, זה מפריע עם הגב, ואת גם מדברת.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

מיכאל מלכיאלי: וככה במשך תקופה ארוכה רשויות מוחלשות קיבלו כסף, קיבלו יכולת מימון מרשויות חזקות שהחלוקה ביניהן לא הייתה צודקת.

מיכאל מלכיאלי: אממה, לשר הפנים עמדה בעיה אחת בחוק, שכשהוא רצה לתחזק ולעזור לרשויות מוחלשות מחוץ לקו הירוק זה לא היה בסמכותו.

מיכאל מלכיאלי: לא היה בסמכותו של שר הפנים לעזור לרשויות מחוץ לקו הירוק.

מיכאל מלכיאלי: יש רשויות חלשות מאוד מחוץ לקו הירוק שצריכים לעזור להן בחלוקת המשאבים, בהכנסות נוספות, במענקים, אבל ידי שר הפנים היו כבולות.

מיכאל מלכיאלי: שר הפנים ביקש שאני אגיש את הצעת החוק, על מנת שנוכל לעזור לרשויות החלשות ביותר מחוץ לקו הירוק, וכך נולדה הצעת החוק הזאת.

מיכאל מלכיאלי: הצעת החוק הזאת עברה בטרומית, בקריאה ראשונה, וכבר הייתה בוועדה בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מיכאל מלכיאלי: כל הימין בכנסת ישראל הבין שהחוק הזה עושה שכל, עושה צדק עם האנשים החלשים ברשויות שהאשמה היחידה שלהם – האשמה היחידה הייתה בכך שהשר לא יוכל לתת להם את המענקים הנכונים.

מיכאל מלכיאלי: אחת מגדולות התומכות של החוק הזה – מגדולות התומכות – הייתה אז שרת המשפטים שקד.

מיכאל מלכיאלי: השרה שקד אמרה לי כמה פעמים: החוק הזה הוא חוק חשוב, ואנחנו נביא לו את התמיכה.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק שהחוק הזה יכול לעזור לרשויות חלשות, לאנשים שאין להם אפשרות לקולות קוראים, לרשויות שלא יכולות להתמודד מול הרשויות החזקות.

מיכאל מלכיאלי: השרה שקד אמרה לי: תגיש ותרוץ – אנחנו נתמוך בהצעה של השר דרעי.

מיכאל מלכיאלי: והפלא ופלא, הגיעה ממשלה עשר מעלות ימינה, כמו שאמרתי, הבטיחו לנו ממשלה שבראשותה יעמוד איש ימין, ואני הייתי בטוח שכשאני מגיש את הצעת החוק הזאת, היא הולכת לעבור ברוב גדול.

מאיר פרוש: – – –

מיכאל מלכיאלי: חזרה.

מיכאל מלכיאלי: אין לי אף טענה לא למרצ ולא למפלגת העבודה, שהולכות להתנגד לזה.

מיכאל מלכיאלי: גם בפעם שעברה הם התנגדו לזה.

מיכאל מלכיאלי: מרצ – היו כאן, אם אני לא טועה, זהבה גלאון ותמר זנדברג, ועשו קולות, רעש גדול במליאה, נגד הצעת החוק הזאת.

מיכאל מלכיאלי: גם מפלגת העבודה התנגדו לחוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: אבל ימינה, הנציגים מתקווה חדשה ומכחול לבן – בני גנץ תמך בהצעת החוק הזאת, כי הוא הבין שהצעת החוק הזאת יכולה לעזור לרשויות חלשות.

מיכאל מלכיאלי: דיברו איתי לא מעט ראשי רשויות חלשות, אדוני היושב-ראש, ראשי רשויות שאין להן יכולת לגמור את החודש שלהן.

מיכאל מלכיאלי: הן רואות לידן רשויות חזקות שיש להן תוכניות לילדים, יש להן תוכניות לחופש, תוכניות העשרה, מרכזי צעירים, ועיניהן רואות וכלות.

מיכאל מלכיאלי: גם בני גנץ תמך בהצעת החוק הזאת.

איתן גינזבורג: אדוני, אבל אתה לא חושב שזה נכון שכל עירייה תיתן לעירייה אחרת את הארנונה שלה?

מיכאל מלכיאלי: קודם כול, מי שמבין – – –

איתן גינזבורג: זה צריך להיות הפתרון של המדינה?

מיכאל מלכיאלי: זה אחד הפתרונות.

מיכאל מלכיאלי: כל עוד אין פתרון מיידי – זה פתרון מיידי שעוזר לאנשים.

מיכאל מלכיאלי: תלך לדרום, תראה רשויות שהשר עזר להן.

מיכאל מלכיאלי: הן אומרות שזה מה שגרם להן לא להיות בגירעון.

מיכאל מלכיאלי: בסוף צריך לדעת שיש כאן חלוקה בין רשויות.

מיכאל מלכיאלי: קח את בת ים ליד תל אביב, וגם מחוץ לקו הירוק – אין שום סיבה שבניין אחד יקבל ובניין שני לא.

מיכאל מלכיאלי: יש דבר שצריכים לטפל בו, שזה הגבולות.

מיכאל מלכיאלי: ועדת הגבולות – שנים לא טיפלו בה.

מיכאל מלכיאלי: רק בשנים האחרונות הקימו את ועדת הגבולות.

מיכאל מלכיאלי: לא היה חבר כנסת מכחול לבן ומימינה ומתקווה חדשה, ממי שהיו כאן, שלא הצביע בעד החוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: תבדוק.

מיכאל מלכיאלי: אני בדקתי את הפרוטוקולים.

מיכאל מלכיאלי: הצביעו בעד החוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, כפי שראינו קודם, ראש הממשלה בנט, שנשלט בידי השמאל, הקים כאן ממשלת שמאל שהשתלטה על כל הממשלה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: כמו שאמרתי, אין לי טענות למרצ, אין לי אף טענות למפלגת העבודה – גם אז הם התנגדו לחוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: אבל איך אתם יכולים להסתכל בפרצוף של המצביעים שלכם, של אותם ראשי רשויות שאומרים: געוואלד, אני לא מצליח, אני לא מאוזן, אין לי תקציב להביא לרשות שלי, החוק הזה הוא היחיד שיכול לעזור לי?

מיכאל מלכיאלי: אמרתי במפורש: תראו, אנחנו באופוזיציה לא מתכוונים לנהל סדרי שלטון.

מיכאל מלכיאלי: לא מתכוונים.

מיכאל מלכיאלי: אני אמרתי: בואו תעבירו את זה בטרומית; בואו תראו הצהרת כוונות לאותם ראשי רשויות שזועקים לעזרה, שאין לכם שום בשורה לספר להם.

מיכאל מלכיאלי: ראשי הרשויות מסתכלים על שר האוצר.

מיכאל מלכיאלי: מילה לרשויות החלשות – מה היה לו להגיד להם?

מיכאל מלכיאלי: לקצץ לילדים החלשים.

מיכאל מלכיאלי: לא שמעתי אף בשורה חברתית.

מיכאל מלכיאלי: הסתכלנו על כל ההסכמים הקואליציוניים של הממשלה הזאת – אף בשורה חברתית אחת לרשויות החלשות.

מיכאל מלכיאלי: זה הזמן של הממשלה הזאת לתקן את העוול שהיא עצמה גרמה לעצמה.

מיכאל מלכיאלי: אתם נשלטים בידי השמאל בתוך הממשלה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: אתם חתמתם על החוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: אתם תומכים בו.

מיכאל מלכיאלי: אתם מגיעים לכאן כי אתם נשלטים בידי השמאל.

מיכאל מלכיאלי: ועוד אני רוצה לומר: השרה שקד, את, אמרת לי לא מעט פעמים על החוק שאת החוק הזה חייב לזרז במליאה ובוועדה הפנים – אז, בראשותו של יואב קיש.

מיכאל מלכיאלי: את דחפת.

מיכאל מלכיאלי: מה קרה פתאום שחזרתם בכם?

מיכאל מלכיאלי: האם הידידות עם זנדברג ומיכאלי ועוד אנשים גרמה לכם להפנות עורף למצביעים שלכם, לאנשי הימין?

מיכאל מלכיאלי: אלו עשר המעלות ימינה שהבטחתם לנו, שהבטחתם לעם ישראל?

מיכאל מלכיאלי: אבל כנראה בדיוק כמו שאותו אדם בא לכאן והבטיח לדאוג לציבור החרדי, ואנחנו רואים – אמרתי את זה השבוע: הוא אין לו סמכות בכלל, אבל עדיין הוא הרכיב את הקואליציה, והאשמה על הכתפיים שלו.

מיכאל מלכיאלי: אין לי ספק שליברמן עשה את מה שהוא עשה ואפילו לא התייעץ איתו.

מיכאל מלכיאלי: כאילו, איפה הוא מרגיש מחויב לו?

מיכאל מלכיאלי: אבל האחריות מוטלת על הכתפיים של מי שיזם את ממשלת ההונאה.

מיכאל מלכיאלי: ועכשיו פעם שנייה אתם יורקים בפרצופם של המצביעים שלכם מחוץ לקו הירוק, שהבטחתם להם הסדרה ודחיתם את זה, הבטחתם לדאוג להם ודחיתם.

מיכאל מלכיאלי: יש לכם אופציה אחת: להעביר את החוק הזה, לדאוג לרשויות שאין להן.

מיכאל מלכיאלי: והינה, אני אומר:

מיכאל מלכיאלי: אני מוכן שאנחנו נקדם את החוק הזה רק בתיאום איתכם.

מיכאל מלכיאלי: רק בתיאום איתכם.

מיכאל מלכיאלי: תעבירו אותו בטרומית, תעשו את המעשה שהתחייבתם לו כאן בכנסת, בקדנציות הקודמות, ובעזרת השם נקדם אותו ביחד.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה – – –

מיכאל מלכיאלי: אני גם רוצה לנצל את הבמה ולפנות לראשי הרשויות ביש"ע – ליוסי דגן, שכשהוא רוצה להילחם, הוא יודע להילחם.

מיכאל מלכיאלי: ויוסי דגן יודע כמה הרשות שלו, כמה האזרחים שלו, כמה התושבים שלו זקוקים לחוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: הוא יודע שאם החוק הזה יעבור, הוא יציל הרבה הרבה מאבקים שלו בעתיד.

מיכאל מלכיאלי: הוא יודע כמה הוא יהיה מאוזן יותר; הוא יודע כמה גני ילדים הוא יוכל לבנות, כמה גני שעשועים, מרכזי צעירים, כמה דברים.

מיכאל מלכיאלי: אני קורא ליוסי דגן ולעוד ראשי רשויות: אתם יודעים שהחוק הזה הוא חשוב ואתם גם יודעים להפגין.

מיכאל מלכיאלי: לכו לנפתלי בנט, זה שהבטיח לנו ממשלה ושיקר לנו; זה שהבטיח לדאוג לציבור החרדי ושיקר; זה שמשקר פעם אחר פעם; זה שסיפר לכולם בטוויטר שהוא דואג לתוכים.

מיכאל מלכיאלי: שמעתם מה זה?

מיכאל מלכיאלי: ראש הממשלה תקף פה את נתניהו שהוא עסוק בטוויטר, ואתמול הוא סיפר לכולם שהוא דואג לתוכים.

מיכאל מלכיאלי: חבל שילדי ישראל במעונות היום – הוא לא מתייחס אליהם לפחות כמו לתוכים.

מיכאל מלכיאלי: ראשי הרשויות ביש"ע, יש לכם ראש ממשלה שמספר, מתיימר ומשקר שוב שהוא דואג לכם.

מיכאל מלכיאלי: תראו לו את האמת בפרצוף – כמה שקר הוא עושה בנפשו.

מיכאל מלכיאלי: ואני קורא לשרה שקד – למה אין לה את האומץ לבוא לכאן להשיב?

מיכאל מלכיאלי: שתבוא לכאן ותאמר מה – – –

יועז הנדל: – – – מה אתה רוצה?

מיכאל מלכיאלי: לא, לא אתה.

מיכאל מלכיאלי: איפה שרת הפנים, שהולכת להצביע נגד סמכויות שלה לעזור לרשויות ביש"ע?

מיכאל מלכיאלי: ראשי יש"ע צריכים לדעת שלאילת שקד אין את האומץ לעמוד כאן להתנגד, ושולחים את יועז, מסכן.

מיכאל מלכיאלי: עוד רגע הוא יקרא מתוך איזה מסמך – כן מנוקד, לא מנוקד – הוא לא יבין מה הוא אומר.

איתן גינזבורג: הרבה דברים השר הנדל – – –

מיכאל מלכיאלי: אתה צריך להיות אמיץ, להגיד: אני, את מסמך הבושה של הממשלה, לא מוכן.

מיכאל מלכיאלי: אל תיתן לאילת שקד לבזות אותך כאן ברבים.

מיכאל מלכיאלי: בסוף אתה תלך לאותם אנשים ותאמר: חבר'ה, תצביעו לי.

מיכאל מלכיאלי: הם יאמרו לך: אתה דאגת שחוק חשוב כזה לא יעבור.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: השר הנדל, בבקשה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מלכיאלי, הרבה דברים השר הנדל הוא כן, מסכן הוא לא.

מיכאל מלכיאלי: להציג דבר כזה?

מיכאל מלכיאלי: אין לי ספק שהוא לא היה רוצה.

מאיר פרוש: – – – את הקנביס, הממשלה הזאת מקדמת.

מאיר פרוש: כשבא ערבי ומבקש את זה – – –

יועז הנדל: אני אסביר הכול.

מאיר פרוש: – – –

יועז הנדל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת הנכבדים, חבר הכנסת מלכיאלי – – –

מאיר פרוש: מה אתה – – –

יועז הנדל: אני אסביר, אני אסביר, אל פחד.

יועז הנדל: תראו, קודם כול, הרעיון של ממלכתיות היא דאגה לכולם.

יועז הנדל: אני לא דואג לתושבי יו"ש יותר מלתושבים אחרים, תתפלא לשמוע – –

משה ארבל: אבל אתם מפלים אותם – – –

יועז הנדל: – – וגם לא לחרדים יותר מאחרים.

יועז הנדל: המשפחה שלי גרה בשומרון, ואני דואג להם בדיוק כמו שאני דואג ליישובים אחרים.

יועז הנדל: עכשיו, יש פה הצעה שהיא הצעה טובה, והשרה שקד חושבת שכך צריך לעשות ושצריך לעבוד על זה.

יועז הנדל: אבל גם אם עכשיו – ואני מניח שבהמשך אתם תעלו הצעות כאלה – גם אם עכשיו היית מציע הצעה להביא לכל תושב במדינת ישראל מיליון שקל – שזו הצעה נהדרת – עדיין הממשלה לא הייתה מעבירה את זה, כי צריך מקור תקציבי.

משה ארבל: – – – אבל אל תעבירו – – –

יועז הנדל: ולכן, מה שעשינו בוועדת שרים לחקיקה, שהייתי שותף בה – ביקשנו לקיים הידברות עם משרדי הממשלה השונים, מכיוון שההצעה היא נכונה, ונוגעת בצדק חלוקתי, ולייצר תוצאה ראויה ולא רק הטרלה.

יועז הנדל: הרי אתה יודע שכשזה עובר – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

יועז הנדל: חבר הכנסת דרעי, רק רגע.

יועז הנדל: – – היום זה לא אומר כלום.

יועז הנדל: אנחנו באמת רוצים לייצר את התוצאה הזאת.

יועז הנדל: ואתה יודע מה, יש לנו התייחסות עניינית לכל הצעה שעולה כאן – מה שאני לא יכול להגיד על חבריי כאן, שהצביעו רק בשבוע שעבר והפילו את חוק האזרחות.

יואב בן צור: – – –

יועז הנדל: – – אני, כאדם ציוני, ראיתי את זה ונחרדתי, נחרדתי שהצבעתם נגד החוק של איחוד משפחות.

אריה מכלוף דרעי: יועז, יועז – – –

יועז הנדל: לא רק שזה לא ענייני, זה גם לא ציוני, וזה הדאיג אותי מאוד.

יועז הנדל: אבל אנחנו מתייחסים לעניינים בצורה רצינית ועניינית – –

יואב בן צור: – – – שהצביעו נגד הקיצוץ – – –

יועז הנדל: – – ולכן אנחנו בעד צדק חלוקתי.

יועז הנדל: אנחנו נקיים דיון עם כלל משרדי הממשלה.

יועז הנדל: השרה שקד ביקשה למסור שהיא תקיים עבודת מטה יסודית.

יועז הנדל: אנחנו דחינו את זה בארבעה חודשים, אבל אנחנו ננסה להביא את זה הרבה לפני, הרבה לפני.

יועז הנדל: חבר הכנסת דרעי, אתה רצית להעיר הערה?

אריה מכלוף דרעי: – – – זה לא יעזור.

יועז הנדל: ולכן אני במקומך, חבר הכנסת מלכיאלי, אם הייתי באמת רוצה להעביר את זה, לא סתם בשביל ההטרלה – אתה יודע, אני לא יודע על איזה תוכי אתה מדבר, אבל אם יש תוכים, אני חלש בתוכים ובחיות אחרות, זה פחות התחום שלי, אבל אם היית רוצה באמת שההצעה הזאת תקרום עור וגידים ובאמת תיכנס לספר החוקים ובאמת תסייע לראשי רשויות שונים – אגב, אלה לא המצביעים שלי או מצביעים שלך.

יועז הנדל: אתה יודע, היום בבוקר פתרתי בעיה לעמנואל.

יועז הנדל: אכפת לי שהם מצביעים חרדים או לא חרדים?

יועז הנדל: יש להם בעיה, פנו אליי – ראש העיר – אני מטפל בזה.

יועז הנדל: יש בעיה באלעד – אני מטפל בזה.

יועז הנדל: מה זה משנה אם הם חרדים או לא?

דסטה גדי יברקן: אז למה הם – – –

יועז הנדל: מה זה משנה?

דסטה גדי יברקן: – – –

יועז הנדל: ולכן, חברים, אני מציע גם לכם באופוזיציה: בואו נייצר הסכמות על מה שאנחנו רוצים לעשות לטובת מדינת ישראל – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יברקן.

איתן גינזבורג: לא צועקים – – – בעמידה.

יועז הנדל: – – ולא לטובת האופוזיציה והקואליציה.

יועז הנדל: יש הרי כל כך הרבה דברים להטריל עליהם, יש כל כך הרבה דברים להתווכח עליהם.

יועז הנדל: פולמוס יהודי זה דבר בריא; פולמוס בכלל בבית הנבחרים זה דבר רצוי.

יועז הנדל: ולכן בואו נייצר את השיח הזה.

יועז הנדל: יש המון המון נושאים שאנחנו יכולים ורוצים לעשות ביחד.

יועז הנדל: חבר הכנסת מלכיאלי, מה שאני מציע לך הוא למשוך את ההצעה ולתת למשרדי הממשלה השונים לעשות עבודת מטה.

יועז הנדל: אם תראה שזה לא עובד, אז תוכל להעלות אותה.

משה ארבל: – – –

יועז הנדל: חברים, אנחנו צריכים לעשות עבודת מטה מסודרת.

יועז הנדל: אני אומר לך את האמת, אני לא סומך על שום דבר שאושר באזור הדמדומים של הפעם הקודמת.

יועז הנדל: ראיתי מה קרה.

יועז הנדל: באזורי הדמדומים קורים דברים לא רצויים.

יועז הנדל: ולכן אני אומר לך, חבר הכנסת מלכיאלי, אם אכן אתה מעוניין בצדק חלוקתי, אם אכן אתה רוצה שכך – – –

אורלי לוי אבקסיס: ובגלל זה – – – על קרקעות הקיבוצים, כי אתם – – –

יועז הנדל: אני מאוד דואג, כן, כן, חברת הכנסת לוי – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יועז הנדל: – – אני מאוד דואג לקיבוצים, כמו שאני דואג לבית שאן וכמו שאני דואג ליישובים באיו"ש.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יועז הנדל: אני לא – אני לא שומע את הצעקות שלך, אבל אצלי אין אנחנו והם.

יועז הנדל: אני לא יודע מה זה אנחנו והם.

אורלי לוי אבקסיס: זה קרקעות מדינה, קרקעות מדינה.

יועז הנדל: הקיבוצים, יש להם היסטוריה מפוארת.

יועז הנדל: אני גאה בהיסטוריה שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: הילד של הקיבוצים לא יותר – – – מילד בעיירת פיתוח.

יועז הנדל: אני גאה בהיסטוריה של עיירות הפיתוח.

אורלי לוי אבקסיס: ילד – – –

יועז הנדל: אני גאה בהיסטוריה של הציונות הדתית, של החרדים.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת לוי אבקסיס, תודה.

יועז הנדל: אני חושב שכדאי שכולנו נצא מהשיח של אנחנו והם.

אורלי לוי אבקסיס: ילדים של עיירת הפיתוח לא – – – ילד בן 17 – – –

יועז הנדל: אורלי, הקיבוצים לא עשו לך דבר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבקסיס, תודה רבה.

איתן גינזבורג: די.

יועז הנדל: אני חושב שהתושבים – נדמה לי שגם את גרה בקיבוץ, לא?

יועז הנדל: או שלא?

יועז הנדל: כבר לא.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: אני גרה בשלפים.

אורלי לוי אבקסיס: שכרתי דירה.

אורלי לוי אבקסיס: הקיבוצים הם מזמן עסק כלכלי.

יועז הנדל: כל הכבוד.

יועז הנדל: בשלפים – יישוב קהילתי מפואר.

יועז הנדל: כל הכבוד.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבקסיס, תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: הקיבוצים הם עסק כלכלי.

אורלי לוי אבקסיס: ילדים בבית שאן ממש לא פחות חשובים – – –

יועז הנדל: ולכן אני – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבקסיס.

יועז הנדל: אני גם לא שומע אותך, ובקושי שומע את עצמי.

אורלי לוי אבקסיס: אל – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבקסיס, חברת הכנסת אבקסיס, את לא מקשיבה.

איתן גינזבורג: את לא מקשיבה.

איתן גינזבורג: את לא מאפשרת לדבר אפילו.

איתן גינזבורג: את לא מקשיבה לי.

אורלי לוי אבקסיס: הוא דיבר על צדק חלוקתי – – –

יועז הנדל: אני מציע לך, אורלי – –

איתן גינזבורג: אבל תפסיקי לדבר – – – קריאת ביניים – לא נאום.

אורלי לוי אבקסיס: צדק חלוקתי – – – הקרקעות האלה – – –

יועז הנדל: – – אנחנו בימי בין המצרים.

יועז הנדל: בואי קצת באהבת חינם, פחות שנאת חינם.

יועז הנדל: קיבוצים זה לא האויב שלך.

איתן גינזבורג: אני מוסיף – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – אין משאב – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבקסיס, חברת הכנסת אבקסיס – – –

יועז הנדל: עיירות הפיתוח זה לא האויב של מישהו אחר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבקסיס, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם עושים איפה ואיפה – – –

יועז הנדל: די, די עם אנחנו והם, אתם ואנחנו, אתם ואנחנו.

איתן גינזבורג: רק שנייה.

איתן גינזבורג: אני עוצר את השעון.

אורלי לוי אבקסיס: הילדים שלהם יקבלו קרקעות, והילדים שלנו לא יקבלו בירושה – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אני מבקש ממך להפסיק עם זה.

איתן גינזבורג: די.

אורלי לוי אבקסיס: סליחה, כשמדברים על צדק חלוקתי – –

איתן גינזבורג: קריאת ביניים זה בסדר – לא נאום ולא להפריע כל הנאום.

איתן גינזבורג: די, מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: – – תהיו הוגנים.

איתן גינזבורג: הבנו – –

אורלי לוי אבקסיס: אל תהיו – – –

איתן גינזבורג: – – אבל את לא יכולה לנאום.

אורלי לוי אבקסיס: צדק חלוקתי אומר חלוקת קרקעות, חלוקת משאבים הוגנת.

איתן גינזבורג: די, שמענו.

איתן גינזבורג: תודה רבה לך.

איתן גינזבורג: את לא יכולה לנאום.

אורלי לוי אבקסיס: ילדים בעיירות הפיתוח לא שווים פחות מאלה של הקיבוצים.

איתן גינזבורג: במסגרת זמן.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

יועז הנדל: אני מתקשה.

יועז הנדל: אורלי, באמת, אם תרצי לנהל את השיח אני אשמח, אבל אני רוצה להגיד לך משהו אחד, כי מפריע לי הכיוון: אתם, אתם ואתם.

אורלי לוי אבקסיס: אתם חתמתם, חתמתם על עסקאות קואליציוניות – – –

יועז הנדל: אורלי, אני גדלתי בהתנחלות.

יועז הנדל: רוב החברים שלי מהצבא היו קיבוצניקים.

אורלי לוי אבקסיס: אז למה אתה נותן להם יד?

אורלי לוי אבקסיס: למה אתה נותן להם יד?

אורלי לוי אבקסיס: לילדי בית שאן – – –

יועז הנדל: אני מאוד גאה.

יועז הנדל: אני חושב שהם ישראלים מעולים.

יועז הנדל: להפסיק עם השנאה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אין שנאה.

אורלי לוי אבקסיס: צדק חלוקתי הוא לא שנאה.

אורלי לוי אבקסיס: מדברים על צדק חלוקתי.

אורלי לוי אבקסיס: עיירות הפיתוח והילדים שלנו שווים לא פחות.

אורלי לוי אבקסיס: הילדים שלי שווים לא פחות.

אורלי לוי אבקסיס: הילדים שלנו שווים לא פחות – – –

יועז הנדל: זה לא אנחנו והם.

יועז הנדל: זה אנחנו.

יועז הנדל: זה אנחנו, ואנחנו ביחד – גם אלה שגרים ביישובים קהילתיים כמוך, מבוססים היטב – –

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, אני שכרתי דירה בכסף.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבקסיס, די.

יועז הנדל: – – וגם כאלה שגרים בקיבוצים וגם כאלה שחיים בעיירות פיתוח ובהתנחלויות.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבקסיס, די.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת לוי אבקסיס, אני מבקש ממך להפסיק עם זה.

אורלי לוי אבקסיס: כשמדברים על צדק חלוקתי, שייתנו – – –

איתן גינזבורג: אני מבקש ממך להפסיק.

יועז הנדל: אורלי, את תתפלאי לשמוע, יש אנשים טובים בכל מקום – –

אורלי לוי אבקסיס: אני גם – – –

יועז הנדל: – – וזה לא הכנסת.

יועז הנדל: אפשר לנהל איתם שיח.

אורלי לוי אבקסיס: אנשים טובים יש.

אורלי לוי אבקסיס: לתת מתנות של קרקעות זה סיפור אחר.

יועז הנדל: לכן, מדינת ישראל – אני לא מצליח לשמוע אותך ככה, עם הצעקות האלה.

יועז הנדל: אני מתנצל.

אורלי לוי אבקסיס: תיתנו לערבים את הנגב ותיתנו את האסי לקיבוצים.

אורלי לוי אבקסיס: עיירות הפיתוח – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת לוי אבקסיס, די, מספיק.

יועז הנדל: אורלי היקרה, אני רואה שלמרות הימים הקשים של בין המצרים, את מלאה – מלאת כעס.

יועז הנדל: לא צריך לכעוס.

יועז הנדל: אני אומר לכם, חברים בבית הזה – – –

אורלי לוי אבקסיס: מלאת כעס – – – צדק חלוקתי.

אורלי לוי אבקסיס: אתם הולכים עם ומרגישים בלי.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת לוי אבקסיס, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

איתן גינזבורג: די, מספיק.

יועז הנדל: אני לא יודע איזה צדק חלוקתי יש ביישוב של אורלי, היישוב המבוסס, או ביישובים אחרים.

יועז הנדל: אני יודע דבר אחד: ההצעה נכונה וצודקת, ולכן צריך להעביר אותה ואת ההצעה הממשלתית אחרי עבודת מטה, ולא להטריל לגביה.

יועז הנדל: אני אומר את זה לגבי כלל ההצעות שעולות היום.

יואב בן צור: – – – בטרומית.

יועז הנדל: יש הצעות פה שאני מסכים איתן, ולכן הן צריכות לעבור דרך הממשלה, ולעשות את בצורה מדויקת.

יועז הנדל: אבל, אתם יודעים מה חבל?

יועז הנדל: שהיחס הענייני שאני בא להציג כאן לא עובר גם אצלכם.

יועז הנדל: בשבוע שעבר, אני אומר לכם, זעזעה אותי ההצבעה שלכם נגד חוק איחוד המשפחות.

יועז הנדל: אני הסתכלתי – – –

קריאות: – – –

יועז הנדל: חברים, לא יכול להיות שבמה שטוב למדינת ישראל אתם עושים מזה סיבוב פוליטי.

יועז הנדל: לקח לי באמת שבוע להירגע מזה; עכשיו אני רגוע.

יועז הנדל: לראות את בנימין נתניהו וחברים בליכוד מצביעים נגד איחוד משפחות, נגד חוק ציוני, בעיניי, זה קו שבר גדול.

יועז הנדל: קו שבר גדול.

מירי רגב: – – – ואתם מצביעים נגד – – – מחבלים – – – טרור.

מירי רגב: תתבייש.

מירי רגב: אתה לא מתבייש.

יועז הנדל: שתי תמונות היו פה בכנסת: ההצבעה בעד ההתנתקות – ההצבעה בעד ההתנתקות של חבר הכנסת בנימין נתניהו, וגם שלך, מירי – אה, את היית אז דוברת, שכחתי, התבלבלתי – והצבעה של אחרים בעד ההתנתקות – –

אופיר כץ: אחרי ששמעתי – – –

יועז הנדל: – – וגם הצבעה שלכם בשבוע שעבר נגד חוק איחוד המשפחות.

יועז הנדל: בעיניי, זה מזעזע ברמה האתית, הערכית.

יועז הנדל: אנחנו יודעים להגיע להסכמות, חברים.

יועז הנדל: יודעים להגיע להסכמות.

יועז הנדל: אפשר להגיע להסכמות.

יועז הנדל: לא יכול להיות שאתם משוטטים במחוזות הפוסט-ציונות.

יועז הנדל: לא סביר.

אלי כהן: – – – תתבייש.

קריאה: – – – שאתה תטיף מוסר למישהו.

מאי גולן: אתה מדבר על פוסט-ציונות?

מאי גולן: אתה מעז לדבר?

מאי גולן: אין לך בושה – – –

יועז הנדל: המפלגה הלאומית-ליברלית משוטטת במחוזות שלא היו כמוהם.

יועז הנדל: מה קרה לכם?

יועז הנדל: איפה איבדתם את הדרך?

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן – – – וגם בעמידה.

יועז הנדל: לאבד את הדרך זה לא לבחור.

יועז הנדל: זה לא עם מי אתה יושב – זה מה אתה עושה; לא מבחן הדיבורים – זה מבחן המעשים.

יועז הנדל: אם אנחנו נבחן את הדיבורים שלכם בעשור האחרון, מה עשיתם בנגב ובגליל – –

אלי כהן: – – –

יועז הנדל: – – מה קרה בערים המעורבות ואת ההצבעה האחרונה שלכם, מי ויתר על שטח במדינת ישראל, על גוש קטיף ועל צופר ונהריים?

יועז הנדל: מי החזיר את חברון?

יועז הנדל: במעשים, אם מודדים אתכם במעשים, במבחן ההיסטוריה, אין לכם באמת שמץ של סיבה להזדהות – –

מאי גולן: איך ההיסטוריה תשפוט אותך?

מאי גולן: איך ההיסטוריה – – – מחבלים – – –

יועז הנדל: – – כמחנה לאומי, שמץ של סיבה.

יועז הנדל: המון דיבורים – אפס מעשים.

מאי גולן: – – –

גלית דיסטל אטבריאן: – – – מביך – – –

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, תודה.

יועז הנדל: וההצבעה בשבוע שעבר הייתה בושה גדולה.

יועז הנדל: בושה גדולה.

יועז הנדל: בושה גדולה.

אופיר כץ: מה עם ההצבעה – – – למחבלים, משכורות למחבלים?

אופיר כץ: משכורות למחבלים זו לא בושה?

אופיר כץ: משכורות למחבלים זו לא בושה?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר כץ, תודה.

יועז הנדל: חבר הכנסת אופיר כץ, אני משוכנע שלא היית רוצה להצביע כך.

יועז הנדל: אני משוכנע שיש פה חברים שהתביישו בהצבעה שלהם – –

אופיר כץ: משכורות למחבלים זו לא בושה?

יועז הנדל: – – ולמרות זאת הם הצביעו.

גלית דיסטל אטבריאן: אף אחד לא מאמין לך, יועז.

גלית דיסטל אטבריאן: אף אחד לא מאמין לך, יועז.

גלית דיסטל אטבריאן: אף אחד.

יועז הנדל: אל תספרו לי – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת דיסטל.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת דיסטל, תודה.

יועז הנדל: אל תספרו לי על דיבורים.

גלית דיסטל אטבריאן: – – – אין לך ציבור.

גלית דיסטל אטבריאן: אין.

גלית דיסטל אטבריאן: אין.

יועז הנדל: גלית, לך יש ציבור רחב שהולך אחרייך.

יועז הנדל: אני יודע, המונים מחכים פה מחוץ לכנסת לשאת אותך על כפיים, ולי – לא.

גלית דיסטל אטבריאן: רק תקשורת.

גלית דיסטל אטבריאן: רק תקשורת.

גלית דיסטל אטבריאן: התקשורת – – – ציבור אין.

יועז הנדל: אני מעריך את זה מאוד.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת דיסטל, תודה רבה.

גלית דיסטל אטבריאן: אין לך ציבור.

יועז הנדל: זה באמת מרשים, הציבור שלך, אבל בכל זאת אני מסתכל לא על כמות הלייקים שאת סוחטת ברשת חברתית, אלא על מה נכון למדינת ישראל.

יועז הנדל: אתם הצבעתם נגד מה שטוב למדינת ישראל – הצבעתם נגד חוק איחוד המשפחות, ואתם עושים את זה במבחן המעשה, במבחן התוצאה.

מאי גולן: אתם – – – ההיסטוריה תשפוט אתכם.

מאי גולן: זו בושה.

מאי גולן: זו בושה, זה מה שאתם.

אופיר כץ: – – –

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת אופיר כץ.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, תודה.

יועז הנדל: וכשהצבעתם בעד ההתנתקות, הצבעתם, והייתה לזה תוצאה.

יועז הנדל: התוצאה הייתה שפינו יישובים יהודיים, זו התוצאה.

יועז הנדל: אל תספרו לעצמכם סיפור אחר.

קטי קטרין שטרית: ואתם מוסיפים יישובים ערביים.

קטי קטרין שטרית: כל הכבוד, כל הכבוד.

יועז הנדל: וכשפיניתם את חברון, זו הייתה התוצאה.

קטי קטרין שטרית: אתם מוסיפים יישובים – אין עליכם.

קטי קטרין שטרית: כל הכבוד.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת שטרית.

יועז הנדל: וכשאתם הבאתם את הנגב והגליל לכאוס משילותי, לחוסר משילות מוחלט, זו התוצאה.

יועז הנדל: זה לא דיבורים.

קטי קטרין שטרית: גם כסף למחבלים – כל הכבוד.

קטי קטרין שטרית: צודק.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית.

יועז הנדל: אנחנו עסוקים פה המון במילים, ואנחנו עם הספר, ומילים זה חשוב, אבל התוצאה חשובה.

קטי קטרין שטרית: כל הכבוד למשכורת הקבועה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת קטי שטרית, עם כל הכבוד, כמה אפשר לשמוע?

איתן גינזבורג: שמענו פעם אחת.

איתן גינזבורג: די.

קטי קטרין שטרית: מה?

קטי קטרין שטרית: אני מברכת אותו.

איתן גינזבורג: שמענו פעם אחת.

איתן גינזבורג: חמש ברכות.

איתן גינזבורג: רוצה שבע ברכות?

יועז הנדל: הטרלתם חוק משמעותי וחשוב למדינת ישראל, וזה מבחן התוצאה, ועם זה אתם צריכים להתמודד.

יועז הנדל: לכן, אני מציע להפסיק עם אנחנו והם, להפסיק עם הקיבוצים ואנחנו, עם עיירות הפיתוח ואנחנו – –

קריאה: לא מאמינים.

יועז הנדל: – – עם אתם ואנחנו.

יועז הנדל: זה לא אתם ואנחנו – זה עם ישראל.

יועז הנדל: תנסו עכשיו, דווקא בימים האלה, לחשוב איך אנחנו פועלים ביחד לטובת המדינה – –

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

מאי גולן: זה רק אתם.

מאי גולן: אתם האליטה, אתם יודעי דבר, אתם יודעי כול, אתם הבריאה.

מאי גולן: רק אתם.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

קריאה: – – – איך טובת המדינה?

קריאה: בחייך.

יועז הנדל: – – ותהיו אופוזיציה לנו, לא למדינת ישראל; אופוזיציה לממשלה, לא למדינה.

קטי קטרין שטרית: אין לכם כבר לאיזו מפלגה ללכת – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, להוסיף לו עוד זמן בגלל ההפרעות שלכם?

איתן גינזבורג: די.

איתן גינזבורג: די, מספיק.

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: אתה גם ככה נותן לו זמן כל הזמן.

קטי קטרין שטרית: אתה גם ככה נותן לו זמן.

קטי קטרין שטרית: מה זה משנה?

יועז הנדל: אתם יכולים לעשות את זה.

יועז הנדל: אתם יכולים לעשות את זה.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

איתן גינזבורג: די, מספיק, באמת.

קטי קטרין שטרית: לפחות שזה יהיה מעניין ולא פתטי.

יועז הנדל: 17 שנה מפלגות ציוניות הצביעו בעד חוק איחוד המשפחות.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: מועצת השורא מרשה לך?

קטי קטרין שטרית: – – –

יועז הנדל: מה קרה עכשיו?

יועז הנדל: מה קרה עכשיו?

יועז הנדל: איפה המגדלור?

יועז הנדל: איפה המצפן שלכם?

יועז הנדל: הכול זה פוליטיקה.

יועז הנדל: הכול זה מה טוב לכם רגעית.

יועז הנדל: הרווחתם שתי שניות.

יועז הנדל: הרי הממשלה לא נפלה.

קריאות: – – –

קריאה: יש לו עשר דקות.

קריאה: מה?

קריאה: עשר דקות.

קריאה: אבל יש לו עשר דקות.

איתן גינזבורג: השר הנדל, נא לסכם.

איתן גינזבורג: השר הנדל.

דוד ביטן: – – –

מאי גולן: – – – עלובה.

מאי גולן: עלובים, זה מה שאתם – – – אתם נתמכים על ידי מחבלים.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה על העצות, אדוני.

איתן גינזבורג: לא מפסיקים להפריע לו.

איתן גינזבורג: תודה רבה על ההערה.

יועז הנדל: הממשלה לא נפלה.

יועז הנדל: לא הרווחתם כלום פוליטית.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אתם תמשיכו להפריע – הוא ימשיך לדבר.

איתן גינזבורג: תמשיכו להפריע.

איתן גינזבורג: תמשיכו להפריע.

יועז הנדל: אולי ראו את עצמם כמה אנשים – –

איתן גינזבורג: את גם מדברת בטלפון במליאה.

איתן גינזבורג: תמשיכי להפריע.

יועז הנדל: – – מהימין האידיאולוגי – לא אתם, מהימין האידיאולוגי – – –

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה, השר הנדל.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

יועז הנדל: – – כמה אנשים מהימין האידיאולוגי ראו אתכם מצביעים כך נגד חוק איחוד המשפחות והבינו במה מדובר.

איתן גינזבורג: תמשיכו להפריע.

איתן גינזבורג: תמשיך להפריע, אדוני.

יועז הנדל: זה הדבר היחיד שהשפעתם עליו – השפעתם עליו ברמה הפוליטית.

איתן גינזבורג: תודה.

יועז הנדל: ברמה המדינית, עשיתם נזק.

יועז הנדל: תעשו חשבון נפש – –

גלית דיסטל אטבריאן: קיבלת אישור ממועצת השורא?

מאי גולן: – – – שאתם עשיתם.

מאי גולן: אתה תתמודד, אתם תתמודדו עם מה שעשיתם.

יועז הנדל: – – תפסיקו לדבר על אנחנו והם – –

איתן גינזבורג: תודה, השר הנדל.

יועז הנדל: – – ובואו נפעל ביחד לטובת מדינת ישראל.

יועז הנדל: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אריה דרעי, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: קיבלת אישור מעבאס?

קטי קטרין שטרית: קיבלת אישור מעבאס?

מאי גולן: חוסר מודעות טוטלי למה שאתם – – – חורבן, חורבן.

מאי גולן: תתביישו לכם.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, כיוון שהשר המשיב, לצערי הרב, לא מבין ולא יודע בכלל על מה מדובר בהצעת החוק, ולכן הוא לקח את כל עשר הדקות שהתקנון מאפשר לו פלוס חמש דקות תוספת – – –

איתן גינזבורג: לא, לא צריך להגזים.

אריה מכלוף דרעי: שלוש דקות תוספת.

איתן גינזבורג: אפילו לא דקה.

מאי גולן: אחרים כבר היית מוריד.

אריה מכלוף דרעי: לא חשוב, לא משנה.

אריה מכלוף דרעי: איתן, אתה יודע שאני כל הזמן מגן עליך.

איתן גינזבורג: אפילו לא.

אריה מכלוף דרעי: עזוב, אני לא בא – תן לי קצת, בשביל הפולמוס.

איתן גינזבורג: אתה יודע שאני מקפיד.

איתן גינזבורג: בסדר.

אריה מכלוף דרעי: אוקיי.

אריה מכלוף דרעי: לקח את כל הזמן שיש לו כדי לתת מוסר ולהטיף מוסר, ומילה אחת לא דיבר על החוק, אז אני רוצה, כשר הפנים שליווה, תמך ודחף את הצעת החוק הזאת, להסביר לכל הפחות שכשאתם מצביעים נגד, לכל הפחות תדעו על מה אתם מצביעים נגד, ולא באופן אוטומטי.

אריה מכלוף דרעי: הצעת החוק מדברת – אין לה שום קשר, אין לה השלכה תקציבית של אגורה אחת.

אריה מכלוף דרעי: זה דבר ראשון שהשר אפילו לא ידע.

אריה מכלוף דרעי: הוא אמר שצריך לתאם עם משרדי ממשלה אחרים ולראות מקורות לתקציב.

אריה מכלוף דרעי: מה ההצעה הזאת אומרת?

אריה מכלוף דרעי: ההצעה הזאת אומרת שסמכותו של שר הפנים לעשות צדק חלוקתי – לקחת מהחזקים ולתת לחלשים על ידי הקמת ועדת בדיקה.

אריה מכלוף דרעי: היות שביהודה ושומרון כל המועצות שנמצאות שם, לא חלים עליהן החוקים שחלים במדינת ישראל, החוק הזה בא לומר, בלי קשר עכשיו לפוליטיקה שום דבר – חיים שם אנשים, ויש שם רשויות חלשות ויש לידן, סמוך, בתוך גבולות המדינה, יישובים חזקים.

אריה מכלוף דרעי: פשוט מאוד, לשר הפנים יש סמכות, אם הוא רואה לנכון, לקחת משם ולתת מהחזקים לחלשים.

אריה מכלוף דרעי: ככה עשינו בכל הארץ – ככה עשינו בנתיבות, ככה עשינו בכל המקומות, בבאר טוביה, בכל המקומות, ונענינו לפנייה של ראשי הרשויות: יוסי דגן, ששלח פרחים לממשלה, לחברי הממשלה, על ההסדרה של היישוב, וראשי רשויות אחרות.

אריה מכלוף דרעי: קידמנו את הצעת החוק הזאת, משה ארבל ומלכיאלי קידמו את הצעת החוק הזאת.

אריה מכלוף דרעי: לצערי, בגלל שאין לזה רציפות, זה לא ממשיך הלאה.

אריה מכלוף דרעי: זו הצעת החוק הכי הגיונית שיכולה להיות – ניר אורבך ואחרים.

אריה מכלוף דרעי: זה עזרה לתושבים שאתם כביכול כל כך דואגים להם.

אריה מכלוף דרעי: באים ואומרים: זה סמכות של שר הפנים, לא לוקחים שקל אחד מתקציב המדינה, ועולה כאן שר התקשורת, שמעז לתת מוסר כאן לאופוזיציה, שהם לא ימין, שהם צבועים, והוא בעצמו אפילו לא יודע מה יש בחוק הזה, והוא מדבר, שהוא איש הימין האידיאולוגי.

אריה מכלוף דרעי: אז קודם כול שתדעו.

אריה מכלוף דרעי: נכון, אני עליתי באופן פורמלי להגיד למה אני מתנגד להצעת החוק, אבל רציתי שקודם כול תדעו על מה אתם מצביעים.

אריה מכלוף דרעי: זו הצעת חוק הכי צודקת, הכי פשוטה, ללא שום השלכות על תקציב המדינה.

אריה מכלוף דרעי: אין מה לתאם עם אף משרד ממשלתי, צריך פשוט מאוד לתת את החוק.

אריה מכלוף דרעי: ואילת שקד, אני זוכר שכחברה קודמת או בממשלה או בוועדת שרים, כשרת המשפטים, כמה היא דחפה לקדם את החוק הזה, וגם עכשיו היא אומרת שזו הצעת חוק טובה, אז למה?

אריה מכלוף דרעי: תעבירו את זה בקריאה טרומית.

אריה מכלוף דרעי: אני מתחייב – הינה, חבר הכנסת מלכיאלי מוכן להתחייב לכך שהוא לא יקדם את זה צעד אחד בלי הסכמה של הממשלה, אבל כשאתם באים ומדברים אל האופוזיציה, למה אתם לא ענייניים?

אריה מכלוף דרעי: למה אתם על כל דבר מצביעים נגד?

אריה מכלוף דרעי: הינה, נותנים לכם דוגמאות, כמה דוגמאות היום, שאומרים לכם: תעלו את זה לקריאה טרומית.

איתן גינזבורג: תודה.

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת בני בגין, אתה שומע?

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת אלי אבידר, הצעת חוק שכולם מסכימים שהיא טובה.

אריה מכלוף דרעי: רק בגלל שהקואליציה – שמלכיאלי – –

איתן גינזבורג: תודה, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: – – שהוא במקרה מש"ס, מציע, אז אתם מצביעים נגד.

אריה מכלוף דרעי: אחר כך תבואו לאופוזיציה, שאין לה שום סמכות ביד – – –

זאב בנימין בגין: – – – להפך.

אריה מכלוף דרעי: בסדר, אבל סליחה, חבר הכנסת בנימין בגין – – –

זאב בנימין בגין: – – –

אריה מכלוף דרעי: אני אענה לו?

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

אריה מכלוף דרעי: משפט אחרון.

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת בגין, אתה צודק, אבל עם כל הכבוד, אני מצפה מקואליציה – שיש לה אחריות של ניהול ממשלה – קצת יותר אחריות מאופוזיציה פגועה, אופוזיציה פגועה שאתם דורסים אותה, שאתם לא נותנים לה את מה שמגיע לה, את המינימום של הוועדות, אפילו להשתתף כמיעוט אתם לא נותנים לה.

אריה מכלוף דרעי: אז הייתי מציע, תן לי דוגמה היום, תצביעו איתנו בקריאה טרומית, ואני אוכל אחר כך להגיד לחברים: בואו גם נעשה הדדיות.

אריה מכלוף דרעי: אבל אתם לא עושים אפילו את הצעד הראשון, את הפתח הקטן הראשון אתם לא עושים.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני השר לשעבר חבר הכנסת אריה דרעי.

איתן גינזבורג: הערה קצרה מהצד לחבר הכנסת מלכיאלי ונעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אני רק רוצה לומר לשלמה נאמן מגוש עציון, ךאריה כהן ממגילות, ליוסי דגן מהשומרון, ליוחאי דמרי מהר חברון, ליגאל דלמוני, מנכ"ל מועצת יש"ע, לישראל גנץ מבנימין, לחננאל דורני מקדומים ולדוד אלחייני, יו"ר מועצת יש"ע: היום בנט ושקד הפקירו אתכם.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה שמית, על פי בקשת חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא לקרוא את השמות, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד סעיד אלחרומי – נגד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד טטיאנה מזרסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – נגד יסמין פרידמן – אינה נוכחת אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ולדימיר בליאק – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח צבי האוזר – אינו נוכח אחמד טיבי – נגד עופר כסיף – נגד חיים כץ – בעד מיקי לוי – נגד פטין מולא – אינו נוכח יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – נגד יסמין פרידמן – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אם כך, ההצבעה הסתיימה.

איתן גינזבורג: נא לספור את הקולות, בבקשה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כץ.

איתן גינזבורג: אם כך, הרי התוצאות: בעד – 49, נגד – 62.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום – אה, לא, סליחה, לפני כן הודעה אישית לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

איתן גינזבורג: בבקשה.

חיים כץ: אפשר רוויזיה?

איתן גינזבורג: נשקול אותה בכובד ראש.

איתן גינזבורג: בכובד ראש.

חיים כץ: תשקול את העניין.

איתן גינזבורג: בבקשה, עד חמש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לבוא ולומר פה ולתקן ולשים דברים על דיוקם.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, כאשר מדובר על צדק חלוקתי, מן הראוי שמי שמדבר על צדק חלוקתי ידע במה מדובר ויבין על מה אנחנו מדברים.

אורלי לוי אבקסיס: למי שלא מכיר את בג"ץ הקרקעות, בית המשפט העליון קבע באופן חד-משמעי שאדמות המדינה שייכות למדינה.

אורלי לוי אבקסיס: משום כך, כאשר הפסיקו לקיים את ייעודן כקרקע מניבה – חקלאות וכדומה – האדמות האלה צריכות לחזור למדינה כדי לשמש משאב שהוא של כולם, של כל האזרחים ושל כל הציבור.

אורלי לוי אבקסיס: באופן בלתי מתקבל על הדעת, דווקא בממשלת השינוי הזו – שבואו נודה, ממשלת השמאל, ימי מפא"י העליזים שחוזרים – חלוקת הקרקעות הופכת להיות שוב מצרך שרק הילדים ששייכים לקבוצה מסוימת ייהנו ממנו.

אורלי לוי אבקסיס: מי שלא ראה את ההסכמים הקואליציוניים – מפלגת העבודה חתמה עם יש עתיד ועם האחרים על חלוקת קרקעות, על הטבות, על מתנה לילד ממשיך בקיבוצים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני שואלת: הילדים שלנו בעיירות הפיתוח פחות טובים, אדוני אמסלם?

אורלי לוי אבקסיס: הם פחות ראויים?

אורלי לוי אבקסיס: האם זה ייתכן שילד בגיל 19, בגיל של הבת שלי, הוא כבר יורש שם והוא בעל בית ונחלה בקיבוץ?

אורלי לוי אבקסיס: אבל פה, בהחלטה קואליציונית, לוקחים את המשאב היקר ביותר במדינה, את הקרקע, ומחלקים למי שכן ומי שלא.

אורלי לוי אבקסיס: ומי שלא, יסתכל בעיניים מזוגגות ויכאב לו הלב, ויראה את הילדים שלו נאבקים יום-יום ושעה-שעה בעבודות סיזיפיות, ובעיקר בפריפריה, כדי שהילדים של השכנים, של אלו שמעבר לגדר של הקיבוץ, ייהנו מהטבות ששוות מיליונים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, עיני לא צרה בהם.

אורלי לוי אבקסיס: אומר חבר הכנסת, השר הנדל – כביכול עיני צרה, אז אני אומר לך משהו:

אורלי לוי אבקסיס: לא רק שעיני לא צרה – מאז ומתמיד אני הייתי בקטע המגשר.

אורלי לוי אבקסיס: אני שכרתי דירה בקיבוץ מסילות כדי להבין את הדבר.

אורלי לוי אבקסיס: אנשים אומרים לי: את גרת במסילות.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה גרתי במסילות?

אורלי לוי אבקסיס: מזמן הקיבוצים הפכו להיות עסק כלכלי נטו.

אורלי לוי אבקסיס: ההרחבות הפכו להיות – אותם אנשים שלא מצליחים להשיג קרקעות בעיירת הפיתוח ליד כי רמ"י וכל הרשויות למיניהן מונעים מהם קרקעות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל החברים שלהם בקיבוצים ליד לא רק שיקבלו – גם במחיר מופחת וגם בהטבות לחיים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים מה זה להתחיל את החיים, מצד אחד, מעבר לכביש, בכך שהורים – לעיתים אנחנו מדברים על דיור ציבורי, מה שאנחנו אפילו לא רואים בהסכמים הקואליציוניים; אבל העברנו את זה בהחלטת ממשלה, שהם מחויבים לדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: לא ראינו את זה בהסכמים הקואליציוניים.

אורלי לוי אבקסיס: ראינו בנים ממשיכים רק בקיבוצים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני שואלת את עצמי: אולי אני אפנה למנסור עבאס, כי הוא ידע לשחרר את הקרקעות בנגב, וקיבלו אותן קבוצה מאוד מאוד מצומצמת.

אורלי לוי אבקסיס: ועכשיו, מהקרקעות של הקיבוצים, שהרבה פעמים יושבים באזורים מאוד טובים, מאוד נחשבים נדל"נית, הילדים שלהם ייהנו.

אורלי לוי אבקסיס: למען הסר ספק, מעולם לא הייתי חברת קיבוץ.

אורלי לוי אבקסיס: שילמתי בעבור כל שירות שצרכתי במיטב כספי.

אורלי לוי אבקסיס: והאבסורד הוא שמערכת החינוך היום בקיבוצים נשענת על הילדים של עיירות הפיתוח הסמוכות.

אורלי לוי אבקסיס: ואני מנסה לחשוב ולהבין איך נעמה לזימי תצביע בעד הצעת החוק הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אני מנסה לחשוב האם אביר קארה – חבריו ייהנו מההטבות של הפריבילגים בקיבוצים?

אורלי לוי אבקסיס: כשאני מנסה לדבר על צדק חלוקתי – הגיע הזמן לדבר על צדק גם לילדים שלנו, שמשלמים מאות אלפי שקלים על יחידת קרקע; עוד לא התחילו לבנות את הבית.

אורלי לוי אבקסיס: ואם מישהו טוען, כמו השר הנדל, שאני גרה ביישוב – אז זה יישוב קהילתי.

אורלי לוי אבקסיס: הוא שאל מה הצדק החלוקתי.

אורלי לוי אבקסיס: אני עבדתי בעבור כל שקל של המשכנתה שאותה לקחתי.

אורלי לוי אבקסיס: אני רציתי לגור בבית שאן ויצאה כתבה מאוד גדולה: משפחת לוי גונבים קרקעות למחוסרי דיור, בלי יכולת תגובה אפילו.

אורלי לוי אבקסיס: בעלי הוא נכה צה"ל ויש לו זכות לקנות קרקע איפה שהוא רוצה בלי הגרלה – וגם על זה ויתרנו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל האם אנחנו, המרוקאים מעיירות הפיתוח, צריכים לגור רק בעיירות פיתוח?

אורלי לוי אבקסיס: אולי תגידו לנו לא להתקרב לתל אביב?

אורלי לוי אבקסיס: אולי תגידו לנו לא להתקרב למקומות אחרים?

יעקב מרגי: – – – קודש.

אורלי לוי אבקסיס: האם אתם רוצים להשאיר אותנו בגטאות?

אורלי לוי אבקסיס: אז כשמישהו מצביע בעד המחבלים, שיקבלו משכורות מהרשות, מצד אחד, ומצד שני עוד מדבר איתי על צדק חלוקתי, אחרי שמכרו את הנגב – סליחה, נתנו אותו לרע"מ – ועכשיו את הקרקעות בתוך המדינה, בתוך האזורים השווים נותנים לבני הקיבוצים, זה לא צדק חלוקתי; זה גנבה לחברים שלך.

אורלי לוי אבקסיס: על דבר כזה, ראשי ערים בדין פלילי, אם יעשו סיכומים כאלה עם הקואליציה שלהם בתוך המוניציפלי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל פה הכול מותר, כי פה אין שופט ואין דיין.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת אבקסיס.

קריאה: כל הכבוד, אורלי.

קריאה: כל הכבוד.

קריאות: – – –

קריאה: הנדל, תפסיק לדכא את הפריפריה.

קריאות: – – –

הצעת חוק-יסוד: [הצעת חוק פ/813/24; נספחות.

הצעת חוק-יסוד: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת-חוק יסוד: ההגירה לישראל, של חברת הכנסת מאי גולן.

מאי גולן: טוב.

מאי גולן: לפני שאני מציגה את החוק – – –

איתן גינזבורג: צריך להתחיל במילים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

איתן גינזבורג: זה הנוהל בכנסת.

מאי גולן: זה הנוהל?

מאי גולן: באמת?

איתן גינזבורג: כן.

מאי גולן: אני בדרך כלל אומרת.

מאי גולן: זה הנוהל?

מאי גולן: לא, באמת, זה הנוהל?

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת – עוד משהו?

איתן גינזבורג: עכשיו עשר הדקות מתחילות.

מאי גולן: תודה.

מאי גולן: חברים, אני חושבת שמרוב שדחו את החוק שלי כבר שכחתי.

מאי גולן: רציתי לבוא ולהגיד, אבל תודה על התיקון.

מאי גולן: לפני שאני מציגה את החוק אני רוצה לומר שאחרי מאבק של עשור, שבו זכיתי להיות כאן, בכנסת ישראל, הייתי באמת באמת מתרגשת לעמוד פה לפניכם ולהציג את החוק הזה; אגב, זה החוק הראשון שאני מציגה, למרות שהגשתי חוקים רבים, אבל בממשלה האחרונה היה מי שתקע כל חוק שלי בוועדת שרים לענייני חקיקה.

מאי גולן: באמת הייתי מתרגשת, כי החוק הזה מביא לכדי מיצוי את הפעולות ואת המאבק של תושבי שכונות דרום תל אביב בעשור האחרון, אבל אני לא יכולה להתרגש, כי אני יודעת מול מי אני עומדת ועם מי יש לי עסק.

מאי גולן: אני כל הזמן חושבת מה היה קורה לולא ראש הממשלה לשעבר ולעתיד, בעזרת השם, בנימין נתניהו, לא היה סוגר את הגדר בגבול מצרים.

מאי גולן: היו לנו פה לא 100,000 מסתננים – היו לנו פה מיליון מסתננים, והמאבק כבר לא היה מאבק אלא היה לנו כאוס אמיתי שככל הנראה לא היינו יודעים איך להתמודד איתו ואיך להציל את הדורות הבאים של העם היהודי בארץ ישראל.

מאי גולן: אומרים לי הרבה אנשים, דווקא מהמחנה שלי: עשור שלטתם פה, עשור הליכוד היה בשלטון.

מאי גולן: איך זה יכול להיות שלא עשיתם משהו?

מאי גולן: איך זה יכול להיות שלא עבר?

מאי גולן: ולכם אני אומרת: אני מבינה את התסכול, אני מבינה את הכעס; הרי לא כולם באמת מבינים מה קורה בתוך הכנסת הזאת; לא כולם מבינים פוליטיקה, לתוך הדמגוגיה הצרה והקטנה שלה.

מאי גולן: אז בואו פעם אחת נאמר את האמת.

מאי גולן: דבר ראשון – מעולם, אבל מעולם, לא היה רוב כדי לעשות רפורמות אמיתיות במערכת המשפט.

מאי גולן: מעולם, בעשור האחרון.

מאי גולן: דבר שני – חוק שהוגש על ידי הכנסת הקודמת, שבה היה ראש הממשלה בנימין נתניהו – – –

קטי קטרין שטרית: – – –

מאי גולן: הקודמת לפני שאני הייתי בה, כמובן, לפני ארבע מערכות בחירות.

מאי גולן: תודה, קטי.

מאי גולן: שלושה חוקים הופלו על ידי בג"ץ, שלושה במספר: חוקי המסתננים, שהיו אמורים סוף-סוף לעצור את ההסתננות הבלתי-חוקית ולעשות פה מדיניות הגירה אמיתית; חוק הפיקדון עוקר וסורס, ובעצם הרסו כל סיכוי לעשות פה משהו עם המאבק של תושבי השכונות שחייהם נלקחו מהם.

מאי גולן: כמי שנולדה גדלה והתחנכה בדרום תל אביב, הסתכלתי – דוד, דוד, דוד, אני לא שומעת את עצמי.

מאי גולן: כמי שנולדה, גדלה והתחנכה בדרום תל אביב, הסתכלתי על הסבל של תושבי דרום תל אביב בלבן של העיניים.

מאי גולן: אנשי השכונות איבדו את הצביון שלהם, את הביטחון שלהם, את הזהות שלהם.

מאי גולן: אלימות ופשע – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, את אולי מדברת עם הגב, אבל פשוט שומעים אותך נורא חזק, והיא לא יכולה לדבר.

קטי קטרין שטרית: אה, אותי?

קטי קטרין שטרית: סליחה.

מאי גולן: אלימות ופשע נהפכו לדבר שבשגרה.

מאי גולן: משטרת השכונות לא יכולה אפילו להתמודד עם מספר המקרים.

מאי גולן: אין-ספור סרטונים שבועיים על אלימות בלתי נתפסת של מסתננים כלפי יהודים, ואין פוצה פה.

מאי גולן: כולם שותקים.

מאי גולן: הייתי יו"ר הוועדה להשלכות הכלכליות של ההגירה הבלתי-חוקית בכנסת הקודמת בוועדת הכלכלה שמרגי ניהל.

מאי גולן: תודה לך על שנתת להקים את הוועדה הזאת.

מאי גולן: אני רוצה להגיד לכם שאפילו אני, שמכירה את המציאות מקרוב, הזדעזעתי לנוכח הנתונים המזעזעים שנחשפו שם.

מאי גולן: מיליארדים זה עולה לנו, מיליארדים בשנה.

מאי גולן: ועל חשבון מי?

מאי גולן: על חשבון עניי עירנו, על חשבון הילדים שלנו, על חשבון החד-הוריות, על חשבון הקשישים, על חשבון הנכים – על חשבונם אנחנו מממנים מסתננים בלתי חוקיים, על עשרות אלפי הילדים שהם מביאים לפה במימון עמותות שמאל ובגיבוי בלתי נגמר שלהן.

מאי גולן: דיברו פה על חוק האזרחות, צעקו, איך העזנו להצביע נגדו.

מאי גולן: הינה, היום מגיע חוק-יסוד: ההגירה, ששרת הפנים אילת שקד שמה על המצע שלה, שנפתלי בנט וגדעון סער דיברו עליו בלי סוף.

מאי גולן: איפה אתם?

מאי גולן: איך אתם מתכננים להצביע נגדו?

מאי גולן: אני היום גאה להביא את החוק הזה, שתכף אציג כאן, להצבעה שלכם.

מאי גולן: החוק הזה, אגב – שלא יבלבלו אתכם – הוגש על ידי כבר לפני שמונה חודשים, אבל מה לעשות?

מאי גולן: לא קודם.

מאי גולן: החוק הזה הוא הפתרון היחיד לבעיית ההסתננות במדינת ישראל, היחיד שיחוקק מדיניות הגירה אמיתית, לא איזה פלסטר על איזה ברך שבורה.

מאי גולן: אני רוצה להציג את החוק.

מאי גולן: הצעת חוק-יסוד: ההגירה לישראל בנוסח הנוכחי, כפי שהגשתי, היא הדרך המשפטית היחידה שתאפשר לשמור כאן לנצח-נצחים על מדינה יהודית, עם רוב יהודי מוצק, לדורות הבאים.

מאי גולן: המצב החוקתי במדינת ישראל כיום הוא שיש חסר חוקתי בנושא ההגירה.

מאי גולן: חוקי-היסוד בישראל לא עוסקים היום בנושא ההגירה.

מאי גולן: כתוצאה מכך, לישראל אין כל כוח חוקתי אמיתי למנוע כניסה ושהייה של מהגרים למיניהם שלא לפי חוק השבות.

מאי גולן: בשל כך, ישראל נאלצת בעל כורחה לאפשר כניסה ושהייה של המוני מהגרים בכסות של פליטים מרחבי העולם ולאפשר את שהייתם של עובדים זרים שתמה תקופת עבודתם.

מאי גולן: חוק-יסוד: ההגירה לישראל, במתכונת הנוכחית שהגשתי ועולה היום להצבעה, ייתן לישראל את הכוח החוקתי האמיתי לבצע, בין השאר, כמה דברים חשובים שיאפשרו לשמור על מדינת ישראל כמדינה יהודית.

מאי גולן: הראשון הוא הסדרה והחזרה באופן מיידי של כל המסתננים הבלתי-חוקיים ומשפחותיהם למתקני שהייה, וזאת עד להוצאתם מישראל לארץ מוצאם ו/או למדינה שלישית, ולהחזיק במעצר את כל מי שהתנגד לכך ללא הגבלת זמן; לאסור תמידית הגירה של מסתננים בלתי חוקיים ואיחוד משפחות בישראל ולבחון מחדש את כל היתרי ההגירה שניתנו לערביי יהודה ושומרון וחבל עזה במשך השנים – למרות שאני לא תמימה, אדוני היושב-ראש, אני לחלוטין מבינה שבסעיפים האלה, בכל מה שקשור לפלסטינים, יהיה די קשה.

מאי גולן: בכל זאת, איך אמר אחמד טיבי לא מזמן?

מאי גולן: הממשלה הפלסטינית הראשונה.

מאי גולן: אז אני יודעת שבממשלה הפלסטינית הראשונה תהיה בעיה.

מאי גולן: אולי נדבר על הסעיף הזה בממשלת הימין הבאה שתבוא עלינו, בעזרת השם, לטובה.

מאי גולן: בקואליציה הזאת, בכל זאת, תחת נפתלי בנט – הם חברים בכירים, וכולם יודעים שהם תלויים זה בזה.

מאי גולן: הם לא רוצים להיות תלויים זה ליד זה.

מאי גולן: אני מבינה, הכול בסדר.

מאי גולן: דבר אחרון הוא הסדרת מעמדם והחזרתם של כלל העובדים הזרים שתמה תקופת אשרת העבודה החוקית חזרה לארץ מוצאם.

מאי גולן: ישנה חשיבות מרבית בשמירה על הנוסח המוצע, וזאת כדי לאפשר את המשך קיומה של מדינת ישראל.

מאי גולן: יש להקפיד, ואני מדגישה: לא לאפשר שינויי נוסח שעלולים לסכן את קיום המדינה היהודית.

מאי גולן: אם יתווספו ביטויים כלליים שנתונים לפרשנות, אזי כל עוד ישראל מצויה תחת שלטון בג"ץ כמו היום, עלולים שופטי האקטיביזם השיפוטי לנקוט פרשנות שעלולה לעקר את כל תכלית חוק-היסוד מתוכן.

מאי גולן: על כן אסור להסכים להוסיף לנוסח חוק-היסוד מילים כלליות שנתונות לפרשנות שיפוטית, שמאפשרות מכסות הגירה, הגירה מבוקרת, הגירה משיקולים הומניטריים והגירה שלפנים משורת הדין.

מאי גולן: כי מה בעצם יצא מזה?

מאי גולן: במקום לחוקק חוק-יסוד שימנע הגירה שלא לפי חוק השבות, יחוקק חוק-יסוד שיסדיר הגירה כזאת וייתן פתח לשופטי בית המשפט העליון להפוך את ישראל למדינת כל מהגריה ומסתנניה.

מאי גולן: בישראל ישנו רוב יהודי שברירי, וישראל לא יכולה לקלוט אפילו לא מסתנן אחד נוסף, לא פלסטיני אחד נוסף ולא מהגר אחד נוסף.

מאי גולן: נהפוך הוא, עלינו להוציא את כל המסתננים ולמנוע גלי הגירה נוספים, שעומדים בפתח, חבר הכנסת כסיף, ורק מחכים לפרצה המתאימה.

עופר כסיף: – – – גועל נפש.

מאי גולן: אני חוזרת ומדגישה, במיוחד בשבילך, כסיף:

מאי גולן: הצעת הקואליציה להארכת המועד של הוראת השעה בנוגע לחוק האזרחות לא מספקת כדי לשמור על ישראל כמדינה יהודית.

מאי גולן: אילת שקד, נפתלי בנט, גדעון סער, אלקין, היא לא מספקת, אז אל תטעו את הציבור.

מאי גולן: הקואליציה ביקשה את הארכת המועד של הוראת השעה בנוגע לחוק האזרחות – –

סמי אבו שחאדה: – – –

מאי גולן: – – וכאן חשוב לציין – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

מאי גולן: – – כי את חוק-יסוד: ההגירה, סמי, את חוק-יסוד: ההגירה לישראל, שהגשתי – –

סמי אבו שחאדה: – – –

מאי גולן: – – הם רוצים לחוקק בכל מקרה, גם אם תעבור הוראת השעה של חוק האזרחות, משתי סיבות: הראשונה – חוק-יסוד: ההגירה לישראל הוא המתווה היחיד לשמר רוב יהודי מוצק במדינת ישראל – –

סמי אבו שחאדה: – – –

מאי גולן: אני לא שומעת אותך.

מאי גולן: צריך לשמור על המדינה היהודית היחידה שיש לנו בעולם, סמי אבו שחאדה, על ידי רוב יהודי.

מאי גולן: רוב יהודי.

סמי אבו שחאדה: – – –

מאי גולן: ההסתננות – הוראת השעה לבדה לא נותנת פתרון, סמי אבו שחאדה, לבעיית ההסתננות הבלתי-חוקית.

סמי אבו שחאדה: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבו שחאדה, תודה רבה.

סמי אבו שחאדה: – – –

איתן גינזבורג: הערת.

איתן גינזבורג: הערת את שלך.

איתן גינזבורג: לא, לא, אדוני, זה לא שיח.

סמי אבו שחאדה: – – –

איתן גינזבורג: אדוני, לא צריך.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

סמי אבו שחאדה: – – – רק ליהודים מותר להיות – – –

איתן גינזבורג: שמענו, תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

מאי גולן: הוראת השעה לבדה לא נותנת פתרון לבעיית ההסתננות הבלתי-חוקית, לא לבעיית העובדים הזרים שנשארים כאן בתום תקופת עבודתם וגם לא לבעיית איחוד המשפחות – ולא רק כהוראת שעה לגבי איחוד משפחות שמנסים לחדש את מעמדן משנה לשנה אלא כפתרון קבע.

מאי גולן: מה עוד שהוראת השעה כשלעצמה, בנושא איחוד משפחות, לא מספיקה, היות שניתן מכוחה לאפשר הגירה של המוני פלסטיניות ופלסטינים לישראל ולקבל בה מעמד מכוח נישואין.

מאי גולן: כבר ראינו התערבות של בג"ץ שבה נאלץ שר הפנים לשעבר, הרב אריה מכלוף דרעי, לשדרג את מעמדם החוקי של 1,600 מקרים של איחוד משפחות.

מאי גולן: גם בדמוקרטיה הגדולה ביותר של העולם, ארצות הברית, ישנה מדיניות הגירה, ישנו משרד הגירה, ישנם מתקני שהייה ומתבצע גירוש.

מאי גולן: האם הם חיות?

מאי גולן: האם הם ברברים?

מאי גולן: לא.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

מאי גולן: איך משפט אחרון?

איתן גינזבורג: ככה.

איתן גינזבורג: נגמרו עשר דקות ועוד הוספתי לך זמן.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

מאי גולן: לא, אני לא יכולה משפט אחרון.

איתן גינזבורג: נתתי לך תוספת זמן.

מאי גולן: אז אני אוותר.

קריאות: – – –

חיים כץ: יש לך עוד שלוש דקות אחר כך, אחרי שהשר משיב.

חיים כץ: את יכולה – –

איתן גינזבורג: בבקשה – – –

חיים כץ: לא, רגע, תן לי להסביר לה.

איתן גינזבורג: לא, לא – – –

מאי גולן: אוקיי, אז אני אסיים משפט ואמשיך אחר כך.

מאי גולן: גם בדמוקרטיה הגדולה ביותר של העולם, ארצות הברית, ישנה מדיניות הגירה, ישנו משרד הגירה, ישנם מתקני שהייה ומתבצע גירוש.

סמי אבו שחאדה: – – –

מאי גולן: הם לא חיות ולא ברברים.

מאי גולן: במדינה של מאות מיליונים זה חוקתי, אבל פה, במדינה מאוימת, מוקפת אויבים, של כמה מיליונים בודדים, זה לא חוקתי?

מאי גולן: יש שם אין-סוף שטחים, ולנו יש קופסת גפרורים.

מאי גולן: להם תהיה מדיניות הגירה ולנו לא?

מאי גולן: למי זה נשמע נורמלי?

מאי גולן: אני אמשיך את דברי אחר כך.

סמי אבו שחאדה: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת גולן.

איתן גינזבורג: השר יועז הנדל יעלה ויענה בשם הממשלה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עשר דקות.

יועז הנדל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת הנכבדים, עניינה המרכזי של הצעת החוק הוא לעגן בחוק-היסוד את זכותה של ישראל למנוע כניסת מהגרים בלתי חוקיים לתחומה ואת הסמכות להגביל את חירותם בטרם הרחקה.

יועז הנדל: הצעת החוק קובעת הצהרות כלליות שאין בצידן מתן סמכויות ספציפיות בתחומים מסוימים.

יועז הנדל: הסדרים ספציפיים קיימים כיום בחוקים הקיימים: חוק השבות, חוק האזרחות וחוק הכניסה לישראל.

סמי אבו שחאדה: – – –

יועז הנדל: מעבר לכך – אבו שחאדה, אני קודם כול מסכים, אתה – – –

סמי אבו שחאדה: – – – גזענות – – – חוקים גזעניים – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבו שחאדה – – – אבל קריאות ביניים.

יועז הנדל: – – – אני לא יכול לבוא אליך בטענות, מכיוון שאתה עומד על שלך, ואתה ומאי גולן בשבוע שעבר הצבעתם אותו דבר נגד איחוד משפחות, וזה בסדר.

יועז הנדל: אתה עמדת על שלך, והיא הצביעה בדיוק הפוך מההצעה שהיא מציעה עכשיו.

קריאות: – – –

יועז הנדל: אז אכן, השותפות שלכם היא שותפות שאני מכבד אותה, שותפות שאני מכבד אותה, נגד מדינת הלאום של העם היהודי.

יועז הנדל: אני מכבד את זה מאוד.

סמי אבו שחאדה: – – – אתה מביא חוקים גזעניים – – –

יועז הנדל: בסדר, אין לי בעיה – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבו שחאדה.

סמי אבו שחאדה: – – –

יועז הנדל: – – אין לי טענות כלפיך, אתה הצבעת כפי שאמרת כל חייך והם הצביעו איתך, זה בסדר גמור.

יועז הנדל: השותפות הזאת נגד חוק איחוד המשפחות זה בדיוק אירוע נדיר בהתרחשותו, אני באמת חייב לציין, ולכן, החוק של מאי גולן הוא דווקא עוד יותר בוטה על הרקע הזה.

יועז הנדל: ולא רק זה – תתפלאו לשמוע שבגלל שהחוק הזה מנוסח כל כך רחב, אז אנחנו, בוועדת שרים לחקיקה, ניסינו להבין לאן הוא מכוון, ואז ההגדרה – – –

חיים כץ: – – –

מאי גולן: איך זה יכול להיות?

מאי גולן: אילת שקד הביאה אותו – – –

יועז הנדל: – – ואז גילינו שמצד אחד יש עובד זר ותייר, והחוק שלה מביא, תתפלאו לשמוע, שגם חלק מחברי הכנסת כאן הם מהגרים בלתי חוקיים.

יועז הנדל: יהודים, ערבים – יש פה מלא מהגרים בלתי חוקיים.

מאי גולן: איזה שטויות.

מאי גולן: איזה שטויות.

יועז הנדל: היא מרחיבה את השהות החוקית – –

קריאה: – – –

יועז הנדל: – – גם לצאצא של תייר ושל עובד זר – מיקס שלם, סלט שלם, משפטית – –

מאי גולן: לא, מאוד מדויק דווקא.

יועז הנדל: – – שמתוכו יוצא שחלק ממי שנמצאים כאן היום במדינת ישראל הם שוהים בלתי חוקיים, ואלה שייכנסו למדינת ישראל הם חוקיים.

מאי גולן: – – –

יועז הנדל: אז אני מציע, עם ההגדרות הרחבות האלה – כי צריך לעבוד עם משפטנים ולראות – –

מאי גולן: – – –

יועז הנדל: – – שהצעת החוק היא הצעת חוק רצינית, כי אמרתי כבר, אתם יכולים – –

חיים כץ: – – –

יועז הנדל: – – אתם יכולים גם להציע בכל יום רביעי מיליון שקל לכל אזרח, וזה נשמע אחלה, אבל אם לא תגלו מה מקורות המימון של המיליון שקל, אז זה לא יקרה.

יועז הנדל: אז מי שרוצה להציע הצעות חוק שיתקבלו וייכנסו לספר החוקים – – –

שלמה קרעי: למה הצבעתם בעד מחבלים?

שלמה קרעי: איך זה קשור להצבעה שלכם בעד מחבלים?

יועז הנדל: אין קשר, שלמה?

יועז הנדל: זה שאתה הצבעת עם סמי אבו שחאדה בשבוע שעבר נגד מדינת ישראל זה לא קשור?

מאי גולן: אין לכם גבול.

מאי גולן: אין גבול לספינים – – –

יועז הנדל: אני מעריך אותו שהוא הצביע באופן עקבי בעד איחוד המשפחות, אבל כשאתה מצביע בעד איחוד משפחות, זה מדליק אצלי נורה אדומה.

שלמה קרעי: התגובה שלך חייבת להיות מתואמת עם מנסור עבאס.

שלמה קרעי: אתה מתואם עם מנסור עבאס – – –

יועז הנדל: ולכן, מוזר ותמוה בעיני שפעם – שבוע אחד אתם ציונים, שבוע אחד אתם לא ציונים, שבוע אחד אתם – –

מאי גולן: ומה אתם?

מאי גולן: מה משותף לכם, שנאת נתניהו?

מכלוף מיקי זוהר: – – –

יועז הנדל: אני אומר לכם – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, די.

יועז הנדל: – – בואו נחזיר את האחדות לשולחן הזה – התיישבות, קליטת עלייה, הקיבוצים זה לא אויב, ההתיישבות באיו"ש זה לא אויב.

יועז הנדל: אחדות.

יועז הנדל: כן, זה מושג שפעם בדנ"א של העם היהודי היה מקודש – אחדות, אחדות העם.

יועז הנדל: בואו נחזיר את זה לתוך השיח שלנו.

יועז הנדל: בואו נדבר גם על מה אנחנו מסכימים בתוך המרחב הציוני.

יועז הנדל: על איחוד משפחות לא הסכמנו אף פעם ואתם שברתם את זה.

יועז הנדל: למה?

יועז הנדל: בשביל רווח פוליטי של דקה וחצי.

שלמה קרעי: לא סומכים עליכם.

יועז הנדל: – – – הפסדתם פוליטית, לא הרווחתם – –

מאי גולן: והיום תראה מי אתם.

יועז הנדל: – – הרי לא הפלתם את הממשלה, רק עשיתם נזק.

איתן גינזבורג: – – –

מאי גולן: והיום נראה מי אתם בחוק הזה.

מאי גולן: היום נראה מי אתם.

יועז הנדל: השבוע, כנראה, מאי גולן – – –

איתן גינזבורג: – – – אי-אפשר ככה.

קריאות: – – –

יועז הנדל: – – – השבוע שעבר היה – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת – – –

יועז הנדל: אז בשבוע שעבר הייתם נגד מדינת הלאום של העם היהודי, השבוע אתם בעד מדינת הלאום של העם היהודי; בשבוע שעבר הצבעתם נגד גיוס בנות לצה"ל, השבוע אני מניח שאתם בעד גיוס בנות לצה"ל – –

שלמה קרעי: – – –

איתן גינזבורג: די, חבר הכנסת קרעי.

איתן גינזבורג: מספיק.

איתן גינזבורג: די, מספיק.

איתן גינזבורג: מאז – – –

יועז הנדל: – – או שאולי אתם שותפים עם החרדים – – –

שלמה קרעי: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי, קריאת ביניים זה לא נאום.

איתן גינזבורג: די, מספיק.

יועז הנדל: החיבור הזה של תנועה שהייתה פעם מפוארת, התנועה הלאומית הליברלית, לחרדים ולחרד"לים – –

מאי גולן: אבל מה הקשר לעניין החוק?

מאי גולן: מה הקשר לעניין החוק?

מאי גולן: תענה עניינית לחוק.

מאי גולן: אתה לא עונה עניינית.

יועז הנדל: – – על התפיסות הבסיסיות של מדינת ישראל – ההתיישבות, קליטת עלייה, הציונות – –

מאי גולן: איפה הענייניות, יועז?

יועז הנדל: – – החיבור הזה הוא חיבור שצריך להדליק אצלכם נורות אדומות.

איתן גינזבורג: די, מאי.

יועז הנדל: חברים, המחנה הלאומי האמיתי, זה שבעד מדינת הלאום של העם היהודי, מדינה יהודית ודמוקרטית בטוחה וצודקת, רואה את ההצבעות שלכם; רואה את מבחן התוצאה בנגב ובגליל, אחרי עשור שאתם שלטתם במשרדים הממשלתיים; רואה מה קרה בערים המעורבות; רואה את חוסר המשילות, את אובדן האדמה – אובדן בא' – במקום לעבד את האדמה – –

סמי אבו שחאדה: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבו שחאדה, די.

יועז הנדל: – – והוא שואל את עצמו אם אלה מי שמייצגים אותו, אלה מי שמצביעים בעד איחוד משפחות, המשותפת ואתם – –

מאי גולן: אתה עובר את אחוז החסימה היום?

מאי גולן: מי מצביע לך?

יועז הנדל: לא, מאי גולן, את בטוחה שאת עוברת – – –

מאי גולן: אתה, יועז הנדל, עובר היום את אחוז החסימה?

יועז הנדל: את, מאי גולן, כוכב עולה בשמי הפוליטיקה, ואת תביאי המונים אחריך.

מאי גולן: לא, אתה.

יועז הנדל: אני מעריך אותך מאוד, ואני משוכנע שתצליחי, ואני באמת מקנא בהצלחה שלך, ואני המסכן לא אצליח, אבל כל אחד והגורל שלו.

יועז הנדל: ובכל זאת, אחרי שאמרנו את זה, כדאי להביט על מה שקרה כאן, על מה שקורה בחודש האחרון – מפלגה שהייתה – – –

גלית דיסטל אטבריאן: את מאי גולן אי-אפשר לקנות, יועז.

יועז הנדל: אני מסכים איתך.

יועז הנדל: אני מסכים איתך, גלית.

גלית דיסטל אטבריאן: מאי גולן – – –

יועז הנדל: גלית, אני לא יודע, מאז – – –

קטי קטרין שטרית: אם היא הייתה עוברת – – – היא הייתה מקבלת שרה.

יועז הנדל: אני פותח סוגריים: מאז שנודע לי שגלית קראה לחתול שלה על שמי, אני לא יודע לבקר אותה יותר.

יועז הנדל: סיימנו?

יועז הנדל: אוקיי, אז נסיים עם החתול של גלית ונסיים עם העובדה שהחוק הזה – –

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

יועז הנדל: – – לא יכול לקדם כלום.

יועז הנדל: אם אתם רוצים לקדם את מדינת ישראל, תצביעו כשצריך, לא בשביל להטריל אותנו.

יועז הנדל: תודה רבה.

איתן גינזבורג: לכן, מה אתה מציע, אדוני?

איתן גינזבורג: אדוני, יועז, מה הצעתך?

איתן גינזבורג: לדחות את הצעת החוק או לקבל אותה?

יועז הנדל: הצעתי לדחות את זה בחצי שנה.

מאי גולן: – – – החתול של גלית – – – טוב שאמרת, תודה רבה – – –

יועז הנדל: מאי, את רוצה לקבל את הצעתי?

מאי גולן: ממש לא.

יועז הנדל: לא.

יועז הנדל: אני תיארתי לעצמי, כי אני יודע, אני מכיר את מאי כבר מספיק טוב.

יועז הנדל: ידעתי שהיא לא רוצה לדחות את זה בחצי שנה, וגם – –

מכלוף מיקי זוהר: איזה אופורטוניסט אתה, תאמין לי, בשביל להחזיק על הכיסא עוד חצי שנה.

יועז הנדל: – – ידעתי שהיא לא תסכים.

יועז הנדל: חבר הכנסת מיקי זוהר נותן לה רוח גבית באובדן השליטה הזה – –

מאי גולן: יש לי רוח גבית מכולם.

יועז הנדל: – – ולכן, מכיוון שחברת הכנסת מאי גולן מתנגדת לדחייה של חצי שנה, אז אנחנו מציעים להתנגד לחוק הזה, שאין בו כלום ושום דבר למעט הפיכת חצי מהישראלים לשוהים בלתי חוקיים והכנסת חצי מאזרחי העולם לכאן תחת הכותרת תיירים ושוהים בלתי חוקיים כאזרחים חוקיים.

מאי גולן: איזה ספין.

מאי גולן: איזה ספין.

יועז הנדל: בלגן שלם, סלט גדול.

יועז הנדל: הצענו לדחות.

יועז הנדל: הם לא רוצים – איך שאומרים: החלטתכם.

יועז הנדל: בהצלחה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: בבקשה, חברת הכנסת גולן.

מאי גולן: שאפו על עצמי.

שלמה קרעי: אין לך בושה, יועז?

שלמה קרעי: אתה תלוי בתומכי טרור.

שלמה קרעי: שמת את אבתיסאם חברת ועדת חוץ וביטחון.

שלמה קרעי: היא עכשיו אמרה שאם יהיה אירוע בעוטף עזה, היא לא תאשר שם מבצע.

שלמה קרעי: אתם ממשלה מנותקת.

שלמה קרעי: אותה אתה שם בוועדת החוץ והביטחון?

שלמה קרעי: אבתיסאם עכשיו אמרה.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

איתן גינזבורג: שים לה שעון, אני אגיד – – – לפני – – –

מאי גולן: איזה קולגיאליות, הא? לגמרי.

איתן גינזבורג: ממש, מי שמדברת.

מאי גולן: איזה קולגיאליות.

מאי גולן: טוב, בגלל שלא הספקתי לסיים את דבריי ואין לי זמן, כי אין פה קולגיאליות לתת לי עוד דקה כמו לחברים מהקואליציה – יועז ספין פוליטי, שאפו.

מאי גולן: באמת, אני לא מפסיקה להגיד לכם שאפו.

מאי גולן: איזה ספין הזוי, מה שאמרת.

מאי גולן: תבקש ממנו, לך הוא ייתן עוד דקה, לי לא, אבל אני אמשיך.

מאי גולן: וכנראה תהיה לך תשובה, יועז, בדברים.

מאי גולן: חבל, חבל שאילת שקד, שרת הפנים, שלחה אותך ולא יכולה הייתה להתמודד עם הדברים שאני רוצה להגיד, אבל אני אגיד כך: למעשה, אנחנו המדינה היחידה בעולם ללא מדיניות הגירה אמיתית.

מאי גולן: אין-ספור מדינות אומרות בצורה חד-משמעית: יש לנו את הזכות הבסיסית הקיומית להגן על גבולותינו, על צביוננו ועל ריבונותנו.

מאי גולן: אפילו נורבגיה, שאימצתם בצורה כל כך רחבה, בחום, את החוק הנורבגי המורחב שלה – למה אתם לא מאמצים גם את מדיניות המסתננים שלה, אם אתם כבר ככה הולכים עם נורבגיה עד הסוף?

מאי גולן: אני מפסיקה.

מאי גולן: אני רוצה שתשמור על זמני.

מאי גולן: אבל אני רוצה שכל אחד מכם יתאר לעצמו שמחר בן אדם זר נכנס אליכם הביתה, נשאר בבית, אוכל לכם מהמקרר, משתמש לכם בחשמל, ישן לכם במיטה ואי-אפשר להוציא אותו.

מאי גולן: איפה נשמע דבר כזה?

מאי גולן: איפה נשמע שבן אדם קפץ מעל גדר בניגוד לכל חוק אפשרי, פרץ לך אל תוככי ביתך, ואתה גם צריך להגיש לו אוכל, לממן לו את בית החולים, את הילודה, את בתי הספר?

מאי גולן: מי לא יבוא לפה?

מאי גולן: על מה אנחנו מדברים פה בכלל?

מאי גולן: אנחנו השתגענו.

מאי גולן: ולפני שאני מסיימת, אני רוצה להבהיר משהו לגבי שרת הפנים אילת שקד, ששלחה את השר הנדל לדבר במקומה.

מאי גולן: גברתי שרת הפנים, את הודעת שהצעת ראש האופוזיציה בנימין נתניהו לחוקק את חוק-יסוד: ההגירה בתוך חודשיים היא הרבה פחות מבדיחה ושאת תקדישי לכך פוסט שממנו יבינו שהצעת נתניהו היא ספין פוליטי.

מאי גולן: אז אני באה לקראתך, אילת, ומציעה לך מה לכתוב בפוסט.

מאי גולן: תכתבי ותספרי לציבור איך כשהיית שרת משפטים סירבת לקדם את חוק-יסוד: ההגירה בזמן אמת.

מאי גולן: ארבע שנים היית שרת משפטים.

מאי גולן: האם עשית מה שצריך כדי להוציא את המסתננים?

מאי גולן: ממש לא.

מאי גולן: בדיוק ההפך.

מאי גולן: לא רק זה – את טרפדת וקברת את הצעת חוק-יסוד: ההגירה.

מאי גולן: תושבי דרום תל אביב ושאר השכונות הכבושות איבדו ארבע שנים יקרות במאבק כשאת היית שרת המשפטים שבהן יכולת כבר לדאוג שתהיה מעטפת חוקתית שתאפשר שכלל המסתננים ייצאו מדרום תל אביב.

מאי גולן: במקום זה ניצלת את הכוח שלך במסגרת הסכמים קואליציוניים.

מאי גולן: כשהיית יושבת-ראש ועדת שרים לענייני חקיקה, טרפדת את החוק ולא אפשרת בזמן אמת לראש הממשלה בנימין נתניהו – בעזרת השם שיחזור – לקדם אותו, ועל כך לא רק אני מעידה אלא רבים וטובים אחרים.

מאי גולן: עכשיו נשאלת השאלה למה עשית את זה, אילת שקד.

מאי גולן: הרי את אשת ימין, לא?

מאי גולן: חרתת על דגלך את הוצאת המסתננים.

מאי גולן: חבל שאת לא פה, להסתכל לאמת בפנים.

מאי גולן: אבל מה זה יכול להיות?

מאי גולן: אני אגיד לך.

מאי גולן: התשובה היחידה שעולה היא שפשוט לא רצית שראש הממשלה בנימין נתניהו וממשלת הליכוד יהיו אלה שמצליחים לפתור את בעיית המסתננים.

בנימין נתניהו: זאת לא התשובה.

מאי גולן: זאת לא התשובה?

מאי גולן: מה התשובה?

בנימין נתניהו: היא שירתה מערכת אחרת.

מאי גולן: היא שירתה דברים אחרים.

מאי גולן: זה גם נכון, אדוני.

מאי גולן: אתה צודק.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

מאי גולן: אבל בעיית המסתננים הרי לא הייתה חשובה.

מאי גולן: הקרדיט אצלכם זה הכול, במפעל ההונאה שאת ובנט בונים כבר שנים.

מאי גולן: כדי להוסיף חטא על פשע, אחרי שקברת את חוק-יסוד: ההגירה, עוד הלכת בבחירות לספר שאם תיבחרי תחוקקי את אותו חוק.

מאי גולן: אז הינה, גברתי שרת הפנים, נבחרת, ולא סתם נבחרת – את יד ימינו של ראש הממשלה החדש.

מאי גולן: המינוי החשוב שלך כשרת פנים אמור לתת לך את כל הכוח שבעולם, אך אבוי, את יד ימינו של ראש הממשלה הלא-נכון, מנסור עבאס, וכתוצאה מכך אנחנו נראה איך את שוב קוברת את חוק-יסוד: ההגירה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מאי גולן, זמנך הסתיים.

מאי גולן: כי הרי מה אכפת לך?

מאי גולן: מה אכפת לך?

מאי גולן: הרי יש לכם חסינות עדר, לך ולגנב הקולות שלך.

מאי גולן: אתם עושים מה שאתם רוצים.

מאי גולן: אבל את לא תעבדי על הציבור.

מאי גולן: כולם יודעים שאתם פייק ימין – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, חברת הכנסת גולן.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מאי גולן.

מאי גולן: – – וההצבעה שלכם נגד חוק-יסוד: ההגירה תיזכר לכם לדיראון עולם, תהיה בכייה לדורות, ולדיראון עולם יזכרו מי אתם: שקרנים, גנבים, נוכלים ורמאים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מאי גולן, תרדי בבקשה מהדוכן.

מאי גולן: שקרנים.

איתן גינזבורג: תרדי בבקשה מהדוכן.

איתן גינזבורג: חוצפה.

קריאה: תודה רבה לך.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: על פי בקשת חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: נא לקרוא את השמות, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד סעיד אלחרומי – נגד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת טטיאנה מזרסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד

מיקי לוי: מזכירת הכנסת תקרא שנית את שמות כל אלה שלא היו ולא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד אלי אבידר – נגד יעקב אשר – בעד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח צבי האוזר – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד אחמד טיבי – נגד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – אינו נוכח יאיר לפיד – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת עיסאווי פריג' – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מיקי לוי: יש מישהו במליאה שלא הוקרא שמו?

מיקי לוי: יש מישהו?

מיקי לוי: אין.

מיקי לוי: בבקשה לסכם.

מיקי לוי: 49 בעד, 61 נגד.

מיקי לוי: לפיכך, חוק ההגירה לישראל לא התקבל.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/1052/24; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק הדגל והסמל והמנון המדינה (תיקון – פגיעה בכבוד דגל המדינה או סמלה), התשפ"א–2021, של חבר הכנסת אופיר כץ.

מיקי לוי: תשיב שרת הפנים אילת שקד.

מיקי לוי: בבקשה.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: שר יש פה?

אופיר כץ: שר יש?

מיקי לוי: יש שר?

ינון אזולאי: יש, יש, יש.

אופיר כץ: אה.

אופיר כץ: אדוני השר.

אופיר כץ: "דגל – מה זה?

אופיר כץ: כלונס ומטלית אריג?

אופיר כץ: לא, אדוני.

אופיר כץ: דגל הוא למעלה מזה.

אופיר כץ: בדגל מוליכים בני אדם לאשר רוצים ואפילו לארץ היעודה.

אופיר כץ: למען דגל הם חיים ומתים.

אופיר כץ: זהו הדבר היחיד אשר למענו מוכנים למות בהמוניהם, אם מחנכים אותם לכך" – בנימין זאב הרצל, מרץ 1895.

אופיר כץ: חבריי חברי הכנסת, אני מביא בפניכם היום את הצעת חוק כבוד הדגל, הסמל והמנון המדינה (תיקון – פגיעה בכבוד דגל המדינה או בסמלה).

אופיר כץ: אני מציג את הצעת החוק על הדוכן בכנסת ישראל כשמאחוריי דגל המדינה – שני פסי תכלת ומגן דוד.

מיקי לוי: חברים בספסלי הליכוד, אתם מפריעים לחבר שלכם, בבקשה שקט.

מיקי לוי: חברי הכנסת בספסלי הליכוד, תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

אופיר כץ: "הטלית בה אנו מתעטפים לתפילה יום-יום, בחול ובשבת, בימי המעשה ובימי המועד – לבנה היא ופסי תכלת עוטרים אותה.

אופיר כץ: יהי נא דגלנו לבן עם פסי תכלת.

אופיר כץ: עלינו להוציא את דגלנו המקופל מתיקו והיה לנו לנס וגאון לעיני כל ישראל ולעיני כל העמים.

אופיר כץ: ציוויתי לעשות דגל לבן תכלת ולצייר בו מגן דוד.

אופיר כץ: כך נברא דגלנו הלאומי" – דוד וולפסון, הקונגרס הציוני הראשון בבאזל, 1897.

אופיר כץ: גדולים ורבים לפניי דיברו על הדגל, מקור גאווה ורגש לכל יהודי באשר הוא.

אופיר כץ: מגן דוד הזה, שנשאנו במשך אלפי שנות גלות והיה לנס בנדודיו בתפוצות, שאליו פיללו יהודים שנטבחו ונרצחו במלחמת העולם השנייה, שליווה את חלוצי הארץ בצאתם לחרוש לראשונה את אדמת ישראל, שהפך בעיני אויבינו לאות קלון ושהונף על ידי לוחמינו, טובי בנינו ובנותינו, במלחמות ישראל – כמה חיים הוקרבו למען המגן דוד הזה, כמה כתמי דם של אלו שחירפו נפשם על קדושת הדגל, לוחמים ולוחמות שבליבם ולנגד עיניהם שמירה על זכותנו להניף דגל במדינתנו הריבונית, מדינת ישראל.

אופיר כץ: הדגל הוא לב-ליבה של האומה הזו.

אופיר כץ: הוא תחושת השייכות.

אופיר כץ: הוא מייצג הלאומיות והוא מעיד על הדרך הארוכה שעברנו כעם עד לנקודת הזמן הנוכחית.

אופיר כץ: חובה רגשית ומוסרית ולאומית של כל אחד מאיתנו בבית הזה, כנציגי ציבור, כאזרחי ישראל, לשמור על ערכיו, לשמור על כבודו.

אופיר כץ: במבצע האחרון, מבצע שומר החומות, ליבי, יחד עם ליבם של אזרחי מדינת ישראל, נקרע לנוכח התמונות המבישות.

אופיר כץ: דגלנו, מושא גאוותנו כיהודים, כישראלים, הושחת, נחתך, הוצת.

אופיר כץ: בלתי אפשרי היה להישאר אדיש לתמונות של דגל ישראל מוחלף בדגל אדום-ירוק-שחור.

אופיר כץ: תחושות קשות של זעם ליוו אותי ועוד רבים.

אופיר כץ: באותו הרגע הבנתי שאסור לנו לשתוק לנוכח התופעה המסוכנת הזו, וחיברתי את הצעת החוק שמובאת בפניכם היום.

אופיר כץ: פעולה של פגיעה בסמל המדינה מעידה על דבר אחד: היבדלות ממדינת ישראל.

אופיר כץ: בני אדם אשר שורפים, קורעים, מורידים את הדגל, בוודאי אינם יכולים להחשיב את עצמם אזרחי מדינת ישראל.

אופיר כץ: מרתיח לדעת שבמצב הנוכחי אלו המבזים את הסמל הלאומי נהנים מקצבאות הביטוח הלאומי.

אופיר כץ: איך אנחנו כמדינה מאפשרים למי שמבקש לפגוע ברעיון קיומנו לקבל זכויות הניתנות כסיוע לאומי?

אופיר כץ: זה מגוחך.

אופיר כץ: הצעת החוק הזו באה להוסיף לחוק הקיים ולשלול את קצבת דמי האבטלה לעוברי עבירה זו, ובנוסף – לקבוע כי הקנסות שישולמו על פי החוק ישולמו לקרן הסמל של משרד החינוך.

אופיר כץ: כשהגיעו אליי תוצאות ועדת השרים לחקיקה מיום ראשון האחרון – עמדת הממשלה: מתנגדת – שפשפתי את העיניים לראות שזה נכון.

אופיר כץ: זה הגיוני שאילת שקד, זאב אלקין, אביגדור ליברמן, יועז הנדל, גדעון סער ומתן כהנא יתנגדו להצעת החוק הכל-כך בסיסית הזאת, הכל-כך מתבקשת הזאת?

אופיר כץ: דגל ישראל לא מהווה בסיס לקיומנו בעיניכם?

אופיר כץ: אין לכם את תחושת החובה לשמור על כבודו?

אופיר כץ: אתם לא מרגישים את השרפה מבפנים מול תמונות ההשחתה?

אופיר כץ: איך יכול להיות, נפתלי בנט, שעמדת פה על הדוכן רק ביום שני ודיברת והתרברבת ארוכות על אישור מצעד הדגלים, כאילו אתה הראשון שאישרת אותו?

אופיר כץ: הרי אפשר להבין מהדברים שלך שאתה מבין את חשיבות הדגל לעם הזה.

אופיר כץ: איך אתה לא תומך בהצעת החוק הזו?

אופיר כץ: ייתכן שאתה ואילת ואלקין ויועז וכהנא מפחדים – מפחדים משותפיכם לקואליציה, מחבקי המחבלים מהתנועה האסלאמית?

אופיר כץ: אולי אתם לא רוצים להרגיז את השותפים החדשים שלכם, מפלגת בל"ד, תומכי ומעודדי הטרור, שבוודאי ישמחו ביחד איתכם שהחוק ייפול?

אופיר כץ: או שבכלל אתם עושים את זה כמחווה של רצון טוב למען אבתיסאם מראענה, לרגל מינויה לוועדת החוץ והביטחון?

אופיר כץ: תראו, המדינה הזאת נמכרת בחלקים.

אופיר כץ: שיתוף פעולה עם מפלגה שמשורותיה יצאו עזמי בשארה, שריגל למען חיזבאללה וברח, ג'מאל זחאלקה, באסל גטאס וסעיד נפאע, שישבו בכלא על עבירות ביטחון המדינה, והיבה יזבק וחנין זועבי, מהללות המחבלים – זה שפל תקדימי.

סמי אבו שחאדה: השפל זה שאתה – – –

אופיר כץ: זה כבר נהיה מוחשי.

אופיר כץ: התקציבים זורמים והכוח בידיהם.

סמי אבו שחאדה: השפל האמיתי זה שאתה – – –

מיקי לוי: תודה, תודה, תודה.

אופיר כץ: אז באמת, למה שלא תאפשרו לשונאי ישראל ומשחיתי סמליה לחיות מכספנו?

סמי אבו שחאדה: – – –

אופיר כץ: תומך טרור, לא להפריע לי.

אופיר כץ: תומך טרור, אל תפריע לי.

סמי אבו שחאדה: – – –

אופיר כץ: תומך טרור, מהלל מחבלים, לא להפריע.

אופיר כץ: תומך טרור.

אופיר כץ: אתה תומך טרור.

אופיר כץ: אתה תומך טרור.

סמי אבו שחאדה: – – –

אופיר כץ: אתה תומך טרור, אתה מהלל מחבלים.

אופיר כץ: רק במדינת ישראל אחד כמוך יכול להיות חבר כנסת – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, חבר הכנסת כץ – – –

אופיר כץ: רק במדינת ישראל אחד בזוי כמוך יכול להיות חבר כנסת.

סמי אבו שחאדה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת – – –

אופיר כץ: רק במדינת ישראל יכולים לאפשר לאחד כמוך להיות חבר כנסת.

אופיר כץ: אתה בזוי, אתה תומך טרור, אתה מהלל מחבלים – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ – – –

אופיר כץ: במדינה אחרת היית יושב בכלא.

אופיר כץ: אחד כמוך היה יושב בכלא.

אופיר כץ: תומך טרור.

אופיר כץ: ועכשיו אל תפריע לי.

סמי אבו שחאדה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, תן לי לנהל את זה, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, חבר הכנסת אבו שחאדה, אני מבקש ממך להירגע.

מיקי לוי: לא לכבודי להוציא אותך.

סמי אבו שחאדה: היושב-ראש, לא יכול להיות שהוא – – –

מיקי לוי: עכשיו אתה תהיה בשקט – – –

אופיר כץ: לא יכול להיות שאתה יושב פה.

סמי אבו שחאדה: הדבר הזה אומר לי שאני תומך טרור – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה – – –

אופיר כץ: אני אגיד לך עוד מאה פעם: אתה תומך טרור, אתה תומך טרור, אתה תומך טרור.

סמי אבו שחאדה: – – – למה הוא מדבר עליי ככה?

סמי אבו שחאדה: למה?

אופיר כץ: כי זו האמת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה – – –

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, אני שואל אותך, אדוני היושב-ראש, למה הוא עולה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, אתה יכול לענות אחר כך – – –

סמי אבו שחאדה: – – – מה זאת הבושה הזאת?

אופיר כץ: כי אני אומר את האמת, והיא כואבת.

מיקי לוי: אופיר, עזוב.

סמי אבו שחאדה: אני לא יכול להבליג על זה.

סמי אבו שחאדה: אני באמת לא יכול – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: בבקשה.

סמי אבו שחאדה: אתה קורא אותי לסדר, אדוני היושב-ראש?

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, אל תגיד לי להוסיף קריאה.

סמי אבו שחאדה: בסוף אני נקרא לסדר?

מיקי לוי: כן, כי אתה התפרצת והפרעת.

סמי אבו שחאדה: אני התפרצתי?

מיקי לוי: כן, בוודאי.

מיקי לוי: אתה התפרצת.

סמי אבו שחאדה: הוא אומר עליי תומך טרור.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, קריאה שנייה.

סמי אבו שחאדה: הזבל הזה אומר עליי תומך טרור ואתה קורא אותי לסדר?

מיקי לוי: בוודאי.

סמי אבו שחאדה: מה, אין לכם גבולות, אתם?

מיקי לוי: אני מבקש ממך – – –

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, אני באמת מבקש ממך, אי-אפשר לעבור לסדר-היום כשאפס כזה קורא לי תומך טרור.

סמי אבו שחאדה: אי-אפשר.

אופיר כץ: אי-אפשר לעבור לסדר-היום שאתה יושב פה בכלל.

סמי אבו שחאדה: אי-אפשר, זה לא מתקבל על הדעת.

סמי אבו שחאדה: פעם, פעמיים – כמה אפשר?

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, תגיש נגדו תלונה.

סמי אבו שחאדה: אני אגיש נגדו תלונה.

מיקי לוי: זה הכול.

מיקי לוי: עכשיו תהיה בשקט ותן לחבר הכנסת כץ לסיים את דבריו כפי שהוא מאמין בהם.

מיקי לוי: אל תפריע לו.

אופיר כץ: עכשיו תהיה בשקט ותמשיך להקשיב לנאום שלי.

אופיר כץ: זה כבר נהיה מוחשי – – –

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, צ'רצ'יל אמר שהפרלמנט זה תחליף למכות, תחליף למכות פיזיות.

בנימין נתניהו: מכות ורבליות זה בסדר – – –

מיקי לוי: לא, אנחנו לא רוצים להגיע, חבר הכנסת נתניהו, לדבר הזה.

בנימין נתניהו: זה גבולות.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת כץ.

אופיר כץ: זה כבר נהיה מוחשי – התקציבים זורמים והכוח בידיהם.

אופיר כץ: אז באמת למה שלא תאפשרו לשונאי ישראל ומשחיתי סמליה לחיות מכספנו?

אופיר כץ: הרי אין באמת גבול, הרי אין פרה קדושה שלא תשחטו אותה למען דיל הג'ובים.

אופיר כץ: ממשלת עשר מעלות ימינה שוברת חזק שמאלה עד כדי כך שהיא שוכחת איך לממש את רעיון הציונות.

אופיר כץ: הדבר שמטריד את הקואליציה הזו ואת העומדים בראשה הוא איך לשמור על הכיסא.

אופיר כץ: התחלנו במפלגות פוסט-ציוניות – הציבור יבלע; המשכנו לרע"מ, מחבקת המחבלים – הציבור יתמודד; עכשיו לבל"ד, תומכת הטרור ומוציאת המרגלים – הציבור ישכח.

אופיר כץ: אז זהו, שהוא לא ישכח.

אופיר כץ: לדיראון עולם ייזכר מה שאתם מחוללים פה, הביוב שאליו הגעתם בשם הדאגה לשחיתות ולג'ובים.

אופיר כץ: אני מקווה שנשארה בכם טיפת יושרה, טיפה זיכרון, טיפה ערכיות לעצור את הרכבת הדוהרת ולהתנתק מתלות

אופיר כץ: כם המוחלטת במי שמעודד פגיעה בנו.

אופיר כץ: אם ההצעה הזאת לא תעבור היום, ידע כל אזרח במדינת ישראל שנפתלי בנט, אילת שקד, גדעון סער, זאב אלקין, יועז הנדל, ימשיכו לאפשר למי ששורף לנו את הלב בשרפת דגל ישראל לקבל כספים מהביטוח הלאומי.

אופיר כץ: הצבעה נגד היא העברה בנקאית למשחיתי הישראליות.

אופיר כץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, למרות כל ההפרעות בזמן.

מיקי לוי: אני מעריך את זה.

מיקי לוי: השר שטרן.

סמי אבו שחאדה: עוד זבל קטן שרוצה – – – אתה זבל.

אופיר כץ: שקט, תומך טרור.

סמי אבו שחאדה: – – –

אופיר כץ: שקט, תומך טרור.

אופיר כץ: שקט.

סמי אבו שחאדה: זבל.

סמי אבו שחאדה: זבל.

אופיר כץ: זבל תומך טרור.

אופיר כץ: זבל.

סמי אבו שחאדה: זבל.

סמי אבו שחאדה: זבל.

אופיר כץ: זבל תומך טרור.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה.

סמי אבו שחאדה: זבל.

סמי אבו שחאדה: זבל – – –

איתמר בן גביר: שקט, יא מחבל.

איתמר בן גביר: אל תגיד "זבל", יא מחבל.

סמי אבו שחאדה: – – – אתה מסכים שהוא ידבר ככה?

איתמר בן גביר: מחבל.

איתמר בן גביר: מחבל.

איתמר בן גביר: מחבל.

איתמר בן גביר: עשו לו בידוק ביטחוני?

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ.

סמי אבו שחאדה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, מספיק.

מיקי לוי: אתה בקריאה שנייה, אני מבקש ממך.

סמי אבו שחאדה: אין שום הצדקה.

מיקי לוי: אוקיי.

סמי אבו שחאדה: איזה מין דבר זה?

סמי אבו שחאדה: אתה ראית מה הוא עשה?

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: עכשיו אני מבקש ממך להיות בשקט.

סמי אבו שחאדה: זה בלתי אפשרי, בלתי אפשרי.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: אמרתי לך: או שתעלה ותשיב לו או שתגיש תלונה.

מיקי לוי: עכשיו אתה מפריע לשר שטרן להשיב.

מיקי לוי: בבקשה שקט.

סמי אבו שחאדה: יכולת הסיבולת שלי לזבל – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, אני נמנע מלהוציא אותך.

מיקי לוי: אני נמנע.

מיקי לוי: מספיק.

איתמר בן גביר: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, הייתה לנו פגישה, לא באת.

איתמר בן גביר: אני צריך לבוא – – – וזה לא פשוט.

מיקי לוי: תבוא.

מיקי לוי: בבקשה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת, הצעת החוק של חברי חבר הכנסת אופיר מדברת על כך שבית המשפט יהיה רשאי להורות בצו שאדם שהורשע בעבירה של פגיעה בכבוד דגל המדינה או סמלה, לא יהיה זכאי לגמלאות אבטלה לפי חוק הביטוח הלאומי עד לתקופה של 18 שנים, נוסף על כל עונש אחר.

אלעזר שטרן: כמו כן מוצע כי קנס שישולם בגין עבירה זו ישולם לקרן לקידום ההכרה בכבוד הדגל והסמל שתוקם במסגרת פעילות החינוך.

אלעזר שטרן: עמיתיי חברי הכנסת, אני, האמת, חשבתי שיש פה הצעה ציונית, של מי שדגל המדינה באמת אכפת לו, שסמלי המדינה חשובים לו, ואז הסתכלתי בחוק וראיתי שאתם מציעים רק 18 שנים, וגם ראיתי שאתם מציעים רק דמי אבטלה ולא קצבאות ילדים ודמי בריאות ועוד כל מיני דברים.

אופיר כץ: כבוד היושב-ראש, אנחנו, בניגוד אליכם, לא מענישים את הילדים, כבוד היושב-ראש.

אלעזר שטרן: אז תגידו, אתם עושים צחוק או שנזמין אתכם לנשף הורדת המסכות?

אלעזר שטרן: יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, אני רוצה להגיד לכם משהו:

אלעזר שטרן: אנחנו באמת חיכינו באופוזיציה הרבה שנים.

אלעזר שטרן: רצינו שהקואליציה ההיא, לא כמו האופוזיציה הזאת, תילחם על כבודה של המדינה – נראה לי שהאולם התמלא – – –

נירה שפק: אלעזר, השארת אותנו במתח.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: אתם לא הקשבתם.

אלעזר שטרן: מה שאמרתי, מה שאמרתי – – –

קריאה: מההתחלה.

אלעזר שטרן: דרך אגב, בכנסת הקודמת – הקודמת הקודמת הקודמת – היו כל מיני חוקים.

אלעזר שטרן: בכל פעם שהם לא היו מספיק לאומניים, אז היה מה שנקרא "ועדות בני בגין".

אלעזר שטרן: ועדות בני בגין היו ועדות שכשמישהו מהליכוד נלחם על ערכי הליכוד האמיתיים, על מה שפעם היה הליכוד, אבל הוא היה הקול המכריע, אז באה ועדת הכנסת והקימה ועדה חדשה, ועדה אד-הוק, לצורך העניין הזה.

אלעזר שטרן: ואני אומר עוד פעם: הרי אם החוק הזה, באמת הייתם מאמינים בו – –

אופיר כץ: למה אתה חושב שלא?

אלעזר שטרן: שנייה.

אלעזר שטרן: – – כבר הייתם מעבירים אותו קודם, בוא נגיד את האמת.

אלעזר שטרן: השר דרעי היה קודם שר הפנים – – –

אופיר כץ: לא, אתה טועה, זה בעקבות מבצע שומר חומות.

אלעזר שטרן: שנייה.

אלעזר שטרן: עזוב.

אלעזר שטרן: עזוב אותך במקום – – –

אופיר כץ: אתה עומד פה כבר חמש דקות.

אלעזר שטרן: אז אני אחזור על השאלה.

אלעזר שטרן: אם זה בעקבות המבצע – – –

אופיר כץ: אתה עומד חמש דקות – – –

אלעזר שטרן: תן לי, תן לי, אני אגיד לך משהו.

אופיר כץ: לא, אתה עונה בציניות כבר חמש דקות.

אופיר כץ: תענה עניינית.

אלעזר שטרן: מה זה ציניות?

אופיר כץ: תענה בצורה עניינית.

אלעזר שטרן: אני עונה בצורה עניינית.

אלעזר שטרן: שאלתי למה רק 18 שנים.

אלעזר שטרן: אם הם לאומיים, עושים לנו בית ספר לגאווה לאומית, תעשו חוק ל-40 שנה.

אלעזר שטרן: ואם לוקחים דמי אבטלה, אמרתי: תיקחו גם קצבאות ילדים.

יואב קיש: בסדר, נתקן, נתקן בקריאה הראשונה.

אלעזר שטרן: למה לא? למה לא?

אלעזר שטרן: למה לא? הרי מה זה אומר?

אלעזר שטרן: השר דרעי, למה לא עשית את זה?

אריה מכלוף דרעי: תביא את זה לקריאה שנייה ושלישית.

אלעזר שטרן: סליחה?

אריה מכלוף דרעי: תגיש הסתייגות לקריאה שנייה שלישית, תעלה את זה.

אלעזר שטרן: יכול להיות.

אלעזר שטרן: זה יקרה.

אלעזר שטרן: לשאול אותך?

אלעזר שטרן: אני אזיז רגע את המיקרופון, אני אשאל בלי מיקרופון.

אלעזר שטרן: זה ייקח גם את אלה שמבזים את החוק בירושלים – את הדגל – במאה שערים ולפעמים בבני ברק?

אלעזר שטרן: הינה, הזזתי את המיקרופון.

אלעזר שטרן: גם לזה אתם מתכוונים?

אופיר כץ: כל מי שיבזה את דגל ישראל.

אופיר כץ: כל מי שיבזה את הדגל

אלעזר שטרן: אולי קודם שיתלו דגל.

אלעזר שטרן: אל תתחיל איתי.

אלעזר שטרן: אולי תוודאו קודם שכל חברי הקואליציה שלכם יתלו את דגל ישראל במוסדות החינוך שלהם?

אלעזר שטרן: אל תעשו לנו בית ספר.

אלעזר שטרן: אל תעשו לנו בית ספר.

יצחק פינדרוס: אתה עושה בית ספר – למי?

אלעזר שטרן: אתם עושים לנו מבחנים מי יותר לאומי?

אלעזר שטרן: תספרו את שנות השירות כאן ואת שנות השירות כאן; את הצל"שים ואת אחוזי הנכות ואת הצל"שים ואחוזי הנכות כאן.

אלעזר שטרן: אל תתחילו אותנו בזה.

קטי קטרין שטרית: איזה יהירות.

אלעזר שטרן: אל תתחילו איתנו בזה.

אלעזר שטרן: אל תתחילו איתנו בזה.

אלעזר שטרן: כל היום אתם עושים את המבחנים האלה.

אלעזר שטרן: כן, קטי.

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: תעשו את המבחנים האלה.

אלעזר שטרן: לא כדאי לכם, דרך אגב.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא בסדר.

קטי קטרין שטרית: מה איתכם?

קטי קטרין שטרית: תענה מה איתכם, תפסיקו להתעסק בנו.

אלעזר שטרן: אני אמרתי לך, אני מוכן ללכת למבחן הזה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, שבי.

קטי קטרין שטרית: – – –

מיקי לוי: שבי, בבקשה.

מיקי לוי: שבי.

מיקי לוי: שבי.

מיקי לוי: בבקשה לא לעמוד.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, תודה.

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: הוא קרא לי, הוא דיבר אליי.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אני מזמין את שניכם לקפה.

אלעזר שטרן: אני אמרתי.

אלעזר שטרן: אני אגיד עוד פעם – –

דוד אמסלם: סגן השר סגלוביץ' – – –

אלעזר שטרן: – – אני מוכן ללכת למבחן הזה.

דוד אמסלם: סגן השר סגלוביץ', אמרתי לך שאתה תצביע גם נגד חוקים טובים.

דוד אמסלם: כל היום הצבעת נגד חוקים טובים.

דוד אמסלם: גם בשבוע שעבר.

אלעזר שטרן: חברי חבר הכנסת אמסלם – –

דוד אמסלם: הדגל – אתה מצביע נגד.

אלעזר שטרן: – – יש חוק על הדגל.

אלעזר שטרן: אתה לא יודע?

דוד אמסלם: המחבלים.

אלעזר שטרן: אתה לא יודע?

אלעזר שטרן: אני אציע לך חוק על הדגל.

אלעזר שטרן: אתה רוצה חוק על הדגל?

אלעזר שטרן: בבקשה.

אלעזר שטרן: כל מוסד חינוכי/ישיבתי שלא מניף את דגל ישראל לא יקבל או יקבל תרומות מוגבלות מהמדינה.

אלעזר שטרן: מה אתה אומר?

אבי דיכטר: השר שטרן, בוא נתחיל בזה – – –

אלעזר שטרן: מה אתה אומר?

אלעזר שטרן: אתם רוצים?

אופיר כץ: בואו נצביע על זה.

אבי דיכטר: קודם כול נתחיל בזה – – –

קריאות: – – –

אבי דיכטר: קודם כול נתחיל בזה – השר שטרן – – –

אלעזר שטרן: מה זה "בואו נתחיל".

אלעזר שטרן: תגידו, אנחנו חודש.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, שב, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס – – –

יצחק פינדרוס: – – –

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: אתה מתנגד?

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, תשב, בבקשה.

דוד אמסלם: עכשיו אתה – – – לסנקציות.

אבי דיכטר: בואו נתחיל בזה שתצביעו על חוק-יסוד: הלאום.

אבי דיכטר: התחלתם באימונים לשבי – – –

אלעזר שטרן: חברי חבר הכנסת אבי דיכטר, אני, כל מה שאני עושה פה על הדוכן – אני רוצה להגיד לך מה שאני עושה על הדוכן.

אלעזר שטרן: מה שאני עושה על הדוכן – אני מזמין את הכנסת לנשף הסרת המסכות.

אלעזר שטרן: נכון?

אלעזר שטרן: זה ככה.

אלעזר שטרן: אל תעשו לנו – אני אגיד עוד פעם – – –

דוד אמסלם: אתה בעד שרפת הדגל?

אלעזר שטרן: אני אגיד עוד פעם.

אלעזר שטרן: אני אגיד עוד פעם.

אלעזר שטרן: אני בעד – –

דסטה גדי יברקן: אתה לא עונה על החוק.

אלעזר שטרן: – – אני בעד שמבחני הלאומיות שאתם עושים יהיו אמיתיים, לא תרגילים פוליטיים עלובים.

אלעזר שטרן: בגלל שלקחת – – –

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: תבדקו.

אלעזר שטרן: בואו נעשה מבחן לאומיות: מי מוכן לשרת את המדינה הזאת?

אלעזר שטרן: כמה שנים מוכנים לשרת את המדינה הזאת?

אלעזר שטרן: באיזה שנה מוכנים לשרת את המדינה הזאת?

אלעזר שטרן: איפה תולים את דגל המדינה?

דסטה גדי יברקן: – – – מי ששורף דגל ישראל – – –

אלעזר שטרן: אני מקבל את זה.

אלעזר שטרן: איפה תולים את דגל המדינה ואיפה לא תולים?

אלעזר שטרן: לא להגיד: יש עכשיו שלוש שנים – נעלה את זה ל-18 שנים.

דוד אמסלם: אני מבין ממך שאתה רוצה שנביא את כל הקומפלקס של החוקים ביחד.

אלעזר שטרן: לא, אבל אם כבר קבעת – – –

דוד אמסלם: – – –

אלעזר שטרן: דודי, אני לא יודע אם היית קודם.

אלעזר שטרן: אני הצעתי: עכשיו בואו נעשה מדד מי ציוני יותר.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך מה – מי שישים חוק ליותר שנים, נכון?

דוד אמסלם: לא שאלתי ציוני.

דוד אמסלם: אתה בעד שרפת – – –

אלעזר שטרן: 18 – אני אשים 19.

אלעזר שטרן: הרי אם היינו אומרים 18 שנים, אתם הייתם אומרים 19 שנים ואומרים: איפה הציונות שלכם?

אלעזר שטרן: מה זה, רק 18 שנים שלילה?

דוד אמסלם: אתה בעד שרפת דגל ישראל?

דוד אמסלם: אני שואל.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך בעד מה אני.

אלעזר שטרן: א.

אלעזר שטרן: החוק הזה – אני יכול לשאול אותך שאלה?

אלעזר שטרן: למה זה לא בעקבות חוק הגיוס?

אלעזר שטרן: לא שרפו דגלים בירושלים?

אלעזר שטרן: למה לא עשיתם את החוק הזה אז?

אלעזר שטרן: איפה הייתם?

אלעזר שטרן: הייתם ממשלה.

אלעזר שטרן: הייתם ממשלה כששרפו דגלים בירושלים.

אופיר כץ: אני, בניגוד אליך, אומר את האמת – – –

אלעזר שטרן: יכולתם לעשות את החוק הזה ולא עשיתם.

דסטה גדי יברקן: זה לא משנה בגלל מה.

דוד אמסלם: הסיבה לא חשובה.

דסטה גדי יברקן: בדיוק.

דסטה גדי יברקן: בוא נצביע על זה.

אלעזר שטרן: מה כן חשוב אם לא הסיבה?

אלעזר שטרן: אתם אמרתם לי את הסיבה, לא אני.

אלעזר שטרן: אני לא הבנתי את הסיבה.

אלעזר שטרן: אני שאלתי למה רק 18.

דוד אמסלם: אתה הבאת – – – לא – – – אז אתה הבאת – – –

אלעזר שטרן: אני אמרתי לכם דבר – – –

דוד אמסלם: אז אתה הבאת – – –

אלעזר שטרן: דודי, אני רוצה להזכיר לכם משהו: מי שהיה פה ראש ממשלה בשנים האחרונות זה לא נפתלי בנט וגם לא יאיר לפיד.

אלעזר שטרן: מי ששלט בממשלה זה מה שאתם קוראים לו "הגוש הלאומי", בסדר?

אלעזר שטרן: איפה הייתם עם החוקים האלה?

דוד אמסלם: לא היינו בסדר, עכשיו רוצים לתקן.

אלעזר שטרן: מה?

דוד אמסלם: לא היינו בסדר.

אלעזר שטרן: אז אם לתקן, בבקשה, בואו נתחיל לתקן.

אלעזר שטרן: יש שלוש שנים – אני מציע לך – – –

דוד אמסלם: – – –

אלעזר שטרן: לא, לא.

אלעזר שטרן: אף אחד לא שומע אותנו?

דוד אמסלם: אף אחד.

אלעזר שטרן: להגיד את האמת?

דוד אמסלם: כן.

אלעזר שטרן: לא מאמין.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך מה אני חושב?

אלעזר שטרן: שאתם רוצים כל הזמן לעשות לנו סוג של טיזינג כזה ולראות.

דוד אמסלם: בוא נגיד שכן.

דוד אמסלם: אתה בעד השרפה של הדגל?

אלעזר שטרן: לא, אבל אתה יודע שאתם מאחדים את הקואליציה?

אלעזר שטרן: ראית קודם איך עלה פה חבר הכנסת מנסור עבאס – –

דוד אמסלם: מה, אני מאחד אותך עם מנסור עבאס?

אלעזר שטרן: – – וחברתי חברת הכנסת שרן השכל והגיעו להסכמות?

אלעזר שטרן: זה מה שאוכל אתכם, לכן החוקים האלה.

אלעזר שטרן: זאת האמת.

דוד אמסלם: אני מחבר אותך עם מנסור עבאס?

אופיר כץ: איזה הסכמות?

אופיר כץ: איזה הסכמות?

דוד אמסלם: איך אתה כקצין – – – בצה"ל לא תומך בחוק – – –

אלעזר שטרן: אני לא שומע.

דוד אמסלם: איך אתה, כאלוף בצה"ל, אדם ציוני – לא משנה כרגע מה הסיבה – לא תומך בחוק שאוסר שרפת דגל ישראל?

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לך משהו.

אלעזר שטרן: אני דווקא כאלוף בצה"ל יודע שבתוך הערכים שלנו יש גם מידתיות.

אלעזר שטרן: תדע את זה, תדע שיש מידתיות.

אלעזר שטרן: יש גם התנגשויות של כל מיני ערכים של כבוד האדם; נכון, גם של דבקות במשימה.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על הדגל.

אלעזר שטרן: תן לי להגיד לך.

אלעזר שטרן: אתה שואל אותי עכשיו, אז אני אגיד לך.

אלעזר שטרן: אני חושב שהחוק שקיים היום של שלוש שנים הוא חוק מידתי.

אלעזר שטרן: הרי אתה יכול להגיד על כל דבר: בוא נעשה את זה 18 שנים, בוא ניקח את הכול.

אלעזר שטרן: אתה יכול להגיד את זה על הכול.

אלעזר שטרן: דרך אגב, כיוון שהוא מידתי, אנחנו גם לא הגשנו חוק לקצץ את קצבאות הילדים של מי ששורף דגלים בירושלים, בגלל שיש עוד דברים חוץ מהכבוד של הדגל – שאני מסכים איתך בהקשרים האלה.

אלעזר שטרן: טוב, נראה לי שאנחנו מבינים, נכון?

אלעזר שטרן: ששכנעתי אתכם שעוד פעם בסוף נצביע קואליציה ואופוזיציה, בגלל שבאמת מה שעומד פה, האמת, העניין הוא לא כבודו של הדגל אלא אולי כבודה האבוד של האופוזיציה בהקשר הזה.

אלעזר שטרן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נא לתפוס את המקומות.

מיקי לוי: בבקשה, חברי הכנסת, הצבעה, נא לתפוס את מקומותיהם.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אנחנו מצביעים על חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 42

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 62, בעד – 42.

מיקי לוי: הוספתי את ג'ידא, לכן השינוי הזה.

מיקי לוי: חברת הכנסת ג'ידא.

מיקי לוי: אני קובע כי הצעת החוק הדגל לא עברה.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/608/24; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק להקפאת קצבאות שמשולמות לפעיל טרור ומשפחתו מקופת המדינה, של חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

מיקי לוי: בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, היום הייתה מליאה מיוחדת.

מכלוף מיקי זוהר: אני נמצא כאן בכנסת קצת יותר משש שנים, ראיתי מליאות של יום רביעי.

מכלוף מיקי זוהר: היום הייתה מליאה קצת מיוחדת.

מכלוף מיקי זוהר: זאת הייתה מליאה שבפעם הראשונה מאז שאני זוכר את הכנסת הזאת נוהלה לא על ידי יושב-ראש הקואליציה ולא על ידי אנשי הקואליציה, השר המקשר, ואפילו לא על ידי יושב-ראש הכנסת – היא נוהלה על ידי מנסור עבאס.

מכלוף מיקי זוהר: הוא היום ניהל את ההצבעות, הוא ניהל את ההחלטות.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, הוא גם הוכיח שהוא מוכן אפילו להיות ציוני ולהצביע בעד חוקים ציוניים.

מכלוף מיקי זוהר: זאת אומרת שזה משהו מאוד מיוחד, מאוד מאוד וירטואוזי.

מכלוף מיקי זוהר: אני מנסה להבין איך הממשלה הזאת יכולה להמשיך להתקיים כשמנסור עבאס הוא שמקבל את ההחלטות עבורה.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, אני שואל את עצמי גם מה הציבור שלו חושב על זה שהוא בעצם גם פועל בנושאים מסוימים שאינם דומים למה שהציבור שלו מצפה ממנו.

מכלוף מיקי זוהר: למשל בחוק האזרחות הוא קיבל החלטה להצביע בעד; למשל בחוק הקנביס הוא אמר פה על הדוכן פעם אחת שהוא עוצר את החקיקה אבל פעם שנייה הוא אמר: נשקול, נבדוק – בניגוד לעמדת האסלאם, שלא מאפשרת את השימוש בקנביס.

מכלוף מיקי זוהר: ואני שואל: איזה מין קואליציה יש לנו?

מכלוף מיקי זוהר: על ידי מי היא מנוהלת?

מכלוף מיקי זוהר: ואני נותן לכם את התשובה: היא לא מנוהלת על ידי ראש הממשלה בנט – ראש ממשלה שאין ציבור מאחוריו, אין לו תמיכה, אין לו אנשים שחושבים שהוא צריך להיות ראש ממשלה; ראיתי בסקר – הוא סיים במקום האחרון.

מכלוף מיקי זוהר: ואיך אני יודע שהממשלה הזאת היא ממשלה שלא מסוגלת באמת למשול?

מכלוף מיקי זוהר: הבאתי היום חקיקה מאוד מאוד פשוטה.

מכלוף מיקי זוהר: אין אחד בבית הזה, למעט אולי עשרה חברי כנסת, שלא יחשב שהחקיקה הזאת היא חקיקה טובה.

מכלוף מיקי זוהר: היא מדברת על מצב שבו מי שנחשד או הואשם בטרור, לא יקבל קצבת ביטוח לאומי.

מכלוף מיקי זוהר: מה, זה לא הגיוני?

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו צריכים לשלם קצבת ביטוח לאומי לתומכי טרור?

מכלוף מיקי זוהר: לאנשים שעוסקים בטרור?

מכלוף מיקי זוהר: לאנשים שפועלים נגד מדינת ישראל, נגד ביטחונה, כדי לפגוע במדינת ישראל?

מכלוף מיקי זוהר: ברור שלא.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא צריכים לשלם להם קצבאות.

מכלוף מיקי זוהר: אני אפילו ריככתי את החוק כדי לבחון את הסוגיה באמת.

מכלוף מיקי זוהר: קבעתי שם ששר העבודה והרווחה יהיה בר-הסמכא להחליט אם שוללים את הקצבה או לא.

מכלוף מיקי זוהר: לא באופן אוטומטי, לא באופן שרירותי – באופן הגיוני: יבוא שר העבודה והרווחה, יבדוק את הסוגיות ויראה אם באמת מדובר במישהו שפועל באופן טרוריסטי נגד מדינת ישראל וישלול ממנו את הקצבה.

מכלוף מיקי זוהר: אפילו הוספתי בתוך החקיקה עוד נתון חשוב: אם אותו מחבל טרוריסט מקבל כסף מהרשות הפלסטינית בגין פעילות הטרור, זה יהיה עוד צידוק לשר לפסול לו את הקצבה.

מכלוף מיקי זוהר: איך חקיקה כזאת לא עוברת היום בכנסת?

מכלוף מיקי זוהר: אני שואל את עצמי את השאלה הזאת ואני לא מוצא תשובה.

מכלוף מיקי זוהר: חבר'ה, יש פה בסוף מדינה.

מכלוף מיקי זוהר: היא יותר חשובה מכל העניינים האחרים, שאולי חשובים ברמה האישית, פרסונלית, אופורטוניסטית, אבל מה עם מדינת ישראל?

מכלוף מיקי זוהר: מה עם ביטחון מדינת ישראל?

מכלוף מיקי זוהר: אז היום נגד החוק הזה יצביעו המשותפת, יצביעו גם רע"מ, אבל מה איתכן, המפלגות הציוניות, שלא רוצות שיהיה טרור במדינת ישראל?

מכלוף מיקי זוהר: איך אתן תצביעו נגד ההצעה הזאת?

מכלוף מיקי זוהר: זאת הצעה שנועדה לשמור על ביטחונה של מדינת ישראל – למנוע קצבאות מאנשים שעסקו בטרור, שהוכח שהם עסקו בטרור.

מכלוף מיקי זוהר: בזה אתם לא מוכנים לבוא לקראתנו?

מכלוף מיקי זוהר: לזה אתם מתכוונים להתנגד?

מכלוף מיקי זוהר: אני לא מצליח להבין, אני לא מצליח לפענח.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שבסוף צריכים להביא בחשבון דבר אחד, חבריי חברי הכנסת: מי שיצביע נגד החקיקה הזאת בעצם יראה לציבור שהדבר האחרון שמעניין אותו זה הציבור.

מכלוף מיקי זוהר: הוא יראה לציבור שמה שמעניין אותו זה התפקיד שלו, זאת הפוזיציה שלו, זה הכיסא שלו.

מכלוף מיקי זוהר: כבר אמרנו לא פעם ולא פעמיים – – –

גלעד קריב: 12 שנים לא חוקקתם את זה.

מכלוף מיקי זוהר: סליחה, אתה טועה.

מכלוף מיקי זוהר: החקיקה הזאת לא הגיע בפעמים קודמות משום שלא היה לה רוב בכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: היום יכול להיות לה רוב בכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: אתה, חבר הכנסת קריב – – –

גלעד קריב: הבנתי שאצלכם – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני שואל אותך, חבר הכנסת קריב, אתה פנית אליי?

מכלוף מיקי זוהר: בוא תענה.

מכלוף מיקי זוהר: רק אל תצעק, תענה, תענה עניינית: אתה בעד תשלום קצבאות לתומכי טרור?

מכלוף מיקי זוהר: אתה בעד או לא?

מכלוף מיקי זוהר: אתה מוכן לענות לי?

מכלוף מיקי זוהר: אתה עונה לי על השאלה או לא?

גלעד קריב: לא.

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא רוצה לענות כי אין לך תשובה, כי גם אתה, גלעד קריב, לא בעד תשלום קצבאות לתומכי טרור או לפעילי טרור.

מכלוף מיקי זוהר: אתה בעצמך נגד.

מכלוף מיקי זוהר: אז איך אתה היום תעלה פה?

מכלוף מיקי זוהר: איך היום אתה תצביע נגד?

מכלוף מיקי זוהר: אני שואל את עצמי שאלה: התנועה הרפורמית בעד תומכי טרור?

מכלוף מיקי זוהר: היא בעד טרוריסטים?

גלעד קריב: מה אתה חושב?

מכלוף מיקי זוהר: אז איך אתה מצביע היום נגד?

גלעד קריב: אתה הרי לא מבין בכלום.

מכלוף מיקי זוהר: אז אני מסביר לך שלא היה לי רוב בכנסת והיום יש.

מכלוף מיקי זוהר: אם אתם תקבלו החלטה ואתם רוצים – נראה אתכם מצביעים.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: איזו שאלה טובה.

מכלוף מיקי זוהר: אתם לא יודעים להצדיק את ההצבעות שלכם.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת קריב.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: מיקי זוהר, אני מתפלא עליך.

דוד אמסלם: הם שותפים לתומכי טרור, מחזיקים אותם תומכי טרור בממשלה.

דוד אמסלם: אתה שואל אותי על הצעת חוק – הבית שלהם בנוי על תומכי טרור.

דוד אמסלם: אתה מצחיק אותי.

מכלוף מיקי זוהר: אני מסכים איתך, חבר הכנסת אמסלם.

מכלוף מיקי זוהר: אני מסכים איתך.

מכלוף מיקי זוהר: הממשלה הזאת החליטה לכרות ברית עם תומכי טרור.

דוד אמסלם: בדיוק.

מכלוף מיקי זוהר: וברגע שאתם כרתם את הברית הזאת, שום דבר לא יעצור אתכם, ומדינת ישראל תמשיך להיות בסכנה ביטחונית.

מכלוף מיקי זוהר: זו האמת.

מכלוף מיקי זוהר: אתם מסכנים את ביטחון המדינה – זה הדבר שאתם צריכים לדעת.

גלעד קריב: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, די.

מכלוף מיקי זוהר: אתם יכולים להצביע בעד החוק בפשטות מאוד מאוד ברורה וסבירה, להצביע בעד.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אני אגיד לכם עוד דבר.

מכלוף מיקי זוהר: מעבר לעובדה שפה הייתה התנגדות, שימו לב מה קרה: הייתה ועדת שרים לענייני חקיקה – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להגיד לך עוד משהו, מיקי, רק – – – קטן.

דוד אמסלם: מנסור עבאס, מה-53 מיליארד, מקצה להם, למחבלים, עוד – – – הבנת?

מכלוף מיקי זוהר: מקצה להם עוד קצבאות.

מכלוף מיקי זוהר: יכול להיות.

מכלוף מיקי זוהר: יכול להיות.

מיקי לוי: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תראו, אני רוצה לשתף אתכם בעוד נתון מעניין.

מכלוף מיקי זוהר: יש ועדת שרים לענייני חקיקה.

מכלוף מיקי זוהר: מי יושב-ראש הוועדה?

מכלוף מיקי זוהר: גדעון סער, איש ימין; הוא קורא לעצמו איש ימין.

מכלוף מיקי זוהר: ועדת שרים לענייני חקיקה דנה בחוקים רבים.

מכלוף מיקי זוהר: הרבה מאוד חוקים, פחות חשובים מהחוק הזה – או מבקשים דחייה בחודש, או מבקשים בדיקה מחודשת.

מכלוף מיקי זוהר: אצלי – התנגדות.

מכלוף מיקי זוהר: ועדת שרים לענייני חקיקה התנגדה לחוק שלי.

מכלוף מיקי זוהר: אתם רוצים לדעת למה?

מכלוף מיקי זוהר: כי אני תוקף את גדעון סער על בסיס קבוע בתקשורת.

מכלוף מיקי זוהר: גדעון סער לא יודע לעשות הפרדה בין מה שטוב למדינה, בין הנקמות הילדותיות והקטנוניות שלו – זו הסיבה, אגב, שאנחנו באופוזיציה, כי גדעון סער היה צריך לממש נקמה ילדותית וקטנונית נגד נתניהו, אז הוא מימש עוד נקמה קטנונית וילדותית בכך שהוא ביקש לדחות את ההצעה שלי בוועדת שרים לענייני חקיקה.

מכלוף מיקי זוהר: ואני שואל אתכם: ככה אתם רוצים שהמדינה תנוהל – על ידי נקמות ילדותיות וטיפשיות של אנשים שבאמת מתיימרים להיות מנהיגים שלוקחים את מדינת ישראל להצלחות ולהישגים?

מכלוף מיקי זוהר: ככה מדינת ישראל תתקדם, עם כל הילדותיות הזאת, הנקמנות האישית הקטנונית הזאת?

מכלוף מיקי זוהר: אז אני אומר לכם את התשובה: מדינת ישראל לא תתקדם ככה.

מכלוף מיקי זוהר: מדינת ישראל תלך אחורה בשנים בגלל ההתנהלות הבעייתית הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: אבל בסופו של יום ועדת שרים החליטה מה שהיא החליטה.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא התפלאתי ולא ציפיתי למשהו אחר.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אתם פה, חברי הכנסת, עומדים למבחן נוסף:

מכלוף מיקי זוהר: האם אתם תלכו אחרי אידיאולוגיה וערכים או שוב אחרי כיסאולוגיה?

מכלוף מיקי זוהר: ואתה, חבר הכנסת אלי אבידר, שאינך מחויב לעמדת הקואליציה, אני מצפה ממך לתמוך בהצעת החוק שלי ולהראות שלפחות יש צדיק אחד בסדום שחושב על טובת המדינה ולא חושב ממניעים אופורטוניסטים עם שיקולים אישיים.

מכלוף מיקי זוהר: אתה כרגע אולי יכול להיות באמת האור בקצה המנהרה.

מכלוף מיקי זוהר: אני באמת מצפה לראות מה תצביע בהצבעה הזאת, כי בסוף זה חוק שהוא חוק חשוב, חוק נכון, חוק שמדינת ישראל זקוקה לו כדי לשמור על ביטחונה.

אלי אבידר: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא יכול להשתמש בזה כתירוץ.

אלי אבידר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: תצביע נגד, בסדר?

מכלוף מיקי זוהר: תצביע נגד, אלי, זה אתה והמצפון שלך.

מכלוף מיקי זוהר: החוק הזה הגיע היום ואפשר להצביע בעדו.

אורלי לוי אבקסיס: מיקי, ישראל ביתנו הציעה חוק דומה.

מכלוף מיקי זוהר: זה נכון.

מכלוף מיקי זוהר: ישראל ביתנו הציעה חוק דומה.

מכלוף מיקי זוהר: זה נכון.

מיקי לוי: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה כבר שחררת, אתה אומר.

מכלוף מיקי זוהר: אתה אומר שאתה כבר שחררת, אז תשחררי גם את.

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר.

מיקי לוי: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: לסיכום, חברים, אני אבקש מכם לתמוך בהצעת החוק הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני השר מאיר כהן, ועדת שרים לענייני חקיקה החליטה לדחות את ההצעה שלי.

מכלוף מיקי זוהר: דווקא ממך ציפיתי לפחות לבקש: תעשו דחייה, תעשו משהו.

מכלוף מיקי זוהר: אין לי מושג למה, אבל יכול להיות שבעניין הזה, גם על גדעון סער לא יכולת.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, מסתבר שגם כל מצביעי הימין לא יכולים עליו, כי הוא לקח את הקואליציה הכי שמאלנית שהוא רק יכול להקים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: השר מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, מיקי, אני רוצה לציין בראשית דבריי כי באמת רוב יושבי הבית הזה ודאי מסכימים לאמירה העקרונית – שאזרח ישראלי אשר ביצע והורשע בעבירות טרור, צריך להיות מוחרג באופן משמעותי מאוד וחד-משמעי מכל סל הזכאויות שהוא מקבל או יקבל מהמדינה.

מאיר כהן: יחד עם זאת, אני חייב לציין כי להעלות הצעה כל כך רצינית כהצעת חוק פרטית גם אתה לא היית מעלה.

מאיר כהן: ואכן, גם אתה לא העלית את זה במשך כל השנים כשאתה היית יושב-ראש הקואליציה, כי אתה יודע שיש קושי גדול מאוד להעלות הצעות כאלה כהצעות חוק פרטיות, אלא אם כן הן עוברות ליבון בתוך הממשלה.

מאיר כהן: ואני אסביר.

מכלוף מיקי זוהר: אז תעבירו בטרומית – – –

מאיר כהן: מיקי, אתה הרי מכיר היטב את עבודת הממשלה.

מאיר כהן: אתה היית יושב-ראש הקואליציה ויכולת להעביר כל הצעת חוק שרק רצית; בוודאי הצעת חוק כזאת, תחת ממשלה שאתם מגדירים אותה, הגדרת אותה כממשלת ימין, הייתם צריכים להעביר אותה.

מאיר כהן: הייתם שם במשך 12 שנים, והחלטתם שאת הצעת החוק הזאת אתם לא תעבירו, וידעתם למה.

מכלוף מיקי זוהר: לא היה לי חוק כזה בחיים – – –

מאיר כהן: אני לא רוצה לקבוע, חלילה, שזה ניסיון של הטרלה, להטריל את הכנסת, כי זה באמת חוק שצריך ללבן.

מאיר כהן: יחד עם זאת, אני אבקש להתייחס להצעה באופן מקצועי, ואנא ממך, תקשיב.

מאיר כהן: ההצעה עוסקת כאמור בתשלומים מקופת המדינה, ולא הוברר, מיקי, לא כתוב בהצעה אם היא מתייחסת גם לתשלומים המבוצעים על ידי המוסד לביטוח לאומי, שהוא כידוע תאגיד סטטוטורי עצמאי אשר מקופתו משולמות קצבאות רבות.

מאיר כהן: על פניו נראה ואני מבין שאתה מתכוון גם לביטוח הלאומי, כן?

מאיר כהן: גם לקצבאות של הביטוח הלאומי.

מאיר כהן: חשוב מאוד לציין כי במצב החוקי הנהוג עתה ישנה סמכות בהוראת חוק הביטוח הלאומי, התשנ"ה–1995, לשלול קצבאות במקרים ובתנאים הקבועים בו, אולם זאת, ללא קשר לתשלום המבוצע מאת הרשות בעד ביצוע מעשה טרור.

מאיר כהן: בסעיף 325 לחוק הביטוח הלאומי ישנה סמכות לשלול קצבה לילד, אפילו לילד, אשר הורשע בעבירות ביטחון, ובסעיף 326 לחוק הביטוח הלאומי ישנה סמכות לשלול קצבאות בשל ביצוע פשע או בשל ביצוע עבירות ביטחון או מעשה טרור.

מאיר כהן: אבל – וזה ההבדל – לגבי שלילת קצבאותיו של בן משפחה קובעות הוראות חוק הביטוח הלאומי כי בשל ביצוע מעשה טרור, תישלל זכאות בני משפחתו של המפגע לקצבאות הנובעות מפטירתו, לדוגמה, קצבת שאירים.

מאיר כהן: לא תישללנה – וזה החוק – לא תישללנה זכויות של בן משפחה הזכאי מכוח עצמו, למשל ילד נכה, ילד נכה.

מאיר כהן: מנגד, ההצעה דנן מבקשת לקבוע כי אם היה פעיל הטרור הורה לילד קטין, תוקפא כל קצבה המשולמת עבור הילד או לזכותו, וכך גם קצבאות של בני זוג ושל ילדים ושל הורים.

מאיר כהן: השלילה הזאת, מיקי, היא מעשה משפטי מאוד מאוד מורכב.

מאיר כהן: לשם השלמת התמונה, אני מציין בפניך כי במקרים המתאימים, שבהם התקבל מידע מהרשויות השונות על אודות תשלום משכורות למשפחות מחבלים – ההכנסה הזאת מקוזזת גם מהקצבאות של הילדים.

מאיר כהן: אני רק רוצה להזכיר, וחשוב להזכיר לכל יושבי הבית הזה – – –

חיים כץ: שאלה, שאלה.

מאיר כהן: שנייה, שנייה.

מאיר כהן: חיימק'ה, בסוף תשאל אותי.

מאיר כהן: אני אענה לך.

מאיר כהן: חשוב לציין שיש עכשיו עתירה הממתינה לפסק דין אשר הוגשה לבית המשפט העליון בעניין סעיף 325 – מה שהבהרתי – לחוק הביטוח הלאומי, הבג"ץ של עדאלה.

מאיר כהן: במסגרתה הסכימו שרי הרווחה והמשפטים לשעבר – הם לא מהממשלה הזאת, לשעבר – הסכימו השרים לתקן את הוראות החוק כך שתצומצם האפשרות לשלילת זכויותיו של קטין שביצע עבירות ביטחון – עבירה מתוך מניע לאומני או בזיקה לפעילות טרור – וכי שלילה כאמור תתבסס על תביעות משפטיות בדבר המניע לפעולה.

מאיר כהן: אז אתה רואה, מיקי, שר משפטים לשעבר, שר רווחה לשעבר, לא אנחנו, הגיבו לבג"ץ ואמרו שהם יצמצמו את האפשרות של למנוע קצבאות.

מאיר כהן: בכל מקרה, אני אומר לך שיש מקום, בוודאי, לדון בהצעת החוק שלך.

מאיר כהן: הממשלה בוועדת השרים החליטה להתנגד, בגלל שהם מבקשים להגיש את זה כהצעה ממשלתית, אחרי דיון עם משרד המשפטים, ותוך התייחסות לפסיקה של בג"ץ.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר, חבר הכנסת זוהר, אתה רוצה לעלות?

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר, רק תענה לי.

מיקי לוי: בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: חברי הקואליציה, אתם מגויסים כולכם להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: הגעתם במהירות ובזריזות.

מכלוף מיקי זוהר: אמרו לכם שאתם צריכים להגיע מהר כדי להצביע.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא בטוח שכולכם יודעים על מה אתם מצביעים.

מכלוף מיקי זוהר: אני מכיר את הסיטואציה – גם אני גייסתי אנשים להצבעות.

מכלוף מיקי זוהר: אנשים רצו להצבעות ולא בהכרח ידעו – יודעים רק שהם צריכים ללחוץ על כפתור הנגד ביום רביעי, בטח בשעות הערב או אחר הצוהריים.

מכלוף מיקי זוהר: אתם הולכים להצביע עכשיו נגד הצעת חוק שקובעת שלילת קצבאות ביטוח לאומי מאנשים שהורשעו בטרור, מאנשים שמדינת ישראל מצאה אותם אשמים בפעולות טרור.

מכלוף מיקי זוהר: אתם הולכים להצביע עכשיו נגד הצעת החוק הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: אתם אולי חושבים שאתם עושים פה פעולה קואליציונית.

מכלוף מיקי זוהר: לא.

מכלוף מיקי זוהר: אתם עושים פה פעולה נגד מדינת ישראל, נגד ביטחון המדינה.

מכלוף מיקי זוהר: במקום לסייע לביטחון המדינה ולשמור על ביטחון המדינה, אתם פוגעים בביטחון המדינה מעצם הצבעתכם נגד הצעת החוק שלי.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לחזור על זה שוב, ואמר את זה קודם גם שר הרווחה.

מכלוף מיקי זוהר: שר הרווחה אמר שהצעת החוק שלי טובה ושהצעת החוק שלי במקומה – –

נירה שפק: חוק האזרחות – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – ושצריך לתמוך בה, אבל הוא אמר שהממשלה רוצה להביא את זה.

מכלוף מיקי זוהר: אז אני רוצה להגיד לכם, היו נהלים מעניינים בעבר שאפשר היה להעביר הצעות חוק בטרומית, לא להיראות בעיני הציבור כמי שפוגעים בביטחון מדינת ישראל, ואחר כך הממשלה הייתה מביאה הצעה, והיינו מקדמים אותה ביחד.

מכלוף מיקי זוהר: אבל לא.

מכלוף מיקי זוהר: גדעון סער החליט, כיושב-ראש ועדת שרים לענייני חקיקה, לדאוג להתנגד להצעת החוק שלי.

מכלוף מיקי זוהר: אתם יודעים למה הוא מתנגד?

רם בן ברק: – – –

מכלוף מיקי זוהר: רם בן ברק אומר שההצעה שלי לא טובה?

רם בן ברק: לא כל כך טובה.

רם בן ברק: צריך לשפר אותה.

מכלוף מיקי זוהר: אין בעיה, אז בואו תצביעו טרומית על הצעה שהיא לא מספיק טובה.

מכלוף מיקי זוהר: רם, אתה רוצה שנגיד את האמת?

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע למה אתם לא יכולים להצביע בעד?

רון כץ: מיקי, חוק האזרחות – – – די, מספיק.

נירה שפק: – – –

מכלוף מיקי זוהר: כי מנסור עבאס יפיל לכם את הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע את זה, רם.

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע שאתם לא יכולים להצביע נגד כי אתם מפחדים שמנסור עבאס יפיל לכם על זה את הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: אתם מבינים לאיזו ממשלה נכנסתם?

נירה שפק: נכון.

נירה שפק: ואתה לא הצבעת על חוק האזרחות.

מכלוף מיקי זוהר: נכון, את צודקת.

מכלוף מיקי זוהר: הינה, נירה אומרת שאני צודק.

נירה שפק: נכון שאתה לא הצבעת על חוק האזרחות?

מכלוף מיקי זוהר: נכון.

מכלוף מיקי זוהר: נכון, נירה.

מכלוף מיקי זוהר: כל הכבוד שאת מודה באמת.

מכלוף מיקי זוהר: את יודעת מה?

מכלוף מיקי זוהר: לפחות יש צדיקה אחת בסדום שאומרת את האמת שזה נכון שמנסור עבאס יפיל לכם את הממשלה.

נירה שפק: מה שנכון – – –

מכלוף מיקי זוהר: צודקת, נירה.

מכלוף מיקי זוהר: כל הכבוד, נירה.

מכלוף מיקי זוהר: כל הכבוד, רם.

מכלוף מיקי זוהר: מה תעשו עכשיו?

מכלוף מיקי זוהר: תצביעו לטובת אזרחי ישראל?

מכלוף מיקי זוהר: לא, אתם תצביעו נגד אזרחי ישראל; אתם תצביעו נגד ביטחון המדינה.

מכלוף מיקי זוהר: מירב, אל תצעקי, כי את לא יודעת על מה אני מדבר.

מכלוף מיקי זוהר: חכי בסבלנות, תביני על מה אני מדבר.

מכלוף מיקי זוהר: אני מדבר על הצעת החוק שלי שאומרת שאסור לתת קצבאות למחבלים.

מכלוף מיקי זוהר: את לא יכולה לצעוק נגד זה.

מכלוף מיקי זוהר: תשבי, תצביעי נגד בדיכאון גדול, ונעבור להצבעה הבאה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת זוהר.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נא לשבת.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 57, כולל חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי, בעד – 50.

מיקי לוי: הצעת החוק לא התקבלה.

מיקי לוי: << הלסי >> הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא המחלקה לחקירות שוטרים בפרקליטות המדינה << הלסי >>

מיקי לוי: נעבור להצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא המחלקה לחקירות שוטרים בפרקליטות המדינה, מס' 149, של חבר הכנסת אמיר אוחנה.

מיקי לוי: בבקשה.

אמיר אוחנה: תודה, אדוני היושב-ראש.

אמיר אוחנה: חברות וחברי הכנסת, קצת רקע תחילה – מאיפה נולדה ומאיפה הגיעה ההצעה הזאת.

אמיר אוחנה: קצת אחרי המינוי שלי לתפקיד שר המשפטים בזמנו אירע אירוע ירי שבו מצא את מותו סלומון טקה, זכרו לברכה.

אמיר אוחנה: קצת אחרי כניסתי לתפקיד אירע אירוע ירי שבו מצא את מותו סלומון טקה, זכרו לברכה, והארץ, כזכור, רעשה וגעשה ובערה, כי האירוע הזה הצטרף לאירועים נוספים שבהם במפגש בין משטרה לאזרח מצאו את מותם אזרחים יוצאי אתיופיה.

אמיר אוחנה: ואנחנו קיימנו כמה ישיבות.

אמיר אוחנה: אחת מהן הייתה בממשלה, בוועדת השרים לקידום שילובם של יוצאי אתיופיה בראשותו של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

אמיר אוחנה: בישיבה הזאת נכחו נציגים רבים מארגונים של יוצאי אתיופיה והביעו בכאב את זעקתם על מה שהם תופסים כיחס לא הוגן, התנכלות ואפילו אלימות של המשטרה כלפי יוצאי אתיופיה, ובעיקר – מדוע הדברים אינם נחקרים כראוי על ידי המחלקה לחקירות שוטרים.

אמיר אוחנה: ואני, אדוני היושב-ראש, כבר הייתי אז יותר מעשור עורך דין שהכיר היטב את בתי המשפט, את הפרקליטות וגם את המחלקה לחקירות שוטרים.

אמיר אוחנה: ידעתי שחוסר האמון הציבורי במחלקה לחקירות שוטרים הוא ארוך שנים והוא חוצה מגזרים.

אמיר אוחנה: כמובן, יש אזרחים שלא משתייכים לקבוצה כזאת או אחרת שנתקלו, לדאבונם, בחוסר תפקוד של מח"ש.

אמיר אוחנה: אבל בעיקר הדברים נכונים לשלוש אוכלוסיות: אוכלוסייה אחת היא אוכלוסייה שהזכרתי – אוכלוסיית יוצאי אתיופיה; אוכלוסייה שנייה היא האוכלוסייה הערבית; אוכלוסייה שלישית היא האוכלוסייה החרדית.

אמיר אוחנה: גם חברי הכנסת החרדים וגם חברי הכנסת הערבים פנו אליי רבות – גם בתפקידי כשר משפטים וגם בתפקידי כשר לביטחון הפנים – בטענות קשות, לעיתים גם צודקות, על יחס של המשטרה כלפי אזרחים שלא מטופל, שלא מטופל על ידי המחלקה לחקירות שוטרים.

אמיר אוחנה: שמעתי את הטענות האלה במפגשים רבים שהיו לי עם קבוצות ועם אזרחים, והודעתי כבר באותה תקופה שבכוונתי להקים ועדת בדיקה ממשלתית לפי סעיף 8א לחוק הממשלה לבדיקת מח"ש.

אמיר אוחנה: ואכן, גיבשתי את צוות הוועדה, לא בלי ניסיונות לטרפד את הוועדה הזו על ידי היועץ המשפטי לממשלה מנדלבליט.

אמיר אוחנה: איך הוא עשה זאת?

אמיר אוחנה: לאחר הודעתי שיוקם צוות, שתוקם ועדת בדיקה ממשלתית לפי סעיף 8א, הפלא ופלא, הוא התעורר והקים צוות בדיקה בראשותם של שניים: אחד הוא המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, והשני הוא מי שהיה אז סמפכ"ל המשטרה, ניצב אלון אסור, שהם יבדקו את הרפורמה הנדרשת במח"ש.

אמיר אוחנה: זה, אחרי ששר המשפטים מודיע שיקים ועדת בדיקה ממשלתית.

אמיר אוחנה: אולי הם סברו שזה יאיין את הצורך בהקמת הבדיקה הזו.

אמיר אוחנה: במשך חודשים הצוות הזה עבד, אבל זה לא ריפה את ידיי, והבאתי לממשלה הצעה מסודרת להקמת ועדת בדיקה ממשלתית בראשות שופט, בהשתתפות שני פרופסורים מהאקדמיה, שתבדוק את מח"ש.

אמיר אוחנה: אני חושב שהציבור ראוי למחלקה לחקירות שוטרים מתפקדת, וגם המשטרה ראויה לכך.

אמיר אוחנה: גם המשטרה זקוקה.

אמיר אוחנה: זה ארגון גדול, משרתים בו אלפי שוטרים שרובם הגדול עושה את עבודתם נאמנה – אתה יודע זאת היטב, אדוני היושב-ראש – משרתים את אזרחי ישראל, פועלים לשמירה על שלומם וביטחונם יומם ולילה.

אמיר אוחנה: אבל מה לעשות – וגם את זה אתה יודע, אדוני היושב-ראש – יש גם עשבים שוטים.

אמיר אוחנה: יש גם שוטרים שחטאו ופשעו, וצריך לבוא איתם חשבון, וצריך לנכש את העשבים השוטים הללו למען המשטרה, לא נגד המשטרה.

אמיר אוחנה: זה למען המשטרה.

אמיר אוחנה: ביציאה מאותה ישיבה בראשות ראש הממשלה נתניהו אז היו גם בכירים במשטרה, הכי בכירים.

אמיר אוחנה: היה שם מי שהיה אז ממלא מקום המפכ"ל, ניצב מוטי כהן, ומי שהיה ראש אגף החקירות, ניצב גדי סיסו.

אמיר אוחנה: וכשהם שמעו את הנציגים של ארגוני יוצאי אתיופיה בביקורת קשה מאוד על המחלקה לחקירות שוטרים, ביקורת נוקבת, ביקורת אמיתית אבל קשה, הם לחשו ביציאה מהישיבה לאמי פלמור – אז היא הייתה מנכ"לית משרד המשפטים, והיא סיפרה לי את זה – הם אמרו לה: תראי, אנחנו מאוד רצינו לבוא לעזרת המשטרה, אבל אמרנו: זה ייראה לא טוב.

אמיר אוחנה: זה ייראה לא טוב.

אמיר אוחנה: האנקדוטה הזאת מדגימה לכם את היחס הפסול שיש בין המחלקה לחקירות שוטרים לבין המשטרה.

אמיר אוחנה: כלומר, הגוף הנחקר, שאמור להיות באופן אינהרנטי לעומתי לגוף שחוקר ומבקר אותו, רצה לבוא לטובתו, להגנתו, רק הבין שזה ייראה לא טוב, אז לא עשה זאת.

דסטה גדי יברקן: ראש מח"ש שאמרה: אנחנו צריכים לעזור למשטרה.

אמיר אוחנה: אז הניסיון לטרפד את ההחלטה, כאמור, לא צלח, ואנחנו הצבענו בממשלה, הצבענו בממשלה, נגד עמדת היועץ המשפטי לממשלה, שהוא בניגוד עניינים מובנה.

אמיר אוחנה: למה?

אמיר אוחנה: כי כראש התביעה הכללית – והיום, לצערי, נדחתה ההצעה של שמחה רוטמן שהוא לא יהיה ראש התביעה הכללית, אבל כראש התביעה הכללית הוא אחראי גם למח"ש, לכן ועדת בדיקה שתבדוק את מח"ש אמורה לבדוק גם אותו.

אמיר אוחנה: אבל לא רק שהוא נתן חוות דעת שאיננה מעוגנת בחוק – שבגלל שמדובר בממשלת מעבר אז אי-אפשר להקים ועדת בדיקה לפי סעיף 8א לחוק הממשלה, כאמור, בלי שום עיגון בחוק – לא רק שהוא נתן חוות דעת שקובעת שיש מניעה, שימו לב מה הוא עשה: היועצת המשפטית של משרד המשפטים, בהגינותה, נתנה חוות דעת שאין מניעה להקים ועדת בדיקה בעת הזאת, שאפשר, למרות הקושי – ואיינו את הקושי; מצאנו מנגנונים שיאיינו את הקושי, והוועדה לא תכבול את ידיה של הממשלה הבאה, תהא אשר תהא.

אמיר אוחנה: למרות זאת אפשר להקים ועדת בדיקה.

אמיר אוחנה: לא רק שהוא הגיש חוות דעת שיש מניעה, הוא משך, שלא כמקובל – ואתם יודעים את זה, מי שהיה בממשלה יודע זאת, שמקובל שגם היועץ המשפטי של אותו משרד מגיש את חוות דעתו, שהשרים יוכלו להיווכח.

אמיר אוחנה: הוא משך מידיהם, מנע מהשרים לראות חוות דעת של יועצת משפטית הגונה שקבעה שאין מניעה.

אמיר אוחנה: משך את זה מידיהם.

אמיר אוחנה: אבל למרות זאת – ואני כל כך גאה בזה, אדוני היושב-ראש, כי זו מהפעמים הראשונות בתולדות מדינת ישראל שהממשלה לא עמדה דום והצדיעה כל אימת שהיועץ המשפטי אמר "יש מניעה", אלא הצביעה נגד עמדתו, משום שאנחנו נבחרי הציבור, אנחנו אלה שאמורים להחליט ולא היועץ המשפטי לממשלה.

אמיר אוחנה: על כן, ולמען הציבור כולו, ובפרט הציבורים שאותם מניתי – חברי הכנסת הערבים יודעים זאת היטב, חברי הכנסת החרדים גם הם יודעים זאת היטב – יש טענות קשות בציבור כלפי מח"ש; בואו נברר אותן, בואו נקים את ועדת הבדיקה, ששר המשפטים גנץ טרפד אותה.

אמיר אוחנה: הוא נכנס אחר כך לתפקיד שר המשפטים והשיב לבית המשפט העליון: אין צורך בבדיקה.

אמיר אוחנה: כן.

אמיר אוחנה: הציבור מאמין במח"ש.

אמיר אוחנה: הציבור יודע שמח"ש עושה עבודה נהדרת.

אמיר אוחנה: אז התשובה היא לא, ועל כן, למען הציבור, למען הציבורים הנפגעים – הציבור הערבי, הציבור של יוצאי אתיופיה, הציבור של החרדים וגם הציבור הכללי – וגם לטובת משטרת ישראל, אני קורא לכם להצביע היום בעד ולאפשר בדיקה.

אמיר אוחנה: מה ביקשנו?

אמיר אוחנה: אני מסיים.

אמיר אוחנה: מה ביקשנו?

אמיר אוחנה: בדיקה חיצונית, עצמאית ובלתי תלויה שתביא לשיפור עבודתה של המחלקה לחקירות שוטרים.

אמיר אוחנה: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת.

מיקי לוי: עשר דקות לרשותך.

אלעזר שטרן: אדוני יושב-ראש הכנסת, עמיתיי חברי הכנסת – –

אמיר אוחנה: אגב, למה שר המשפטים לא פה?

אלעזר שטרן: – – נשיאת בית המשפט העליון, היועץ המשפטי לממשלה, מפכ"ל המשטרה, ניצבי המשטרה, היועצים המשפטיים בשירות המדינה, קציני המשטרה, תמה כוננות הספיגה.

אלעזר שטרן: אפשר להוריד לחצים.

אמיר אוחנה: עכשיו הציבור צריך להתרגל לספיגה.

אלעזר שטרן: אפשר להתחיל לנשום כמו שצריך.

אלעזר שטרן: אפשר לעבוד כמו שצריך.

אלעזר שטרן: נגמרו ההפחדות.

אלעזר שטרן: נגמרו האיומים.

אמיר אוחנה: מי ישמור על הציבור?

אלעזר שטרן: אנחנו סומכים עליכם.

אלעזר שטרן: חלקכם לפעמים עושים טעויות, לא תמיד אנחנו מסכימים עם הכול, אבל אווירת האיומים וההכפשות – –

יצחק פינדרוס: איפה אתה גר שאתה אומר – – –

אלעזר שטרן: – – אבל אווירת האיומים וההכפשות – –

יצחק פינדרוס: איפה אתה גר שאתה פוגש אותי בכלל?

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, תודה.

אלעזר שטרן: – – הגיעה לסיומה.

דסטה גדי יברקן: הערה עניינית – – –

אלעזר שטרן: יש ממשלה חדשה, שיודעת שאתם עשיתם וגם תעשו טעויות.

דסטה גדי יברקן: השר שטרן, הערה עניינית, מבטיח לך.

דסטה גדי יברקן: הערה עניינית.

דסטה גדי יברקן: תקשיב לי.

יצחק פינדרוס: – – –

אלעזר שטרן: אבל ניתן לכם לעבוד – –

דסטה גדי יברקן: השר שטרן, השר שטרן, ההצעה הזו היא בין ההצעות היחידות שהממשלה היוצאת טיפלה בהן – – – זה לא שאנחנו הצבענו נגד בפעם הקודמת.

אלעזר שטרן: – – כמו שנותנים לעבוד במדינה דמוקרטית לגופים שהם שמאפשרים לנו לחיות חיים כמו שצריך, כמו שאמרתי, גם אם הם עושים טעויות.

יצחק פינדרוס: איפה, במגזר הערבי?

יצחק פינדרוס: איפה – – –

אלעזר שטרן: גם בפני מח"ש ניצבים אתגרים.

אלעזר שטרן: הם פועלים, ומשרד המשפטים התחיל לפעול – לא יכול להגיד שהוא פעל לפני הרבה חודשים ושנים ככה – כדי לתקן, לחזק את אמון הציבור ואת אמון המערכת.

דסטה גדי יברקן: זה מה שהוועדה באה לעשות.

דסטה גדי יברקן: הוועדה הזאת באה לעבוד.

אלעזר שטרן: יש שר משפטים בישראל שאפשר לסמוך עליו – – –

איפה הוא?

אלעזר שטרן: הוא עובד.

אלעזר שטרן: הוא עובד.

אלעזר שטרן: הוא עובד.

– – –

אלעזר שטרן: חבר הכנסת אשר, הוא עובד עכשיו.

אלעזר שטרן: הוא לא קורבן של הטרלול שלכם – כל השעות והנאומים האלה, כדי שהוא לא יעבוד.

אמיר אוחנה: – – – זו לא עבודה?

אלעזר שטרן: בוא אני אגיד לכם איפה הוא.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: נו, אני אגיד לכם איפה הוא.

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: נו, אני אגיד לכם איפה הוא.

דוד אמסלם: הוא מנדנד את דוד.

אלעזר שטרן: הוא עובד.

דוד אמסלם: הוא מנדנד את דוד, את דוד.

אלעזר שטרן: תדעו, יש שרי ממשלה שעובדים עכשיו.

דוד אמסלם: בבית הוא עובד.

אלעזר שטרן: דרך אגב, כשאתם מחזיקים אותנו כאן, חברי חבר הכנסת אמסלם – וזו זכות

אלעזר שטרן: כם – –

דוד אמסלם: אתם בבית ישנים.

אלעזר שטרן: – – זו זכות

אלעזר שטרן: כם להחזיק אותנו יום ולילה, אבל אנחנו צריכים לאפשר לאותם שרים שיש להם הרבה עבודה – –

דוד אמסלם: הוא בבית – – –

אלעזר שטרן: – – אנחנו נאפשר להם לעבוד.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: ולכן אני עונה במקום שר המשפטים, שעושה עכשיו דברים יותר חשובים מאשר לענות על כל החוקים המטורללים שאתם מעלים פה.

קריאה: תענה לעניין.

אלעזר שטרן: אני רוצה להמשיך.

דוד אמסלם: ולך אין דברים חשובים?

דוד אמסלם: רק לו יש?

אלעזר שטרן: אבל יש מגבלות של החוק הנורבגי.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך, יש מגבלות.

דוד אמסלם: הוא נמצא בבית עם גאולה ואוכל עכשיו פיסטוקים.

אלעזר שטרן: טוב, בואו נמשיך.

יואב קיש: אתה לא נורבגי.

אלעזר שטרן: אני לא נורבגי.

יואב קיש: מי אתה – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, אולי תשתה איזה כוס תה?

דוד אמסלם: כנראה שאין לך מספיק עבודה.

דוד אמסלם: אלעזר, אתה, אין לך מספיק עבודה?

דוד אמסלם: בגלל זה השאירו אותך פה?

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לך את האמת, שר המשפטים הקודם השאיר הרבה הרבה יותר עבודה לשר המשפטים הנוכחי ממה ששר המודיעין השאיר לי.

דסטה גדי יברקן: אתה צודק, נכון – – –

אלעזר שטרן: ולכן לשר המשפטים יש הרבה יותר עבודה, וטוב שאני פה.

אלעזר שטרן: וכשהוא חושב שיש לו דברים יותר חשובים שם – – –

דוד אמסלם: אני רק אספר לך דבר אחד – – –

אלעזר שטרן: דודי, אני אגיד לך עוד דבר.

אלעזר שטרן: ככה עובדת הממשלה הזאת – עוזרים אחד לשני, מחליפים אחד את השני – – –

דוד אמסלם: עכשיו אתה אומר שגנץ לא עבד?

דוד אמסלם: רק שנייה, אתה אומר שגנץ לא עבד?

דוד אמסלם: גנץ לא עבד?

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לך, ותקשיב טוב למה שאמרתי – – –

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: אני מזכיר לך – – –

דוד אמסלם: זה לא יפה.

אלעזר שטרן: לא, גנץ החליף את גנץ, אתה הבנת?

דוד אמסלם: גנץ לא עבד?

אלעזר שטרן: להבדיל משר המשפטים גדעון סער, שאתה יודע את מי הוא החליף – – –

דוד אמסלם: מה?

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: הוא החליף את שר המשפטים – – –

דסטה גדי יברקן: – – – הוא החליף את גנץ והוא החליף את ניסנקורן.

אמיר אוחנה: – – – לא עובד.

דוד אמסלם: – – – לא אתפוס אותך במילה.

אלעזר שטרן: אתה יכול לתפוס אותי.

אלעזר שטרן: אתה יכול לתפוס אותי.

אלעזר שטרן: תקשיב לי, דודי – – –

דוד אמסלם: עובדתית הוא החליף את גנץ.

אלעזר שטרן: דודי, תקשיב לי, אל תתפוס אותי.

אמיר אוחנה: גנץ החליף את ניסנקורן.

אלעזר שטרן: תקשיב למה שאני אומר.

אלעזר שטרן: אני לא חושש שתתפוס אותי במילה.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לך, אנחנו יודעים למה השר גנץ היה במקביל לשר ביטחון גם שר משפטים.

אלעזר שטרן: להגיד לך עכשיו שהיה לו את כל הזמן שבעולם להקדיש גם למשרד המשפטים?

אלעזר שטרן: אנחנו יודעים שלא.

אלעזר שטרן: את הירושה שהשאיר השר הקודם שהיה שם – את זה אנחנו צריכים לתקן.

קריאות: – – –

אמיר אוחנה: – – – תסביר, תפרט.

דוד אמסלם: אלעזר, אני מבין שעד שגדעון סער לא הגיע, כל הפרקליטות ומשרד המשפטים לא עבדו.

דוד אמסלם: חיכו שהוא יבוא.

דוד אמסלם: כולם שם התבטלו, אלף פרקליטים ישבו ככה.

אלעזר שטרן: אם זה היה תלוי בכם, הייתם מקימים ועדת חקירה לא רק על ראש מח"ש – גם על ראש אגף החקירות – –

דוד אמסלם: – – – אתה אומר שהכול שר המשפטים.

אלעזר שטרן: – – וגם על מפכ"ל המשטרה, ועל ראש השב"כ – –

דסטה גדי יברקן: השר אלעזר, הממשלה הקימה – – –

אלעזר שטרן: – – ועל איזה אלוף בצבא שלא היה נראה לכם.

אלעזר שטרן: על כולם הייתם מקימים ועדות חקירה, כל מה שאתם השארתם.

אלעזר שטרן: אדוני, בשורה התחתונה, אני חוזר על מה שפתחתי בו: אני מבקש מהיועץ המשפטי לממשלה, מנשיאת בית המשפט העליון, מפכ"ל המשטרה: נגמרה כוננות הספיגה.

אלעזר שטרן: אפשר להמשיך לעבוד.

אלעזר שטרן: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה לתפוס את – – –

אמיר אוחנה: – – –

מיקי לוי: בבקשה.

אמיר אוחנה: חבריי חברי הכנסת, השר שטרן עמד פה – אגב, למה לא שר המשפטים, שממונה על המחלקה לחקירות שוטרים?

דוד אמסלם: הוא כבר בבית.

אמיר אוחנה: אני כבר אמרתי בהזדמנות אחרת שהוא פחדן.

דוד אמסלם: הוא בבית, עם דוד.

אמיר אוחנה: הוא פחדן והוא גם לא מוכן להתייצב בפני הבית הזה ולהשיב על הדבר הכל-כך אלמנטרי הזה.

אמיר אוחנה: אבל השר שטרן אמר לשוטרים, ולפרקליטים, ולבתי המשפט, וליועץ המשפטי לממשלה: נגמרה כוננות הספיגה.

אמיר אוחנה: אתם יודעים מה בעצם הוא אומר לציבור?

אמיר אוחנה: הוא אומר לציבור: אתם לבד.

אמיר אוחנה: הממשלה הזאת לא תבקר את הגופים שעליהם היא אמונה.

אמיר אוחנה: זהו, נגמר העידן שהמשטרה נותנת דין וחשבון לדרג הממונה.

אמיר אוחנה: זו ממשלה שמתבטלת בפני הפקידות.

אמיר אוחנה: זו ממשלה שמתבטלת בפני הגופים שעליהם היא מפקחת.

אמיר אוחנה: זו ממשלה שלא עובדת אצל הציבור – זו ממשלה שעובדת נגד הציבור.

אמיר אוחנה: והצבעה נגד הדבר האלמנטרי הזה, שהוא חוצה מגזרים – ערבים, חרדים, כולם יודעים שיש לבצע בדיקה על מח"ש – הצבעה נגד הדבר הזה היא הצבעה נגד הציבור הישראלי.

אמיר אוחנה: הצביעו בעד.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת אוחנה.

מיקי לוי: בבקשה לתפוס את המקומות.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעה שמית.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד סעיד אלחרומי – נגד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד טטיאנה מזרסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – נגד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, נא לחזור על הרשימה – אלה שלא ענו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכאל מרדכי ביטון – נגד ולדימיר בליאק – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד קרן ברק – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח צבי האוזר – אינו נוכח חיים כץ – בעד פטין מולא – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מיקי לוי: האם יש מישהו במליאה שלא הצביע?

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה לסכם.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, בינתיים, אולי תעיר לאלעזר שטרן שהוא אומר שלשר המשפטים אין זמן לבוא ולענות – – – המטורללים שלנו.

שלמה קרעי: זה מה שקורה כשמכניסים 30 נורבגים – מזלזלים בכנסת הזאת.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש – – –

אלעזר שטרן: – – –

דוד אמסלם: – – – בבית, יושבים אחרי מקלחת, רואים טלוויזיה.

דוד אמסלם: עזוב, 60 מיליון שקל כדי שיאכלו פיסטוקים בערב.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

מיקי לוי: 56 בעד, 58 נגד.

מיקי לוי: אני קובע שההצעה לסדר-היום לא עברה.

קריאה: יא אללה.

דוד אמסלם: – – – תעשה לנו הנחה.

דוד אמסלם: << הלסי >> הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בדבר מחדל המשטרה מול ארגוני פשיעה בחברה הערבית והטענה כי ראשי הפושעים הם סייעני שב"כ << הלסי >>

מיקי לוי: אני עובר לנושא הבא – הצעה לסדר-היום: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בדבר מחדל המשטרה מול ארגוני פשיעה בחברה הערבית והטענה כי ראשי הפושעים הם סייעני שב"כ, של חבר הכנסת איימן עודה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת עודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה, בבקשה.

שלמה קרעי: יש טעות בספירה.

שלמה קרעי: יש פה ארבעה אנשים מקוזזים בבית.

שלמה קרעי: זה לא יכול להיות 59 ו-58.

דוד אמסלם: מי הצביע פעמיים?

שלמה קרעי: יש חמישה אנשים שלא נמצאים כאן.

שלמה קרעי: זה 56 ו-58.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, מתחילת השנה הזאת, 2021, נרצחו 61 אזרחים ערבים.

איימן עודה: הותירו אחריהם 207 ילדים יתומים.

איימן עודה: היום, לפני שעה וחצי, נרצח בקר נאטור, אללה ירחמו, מקלנסווה.

איימן עודה: לבקר יש שישה ילדים.

איימן עודה: נותרו יתומים.

איימן עודה: בשלושת החודשים האחרונים נורו שלושת האחים של בקר נאטור, אדהם, סאלח ומחמוד, בתוך שלושה חודשים, והם עכשיו מוגבלים.

איימן עודה: אבל אין פענוח.

איימן עודה: יש נרצחים, אבל אין רוצח.

איימן עודה: בשנה שעברה, 2020, נרצחו 113 אזרחים ערבים.

איימן עודה: פענוח התיקים עומד על 20%.

איימן עודה: הכי נמוך בעולם כולו זה במדינת ישראל כשהנרצחים הם ערבים.

איימן עודה: בגדה המערבית, למשל, שבה חיים שלושה מיליון פלסטינים, בשנה שעברה נרצחו 27 אנשים – 25 תיקים פוענחו.

איימן עודה: זה בגדה המערבית.

איימן עודה: האם זו רשלנות שנובעת מגזענות, כלומר, הערבים הם שקופים?

איימן עודה: כשהשר לביטחון פנים מקבל טלפון שיש רצח והוא שומע את שם הנרצח – מחמוד, למשל – הוא מרגיש הקלה, כי אף אחד לא ישאל אותו: למה אחוז הנרצחים עלה במשמרת שלך.

איימן עודה: הרי ועדת אור, ועדת חקירה ממלכתית, קבעה שהמשטרה מתייחסת לערבים כאל אויבים ולא כאל אזרחים.

איימן עודה: במאורעות האחרונים, במאי 2021, ראינו איך המשטרה, 20 שנה אחרי אוקטובר 2000, עדיין מתייחסת לאזרחים הערבים כאל אויבים ולא כאל אזרחים.

איימן עודה: דיברתי על בקר נאטור מקלנסווה.

איימן עודה: הרי כולם שמעו שכוחותינו הורסים בתים בקלנסווה.

איימן עודה: אם מתייחסים לקלנסווה כאל מקום של אויבים מעבר לגבול – יש את רוח המפקד, וזה מחלחל למטה.

איימן עודה: זו לא רק גזענות.

איימן עודה: לפני כעשרה ימים ערוץ 12 גילה שיש קשר בין ראשי כנופיות הפשע לבין השב"כ.

איימן עודה: הרי הם סייענים של השב"כ.

איימן עודה: והמשטרה אומרת: השב"כ נותן להם חסות, אז הידיים שלי כבולות.

איימן עודה: דבר כזה אמור להרעיד את אמות הסיפים בבניין הזה: גורם משטרתי בכיר אומר שיש קשר בין ראשי כנופיות הפשע, שהם סייענים של השב"כ, לבין החסות שהשב"כ נותן להם מפני המשטרה.

איימן עודה: רק על הדבר הזה צריך להקים ועדת חקירה ממלכתית.

איימן עודה: רק על זה.

איימן עודה: רק על זה ראש השב"כ אמור להיות מפוטר.

איימן עודה: הוא צריך להתפטר.

איימן עודה: אבל הסוגיה היא לא ביטחונית, הסוגיה היא אזרחית.

איימן עודה: אני לא רוצה לשמוע שהמשטרה רואה שהידיים שלה כבולות.

איימן עודה: לא.

איימן עודה: הכתובת היא משטרת ישראל.

איימן עודה: נקודה.

איימן עודה: לא השב"כ.

איימן עודה: חברים, כולנו יודעים מה הפתרון – חמישה דברים, חמישה דברים: כנופיות פשע מאורגן, פרוטקשן, שוק אפור, נשק בלתי מורשה ופענוח תיקי הרצח.

איימן עודה: חמישה דברים, לנצח בהם – מנצחים 80% מהפשיעה בקרב האזרחים הערבים.

איימן עודה: הכתובת היא המשטרה.

איימן עודה: אני רוצה לפנות לחברים שלנו, חברי הכנסת הערבים, בשפה הערבית.

מאיזו מפלגה?

מאיזו מפלגה?

קריאות: – – –

איימן עודה: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: לפני זמן קצר ראינו את ההצבעה בנושא מח"ש.

איימן עודה: 58 הצביעו נגד, 56 הצביעו בעד, כלומר, מספיק שאחד יצביע באופן שונה ותהיה תוצאה שווה.

איימן עודה: בנושא מח"ש הייתם צריכים לעמוד איתנו, כי היחידה לחקירות שוטרים – אנחנו הרבה יותר עשוקים ממנה.

איימן עודה: אבל לא עמדתם איתנו.

איימן עודה: אני מבקש מכם שביחס לכל עניין לאומי, ביחס לכל מה שקשור לעם שלנו – נושא הפשע, האסון שבאסונות, אין בו מקום לטקטיקה, אין בו מקום לנהוג באופן רשמי או לא רשמי.

איימן עודה: אין דבר חשוב יותר מהנושא הזה.

איימן עודה: אני מבקש מכם, בכל הכנות, בכל השייכות, אל תענו לנפתלי בנט או לגדעון סער או לאילת שקד או לאיווט ליברמן.

איימן עודה: תענו לעם שלנו.

איימן עודה: זה תלוי בכם, איך תצא ההצבעה.

איימן עודה: זה תלוי בכם.

איימן עודה: בכל ליבי אני פונה למנסור עבאס, אבו מוחמד, אני פונה לווליד טאהא, אבו מוחמד, אני פונה למאזן גנאים, אבו מוחמד, אני פונה לסעיד אלחרומי, אבו מוחמד, אני פונה אליך, ג'ידא רינאוי.

איימן עודה: ג'ידא, את בת נצרת, ונצרת חשובה יותר, ואת בת העם שלנו, והעם שלנו חשוב יותר.

איימן עודה: אל תעמדי עם נפתלי בנט ועם ליברמן, תעמדי עם העם שלנו בנושא הזה.

איימן עודה: אני פונה למופיד מרעי, אני פונה לעיסאווי פריג', אני פונה לכל חברי הכנסת הערבים.

איימן עודה: ) מוסי רז, אני מסתכל עליך.

איימן עודה: אני יודע כמה אנחנו קרובים בדעות.

איימן עודה: אני מאוד מכבד אותך, מאוד מכבד אותך, ואני יודע שאנחנו מסכימים על כמעט 90% מהסוגיות.

איימן עודה: אתה מהאנשים הכי מתקדמים, ויש לי הערכה רבה אליך.

איימן עודה: בנושא אלימות ופשיעה, אל תשמע לנפתלי בנט, אל תשמע להם.

איימן עודה: תעמוד לצידנו בצורה איתנה, עקרונית – – –

– – –

איימן עודה: אל תיתן לאף אחד להטעות אותך בטעות כל כך גסה, כל כך קשה, כמו בנושא הזה.

איימן עודה: ועדת חקירה עם שיניים, עם סמכויות – אנחנו זקוקים לבמה החשובה והמכרעת הזאת.

איימן עודה: אינשאללה (אומר בערבית: שנצביע יחד.

איימן עודה: זה תלוי בנו ורק בנו.

איימן עודה: אללה ייתן לכם בריאות.

איימן עודה: )

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת עודה.

מיקי לוי: ישיב סגן השר יואב סגלוביץ', בבקשה.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – חבר הכנסת איימן עודה, כשאני שומע שמישהו נרצח, לא משנה שמו, לא מוצאו ולא דתו.

יואב סגלוביץ': ליבי לא יותר ולא פחות רגיש משלך.

יואב סגלוביץ': ואת זה אני אומר קודם כול כאזרח, אבל עכשיו אני גם נושא תפקיד.

יואב סגלוביץ': אז העבודה שלי היא לראות, לוודא שיש שינוי.

יואב סגלוביץ': הממשלה הזו שקמה עתה, לא מזמן, עוסקת באינטנסיביות בהכנת תוכנית שהיא לא המצאה של רגע; שהתשתית שלה הוכנה בוועדת מנכ"לים שלא יושמה וגם בהצעות של ועד ראשי הרשויות הערביות, גם בדברים נוספים, גם ברעיונות שלי אחרי שירות ארוך מאוד במשטרה.

יואב סגלוביץ': אבל דבר אחד חשוב לי לומר לך, חבר הכנסת איימן עודה, ואת זה חשוב להגיד לכל מי שנמצא פה – שאין הבדל, בוודאי לא בהתייחסות ובוודאי לא ברגשות.

יואב סגלוביץ': בכל הכבוד, לא אתה אחראי לרגשות שלי, אז הייתי מבקש: קודם כול, אל תטיף לי.

יואב סגלוביץ': זה – בשלב ראשון.

יואב סגלוביץ': הדבר השני שאני רוצה לומר לך, בהקשר שדיברת עליו – – –

איימן עודה: אני לא דיברתי.

יואב סגלוביץ': אני מדבר.

יואב סגלוביץ': אתה הסברת שזה לא משנה – אני כתבתי – שכשהשר לביטחון הפנים שומע שמת מישהו בשם מוחמד, זה לא מפריע לו או לא מזיז לו.

יואב סגלוביץ': אז אני אומר לך, ללא כל קשר למי הוא אותו שר לביטחון הפנים, מזיז גם מזיז.

יואב סגלוביץ': השאלה היא לא אם זה מזיז למישהו, השאלה היא מה עושים עם זה.

יואב סגלוביץ': לגבי מה עושים עם זה, אני רוצה להגיד לך כמה מילים: פשיעה חמורה, הפשיעה המאורגנת וגם השחיתות הציבורית, היא חלק מהתשתית של הביטחון הלאומי, וברגע שמדינת ישראל תראה אותה ככזאת, ההתייחסות הכוללת תהיה שונה.

יואב סגלוביץ': זאת תהיה ההתייחסות של הממשלה הזאת, לא רק התייחסות במילים אלא גם במעשים.

יואב סגלוביץ': שום דבר לא יקרה מחר בבוקר.

סמי אבו שחאדה: תעזור לנו לבדוק את מה שעשו – – –

יואב סגלוביץ': שום דבר לא יקרה מחר בבוקר.

סמי אבו שחאדה: אנחנו רוצים לבדוק את מה שעשו לפניכם, לא אתכם.

יואב סגלוביץ': אבל מה שכן יקרה, מה שכן יקרה – – –

סמי אבו שחאדה: אם לא נבדוק, לא נבין, לא נתקן.

יואב סגלוביץ': אם לא תיתן לדבר ולא תקשיב, לא תבין מה אני אומר.

סמי אבו שחאדה: לא, אני כבר שמעתי לאן זה מוביל.

סמי אבו שחאדה: אני אומר, אם לא נחקור ולא נבין, לא נתקן.

סמי אבו שחאדה: בעשור האחרון נרצחו 1,000.

סמי אבו שחאדה: זה לא יכול להיות טעות.

סמי אבו שחאדה: זה לא יכול להיות מקרה.

סמי אבו שחאדה: לא יכול להיות שלא שמו לב.

סמי אבו שחאדה: זה לא יכול להיות – – –

יואב סגלוביץ': אבל אתה מעוניין שאני אענה לחבר הכנסת איימן עודה.

סמי אבו שחאדה: משהו קורה פה, יש משהו – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, זה לא נאום מהמקום.

מיקי לוי: תודה.

יואב סגלוביץ': אני מניח שיש לך כוונה אמיתית שאני אענה לחבר הכנסת איימן עודה, ואז, אם התשובה שלי לא תהיה מספיק טובה, תוכל תמיד לטעון אחרת, אבל לפחות תקשיב.

יואב סגלוביץ': אני חוזר למה שאני אמרתי קודם, וחוזר ואומר ורוצה להתייחס בראש ובראשונה לדברים שאמר חבר הכנסת איימן עודה, כי הם החשובים ביותר בכל ההצעה הזאת לסדר-היום.

יואב סגלוביץ': חבר הכנסת איימן עודה בא ואמר, וציטט – אולי לא במדויק, אבל התכוון למה שפורסם בערוץ 12 – שכאילו או לא כאילו גורם בכיר במשטרה אמר שארגוני הפשע מובלים על ידי הסייענים של השב"כ, ולכן ידיה של המשטרה כבולות.

יואב סגלוביץ': אז אני אומר לך את זה עכשיו, לא רק כסגן השר לביטחון הפנים אלא כמי שכיהן כעשר שנים בכל הצמתים של פשיעה חמורה והפשיעה המאורגנת – אני אומר לך שזה לא נכון.

יואב סגלוביץ': ואני פונה אליך ואני פונה לכל חברי הכנסת, ערבים כיהודים: הכי קל זה לייצר תיאוריית קונספירציה ולספר את הסיפור הזה, והסיפור הזה לא פותר את העניין, הוא שקר שהופך לאחיזת אמת.

יואב סגלוביץ': אם כל מה שאתה אומר וכל מה שאתה מתכוון הוא מציטוט של מקור כזה או אחר שאמר משהו בערוץ 12, אז אני אומר לך במפגיע, בצורה מקצועית וברורה: לא נכון.

יואב סגלוביץ': לא שהפרסום שמשה נוסבאום פרסם הוא לא נכון, אלא מי שאמר לו את הדבר הזה אמר דבר שאיננו אמת.

יואב סגלוביץ': זה שאתם חוזרים על זה כל הזמן – ואני שמעתי את זה בהרבה מקומות – זה מפתח אחיזה קונספירטיבית שאין לה מקום.

יואב סגלוביץ': ואחרי שאמרתי את הדברים האלה, חבר הכנסת עודה, אני אומר לך – – –

עאידה תומא סלימאן: יש – – –

יואב סגלוביץ': אני אומר – אתם אומרים, חברים.

יואב סגלוביץ': אתם כולכם מומחים, וגם אני מומחה.

יואב סגלוביץ': אני אומר לכם: אין אמת.

יואב סגלוביץ': זה שתחזרו על זה, כי זה משרת אינטרסים כאלה ואחרים – לא מעניינים אותי האינטרסים האלה.

יואב סגלוביץ': היום אני בתפקיד ממלכתי, לא משנה לי במי מדובר – ערבי, יהודי, מאיזה מפלגה, מאיזה עדה.

יואב סגלוביץ': זה לא מעניין אותי בכלל.

יואב סגלוביץ': התפקיד שלנו כאן, בממשלה הזאת, והתפקיד שלי – – –

סמי אבו שחאדה: אדוני השר – – –

יואב סגלוביץ': חבר הכנסת שחאדה, תעשה לי טובה.

יואב סגלוביץ': התפקיד שלי – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, די.

יואב סגלוביץ': התפקיד שלי, בתפקיד שבו אני נמצא, הוא לגרום לשינוי ולהוביל שינוי, ואת זה אני צריך לעשות עם כולכם, עם כל שנמצא פה, כי או-טו-טו יגיע לפה גם תקציב המדינה.

יואב סגלוביץ': מי שחושב שהדברים האלה הם רק דיבורים מעל הפודיום לא מבין מה הוא שח.

יואב סגלוביץ': אומר לגבי השאלה ששאלת, ואני אנסה לתת את התשובה הכי אמיתית שאני יכול ברגע זה לומר: משטרת ישראל יכלה לעשות טוב יותר, אבל משטרת ישראל לא עשתה שום דבר במכוון בגלל זהותם של האנשים.

איימן עודה: לא מקובל, מה שאתה אומר.

איימן עודה: מעכשיו – – –

יואב סגלוביץ': יכול להיות שלא מקובל, ולכן אני עונה לך אחרת ממה שאתה מתכוון.

איימן עודה: תיקח את האחריות – – – מעכשיו – – –

יואב סגלוביץ': איימן עודה היקר – – –

איימן עודה: יואב, יואב, מעכשיו – – –

יואב סגלוביץ': חבר הכנסת עודה, אני אומר לך מה החובה שלי.

יואב סגלוביץ': החובה שלי, של השר לביטחון פנים עמר בר לב והחובה של כולנו, היא להוביל שינוי.

יואב סגלוביץ': והשינוי – לא יעזור.

יואב סגלוביץ': אתם תגידו, אתם תכעסו – אני עדיין מצפה, מחכה וממתין לשיתוף פעולה.

יואב סגלוביץ': רק אתמול, רק אתמול היינו בשיחה יחד, אני והשר בר לב, עם מודר יונס בשביל לתאם, בשביל לראות, להבין ולהקשיב.

יואב סגלוביץ': התוכנית שאנחנו עובדים עליה היא לקראת מימוש, והיא תקרה מהר.

יואב סגלוביץ': גם הציבור הערבי במדינת ישראל יראה את השינוי.

יואב סגלוביץ': אני לא רוצה להשלות אף אחד, שום דבר לא יהיה ביום אחד.

יואב סגלוביץ': כל אותם חמשת דברים שאמרת שצריך לטפל בהם יטופלו.

יואב סגלוביץ': שום דבר לא יקרה מחר בבוקר.

יואב סגלוביץ': אני כן אומר, מבטיח ומתחייב: יהיה שינוי בדרך שבה מדינת ישראל מתמודדת עם הפשיעה.

יואב סגלוביץ': חזרתי ואמרתי – –

עאידה תומא סלימאן: אם אתם רוצים לתקן, אז למה לא לבדוק – – –

יואב סגלוביץ': – – חברים, חזרתי ואמרתי, ואני חוזר ואומר: התוכנית מורכבת הרבה יותר מחמשת הדברים שאמרתם.

יואב סגלוביץ': היא מורכבת גם מפעילות של חינוך וגם מפעילות של מניעה וגם מפעילויות שתתקופנה את המנוע הכלכלי של הפשיעה.

יואב סגלוביץ': האמן לי, יש לי ניסיון בעניין הזה.

סמי אבו שחאדה: – – –

יואב סגלוביץ': התעסקתי עם ארגוני פשיעה עשר שנים.

יואב סגלוביץ': אנחנו יודעים את העבודה.

יואב סגלוביץ': המשטרה יודעת את העבודה, יודעת מה לעשות.

סמי אבו שחאדה: לא, אדוני השר – – –

אוסאמה סעדי: אבל עובדה שיש – – –

עאידה תומא סלימאן: עובדה, הם לא עוצרים.

עאידה תומא סלימאן: אם הם ידעו ולא עשו, זה יותר חמור.

סמי אבו שחאדה: מי שלא משלם זה אותם הפושעים.

מיקי לוי: חברת הכנסת עאידה סלימאן, תודה.

יואב סגלוביץ': חברי הכנסת, אני מבין מה אתם אומרים.

יואב סגלוביץ': האמינו לי שאני מבין מה אתם אומרים.

יואב סגלוביץ': אתם גם מכירים אותי, ואתם יודעים שלא נולדתי היום.

יואב סגלוביץ': אתם יודעים שעסקתי בזה גם כחבר כנסת, בנושאים האלה.

יואב סגלוביץ': אני אומר לכם שיהיה שינוי.

עאידה תומא סלימאן: אז מה הבעיה לבדוק איפה היו לא בסדר?

עאידה תומא סלימאן: מה הבעיה?

יואב סגלוביץ': חברים, חברים, הבעיה הכי גדולה היא – – –

עאידה תומא סלימאן: איך – – – אם אתה אומר – – – מה תתקן?

יואב סגלוביץ': חברים – עאידה, אני אפילו לא שומע מה את אומרת.

יואב סגלוביץ': אני אפילו לא שומע.

מיקי לוי: הוא מזמין אותך לקפה מאחור.

יואב סגלוביץ': אני אפילו לא שומע מה את אומרת.

יואב סגלוביץ': לא שומע מה את אומרת.

סמי אבו שחאדה: היא אומרת דבר מאוד פשוט: איך תתקן אם אתה אפילו לא יודע איפה טעו.

סמי אבו שחאדה: תבדוק – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

יואב סגלוביץ': אם תדברו ביחד אני בטוח אשמע את הכול.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, מה קרה לך היום?

סמי אבו שחאדה: הוא אומר שהוא לא שומע.

מיקי לוי: תזמין אותו לכוס קפה בפרסה על חשבוני.

מיקי לוי: די.

יואב סגלוביץ': כוס קפה זה בלי תקשורת.

יואב סגלוביץ': ולכן אני חוזר ואומר, גם אם הדברים לא מקובלים – אני פונה אליכם בדבר אחד שאני כן מתעקש איתכם עכשיו מעל הדוכן הזה: תפסיקו לחזור על הדבר הלא-נכון הזה, שכאילו ארגוני הפשיעה מובלים על ידי סייענים של השב"כ.

יואב סגלוביץ': זה לא נכון.

יואב סגלוביץ': זה שקר גס.

יואב סגלוביץ': מה שאתם עושים כשאתם חוזרים על זה, וחוזרים על זה השכם והערב – –

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מכירים אותם אחד-אחד.

יואב סגלוביץ': – – חוזרים על זה השכם והערב, אתם פוגעים באמון הכי בסיסי שיכול להיות בכלל בין הרשויות, כי אתם אומרים – מה אתם אומרים?

יואב סגלוביץ': שכולם התחברו, ולא אכפת לאף אחד משום דבר.

יואב סגלוביץ': ואני אומר לכם, זה לא נכון.

יואב סגלוביץ': עכשיו, אתם יכולים להגיד שזה כן נכון, כי מישהו אולי רוצה לשמוע.

יואב סגלוביץ': יש לכם אחריות לא פחות ממני.

יואב סגלוביץ': האחריות שלכם כמנהיגי ציבור – –

עאידה תומא סלימאן: לא לא לא – – –

סמי אבו שחאדה: אנחנו סופרים מתים, סופרים יתומים, סופרים אלמנות.

יואב סגלוביץ': – – היא לומר אמת.

עאידה תומא סלימאן: האחריות שלנו – – –

יואב סגלוביץ': בסדר.

יואב סגלוביץ': אני מסכם וחוזר ואומר, אני מסכם וחוזר ואומר: מכל מה שאמר חבר הכנסת איימן עודה, דבר אחד חשוב לי מכול: תורידו מסדר-היום את תיאוריית הקונספירציה, שאין לה בסיס, אין לה שום מסד עובדתי בכלום.

יואב סגלוביץ': אינכם יודעים את זה, אתם מצטטים ציטוטים מתקשורת.

יואב סגלוביץ': זה לא סיפור אמיתי.

יואב סגלוביץ': תרדו מהסיפור הזה.

יואב סגלוביץ': תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לסגן השר.

מיקי לוי: הוגשה בקשה להצבעה שמית.

מיקי לוי: בבקשה לשבת, לשמור על שקט.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח סעיד אלחרומי – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד טטיאנה מזרסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – נגד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

דוד ביטן: תקראי בשמות אלה שלא היו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ישראל אייכלר – אינו נוכח סעיד אלחרומי – נגד ולדימיר בליאק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח אבי דיכטר – בעד צבי האוזר – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח מיכל רוזין – נגד מוסי רז – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

דוד ביטן: יש פה מישהו באולם שלא הצביע ורוצה להצביע?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חברת הכנסת) ג'ידא רינאוי זועבי – נגד

קריאות: – – –

דוד ביטן: יש עוד מישהו?

קריאות: – – –

דוד ביטן: ההצבעה הסתיימה.

אחמד טיבי: – – – נגד – – – המשטרה שלכם והילדים שלנו.

אחמד טיבי: אל תטיפו לנו מוסר – – – כנראה לא אכפת לכם – – –

עאידה תומא סלימאן: – – – המשטרה עושה – – –

איימן עודה: – – – אתם גזענים – – –

עאידה תומא סלימאן: ועדת חקירה – – – הייתם מאפשרים בדיקה – – – איך מתנהלת המשטרה – – –

אחמד טיבי: – – – אתה לא אשם.

אחמד טיבי: יש – – – שאשמים שזה נפל, לא אתם – – –

איימן עודה: בית המשפט, תקשורת, אקדמיה – – – זה מה – – – ערבים לא – – –

דוד ביטן: מזכירת הכנסת, תוצאות ההצבעה.

קריאות: – – –

דוד ביטן: טוב, רבותיי, 57 נגד, 54 בעד.

דוד ביטן: ההצעה לא התקבלה.

דוד ביטן: מה הסעיף הבא?

דוד ביטן: הצעות לסדר-היום וזהו?

קריאות: שלא תבואו אחר כך לבקש מאיתנו עזרה בכל מיני הצבעות.

קריאות: – – –

קריאות: << הלסי >> התגברות תופעת הפרוטקשן בגליל ובנגב << הלסי >>

דוד ביטן: מאיר, חבר'ה, לפזר את ההמולה.

דוד ביטן: מאיר.

דוד ביטן: הוא לא שומע.

דוד ביטן: לא שומעים אותי?

דוד ביטן: מאיר, תפזרו את ההמולה, בבקשה.

דוד ביטן: בואו נמשיך בסדר-היום.

דוד ביטן: הצעות לסדר-היום בנושא: התגברות תופעת הפרוטקשן בגליל ובנגב, מס' 98 ו-102.

דוד ביטן: יעלה חבר הכנסת אופיר סופר.

יואב קיש: ביטן, מה אמר בן גביר בהצבעה?

דוד ביטן: בעד.

יואב קיש: לא, הוא אמר בעד, עם כל הכבוד.

דוד ביטן: בטח בעד.

דוד ביטן: הוא אמר בעד.

דוד ביטן: אני שמעתי אותו.

דוד ביטן: לא, לא, רק רגע, הוא אמר בעד.

יואב קיש: אני ראיתי, הוא נכנס.

יואב קיש: זה היה לפני שהיא הצביעה בכלל.

דוד ביטן: כן, כן.

דוד ביטן: הוא נכנס, בן גביר, הוא היה פה ואמר: בעד.

יואב קיש: אתם לא שמתם לב, תסתכלו בסרטים.

דוד ביטן: לא ראית.

דוד ביטן: מה זה משנה?

דוד ביטן: זה לא משנה את התוצאה.

דוד ביטן: תבדקי, אין בעיה.

דוד ביטן: זה לא משנה את התוצאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: – – –

דוד ביטן: ברור שהוא הצביע, אני ראיתי את זה, אבל זה גם לא משנה את התוצאה.

דוד אמסלם: שמעתי אותו אומר בעד.

דוד ביטן: הוא אמר בעד, אני שמעתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: – – –

דוד ביטן: לא לא, את טועה.

דוד ביטן: את טועה.

ירדנה מלר-הורוביץ: – – –

דוד ביטן: הוא פה אמר.

דוד ביטן: בטח שהצביע, אבל זה גם לא משנה את התוצאה.

דוד ביטן: מה זה משנה?

דוד ביטן: באמת.

דוד ביטן: זה סתם מלחמות סרק.

דוד ביטן: אין בעיה, תסתכלי.

דוד ביטן: הוא אמר את זה בקול ענות חלושה, כן.

דוד אמסלם: שמעתי אותו.

ירדנה מלר-הורוביץ: – – –

דוד ביטן: הוא עמד ואמר, אומנם חלש, אבל הוא אמר.

דוד ביטן: אני שמעתי.

דוד ביטן: מה?

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: אמרתי שהוא הצביע בעד.

דוד ביטן: בבקשה, אני מוכן להתערב איתך, אין בעיה.

יואב קיש: דוד, גם אני איתך.

יואב קיש: גם אני איתך.

דוד ביטן: מה, הוא אמר בעד ואני אמרתי בעד, נכון?

אורי מקלב: – – –

דוד ביטן: בבקשה, אין בעיה.

דוד ביטן: את היית עסוקה בלהסתכל שמאלה.

אורי מקלב: דוד – – –

דוד ביטן: הוא אמר בעד.

דוד ביטן: זה לא משנה את התוצאה, אבל הוא אמר.

דוד ביטן: כמה דקות יש לו?

אופיר סופר: שלוש דקות, ואל תספור אותי בקטנות.

דוד ביטן: אל תדאג.

דוד ביטן: דבר.

אופיר סופר: אולי זה יהיה פחות.

דוד ביטן: זו לא הבעיה שלי עוד דקה, פחות דקה.

דוד ביטן: תבדקי, תבדקי את זה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על התגברות תופעת הפרוטקשן – – –

דוד ביטן: לא הצביע.

דוד ביטן: זה לא משנה.

קריאה: – – –

דוד ביטן: לא צריך, ויתרנו לך.

דוד ביטן: רגע, רגע, כבוד מזכירת הכנסת, את צדקת, מה את רוצה?

דוד ביטן: צדקת.

קריאה: – – –

דוד ביטן: הבנתי, גמרנו.

דוד ביטן: היא אמרה "קול ענות חלושה" זה לא נחשב, אז מה את רוצה?

בצלאל סמוטריץ': את תשני את התוצאות.

בצלאל סמוטריץ': את צדקת.

בצלאל סמוטריץ': את צדקת – – – בכתב.

יואב קיש: צדקת.

דוד ביטן: אנחנו מסכימים איתך.

דוד ביטן: יאללה, בסדר.

דוד ביטן: ויתרנו לך.

דוד ביטן: האמת, יש לך שמיעה משהו.

דוד ביטן: טוב, בבקשה.

אופיר סופר: אפשר להתחיל?

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על התגברות תופעת הפרוטקשן בגליל ובנגב.

אופיר סופר: אני יכול לומר שבשבועות האחרונים ישנה עלייה חדה במקרי ירי, שכנראה גם מבטאת את העלייה החדה בתופעת הפרוטקשן.

אופיר סופר: אנחנו מדברים על מקרי ירי בראש פינה, באגמון החולה, במחניים, בוורד הגליל – ארבעה מקרי ירי, אדוני סגן השר, בתוך כמה שבועות.

אופיר סופר: אני חושב שהכי קשה היה לשמוע על המקרה של קפה נמרוד – לשמוע את חזי שגב, אביו של נמרוד שגב ז"ל, שנהרג במלחמת לבנון השנייה, שהקים מקום לזכר בנו, ועל אותו מקום ממש נפתחה אש בשבוע האחרון.

אופיר סופר: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, בתור תושב הגליל, שהתחושה הזאת של ההפקרות, שאולי אנחנו חשים אותה קצת במסדרונות הכנסת, של מעין איזו הרמת ראש כזאת, קורית גם בגליל, בשטח, בבתים, ברחובות.

אופיר סופר: אני יכול לומר ששוחחתי הבוקר עם אדם לא צעיר, תושב כרמיאל, שמספר לי שהוא חושש לצעוד ברחוב, כיוון שגם תחושת הביטחון ברחוב נפגעה.

אופיר סופר: אדוני סגן השר, אני חושב שמי שהקשיב טוב גם לדברים של חבר הכנסת עודה, שבהחלט מתכתבים עם מה שאני מעלה כאן – מדובר במחלה ממארת, בגידול ששולח גרורות לאזורים שונים ובתצורות שונות, וזה יכול להיות בפנים של פשיעה חקלאית, של נהיגה בריונית, של פרוטקשן ואחרים.

אופיר סופר: רק דבר אחד כן ברור – ניתן לומר שאפשר להצביע על מוקדים ברורים שמהם יוצאת התופעה הזאת.

אופיר סופר: משטרת ישראל יודעת, מכירה, ולא כל האחריות במקרה הזה מוטלת על משטרת ישראל, אלא שכפי שאמרת גם בדבריך קודם, יש כאן משמעות גם לעבודת הפרקליטות, למערכת המשפט בכלל ולאכיפה כללית בנושאים אחרים, שיהיה נכון לדבר עליהם בדיון יותר עמוק ויותר רחב.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שיתקיים דיון בנושא הזה בוועדת הפנים.

אופיר סופר: אני רוצה לומר שהנושא הזה הוא נושא דחוף וחשוב.

אופיר סופר: רק הערב, בשעה האחרונה, התפרסם חשד שמפקד תחנת משטרה לשעבר מעורב באיזושהי חברה שעוסקת בסוגיה הזאת של הפרוטקשן.

אופיר סופר: אני רוצה להגיד משפט אחד לחבר הכנסת עודה ולחבריו מהרשימה המשותפת ומרע"מ.

אופיר סופר: אני אומר את זה כתושב הגליל, כאחד שחי ומשוחח עם ערבים, חברים, תושבי כפרים סמוכים ויישובים אחרים.

אופיר סופר: אם באמת הרשימה המשותפת או רע"ם היו מייצגים את החברה הערבית בצורה רצינית, אנחנו לא היינו מגיעים לאן שהגענו היום.

אופיר סופר: אני אומר את זה כי אני חושב ששנים הם דיברו וגם עדיין מדברים במסר כפול.

אופיר סופר: מאוד קל להם לתקוף את המשטרה, מאוד קל להם לתקוף מערכות כאלה ואחרות.

אופיר סופר: אבל כן, הם הצביעו על הנשק החוקי, הם ידעו לא לדבר על זה שנים, ועל הבנייה הבלתי-חוקית – עדיין, הם הרי מעודדים את זה.

אופיר סופר: הדרישה שלהם לביטול חוק קמיניץ זה בדיוק זה.

אופיר סופר: על ההון השחור – שזה דבר שבשגרה; כשאתה מדבר עם בעל מקצוע על חשבונית, הוא בכלל לא מבין על מה אתה מדבר.

אופיר סופר: נהיגה בריונית בכבישים – אני מזכיר את זה כל פעם.

אופיר סופר: כמעט ערב-ערב, כשאני חוזר הביתה בשעת לילה מאוחרת, אני עובר בין מחלף ישי לצומת כפר כנא – יש איזשהו נהג שעוקף אותי בצורה בריונית, בצורה מאיימת.

אופיר סופר: אני חושב שמדובר ברעה חולה, ואין דרך אלא לטפל בנושא הזה, אדוני סגן השר, בצורה אינטנסיבית ובצורה רצינית, ואכן להציג תוכנית תקציב ברורה עם יעדים ברורים.

אופיר סופר: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חברת הכנסת יעל רון בן משה, בבקשה, שלוש דקות.

יעל רון בן משה: כבוד סגן יושב-ראש הכנסת, כבוד סגן השר, כנסת נכבדה, חברותיי וחבריי, אני מצטרפת לדבריו של חבר הכנסת אופיר סופר, שכני בגליל.

יעל רון בן משה: שנינו מגיעים מהשטח, שנינו מכירים את המציאות היום-יומית ושנינו יודעים שתופעת הפרוטקשן היא לא דבר חדש.

יעל רון בן משה: למעלה מעשור הנגב והגליל הופקרו.

יעל רון בן משה: הפשיעה החקלאית – שזכתה להתעלמות ומשיכת כתף, כי רובנו חושבים שזה לא קשור אלינו, זה איזה סיפור של חקלאים מהגליל – הלכה והתעצמה.

יעל רון בן משה: כלי הנשק ושיטות ההפחדה התחילו לשמש גם לירי על מוקדי בילוי ותיירות.

יעל רון בן משה: עכשיו זה כבר יותר מעניין אותנו.

יעל רון בן משה: התופעות האלה מתרחשות במספר רב של מוקדים, גם בגליל, גם בנגב, ומשבשות את תחושת הביטחון, את היכולת להתפרנס ואת שגרת החיים.

יעל רון בן משה: רק השבוע, כמו שציין חבר הכנסת סופר, אלמונים הציתו חמישה כלי רכב בחוות ורד הגליל וירו על סניף של קפה נמרוד – שני אירועים במרחק קצר מהירי על מסעדת כביש 90, שעלה לכותרות ובטח רובכם כבר שכחתם אותו.

יעל רון בן משה: אנשי הגליל והנגב סובלים מהפשיעה ומהנזקים במיליוני שקלים בשנה.

יעל רון בן משה: הקבלנים והחקלאים מפחדים להתלונן – אני מכירה את זה גם מתפקידי הקודם כמנכ"לית בשלטון המקומי – וכשהם כבר מתלוננים, המשטרה עושה מעט מדי ומאוחר מדי.

יעל רון בן משה: כבוד סגן השר, אני לא יודעת אם אתה קשוב.

יעל רון בן משה: חברות הביטוח מסרבות לבטח את המשך הפעילות, ובעצם גוזרות על העסקים לגווע.

יעל רון בן משה: אני מודה לאבי דיאמנט, סגן ראש המועצה האזורית לכיש, שהפנה הבוקר את תשומת ליבי לזעקתו של תומר שבתאי, חקלאי שאני לא מכירה ממושב שדה משה, שהתראיין לידיעות אחרונות.

יעל רון בן משה: וככה אומר תומר, חקלאי ממושב שדה משה: "אין חוק, כל אחד עושה מה שהוא רוצה – – – מי שמבין שאפשר לגנוב 100 קילו של סחורה חקלאית, מבין שגם אפשר לפרוץ לבית" – ואני מוסיפה: גם לשרוף רכבים או לירות על מסעדות.

יעל רון בן משה: ותומר ממשיך: "ברגע שהשדות החקלאיים הפכו להפקר, גם המושבים הם הפקר וכך כל המדינה.

יעל רון בן משה: " כבוד סגן השר, הממשלה החדשה אומנם רק בת חודש, אך זה הזמן לפעול במהירות ובנחישות.

יעל רון בן משה: דם תושבי הגליל והנגב אינו הפקר.

יעל רון בן משה: אני מצטרפת לבקשתו של חבר הכנסת סופר לקיים על כך דיון בוועדת הפנים.

יעל רון בן משה: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: כבוד סגן השר, בבקשה, תשובה.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, אני אגיד כמה דברים כלליים, ואז אני אנסה איכשהו לתת איזושהי תשובה קונקרטית על בדברים הקונקרטיים שנאמרו פה לגבי הצפון והדרום.

יואב סגלוביץ': אז קודם כול, אין ויכוח – יש בעיה.

יואב סגלוביץ': בואו נתחיל בזה שיש, לפחות אצלנו, מודעות לבעיה, וזאת תחילת הדרך לאיזשהו פתרון.

יואב סגלוביץ': אבל גם פה אני לא רוצה להשלות אף אחד, זה לא צ'יק-צ'ק וגמרנו.

יואב סגלוביץ': מדברים פה על תופעות שלא התחילו היום ולא התחילו אתמול.

יואב סגלוביץ': אני אמרתי לעצמי, ואני משתדל לעמוד בזה, ואם תהיה לי התחלקות, יסלחו לי חבריי מהאופוזיציה.

יואב סגלוביץ': זה נכון שאנחנו רק חודש בתפקיד, אבל אתם מבינים שזה לא התחיל – אנחנו נכנסנו לעיצומו.

יואב סגלוביץ': יש גלים שקשורים לפשיעה.

יואב סגלוביץ': אני לא רוצה ללכת אחורה, אני רוצה ללכת קדימה, אבל אני גם מבקש מחבריי באופוזיציה ובקואליציה להבין שכדי ללכת קדימה, צריך להבין את הגל, לנתח את כיוון הרוח, לדעת לאיפה אתה רוצה להגיע, ובעיקר – לדעת לגלוש.

יואב סגלוביץ': כל הדברים האלה היו חסרים בטיפול של הממשלה הקודמת; אני אומר דווקא הממשלה, ותכף אני אגיע למשטרה.

יואב סגלוביץ': כשמדובר על טיפול כוללני בעבירות ופשיעה חמורה – ואני חוזר על מה שאמרתי קודם, ואני מקווה שאולי בסופו של דבר זה יהיה המסר המרכזי שאני רוצה שייקלט – טיפול באלימות ובפשיעה החמורה והמאורגנת זה חלק מהטיפול והשמירה על הביטחון הלאומי ועל החוסן החברתי.

יואב סגלוביץ': אני אומר לכם ביושר, אני מדבר על זה לפחות 15 שנה, עוד כשהייתי במדים.

יואב סגלוביץ': אבל במדינה מוטת ביטחון כמו שלנו, אם זה לא אויב מבחוץ ואם זה לא משהו דרמטי, אנחנו מעבירים הלאה.

יואב סגלוביץ': ואי-אפשר להעביר הלאה בפשיעה.

יואב סגלוביץ': כשאתה מוריד את הרגל מהגז לתקופה מסוימת, זה עולה, אין מה לעשות.

יואב סגלוביץ': והורידו את הרגל מהגז.

יואב סגלוביץ': ואני אגיד כמה מילים על המשטרה, אבל לא רק על המשטרה.

יואב סגלוביץ': בואו לא ניתמם.

יואב סגלוביץ': באיזה מצב נמצאת משטרת ישראל בשנים האחרונות?

יואב סגלוביץ': ואני מדבר כצופה מהצד, לא כשוטר, כאחד שפרש לפני שבע שנים, ואני יודע דבר אחד או שניים.

יואב סגלוביץ': אתם מכירים עוד ארגון שהוכה כה קשות על ידי הממשלה?

יואב סגלוביץ': רק בגלל דבר אחד, דרך אגב, שלא קשור בכלל לפשיעה המאורגנת ולפשיעה החמורה.

יואב סגלוביץ': לא, על זה מקבלים מחיאות כפיים או סטירות.

יואב סגלוביץ': בגלל משהו אחר, ואני רוצה לשים גם את זה בצד.

יעקב מרגי: לא, אבל תשים – במה הוכה, במה הוכה?

יואב סגלוביץ': לא, לא.

יואב סגלוביץ': תן לי.

יואב סגלוביץ': תאמין לי, אנחנו בשעת לילה מאוחרת, או לא מאוחרת מספיק, אבל אפשר – – –

יעקב מרגי: במה הוכה?

יואב סגלוביץ': אז תראו, אני אגיד לכם.

יואב סגלוביץ': יש כלל שאומר: במקום שאתה לוקח ארגון – אם אתה רוצה שארגון – אני מדבר רגע על המשטרה – ואתה חושב באמת ובתמים, אבל באמת ובתמים, שזה חשוב לחוסן המדינתי, אתה מתייחס אליו כמו אל המוסד וכמו אל השב"כ, גם בדיבור, גם בדרך, גם בדרישות, גם בדרישות לתוצאות, גם בחיבוק וגם בסטירה.

יעקב מרגי: מסכים.

יעקב מרגי: אולי בתוך המשטרה לקחו את הפשיעה הזו – – –

יואב סגלוביץ': מאחר שלכולנו יש פרספקטיבה, כולנו כבר אנשים כבר לא צעירים, אני מזכיר לכולם את שנת 2003 ו-2004.

יואב סגלוביץ': לא בצפון, במרכז תל אביב התפוצצו מטעני נפץ – מי שזוכר, ואנחנו מספיק ותיקים, את רוזנטשיין ואברג'יל ואחרים, וגם ארגוני פשיעה בחברה הערבית, גם בצפון וגם בדרום.

יואב סגלוביץ': האמינו לי, אני מכיר, כי בשנים האלה אני שירתי.

יואב סגלוביץ': והיה יחס אחר לגמרי.

יואב סגלוביץ': זה לא מסיר כהוא זה את חובתה של המשטרה, כהוא זה, אבל אי-אפשר לדבר במילים גבוהות כשמדברים על משילות, כל המילים הגבוהות.

יואב סגלוביץ': מה זאת אומרת?

יואב סגלוביץ': מה זה משילות?

יואב סגלוביץ': משילות זה אומר שמשרדי ממשלה פועלים בכל מקום.

יואב סגלוביץ': הגוף היחיד שפועל בכל מקום – יותר טוב או פחות טוב, עם יותר ביקורת או פחות ביקורת – הוא המשטרה.

יואב סגלוביץ': אתה לא רואה אף אחד שם, ואת זה צריך לשנות, אם אנחנו רוצים – ופה אני חורג דווקא מהסיפור של הפרוטקשן, כי תראו, אני אגיד לכם, חבריי מהרשימה המשותפת הלכו, והם צעקו בדם ליבם.

יואב סגלוביץ': אני מקבל את זה.

יואב סגלוביץ': אני אקבל גם – איך אומרים?

יואב סגלוביץ': התפקיד שלי זה לקבל.

יואב סגלוביץ': זה התפקיד שלי היום – גם להכיל את זה, גם אם אני לא מסכים.

יואב סגלוביץ': אבל ביושר, האם כולנו היינו מעורבים בליבנו, בראשנו, במה שקורה באלימות ובפשיעה בחברה הערבית?

יואב סגלוביץ': אני אומר לכם שלא.

יואב סגלוביץ': אני לא מדבר על המשטרה, המשטרה הייתה שם.

יואב סגלוביץ': האם זה היה בקשב הציבורי?

יואב סגלוביץ': לא.

יואב סגלוביץ': אותו דבר לגבי הדברים האלה.

יואב סגלוביץ': כשאתם מדברים – ואני אתן לכם דוגמה קטנה – מדברים על פרוטקשן, תראו לי סעיף אחד בחוק העונשין שכתוב "פרוטקשן".

יואב סגלוביץ': אין דבר כזה.

יואב סגלוביץ': בחוק העונשין, כשאתה פותח אותו, יש עבירות שנקראות סחיטת דמי חסות, שהן מכוונות לעולם הישן, אם אני יכול לומר את זה; הן לא מתאימות למה שקורה היום.

יואב סגלוביץ': ולכן אני מנסה להגיד לכם מה אנחנו עומדים לעשות.

יואב סגלוביץ': והמבחן שלנו הוא לא בדיבור שלי פה, אלא אם נצליח לעשות משהו אפקטיבי.

דוד ביטן: מה ההבדל בין פרוטקשן לדמי חסות?

יואב סגלוביץ': כי היום חלק מהאירועים שמתבצעים – ואני אומר את זה בזהירות הראויה – הם כאילו מולבנים.

יעקב מרגי: – – –

יואב סגלוביץ': לפעמים זה תחת כיסוי של חברות כאלה ואחרות.

יואב סגלוביץ': זה נהיה יותר מורכב ויותר מסובך.

יואב סגלוביץ': היום החקירות של פרוטקשן – אני אומר עוד פעם בכללי, בסדר?

יואב סגלוביץ': אני לא רוצה להיכנס.

יואב סגלוביץ': אני גם לא שוטר היום.

יואב סגלוביץ': אני אומר לכם מידע כללי, בסדר?

יואב סגלוביץ': ידע כללי שילך – שהמשטרה תעשה את הידע הכללי הזה, כי הוא נמצא בתוכה.

יואב סגלוביץ': אתה רוצה לשבור, להכות חזק בארגוני פשיעה?

יואב סגלוביץ': זה נכון שבסוף יש כלא, אבל לפני הכלא – בזה אני מאמין, כי גם בזה עסקתי, והיו בזה הצלחות – בכיס, זה לשנות חלק מתהליכי העבודה.

יואב סגלוביץ': ואני אתן משהו כללי – עוד לא דיברו על זה, זה עוד לא נמצא בתוכניות – סתם אתן לכם רעיון, כי נשאלתי פה שאלה קונקרטית, ואני לא רוצה סתם לזרוק מילים באוויר.

יואב סגלוביץ': אתם יודעים שאגף כלי ירייה נמצא במשרד לביטחון הפנים.

יואב סגלוביץ': רישוי של חברות שמירה נמצא במשרד המשפטים.

יואב סגלוביץ': אני לא אומר שזה הפתרון האולטימטיבי, אני לא אומר שזה הסיפור.

יואב סגלוביץ': יש פה גם דברים שקשורים לכיצד אתה רואה תופעה, מנתח אותה ועושה גם שינויים בתווך, עוד לפני שבכלל נכנס השוטר הראשון.

יואב סגלוביץ': אחרי שאמרתי את האמירה הזאת, שלוקחת את זה למקומות אחרים, אני רואה את עצמי –אני אומר "עצמי" עכשיו; זה המשרד לביטחון הפנים, לצורך הענייןף זה לא אני באופן אישי; זה עמר בר לב ואני כסגן שר – זה לנתח גם את זה ולהוביל תהליכים, שזה תפקיד של משרד: לראות תופעה בגדול ולראות איפה בדרך אתה יכול לתת את המכה.

יואב סגלוביץ': ואפשר לתת מכה כלכלית קשה.

יואב סגלוביץ': אני אומר לכל – אני מאמין שבשעה זו מספר העבריינים שרואים ערוץ 99 הוא – – –

יעקב מרגי: – – – חוסר הרצון של המשטרה – – –

יואב סגלוביץ': על חוסר מה?

יעקב מרגי: הרצון של המשטרה.

יואב סגלוביץ': לא, לא.

יואב סגלוביץ': תכף אני אגע בנושא.

יעקב מרגי: – – – חוסר רצון.

יואב סגלוביץ': תן לי.

יואב סגלוביץ': אני אגע מייד, ברצון.

יעקב מרגי: אני חיי שם, אני יודע את הדברים.

יעקב מרגי: ההפקרות היא מוחלטת.

יואב סגלוביץ': אוקיי.

יואב סגלוביץ': תן לי.

יואב סגלוביץ': אני אנסה להתמודד גם עם האמירות האלה.

יואב סגלוביץ': ועוד פעם, לא לכל דבר – איך אומרים?

יואב סגלוביץ': אני לא – בכיסי או בראשי אין את כל התשובות.

יואב סגלוביץ': אני יכול לתת לכם רק את הכיוונים על סמך מה שאני ראיתי פה, על ההצעה המוצדקת הזאת לסדר-היום, על סמך האירועים האלה.

יואב סגלוביץ': אחרי שאני אמרתי את העניין הזה, בסוף מי שצריך לתפוס עבריינים – המשטרה; מי שצריך לתפוס כנופיות שיורות על בתי עסק בכביש 90 זה המשטרה; מי שצריך לתפוס כאלה ששורפים רכבים זה המשטרה.

יואב סגלוביץ': והמשטרה לא עשתה מספיק מכל מה שהיא צריכה לעשות.

יואב סגלוביץ': אבל בואו תראו איזו משטרה יש לנו.

יואב סגלוביץ': אני אומר לכם, המשטרה הזאת, אם רוצים באמת שהיא תעשה – וזה האתגר שלנו כמשרד עכשיו – היא צריכה להיות משטרה הרבה יותר גדולה, אמיתית יותר גדולה.

יואב סגלוביץ': וצריך להגדיל יחידות ייעודיות למאבק בפשיעה, וצריך להגדיל את רשות המיסים ביחידות שתופסות עבריינים.

יואב סגלוביץ': והתחלתי להגיד שאני מניח שפושעים גדולים לא רואים את ערוץ 99.

יואב סגלוביץ': אם היה מישהו בכל זאת שם מצייץ בטוויטר, אני יכול להעביר להם מסר.

יעל רון בן משה: גם אם הם גדולים – – –

יואב סגלוביץ': חבר'ה, חברים, יש שם פושעים גדולים.

יואב סגלוביץ': תאמינו לי, יש פושעים גדולים.

יואב סגלוביץ': אני את חלקם מכיר.

יואב סגלוביץ': הם לא משתנים, רק מתחלפים.

יעקב מרגי: – – – הם היו קטנים – – –

יואב סגלוביץ': לא משנה, הם פושעים.

יואב סגלוביץ': לירות על מסעדה זה לא פושעים קטנים, זה פושעים גדולים; להסתובב עם נשק זה פושעים גדולים.

יעל רון בן משה: – – – למשטרת ישראל זה פושעים גדולים?

יואב סגלוביץ': סליחה?

יעל רון בן משה: זה לא פושעים גדולים, אנשים שיורים על מסעדה.

יעל רון בן משה: אם זה היה אירוע לאומני, תוך שעה הם היו כבר – – –

יואב סגלוביץ': רגע, את האמירה הזאת שתוך שעה כולם צ'יק-צ'ק תאמיני לי, שמעתי הרבה פעמים.

יואב סגלוביץ': זה קשקוש.

יואב סגלוביץ': זה קשקוש.

יואב סגלוביץ': קשקוש מקצועי, לא קשקוש, מה שאת אומרת.

יואב סגלוביץ': חס וחלילה, אני לא רוצה לפגוע.

יעל רון בן משה: בתור יוצאת שב"כ, אני מוכנה – – –

יואב סגלוביץ': בסדר.

יואב סגלוביץ': חבר'ה, תקשיבו, כולנו פה עשינו משהו בחיינו – יוצאי שב"כ, יוצאי מוסד, כולם.

יואב סגלוביץ': אני מכיר גם את אלה גם את אלה, עבדתי גם עם אלה גם עם אלה.

יעל רון בן משה: – – –

יואב סגלוביץ': מעולם לא היו לי רגשי נחיתות כאיש משטרה מולם.

יעקב מרגי: – – –

יואב סגלוביץ': עכשיו, תראו – – –

יעקב מרגי: – – –

יואב סגלוביץ': שנייה, חברים.

יואב סגלוביץ': לא, ממש לא.

יואב סגלוביץ': אתה שמעת אותי אומר את זה?

יואב סגלוביץ': ממש לא.

יואב סגלוביץ': חבר'ה, בואו, אני אגיד לכם משהו כללי, חשוב לי שתדעו.

יואב סגלוביץ': אנחנו בבית הזה נמצאים – חבר'ה, שירות – – –

דוד ביטן: חברים, חברים, תנו לו להגיד כמה מילים, בסדר?

יואב סגלוביץ': אני אתן – חבר'ה, אנחנו לא – שירות הביטחון הכללי – –

קריאה: – – –

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: תני לו רק לסיים.

יואב סגלוביץ': – – חי מכוח חוק שירות הביטחון הכללי.

יואב סגלוביץ': יש דברים ששירות הביטחון הכללי צריך להיכנס, ואני גם אעשה מאמצים שייכנס לדברים מסוימים.

יואב סגלוביץ': מצד שני, יש דברים שלא צריך שייכנס במדינה דמוקרטית.

יואב סגלוביץ': אסור להתבלבל.

יואב סגלוביץ': זה לא שכל דבר בקסם.

יעקב מרגי: – – – ואנחנו לא במצב חירום.

יואב סגלוביץ': בסדר.

יואב סגלוביץ': אני רק אומר שכל דבר במידה.

יואב סגלוביץ': האמירה הזאת כאילו יש נוסחאות קסם – אני לא מאמין לא בכוכבים בשמיים ולא בנוסחאות קסם, אני מאמין בעבודה קשה ובידע מקצועי.

יואב סגלוביץ': עכשיו, אחרי שאמרתי את זה, אני רוצה לומר לכם, ככל שאני מסוגל – ראשית, אני אומר לעבריינים, גדולים כקטנים, שכללי המשחק השתנו.

יואב סגלוביץ': לא על ידיי.

יואב סגלוביץ': אנחנו ניתן את הדחיפה שזה יקרה דרך המוסדות המדינתיים.

יואב סגלוביץ': השתנו.

יואב סגלוביץ': והדבר הנוסף שאני רוצה להגיד לחברי הכנסת כולם, למי שנמצא ומי ששומע, שהעבודה של משטרת ישראל תהיה שונה, תהיה ממוקדת יותר, תהיה מקצועית יותר, לא בגלל שהם לא עושים את העבודה היום, אלא בגלל שבסופו של דבר אי-אפשר לעשות את הכול ביחד כל הזמן.

יואב סגלוביץ': תראו, אתמול דיברו על הקורונה – שאני מקווה שהיא לא תתגבר, לכולם –ומי שצריך לאכוף זה אותה המשטרה.

יואב סגלוביץ': ומחר או מוחרתיים יהיה אירוע או מצעד הדגלים, הר הבית או כל אירוע אחר – אני לא בקטע של בכיינות, התפקיד שלנו זה לתת תוצאות.

יואב סגלוביץ': אני נמדד, בסופו של דבר – אם מה שאני אומר פה היום, אם עוד כמה – – –

יעקב מרגי: – – –

יואב סגלוביץ': עוד שנייה אחת, רק משלים.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, משטרה שיודעת עם מה להתמודד, צריכה לבוא לממשלה: תעבירו סמכויות על קורונה לפקחים.

יעקב מרגי: למה המשטרה צריכה לאכוף קורונה?

יואב סגלוביץ': אני לא רוצה להיכנס לזה עכשיו.

יעקב מרגי: אם היה מצב רגוע, אז תשתמשו.

יואב סגלוביץ': אני לא רוצה להיכנס לדבר הזה עכשיו.

יואב סגלוביץ': אני רק רוצה לומר שאין למשטרת ישראל את הלוקסוס שיש לכל משטרה אחרת בעולם.

יואב סגלוביץ': ואני לא אומר את זה מתוך חשש שהיא לא מסוגלת לעמוד בזה.

יואב סגלוביץ': אני אומר שהמדינה כמדינה, הממשלה כממשלה, לא מבינה באמת, באמת לא מבינה מה התפקיד האדיר של משטרה טובה, איכותית, ראויה, הוגנת, בחברה דמוקרטית.

יואב סגלוביץ': היא פשוט לא מבינה.

יואב סגלוביץ': ואם יש לי תפקיד אחד שאני אנסה לעשות אותו, ככל שאני מסוגל, הוא להסביר בכל כוחי כמה גדולה החשיבות – ולא סתם אני משתמש במושגים, זה לא איזה מושגים שלמדתי באקדמיה.

יואב סגלוביץ': מי שמדבר על ביטחון לאומי ולא מבין ששיטור אפקטיבי, הגון, אחראי ומקצועי הוא בלב-ליבו של משטר דמוקרטי, לא מבין דבר.

יואב סגלוביץ': ואז זה מתפוצץ לנו בפנים, כמו פה בצפון ובדרום או כמו פה בחברה הערבית.

יואב סגלוביץ': ובזה צריך להוביל לשינוי.

יואב סגלוביץ': עכשיו, אני אומר לך גם, יעל, ואני אומר – – –

אופיר סופר: – – –

יואב סגלוביץ': אה.

יואב סגלוביץ': – – גם לחבר הכנסת סופר, שכל מה שקורה – זה לא רק בצפון ובדרום, אלה אירועים שעכשיו עלו לסדר-היום והם היו בתקשורת.

יואב סגלוביץ': האירועים האלה של פרוטקשן הם הרבה יותר עמוקים, להבנתי.

יואב סגלוביץ': הם ידרשו טיפול עומק, ואנחנו על זה מכינים כבר עכשיו תוכניות – – –

דוד ביטן: כן, אבל מהניסיון שלך – –

יואב סגלוביץ': כן.

דוד ביטן: – – מה הפתרון?

יואב סגלוביץ': הפתרון הוא – – –

דוד ביטן: הכי מהר שאפשר.

דוד ביטן: ברור שעוד עשר שנים זה לא בסדר.

יעקב מרגי: – – – פעולות של – – –

יואב סגלוביץ': לא, לא.

יואב סגלוביץ': תראו, אני אגיד לכם מה הפתרון.

יואב סגלוביץ': תראו, זה הרבה – – –

דוד ביטן: פתאום מהדרום זה עבר לצפון, אתה מבין?

יואב סגלוביץ': לא, לא.

יואב סגלוביץ': זה היה בצפון.

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: זה עדיין בדרום.

דוד ביטן: יש גם בדרום, כן.

דוד ביטן: בצפון עכשיו בסדר.

יואב סגלוביץ': תראו, זה שורה ארוכה של פעולות שצריכות להיעשות במקביל, מתואמות ורוחביות, עם יותר ממשרד ממשלתי אחד, בוודאי בהובלת המשטרה.

יואב סגלוביץ': זה התפקיד של המשטרה, קודם כול.

יואב סגלוביץ': אני לא מגלגל את זה אל אף אחד אחר.

יואב סגלוביץ': המשרד לביטחון הפנים חייב להוביל את זה.

יואב סגלוביץ': אני צריך להביא לפה לפחות שניים-שלושה שינויי חקיקה משמעותיים, שיהיו לנו כלים טובים יותר.

יואב סגלוביץ': בהקשר הספציפי הזה שנשאלנו עליו, על הפרוטקשן, יש היום קושי מסוים בחלק מהמקומות לעבור בין האפור לשחור, ואפשר, ויש הצעה כזאת על השולחן, לפחות שלנו, ונביא את זה לכנסת.

יואב סגלוביץ': וגם – כן, גם פעילות אגרסיבית הרבה יותר בשטח.

יואב סגלוביץ': עכשיו, כל הדברים האלה לא יקרו ביום.

יואב סגלוביץ': אני אומר לכם, הם לא יקרו ביום.

דוד ביטן: אבל בשביל זה צריך להוסיף כוח אדם.

יואב סגלוביץ': אבל צריך לזה כוח אדם, תקציב – – –

אופיר סופר: – – –

יואב סגלוביץ': אופיר, ניחא כוח אדם – – –

דוד ביטן: רגע, רגע, תדבר מהמקום, אני אתן לך.

יואב סגלוביץ': אני אומר, יצטרכו לזה הרבה מאוד דברים, אבל לפני הכול צריך שכל ישר, עם כוונת מכוון מאוד אפקטיבית בכל התחומים של הפשיעה החמורה.

יואב סגלוביץ': תראו, הסיפור שעלה פה של הפרוטקשן מתחבר לסיפור הקודם שעלה פה לגבי הפשיעה בחברה הערבית.

יואב סגלוביץ': זה לא מנותק.

יואב סגלוביץ': משהו אחד על עבריינות – אני אתן את הכלל, כלל האצבע שלי, לפחות: העבריינים באשר הם באמת לא מתחשבים באיזה חוקים הם עוברים, הם עוברים על כל הרצף – הם עוברים עבירות מס ועבירות של החוק הפלילי, עברות של מע"מ וחשבוניות פיקטיביות ומה שאתם רק רוצים.

יואב סגלוביץ': החוכמה שלנו כמערכת אכיפה, כממשלה, כמשטרה, כנבחרי ציבור, כל אחד במקום שבו הוא נמצא – להבין שבמאבק הזה צריך לחבר את כל היחידות המדינתיות אל מול אלה שעוברים על כל החוקים בצורה רוחבית.

יואב סגלוביץ': העבריינים עובדים ברוחב?

יואב סגלוביץ': המדינה צריכה לעבוד ברוחב.

יואב סגלוביץ': המדינה לא עובדת מספיק טוב ברחוב, אני אומר לכם מהניסיון האישי שלי בהתמודדות מול ארגוני הפשיעה.

יואב סגלוביץ': זה הצליח רק בגלל עבודה רוחבית.

יואב סגלוביץ': היו שינויים במדינה.

יואב סגלוביץ': המשטרה מסוגלת לעשות את זה, היא יכולה.

יואב סגלוביץ': אבל אני כן רוצה להתייחס למה שאמרת, ופה אני אסיים, כי אני לא רוצה להאריך יותר ממה שצריך.

יואב סגלוביץ': זה לא שהמשטרה לא רוצה – אני אומר לך כאיש משטרה בעבר.

יואב סגלוביץ': אני לא נמצא שם היום, אני לא שוטר היום – – –

יעקב מרגי: כשאומר לי איש מס הכנסה שבא עבריין ואומר לו: אני יודע איפה הילדים שלך לומדים בבית הספר; תחשוב על הביקורת.

יעקב מרגי: והמשטרה אומרת לו: אל תתעסק איתם – – –

יואב סגלוביץ': אני אענה על זה.

יואב סגלוביץ': אם ההצעה לסדר-היום הזאת תעבור לוועדה לביטחון פנים, בוועדה לביטחון פנים דווקא יש יתרון: אפשר לעשות לעיתים כמו ועדת חוץ וביטחון.

יואב סגלוביץ': לדעתי זה מאוד אפקטיבי לעשות ועדה סגורה, שאפשר להתבטא באופן יותר חופשי, וגם אני אוכל להתבטא בדברים שהיום אני לא עוסק בהם ואין לי את המודיעין המשטרתי, אבל כן יש לי את ההבנה מה צריך לעשות ואיך צריך לעשות.

יואב סגלוביץ': אבל אני אומר לכם שאני כן אזדקק – לא אני באופן אישי; נזדקק לסיוע של חברי הבית הזה, גם בתקציב.

יואב סגלוביץ': אני לא בקטע עכשיו של בואו תנו את הכסף.

יעקב מרגי: ברור, ברור.

יואב סגלוביץ': נצטרך פה לקבל החלטה שכשרואים את משטרת ישראל צריך לראות מול העיניים לא פחות מאשר את המוסד ואת השב"כ.

יואב סגלוביץ': זה הסיפור.

דוד ביטן: תגייסו יס"מים וזה – – –

יואב סגלוביץ': בסדר, אבל אני אומר, בסוף – – –

יעקב מרגי: פלוגות ייעודיות נוספות זה כסף.

דוד ביטן: ברור, מה.

דוד ביטן: אבל שוטרים-שוטרים, לא סתם.

יעקב מרגי: לוחמים.

יואב סגלוביץ': אבל עדיין, את התוצאות – אני אומר גם לחבר הכנסת סופר וגם לרון, אני אומר לשניכם – בסוף, אם עוד x חודשים תהיה פה עוד פעם הצעה לסדר-היום ואני אבוא לספר לכם עוד פעם את אותם סיפורים – – –

אופיר סופר: לא, אנחנו מקווים – – –

דוד ביטן: לא, לא, עד אז כבר נעביר – – –

יואב סגלוביץ': לא, אני אומר, המבחן הוא שלנו.

דוד ביטן: יואב, יואב, רק רגע.

אופיר סופר: – – – שום סל – – –

דוד ביטן: שנייה, שנייה, רגע, חבר'ה.

אופיר סופר: להשחיל מילה, היושב-ראש.

דוד ביטן: תישאר פה.

דוד ביטן: אתה רוצה להגיד משהו מהמקום?

אופיר סופר: כן.

דוד ביטן: אז קצר.

דוד ביטן: ואחר כך יעל – גם קצר.

דוד ביטן: אני אתן לכם, אל תדאגו.

אופיר סופר: סגן השר הציע דיון מסווג וזה טוב מאוד.

אופיר סופר: אני לא יודע אם ועדת חוץ וביטחון זה המקום.

אופיר סופר: אנחנו דיברנו על ועדת הפנים – – –

יואב סגלוביץ': לא, אני אמרתי שוועדת הפנים יכולה – –

דוד ביטן: הוא אמר ועדה חדשה.

יואב סגלוביץ': – – היא יכולה לסגור דלתיים.

יואב סגלוביץ': אני אומר עוד פעם, אפשר שגם ועדת הפנים תהיה, ולהחליט שדיון כזה יהיה יותר עמוק.

דוד ביטן: לא, יש אבל ועדה חדשה – – –

אופיר סופר: אין ספק – – –

יואב סגלוביץ': אני מדבר על דיון בדלתיים סגורות על דברים יותר נקודתיים, שיגיעו גם אנשי משטרה.

אופיר סופר: אבל אני אומר שאין ספק שמדובר פה באירוע מאוד הוליסטי.

אופיר סופר: נתתי דוגמאות להון שחור – – –

דוד ביטן: – – – הוועדה לביקורת המדינה לעשות את זה, ואז גם אפשר סגור.

דוד ביטן: לא בגלל שזה שייך לנו, פה אין אופוזיציה–קואליציה.

יואב סגלוביץ': אין בעיה.

יואב סגלוביץ': עוד פעם, תראו – – –

דוד ביטן: סיימת?

אופיר סופר: אני סיימתי.

דוד ביטן: רגע, אתה בסוף.

יואב סגלוביץ': כן, כן.

דוד ביטן: יעל, בבקשה.

יעל רון בן משה: אני יכולה מהמיקרופון?

דוד ביטן: לא נהוג, אבל תלכי.

יעל רון בן משה: לא נהוג?

יעל רון בן משה: אני אעשה מה נהוג.

אופיר סופר: תן לה, היא תושבת הגליל.

דוד ביטן: תושבת הגליל – קדימה, נו.

דוד ביטן: אחר כך – דעה נוספת לחבר הכנסת מרגי וחבר הכנסת קריב.

דוד ביטן: איפה נעלם קריב?

דוד ביטן: אם הוא יבוא הוא יהיה.

יעל רון בן משה: קודם כול, סגן השר, תודה על המענה המפורט.

יעל רון בן משה: נעשה מה שאפשר כדי לצלוח יחד את המשימה ואת האתגר החשובים האלה.

יעל רון בן משה: כדי שלא ישתמע לשתי פנים, אני חושבת שכולנו מאוד מאוד מעריכים את העבודה של שוטרי משטרת ישראל, שמקבלים פקודות, משימות, ובסופו של דבר מבצעים אותן.

יעל רון בן משה: השאלה היא שאלה של מדיניות ומה אתם עושים בארבעת השבועות האחרונים ומה תעשו בהמשך.

יעל רון בן משה: זו השאלה.

יעל רון בן משה: חלק מדבריך אני מקבלת; חלק אני לא מקבלת, כפי שאמרתי ממקום מושבי.

יעל רון בן משה: אני חושבת שאם היה מדובר באירוע לאומני של ירי בלב מדינות ישראל – בהחלט יש שיטות שגם המשטרה מכירה לעצור את זה מהר מאוד.

יעל רון בן משה: יכול להיות שהפרזתי כשאמרתי שעה, אבל שש-שבע שעות, ואנשים היו נמצאים במעצר.

יעל רון בן משה: יכול להיות שיותר אנשים ממה שבסופו של דבר צריך – נכון, במסגרת חוק שב"כ אפשר לעשות יותר דברים, ויכול להיות שצריך לעשות תיקוני חקיקה; הינה, אנחנו בבית הזה.

יעל רון בן משה: אני מברכת את השר, שהיה היום בביקור בעכו, נפגש עם ראש עיריית עכו שמעון לנקרי, המנהל שלי עד לפני כמה חודשים, פגש שם גם את כוח השיטור המצוין – – –

יואב סגלוביץ': איזה כיף בנורבגי, אני פה והוא שם.

דוד ביטן: היא לא נבחרה בנורבגי.

יעל רון בן משה: לא, עליו הוא אומר.

יואב סגלוביץ': אני מדבר על השר בר לב.

יעל רון בן משה: נכון.

יעל רון בן משה: אבל עיריית עכו היא בהחלט דוגמה לכוח שיטור מקומי מצוין.

יעל רון בן משה: זה לא עניין של איזה מדיניות ותקצוב גדול.

יעל רון בן משה: צריך מחר בבוקר להחליט שעוזרים לראש העירייה.

יעל רון בן משה: יש שם כוח מצוין.

יעל רון בן משה: זה לא עוד גיוס עכשיו של אנשים והכשרה שלהם, הם כבר שם.

יעל רון בן משה: צריך לתמוך ברשויות המקומיות שכבר נמצאות במקום הזה.

יעל רון בן משה: לגבי המשאבים הנוספים של המשטרה, אנחנו נראה את זה כמובן במסגרת דיוני התקציב.

יעל רון בן משה: אני יכולה להגיד כתושבת הגליל שנמצאת בקשר גם עם מרי, מפקד תחנת נהריה, ויניב, מפקד תחנת כפר יאסיף, שהרבה מאוד שוטרים עוסקים במשימות שכנראה חשובות למישהו – לי לא ברור.

יעל רון בן משה: אני הרבה פעמים מזכירה את הדוגמה שעומד שוטר באופן קבוע בסיבוב בכביש ליד עין יעקב, כביש שאין בו אף פעם תאונות, ובאופן קבוע עוצר את אימא שלי וחברות שלה שחוזרות מהשוק.

יעל רון בן משה: אני לא יודעת למה אי-אפשר לעשות שימוש אחר במשאב הזה.

יעל רון בן משה: בסוף האזרחים כולם – – –

דוד ביטן: לא ניכנס לפרטי-פרטים.

יעל רון בן משה: בסדר, אבל הוא מתייחס לעניין.

יעל רון בן משה: אבל זה לא הכול עכשיו עניין של משאבים ותקציב.

יעל רון בן משה: אני מבינה שצריך עוד, אבל יכול להיות שזה גם עניין של מדיניות.

יעל רון בן משה: אנחנו רוצים להילחם בפרוטקשן, זו התופעה שמטרידה היום את אזרחי הגליל – –

דוד ביטן: תודה, יעל.

דוד ביטן: תודה.

יעל רון בן משה: – – ואני מבקשת את התגייסותך לדבר.

יעל רון בן משה: אנחנו נתגייס לזה.

יעל רון בן משה: תודה.

דוד ביטן: מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: מכובדי סגן השר, לי אין ספק שיש לך כוונות, וגם לשר החדש, ורצון לעשות.

יעקב מרגי: אתה יודע מה?

יעקב מרגי: בשנים האחרונות לא שמעתי קריאת געוואלד מהמשטרה מול האוצר.

יעקב מרגי: אני פה בבית הזה וערני בדיונים, ולא שמעתי געוואלד.

יעקב מרגי: כשהתפוצצו והתרוממו – סליחה על הביטוי הבוטה – אנשים באוויר בתל אביב, באזור המרכז, המשטרה ידעה לעשות את זה טוב מאוד עם הכוחות שיש לה.

יעקב מרגי: בנגב ובגליל זה לא כל כך בוער, כנראה.

יעקב מרגי: תרשה לי, זו הרגשה שלי.

יעקב מרגי: אני חי בנגב.

יעקב מרגי: אין לי תחושת ביטחון.

יעקב מרגי: הינה, אני אומר לך: אין לי תחושת ביטחון, לא לי, לא לאזרחים.

יעקב מרגי: אי-אפשר להסתובב.

יעקב מרגי: אתה יכול כל שנייה לספוג התגרות או נהיגה פרועה וגם פשיעה.

יעקב מרגי: אצלי ביישוב כבר כמעט כל ערב, זה עניין של מה בכך.

יעקב מרגי: אתה יודע מה?

יעקב מרגי: זה לא ב-05:00 או 03:00 או 02:00, זה גם בשעות הפעילות.

יעקב מרגי: הם לא פוחדים מכלום.

יעקב מרגי: והשאלה הנשאלת: האם זה באמת על סדר-יומה של המשטרה?

יעקב מרגי: ואני אומר לך, התחושה שלי – אני בדרך כלל מגבה את המשטרה ומכבד אותה.

יעקב מרגי: כח"כ חדש מהנגב הבאתי בזמנו, בשנים 2003 עד 2005 ככה, לא יודע את השנים, כשהיה קראדי ממ"ז, משה קראדי, מפקד המחוז בדרום – הרבצתי פה שאילתות.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: כי הייתה תופעה שלוקחים בן אדם מתוך הרכב, מוציאים אותו, גם נותנים לו סטירה וגם לוקחים לו את הרכב.

יעקב מרגי: שיא החוצפה.

יעקב מרגי: והרבצנו פה שאילתות.

יעקב מרגי: ירד השר לביטחון פנים דאז צחי הנגבי, ירד לשלושה ימים, ליווה את המחוז, ולאחר מכן ראינו פלוגות ייעודיות – שכחתי איך קוראים להן – שהתמודדו עם הפשיעה הזו של גנבת כלי הרכב.

יעקב מרגי: הרי יושב בחור צעיר שלא עושה כמעט כלום בחיים שלו חוץ מפשיעה, נוסע בכבישי הארץ ברכבים יוקרתיים, ציוד בסכומי עתק.

יעקב מרגי: אני, אם הייתי רק בונה עוד יחידת דיור, היו באים: הצהרת הון, תגיד לי מאיפה.

יעקב מרגי: מה, אף אחד לא יודע את זה?

יעקב מרגי: כשרצו לפגוע כלכלית בארגוני הפשיעה, פגעו.

יעקב מרגי: ודוגמה אחרונה – כשבא אליי בעל מסעדה ומספר לי שאחד מהכנופיה הגדולה שבמגזר הערבי יצא מהכלא, ובאו כל ראשי הכנופיה למסעדה אצלו, סגרו לו את המסעדה, סגרו את הרחוב מאבטחים של ארגון הפשיעה – כשהמשטרה יודעת, לאור יום.

יעקב מרגי: אם יש שיתופי פעולה עם הארגונים האלה – ואתה יודע מה?

יעקב מרגי: אני לא רוצה להגיד לך שאני לא מאמין למה שאמרו חבריי ברשימה המשותפת, שהמשטרה לא משתפת איתם פעולה, כי הם שכירי חרב, כי הם משת"פים שלהם.

יעקב מרגי: מי שישן עם כלבים – הפתגם הזה אומר – שלא יתלונן שהוא קם עם פרעושים.

יעקב מרגי: צריך לעשות, ויפה שעה אחת קודם.

יעקב מרגי: יש תחושה של חוסר משילות וחוסר אונים בנגב ובגליל, והיא כבר פוגעת בחוסן הלאומי של מדינת ישראל.

יואב סגלוביץ': אני אגיד פה כמה דברים.

יואב סגלוביץ': קודם כול, אני לא מתווכח עם העובדות.

יואב סגלוביץ': העובדות הן שיש בעיה, והמשימה היא לעשות את השינוי.

יואב סגלוביץ': ואני גם לא רוצה, בטח לא בבית הזה, לספר סיפורים של כן נכון, לא נכון.

יואב סגלוביץ': זה לא יעזור בכלום.

יואב סגלוביץ': אלה סיפורים שאנחנו רואים אותם, שומעים אותם, ולכולנו יש חברים שגם חווים חוויות.

יואב סגלוביץ': אבל המבחן הגדול ביותר הוא מבחן הביצוע ומבחן הזמן.

יואב סגלוביץ': מדוע מבחן הזמן?

יואב סגלוביץ': כי זה באמת לא מעניין אף אחד, בטח לא בציבור, שאני יודע – – –

יעקב מרגי: היה – – –

יואב סגלוביץ': הם רוצים תוצאות עכשיו.

יואב סגלוביץ': אני אומר לכם, כאנשים שמכירים את המערכות – פה אני כן יכול להגיד: דברים לא יהיו עכשיו, הם גם לא יהיו בעוד שנתיים וגם לא בעוד חצי שנה.

יואב סגלוביץ': יהיו שינויים.

יואב סגלוביץ': השינויים העמוקים שקשורים לפירוק התשתיות הכלכליות של ארגוני הפשיעה לוקחים יותר זמן.

יואב סגלוביץ': יש הבדל גם ברמות השונות של העבריינים שמתעסקים בזה, אבל כן צריך להגיע לפירוק התשתיות הכלכליות של ארגוני הפשיעה.

יואב סגלוביץ': וצריך לזכור תמיד – וזה הלקח שלי, לפחות הרבה מאוד שנים אחורה, ואני מקווה שנים קדימה – אף פעם לא להוריד את הרגל מהגז.

יואב סגלוביץ': אתה מוריד את הרגל מהגז – אתה לא יודע לאיפה אתה מגיע עם הגלים האלה, כי תמיד יש משהו יותר חשוב.

יואב סגלוביץ': ואני חוזר, ופה אני מתחבר למה שאמרת בסופם של דבריך, ופה אנחנו מסכימים – שהחוזה המרכזי שבין המדינה לבין אזרחיה זה קודם כול לתת להם ביטחון אישי.

יואב סגלוביץ': מרגע שמופר החוזה הזה, וזה לא משנה כרגע למה וכמה ואיך זה קרה, כל המערכות – וכן, אנחנו נמצאים במצב חירום שידרוש צעדי חירום, אני לא מתבייש לומר את זה.

יואב סגלוביץ': חלק מצעדי החירום יהיו צעדים אגרסיביים מאוד, ואולי, בראיית חלק מהמסתכלים, קצת דרקוניים, ואולי הם יהיו רק לתקופה של שנה או שנתיים.

יואב סגלוביץ': כמובן, הכול יעבור דרך הבית הזה, אבל כן נצטרך לגייס את כולם, להבין שאנחנו נמצאים במקום אחר, בזמן אחר.

יואב סגלוביץ': צריכים לחבר את כל הארגונים שעוסקים בתחום הזה.

יואב סגלוביץ': אני אומר לכם מקצועית, ברור לי שאפשר לנצח.

יעקב מרגי: – – – לשים את זה על השולחן, במרכז החדר, ולטפל בזה.

יואב סגלוביץ': בגלל זה, במובנים מסוימים חבל שההצעה לסדר-היום לא הייתה בשעה מוקדמת יותר, במובן הזה שיותר ח"כים יהיו שותפים לעניין הזה.

יואב סגלוביץ': כי מה שהתפתח פה זה סוג של שיח.

יואב סגלוביץ': כי בסוף אנחנו – – –

אורית סטרוק: אדוני סגן השר, הדברים – – – הם משותפים, אז בוא נעביר את זה לוועדה בכנסת.

יעקב מרגי: אנחנו נעביר.

יעקב מרגי: ודאי.

יואב סגלוביץ': להפך, גם הצעתי שוועדת הפנים – יש לה את היכולת לעשות את זה בדלתיים סגורות.

יואב סגלוביץ': הייתי בזמנו בזה; לא הכול סגור, אבל קטעים ספציפיים.

יואב סגלוביץ': רק דבר אחד אני רוצה להגיד לסיכום – שאני, מתוקף תפקידי היום, זמין לכל דבר, לכל רעיון, לכל דבר שיצוץ ותראו שאנחנו מפספסים בכיוונים, בלי כל קשר כרגע לכל הדברים האחרים.

יואב סגלוביץ': אני זכיתי להיות בתפקיד במשרד הזה שהיתרון הגדול שלו שאתה חוזר להיות, במירכאות או לא במירכאות, עובד מדינה במהותך.

יואב סגלוביץ': כלומר, אין פה פוליטיקה.

יואב סגלוביץ': אין הבדל – כולם סובלים מאותו דבר, ואני רואה את התפקיד שלי ככזה.

יואב סגלוביץ': אז קודם כול, אני מודה לכם על ההצעות האלה, וגם על אורך הרוח שלכם.

יעקב מרגי: אני מודה לך על הכנות.

יואב סגלוביץ': את התוצאות אנחנו נצטרך להביא.

יואב סגלוביץ': סיפורים זה קל, אבל לעשות זה יותר קשה.

יואב סגלוביץ': תודה.

דוד ביטן: תודה רבה.

אופיר סופר: תודה רבה.

רות וסרמן לנדה: כבוד היושב-ראש – – –

אופיר סופר: רק שנייה.

אופיר סופר: אין הצבעה על העניין הזה?

יעקב מרגי: צריך להצביע.

דוד ביטן: היא רוצה להגיד עמדה נוספת.

דוד ביטן: אני לא יודע, צריך להצביע?

רות וסרמן לנדה: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני עוסקת בעניין של פשיעה ברחוב הערבי לא מעט שנים.

רות וסרמן לנדה: בפרעות האחרונות – – –

יעקב מרגי: – – –

דוד ביטן: זה לפי התקנון.

יעקב מרגי: סליחה.

רות וסרמן לנדה: הכול טוב.

יעקב מרגי: בבקשה.

רות וסרמן לנדה: תודה רבה, חבר הכנסת מרגי.

דוד ביטן: זה לפי התקנון.

דוד ביטן: אני משפר קצת.

יעקב מרגי: אני מפרגן לך – – –

דוד ביטן: אני עושה מהתקנון פלסטלינה.

יעקב מרגי: יש לך רוחב לב כזה גדול.

יעקב מרגי: פרגנתי לך.

רות וסרמן לנדה: אנחנו חברים, הכול בסדר.

דוד ביטן: הוא יושב פה, מוכן לענות, אז אין בעיה.

דוד ביטן: אם הוא לא היה מוכן לענות, זה משהו אחר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

דוד ביטן: בבקשה – – –

רות וסרמן לנדה: תודה רבה, גם לחבר הכנסת מרגי.

רות וסרמן לנדה: כנסת נכבדה, אני עוסקת בעניין של אלימות ופשיעה ברחוב הערבי זה כמה שנים.

רות וסרמן לנדה: אני רוצה לשתף אתכם במשהו שממש השאיר חותם מאוד מאוד עמוק על התודעה שלי דווקא באירועים האחרונים, במאי.

רות וסרמן לנדה: החברה הערבית הכריזה על יום זעם, סוג של מחאה על מה שקורה.

רות וסרמן לנדה: היו עדיין לא מעט אנשים בחברה הערבית שרצו ללכת לעבודה, חלקם עובדים חיוניים וחלקם אחרים שהחליטו שהם רוצים עדיין ללכת, בניגוד להחלטה הכוללת של הקהילה.

רות וסרמן לנדה: ראשי ערים אמיצים במיוחד – וזה באמת דרש אומץ מאוד מאוד גדול מצידם – עמדו בכניסה ליישובים שלהם וחילקו קפה, ובמילים אחרות, נתנו את ברכתם לזה שאותם אנשים יצאו.

רות וסרמן לנדה: כמה מטרים לאחר המקום שבו הם עמדו, בכניסה לכפר, עמדו אנשים אחרים לגמרי ואיימו עליהם שאם הם יצאו, הם או המשפחות שלהם ייפגעו.

רות וסרמן לנדה: ואנחנו מכירים את זה – אני בטוחה שכבוד סגן השר, אנשים אחרים בחברה הערבית וכו' – פחות או יותר ככה מתנהלים הדברים בחברה הערבית, לא מהיום, לא מאתמול, כבר זמן רב.

רות וסרמן לנדה: אני גרתי בלוד עשר שנים; מי ששולט ברחוב – גם בפרעות האחרונות וגם באופן כללי ביום-יום, ברשויות המקומיות במידה רבה, למרות שחלק מהם מאוד מאוד מאוד מתעקשים להתנגד לתופעה – הם ארגוני הפשע.

רות וסרמן לנדה: ופה נשאלת השאלה על רמת תחושת הביטחון, הן של האזרחים הערבים שלא מעורבים באותה פשיעה וכמובן של אותם אזרחים יהודים או תושבים יהודים שהפשיעה זולגת אליהם, כמו למשל אותם אנשים שפורעים בהם או ברכוש שלהם.

רות וסרמן לנדה: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: אתם מציעים – לאיזה ועדה להעביר את זה?

אופיר סופר: ועדת הפנים.

דוד ביטן: לא בט"פ?

יואב סגלוביץ': ביטחון הפנים.

דוד ביטן: ביטחון פנים עדיף, לא?

קריאות: – – –

רות וסרמן לנדה: ביטחון פנים, כשתוקם.

דוד ביטן: אז אני מציע להעביר לוועדת הכנסת – תקשיבו – ואם תוקם בט"פ, אז הם יעבירו אליה.

אורית סטרוק: לא לא לא, אם יקימו בט"פ – יהיה בט"פ.

קריאות: – – –

דוד ביטן: יש ועדה, חבל.

דוד ביטן: אתם סתם מתעקשים.

דוד ביטן: אני לא מבין את זה.

דוד ביטן: תוקם ועדה לביטחון פנים, נכון?

דוד ביטן: לא עדיף לכם?

דוד ביטן: אני לא מבין את זה.

קריאות: – – –

דוד ביטן: הולכים להקים ועדה לביטחון פנים.

דוד ביטן: זה נראה לי הכי מתאים, יותר מאשר ועדת הפנים.

אורית סטרוק: אתה לא סומך על אלחרומי שיטפל בזה?

יעקב מרגי: אתה תעשה ועדת פנים.

יעקב מרגי: ברגע שאתה קורא להעביר את זה – – –

דוד ביטן: הם לא יעבירו כלום.

יעקב מרגי: אתה לא יכול להצביע על ועדה שלא תקום.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: אני יכול להעביר לוועדת הכנסת.

אופיר סופר: לא – – –

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: ועדת הפנים.

דוד ביטן: למה לא? אני כן יכול, ואז ימתינו קצת.

דוד ביטן: כשתוקם הוועדה, יעבירו אליה.

דוד ביטן: מה אתם רוצים?

דוד ביטן: אני לא מבין.

אורית סטרוק: ביטן, אתה לא סומך על אלחרומי שהוא יטפל בזה יפה?

דוד ביטן: מה זה?

אורית סטרוק: אתה לא סומך על אלחרומי שהוא יטפל בזה יפה?

יעקב מרגי: ועדת הפנים.

דוד ביטן: מה זה משנה?

דוד ביטן: אני לא עושה מזה עדתי.

דוד ביטן: לדעתי יש ועדה ייחודית לעניין, אז שתטפל בזה.

דוד ביטן: אבל אין בעיה, מה שתרצו.

דוד ביטן: מה אתם רוצים?

יעקב מרגי: ועדת הפנים.

יעל רון בן משה: ועדת הפנים.

קריאות: ועדת הפנים.

דוד ביטן: אין בעיה.

דוד ביטן: ועדת הפנים, הצבעה על ועדת הפנים.

אופיר סופר: אני לא במקום.

דוד ביטן: אני אחכה לך.

דוד ביטן: נו, לך.

יואב סגלוביץ': אני חושב שבוועדה לביטחון פנים הכי טוב.

דוד ביטן: לא משנה.

דוד ביטן: הם לא רוצים, מתעקשים.

דוד ביטן: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: חמישה בעד, בתוספת, כמובן – זה שישה בעד.

קריאה: – – –

אופיר סופר: לא.

אופיר סופר: לא הצבעתי.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: הוא לא הצביע.

דוד ביטן: הוא סימן לי ביד שלא.

דוד ביטן: שישה בעד ונגד – אפס.

אופיר סופר: תודה רבה.

דוד ביטן: ההצעה עוברת לדיון בוועדת הפנים.

דוד ביטן: << הלסי >> התנהלות המשטרה בתיקי פגיעה בפעוטות << הלסי >>

דוד ביטן: נעבור להצעה לסדר-היום בנושא: התנהלות המשטרה בתיקי פגיעה בפעוטות, מס' 156.

דוד ביטן: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

דוד ביטן: בבקשה, שלוש דקות.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, חבריי חברי הכנסת, אני עולה לפה היום ואני זועם – אני זועם בשביל ההורים; אני זועם בשביל פעילי המאבק; אני זועם בשביל הקטנטנים של כולנו.

אופיר כץ: עשרות פניות מגיעות אליי ולשותפיי ממטה המאבק בכל יום, פניות מחרידות שקשה להאמין שהן מתרחשות אצלנו – זלזול שאי-אפשר להעלות על הדעת, פגמים ורשלנות בנוגע לביטחון של ילדינו.

אופיר כץ: אני רוצה לשתף אתכם בחלק מהמקרים שהגיעו אליי.

אופיר כץ: גן בראש העין.

אופיר כץ: הוגשה תלונה למשטרה ב-2019.

אופיר כץ: הגן שהגננת הפעילה נסגר על ידי המשטרה ומשרד העבודה והרווחה.

אופיר כץ: הגננת פתחה גן חדש, ולפני כשבועיים הוגשה תלונה ונסגרה מחוסר ראיות.

אופיר כץ: לאחר מכן פורסמו סרטוני ההתעללות, ורק אז התחילה המשטרה בחקירה.

אופיר כץ: בפרסומים נטען שהמשטרה סגרה את התיק בלי לאסוף את המצלמות מהגן או ראיות נוספות.

אופיר כץ: איך אפשר לסגור תיק זה בגן בלי לצפות במצלמות?

אופיר כץ: גן באשקלון.

אופיר כץ: פעוטה חזרה הביתה עם שטף דם על פניה.

אופיר כץ: במשטרה סגרו את התיק בתוך 24 שעות.

אופיר כץ: אחרי שלחץ הופעל, המשטרה הואילה בטובה להגיע לגן וגילו שהמצלמות מקולקלות.

אופיר כץ: חודש וחצי אחרי, והחקירה עדיין לא הסתיימה.

אופיר כץ: גן בחיפה.

אופיר כץ: סרטונים שפורסמו מראים באופן חד-משמעי התעללות של גננת בילדה.

אופיר כץ: היא מסרבת לתת לה לאכול ומושכת אותה.

אופיר כץ: התלונה הוגשה ב-13 בנובמבר 2020, לפני שמונה חודשים.

אופיר כץ: עד כה החקירה טרם הסתיימה.

אופיר כץ: גן בשדרות.

אופיר כץ: אני מניח שכולכם ראיתם את תמונתו של הפעוט שקשור באמצעות שמיכה בצורה אכזרית בכל חלקי גופו.

אופיר כץ: המשטרה, על פי פרסומים, מתכננת לסגור את התיק בשל טענה שאי-אפשר להוכיח שזאת אינה שיטת טיפול קווקזית.

אופיר כץ: והינה מקרה שהגיע אליי לפני יומיים.

אופיר כץ: בגן של ויצו בתל אביב הוגשה תלונה לפני שלושה שבועות על ידי אימא מהגן שבנה טוען שעובד הניקיון נגע בו במהלך השעות בגן.

אופיר כץ: רק לפני שלושה ימים המשטרה הלכה לקחת את המצלמות, והעובד נשאר לעבוד בגן כשבוע לאחר הגשת התלונה.

אופיר כץ: הוא לא נעצר עד היום.

אופיר כץ: כשביררנו עם המשטרה, טענו כך: לקחנו את הילד לחוקרת ילדים סמוך להגשת התלונה אך לא היה ניתן ללמוד מהחקירה מתי האירוע התרחש, ולכן לקח זמן עד לקיחת המצלמות, כי לא ידענו איפה לחפש.

אופיר כץ: אתם מבינים?

אופיר כץ: לא ידעו איפה לחפש, אז לא ניקח.

אופיר כץ: נתחיל מזה.

אופיר כץ: הילד נחקר לפני יומיים בפעם הראשונה ולא סמוך להגשת התלונה, אלא אחרי שהוציאו את המצלמות.

אופיר כץ: כן, היה לו קשה לדבר, לכן המשטרה ויתרה אחרי שאלה אחת בלבד.

אורלי לוי אבקסיס: בדרך כלל ילדים לא מדברים בחקירה הראשונה.

אופיר כץ: בגלל זה.

אופיר כץ: הוא לא ענה אז הם ויתרו.

אורלי לוי אבקסיס: ולא עשו חקירה משלימה.

אופיר כץ: שום דבר.

אופיר כץ: זה מרתיח, כן, ומזעזע.

אופיר כץ: איך לעזאזל לוקח למשטרה שלושה שבועות להוציא מצלמות מהגן?

אופיר כץ: איך משאירים אדם שיש נגדו תלונה כזאת להמשיך לעבוד ליד ילדים?

אופיר כץ: איפה האחריות שלכם?

אופיר כץ: אם היה לי עוד זמן הייתי יכול לעמוד פה ולתת עוד דוגמאות, דוגמאות רבות, לצערי הרב.

אופיר כץ: נושא ההתעללות בפעוטות הוא לצערי נושא שמקילים בו ראש במשטרה.

אופיר כץ: אין יחס ראוי, אין רצינות.

אופיר כץ: ההורים שצופים בנו עכשיו, והם צופים בנו, חוו את זה על בשרם, את הייאוש ואת התסכול.

אופיר כץ: אני מבקש ממך, אדוני סגן השר שנמצא פה, ואתה מבין דבר אחד או שניים בהתנהלות המשטרה, גם בחקירות, אני מקווה שבאמת תעשה ותיתן שינוי בעניין הזה.

אופיר כץ: זה לא משחק.

אופיר כץ: צריך פה פעולה נכונה ומהירה של המשטרה, שיכולה למנוע פעולה כזאת, למנוע נזק לחיים שלמים.

אופיר כץ: אני מבקש להעביר את הדיון לוועדת הפנים.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: יש למישהו דעה נוספת?

דוד ביטן: אין.

דוד ביטן: בבקשה, כבוד סגן השר.

אורלי לוי אבקסיס: דעה נוספת זה לאחר תשובת השר.

דוד ביטן: אבל אם יש מישהו, שיירשם.

דוד ביטן: באמת איך אין לך מה לדבר פה?

אורלי לוי אבקסיס: אז כן.

אופיר כץ: בגלל זה היא הצביעה.

דוד ביטן: בסדר, ניתן לה.

אופיר כץ: אין על היושב-ראש הלארג'.

דוד ביטן: אתה רואה.

דוד ביטן: אתה נותן לה לעלות לדבר, זה שעתיים.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, אני חושב שזה טוב שיש הצעות לסדר-היום כאלה בכנסת, כי זה מעלה דברים למודעות.

יואב סגלוביץ': מעבר לדברים הכלליים, אני אנסה לתת תשובה.

יואב סגלוביץ': ראיתי את הבקשה להצעה לסדר-היום, ואני אנסה לתת את התשובות בכל אחד מהמקרים שהעלית כאן.

יואב סגלוביץ': נתחיל בזה.

דוד ביטן: פריג', אני אשים אותך משגיח כשרות בפסח הבא.

דוד ביטן: תאמין לי, אתה – – –

עיסאווי פריג': אני הולך לקבל שיעור בכשרות, מה מותר ומה אסור.

דוד ביטן: יאללה, קבל לפני שאתה עונה.

דוד ביטן: אתה עונה להם, אתה לא מבין בזה.

דוד ביטן: לא ראיתי דבר כזה.

עיסאווי פריג': מה מותר ומה אסור.

דוד ביטן: לא ראיתי דבר כזה.

דוד ביטן: שולחים אותו שיענה לכם.

דוד ביטן: אתה מבין?

אורלי לוי אבקסיס: היית צריך לקבל את השיעור קודם, עיסאווי.

דוד ביטן: לא נורא, לא נורא, סולחים לו.

יואב סגלוביץ': אני אנסה לתת תשובה עמוקה ופרטנית ככל שאני יכול על הדברים שעלו, ואז אני אגיד כמה דברים כלליים.

יואב סגלוביץ': קודם כול, ביחס לתלונה שהייתה בראש העין בשנת 2019 בעניין התעללות בפעוטות בגן ילדים בעיר, התנהלה שם חקירה.

יואב סגלוביץ': בסיומה התיק הועבר לפרקליטות מחוז מרכז לבחינת הראיות בתיק ולקבלת החלטה בעניינו.

יואב סגלוביץ': ב-22 במרץ 2021 הוגש כתב אישום.

יואב סגלוביץ': ב-30 ביוני הוגשה תלונה נוספת על חשד להתעללות בגן הילדים טירת הילדים שבעיר.

יואב סגלוביץ': צריך להדגיש ששתי התלונות עוסקות בגנים שנוהלו על ידי אותה אישה.

יואב סגלוביץ': בתלונה מ-2019 לא עלה כל חשד כנגדה, ולכן היא אפילו לא נחקרה בגין תלונה זו, ובדין לא נחקרה בתלונה זו של 2019, כך שלדעתי, אופיר כץ, אני חושב שיש פה איזה בלבול – – –

אורלי לוי אבקסיס: הייתה תלונה והיא אפילו לא נחקרה?

יואב סגלוביץ': הייתה תלונה אחת, ושם היא לא הייתה חשודה.

יואב סגלוביץ': לאחר מכן, במקום אחר, היא הייתה חשודה.

יואב סגלוביץ': זה נכון שהם נוהלו על ידה, אבל במקרה אחד היא הייתה מעורבת ובמקרה אחר לא.

יואב סגלוביץ': מאחר שהיה משהו קונקרטי, רציתי לתת איזו תשובה קונקרטית ככל שאני יכול.

יואב סגלוביץ': זה לגבי העניין של ראש העין.

יואב סגלוביץ': לגבי התלונה שעלתה לגבי אשקלון – – –

אופיר כץ: סליחה, סגן השר, סגרו את התיק בלי לראות את המצלמות?

יואב סגלוביץ': תראו, אני היום בתפקיד אחר.

אופיר כץ: לא, ראיתי שהכינו לך תשובה.

יואב סגלוביץ': לא.

יואב סגלוביץ': לא רק שהכינו לי את התשובה – תשמעו, אני חושב שאתם קצת מכירים אותי.

יואב סגלוביץ': אחרי שאני מקבל תשובה אני בודק אותה.

יואב סגלוביץ': אני מבקש לבדוק עוד כמה דברים ועוד כמה דברים, ובסופו של דבר אני אבוא עם התשובה הכי רצינית שאני מסוגל בתפקיד שבו אני נמצא לתת את התשובה לכנסת.

יואב סגלוביץ': זאת התשובה אחרי הבדיקה, לא ברמת הפרטנות אם בדקו את המצלמה מימין ומשמאל.

אופיר כץ: לא, אבל זה עניין מהותי.

אופיר כץ: זאת בדיוק ההצעה לסדר-היום.

יואב סגלוביץ': בסדר, אבל אני לא עושה ערר על התיק.

יואב סגלוביץ': אני נמצא בפוזיציה אחרת, אני לא בודק תיקי חקירה.

דוד ביטן: זה בתוך החקירה.

יואב סגלוביץ': אבל כן אני יכול להגיד לך שאת הדברים האלה גם אני שאלתי, באופן פרטני, את השאלות האלה.

אופיר כץ: על זה אתה צריך להתעקש, אם סגרו לפני שראו את המצלמות.

אופיר כץ: את זה אני מבקש ממך – לא עכשיו, לא עכשיו.

יואב סגלוביץ': עוד פעם, אני חושב שזה יהיה נכון – – –

דוד ביטן: אופיר, תעזוב את זה.

יואב סגלוביץ': אני אומר, עזבו.

יואב סגלוביץ': תראו, בסוף אני לא נכנס לראיות עצמן, וגם טוב שכך.

יואב סגלוביץ': תאר לך שהייתי נכנס לתיקי הראיות היום, כשאני פוליטיקאי.

יואב סגלוביץ': אלוהים ישמור.

אופיר כץ: זה לא להיכנס לראיות, זה לא להתערב בחקירה.

אופיר כץ: זה הכי משמעותי מכל מה שיש פה.

יואב סגלוביץ': אופיר, בשביל ההוגנות אני רק אומר דבר אחד – הרי אין ויכוח בינינו.

דוד ביטן: סגן השר, אל תענה.

דוד ביטן: לא צריך לענות.

יואב סגלוביץ': היושב-ראש אמר – אני מבצע.

דוד ביטן: אורלי, יש לך מה להגיד?

אורלי לוי אבקסיס: אבל הוא ממשיך לענות.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: הוא שואל שאלות ספציפיות מדי, הוא רומז לו, וזה לא עוזר.

דוד ביטן: אתה רוצה?

דוד ביטן: אם לא, אני סוגר את העניין.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה, אבל הוא לא סיים לדבר.

דוד ביטן: הוא לא יכול לענות לך ואתה מתעקש.

אופיר כץ: הוא יכול לענות אם בדקו את המצלמות או לא.

דוד ביטן: הוא אומר לך שהוא לא יכול.

דוד ביטן: אין תשובה לזה.

דוד ביטן: הוא לא יכול לענות, מה אתה רוצה?

אופיר כץ: אז למה אני עושה הצעה לסדר-היום?

דוד ביטן: זאת לא שאילתה, זאת הצעה לסדר-היום.

יואב סגלוביץ': ברשותך, היושב-ראש, אני אגיד שתי מילים.

יואב סגלוביץ': תראו, הרי הסיפור היה, ולכן בדקתי אותו.

יואב סגלוביץ': אני צריך לבדוק כל דבר שמגיע, בסדר?

יואב סגלוביץ': לכן חשבתי שאולי יש אירוע שבו הזניחו את הטיפול בפעם הראשונה ואז מישהי שעשתה עוולה בפעם הראשונה, תפסו אותה בפעם השנייה.

יואב סגלוביץ': זה היה הראש שלי, ולא מה עשו בתיק החקירה.

יואב סגלוביץ': אם תספר לי שלא, עברתי הלאה.

דוד ביטן: יואב, אני מציע שתברר את הסוגיה של המצלמה ותגיד לו את זה באופן פרטי.

דוד ביטן: זה הכי טוב.

יואב סגלוביץ': אין בעיה, בסדר.

יואב סגלוביץ': לגבי האירוע באשקלון – – –

דוד ביטן: מה, יש עוד אירוע?

אורלי לוי אבקסיס: אמרתי לך.

דוד ביטן: שבי, שבי, בסדר.

דוד ביטן: מה, הבאת לפה מאה אירועים?

אופיר כץ: ההורים פונים אליי, דוד.

יואב סגלוביץ': אני אתן תשובה ככל שאני יכול.

דוד ביטן: שאילתה אתה צריך, לא הצעה לסדר-היום.

יואב סגלוביץ': באשר לסיפור של אשקלון, האם אכן הגישה תלונה באמצעות אתר המשטרה, בגין אותו שטף דם שדיברת עליו והנפיחות – לא התעורר חשד לעבירה פלילית ולא נפתחה חקירת משטרה.

יואב סגלוביץ': בעקבות פניית האם למשטרה פעם נוספת נגבו בין היתר עדויות מהמעורבים ונבדקו מצלמות בגן.

יואב סגלוביץ': הפעולות האמורות בוצעו ימים בודדים לאחר התלונה המקורית שהוגשה על ידי האם באתר המשטרה.

יואב סגלוביץ': בהקשר זה יצוין כי בדיקת חוקר מומחה העלתה שהמצלמות היו תקולות מזה זמן, עוד קודם לאירוע נשוא התלונה.

יואב סגלוביץ': גם עשו בדיקה נוספת לבדוק אם לא נמחקו חומרים מהמצלמות על ידי מי מהמעורבים באירוע.

יואב סגלוביץ': גם זה נבדק.

יואב סגלוביץ': מחומר הראיות שהתגבש עולה שהפעוטה נפלה מכיסא.

יואב סגלוביץ': אני לא איכנס לכל זה.

יואב סגלוביץ': האירוע נבדק, ובסיום החקירה הועבר תיק החקירה למחוז דרום, והוא הורה על גניזתו בהיעדר אשמה פלילית.

יואב סגלוביץ': על ההחלטה האמורה ניתן להגיש ערר, כמובן.

יואב סגלוביץ': אני מניח שהם יודעים מה צריך לעשות.

יואב סגלוביץ': מה שהעלית לגבי חיפה – החקירה, שנפתחה בעקבות תלונה שהוגשה ביום 13 בנובמבר 2020 נגד גננת שהתעללה בפעוטה שסירבה לאכול, טרם הסתיימה, וזאת למרות שהסרטונים שפורסמו מתעדים באופן ברור את ההתעללות האמורה – זה מה שנטען.

יואב סגלוביץ': מה שנטען לגבי האירוע הזה הוא שבעקבות התלונה של האב של אחת מהפעוטות בגין חשד להתעללות נפתח תיק חקירה, ובוצעו פעולות חקירה רבות.

יואב סגלוביץ': בסיום הועבר תיק החקירה להמשך טיפול של פרקליטות מחוז חוף, ושם התיק נמצא כרגע.

יואב סגלוביץ': לגבי שדרות – העלית עוד משהו, לגבי פרסום של תמונה של פעוט קשור באמצעות שמיכה.

יואב סגלוביץ': גם אני ראיתי את זה באחד השידורים.

יואב סגלוביץ': באשר לנטען בהצעה ביחס לאירוע יצוינו הדברים האלה: התיק הזה נפתח בעקבות פנייה יזומה של המשטרה – אחרי שראו, כמו שאתה ואני ראינו.

יואב סגלוביץ': החשודות באירוע שוחררו.

יואב סגלוביץ': חקירת האירוע עודנה מתנהלת בליווי פרקליטות מחוז דרום.

יואב סגלוביץ': לא נוכל להרחיב בעניין, כי היא עדיין מתנהלת.

יואב סגלוביץ': הטענה שהועלתה, שלפיה תיק החקירה – – –

אופיר כץ: – – – יכול להימנע ממנה לכאורה.

יואב סגלוביץ': לא, תקשיב שנייה.

יואב סגלוביץ': הטענה שלפיה נאמר שהתיק עתיד להיסגר היא טענה שאיננה נכונה.

יואב סגלוביץ': אני רוצה להגיד, אחרי שהשתדלתי לתת ככל שאני מסוגל, באמת, מתוך הבנה של המקום – – –

דוד ביטן: נתת תשובות.

דוד ביטן: זו לא שאילתה, זו הצעה לסדר-היום.

יואב סגלוביץ': אבל מאחר – ופה אני אגיד שבחו של אדם בפניו – מאחר שאני יודע שחבר הכנסת כץ באמת עוסק בזה באופן אינטנסיבי, מצאתי לנכון לחפור קצת יותר, גם בשביל לתת את התשובה על מה שהוא מייצג, וגם להגיד כמה מילים כלליות באותם דברים שביקשת ממני לשים אליהם לב.

יואב סגלוביץ': תראה, האירועים האלה הם אירועים שכן, למרות מה שנאמר, נבחנים בצורה הכי יסודית שרק אפשר, בדרגים הכי משמעותיים, על ידי החוקרים הכי מיומנים.

יואב סגלוביץ': זה לא שמחר או מוחרתיים לא תהיינה תקלות; בהיקפי העבודה, בטוח שתמיד תהיינה תקלות.

יואב סגלוביץ': אבל אם תשאל אותי על רמת הקשב, המודעות, האכפתיות של מי שעוסקים בעניין הזה – היא רמת הקשב הגבוהה ביותר.

יואב סגלוביץ': לא רק בשל האנשים שעוסקים בזה – שזה לא כל חוקרי משטרת ישראל, זה אנשים שבדרך כלל עוברים גם הכשרות מיוחדות – גם בשל העובדה שלכולנו יש ילדים ופעוטות.

יואב סגלוביץ': זה דבר שלכולנו יש.

יואב סגלוביץ': אין חשוב מהם.

יואב סגלוביץ': אני יכול להבטיח לך דבר אחד, לאור הדברים שאמרת לי: גם אני, באופן אישי, זה דבר שאני אשים עליו עין; ככל שאני יכול בתפקידי, גם אני אשים עין.

יואב סגלוביץ': אנחנו נהיה קשובים גם למה שקורה פה, גם לפניות שלכם.

יואב סגלוביץ': אני חושב שכל פנייה שלכם נותנת עוד נדבך, עוד חשיבות, להאיר סוגיות, שגם אם הן מטופלות – ולדעתי, במקרה הזה הן טופלו כמו שצריך – עדיין נכון שיהיו תחת זרקור כל הזמן.

יואב סגלוביץ': אני מודה לך על הפנייה, ואני מקווה שבמידה מסוימת נתתי גם את התשובה.

דוד ביטן: בבקשה.

אופיר כץ: דוד, גם אני רוצה.

אופיר כץ: חצי דקה.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: אתה התערבת באמצע, שכחת?

אופיר כץ: חצי דקה.

דוד ביטן: תכף נשמע את אורלי.

דוד ביטן: אורלי, דקה, לא נאום.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני סגן השר, הקושי הגדול ביותר כאשר מדובר בילדים ובחקירת ילדים זה באמת שמי שצריך לעשות את החקירה הם עובדים סוציאליים שעוברים הכשרה, וזה לא הליך פשוט.

אורלי לוי אבקסיס: הרבה מהם גם פורשים באמצע בגלל המראות הקשים וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: רוב הילדים לא מדברים בחקירה הראשונית.

אורלי לוי אבקסיס: כמי שניהלה מאבק על להגדיל את מספר חוקרי הילדים – צריך לעשות תיעדוף.

אורלי לוי אבקסיס: ולא ייתכן שהילדים האלה, שנמצאים בין היתר בחסדם של אותם אנשים שמטפלים בהם, כי המדינה לא הצליחה להשכיל – ועד היום, גם כשאנחנו רואים את חוק ההסדרים: אפס עד שלוש לא עבר, כפי שהצהרתם, שהם יעברו למשרד החינוך באופן שיבטיח לא רק את הפדגוגיה אלא גם את הפיקוח, גם את ההכשרה של המטפלים.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא קורה.

אורלי לוי אבקסיס: בינתיים, מה שקורה הוא שילדים באמת עוברים התעללות בחלק מהמקומות.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, כל הגננות הופכות להיות במין מקום של חשוד מיידי או חשודים, והעבריינים או העברייניות שנמצאים בגנים האלה – אנחנו לא שמים עליהם את היד, ואנחנו לא שמים עליהם בגלל שיש לנו מחסור בפיקוח, בגלל שיש לנו מחסור בחוקרי ילדים, בגלל שכל התהליך עצמו בנוי בצורה כזאת שהעדות של חוקר הילדים היא לא מספקת.

אורלי לוי אבקסיס: הוא בא בעצם ואומר את העדות של הילד.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת באה ומציעה גם להגדיל את מספר חוקרי הילדים, כך שאפשר יהיה לעשות חקירה שנייה כדי למצות את החקירה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בינתיים, מה שקורה הוא שבתווך, כל שיחה של ההורה/המטפל או כל מי שנמצא בסביבה מזהמת חקירה.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שאם אנחנו לא חקרנו את הילד על ידי חוקר ילדים מתאים בזמן קרוב לאירוע, כמעט אין סיכוי להקים פה איזשהו כתב אישום, בגלל שתמיד: זיהמתם את החקירה; האימא דיברה עם הילד על מה שקרה שם – זיהום חקירה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו זוכרים את אותו אירוע פדופילי גדול בירושלים, ששם ילדים דיברו אבל רוב העדות שלהם נפסלה, כי אמרו שבגלל שדיברו איתם – אם בשכונה, אם בבית, אם האימא רצתה להביא את הילד לחוקר ילדים, אז היא נתנה לו ממתק בדרך – זה זיהום חקירה.

אורלי לוי אבקסיס: וכשיש כל כך הרבה זיהומי חקירה, העבריינים חופשיים לפגוע בילדים נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת ממך באמת, אדוני סגן השר, אני רואה שאתה בן אדם רציני: תיקח את הנושא לידיים, כדי שהדבר הזה לא יחזור לנו כל פעם בסדרה אחרת או באירועים אחרים, וילדים נפגעים.

אורלי לוי אבקסיס: גם העניין של העדות, שאנחנו לא צריכים עוד תוספת ראייתית, או באמת הנושא של זיהום החקירה.

אורלי לוי אבקסיס: בוא נתחיל להגדיר מהו זיהום חקירה.

אורלי לוי אבקסיס: לא כל שיחה עם הילד הופכת לזיהום חקירה ולכן העדות של הילד פסולה.

אורלי לוי אבקסיס: בוא ניקח את זה, נחשוב ביחד, נראה מה אפשר לעשות, כי באמת אפשר לצמצם גם את הפגיעה, אבל לתת כמה שיותר סעד לילדים ובדר למנוע את זה שהילדים ייפגעו.

דוד ביטן: תודה, אורלי.

דוד ביטן: חצי דקה מהמקום.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, על האפשרות.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני סגן השר, על התשובה.

אופיר כץ: באמת, אני מכיר, ואני יודע שאכפת לך מהנושא.

אופיר כץ: אני בטוח שיש שוטרים וחוקרים נפלאים שבאמת עושים מאמצים.

אופיר כץ: יכול להיות שגם כוח האדם הוא לא מספיק.

אופיר כץ: מול העבודה המצוינת שאתה אומר שהם עושים, יש פער אל מול מה שההורים מרגישים וחווים, פער מאוד מאוד גדול.

אופיר כץ: לכן, אני רוצה להעביר את הדיון לוועדת הפנים, ואליה נזמין גם את ההורים, גם את המשטרה, ואז אולי כדאי שהם ישמעו את ההורים.

אופיר כץ: היה לי אותו דבר מול משרד המשפטים, ונציג משרד המשפטים אמר:

אופיר כץ: אנחנו לא שומעים תלונות, אצלנו הכול פיקס – כשההורים ישבו בוועדה ובכו בדמעות על היחס שהם מקבלים.

אופיר כץ: אז יכול להיות שגם פה בין המשטרה לבין מה שקורה בשטח, בין ההורים, יש פער גדול מדי, וטוב שנעשה את זה, נקיים את הדיון בוועדה, בשביל לראות איך אנחנו מתגברים על הפער הזה.

אופיר כץ: ציינת בהצעה הקודמת שאתה זמין, אז אולי באמת אני אפנה אליך באופן ישיר בכל מיני נושאים ספציפיים כאלה שאני מקבל, ובו במקום נוכל אולי לסייע.

אופיר כץ: תודה.

יואב סגלוביץ': טוב, אעשה זאת ממש בקצרה.

יואב סגלוביץ': לגבי חברת הכנסת אבקסיס, קודם כול, נכון, צריכים יותר חוקרי ילדים.

יואב סגלוביץ': צריכים גם יותר עובדים סוציאליים וצריך יותר קציני מבחן – זה חוסר מתמשך של הרבה מאוד שנים.

יואב סגלוביץ': אני אתייחס רק לדבר אחד, בנושא של מה שנקרא זיהום חקירה.

יואב סגלוביץ': בהרבה מאוד מקרים, אני יכול להגיד, זה לא זיהום חקירה בכלל.

יואב סגלוביץ': בהרבה מאוד מקרים מישהו שקרוב לאירוע – זה יכול להיות קטין, בגיר או אפילו ילד קטן – מוסר משהו, וזה חלק מחומר הראיות בתיק, זה לא זיהום, ממש לא.

אורלי לוי אבקסיס: כל שיחה של ההורה, כמו שהיה באירוע בירושלים, הם אמרו להם: זיהום חקירה.

יואב סגלוביץ': בסדר.

יואב סגלוביץ': אני לא מדבר על מקרה ספציפי.

יואב סגלוביץ': בעיקרון, כשאדם מוסר עדות מוקדמת, בן אדם כזה – זה יכול להיות גם בעבירות מין, זה יכול להיות בכל עבירה שהיא – וזה בתכוף לאירוע, זה מחזק את התיק, זה לא מחליש אותו.

יואב סגלוביץ': את זה אני אומר כללית.

יואב סגלוביץ': לגבי חוקרי הילדים, אכן, את צודקת, יש חוסר.

אורלי לוי אבקסיס: תבדוק את הנושא של זיהום חקירה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה תראה כמה תיקים נסגרים, של ילדים.

יואב סגלוביץ': בסדר, הם נסגרים – תראו, עוד פעם: הרי בסופו של דבר אנחנו במצבנו, במעמדנו, לא בודקים באמת את הראיות.

יואב סגלוביץ': את זה עשיתי פעם.

יואב סגלוביץ': גם את לא עושה את זה היום, גם אני לא עושה את זה היום.

יואב סגלוביץ': אנחנו בדרך כלל ניזונים ממה שאומרים לנו, וכך צריך להיות.

יואב סגלוביץ': אבל בסופו של דבר הנושא הזה של כללי הראיה ומה נחשב זיהום חקירה ומה לא נחשב זיהום חקירה – על זה אפשר לנהל דיון בוועדה.

יואב סגלוביץ': לדעתי, הוועדה המתאימה בנושא הספציפי הזה היא בכלל ועדת חוקה, פחות ועדת הפנים.

יואב סגלוביץ': לגבי מה שנאמר כאן על הדיונים, אני באופן אישי, אם אני חושב – בזה אני פה מצטרף.

יואב סגלוביץ': אני חבר כנסת, ויש חשיבות אדירה לכיכר העיר ולכנסת, שיהיה דיון.

יואב סגלוביץ': רק צריך לראות שהדיון הזה באמת יהיה דיון – זה כבר תלוי בנו – שיהיה דיון שבו שומעים את הדברים, ולא, אתה יודע, לוקחים מקרה פרטני ועושים מזה סיפור גדול.

יואב סגלוביץ': את המקרים הפרטניים צריך לשמוע, אבל כשרוצים לעשות תיקון, לעשות שינוי, צריך לראות את המכלול.

יואב סגלוביץ': אני חושב שאפשר לעשות גם אץ זה וגם את זה בדיון בוועדת הפנים.

יואב סגלוביץ': ואני בשמחה רבה, ומעבר לזה – אם יהיה דיון כזה, תגידו לי, ואני אנסה להגיע ולהשתתף.

דוד ביטן: תודה, כבוד סגן השר.

דוד ביטן: אנחנו נצביע על ועדת הפנים.

דוד ביטן: בבקשה, הצבעה.

דוד ביטן: קיבלתם תשובות, חבל על הזמן.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מחלק ציונים על תשובות.

דוד ביטן: למה לא?

דוד ביטן: התשובות היו טובות, לא?

דוד ביטן: מפורטות.

דוד ביטן: טובות.

דוד ביטן: הוא נתן תשובות טובות.

דוד ביטן: למה לא להגיד את זה?

דוד ביטן: מה קרה?

דוד ביטן: מה, אי-אפשר לומר את זה?

דוד ביטן: הינה, מה עושים בממשלה – נותנים קומפלימנטים אחד לשני וחושבים שהם עשו משהו.

דוד ביטן: אתה מבין?

דוד ביטן: רק בגלל הקומפלימנטים אז הכול בסדר.

דוד ביטן: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: בעד – שבעה, נגד – אפס, נמנעים – אפס.

דוד ביטן: ההצעה תעבור לוועדת הפנים לדיון.

דוד ביטן: << הלסי >> החלטת שר האוצר להעניק לימודים חינם במעונות יום כאשר שני ההורים עובדים במשרה מלאה << הלסי >>

דוד ביטן: אוקיי, הנושא הבא – הצעות לסדר-היום בנושא: החלטת שר האוצר להעניק לימודים חינם במעונות יום לזוגות אשר שני ההורים עובדים במשרה מלאה, מס' 126, 128, 129, 134, 135 ו-157.

דוד ביטן: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

דוד ביטן: שלוש דקות.

יעקב מרגי: מה?

יעקב מרגי: זה רגילה או דחופה?

דוד ביטן: דחופה.

דוד ביטן: מה, זה יותר?

יעקב מרגי: רציתי לראות אם אתה מפוקס בשעה כזאת.

דוד ביטן: אם אתה רוצה שאני אביא לך עוד דקה, אני אביא לך.

דוד ביטן: אתה רוצה עוד דקה?

יעקב מרגי: חכה, בוא נראה.

יעקב מרגי: נגיע לנהר, נחצה אותו.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי השר, שר אוצר חדש הגיע לשכונה.

יעקב מרגי: מדינה וכלכלה אחרי שנת קורונה, גירעון שוטף של כ-160 מיליארד, והינה, שר האוצר מגיש למדינה תוכנית כלכלית להצלת כלכלת ישראל: ביטול סבסוד מעונות היום לבני זוג כשאחד מבני הזוג איננו עובד.

יעקב מרגי: כמובן, הוא מכוון זאת אך ורק לבני התורה החרדים.

יעקב מרגי: בטרם אבוא לתקוף מהותית את ההחלטה הממשמשת ובאה, זה מזכיר לי את הסיפור על אותה אונייה שנקלעה – דוד, אתה אוהב סיפורים.

דוד ביטן: שומע.

יעקב מרגי: הייתה אונייה שנקלעה לסערה, מזג אוויר סוער.

יעקב מרגי: הקברניט החליט, כדי שהיא לא תתהפך, לדלל את המסע והמטען שלה.

יעקב מרגי: והינה, הוא עוזב את חומרי הבניין, את חומרי הברזל הכבדים, וזורק ללב ים את הטלית והתפילין שהיו שם.

יעקב מרגי: ועתה למהות.

יעקב מרגי: אשאל כמה שאלות: איך ניתן לקבל החלטה משמעותית כזאת לכ-18,000 אימהות וכמה רבבות של ילדים ללא בחינת ההשלכות במצב שהמשק שרוי באבטלה עמוקה?

יעקב מרגי: כמה אימהות ייפלטו לשוק האבטלה?

יעקב מרגי: מה ההשלכות על אותם ילדים, שייכנסו למערכת החינוך עם חסכים רבים?

יעקב מרגי: איך אפשר לקבל את ההחלטה בשוויון נפש ולנסות ללמד על זה זכות, כאילו היא לא נובעת מנקמה ומשנאת חרדים, מה שנקרא חרדופוביה?

יעקב מרגי: כי זה אותו שר שאמר אך כמה שבועות לפני כן שצריך להשליך את החרדים למזבלה.

יעקב מרגי: כשלעצמו, איך הגענו לכך שבממשלה יהיה שר – לכל אלה שמצקצקים בלשונם ותמהים – איך אפשר לחיות בממשלה שיש בה שר עם שפת ביבים כזאת?

יעקב מרגי: איך אפשר לשתף פעולה עם שר שיש הרבה מה לומר על תיקי החקירה שלו, איך הם נסגרו ואיך הם נעלמו?

יעקב מרגי: הרי זה אותו שר שאמר קודם שהלידה של הערבים והבדואים ושל החרדים היא לידה לבטלה.

יעקב מרגי: הוא רכש שני מפתחות: מפתח אחד לרחם החרדי ומפתח אחד לרחם של הבדואי הערבי.

יעקב מרגי: אך המפתח של הרחם הבדואי אבד לו, ואם הוא היה הגון, היה צריך לומר את האמת: הוא רוצה לאזן את המאזן הדמוגרפי של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: ואני שואל: האם שר האוצר איווט ליברמן רוצה לחסל את העם היהודי והישות הציונית במדינת ישראל?

יעקב מרגי: לפי ערכיו של ליברמן, או ערכיהם של אלה שהוא מייצג בכנסת, יש להקים כאן משפחות עם סולם ערכים של חד-הורי פלוס ילד וכלב.

יעקב מרגי: כתוצאה מכך, בעשורים הבאים תהיה כאן מדינת כל אזרחיה, כמו בלגיה.

יעקב מרגי: בבלגיה אין היום בלגים שמדברים פלמית, יש יותר מי שמדבר מוסלמית – ואני לא אסלאמופוב; כמו בצרפת, שהצרפתים בורחים משם.

יעקב מרגי: ואם יהיה לי עוד זמן אני אוסיף ואני אשאל, כמו שאני שואל בימים האחרונים: היכן כל אבירי המשפט?

יעקב מרגי: אני, שחוקקתי חוקים – הרב גפני ותיק כאן ויודע שלמדתי מאותם יועצים משפטיים ואבירי המשפט את פסקת ההסתמכות, נכון?

יעקב מרגי: ככה זה נקרא, פסקת ההסתמכות.

יעקב מרגי: משפחתונים נערכו לרישום וביצעו רישום; מעונות נערכו לרישום וביצעו רישום; הורים נרשמו ונערכו לשנת הלימודים הבאה.

יעקב מרגי: זאת סיבה משפטית לעיכוב.

יעקב מרגי: ואני שואל, עד מתי תשבו, תיאלמו דום?

יעקב מרגי: עד מתי תגבו בצורה עיוורת את מעלליו של שר האוצר הרע, שמונע משנאה, מחרדופוביה, מנקמה?

יעקב מרגי: אני אומר לכם, רבותיי, אולי עכשיו זה נעים, אתם צמאים, רעבים לשלוט, רעבים לנהל את המשרדים שלכם, אבל זה אות קלון על מצחכם, זה אות קלון שירדוף אתכם על שיתוף פעולה עם מפלגה כזאת, שיום קשה עובר עליה; מפלגה שחרתה על דגלה שנאה ועוד שנאה והרבה שחיתות.

יעקב מרגי: תודה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת משה גפני.

דוד ביטן: עמדת בזמנים.

דוד ביטן: שלוש דקות.

יעקב מרגי: לא שמת לב שנאמתי מהר?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, בא שר אוצר שהקואליציה החדשה נתנה לו את כל המערכת הכספית של מדינת ישראל; הוא פשוט מצטיין ביושר הכספי שלו.

משה גפני: כל המערכת הכספית, אפילו ממלאי מקום, לא רק יושב-ראש ועדת הכספים ולא רק שר במשרד האוצר ולא רק ועדת הרפורמות, שקשורה לעניין הזה וקבינט כלכלי-חברתי – הכול אצלו, גם ממלאי מקום בוועדת הכספים, כדי שחס וחלילה לא יקום שם איזה חבר ויעלה טענה על דברים שקורים.

משה גפני: במציאות הזאת, הקואליציה הזאת נתנה לאיווט ליברמן את כל הכוח הכספי במדינת ישראל.

משה גפני: כפי שאתם יודעים – אנחנו ראינו את זה גם היום, אבל ידענו את זה גם קודם, ואני מעריך שאנחנו נדע את זה גם בהמשך; כולם יודעים – היושר שלו הוא מן המפורסמות שאינן צריכות ראיה.

משה גפני: עכשיו הוא בא – אין לו משהו אחר, אין לו אג'נדה אחרת; הוא לא יכול לדבר על מדיניות, הוא לא יכול לדבר על שלום ועל ביטחון ועל איזושהי מערכת, בגלל שכל הנישות תפוסות.

משה גפני: הדבר היחיד שיש לו זה לדבר נגד החרדים.

משה גפני: יש נישה בחברה הישראלית שהיא נגד החרדים – אנחנו מכירים את זה – לא גדולה, לשמחתי הרבה; פעם היא הייתה יותר גדולה.

משה גפני: אבל הנישה הזאת – בא איווט ליברמן ועושה הכול על מנת להפנות את כל החיצים נגד הציבור החרדי.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, עכשיו אני רוצה שנדבר רק מקצועית, במקום לדבר על המערכת הפוליטית.

משה גפני: מדובר על משפחה שיש לה שני ילדים, האישה עובדת, התקדמה בעבודה והיא עובדת בסדר, והבעל לומד תורה שתורתו אומנותו.

משה גפני: על פי החוק, על פי הכללים ועל פי התקנון, הוא חייב להיות בישיבה או בכולל.

משה גפני: שם הוא צריך להיות, בגלל שאם הוא לא נמצא, הוא עובר על התקנון שקבע משרד החינוך.

משה גפני: הוא צריך להיות שם, הוא לא יכול להיות בבית.

משה גפני: האישה הולכת לעבודה, היא מתפרנסת והיא שמחה בזה, והיא מניפה את הדגל שבעלה – מאוד חשוב שהוא לומד תורה.

משה גפני: בא איווט ליברמן ואומר: רק אם האישה והבעל האלה, שעליהם מדברים, הם חרדים.

משה גפני: אם הם למשל מהציונות הדתית, שם יש עולם תורה מתפתח – יש אברכים שלומדים בכולל ואישה שעובדת – הם לא.

משה גפני: או שהם היו בגרעינים תורניים או שהם היו בצבא.

משה גפני: הרי מדובר על זה שרוצים לעודד אנשים לצאת לעבודה.

משה גפני: איזה קריטריון זה מלבד הקריטריון שרוצים בכל מחיר נגד החרדים?

משה גפני: איזה קריטריון יש של לחפש מתחת לאדמה, לחפש פתרונות, שהמציאות הזאת איננה תואמת את המדיניות של יציאה לעבודה?

משה גפני: עכשיו, מה יקרה?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, מה יקרה ב-1 בספטמבר?

משה גפני: המציאות תהיה כזאת: האישה תעשה את החשבון, או המשפחה תעשה את החשבון, אם כדאי לצאת לעבודה ולשלם מחיר מלא של מעון, שזה הרבה מאוד כסף, זה כמה אלפים; האישה והבעל יעשו את החשבון ויגידו: לא כדאי לצאת לעבודה.

משה גפני: על פי רוב, אישה חרדית מקבלת משכורת יותר נמוכה מהמקבילה שלה במקומות עבודה אחרים.

משה גפני: פעם דיברנו על זה כאן במליאה ובוועדות.

משה גפני: אנחנו עושים את החשבון, ואלפי נשים שהיום נמצאות בעבודה, נמצאות בתוך המערכת שעליה מדבר שר האוצר, יצאו עכשיו מהעבודה.

משה גפני: לא יהיה כדאי להן.

משה גפני: בשביל מה צריך שהיא תצא לעבודה?

משה גפני: הרי בסופו של דבר, את הכסף שהיא מרוויחה בעבודה היא תצטרך לשלם למעון.

משה גפני: ממתי בא הכלל הזה?

משה גפני: ואנחנו חשבנו, הסתכלנו בתימהון על העניין, עד שהגיעה ההצעה הזאת שאתמול התפרסמה, שמי שנמצא בציונות הדתית – עליו זה לא יחול.

משה גפני: זה לא יחול לא בגלל שהבעל לא לומד – לומד, אבל הוא שייך לציונות הדתית.

משה גפני: לא הציונות הדתית המפלגה, אגב.

משה גפני: הציונות הדתית זה הציונים הדתיים, ואני דווקא אומר את זה לשבח, ויש להם עולם תורה מתפתח, אבל שם איווט ליברמן לא נוגע.

משה גפני: הוא אומר ששם – – –

עיסאווי פריג': – – – תפרט את הסוגיה הזאת.

משה גפני: מה שהוא אומר זה שהאישה עובדת.

עיסאווי פריג': הציונות הדתית.

משה גפני: הציונות הדתית – מה שאתמול – – –

יעקב מרגי: עיסאווי, אתה רוצה ללמוד הכול ביום אחד?

משה גפני: כן, הוא צריך ללמוד, הוא שר בכיר.

יעקב מרגי: ביום אחד אתה רוצה ללמוד הכול?

משה גפני: הוא שר בכיר, הוא רוצה ללמוד הכול.

גלעד קריב: ליברמן לא אמר את זה.

עיסאווי פריג': אתה רואה למה אמרתי לך להסביר?

עיסאווי פריג': כי גלעד אומר לי שליברמן לא אמר את זה.

גלעד קריב: הוא לא אמר את זה.

גלעד קריב: נפתלי אמר את זה – – – אמר את זה – – – ראש ממשלה – – –

עיסאווי פריג': אתה – – – כי אתם זורקים ידיעה, וזה מטעה.

משה גפני: אדוני השר, אדוני השר, אין לי עניין להגיד דברים.

משה גפני: אני אמרתי, ואני חוזר ואומר – אמרתי שאתמול התפרסם שבציונות הדתית היה כעס גדול נגד העניין הזה, בגלל שיש שם אברכים שלומדים תורה ונשים שעובדות.

משה גפני: אמרו שיקבעו קריטריון שיהיה: אם אתה בגרעין תורני או אם אתה בצבא – אם היית בצבא קודם, גם אם היום אתה אברך, או אם אתה בגרעין תורני, אתה זכאי, אפילו אם אתה לומד תורה והאישה עובדת.

משה גפני: ככה התפרסם אתמול.

משה גפני: נכון שליברמן לא אמר את זה.

משה גפני: אני לא אמרתי שליברמן אמר, אני רק יודע שכשאני אומר איזו מילה, כשמשהו לא מוצא חן בעיניי, עוד לפני שאני מספיק לסיים את המשפט, יוצאת הכחשה ממנו, או יוצאת התקפה, או לא חשוב מה.

משה גפני: אין מילה וחצי מילה כבר יותר מיממה או שתי יממות.

משה גפני: אין מילה וחצי מילה ממנו שהוא אומר: לא, זה חל על כולם.

משה גפני: אני לא מקבל לחלוטין – אני לא מקבל את זה על הציונות הדתית, אני לא מקבל את זה על החרדים, אני לא מקבל את זה על אף אחד.

משה גפני: אין מציאות כזאת שבה האישה יוצאת לעבודה והבעל לומד תורה – לא יכול להיות דבר כזה שמפסיקים ומענישים את האישה שהיא לא תצא לעבודה בגלל שבעלה לומד תודה.

דוד ביטן: וגם את הילד.

משה גפני: לא יכול להיות בשום פנים ואופן – – –

דוד ביטן: גם את הילד, כי אם אין כסף, לא ישלחו אותו למעון.

משה גפני: בוודאי.

משה גפני: גם את הילד לא ישלחו, והוא יחסר מול החברים שלו.

משה גפני: הוא יחסר.

דוד ביטן: גפני, נא לסיים.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: אני אומר, רבותיי, שאין לו אג'נדה אחרת.

משה גפני: אני חייב לספר את זה, היות שאנחנו נמצאים פה באינטימיות: שלח לי מישהו מאוד חרדי, הוא כתב לי אתמול מכתב:

משה גפני: למה אתה מתחיל עם ליברמן?

משה גפני: כתוב בחז"ל: היזהר ברשע שהשעה משחקת לו.

משה גפני: הוא רשע שהשעה משחקת לו.

משה גפני: הוא גם שר אוצר וגם יושב-ראש ועדת הכספים, יש לו עוד שר – בקיצור, מה שהוא רוצה פה הוא מקבל.

משה גפני: אז למה אתה מתחיל איתו?

משה גפני: אז אמרתי לו: תסתכל על מה שקרה היום בבית המשפט – כתבתי לו אתמול שזה מה שיקרה בבית המשפט – תבין שזה לא רשע שהשעה משחקת לו.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יעקב מרגי: משחקת לו, והוא ניצל את זה.

יעקב מרגי: גפני, אני חולק עליך.

משה גפני: למה?

יעקב מרגי: כי היו רמזים עבים שצריך להגיע גם אליו, ומישהו השתיק את זה.

משה גפני: כן, אבל היה רמז עבה היום בערב שאולי דאגו לחינם.

דוד ביטן: שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים פה היום בדיון שכל-כולו, לצערי הרב, הוא תוצאה של שר אוצר שבוחר לפגוע בלמעלה מ-21,000 ילדים רק בגלל שהוא לא אוהב את ההורים שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: הוא בוחר לזרוק ילדים מחוץ לפיקוח ולפדגוגיה רק בשם השנאה.

אורלי לוי אבקסיס: היום התבשרנו – די סמוך להכרעת הדין, אולי כדי לשנות את השיח הציבורי – הוא אמר:

אורלי לוי אבקסיס: היום אני בוחר לדחות את גזר הדין – לא של פאינה, של הילדים – ולהעניק לאותם ילדים במקום ספטמבר, נובמבר.

יעקב מרגי: זה מס שפתיים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בואו לא נשכח, כשאנחנו מדברים על החודשיים האלה, שאלו חודשיים מרובי חגים, שבתות, אירועים, מה שאומר שזה לא משאיר פרק זמן נכון וראוי שבו ניתן להתארגן, להיערך.

אורלי לוי אבקסיס: שינוי כזה מרחיק לכת צריך שייעשה בצורה מסודרת ובהשתתפות כל הגורמים הרלוונטיים.

אורלי לוי אבקסיס: רוצים להוציא אנשים לשוק התעסוקה, לעודד אנשים לצאת יותר לשוק התעסוקה, רוצים לחנך אותם מחדש – נגיד – הדברים האלה לא קורים מעכשיו לעכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: הוא דורש התייחסות של כל הגורמים השותפים לתהליך ודיון מעמיק כדי שלא נפגע לחינם – לא בילדים, לא במטפלות, לא בגנים.

אורלי לוי אבקסיס: ביטול סבסוד מעונות היום עלול להביא למצב של שוק שחור.

אורלי לוי אבקסיס: כולנו מכירים את הבייביסיטרים האלה בדרום תל אביב.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על העובדים הזרים – אני הייתי שם כיושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד, ובעקבות הביקור הזה יצא דוח מאוד חריף של מבקר המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כשאתה מבין שזו ההישרדות היחידה של ההורים כי אין להם אופציה אחרת, זה מה שיקרה.

אורלי לוי אבקסיס: החלופה יכולה להיות אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: היום תעסוקת נשים חרדיות היא למעלה מ-74%.

אורלי לוי אבקסיס: זה קצת יותר מהממוצע ב-OECD של תעסוקת נשים בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת אתכם: מישהו יכול לישון בשקט כשהוא יודע שילדים חיים במחסנים?

אורלי לוי אבקסיס: כי אותה אם שיוצאת לעבוד ומשתכרת אפילו 8,000 שקל – מה אנחנו אומרים לה?

אורלי לוי אבקסיס: את לא תקבלי סבסוד על הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: 3,000 שקל לילד במעון – אני יודעת מה זה, היו לי ילדים קטנים לא מזמן.

אורלי לוי אבקסיס: על שני ילדים בלי השתתפות ובלי סבסוד זה בסביבות ה-6,000.

אורלי לוי אבקסיס: אם יש לה עוד ילד בגיל הרך, נבקש ממנה לשלם כסף למדינה כדי לצאת לעבוד.

אורלי לוי אבקסיס: הסל הזה, צריך לזכור, אינו נוגע רק בחרדים, השר עיסאווי פריג'; הוא נוגע גם באוכלוסיות חלשות אחרות.

אורלי לוי אבקסיס: איפה אתה, ששלחו אותך לדבר?

אורלי לוי אבקסיס: אבל יותר חשוב מזה – איפה שר הרווחה?

אורלי לוי אבקסיס: הוא הרי יודע שכשיש מצוקה כלכלית גדולה בבית, המתח גדל, ההתנהגויות האנטי-חברתיות הולכות וגדלות.

אורלי לוי אבקסיס: לא רק המחקרים מראים זאת – ראינו זאת בתקופת האחרונה של הקורונה.

אורלי לוי אבקסיס: כשההורים בבית והילדים בבית, כשהאימהות האלה יצטרכו לבחור בין תעסוקה שלא משאירה להן כלום כי אין סבסוד לילדים לבין לשבת עם הילדים בבית, אנחנו נאבד גם את תעסוקת הנשים הזו.

אורלי לוי אבקסיס: בעשורים האחרונים אנחנו רואים עלייה בתעסוקת הנשים החרדיות בשוק העבודה בישראל.

אורלי לוי אבקסיס: זה כבר לא 74%, זה מעל 75%, והפער בין נשים יהודיות לא חרדיות לנשים חרדיות מצטמצם משמעותית.

אורלי לוי אבקסיס: ההכנסה הממוצעת ברוטו לחודש בקרב נשים חרדיות לשנת 2018 – זה הנתון היחיד שהיה לנו – עומדת על ממוצע של 6,908 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: שוב, אנחנו מעמידים את השאלה מי יישאר בבית ומי ילך לגן.

אורלי לוי אבקסיס: האם אימהות תצטרכנה לבחור איזה ילד ילך למסגרת ואיזה ילד לא ואיזה ילד ילך לבייביסיטר ואיזה ילד ילד ילך למסגרת מסודרת?

אורלי לוי אבקסיס: האם היא תצמצם את שעות התעסוקה?

אורלי לוי אבקסיס: האם יהיה יותר רווחי לחלקן להישאר בבית וכך להגדיל הלכה למעשה את מעגל האבטלה?

אורלי לוי אבקסיס: אבל איפה שר הרווחה?

אורלי לוי אבקסיס: כי הנשים האלה ייכנסו אליו בדלת האחורית.

אורלי לוי אבקסיס: הם מנסים לחסוך כסף, אבל יש להם 53 מיליארד שקל לתת לעיסאווי פריג', אז שלא יגידו לנו שזה בגלל כסף.

אורלי לוי אבקסיס: זה שינוי שנוגע להרבה מאוד אנשים – גם לאימהות, גם לילדים, גם לקהילה הסובבת, ובעיקר לאותן נשים שמעסיקות מטפלות.

אורלי לוי אבקסיס: כשגן כזה קורס, קורס לא רק הגן.

אורלי לוי אבקסיס: תחשבו על זה – הן נערכו, יש להן רשימה סגורה, הם יודעים מי התלמידים שאמורים להיכנס אליהן.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש – בזה אני מסיימת – יהיו פשעים אצל הבייביסיטרים האלה; תהיה הזנחה אצל הבייביסיטרים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נדע עליהם רק כשיהיו קטסטרופות.

אורלי לוי אבקסיס: לא נוכל להכות על חטא, אבל הילדים שייפגעו שם – הדם שלהם יהיה עלינו, אם לא נדע לעצור את הדבר הזה ולהבין שכשאנחנו מדברים על הדרגתיות ועל הסתמכות, לא מדובר על חודש ולא בחודשיים, במיוחד כשיש חגים באמצע.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני רוצה לשאול אותך, עיסאווי: תגיד, לא הסכמתם בהסכמים הקואליציוניים – לא הבטיחו חינוך חינם דרך משרד החינוך מאפס עד שלוש?

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שאתם גם לא מתכוונים לקיים את ההסכמים הקואליציוניים שמדברים על אפס עד שלוש תחת משרד החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: אתם זורקים את הילדים מחוץ לפדגוגיה, פיקוח בחוץ.

אורלי לוי אבקסיס: ולדברים האלה אנחנו קוראים חיסכון.

אורלי לוי אבקסיס: לא מדובר בחיסכון, מדובר בעונש.

דוד ביטן: אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לך משפט אחד, עיסאווי: את השנאה לערבים הוא החליף בשנאה לחרדים, כי כנראה איזה סוקר אמר לו שהיום, כשהוא עבר לצד השני, הוא צריך אלקטורט חדש, והאלקטורט החדש הזה – אני זוכרת את יואב מני; אני זוכרת את אבוחצירא; אני זוכרת את אנה.

אורלי לוי אבקסיס: היו קבוצה של חרדים שהיו סביב ישראל ביתנו בתקופות מסוימות.

אורלי לוי אבקסיס: איפה הם היום?

אורלי לוי אבקסיס: איפה השקט הזה?

אורלי לוי אבקסיס: אז אני לא מאמינה שזה נוגע לענייני תקציב.

אורלי לוי אבקסיס: אבל עכשיו אני אומר לך, לסיום, שאני עדיין מחכה לשמוע את ארגוני הנשים הפמיניסטיות מגיבות על כך ששוב פעם קושרים את האישה ואת תעסוקת האישה בזו של הגבר.

אורלי לוי אבקסיס: כי השתיקה של הפמיניסטיות – לא רק שהיא צבועה, היא רועמת בצביעותה.

אורלי לוי אבקסיס: ומשפט אחרון: אני מקווה מאוד שחלק מכם בקואליציה לא ייתנו לדבר הזה – כמי שמגיעים ממשפחות מרובות ילדים, די להפקיר ילדים, גם אם אנחנו לא אוהבים את ההורים שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: ילד הוא ילד הוא ילד.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אחמד טיבי – לא נמצא.

דוד ביטן: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

עיסאווי פריג': – – –

דוד ביטן: אבל הצבעתם איתם.

דוד ביטן: אז מתי אתם כן תצביעו איתם?

דוד ביטן: אני רק רוצה להבין, אבל באמת.

עיסאווי פריג': הרשת בחברה הערבית רועשת וגועשת – – –

דוד ביטן: מתי אתם, מרצ, תצביעו עם הרשימה המשותפת?

דוד ביטן: אני לא מבין את זה.

עיסאווי פריג': הרשת בחברה הערבית גועשת ורועשת.

דוד ביטן: אז זה צריך להיות ככה, כי אתם לא מצביעים איתם.

עיסאווי פריג': ואתה מבסוט, אה?

דוד ביטן: אני לא מבסוט מכלום.

דוד ביטן: אני לא מבסוט מכלום.

דוד ביטן: למה אני צריך להיות מבסוט?

עיסאווי פריג': החיוך עם החן שיש לך – – –

דוד ביטן: חיוך כן, אבל אני לא מבסוט.

דוד ביטן: כן, שלוש דקות.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר – כמה שמח לקרוא "אדוני השר" – חברות הכנסת, חברי הכנסת, תארו לכם שעכשיו בבית יושב איזשהו זוג של הורים עובדים, שניהם עובדים, ויש להם איזה שניים-שלושה ילדים, נגיד, אולי יותר או פחות, שאחד או שניים הולכים לגנים, והם עובדים, ואחד מהם מחר יקבל הודעת פיטורים, יפוטר מעבודתו.

מוסי רז: האם מגיע להם גם עונש על הפיטורים?

מוסי רז: מגיע להם גם עונש שהם יצטרכו לשלם עבור ילדיהם יותר?

מוסי רז: אני חושב שהדבר הזה שתיארתי כרגע ממחיש את האבסורד שבאמירה.

מוסי רז: כיצד ייתכן שמודיעים לאנשים שעוד חודשיים שוללים מהם הטבות?

מוסי רז: יש זמן לעשות את זה.

מוסי רז: כרגע בשוק יש עדיין 300,000 מובטלים לפחות, וגם אם דוחים את זה בעוד חודשיים, כמו שנאמר היום, זה לא יפתור שום בעיה.

מוסי רז: הרעיון לבוא ולעודד לצאת לשוק העבודה מקובל עליי לחלוטין.

מוסי רז: צריך לעודד את כל אזרחיות ואזרחי ישראל לצאת לשוק העבודה – נשים וגברים, ערבים ויהודים.

דוד ביטן: נו, אז נשים יצאו, הן עובדות, ובכל זאת פוגעים בהן.

מוסי רז: לא כולם.

דוד ביטן: נו, אז אתה פוגע באנשים.

מוסי רז: אני רוצה לעודד את כולם לצאת לשוק העבודה: נשים וגברים, ערבים ויהודים, חרדים וחילונים ומי שבאמצע, והוא לא יודע מה – מסורתי או דתי-לאומי או כל דבר אחר.

מוסי רז: איך עושים את זה?

מוסי רז: יש דרכים לעשות את זה.

מוסי רז: כיוון שההחלטה הזאת מכוונת לחברה החרדית, אני רוצה להגיד לגבי החברה החרדית.

מוסי רז: יש דבר אחד שמזמן היינו צריכים לעשות ויוציא הרבה חרדים לשוק התעסוקה, וכולם פה יודעים מה הדבר הזה, כולם פה יודעים מה הדבר הזה: ניתוק, ניתוק בין שחרורם מהצבא לבין איסור עבודה.

מוסי רז: הרי אנחנו אוסרים עליהם לעבוד.

מוסי רז: את מי אנחנו מבלפים בדיוק?

מוסי רז: אנחנו אומרים לו: אל תלך לצבא בתנאי שלא תעבוד.

מוסי רז: מאיזה מקום מטומטם שאבנו את האיסור הזה?

מוסי רז: איך הצלחנו לגרום לאבסורד כזה?

מוסי רז: עכשיו, מה קורה?

מוסי רז: הוא אומר: טוב, אני לא רוצה ללכת לצבא – אני הולך לישיבה, אסור לי לעבוד.

מוסי רז: טוב שרוצים להוריד את גיל הפטור, אבל צריך להוריד אותו לגיל 17; בכוונה אני אומר מתחת לגיל 18.

מוסי רז: עכשיו, מה קורה?

מוסי רז: שני דברים: האחד – לא עובדים רבים שיכלו לעבוד ואולי גם רצו לעבוד, או במקום הישיבה או בנוסף לישיבה; יש גם רבים שעובדים אבל הם לא יכולים להגיד שהם עובדים, אז הם עובדים בשחור.

מוסי רז: הם מפסידים מזה, המדינה מפסידה מזה.

מוסי רז: למה אנחנו עושים את הדבר הזה?

מוסי רז: הרי ממילא חצי מאזרחי ישראל לא מתגייסים לצבא; הרי ממילא ברור לנו שהחרדים לא יתגייסו לצבא.

מוסי רז: למה אנחנו מאלצים אותם לא לעבוד?

מוסי רז: רוצים להוציא אותם לשוק התעסוקה?

מוסי רז: זה הדבר הראשון שצריך לעשות.

מוסי רז: יש עוד דברים שצריך לעשות: צריך לימודי ליבה, צריך להעלות את שכר המינימום.

מוסי רז: יש הרבה דברים שצריך לעשות, אבל זה הדבר הראשון שצריך לעשות על מנת לעודד לצאת לשוק התעסוקה, ולא ההתחכמויות האלה.

מוסי רז: ילד הוא ילד הוא ילד.

מוסי רז: ילדה היא ילדה היא ילדה.

מוסי רז: הילדים שנמצאים כאן הם ילדים של המדינה.

מוסי רז: האחריות לילדים שכאן היא של המדינה.

מוסי רז: אם חלילה ילד ייפצע, האחריות לבתי החולים היא של המדינה.

מוסי רז: יש כאלה שאומרים שההורים שלהם אחראים להם.

מוסי רז: מה זאת אומרת "ההורים שלהם אחראים להם"?

מוסי רז: זו החברה שאנחנו רוצים?

מוסי רז: לא.

מוסי רז: אני רוצה מדינה שאחראית לבריאות, ואני רוצה מדינה שאחראית לחינוך, ושכל ילדי ישראל יקבלו חינוך חינם מגיל אפס.

מוסי רז: כן.

מוסי רז: נכון, זה עדיין לא קורה, אבל ללכת לכיוון הזה, לא ללכת רוורס.

מוסי רז: לכן ההחלטה הזאת שהתקבלה נדחתה בחודשיים, ואני מאחל לה שיקרה לה מה שקרה לחוק האזרחות – כל חודשיים, 18 פעם, תידחה עוד חודשיים, עוד חודשיים, עד שמישהו יתפקח ונלך לצעדים אחרים לגמרי, שכן יעודדו כניסה לשוק העבודה, אבל לא במחיר של פגיעה בילדים, לא במחיר של הגברת העוני, כי זה מה שאנחנו עושים כאן.

מוסי רז: זו טעות, ואני מקווה ומאמין שיימצא התיקון לטעות הזאת.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, בפתח הדברים אני אבקש שיירשם בפרוטוקול: בצד הערכתי הגדולה לשר פריג', אני חושב שמן הראוי היה שהממשלה תכבד את הכנסת ובדיון כזה תשלח, אם לא את שר האוצר, אז יש שר במשרד האוצר, שהוא גם חבר מפלגתו של שר האוצר.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שמן הראוי שהדברים לפחות היו נשמעים על ידי מי שמקבל את ההחלטה.

יעקב מרגי: או את שר הכלכלה.

בצלאל סמוטריץ': אולי היינו מקבלים תשובות.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, עיסאווי, חלילה, אני לא אומר את זה ברמה האישית, אתה יודע את הערכתי הרבה אליך, אבל כשיש נושא ספציפי שנוגע למשרד ספציפי, מן הראוי שהממשלה תכבד את הכנסת ותשלח את השר הרלוונטי.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש בפתח הדברים להודות ולשבח את ראשי הישיבות הגבוהות הציוניות, ראשי ישיבות ההסדר, חבריי המנהלים, ראשי האיגודים, גם איגוד ישיבות ההסדר, גם איגוד הישיבות הגבוהות, על העמידה המאוד-מאוד ברורה שהוצגה בכתב ובעל פה ובאמת דחתה על הסף את הניסיון לייצר איזה הפרד ומשול, כביכול באמצעות קריטריונים מומצאים שהם לא רלוונטיים לעניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': יש ערך גדול לשירות צבאי, ואני מאוד בעד לעודד שירות צבאי ולעודד משרתים בצבא באמצעות עדיפות במכרזים לדיור ולקרקע ועדיפות למכרזים לעבודה בשירות הציבורי ועוד ועוד – דברים שלמרבה הצער בג"ץ פסל פעם אחר פעם – אבל העניין הזה הוא כמובן כריכת מין בשאינו מינו.

בצלאל סמוטריץ': הסוגיה של סבסוד מעונות יום נועדה לעודד תעסוקת נשים.

בצלאל סמוטריץ': זה העולם שבתוכו אנחנו חיים.

בצלאל סמוטריץ': שיקולים אחרים אינם מן העניין.

בצלאל סמוטריץ': היה פה סתם ניסיון ציני להפרד ומשול, ואני שמח שחבריי ורבותיי עוד קודם לכן הציבו עמדה ערכית, מוסרית, מאוד מאוד ברורה של ערבות הדדית, ובשום פנים ואופן לא ביקשו ליהנות כביכול על חשבון אחרים.

בצלאל סמוטריץ': קראתי אתמול ציטוט של שר האוצר במסגרת הודעה על הקצאה של 55 מיליון שקלים, נדמה לי, למאבק באלימות נגד נשים.

בצלאל סמוטריץ': שר האוצר צוטט כמי שאומר: הינה, עכשיו לקחנו כסף מהחרדים ויש כסף לדברים חשובים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': האמירה הזאת – מי שעוד צריך היה איזו הוכחה שאין כאן אירוע מקצועי, ענייני, שבאמת נועד לטובת מדינת ישראל, לטובת החברה החרדית, אולי כפי שתופס אותה שר האוצר – המשפט הדמגוגי והמסכסך הזה; זו כבר שיטה לסכסך בין אוכלוסיות בחברה הישראלית, כאילו לוקחים – פעם זה המתנחלים, פעם זה עיירות הפיתוח, פעם זה אשכנזים וספרדים ועכשיו זה החרדים ונשים מוכות – מלמד שאין פה כלום מלבד פופוליזם ובאמת מאבק גדול בחרדים, בציבור החרדי, בנציגיו כאן בכנסת.

בצלאל סמוטריץ': כי לו היה כאן עניין מהותי, השר פריג', אז בראש ובראשונה, כשרוצים לייצר דיון, צריך להיזהר מלייצר סלט ירקות ולכרוך מין בשאינו מינו.

בצלאל סמוטריץ': שאלת השירות הצבאי או הלאומי, חשיבותו, הצורך לעודד אנשים מתוך הציבור החרדי שלא מצליחים לשבת וללמוד ותורתם אינה אומנותם לשאת בנטל עם הציבור, זו שאלת אחת; שאלת שילוב הציבור החרדי בשוק התעסוקה היא שאלה אחרת.

בצלאל סמוטריץ': כמו שאמרתי, שאלת סבסוד מעונות היום היא שאלה אחרת, שבאה מעולם מושגים אחר ועם תכליות אחרות.

בצלאל סמוטריץ': שאלת התרומה למדינה היא שאלה אחרת.

בצלאל סמוטריץ': וכאן אני רוצה לומר שבצד המחלוקות הידועות שיש בהשקפת העולם בין הציבור הדתי – שאני זוכה להיות בין שליחיו בשנים האחרונות – לציבור החרדי, גם ביחס למצוות השירות הצבאי, עזרת ישראל מיד צר, מלחמת מצווה, וגם באיזון שבין לימוד התורה לבין העיסוק בפרנסה, והשאלה האם אמירתו של החזון איש זצ"ל "50 שנה רק תורה" אחרי שנחרבו עולמות שלמים של תורה בשואה האיומה – עברו כבר 50 שנה – אלה שאלות כבדות משקל שאפשר וצריך לנהל בהן מחלוקות בכבוד, שהן לשם שמיים, וממילא סופן להתקיים.

בצלאל סמוטריץ': אבל כשאני בא אל המחלוקות האלה, אני בראש ובראשונה משיל את נעליי מעל רגליי מתוך כבוד, הערכה והערצה לציבור החרדי על מה שיש בו, על מסירות נפש למען לימוד תורה – ולימוד תורה מצד עצמו, עם תרומתו הסגולית העצמית, וכשמדברים במונחים של תרומה – ואולי זה לב הוויכוח בחברה הישראלית – תרומה למדינת ישראל איננה רק בשירות צבאי.

בצלאל סמוטריץ': לימוד תורה תורם למדינת ישראל, תורם לביטחונה.

בצלאל סמוטריץ': כך אנחנו מאמינים.

בצלאל סמוטריץ': מסירות הנפש הזו של ההורים על לימוד תורה מגדלת דור של אנשים יראי שמיים, אוהבי תורה, מוקירי תלמידי חכמים.

בצלאל סמוטריץ': זה ערך עצום.

בצלאל סמוטריץ': ומי שמכיר את הציבור החרדי מכיר את מסירות הנפש: חיים בצפיפות, בדלות ובתנאים נוראיים וחוסכים מפיהם כל כך הרבה הנאות העולם לשם הערך הגדול של לימוד תורה, כפי שאמרתי, מצד ערכו הסגולי ומצד ערכו החינוכי הגדול.

בצלאל סמוטריץ': האחריות והאכפתיות של הציבור החרדי – כל כך הרבה מפעלי חסד ורווחה שלוקחים אחריות על החברה הישראלית כולה – איך אפשר לומר שהציבור החרדי לא תורם למדינת ישראל?

בצלאל סמוטריץ': הבאת חיים לעולם – משפחות ברוכות ילדים, גידול גדול בעם היהודי, מביאים עשרה ילדים וצפונה, ברוך השם, כן ירבו – זה ערך עצום.

בצלאל סמוטריץ': וכן, הציבור החרדי לא מעט שנים גם נושא בנטל הכלכלי של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': הוא עובר תהליכים עצומים, טבעיים; הוא גדל ומתפתח, והקומץ איננו משביע את הארי, והציבור החרדי הולך ומשתלב ומתפרנס – נכון, נשים בגילים מסוימים, כשהבעלים עוד לומדים בישיבה, ואחר כך יוצאים ומתפרנסים.

בצלאל סמוטריץ': לכו לבני ברק – יש כל כך הרבה בעלי עסקים.

בצלאל סמוטריץ': אז יש פה בראש ובראשונה, שקר גדול.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר שאני מלא הערכה והערצה לציבור הזה.

בצלאל סמוטריץ': ואחרי שאמרתי את מה שאמרתי, מותר לי לנהל דיאלוג עם הציבור הזה על שאלות של איזונים, על שאלות של שילוב.

בצלאל סמוטריץ': בישיבות שלנו משלבים את לימוד התורה עם השירות הצבאי, וגם פה יש מסלולים שונים ויש מינונים שונים שמתאימים לאופי, ליכולות ולכישרונות של כל אדם.

בצלאל סמוטריץ': מי שרוצה לקדם שינויים ולהתווכח על מה טוב ומה נכון חייב לבוא מעמדת מוצא מכבדת, מעריכה, מוקירה ורואה את הטוב ויודעת את תרומתו.

בצלאל סמוטריץ': מתוך המבט החיובי הזה אפשר גם לפתוח דיונים על שינויים ותיקונים.

בצלאל סמוטריץ': מה לעשות, חברה מתעצבת.

בצלאל סמוטריץ': אין חברה שלא עוברת תמורות ושינויים ומתאימה את עצמה למציאות חיים שמשתנה.

דוד ביטן: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': אבל הניסיון הזה עכשיו להציג את החרדים ככאלה שלא תורמים למדינה, הניסיון עכשיו בכלל בכפייה – מה, מישהו חושב שאם אנחנו נכביד את העול הכלכלי אז נרוויח?

בצלאל סמוטריץ': להפך, אז הציבור החרדי יתכנס עוד יותר אל תוך המסגרות הפנימיות שלו, כיוון שבצדק הוא מרגיש איום על עולמו הרוחני.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה דבר אחד אחרון – אדוני היושב-ראש, אני מסיים.

בצלאל סמוטריץ': יש המון צביעות בזעקה הזאת לחרדים שיצאו לעבוד.

בצלאל סמוטריץ': אז הם רוצים ללכת לשירות צבאי, אבל כל פעם שהם מבקשים לקיים את מצוות השירות הצבאי תוך שמירה על אורחות חייהם, על יראת השמיים שלהם, ומבקשים מסגרות נפרדות, אז צועקים על הדרת נשים ומחייבים אותם לשמוע שירת נשים, וצה"ל הופך לסוכן השינוי של התרבות הנאורה, הלהט"בית, וצריך להיות בהרצאות האלה, כמובן, כדי שלא תהיו בורים ועמי ארצות.

בצלאל סמוטריץ': אז הם מבקשים ללכת לאקדמיה – אז כן, הם מבקשים מסגרות נפרדות כדי לשמור על צניעות ועל קדושה בהתאם לאורחות חייהם, אז געוואלד, הדרת נשים, ובג"ץ מתכנס ועושה לנו טובה ומאשר חריגים לתכלית ראויה, אבל כמובן צריך מרצות, ואסור להפריד בתואר שני, ואסור להפריד פה ואסור להפריד שם.

בצלאל סמוטריץ': אני עוד אדבר על פסק הדין הנורא הזה ועל השלכותיו ארוכות הטווח.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא חוקי, ואין לו שום בסיס.

דוד ביטן: סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': סוג של איזו נאורות טוטליטרית שמבקשת לחנך אותנו חינוך מחדש.

בצלאל סמוטריץ': וכשעכשיו החרדים רוצים להשתלב בשוק התעסוקה וגם יבקשו, געוואלד, סביבת עבודה נפרדת – שוב, כדי לשמור על אורחות חייהם – אז יגידו להם – –

עיסאווי פריג': – – –

דוד ביטן: מה?

דוד ביטן: לא הבנתי.

עיסאווי פריג': – – –

דוד ביטן: נתתי לכולם.

דוד ביטן: זה בסדר.

בצלאל סמוטריץ': – – אתם החשוכים, מדירים נשים.

בצלאל סמוטריץ': מי שרוצה לקדם שילוב חרדים בחברה הישראלית, בצבא ובתעסוקה – –

דוד ביטן: סמוטריץ', יש כבר טענות מהקואליציה.

בצלאל סמוטריץ': אני עושה פיליבסטר, עיסאווי.

בצלאל סמוטריץ': זה תפקידי.

עיסאווי פריג': – – –

דוד ביטן: לא.

בצלאל סמוטריץ': – – צריך לאפשר להם לעשות את זה תוך שמירת אורחות חייהם.

בצלאל סמוטריץ': זה נוגע לנקודה שאמרתי – ובזה אני סוגר – השאלה היא אם אנחנו מכבדים את הציבור החרדי, את השקפותיו – –

דוד ביטן: חבר'ה, תהיו – הוא מדבר לעניין.

דוד ביטן: מה הבעיה?

בצלאל סמוטריץ': – – ומתוך זה מנהלים איתו דיאלוג ומתוך זה גם מאפשרים לו להשתלב בהתאם לצרכיו, או שאנחנו מתנשאים עליו ביהירות שחצנית וערכים חדשים ומזויפים שמקרוב באו ורוצים לגבור על ערכי נצח של תורה משמיים, ואז ממילא אין מה לנהל דיון ענייני.

בצלאל סמוטריץ': אני מאוד מקווה, אגב – אני אומר את זה לעיסאווי, ואני אומר את זה בעיקר – מוסי, אתה חבר כנסת בקואליציה, ולא חשוב עכשיו אם עמדתך היא בגלל מה שאני חושב או בגלל מה שאתה הצגת כאן.

בצלאל סמוטריץ': לך יש יכולת באצבע שלך למנוע את זה – –

דוד ביטן: סמוטריץ'.

דוד ביטן: מספיק, סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': – – ואתה ומפלגת העבודה, ששמעתי שמתנגדת, תטילו וטו על עוולות כל כך גדולות.

בצלאל סמוטריץ': אל תסתפקו בנאומים – תגרמו שהעוולות האלה לא יתרחשו.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

דוד אמסלם: תן לו לדבר.

דוד אמסלם: תן לו לדבר.

דוד ביטן: תירגע, מר אמסלם.

דוד ביטן: באת לנהל לנו את הדיון?

דוד אמסלם: לא.

בצלאל סמוטריץ': אני ראיתי שנתת לכולם.

דוד ביטן: הוא דיבר רבע שעה, אתה יודע את זה?

עיסאווי פריג': מה רבע שעה – – –

דוד ביטן: רבע שעה הוא דיבר, ואתה עוד מתלונן?

דוד ביטן: הוא היה צריך לדבר שלוש דקות.

דוד אמסלם: עיסאווי.

עיסאווי פריג': אני עכשיו אעורר אתכם.

דוד ביטן: עיסאווי, לא, רק התחלתי לקבל תלונות, אז – – –

דוד אמסלם: אני מציע – – –

דוד ביטן: עיסאווי, כמה זמן אתה?

עיסאווי פריג': אני – עד שיימאס להם ממני.

דוד אמסלם: היושב-ראש, אני מבקש שהשר עיסאווי יסביר לנו למה הוא היום לא תמך בוועדת החקירה.

דוד אמסלם: הרי הוא בא הנה לוועדת הפנים.

דוד אמסלם: אני ניהלתי דיונים בוועדת הפנים והקמתי ועדה פנימית לגבי מיגור הפשיעה.

דוד אמסלם: עכשיו הוא שינה את הכול.

דוד אמסלם: הוא כבר נהיה לא ערבי.

דוד אמסלם: גמרנו.

דוד ביטן: אין בעיה.

דוד ביטן: אם הוא ירצה, הוא יענה לך.

דוד ביטן: אם הוא ירצה.

דוד אמסלם: הבנת?

דוד אמסלם: הוא כבר עכשיו בקואליציה.

דוד ביטן: רגע.

דוד ביטן: מספיק.

דוד ביטן: עיסאווי.

עיסאווי פריג': הוא יודע שאני מכבד אותו.

עיסאווי פריג': דבר.

עיסאווי פריג': כשתסיים, תגיד לי, ואני עוד אדבר.

דוד אמסלם: היית אצלי בוועדת הפנים?

עיסאווי פריג': נכון.

דוד ביטן: יש לך 11 שעות.

דוד אמסלם: עשיתי לפחות שבעה דיונים על זה?

דוד ביטן: יש לך 11 שעות אחר כך.

דוד ביטן: מספיק, דודי.

דוד אמסלם: הקמתי את הוועדה עם – – – שרצחו את הבן שלו?

דוד אמסלם: אדם יקר, שכחתי את שמו.

דוד ביטן: מספיק.

דוד ביטן: די.

דוד אמסלם: אבל איך הצבעתם?

יעקב מרגי: – – –

דוד ביטן: די.

דוד ביטן: בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש – – –

דוד ביטן: אתה הבן אדם היחיד שמחמם את עצמו.

דוד ביטן: אני לא ראיתי דבר כזה.

עיסאווי פריג': לא לא לא, הוא עושה – אני אתייחס לזה.

דוד אמסלם: להביא לך סנדוויץ'?

דוד אמסלם: סוכרים?

דוד אמסלם: משהו?

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת הן מצד ימין, הן מצד שמאל והן היקרים ממול, חברת הכנסת אורלי אבקסיס אמרה שעיסאווי פריג' מקבל 53 מיליארד – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': לא, לא משנה.

אורלי לוי אבקסיס: מנסור עבאס, אמרתי.

עיסאווי פריג': לא, אמרת עיסאווי.

עיסאווי פריג': לא משנה.

עיסאווי פריג': טעית.

עיסאווי פריג': טעית.

אורלי לוי אבקסיס: אה, טעיתי.

דוד ביטן: הרי כולם עיסאווי וכולם מנסור.

דוד ביטן: כולם מוחמד.

דוד ביטן: לא משנה.

דוד אמסלם: אתה קיבלת מכונית.

דוד אמסלם: אתה קיבלת מכונית – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: להגיד לך מאיזו שעה אנחנו ערים?

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': בסדר.

דוד אמסלם: אתה קיבלת שלושה עוזרים ומכונית משודרגת; הוא קיבל 53 מיליארד.

עיסאווי פריג': אני זורם.

עיסאווי פריג': תקשיבו, חברים.

עיסאווי פריג': ברשותכם, תקשיבו לי דקה.

אורלי לוי אבקסיס: היו הסכמים עם עבאס.

עיסאווי פריג': אני יושב כאן ושומע את חברת הכנסת אורלי אבקסיס עולה ואומרת: 53 מיליארד.

עיסאווי פריג': אני יושב איתכם כאן שעה וחצי.

עיסאווי פריג': הרשת בחברה הערבית גועשת ורועשת.

דוד ביטן: לא הצבעתם איתם, מה אתה רוצה?

עיסאווי פריג': תן לי עכשיו.

עיסאווי פריג': אני עכשיו רוצה לעשות יוטיוב, לצאת עם תגובה, ואתה נכנס לי על הדרך.

יעקב מרגי: תן לו לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: תמשיך, דוד.

דוד אמסלם: דוד, אתה מפריע לו.

דוד אמסלם: אתה יושב-ראש – מפריע לו.

יעקב מרגי: תחזור מחדש.

אורלי לוי אבקסיס: עיסאווי, התכוונתי לעבאס, אם זה לא היה מובן.

דוד אמסלם: תחזור מהתחלה.

דוד אמסלם: תפעיל את השעון מהתחלה.

דוד אמסלם: עיסאווי, יש לי רעיון – –

עיסאווי פריג': חברים – אני לא יכול.

דוד אמסלם: – – אני אגיד לך מה נעשה: כאילו תעלה לרמפה עכשיו מחדש – – –

עיסאווי פריג': תן לי.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אמסלם – –

דוד ביטן: אמסלם.

עיסאווי פריג': – – בשעה וחצי האחרונות הרשת בחברה הערבית גועשת ורועשת, ואנחנו שם – אני, עיסאווי, בין היתר – –

יעקב מרגי: למה?

דוד אמסלם: למה?

דוד ביטן: אל תפריעו.

דוד אמסלם: אני שואל.

דוד אמסלם: מדברים.

עיסאווי פריג': – – אנחנו שם מקבלים ביקורת – –

דוד ביטן: אני אוציא אותך.

דוד אמסלם: מתי מחליפים אותך?

דוד ביטן: די.

דוד אמסלם: באיזו שעה מחליפים אותך?

עיסאווי פריג': – – וחגיגות של הרשימה המשותפת – –

דוד ביטן: ב-24:00.

עיסאווי פריג': – – על הפלת ועדת החקירה.

עיסאווי פריג': אז אני רוצה – – –

אורלי לוי אבקסיס: איזו ועדה?

אורלי לוי אבקסיס: הם רצו שתהיה ועדת חקירה, לא?

עיסאווי פריג': כן, אני הצבעתי נגד.

עיסאווי פריג': למה אנחנו הפלנו את זה והצבענו נגד?

עיסאווי פריג': אני רק רוצה להגיד משפט לכל מי ששומע אותנו – ישנם הרבה אזרחים ערבים שגם בשעה זו שומעים.

עיסאווי פריג': יש אצלנו פתגם בערבית שאומר: (אומר בערבית: אתה רוצה ענבים או שאתה רוצה לריב עם השומר?

עיסאווי פריג': אני רוצה ענבים.

עיסאווי פריג': אתה, תמשיך לריב.

עיסאווי פריג': ) יש פתגם בערבית שאומר – – –

בצלאל סמוטריץ': יש גם בעברית עוד לפני הערבית.

עיסאווי פריג': מה לעשות, מי בא לפני כן, אני או אתה?

עיסאווי פריג': היה.

עיסאווי פריג': לא משנה, זה ויכוח אחר.

יעקב מרגי: ובכל זאת.

עיסאווי פריג': ובכל זאת – – –

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי, אתה טוען שהערבית הייתה לפני העברית?

עיסאווי פריג': יש פתגם – עכשיו אני אתרגם.

דוד אמסלם: תרגם.

עיסאווי פריג': האם אתה באת לריב עם השומר או לקחת ענבים?

עיסאווי פריג': אז אני אומר לחבריי מהמשותפת:

עיסאווי פריג': אנחנו באנו לקחת ענבים ולא לריב עם השומר.

עיסאווי פריג': תמשיכו לריב – אנחנו – – –

אורלי לוי אבקסיס: מי זה השומר?

דוד אמסלם: מי זה השומר?

עיסאווי פריג': תמשיכו לריב, תמשיכו לצעוק – אנחנו נביא את ההישגים.

עיסאווי פריג': אנחנו נביא את ההישגים ואנחנו נטפל באלימות בחברה הערבית בדרך שלנו.

עיסאווי פריג': בסדר?

אורלי לוי אבקסיס: של עבאס?

דוד ביטן: כן, אבל גם חקירה היא הישג בפני עצמו.

דוד אמסלם: איך זה סותר?

עיסאווי פריג': זאת אמירה – – –

דוד ביטן: לא, גם חקירה היא הישג בפני עצמו, אבל לא משנה.

עיסאווי פריג': חקירה, ועדה ועוד ועדה – ראינו.

עיסאווי פריג': ועדת אור הייתה, ויש לה גם המסקנות.

דוד אמסלם: אבל למה זה מפריע לך ועדה?

עיסאווי פריג': חברים, לשם כך – – –

דוד אמסלם: לא ענית לי.

דוד אמסלם: מה זה סותר?

דוד אמסלם: תביאו גם את הכסף וגם נעשה את הוועדה.

עיסאווי פריג': יפה מאוד.

עיסאווי פריג': יש לנו תוכנית, אנחנו עובדים עליה בפרטנות.

דוד אמסלם: מה מפריעה לך ועדה?

עיסאווי פריג': אתה לא יכול לעשות תוכנית ולצאת לדרך ולהקים ועדת חקירה.

דוד אמסלם: למה?

עיסאווי פריג': אתה לא יכול לירות לעצמך ברגל.

עיסאווי פריג': עכשיו לעניין הצעת החוק, חברים.

עיסאווי פריג': אני מאוד מצטער שאני צריך היום לעלות פעמיים כאן – – –

דוד ביטן: אנחנו מדברים פה על הענבים.

דוד ביטן: איפה הענבים בהצעת החוק הזאת?

עיסאווי פריג': בסדר, הממשלה כולה – – –

אורלי לוי אבקסיס: הענבים – – –

דוד אמסלם: עד עכשיו לא הבנתי מי זה הענבים ומי זה השומרים.

עיסאווי פריג': הממשלה היא בת חודש ושבוע.

עיסאווי פריג': הענבים בתהליך בישול והם יתבשלו ואנחנו נביא תוצאות שאתם לא הצלחתם להביא.

אורלי לוי אבקסיס: רק שהם לא יירקבו בדרך.

דוד אמסלם: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: תוך כמה זמן?

עיסאווי פריג': עכשיו לעניין הצעת ההחלטה.

דוד אמסלם: תוך כמה זמן אתה מבטיח להפסיק את הרציחות במגזר הערבי?

עיסאווי פריג': תראה, אני לא נביא, ואתה יודע, הנבואה – – –

דוד ביטן: הוא לא יכול להבטיח דבר כזה.

דוד אמסלם: – – – הרי הוא עכשיו מדבר – – –

עיסאווי פריג': אמסלם, אמסלם, הנבואה – –

דוד ביטן: הוא לא יכול להבטיח דבר כזה.

דוד אמסלם: תן לנו התחייבות.

עיסאווי פריג': – – הנבואה ניתנה – –

דוד ביטן: מה, זה בסמכות שלו?

עיסאווי פריג': – – לא לנו, אבל אנחנו נעשה.

דוד אמסלם: לא, אנחנו רוצים לבדוק.

דוד אמסלם: לא הבנת, אנחנו נעלה הרי את מה שאתה אמרת, נבדוק את זה עוד מעט.

עיסאווי פריג': תבדוק, תבדוק.

דוד אמסלם: מתי?

דוד אמסלם: תגיד לנו מתי, שנרשום ביומן לבדוק.

דוד אמסלם: תגיד לי מתי.

עיסאווי פריג': בסוף השנה תבדוק.

דוד אמסלם: בסוף השנה.

דוד אמסלם: בסדר.

עיסאווי פריג': סוף השנה.

עיסאווי פריג': תרשום לך את זה ביומן למעקב.

דוד אמסלם: רשום לי בראש.

עיסאווי פריג': עכשיו לעניין הצעת ההחלטה, חברים.

עיסאווי פריג': אני מאוד מצטער, חבריי – – –

אורלי לוי אבקסיס: במקום מי?

דוד ביטן: אורלי.

דוד ביטן: אורלי.

קריאות: – – –

קריאה: דוד.

דוד ביטן: מה?

אורלי לוי אבקסיס: הינה מי שקיבל את הענבים.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': תקשיב, חבר הכנסת מנסור עבאס – – –

דוד אמסלם: לקח לך את הענבים.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דוד אמסלם: הוא התחלק איתך בענבים.

עיסאווי פריג': שעה וחצי ברשתות בחברה הערבית אנחנו עומדים בפני מתקפה.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': הצבענו נגד – אני הצבעתי נגד ועדת החקירה.

דוד אמסלם: נכון.

דוד ביטן: אבל גם אתה הצבעת נגד, לא?

עיסאווי פריג': התשובה שלי, ואני רוצה שמנסור – – –

דוד ביטן: גם מנסור הצביע נגד.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': יש פתגם בערבית: (אומר בערבית: אתה רוצה ענבים או שאתה רוצה לריב עם השומר?

עיסאווי פריג': אנחנו רוצים ענבים, ואתם, תריבו עם השומר.

עיסאווי פריג': ) אז מה שאמרתי בעברית אני אומר בערבית: (אומר בערבית: נכון, אדון מנסור?

עיסאווי פריג': )

מנסור עבאס: (אומר בערבית: נכון.

מנסור עבאס: )

עיסאווי פריג': אה, יפה.

עיסאווי פריג': ימים יגידו.

אורלי לוי אבקסיס: איפה הענבים?

אורלי לוי אבקסיס: איפה הענבים?

עיסאווי פריג': עכשיו להצעה לסדר-היום.

דוד אמסלם: איפה הכבוד שלכם?

עיסאווי פריג': ואללה, הכבוד שלנו – – –

דוד אמסלם: אתם בוגדים בעם שלכם.

דוד אמסלם: איפה הכבוד שלכם?

עיסאווי פריג': תקשיב.

דוד אמסלם: אין לכם כבוד.

דוד ביטן: אדון פול גז בניוטרל.

דוד אמסלם: עזוב אותך, שניכם, אתה יודע שאין לכם כבוד.

עיסאווי פריג': אמסלם, אתה, מי שאומר – – –

דוד אמסלם: כמו שבנט בוגד ביהודים, אתם בוגדים בערבים.

יעקב מרגי: – – –

עיסאווי פריג': אתה מדבר פול גז בניוטרל, זה מה שאתה.

עיסאווי פריג': בום.

עיסאווי פריג': היה לנו גזבר במרצ שכשמישהו היה מדבר כמוך, היה אומר לו: הוא מוציא הווא, הווא – אוויר – –

דוד אמסלם: יאללה.

עיסאווי פריג': – – וזה מה שאתה מוציא, אוויר.

דוד אמסלם: אני אגיד לך משהו.

קריאה: מה עם המעונות?

קריאה: מה עם המעונות?

דוד אמסלם: עיסאווי, אתה, רק לפני חצי שנה דיברת אחרת.

דוד ביטן: את התשובה עצמה – – –

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: הבאנו תוכנית.

עיסאווי פריג': עכשיו נדבר במבחן ההישגים.

דוד אמסלם: הבאנו תוכנית.

דוד אמסלם: באת אליי לוועדה – – –

עיסאווי פריג': נדבר במבחן ההישגים.

דוד אמסלם: באת אליי לוועדה יום אחד פה, בכית – –

עיסאווי פריג': חברים.

דוד אמסלם: – – איך אנחנו מתייחסים לאיזה רצח שהיה.

עיסאווי פריג': חברים.

דוד אמסלם: ועכשיו, תראה מה אתה אומר – – –

עיסאווי פריג': הגיע הזמן להביא הישגים ולא דיבורים.

דוד ביטן: רגע, זה לא הגון.

דוד ביטן: זה גם מנסור עבאס.

עיסאווי פריג': עכשיו, חברים, בקשר להצעה – יש הצעה לסדר-היום שהוגשה, ואני משיב בשם הממשלה ואני מקריא את התשובה.

אורלי לוי אבקסיס: בשם מי?

אורלי לוי אבקסיס: בשם מי?

עיסאווי פריג': בשם הממשלה, לא?

אורלי לוי אבקסיס: לא, בשם איזה שר?

עיסאווי פריג': בשם שר האוצר.

עיסאווי פריג': מה לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: וואו, עיסאווי, שאתה תקריא – –

דוד אמסלם: חבר שלך.

אורלי לוי אבקסיס: – – את הדברים של איווט.

דוד אמסלם: אני האמנתי פעם שתקריא תשובה של אביגדור ליברמן?

עיסאווי פריג': קורה.

עיסאווי פריג': היום יצא ככה.

עיסאווי פריג': חברים.

דוד אמסלם: אתה האמנת פעם שתקריא תשובה של אביגדור ליברמן?

דוד אמסלם: בחייאת, עיסאווי.

עיסאווי פריג': תראה – – –

אורלי לוי אבקסיס: האמת שיש פה שר רווחה שיכול – – –

דוד אמסלם: פעם חלמת?

עיסאווי פריג': מאיר, הם עדיין לא מפנימים.

יצחק פינדרוס: דודי – – –

עיסאווי פריג': אתה תירגע.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אמסלם, אתה עדיין לא מפנים שאתה באופוזיציה.

דוד אמסלם: אני באופוזיציה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

עיסאווי פריג': לא מפנים שאתה מפסיד.

דוד אמסלם: אני לא מפנים?

עיסאווי פריג': לא מפנים שאתה כל הזמן הווא, הווא, הווא.

דוד אמסלם: נשמה, אני פה.

דוד אמסלם: לא הבנת.

עיסאווי פריג': לא מפנים.

דוד אמסלם: אני, רק דבר אחד לא מפנים.

עיסאווי פריג': תתחיל, שהאסימון ייפול לך.

עיסאווי פריג': יש ממשלה במדינת ישראל ואתה לא חבר בה.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו הוא שולח אותך להקריא את התשובות שלו?

דוד אמסלם: דרך אגב – – –

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': אז תלמד להקשיב.

דוד אמסלם: רק שנייה, אני אגיד לך משהו.

דוד אמסלם: על זה אין מחלוקת.

עיסאווי פריג': אז יפה.

עיסאווי פריג': חלאס.

דוד אמסלם: אבל רק שנייה, רק משפט.

עיסאווי פריג': נו.

דוד אמסלם: מה שאני לא מפנים – שאתה חבר של ליברמן.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': אז חברים – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

רון כץ: תן לו להקריא תשובה.

עיסאווי פריג': תקשיבי.

עיסאווי פריג': אורלי, אורלי לא הייתה חברה של ליברמן.

עיסאווי פריג': הייתה יס-מנית של ליברמן.

אורלי לוי אבקסיס: אני הייתי יס-מן?

אורלי לוי אבקסיס: אני יצאתי נגד תקציב של קואליציה – –

עיסאווי פריג': חברים.

אורלי לוי אבקסיס: – – שהייתי חברה בה – – –

דוד אמסלם: בגלל זה היא פרשה לבד – מה שציפו ממך היום לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: – – – עשו לי תהליך הדחה – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אין לכם מה לעשות, העליתם הצעה לסדר-היום.

עיסאווי פריג': מרגי, אתה לא רוצה תשובה?

יעקב מרגי: רוצה.

עיסאווי פריג': אז תנו לי.

יעקב מרגי: אבל יס-מן?

יעקב מרגי: אורלי יס-מן?

עיסאווי פריג': חברים, התשובה – – –

אורלי לוי אבקסיס: אני היחידה שיצאתי נגדו – –

דוד אמסלם: אתה צריך מולטיפוקל.

אורלי לוי אבקסיס: – – עברתי תהליך הדחה, יצאתי למדבר הפוליטי בלי שקל, הקמתי מפלגה יש מאין.

דוד ביטן: – – – יש לחץ של השר – – –

עוד פעם שלחו אותך?

עוד פעם?

אורלי לוי אבקסיס: – – –

עוד פעם הגוי של שבת?

קריאות: – – –

דוד ביטן: מאיר, הוא תמיד עונה לחרדים.

דוד ביטן: איך זה יצא, הדבר הזה?

דוד אמסלם: גם פסח – – –

דוד ביטן: הוא תמיד עונה לחרדים.

עיסאווי פריג': מה קורה פה?

עיסאווי פריג': מה קורה פה?

גן ילדים.

קריאות: – – –

הם עשו אותך פרעה?

מה הם עשו אותך?

עיסאווי פריג': חברים.

דוד אמסלם: עשו אותך האיש הכי – – –

אתה יודע מה התשובה?

אין להם אומץ.

אין להם אומץ.

דוד אמסלם: – – –

עיסאווי פריג': אני – חברים, מערך – – –

אורלי לוי אבקסיס: אתה באמת מקריא – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אי-אפשר.

עיסאווי פריג': אמסלם, אתה אופוזיציונר טוב, ואני מאחל לך שתמשיך לשבת בכיסא הרבה הרבה שנים.

עיסאווי פריג': הלאה.

עיסאווי פריג': חברים, מערך מעונות היום בישראל מורכב מסוגי מעונות שונים, ורק במעונות בעלי סמל ניתן סבסוד להורים.

עיסאווי פריג': כפי שכבר נקבע בעבר בממשלה, הסבסוד להורים במעונות נועד לעודד תעסוקה.

עיסאווי פריג': לכן, יש מבחן תעסוקה בעבור הזכאות לסבסוד, והוא נמצא באחריות זרוע העבודה.

עיסאווי פריג': הסיבה העיקרית לכך – – –

אורלי לוי אבקסיס: זרוע – – –

עיסאווי פריג': הסיבה העיקרית לכך היא – – –

יצחק פינדרוס: לא, לקחו לו את זה השבוע.

עיסאווי פריג': חברים.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, תגן עליי.

עיסאווי פריג': תגן עליי.

אורלי לוי אבקסיס: מאיר, מאיר, שר הרווחה, זרוע העבודה לא אצלך?

מאיר כהן: – – –

עיסאווי פריג': אני מבקש שתגן עליי.

עיסאווי פריג': תן לי להקריא את התשובה.

מנסור עבאס: תנו לו, חברים.

עיסאווי פריג': הסיבה העיקרית לכך היא – – –

אורלי לוי אבקסיס: אבל איפה – – –

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורלי לוי, מה קרה?

אורלי לוי אבקסיס: יש פה את שר הרווחה.

עיסאווי פריג': תני לי.

עיסאווי פריג': אני מבקש הגנה.

דוד אמסלם: מדברים.

דוד אמסלם: מה זה מה קרה?

אורלי לוי אבקסיס: רגע, שנייה, עיסאווי, שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: עיסאווי, שנייה, נשמה.

מנסור עבאס: לא, תני לו להשלים את התשובה.

דוד אמסלם: מנהלים דיון, מנהלים דו-שיח.

אורלי לוי אבקסיס: עיסאווי, הוא עכשיו מצטט את איווט, את שר האוצר.

עיסאווי פריג': לא מצטט.

עיסאווי פריג': אני משוכנע – – –

אורלי לוי אבקסיס: מקריא.

אורלי לוי אבקסיס: מקריא.

עיסאווי פריג': לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מקריא את התשובה של איווט.

עיסאווי פריג': התשובה הזו מייצגת אותי, אני אגיד אותה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – כשר האוצר.

עיסאווי פריג': תני לי.

אורלי לוי אבקסיס: בוא, עזוב, שתגיד לי שהתשובה של איווט מייצגת אותך, זה כבר הפתעה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל שר הרווחה – – –

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': התשובה, ההיגיון הוא אותו היגיון, חברים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל שר הרווחה נמצא פה.

עיסאווי פריג': עידוד עבודה – – –

אורלי לוי אבקסיס: שנייה, עיסאווי, שנייה, משפט.

אורלי לוי אבקסיס: שר הרווחה נמצא פה.

אורלי לוי אבקסיס: הרי הקליינטורה הזו יהפכו להיות משפחות רווחה, הם יגיעו אליו בדלת מסתובבת – –

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': ברגע שההורים – –

אורלי לוי אבקסיס: – – הוא יצטרך לטפל במשפחות האלה.

עיסאווי פריג': – – יצאו לעבודה – – –

אורלי לוי אבקסיס: אבל הנשים עובדות.

עיסאווי פריג': ברגע שנוציא הורים לעבודה – –

אורלי לוי אבקסיס: הנשים עובדות.

עיסאווי פריג': – – כל התיאוריה שאת מעלה היא – –

אורלי לוי אבקסיס: הנשים עובדות.

אורלי לוי אבקסיס: תעשה את זה מדורג.

עיסאווי פריג': – – כל התיאוריה תיפול.

אורלי לוי אבקסיס: תעשה את זה מדורג.

אורלי לוי אבקסיס: הם ייערכו לזה – – –

עיסאווי פריג': אז יפה – – –

זה לא קשור אליו.

אורלי לוי אבקסיס: 75% מהנשים החרדיות עובדות.

עיסאווי פריג': תגן עליי, אני רוצה להמשיך בתשובה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורלי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: מראש אתם – – – לא נשאר לילדים.

עיסאווי פריג': הסיבה – – –

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורלי לוי.

עיסאווי פריג': השעה 00:30.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מנסור עבאס: אין בעיה, אנחנו ממשיכים עד הבוקר, אבל תנו לו להשלים.

דוד אמסלם: עיסאווי, ב-07:00 אנחנו מתפזרים, מה זה משנה.

מנסור עבאס: תנו לו להשלים, רבותיי.

עיסאווי פריג': אני אעשה לכם – – –

דוד אמסלם: אז מה זה משנה.

עיסאווי פריג': הסיבה העיקרית לכך היא שאם – – –

דוד אמסלם: מנסור, בשעה 07:00 אנחנו מצביעים.

עיסאווי פריג': חברים, למה הסבסוד?

עיסאווי פריג': הסיבה העיקרית לכך היא שאם אחד ההורים אינו – –

אורלי לוי אבקסיס: מנסור – – –

עיסאווי פריג': אורלי, תקשיבי.

עיסאווי פריג': – – אינו מועסק – – –

דוד אמסלם: גם אם הוא ערבי, הוא לא מקבל?

עיסאווי פריג': אתה צריך להיות אזרח.

עיסאווי פריג': הוא יכול להיות – – –

דוד אמסלם: במגזר הערבי כולם עובדים?

עיסאווי פריג': תן לפחות למאזינים ולצופים שיקשיבו – – –

דוד אמסלם: למה לא עובדים במגזר הערבי?

עיסאווי פריג': אותו דין לערבי, אותו דין ליהודי בהצעת החוק.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: עכשיו אתה מציע שאנשים יתחילו לעבוד במגזר הערבי.

עיסאווי פריג': תן לי, תן לי, תן לי.

עיסאווי פריג': הסיבה העיקרית לכך היא – – –

אורלי לוי אבקסיס: גם הנשים וגם הגברים צריכים לעבוד.

עיסאווי פריג': אחרי שאקריא אני אענה לך.

עיסאווי פריג': הסיבה העיקרית לכך היא שאם אחד ההורים אינו מועסק, הוא יכול להיות עם ילדו בבית, ואינו זקוק לשלם עבור מעון יום.

דוד אמסלם: – – – בעבודה?

עיסאווי פריג': אם שני ההורים עובדים במשרה מלאה ואין באמצעותם לשמור על הילד – –

די, די, די.

עיסאווי פריג': – – המדינה תומכת בהם באמצעות מנגנון – – –

דוד אמסלם: עיסאווי, אני מציע לך – – –

יעקב מרגי: – – –

בושה – – –

עיסאווי פריג': מרצ בעד לעודד אנשים שיצאו לעבודה.

עיסאווי פריג': תפסיקו – – –

דוד אמסלם: אז למה לא תורידו להם את קצבת הילדים?

עיסאווי פריג': מרצ בעד שאנשים יצאו לעבוד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל למה לא – – – תעסוקה לנשים?

יצחק פינדרוס: צודק – – – אפשר כסף גם בלי עבודה.

עיסאווי פריג': חשוב לציין שכיום, במערך מעונות הסמל שבהם ניתן סבסוד, ישנו מקום רק – –

אורלי לוי אבקסיס: אז אתם לא מעבירים אפס עד שלוש לחינוך?

עיסאווי פריג': – – לכרבע מהילדים בארץ, ולכן – –

אורלי לוי אבקסיס: אז אתם לא מעבירים אפס עד שלוש לחינוך?

עיסאווי פריג': – – ולכן חשיבות התיעדוף והמיקוד באלה שאינם יכולים לשהות עם ילדיהם – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

עיסאווי פריג': – – עקב הצורך בפרנסה מקבלת משנה תוקף.

עיסאווי פריג': נוסף לזה, היום – – –

דוד אמסלם: מה קורה עם הבדואים בדרום?

דוד אמסלם: גם הם לא ישלחו את הילדים למעונות?

מנסור עבאס: כן, חבר הכנסת דוד אמסלם.

עיסאווי פריג': אני שמח שאתה – –

מנסור עבאס: תן לו להמשיך.

מנסור עבאס: תן לו להמשיך.

עיסאווי פריג': – – כואב לך.

עיסאווי פריג': בנוסף לכך – – –

דוד אמסלם: אני שואל אותך, זה דיון עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: למה נשים קשורות תמיד בבית שלהן?

עיסאווי פריג': אתה לא מגן עליי.

דוד אמסלם: הרי מנסור עבאס, אתם הצבעתם כדי לפגוע בחרדים.

דוד אמסלם: מה אתם מצפים, שאנחנו נצביע כדי לפגוע בערבים?

עיסאווי פריג': א

עיסאווי פריג': מסלם – – –

דוד אמסלם: הרי נמצא איזה קריטריון – – –

עיסאווי פריג': מאיפה אתה מביא את האנרגיות האלה?

דוד אמסלם: ואז מה תגיד?

דוד אמסלם: תגיד לי אתה, מה תגיד?

דוד אמסלם: נחשוב – נמצא.

עיסאווי פריג': מאיפה?

דוד אמסלם: מה תגיד?

דוד אמסלם: למה אנחנו פוגעים בערבים, נכון?

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אמסלם, אני מבסוט – – –

דוד אמסלם: בעניים ביותר אתה פוגע – אתה.

דוד אמסלם: אבל כשאתה פוגע ביהודים העניים, זה עושה לך כנראה טוב.

עיסאווי פריג': אוה.

עיסאווי פריג': תקרא לסדרנים קצת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

עיסאווי פריג': די, די.

דוד אמסלם: אין די.

דוד אמסלם: אתה אל תגיד לי די, אתה עכשיו תומך – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אמסלם, אוהו, אי-אפשר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אמסלם, יש תקנון לכנסת.

דוד אמסלם: אז אתה תומך בחוק הזה?

דוד אמסלם: אתה?

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, בוא נירגע קצת, תן לו להשלים את – – –

דוד אמסלם: אתה יכול להירגע מזה?

דוד אמסלם: אם הייתי אומר לך שהילדים הערבים – –

מנסור עבאס: יש חברי כנסת מהאופוזיציה שיגיבו.

דוד אמסלם: – – יוציאו אותם מבית ספר, היית נרגע?

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, תירגע, תירגע.

עיסאווי פריג': הגענו – איזה – – –

דוד אמסלם: תראה במי אתה פוגע, אתה.

מנסור עבאס: איזה יפה, הגענו – – –

דוד אמסלם: עזוב את השמאלנים.

דוד אמסלם: אתה.

עיסאווי פריג': הגענו לימים שחברי הכנסת – – –

דוד אמסלם: אתה, כערבי, פוגע בילדים – –

עיסאווי פריג': שמענו – – –

דוד אמסלם: – – יהודים וערבים – שניכם.

דוד אמסלם: אתה עכשיו מספר לנו סיפור עלי באבא, בגלל שהשמאלנים הגזענים האלה, זה מה שהם עושים?

דוד אמסלם: ליברמן חבר שלך?

עיסאווי פריג': נוסף לזה – חברים, הגענו לימים שחבר הכנסת אמסלם דואג לבדואים ולערבים.

עיסאווי פריג': איזה כיף, אחרית הימים.

יעקב מרגי: דואג לך.

יעקב מרגי: למי דואגים?

דוד אמסלם: עיסאווי, אתה לא היית אומר משפט כזה אם לא היית בממשלה.

דוד אמסלם: אני מכיר אותך.

דוד אמסלם: וגם אתה.

עיסאווי פריג': היום – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

עיסאווי פריג': היום – בנוסף לתשובה – היום השר אביגדור ליברמן והשרה אורנה ברביבאי – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דוד אמסלם: הכול מתגלגל' תזכור, הכול מתגלגל.

עיסאווי פריג': – – בצעד משותף, החליטו – –

דוד אמסלם: – – – באוכלוסייה החרדית לפגוע בהם?

יעקב מרגי: – – – אין מעונות באוקטובר.

עיסאווי פריג': – – החליטו, החליטו להעניק – –

דוד אמסלם: גם זה יגיע.

יעקב מרגי: הם ישלמו – – –

עיסאווי פריג': לא לא לא, אתה לא.

עיסאווי פריג': – – החליטו – –

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: הרי אתה, מנסור עבאס, אתה פוגע.

דוד אמסלם: אתה מצביע בעד הדבר הזה.

עיסאווי פריג': – – החליטו להעניק חודשיים – –

יעקב מרגי: הם הענישו, לא העניקו.

יעקב מרגי: זה מס שפתיים.

יעקב מרגי: אתה לא מבין במעונות.

יעקב מרגי: המעונות לא עובדים בחגים.

יעקב מרגי: המעונות לא עובדים בחגים לא עובדים.

אורלי לוי אבקסיס: גם ככה הם לא עובדים בחגים, אבל אתה תשלם מראש.

עיסאווי פריג': – – והחודשיים האלה – כדי להספיק להיערך במערכת החינוך – –

יעקב מרגי: הם גם ישלמו וגם לא יהיו.

עיסאווי פריג': – – ובשוק התעסוקה.

עיסאווי פריג': חברים, לעודד – –

אורלי לוי אבקסיס: איך, איך לעודד תעסוקה?

אורלי לוי אבקסיס: אתם תחזירו את האימהות הביתה.

עיסאווי פריג': – – אנשים לצאת לעבודה זאת לא פגיעה, זאת ברכה.

עיסאווי פריג': בתשובה הבאה אני אתייחס.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: תודה, אדוני השר – –

דוד אמסלם: למה שלא תשלול מהבדואים – למה שלא תשלול מהבדואים את הביטוח הלאומי כדי שיצאו לעבוד?

מנסור עבאס: – – עיסאווי פריג'.

מנסור עבאס: דעה נוספת – חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

מנסור עבאס: דקה אחת.

דוד אמסלם: דרך אגב, מנסור עבאס, למה שלא תשלול מהבדואים את קצבת הילדים כדי שהנשים יצאו לעבוד?

דוד אמסלם: מה אתה אומר?

מנסור עבאס: ראש הממשלה בנימין נתניהו שלל את זה לפני כמה ימים.

דוד אמסלם: אנחנו נשקול את זה בעתיד, אל תדאג.

מנסור עבאס: כאשר הוריד את הביטוח – – –

דוד אמסלם: אנחנו נביא הצעת חוק לשלול, בוודאי מאנשים שגרים בבתים שהם – אני אמצא לכם קריטריונים.

מנסור עבאס: הליכוד הוא שהוריד את קצבאות הילדים.

דוד אמסלם: בגללך.

דוד אמסלם: אני בחיים שלי לא הייתי פוגע באוכלוסייה הערבית, אבל אתה לא מתבייש.

דוד אמסלם: אתה נותן יד לפגוע באוכלוסייה היהודית הכי ענייה.

דוד אמסלם: אבל אל תדאג, אנחנו נחזיר לך את זה בבוא היום.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דוד אמסלם: בילדים היהודים.

גלעד קריב: תמשיך לאיים.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: חשבתי פעם שאתה לא כמוהם במישור החברתי, אבל אתה בדיוק כמוהם.

אורית סטרוק: קשה לי לדבר כשהוא צועק.

אורית סטרוק: מה, אני יכולה להתחרות בו בצעקות?

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, מי שהוריד את קצבאות הילדים זה הליכוד.

מנסור עבאס: זה הליכוד.

דוד אמסלם: אתה פוגע עכשיו בקצבאות?

דוד אמסלם: אתה פוגע עכשיו?

דוד אמסלם: אתה הורדת?

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

מנסור עבאס: אתם הורדתם את קצבאות הילדים.

דוד אמסלם: לא קיבלת מספיק כסף?

מנסור עבאס: אתם הורדתם את קצבאות הילדים.

דוד אמסלם: אבל אתה עכשיו במעונות.

דוד אמסלם: למה אתה פוגע בחרדים?

מנסור עבאס: אתם הורדתם את קצבאות הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, זה היה יאיר לפיד.

אורלי לוי אבקסיס: זה היה יאיר לפיד.

מנסור עבאס: בבקשה, חברת הכנסת אורית סטרוק.

דוד אמסלם: זה החבר שלך יאיר לפיד, אבל לא משנה.

מנסור עבאס: תנו לחברת הכנסת אורית סטרוק.

אורלי לוי אבקסיס: זה היה יאיר לפיד.

מנסור עבאס: טוב.

אורלי לוי אבקסיס: לא, תחדד ותדייק.

מנסור עבאס: טוב, חברים, אם תמשיכו אז נקרא אתכם לסדר.

אורלי לוי אבקסיס: מי שהוריד את הכסף לחרדים היה יאיר לפיד, ראש הממשלה החליפי שלך.

אורלי לוי אבקסיס: יאיר לפיד הוריד את הכסף לחרדים.

קריאה: – – – על מה את מדברת?

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורלי לוי, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל תדייק, אתה יושב בכיסא היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: יאיר לפיד לקח את קצבאות הילדים.

מנסור עבאס: בבקשה, חברת הכנסת אורית סטרוק.

אורית סטרוק: אני מנסה לדבר, אבל איך אני יכולה לדבר כשצועקים ככה?

אורית סטרוק: איך אני יכולה?

מנסור עבאס: כן, אי-אפשר ככה.

מנסור עבאס: בבקשה.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: אדוני השר מאיר כהן, אני שמחה שאתה פה, ואני אשמח אם תתבונן אליי רגע.

אורית סטרוק: אני כאן, בצד.

אורית סטרוק: מאיר?

אורית סטרוק: לא רואה אותי.

אורית סטרוק: אדוני השר, אדוני השר.

אורית סטרוק: מה אני יכולה לעשות כדי להסב את תשומת הלב של השר?

גלעד קריב: תגידי אדוני היושב-ראש, לא אדוני השר.

אורית סטרוק: אבל אני רוצה שהשר יסתכל עליי.

אורית סטרוק: בשביל מה הוא יושב כאן?

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב, בבקשה.

אורית סטרוק: אני רוצה את תשומת הלב של השר, כי השר יושב סביב – –

מנסור עבאס: בואו נקשיב לחברת הכנסת סטרוק.

אורית סטרוק: – – שולחן הממשלה, יחד עם השר ליברמן, ואני רוצה שהוא ישמע אותי.

מנסור עבאס: אוקיי, הוא שומע אותך.

מנסור עבאס: בבקשה, דברי.

אורית סטרוק: לא, הוא לא שומע אותי, יש לו אוזניות.

אורית סטרוק: מאיר.

מאיר כהן: כן.

אורית סטרוק: תודה.

אורית סטרוק: זה לא מתאים לך לא להקשיב, אז אני שמחה שאתה מקשיב.

אורית סטרוק: תודה.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: במסגרת הדקה שיש לי אני רוצה לדבר על זה שיש עוד ערכים בעולמנו, כמדינה יהודית, חוץ מהערך של לצאת לעבודה.

אורית סטרוק: אחד הערכים המובילים שלנו כמדינה יהודית הוא הערך של לימוד תורה.

אורית סטרוק: אני מבקשת ממך להעביר את הדברים לממשלה.

אורית סטרוק: במשך קרוב לעשר שנים הייתי אשת אברך.

אורית סטרוק: בעלי למד בישיבה.

אורית סטרוק: בשנים האלה אני נשאתי בעול של הבית באופן מלא: גם בגידול הילדים, גם בפרנסה.

אורית סטרוק: יש לי מהשנים האלה בור ענק בהשכלה, – –

מנסור עבאס: כן, דקה אחת, חברת הכנסת.

אורית סטרוק: – – בור ענק בתקציב ובור ענק בשעות שינה, ואני לא מצערת לרגע, כי הערך של לימוד תורה שווה לדבר הזה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: תודה לך.

אורית סטרוק: ואני חושבת שחשוב שהממשלה תבין שיש פה ציבור שרוצה ללמוד תורה ותכבד את זה ותעריך את זה.

מנסור עבאס: תודה לך, חברת הכנסת אורית סטרוק.

מנסור עבאס: חבר הכנסת גלעד קריב, בבקשה.

מנסור עבאס: דקה אחת.

מנסור עבאס: מוותר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר, דקה אחת.

אורלי לוי אבקסיס: תרשמו גם את אמסלם לדעה נוספת.

דוד אמסלם: תרשמי אותי שם לדעה נוספת.

מנסור עבאס: זהו.

דוד אמסלם: מה זהו?

דוד אמסלם: תרשמי, אחרי זה הוא יגיד זהו.

אדוני היושב-ראש, אני קודם כול רוצה לפנות אליך, אדוני היושב-ראש, כי אתה יודע, בחלק גדול מהנושאים שקשורים לתעסוקה, למעונות ולמשפחתונים תמיד נאבקנו ביחד עם הנציגים של המפלגות הערביות, כי כמו שאתה יודע, אחת הבעיות שקיימות במגזר הערבי זה תעסוקה נמוכה יחסית של נשים.

אדוני היושב-ראש – –

מנסור עבאס: כן, אני מקשיב.

– – אני רואה שהיום אתה בעניינים, אתה יכול לסדר את הדברים, אז אני רוצה להפוך את הישיבה האבודה הזאת לישיבת עבודה.

מנסור עבאס: אוקיי.

בעצם הרבה נשים, שרוצים לעודד אותן לעבוד, המצב עכשיו, כמו שהוא קורה, יפגע ופוגע גם בנשים הללו.

אבל אני רוצה לומר לך, כאדם שהיה ראש העיר בני ברק וטיפל הרבה מאוד בנושא התעסוקה: אנחנו הצלחנו להגיע למצב שתעסוקה של נשים היא באחוזים גבוהים בהרבה מעל הממוצע, והנשים טייבו את עצמן – כן כן כן.

קריאה: – – –

סליחה, אתה טועה.

זה 77% מול נשים מהמגזר הכללי.

תבדוק.

הסיבה היא שרצינו גם שאנשים יגיעו למקצועות יותר יוקרתיים, יותר מכניסים.

הסיפור שהולכים לעשות עכשיו – רק בגלל פוליטיקה ושנאה.

אותו אדם שלא היה מוכן לשבת לידך בקדנציה הקודמת, היום לא רוצה לשבת לידנו ולא רוצה שלילדים שלנו יהיו מעונות מסודרים.

מנסור עבאס: תודה לך, חבר הכנסת יעקב אשר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

הדברים האלה צריכים לעורר גם אותך בעניין הזה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה לך.

אתה בקואליציה, זה בסדר, אבל לא לכל דבר צריך להסכים.

תודה רבה על ההקשבה, אדוני.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה, דקה אחת.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, מדינת ישראל קמה כמדינת רווחה.

ישראל אייכלר: אחד הסממנים הבודדים של יהדותה היא הרווחה והחמלה לאנשים עניים וילדים.

ישראל אייכלר: לעשות חוק, לעשות תקצוב ולהגיד: הילדים האלה, האימהות האלה, לא יקבלו – זה מעשה סדום ועמורה, אדמה וצבויים, ולא היה יכול לקרות בשום ממשלה – לא בממשלה ימנית, ודאי לא ממשלה מפא"יניקית, ולא היה יכול בוודאי בממשלה של הליכוד, שתמיד הייתה עם המסורתיים ועם החברתיים.

ישראל אייכלר: אפילו בממשלה הזאת – יושב פה מאיר כהן; הוא לא היה מסוגל לעשות דבר כזה, לדעתי, ועוד אנשים טובים אחרים.

ישראל אייכלר: קם אדם רע ומר – בכל התחומים, לא רק בתחום הזה – ומעז.

ישראל אייכלר: זה שהוא רוצה לקחת מהאימהות שעובדות את הפרוטות האחרונות, את ההנחות במעונות, אני יכול להבין.

ישראל אייכלר: אבל למה הוא מעז ולא מפחד שהוא יוקע אל עמוד הקלון, וכל מדינת ישראל היהודית תצא נגד, לא משנה איזו אוכלוסייה – אפילו חרדית, אפילו ערבית, אפילו כל מה שלא יהיה.

מנסור עבאס: כן, תודה.

ישראל אייכלר: ולכן הבושה היא של כולנו, שבמדינת היהודים יכול להיות שר האוצר אדם שאומר: אני מכריז שאת הכסף של הילדים האלה, אני אתן לכל דבר אחר.

ישראל אייכלר: זה רוע, סדום ועמורה, אדמה וצבויים.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני לא ציפיתי ממך לדבר כזה, שאתה תיתן יד לעניין הזה, ואני אסביר לך גם מדוע.

דוד אמסלם: אביגדור ליברמן בנוי על שנאת חרדים.

דוד אמסלם: פעם הוא היה בנוי על שנאת ערבים, היום הוא עבר לשנאת חרדים, וכשזה ייגמר הוא יחזור חזרה לשנאת הערבים.

דוד אמסלם: אני לא מצפה ממך, גם כבן אדם דתי, מוסלמי, לפגוע ביהודים דתיים שלומדים תורה, ומענישים את האישה שעובדת בזה שהיא לא יכולה להשאיר את הילדים במעון.

דוד אמסלם: הרי זה בדיוק מה שאתה עושה.

דוד אמסלם: עכשיו, לנו אין בעיה למצוא עכשיו קריטריון שיפגע בפעם הבאה רק בערבים.

דוד אמסלם: נמצא קריטריון יפה, נקי.

דוד אמסלם: הרי בסוף זה מתגלגל.

דוד אמסלם: אנחנו מעולם לא פגענו באוכלוסייה הערבית כאוכלוסייה.

דוד אמסלם: אף פעם, לא בנושאים הדתיים – אף פעם לא התערבנו.

דוד אמסלם: כאן זו התערבות שלך בנושאים הדתיים.

דוד אמסלם: הרי מה יקרה?

דוד אמסלם: האישה הרי תמשיך לעבוד – אין ברירה, צריך להביא פרנסה.

דוד אמסלם: האברך ימשיך ללמוד, זה לא שהוא עכשיו לא ילמד.

דוד אמסלם: מה שיקרה – הילדים יסתובבו בחוץ בלי אף אחד.

דוד אמסלם: אז לכן אני מצפה ממך, היות שאנחנו בליכוד מעולם לא פגענו בדת המוסלמית – אתה פה פוגע בדת היהודית בעקיפין בלי שאתה מבין, לכן אני מצפה ממך לא לתת יד לפשע הזה שקורה כאן.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: לאן אתם מציעים להעביר את ההצעה לסדר-היום?

מנסור עבאס: יעקב מרגי?

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: לכלכלה.

מנסור עבאס: לכלכלה?

אורלי לוי אבקסיס: כן, כלכלה.

מנסור עבאס: לוועדת הכלכלה.

מנסור עבאס: אז אנחנו מצביעים על העברת הצעת – – –

קריאה: – – –

מנסור עבאס: מה?

אורלי לוי אבקסיס: כלכלה, כלכלה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על – – –

מאיר כהן: לוועדת הכנסת.

מנסור עבאס: לוועדת הכנסת?

אורלי לוי אבקסיס: מאיר.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על ההצעה לסדר-היום בנושא החלטת שר האוצר להעניק לימודים חינם במעונות יום לזוגות – – –

יעקב מרגי: רגע, לא.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, השר מסכים איתנו.

מאיר כהן: אם הם רוצים כלכלה, אין בעיה.

מנסור עבאס: כלכלה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה, מאיר.

מנסור עבאס: אוקיי, אז אנחנו מצביעים על החלטת שר האוצר להעניק לימודים חינם במעונות יום לזוגות אשר שני ההורים עובדים במשרה מלאה.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: תשעה חברי כנסת בעד, אפס מתנגדים ואפס נמנעים.

מנסור עבאס: אני קובע שההצעה לסדר-היום: החלטת שר האוצר להעניק לימודים חינם במעונות יום לזוגות אשר שני ההורים עובדים במשרה מלאה, עוברת לוועדת הכלכלה.

מנסור עבאס: << הלסי >> דוח מבקר המדינה מתריע על הכשלים בטיפול ובהתמודדות עם תופעת האלימות בין בני זוג << הלסי >>

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – דוח מבקר המדינה מתריע על הכשלים בטיפול והתמודדות עם תופעת האלימות בין בני זוג, הצעות לסדר-היום מס' 105 ו-170.

מנסור עבאס: חברת הכנסת רות וסרמן לנדה, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

רות וסרמן לנדה: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראוי היה להביא את הנושא הזה בסדר-היום בשעה מוקדמת יותר, כי הוא באמת באמת חשוב, אבל טוב יותר כך מאשר בכלל לא.

רות וסרמן לנדה: בדוח מבקר המדינה האחרון הוקדש פרק לכשלים בהתמודדות עם תופעת האלימות בין בני זוג ובטיפול בה.

רות וסרמן לנדה: אני רוצה לחלוק איתכם חלק מהסוגיות המדאיגות שהעלה הדוח.

רות וסרמן לנדה: הרשויות המקומיות מדווחות רק על כ-50% ממספר המשפחות המטופלות, כדי למנוע מצב שבו הרשויות ירשמו הוצאה גבוהה יותר מההכנסה שיקבלו ממשרד הרווחה.

רות וסרמן לנדה: התקציב הייעודי להתמודדות עם תופעת האלימות במשפחה שמקדם משרד הרווחה – או שקידם משרד הרווחה עד לאחרונה – דווקא ברשויות המקומיות שבהן הרמה החברתית-כלכלית נמוכה הוא קטן בהרבה משל אלו שברמה גבוהה.

רות וסרמן לנדה: על פי הדוח, משרד הרווחה לא מבצע מעקב אחר יישום ההוראה להכשרת העובדים הסוציאליים לטיפול במשפחות ואינו מחייב אותם להשתתף בהכשרות.

רות וסרמן לנדה: מסגרות הטיפול הנגישות לגברים אלימים שנגדם נפתחו תיקים במשטרה מעטות ואינן פועלות באופן רציף; יש גברים שאינם מתמידים בטיפול ונושרים.

רות וסרמן לנדה: משרד הרווחה לא הגיש נתונים מדויקים בדבר זמני המתנה של נשים למקלטים – אני מזכירה שזה על פי הדוח – ונוסף לכך נטען שלא נמצא מקום פנוי במקלטים רבים, בפרט לאוכלוסיות ייחודיות כגון נשים ערביות וחרדיות.

רות וסרמן לנדה: מתחילת 2021 נרצחו עשר נשים בידי בני זוגן.

רות וסרמן לנדה: אלו מצטרפות לסטטיסטיקה הטרגית של עוד מאות אלפי נשים שהותקפו בשנים האחרונות וחיות במציאות של אלימות קשה ונוראית.

רות וסרמן לנדה: רק בשנה האחרונה, שנת הקורונה, נרשמה עלייה דרמטית של מאות אחוזים במקרי האלימות במשפחה.

רות וסרמן לנדה: הנושא הזה קרוב לליבי.

רות וסרמן לנדה: אני רוצה לפעול ככל שאוכל למגר את התופעה יחד עם משרד הרווחה.

רות וסרמן לנדה: דוח מבקר המדינה חושף את גודל המחדל במאבק הזה עד לאחרונה.

רות וסרמן לנדה: הוא מצביע באמת על כשלים לא פשוטים.

רות וסרמן לנדה: אני רוצה גם להוסיף באופן כללי שהעובדים הסוציאליים ברשויות המקומיות שעוסקים בנושא הכל-כך חשוב הזה עמוסים עד לעייפה ואינם מתוגמלים כראוי.

רות וסרמן לנדה: אני מבקשת להזכיר לסיום את הדברים של האלוף דורון אלמוג, זוכה פרס ישראל: חברה איתנה נמדדת ביחסה אל אלה בתוכה החלשים ביותר.

רות וסרמן לנדה: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת רות וסרמן לנדה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: אז ישיב שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, בשעה מאוחרת זו של הלילה – חברת הכנסת רות וסרמן, תודה על הסבת תשומת הלב של כל הכנסת.

מאיר כהן: אתמול, אדוני היושב-ראש, שר האוצר ואנוכי החלטנו לקדם את יישום המלצות הוועדה למניעה וטיפול בתופעה החברתית הקשה הזו.

מאיר כהן: לאחר שנים שבהן לא עבר תקציב סדיר לתוכנית הבין-משרדית שתוקצבה, הנחה אתמול שר האוצר – ואני מודה לו על כך – על העברה של 55 מיליון שקלים, כדי לתקצב באופן מיידי כמה מענים לטובת הנושא.

מאיר כהן: אני רוצה להדגיש: זו בשורה חשובה.

מאיר כהן: חשוב מכך, זו אמירה חשובה, שעוד לפני שמאשרים את תקציב המדינה, שמים על השולחן 55 מיליון ש"ח רק למטרה הזאת.

מאיר כהן: זה נושא חשוב ומרכזי מבחינתנו.

מאיר כהן: אני רוצה רק לפרט מה הוחלט בימים האחרונים שעושים מיידית, ויש לזה תקצוב, ואנחנו מתחילים לעשות: 1.

מאיר כהן: יוקמו שני מקלטים חדשים ייעודיים לאימהות ולנערות טעונות הגנה – זה בדיוק לאוכלוסיות שאת דיברת עליהן; 2.

מאיר כהן: יוקמו ארבעה מרכזי יום ומרכז ערב אחד לטיפול בגברים אלימים; אנחנו כבר נמצאים ביישומם של הדברים; 3.

מאיר כהן: יתווספו, חברת הכנסת רות וסרמן, 90 תקנים של עובדים ועובדות סוציאליים תוספתיים למרכזי אלימות במשפחה ברשויות המקומיות ועוד 54 תקנים של עובדים סוציאליים במשטרה ובתחנות המשטרה, שיגיעו לשם ברגע שאישה או כל בן משפחה שסובל מאלימות מגיעים; 4.

מאיר כהן: לטובת הטיפול – – –

רות וסרמן לנדה: 90 ועוד כמה?

מאיר כהן: 90 ועוד 54 תקנים.

מאיר כהן: אני רוצה שתבינו, כל תקן אחד הוא 180,000 ש"ח, אבל באמת שהכסף הוא ממש רכיב לא חשוב בטרגדיה האיומה הזאת.

מאיר כהן: לטובת הטיפול באלימות במשפחה באוכלוסיות מיעוטים ישולש מערך שיטור רגיש תרבות – שגם זה תקנים, אבל את צודקת, מעבר לתקנים זה גם הכשרות של האנשים.

מאיר כהן: ההכשרות תלויות תרבות, תלויות שפה – זה הדבר החשוב ביותר.

מאיר כהן: יינתנו עוד 50 תקנים תוספתיים לשירות המבחן לטיפול ייעודי בגברים אלימים.

מאיר כהן: אנחנו נעבה את מוקדי החירום הטלפוניים לטיפול באלימות במשפחה במשרד הרווחה ובמשטרה.

מאיר כהן: כמובן, אנחנו כבר מתחילים לפתח וממשיכים לפתח תוכניות הכשרה בכלים חדשניים לטיפול באלימות במשפחה.

מאיר כהן: נוסף לכך, בכל מקום, בכל קהילה, יינתן תקציב גמיש כדי לטפל גם בקורבנות וגם במעטפת המשפחתית.

מאיר כהן: זאת ועוד – אבל אני חייב לציין בשביל ההגינות לעובדי הרווחה באשר הם שזה לא שאנחנו ממציאים את הגלגל.

מאיר כהן: זה לא שאתמול באנו ועד עכשיו לא היה שום דבר; היה גם היה.

מאיר כהן: את ציינת בשאלתך שאכן העובדים הסוציאליים והעובדות הסוציאליות עובדים קשה מאוד, עם כל כך הרבה תיקים, עם מעמסה.

מאיר כהן: הם נושאים על גבם את המצוקה הקשה הזאת.

מאיר כהן: מעבר לכל מה שאנחנו עושים, אנחנו גם מטפלים באותם אנשים, שהם החלוצים – החלוצות, שנמצאות שם ביום ובלילה בשביל הקורבנות.

מאיר כהן: עד עכשיו זה לא היה מספיק, עד עכשיו זה לא היה מושלם.

מאיר כהן: אני מקווה מאוד שבפגישה אתמול עם שר האוצר ובהעברת התקציב שכבר בוצעה – זה התקציב הראשון שהעבירו – בהעברה הזאת, גם אם אנחנו לא נמגר את התופעה הזאת, אני מאוד מקווה שאנחנו לפחות נלמד איך להתחיל למנוע אותה ואיך לטפל באותן משפחות.

מאיר כהן: זאת אלימות כנגד ילדים; זאת אלימות כנגד ילדים קטנים, כנגד נשים.

מאיר כהן: אלימות בכלל באשר היא קשה מאוד, וזה חלק מהטיפול שלנו.

מאיר כהן: אז תודה רבה, גברתי, שהערת את תשומת ליבנו, וזאת תשובתי.

מאיר כהן: תודה לך.

מנסור עבאס: תודה לשר מאיר כהן.

מנסור עבאס: חברת הכנסת רות, לאן את מציעה להעביר את – – –

רות וסרמן לנדה: אני מבקשת שזה יועבר לוועדת הרווחה.

מאיר כהן: עבודה ורווחה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים.

מנסור עבאס: אה, כן, עמדה נוספת – חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: לא, לא.

מנסור עבאס: מוותר?

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אז אנחנו מצביעים על ההצעה לסדר-היום בנושא:

מנסור עבאס: דוח מבקר המדינה מתריע על הכשלים בטיפול ובהתמודדות עם תופעת האלימות בין בני זוג.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: עוד לא התחלתי.

מנסור עבאס: אז אנחנו מצביעים על העברה – – –

רות וסרמן לנדה: אפשר להצביע בעל פה או שצריך ללכת למקום?

מנסור עבאס: כן, כן.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים.

מנסור עבאס: אתה תומך, חבר הכנסת דוד אמסלם?

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: שבעה בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מנסור עבאס: ההצעה לסדר-היום בעניין דוח מבקר המדינה מתריע על הכשלים בטיפול והתמודדות עם תופעת האלימות בין בני זוג מתקבלת, ומועברת להמשך דיון בוועדת העבודה והרווחה.

מנסור עבאס: << הלסי >> תשעה באב – קשר בל ינתק של עם ישראל לירושלים ולבית המקדש << הלסי >>

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום.

מנסור עבאס: הנושא: קיזוז הקצבאות של אימהות יחידניות.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סעיד אלחרומי למעשה אינו נמצא.

מנסור עבאס: אז אנחנו מדלגים?

מנסור עבאס: מדלגים.

מנסור עבאס: שאילתה רגילה לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

קריאה: זה של איתמר בן גביר – – – תעבור להצעה לסדר-היום.

מנסור עבאס: אז אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 125 ו-151, בנושא: תשעה באב – קשר בל יינתק של עם ישראל לירושלים ולבית המקדש.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: אה, אוקיי.

מנסור עבאס: אז חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

מאיר פרוש: ואחריה?

מנסור עבאס: אחריה אתה.

אורית סטרוק: איך דילגתם ככה?

אורית סטרוק: מה קרה?

קריאה: אנשים לא נמצאים פה.

מנסור עבאס: התעייפתם.

אורית סטרוק: יצאתי שנייה לשתות כוס תה.

דוד אמסלם: – – – אל תיכנס למלחמות של ליברמן – – –

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורית סטרוק, שלוש דקות.

אורית סטרוק: כן, תודה רבה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, את הדיון הזה אני ביקשתי לקראת תשעה באב שיחול בשבוע הבא, שזה יום שבו אנחנו, העם היהודי, מציינים כבר במשך דורות רבים את חורבן בית המקדש.

אורית סטרוק: אני חושבת שמן הראוי שכנסת ישראל – מדינת ישראל – תציין בדיון מיוחד את היום הזה.

אורית סטרוק: האמת שהיה ראוי שבכלל ייקבע יום, יום קבוע; כמו שיש יום ז'בוטינסקי ויש כל מיני ימים – שיהיה יום כזה שבו הכנסת מציינת את החורבן וגם את התחלת הגאולה שאנחנו, ברוך השם, זוכים לחיות בתוכה; את מה שדורות על גבי דורות של יהודים חלמו וציפו והתפללו לחזור לירושלים, אנחנו ברוך השם זוכים, אנחנו בעצם מגשימים את החלום של כל הדורות.

אורית סטרוק: במשך שנים על גבי שנים, דורות, קרוב לאלפיים שנה, יהודים בכל מצב, גם בימים של אבל וגם בימים של שמחה, הזכירו את ירושלים.

אורית סטרוק: אם אנשים ישבו באבלות, אז הברכה שאמרו להם זה "המקום ינחם אתכם בתוך אבלי ציון וירושלים"; אם הם התחתנו, אז שוברים את הכוס לזכר ירושלים ואומרים: "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני".

אורית סטרוק: בכל התפילות ובכל הברכות ובכל אורחות החיים שלנו, אנחנו במשך דורות על גבי דורות נשארנו קשורים לירושלים והתפללנו לבניין בית המקדש.

אורית סטרוק: ועכשיו שזכינו, והגענו לימים שעליהם אמר הנביא: "עֹד יֵשבו זקנים וזקנות בִּרְחֹבוֹת יְרוּשָׁלָ‍ִם, ואיש משענתו בידו מרוב ימים.

אורית סטרוק: ורחֺבות העיר ימָלאו ילדים וילדות משחקים בִּרְחֹבֹתֶיהָ" – פעם זו הייתה נבואה שרק ציפו שהיא תקרה, והיום זה חלק מהחיים הכי נורמליים שלנו.

אורית סטרוק: אנחנו הולכים ברחובות של ירושלים ואנחנו רואים זקנים וזקנות וילדים וילדות, וזה חלק מתהליך הגאולה שאנחנו, ברוך השם, זוכים לחיות בתוכו וצריכים להודות עליו.

אורית סטרוק: אבל יחד עם השמחה וההודיה שאנחנו זוכים לחיות בפס ההיסטוריה הזה שעם ישראל מתחיל לשוב לארצו, עדיין אנחנו מתפללים גם שייבנה בית המקדש על הר הבית, בעזרת השם, ושנחזור להקריב קורבנות בבית המקדש וש"נכון יהיה הר בית ה' בראש ההרים – – – ונהרו אליו כל הגוים".

אורית סטרוק: יש לנו עדיין למה לצפות; תהליך הגאולה לא נשלם.

אורית סטרוק: זה שיש לנו מדינה משלנו, כנסת משלנו, צבא משלנו – כל אלה דברים שאנחנו צריכים להודות עליהם ולברך עליהם.

אורית סטרוק: נכון, אנחנו כבר לא בימים של הגלות הקשה, אבל עדיין אנחנו מצפים לבניין בית המקדש.

אורית סטרוק: אני חושבת שמן הראוי שהכנסת תציין את הדבר הזה ותזכיר את הדבר הזה.

אורית סטרוק: אני הייתי רוצה לבקש – אני רק לא רואה פה שר.

אורית סטרוק: איפה השר?

אורית סטרוק: יש לנו שר?

מנסור עבאס: יש.

מנסור עבאס: השר עיסאווי פריג'.

מנסור עבאס: בבקשה.

אורית סטרוק: אוקיי.

אורית סטרוק: אז מה שאני הייתי רוצה לבקש – אני כבר אומרת לשר: זה דיון שאני הייתי רוצה לבקש שנחליט לקיים אותו כדיון במליאה, דיון מלא, אישי, שכלל חברי הכנסת יוכלו להתייחס לנושא הזה – –

מנסור עבאס: כן, תודה רבה.

אורית סטרוק: – – של הקשר של עם ישראל לירושלים ולבית המקדש, קשר שלא נותק ולא יינתק לעולם.

אורית סטרוק: תודה.

מנסור עבאס: כן, תודה, חברת הכנסת אורית סטרוק.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול אני מודה לגברת סטרוק על היוזמה שלה ועל כך שלמרות שהנשיאות דחתה את האפשרות שנעלה את זה כהצעה דחופה לסדר-היום, היא הובילה מהלך – והצטרפתי אליה – בוועדת הכנסת כדי שהיא תקבל את הערעור שלנו והנושא יידון היום, בשבוע שחל בו תשעה באב, אם אפשר לקרוא לזה כך, או בימים שבשבוע הזה.

מאיר פרוש: עם ישראל אבל על חורבן הבית – בית ראשון, בית שני – שחל בט' באב, וגם בימי השמחה, האבל הזה בליבנו.

מאיר פרוש: יש גם כאלה שלא מביאים לירושלים תזמורת חוץ מאשר בחג הסוכות.

מאיר פרוש: חתונות של ציבור חרדים, עם תוף מרקידים את הכלה בחתונה, אין אפילו תזמורת.

מאיר פרוש: מחוץ לירושלים זה משהו אחר.

מאיר פרוש: מעלים את ירושלים על ראש שמחתנו – אנחנו באבל.

מאיר פרוש: ולכן טענו שיש מקום שבשבוע הזה, מה שרק לא יהיה – הדבר הזה חייב שיהיה, שייתנו לזה ביטוי, לאבל הזה.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר כיהודי דתי שמתפלל שלוש פעמים ביום תפילת שמונה עשרה, אני רוצה לומר לכם מהן התפילות שאנחנו מזכירים בתפילת שמונה עשרה.

מאיר פרוש: אנחנו מתפללים לקדוש ברוך הוא – עם כל מה שיש אנחנו מתפללים, כי אנחנו יודעים שהגאולה האמיתית תבוא רק כשהמשיח יבוא – ואנחנו מתפללים כל יום שלוש פעמים: "תקע בשופר גדול לחירותנו ושא נס לקבץ גלויותינו, וקבצנו יחד מארבע כנפות ארץ".

מאיר פרוש: אנחנו מתפללים גם לקדוש ברוך הוא: "השיבה שופטינו כבראשונה" – מה שיש היום ודאי שלא על דעתנו, לא אוהבים את זה; תחזיר לנו כמו שהיה בראשונה – "ויועצינו כבתחילה.

מאיר פרוש: והסר ממנו יגון ואנחה, ומלוך עלינו אתה ה' מהרה לבדך, בחסד וברחמים, וצדקנו בצדק ובמשפט".

מאיר פרוש: אנחנו מתפללים כל יום בתפילת שמונה עשרה: "ולירושלים עירך ברחמים תשוב ותשכון בתוכה כאשר דיברת", "את צמח דוד עבדך מהרה תצמיח וקרנו תרום בישועתך", כי אנחנו מקווים שתביא לנו את הישועה.

מאיר פרוש: מצפים לישועה.

מאיר פרוש: אנחנו מתפללים: "והשב את עבודה לדביר ביתך", לבית המקדש.

מאיר פרוש: ביום תשעה באב אנחנו מתפללים בתפילת שמונה עשרה במנחה תפילה מיוחדת: "נחם ה' אלוקינו את אבלי ציון ואת אבלי ירושלים ואת העיר האבלה והחרבה והבזויה והשוממה, האבלה מבלי בניה והחרבה ממעונותיה והבזויה מכבודה והשוממה מאין יושב.

מאיר פרוש: והיא יושבת וראשה חפוי כאישה עקרה שלא ילדה.

מאיר פרוש: וַיְבַלְּעוּהָ לִגְיוֹנוֹת וירשוה עובדי זרים ויטילו את עמך ישראל לחרב ויהרגו בזדון חסידי עליון.

מאיר פרוש: על כן ציון במר תבכה וירושלים תיתן קולה.

מאיר פרוש: ליבי ליבי על חלליהם, מעיי מעיי על חלליהם.

מאיר פרוש: כי אתה ה' באש הִצַּתָּהּ" – את בית המקדש – "ובאש אתה עתיד לבנותה".

מאיר פרוש: עם התפילה הזו שאנחנו כל יום מתפללים ומייחלים לביאת המשיח ושבמהרה ייבנה בית המקדש, אני רוצה רק לומר – לא יודע אם זה מקובל על האחרים בסיעות הדתיות והחרדיות – שלנו לפי ההלכה אסור לעלות להר הבית.

מאיר פרוש: יש כאלה שאומרים שיש להם היתר.

מאיר פרוש: אני לא יודע מהו ההיתר.

מאיר פרוש: אנחנו לא עולים להר הבית, כי אנחנו מקווים שהמשיח יבוא במהרה.

מאיר פרוש: ביום תשעה באב אנחנו אומרים את התפילה הארוכה הזו כי אנחנו לא מפסיקים להתאבל על חורבן הבית ומקווים מאוד שבמהרה בימינו ייבנה ומשיח צדקנו יבוא.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מאיר פרוש.

מנסור עבאס: חבר הכנסת השר מתן כהנא – אינו נוכח.

מנסור עבאס: הממשלה רשאית להגיב והיא לא מגיבה.

מנסור עבאס: עכשיו אנחנו נצביע על – – –

גלעד קריב: לא, אני ביקשתי להתייחס.

מנסור עבאס: מה?

גלעד קריב: סיכמתי איתך – – –

מנסור עבאס: אה, ביקשת.

מנסור עבאס: אוקיי, בבקשה.

ישראל אייכלר: אבל אם אין תשובה אז אין דעה נוספת.

ישראל אייכלר: זה התקנון.

גלעד קריב: לא נכון.

ישראל אייכלר: התקנון אומר שרק אם הציעו הצעה – – –

מנסור עבאס: אוקיי – – –

גלעד קריב: ואם הממשלה לא רוצה – – –

מנסור עבאס: יש תגובה לממשלה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'?

עיסאווי פריג': אין תגובה, אבל אנחנו מתנגדים להצעה – – –

מנסור עבאס: אוקיי, אתם מתנגדים.

אורית סטרוק: באמת אתם מתנגדים?

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': נלך לוועדה, לטיפול בוועדה.

אורית סטרוק: למה אתם מתנגדים, עיסאווי?

עיסאווי פריג': ההצעה לסדר-היום עוברת לדיון בוועדה.

עיסאווי פריג': למה צריך מליאה?

אורית סטרוק: אז הממשלה מתנגדת שיהיה דיון במליאה על הקשר של עם ישראל לירושלים ובית המקדש?

ישראל אייכלר: תקנון הכנסת אומר שאם אין שר, אדוני היושב-ראש, מצביעים ואין דעה נוספת.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו קודם כול מצביעים.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על בקשת חברת הכנסת אורית סטרוק – – –

משה אבוטבול: אני חושב שההתנגדות היא בכלל שבית המקדש יהיה בירושלים.

משה אבוטבול: הם מעדיפים את זה – – –

עיסאווי פריג': למה אתה לוקח את זה למקומות לא נכונים?

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, בשם הממשלה אנחנו מציעים – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': – – להעביר את ההצעה לדיון בוועדות, ואני מבקש להצביע על כך.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

מנסור עבאס: תודה.

גלעד קריב: אני מבקש להתייחס.

מנסור עבאס: אוקיי, בבקשה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב, דקה אחת.

משה אבוטבול: גם על בית המקדש אי-אפשר להגיע להסכמה?

משה אבוטבול: גם בזה שואלים – – – עד כדי כך ירדתם?

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב, בבקשה.

תגיד, מה – – – מה קרה לך?

גלעד קריב: ראשית, חברת הכנסת סטרוק, את טועה בעניין התקנון.

אורית סטרוק: אני טועה?

גלעד קריב: כן.

אורית סטרוק: אני לא אמרתי אף מילה – – –

גלעד קריב: לא, אמרת שהשר – – –

זה לא קשור לתקנון, יש רפורמה בתקנון.

אנחנו רפורמים בתקנון.

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, אפשר להושיב את חבר הכנסת אשר?

כן.

מנסור עבאס: כן, בבקשה.

גלעד קריב: תודה.

גלעד קריב: חברת הכנסת סטרוק, חשוב לי שתשמעי את הדברים רגע.

גלעד קריב: כפי שאת תמיד מבקשת שישמעו את הדברים, אז אתמול תמכתי בוועדת הכנסת בבקשה.

גלעד קריב: בבקשה.

גלעד קריב: אז אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, בשעה זו שבה אנו דנים בהצעה דחופה לסדר-היום שהוגשה על ידי מפלגת הציונות הדתית בעניין תשעה באב, עשרות צעירים וצעירות המונהגים על ידי רבנים בכירים המזוהים עם מפלגת הציונות הדתית נמצאים ברחבת התפילה השוויונית הזמנית והרעועה בקשת רובינזון.

גלעד קריב: המעשה הראשון שעשו עם הגעתם למקום הערב היה – – –

יצחק פינדרוס: אני מבין שהם לא יודעים – – –

גלעד קריב: ששש.

גלעד קריב: שב.

יצחק פינדרוס: אתה לא מתבייש?

מנסור עבאס: דקה.

גלעד קריב: שב, שב, שב.

יצחק פינדרוס: אתה – – –

גלעד קריב: שב, שב בשקט.

ישראל אייכלר: – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת, תנו לו להשלים, בבקשה.

יצחק פינדרוס: הביזיון הוא – – –

גלעד קריב: שב בשקט.

גלעד קריב: הצעקות שלך – – –

יצחק פינדרוס: חסר – – –

גלעד קריב: הצעקות שלך לא מעניינות אותנו.

גלעד קריב: תשב, תשב.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אין לו בושה, לזה.

גלעד קריב: תשב, אדם אלים שכמותך.

יצחק פינדרוס: אין לו בושה – – –

גלעד קריב: אדם אלים וצבוע.

ישראל אייכלר: – – –

גלעד קריב: לא שואלים אתכם ולא מתעניינים בכם.

גלעד קריב: שבו.

גלעד קריב: ואדוני היושב-ראש, אנא הגן על זכותי לדבר.

מנסור עבאס: בבקשה, חברי הכנסת, תנו לו להשלים.

יצחק פינדרוס: תתבייש לך.

מנסור עבאס: אוקיי, נתתי לך דקה.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

גלעד קריב: לא, אני לא – – –

מנסור עבאס: לא, משפט אחרון.

גלעד קריב: סליחה.

מנסור עבאס: לא, זה לא יכול להיות נאום.

גלעד קריב: סליחה, זה – – –

מנסור עבאס: זה לא יכול להיות נאום.

מנסור עבאס: בבקשה.

גלעד קריב: סליחה, אדוני.

גלעד קריב: אני דיברתי בדיוק 20 שניות עד שהתחילו להפריע.

יצחק פינדרוס: – – –

מנסור עבאס: בבקשה.

גלעד קריב: תגן על זכותי לדבר.

מנסור עבאס: אז תשלים את המשפט, בבקשה.

גלעד קריב: זה לא משפט, אדוני.

מנסור עבאס: לא, אנחנו לא יכולים עכשיו לתת לך חמש דקות.

מנסור עבאס: בבקשה.

גלעד קריב: אדוני, אחרי שפעם אחרי פעם בערב הזה אפשרת לאנשים לדבר מעבר לזמן, אני לא הצלחתי להוציא פה משפט.

מנסור עבאס: בבקשה.

גלעד קריב: כל הדברים הם דקה, אז אנא השתק את חברי הכנסת המפריעים או הוצא אותם.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, בבקשה תנו לו להשלים, ואז נוכל לעבור להצבעה.

גלעד קריב: אני עומד על זכותי לסיים את דבריי.

גלעד קריב: תוציא אותם מהאולם.

– – –

מנסור עבאס: בבקשה, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני, רק שנייה.

דוד אמסלם: אנחנו מבקשים הצבעה – – –

גלעד קריב: אני מבקש להשלים את דבריי.

מנסור עבאס: בבקשה.

עיסאווי פריג': אני יכול לענות כשר.

עיסאווי פריג': אני מבקש לענות.

דוד אמסלם: עיסאווי.

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, אני יכול להמשיך ולסיים את דבריי?

מנסור עבאס: בבקשה, תשלים את הדברים שלך.

גלעד קריב: תודה רבה.

גלעד קריב: המעשה הראשון שעשו עם הגעתם למקום היה הקמת מחיצה לכל אורך הרחבה כדי לסמל שאין מקום לתפילה של ציבור רפורמי או קונסרבטיבי למרגלות הכותל.

גלעד קריב: רבני החבורה הזאת, שחלקם מקבלים שכר מקופת הציבור, מבקשים להגיע לכדי עימות וחיכוך דווקא בימים האלה.

גלעד קריב: הם בוחרים במודע בדרכם של קנאי ירושלים – –

משה אבוטבול: – – –

גלעד קריב: – – ולא בדרכו של רבן יוחנן בן זכאי.

גלעד קריב: הלילה הזה אני קורא לך, חברת הכנסת סטרוק, שיזמת את הדיון, לצאת מהמליאה ולהרים טלפון לאותם רבנים ולבקש מהם לסגת מרחבת התפילה השוויונית – –

אורית סטרוק: – – –

גלעד קריב: – – ולהנחיל בכך לתלמידיהם את הלקחים המרכזיים העולים מחורבנה של ירושלים – –

מאיר פרוש: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת, תודה לך.

מנסור עבאס: תודה לך.

גלעד קריב: – – אחרת, נאמר עליכם את מה שאנחנו אומרים בקינה הראשונה: "כי שנאת חינם רדפנו, אוי מה היה לנו".

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב, תודה לך.

מנסור עבאס: תודה לך.

קריאות: – – –

גלעד קריב: והצעקות שלכם לא מזיזות לנו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב, תודה לך.

גלעד קריב: לא מזיזות לנו הצעקות שלכם.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, מאיר פרוש, תודה.

מאיר פרוש: – – –

מנסור עבאס: השר עיסאווי פריג', בבקשה.

גלעד קריב: תצעק – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': חברים, חברים, חברים – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': – – חברים – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': – – כבוד היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

גלעד קריב: – – – צעקנים – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת פרוש.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת, בבקשה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש, חבר הכנסת יעקב אשר – –

מאיר פרוש: – – – שילך – – –

עיסאווי פריג': אני – – –

גלעד קריב: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מאיר פרוש: – – – לך – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת מאיר פרוש, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עיסאווי פריג': בבקשה.

גלעד קריב: זה פרצופם של תלמידי חכמים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב.

עיסאווי פריג': חברים, חבר הכנסת פרוש, תקשיב.

מאיר פרוש: – – – שילך מפה, זה הכול.

מאיר פרוש: באמת.

עיסאווי פריג': כאן עלתה הצעה לסדר – – –

מאיר פרוש: המליאה – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת פרוש, אני מבקש.

מאיר פרוש: – – – לא – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת פרוש, עלתה כאן הצעה לסדר-היום.

מאיר פרוש: – – – מה העניין.

עיסאווי פריג': חברים, ההצעות לסדר-היום מאושרות ומועלות – – –

מאיר פרוש: – – –

עיסאווי פריג': תעזוב אותי מהשיח המיותר.

עיסאווי פריג': אתה חוזר על זה כמו חברת טמבור, אתה מורח.

עיסאווי פריג': תלמד להקשיב.

עיסאווי פריג': תלמד להקשיב.

עיסאווי פריג': אתה חוזר על אותן טענות כל הזמן, טענות לשווא.

עיסאווי פריג': חברים, אנחנו – – –

– – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אשר, חברים – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת, תנו לו להשלים, בבקשה.

מנסור עבאס: תנו לו להשלים, בבקשה.

מנסור עבאס: תנו לו להשלים.

עיסאווי פריג': חברים, הצעות לסדר-היום שעולות במליאה, צריך לקיים עליהן דיון מעמיק, מקצועי ולעניין – שאנשים יוזמנו, נשמע את דעתם והדברים יקבלו התייחסות נאותה.

עיסאווי פריג': לשם כך אני פונה לחברת הכנסת סטרוק שנעביר את המשך הדיון בהצעה לסדר-היום – – –

אורית סטרוק: לא – – –

עיסאווי פריג': לא משנה.

עיסאווי פריג': זה לא – – –

אורית סטרוק: – – – תמשיך לדבר, תמשיך לדבר.

עיסאווי פריג': אני פונה לחברת הכנסת – – –

אורית סטרוק: הקואליציה מגייסת אנשים לדיון בממשלה?

אורית סטרוק: פנטסטי.

עיסאווי פריג': אורית סטרוק, אנחנו רוצים לקיים דיון ענייני בוועדה בהצעה לסדר-היום.

עיסאווי פריג': אני מבקש ממך, בואו נעשה את זה בהסכמה, נעביר את המשך הדיון לוועדה כדי שזה יקבל התייחסות אמיתית, נכונה ומקצועית.

עיסאווי פריג': למה לעשות כל מיני מחטפים ודברים שהם – – –

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': בשביל מה?

עיסאווי פריג': את רוצה סתם דיון?

עיסאווי פריג': את רוצה לקיים – – –

ינון אזולאי: – – – נעשה – – –

עיסאווי פריג': חברים, את רוצה לקיים דיון סרק רק בשביל אצבע בעין לקואליציה?

עיסאווי פריג': בשביל מה?

עיסאווי פריג': את תקיימי דיון, תצביעי על כך שיתקיים דיון במליאה – מה יצא לך?

עיסאווי פריג': מה יצא לך?

עיסאווי פריג': ישבו שלושה, ארבעה אנשים ויקשיבו לטלוויזיה?

אורית סטרוק: אין לך טענות ומענות?

עיסאווי פריג': רוצים לקיים – – –

דוד אמסלם: למה לא? למה לא? לא הבנתי.

אורית סטרוק: – – – אענה לך.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': רוצים לקיים דיון ענייני, ולשם כך – – –

קריאות: – – –

ינון אזולאי: עיסאווי – – – לא מתאים לך.

ינון אזולאי: לא מתאים לך.

דוד אמסלם: – – –

עיסאווי פריג': לא, לא.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת סטרוק.

עיסאווי פריג': עזוב, אני לא נכנס – – –

דוד אמסלם: עיסאווי, אנחנו עכשיו לפני תשעה באב.

דוד אמסלם: רוצים לעשות יום – – –

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': אני רוצה.

עיסאווי פריג': זה דיון חשוב.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: במליאה.

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': זה דיון חשוב.

דוד אמסלם: לא רוצים – – – ועדה.

עיסאווי פריג': נקיים את זה בוועדה.

עיסאווי פריג': מזמינים אנשים.

עיסאווי פריג': אני לא מבין – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': זכותך.

עיסאווי פריג': גם את הזכות הזאת את רוצה לקחת ממני?

אורית סטרוק: עיסאווי, עיסאווי – – –

עיסאווי פריג': לא, לא משנה.

עיסאווי פריג': אני חושב – – –

קריאה: זה דיון במליאה עכשיו.

אורית סטרוק: יש לך זכות לשאול שמונה פעמים את אותה שאלה?

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': אם צריך, אני אשאל עשר פעמים.

אורית סטרוק: עיסאווי, אני מכירה אותך בתור בחור ישר.

אורית סטרוק: בוא.

עיסאווי פריג': אני מבקש ממך, אני מבקש ממך, יש כללים פרלמנטריים.

קריאה: התשובה היא לא.

עיסאווי פריג': יש הצעות – – –

דוד אמסלם: התשובה היא לא.

עיסאווי פריג': לא יפה.

עיסאווי פריג': אתה הספקת לחשוב על זה?

עיסאווי פריג': אתה עונה לפני שאתה שומע?

דוד אמסלם: אני חושב – – –

עיסאווי פריג': הספקת לחשוב?

עיסאווי פריג': נו, באמת.

דוד אמסלם: עיסאווי, תביא את האנשים.

אורית סטרוק: די, מה זה – – – עיסאווי, שאלת – הבנו את השאלה – – – קדימה, תתקדם.

דוד אמסלם: תביאו את האנשים שיצביעו נגד דיון על הר הבית.

דוד אמסלם: תביא את אורבך.

דוד אמסלם: תביא את אורבך.

עיסאווי פריג': אתה, חבר הכנסת אמסלם, היית במעמד הזה, היית במעמד הזה וענית – –

דוד אמסלם: תביא את כהנא ואת אורבך – – –

עיסאווי פריג': – – על הצעות לסדר-היום.

עיסאווי פריג': יש כללים פרלמנטריים שהצעות לסדר-היום מעבירים להמשך דיון בוועדות.

מאיר פרוש: זה לא נכון.

ינון אזולאי: הצעה לסדר-היום – – –

דוד אמסלם: – – – רוצה מליאה.

עיסאווי פריג': אתה רוצה מחטפים?

עיסאווי פריג': ואללה, אנחנו – – –

דוד אמסלם: עיסאווי, לא הבנתי.

דוד אמסלם: עשיתם דיונים במליאה.

עיסאווי פריג': חלאס, חלאס.

עיסאווי פריג': יש אתיקה פרלמנטרית.

עיסאווי פריג': אני מבקש מכם, בואו נכבד את זה.

ינון אזולאי: הצעה לסדר-היום בתקנון זה דיון במליאה.

ינון אזולאי: זה מליאה.

מנסור עבאס: אדוני השר, אומנם יש לך דעה בנושא הזה, אבל לפי תקנון הכנסת זכותם – – –

ינון אזולאי: – – –

מנסור עבאס: שנייה, חבר הכנסת ינון אזולאי, תן לי להסביר קצת.

אורית סטרוק: – – –

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורית סטרוק, תני לי להסביר.

אורית סטרוק: מה להסביר?

מנסור עבאס: זכותם לבקש לעשות הכללה ולדון בהצעה לסדר-היום במליאה.

עיסאווי פריג': אני לא חולק על זה.

מנסור עבאס: אבל מי שמחליט זה לא הממשלה, מי שמחליט זה מליאת הכנסת.

עיסאווי פריג': את זה – – –

מנסור עבאס: ולכן אנחנו קודם כול נעשה הצבעה במליאת הכנסת על הדרישה של חברת הכנסת אורית סטרוק.

מנסור עבאס: אם הדרישה הזאת מתקבלת, אז כן מכלילים את זה בסדר-היום של המליאה, ואם לא – אנחנו נעשה הצבעה אחרת – –

עיסאווי פריג': על הוועדה.

מנסור עבאס: – – על הוועדה.

מנסור עבאס: בסדר?

מנסור עבאס: זה ההליך.

עיסאווי פריג': כבוד – – –

מנסור עבאס: אנחנו מסכמים את הכללים.

מאיר פרוש: – – –

– – – לרדת.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': לא, לא.

עיסאווי פריג': תגיד, אנחנו חברים – – –

קריאה: איך שולחים אותך?

עיסאווי פריג': תשמע, חבר הכנסת אשר, אנחנו חברים באחת הפינות כאן בכנסת, וזה לא הזמן להגיד איפה.

נכון.

עיסאווי פריג': בשם החברות הזאת, תקשיב לי.

עיסאווי פריג': לא טוב לך להקשיב לי?

מאיר פרוש: – – –

מנסור עבאס: תקנון.

מנסור עבאס: מה לעשות?

עיסאווי פריג': אין בעיה.

עיסאווי פריג': אני מכיר את הסעיף בתקנון.

עיסאווי פריג': להגיד לכם שאני לא מכיר?

עיסאווי פריג': אני מכיר.

יואב בן צור: אז למה אתה מתעלם ממנו?

עיסאווי פריג': חבר הכנסת בן צור, אני לא מתעלם.

מאיר פרוש: תרד, תרד, תרד, בושה.

מאיר פרוש: תרד מפה – – –

עיסאווי פריג': אתה – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

מנסור עבאס: בבקשה.

מאיר פרוש: – – – הצבעה.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: אתה לא יכול להגיד לשר לרדת מהדוכן.

מאיר פרוש: שירד.

מאיר פרוש: מי הוא?

מאיר פרוש: הוא נגד – – –

עיסאווי פריג': חברים – – –

מנסור עבאס: חברים, אנחנו פועלים לפי התקנון.

מנסור עבאס: בבקשה, בואו נירגע.

מנסור עבאס: בואו, תירגעו.

ינון אזולאי: אתם פוגעים בדמוקרטיה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת – – –

איתמר בן גביר: – – –

עיסאווי פריג': חברים, אנחנו בשעה מאוחרת.

עיסאווי פריג': אני חייב לברך את כל הח"כים שנמצאים במליאה בשעה זו.

עיסאווי פריג': מי שצופה בנו ומי שמקשיב לנו רואה כמה נציגיו עובדים ועמלים קשה עד השעות הקטנות של הלילה – –

איתמר בן גביר: עיסאווי, אתה לא הולך הביתה, אתה נשאר כאן – – –

עיסאווי פריג': – – דנים בסוגיות חשובות.

עיסאווי פריג': אני מבקש לכבד את הציבור שצופה בנו ושמצפה מאיתנו – – –

איתמר בן גביר: אתה נשאר כאן – – – אין בית – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת בן גביר, הקימו אותך?

עיסאווי פריג': לך תנוח, לך תנוח.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אני מבין שאתם – – –

אורית סטרוק: מה אכפת לכם, הם מביאים אנשים למלון – – –

עיסאווי פריג': לא, מה זה קשור למלון?

עיסאווי פריג': על מה את מדברת?

אורית סטרוק: בקשה, בקשה.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': הבריאות, הבריאות – – –

מאיר פרוש: טה טה טה, טה טה טה.

מאיר פרוש: בושה.

מאיר פרוש: רד, רד, רד מפה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש, חבר הכנסת מאיר פרוש, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

מאיר פרוש: – – – אדם רע.

מאיר פרוש: רד.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: צא מן האולם.

עיסאווי פריג': אני לא מבין אתכם.

עיסאווי פריג': אני לא מבין למה – – –

מנסור עבאס: צא מהאולם, אני מתנצל.

מנסור עבאס: אי-אפשר.

דוד אמסלם: אתה תדבר.

דוד אמסלם: עיסאווי, תדבר עד – – – יגיע.

דוד אמסלם: שיצביע – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב, אני כבר קראתי אותך פעם ראשונה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורית סטרוק, שבי במקומך.

אורית סטרוק: לא רוצה.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת פרוש – – –

מאיר פרוש: לא רוצה לשמוע אותך – – – אדם רע – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש, קראתי אותך לסדר פעם שלישית, נא לצאת מהאולם.

מנסור עבאס: בבקשה.

קריאות: – – –

משה אבוטבול: רוצים לעשות רפורמה בחוקים, גם.

איתמר בן גביר: עיסאווי, אתה לא הולך הביתה.

איתמר בן גביר: אתה נשאר כאן, אנחנו משאירים אותך .

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש, זה לא ראוי.

מאיר פרוש: – – –

עיסאווי פריג': זה לא מתאים לך.

עיסאווי פריג': זה לא מתאים לך.

מאיר פרוש: לך זה לא מתאים, אתה שר לא יהודי, רד.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת פרוש, זה לא מתאים לך.

עיסאווי פריג': אתה חבר כנסת מכובד.

עיסאווי פריג': (חבר הכנסת מאיר פרוש יוצא מן האולם.

עיסאווי פריג': )

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת.

עיסאווי פריג': תפסיקו לחזור על המנטרה הזאת.

עיסאווי פריג': זאת מנטרה זולה, ריקה מתוכן.

עיסאווי פריג': אף אחד לא משתמש באף אחד.

עיסאווי פריג': אני השר התורן, אני נמצא כאן, אני עונה בשם הממשלה.

עיסאווי פריג': אוי ואבוי.

איתמר בן גביר: אתה שר תורן, אתה נשאר כאן.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: מחכים לאורבך.

דוד אמסלם: אורבך הגיע עכשיו.

עיסאווי פריג': חברים, בואו נתייחס – זה בית הנבחרים, ואנחנו אמורים להיות הראי והדוגמה לאזרחי המדינה, אז בואו נעשה את זה בצורה מכובדת.

עיסאווי פריג': בואו נעשה את זה בצורה מכובדת וראויה.

דוד אמסלם: אורבך הגיע.

דוד אמסלם: אורבך הגיע, והוא בא להצביע נגד הכשרות היהודית.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אני שוב פונה לחברת הכנסת סטרוק.

מנסור עבאס: חברת הכנסת עידית, את יכולה לבוא לפה?

מנסור עבאס: בבקשה.

עיסאווי פריג': ההצעה לסדר-היום חשובה וראויה לדיון מעמיק.

עיסאווי פריג': אני מבקש ממך שנעשה את זה בהסכמה ונעביר את זה להמשך דיון בוועדה, פשוט מאוד.

עיסאווי פריג': אני, מטעמי כבוד, לא צריך לעצור במחטפים וגנבות: ואללה, אנחנו נמצאים – בואו נביך את הממשלה ונעסיק אותה עד הבוקר.

עיסאווי פריג': חברים, זה לא הגון, זה לא פייר.

עיסאווי פריג': זאת לא הפוליטיקה הנכונה.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: מצטערים שאנחנו – – – עיסאווי, אנחנו מצטערים שאנחנו – – – בכנסת.

דוד אמסלם: סליחה שעיכבנו אתכם.

איתמר בן גביר: הוא רצה להיות בבית, עיסאווי.

איתמר בן גביר: דודי, הוא רצה להיות בבית.

איתמר בן גביר: אין בית היום.

איתמר בן גביר: אתה כאן נשאר.

קריאות: – – –

קריאה: – – – להצביע, נגד הכשרות – – –

עיסאווי פריג': אז חבל שהקימו אותך משינה.

עיסאווי פריג': חבל.

עיסאווי פריג': חברים, חבריי – – –

איתמר בן גביר: שלא יהיה דיון על ירושלים.

איתמר בן גביר: תראו מה אתם עושים לממשלה.

איתמר בן גביר: שלא יהיה דיון על ירושלים.

עיסאווי פריג': חבריי, יש סדר, יש תקנון, יש הצעות לסדר-היום שנשיאות הכנסת מאשרת כדי לקיים דיון בהן.

דוד אמסלם: סילמן ואורבך, בואו תצביעו – – – הר הבית.

עיסאווי פריג': אם אתם מנצלים את ההצעות לסדר-היום בשביל לעשות פיליבסטר – – –

מיכאל מלכיאלי: – – –

ינון אזולאי: אנחנו מתנצלים על המחשבה.

דוד אמסלם: אנחנו מתנצלים על זה שאנחנו עובדים לפי התקנון.

דוד אמסלם: אנחנו מצטערים, עיסאווי?

עיסאווי פריג': אתם, אזרחי מדינת ישראל בחרו בכם בכדי לבזות אותם?

איתמר בן גביר: – – – בירושלים.

איתמר בן גביר: בחרו בנו לדון על ירושלים – – –

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': תמשיכו בוועדה, אין לי בעיה.

עיסאווי פריג': תמשיכו לדון בוועדה.

עיסאווי פריג': שם יש לכם את כל האפשרות להביא את כל הדעות והדעתנים.

עיסאווי פריג': נשמע אותם.

דוד אמסלם: אני רוצה להביא לפה את כל הדעות.

דוד אמסלם: אבל לא הבנתי, זה לפי התקנון?

עיסאווי פריג': זה לפי התקנון.

דוד אמסלם: אז מה הבעיה?

דוד אמסלם: לא הבנתי מה הבעיה.

דוד אמסלם: רוצים לעשות דיון פה.

עיסאווי פריג': מה הבעיה?

עיסאווי פריג': אני אומר לכם: לממשלה יש עמדה אחרת, ואתם לא יכולים, לא יכולים, לא יכולים לנצל מצב – – –

דוד אמסלם: מה זאת אומרת לא יכולים?

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': אנחנו – – –

דוד אמסלם: מה זה לא יכולים?

דוד אמסלם: אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: אתה לא מרשה לנו?

עיסאווי פריג': אני אגיד לך, אתה היית שר שמשיב כאן שנים על גבי שנים.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: נו?

עיסאווי פריג': היו מקרים של הצעות לסדר-היום שנתקבלה בהם החלטה לקיים דיון במליאה?

דוד אמסלם: בוודאי.

עיסאווי פריג': לא, לא, לא.

דוד אמסלם: אל תגיד לי.

דוד אמסלם: אתה לא היית פה.

דוד אמסלם: אתה לא היית פה.

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': ברובם הדברים מתקיימים בוועדות.

דוד אמסלם: אתה לא היית פה – – – בדיונים – – –

עיסאווי פריג': אבל אתם לא עוסקים בפוליטיקה.

עיסאווי פריג': אתם עוסקים באיך להביך את הממשלה.

דוד אמסלם: גם זה נכון.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': זה מה שחשוב לכם.

עיסאווי פריג': אתם לא ענייניים.

דוד אמסלם: לא הבנתי, התפקיד שלנו זה לא להביך את הממשלה?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

עיסאווי פריג': אתם, לא חשובה לכם ההצעה לסדר-היום ולא חשוב לכם הדיון כאן, אלא איך להכניס ואיך להביך את הממשלה.

עיסאווי פריג': זה מה שמעניין אתכם.

עיסאווי פריג': זה מה שמעניין אתכם.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': בשל כך אני – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אני מנסה לשכנע אותם לא.

עיסאווי פריג': אני מנסה לשכנע.

עיסאווי פריג': אני חושב שזה לא פייר, זה לא הגון מה שאתם עושים.

עיסאווי פריג': זה לא פייר מה שאתם עושים.

עיסאווי פריג': כן, זה לא פייר.

קריאות: – – –

מיכאל מלכיאלי: עיסאווי, לממשלה אין זכות – – – לא הגון.

מיכאל מלכיאלי: אתם – – – לא הגון.

עיסאווי פריג': חברי הכנסת, חבריי היקרים, אני לא סתם עומד כאן וממשיך לדבר.

דוד אמסלם: תמשיך לדבר.

עיסאווי פריג': אני אמשיך לדבר, כי אני חושב – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': – – ואני משוכנע שאתם מזיקים, מזיקים בדרישת

עיסאווי פריג': כם להתעקש על דיון במליאה.

עיסאווי פריג': בואו נעשה את זה – – –

איתמר בן גביר: בושה וחרפה.

איתמר בן גביר: בושה וחרפה.

איתמר בן גביר: אתם לא רוצים להזכיר את ירושלים במליאה, זה הסיפור כאן.

איתמר בן גביר: זה הסיפור כאן.

עיסאווי פריג': אתה מדבר על בושה וחרפה?

עיסאווי פריג': בושה וחרפה – אתם גנבים בלילה.

עיסאווי פריג': גנבים בלילה.

עיסאווי פריג': כשאתם באים ב-01:00 לבקש – ואללה, אין מספיק חברי כנסת מהקואליציה, אז בואו נגנוב להם, בואו נביך אותם.

מיכאל מלכיאלי: מה להביך אותם?

עיסאווי פריג': בואו נגנוב מהם, בואו נביך אותם – זה מה שאתם רוצים.

עיסאווי פריג': אתם לא ענייניים.

עיסאווי פריג': אתם לא רוצים דיון ענייני.

איתמר בן גביר: – – –

עיסאווי פריג': אתם כמו גנבים בלילה.

אורית סטרוק: עיסאווי, למה אתה אומר – – –

עיסאווי פריג': זאת לא הפוליטיקה הנכונה.

עיסאווי פריג': זה מה שאתם מחפשים, ואני מסביר לכם, אני מסביר לכם שאתם טועים, אתם לא קולעים למטרה.

עיסאווי פריג': אתם לא קולעים למטרה.

קריאות: – – –

איתמר בן גביר: אתה תישאר כאן – – – נדבר על ירושלים והר הבית – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת מרגי, מה, אתה בזמן מנוחה.

עיסאווי פריג': למה החברים מטרידים אותך בשעה כזאת?

יעקב מרגי: אני יכול לשאול שאלה.

יעקב מרגי: זה הצעה לסדר-היום, מה מנוחה?

עיסאווי פריג': זה לא יפה.

עיסאווי פריג': אנחנו ביקשנו – – –

קריאה: מה לא יפה?

קריאה: הצעה לסדר-היום.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': חברת הכנסת סטרוק, שנלך בהסכמה, שיהיה בוועדה.

עיסאווי פריג': זה העניין.

יעקב מרגי: אם היה לכם ניסיון הייתם מבינים שדיון במליאה זה תלוי ביושב-ראש, זה לא היה מתקיים בכלל.

יעקב מרגי: אז מה אתם – מהומה על לא מאומה.

יעקב מרגי: איפה הניסיון?

יעקב מרגי: חוסר ניסיון ופחד שלכם.

יעקב מרגי: אני לא מבין אתכם.

עיסאווי פריג': לא, זה לא עניין של פחד.

עיסאווי פריג': אנחנו – – –

ינון אזולאי: התקנון אומר, התקנון אומר – תסתכל: מליאה.

ינון אזולאי: זה התקנון.

עיסאווי פריג': לא.

ינון אזולאי: התקנון אומר מליאה.

דוד אמסלם: אנחנו רוצים לעשות דיון היום.

דוד אמסלם: מתי נעשה בוועדה?

עיסאווי פריג': חברים, יקומו, יקומו, יקומו – בעיקרון – – –

קריאות: – – –

בועז טופורובסקי: – – – לא אנשים דתיים, זה לא אנשים דתיים.

בועז טופורובסקי: תשעה באב – – – זה גיהינום, זה גיהינום.

עיסאווי פריג': אתם, מה שחשוב לכם – – – חבר הכנסת ארבל.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: כן, חבר הכנסת טופורובסקי, בבקשה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי, אתה יכול לחזור למקומך?

מנסור עבאס: חברי הכנסת ינון אזולאי וטופורובסקי.

מנסור עבאס: לא, זה לא ראוי מה שאתם עושים.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי, חבר הכנסת ינון אזולאי, תקשיב לי.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: בואו נירגע, חברים.

מנסור עבאס: בואו נירגע.

עיסאווי פריג': בסדר, אני רוצה לשכנע את חברת הכנסת סטרוק.

אורית סטרוק: בסדר, אז תן לי לענות לך.

עיסאווי פריג': בסדר, כשאני אסיים לדבר, אני אתן לך לענות לי.

קריאה: עיסאווי, זה יום שחור לדמוקרטיה – – –

עיסאווי פריג': זה יום שחור, איך שאתם חושבים לנהל את זה, כי הצעות לסדר-היום מתנהלות ונמשך הדיון בהן בוועדות.

עיסאווי פריג': אתם ראיתם מצב נתון והתחלתם לעסוק בפוליטיקה שאין לה מקום.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': בשל כך, חברים, אני קורא לכם – חבר הכנסת אמסלם, מה אנחנו צריכים את זה?

עיסאווי פריג': יש לנו בסדר-יום עוד הרבה דברים, חוקים וזה – נמשיך לדבר עליהם.

דוד אמסלם: תקשיב.

דוד אמסלם: אנחנו רוצים לעשות דיון לפני תשעה באב.

דוד אמסלם: הרי תשעה באב זה במוצאי שבת.

עיסאווי פריג': יום ראשון.

דוד אמסלם: יום ראשון הצום, הצום מתחיל במוצאי שבת.

דוד אמסלם: אתה מתקן אותי?

דוד אמסלם: עכשיו, אנחנו רוצים לעשות את הדיון לפני שבת, אז מתי אתה רוצה שנעשה את זה?

דוד אמסלם: הוא עוד מעט יפטר אותך מהממשלה.

עיסאווי פריג': חברים, אני מסיים.

עיסאווי פריג': אני קורא לכם שוב: בואו נעשה את זה בהסכמה, לוועדה.

בועז טופורובסקי: בושה, אתם פשוט בושה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת טופורובסקי, בבקשה.

בועז טופורובסקי: אנחנו – – –

עיסאווי פריג': אם לא – אנחנו נצביע נגד, נגד, ונפיל את הצעת החוק.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת סטרוק, לפני שאני מסיים ויורד – –

בועז טופורובסקי: – – – לא מעניין אתכם שום דבר.

עיסאווי פריג': – – בואי נעשה את זה בהסכמה לוועדה, אחרת נאלץ להצביע נגד.

עיסאווי פריג': חבל, חבל.

בועז טופורובסקי: הממשלה רוצה להסיר את זה מסדר-היום.

בועז טופורובסקי: הצבעה.

עיסאווי פריג': חבל, חבל, חבל.

מנסור עבאס: יש בקשה להצבעה שמית.

עיסאווי פריג': אם כך, חברים, בשם הממשלה, אני מבקש להסיר את ההצעה מסדר-היום, וצר לי על כך, וזה באשמתכם.

עיסאווי פריג': תודה לבועז.

קריאות: – – –

איתמר בן גביר: – – – אתה יכול, אתה יכול, אבל עד יום שישי.

איתמר בן גביר: רק ביום שישי חוזרים לכפר קאסם, לא לפני.

עיסאווי פריג': בועז, תודה לכם.

עיסאווי פריג': זה המצב.

יעקב מרגי: עיסאווי, הצעה לסדר-היום.

יעקב מרגי: מה קרה לכם?

עיסאווי פריג': אתם, מה קרה לכם אתם?

עיסאווי פריג': מה קרה לכם אתם?

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש, לא ביקשת ולא הרשיתי שתחזור למליאה.

מנסור עבאס: אני מתנצל.

מנסור עבאס: הוא צריך לבקש ואז הוא יחזור.

קריאה: לא לא לא, הוא לא צריך לבקש שום דבר.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: אורית – – –

קריאה: לא, היא לא יכולה.

קריאה: היא לא יכולה.

מנסור עבאס: טוב, אנחנו עוברים להצבעה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, בואו נירגע קצת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איתמר בן גביר, אתה יכול לחזור למקומך?

קריאות: – – –

קריאה: – – – אתם לא רוצים להגיע להסכמה – – –

עיסאווי פריג': – – – לא חבל?

עיסאווי פריג': לא חבל?

מנסור עבאס: חברי הכנסת, בואו נירגע קצת.

מנסור עבאס: אנחנו ממתינים למזכירת הכנסת.

מנסור עבאס: לא צריך הצבעה שמית?

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: טוב, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית.

מנסור עבאס: אנא, לשבת.

מנסור עבאס: מי שמעוניין להשתתף בהצבעה – לשבת במקומו.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על ההצעה לסדר-היום בנושא תשעה באב.

מנסור עבאס: אני רוצה להסביר: קודם כול אנחנו מצביעים על הדרישה של חברת הכנסת אורית סטרוק להעביר את זה להמשך דיון במליאת הכנסת.

אורית סטרוק: רגע, אני רוצה להגיע – – –

קריאות: – – –

מנסור עבאס: מה עמדת הממשלה, עיסאווי?

עיסאווי פריג': נגד.

מנסור עבאס: זה ברור, אבל מה אתם מבקשים בסוף, להסיר מסדר-היום?

בועז טופורובסקי: להסיר מסדר-היום.

דוד אמסלם: יש עמדת ממשלה – אני הופך את זה לאי-אמון בממשלה.

דוד אמסלם: יש עמדת ממשלה, אז אני מבקש להצביע על אי-אמון בממשלה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: אוקיי, יש את ירדנה פה.

מנסור עבאס: אתם לא יכולים לעשות משחקים.

מנסור עבאס: אז אנחנו עוברים להצבעה.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 13

מנסור עבאס: נמנעים – אין

קריאות: – – –

מנסור עבאס: זה לא ראוי, חברי הכנסת.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת רם שפע, אתה לא תצביע.

מנסור עבאס: חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד, אוקיי.

מנסור עבאס: חברת הכנסת לנדה ?

מנסור עבאס: נגד.

מנסור עבאס: לא, רם שפע – אני לא נותן לו את ההצבעה שלו.

מנסור עבאס: מה?

קריאות: – – –

דוד אמסלם: תוציא את הפלט.

מנסור עבאס: סליחה, בסדר, אוקיי.

מנסור עבאס: תנו לי לנהל את הישיבה, השר עיסאווי פריג'.

מנסור עבאס: התוצאה היא 13 חברי כנסת בעד, 13 חברי כנסת נגד.

קריאות: לא – – –

מנסור עבאס: סליחה, אני לא לקחתי את רם שפע, לא הסכמתי לו להצביע.

מיכאל מלכיאלי: אז מי כן?

קריאות: – – –

מנסור עבאס: סליחה, תנו לי להסביר לכם.

מנסור עבאס: חברת הכנסת ג'ידא רינאוי וחברת הכנסת לנדה וסרמן.

דוד אמסלם: – – – קודם כול, אני מבקש לוודא שהיא לא נקלטה, ההצבעה.

דוד אמסלם: קודם כול תוודא את זה.

מנסור עבאס: אוקיי, נוודא את זה.

מנסור עבאס: נוודא את זה.

דוד אמסלם: קודם כול תוודא את זה, תוציא את – – –

מנסור עבאס: חברת הכנסת לנדה, ההצבעה שלך לא נקלטה.

מנסור עבאס: אוקיי?

מנסור עבאס: בסדר, אנחנו בודקים את זה.

עיסאווי פריג': אין לכם מה לעשות – – – אני לא מבין את זה.

מנסור עבאס: אוקיי, חברי הכנסת, אני קובע כי ההצעה לסדר-היום בנושא: תשעה באב – קשר בל יינתק של עם ישראל לירושלים ולבית המקדש, הוסרה מסדר-היום.

מנסור עבאס: [מס' מ/1417; דברי הכנסת, חוב' י"ג, ישיבה 36; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 29), התשפ"א–2021, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מנסור עבאס: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט גלעד קריב.

מנסור עבאס: בבקשה.

מאיר פרוש: ממשלת הגויים ניצחה.

מאיר פרוש: ממשלת הגויים ניצחה.

מנסור עבאס: תודה לך, חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר פרוש: אתה – – – לזה?

מאיר פרוש: ממשלת הגויים ניצחה.

מאיר פרוש: ממשלת הגויים ניצחה – – – ממשלת הגויים ומנסור ניצחו.

דוד אמסלם: – – – את הדיון בהר בית.

דוד אמסלם: בושה.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: – – –

מנסור עבאס: בבקשה.

מאיר פרוש: כויפרים.

מאיר פרוש: כויפרים.

מנסור עבאס: כן, בבקשה.

מאיר פרוש: כויפרים.

מאיר פרוש: כויפרים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש, כן.

מנסור עבאס: זה לא יכול להיות.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: מה קרה?

מנסור עבאס: בוא נירגע קצת.

מאיר פרוש: אני אומר לו ביידיש.

מנסור עבאס: כן, כן.

מנסור עבאס: תודה לכם.

מנסור עבאס: תודה לכם.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת קריב.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, קשה להתעלם ממה שאירע פה בפרק הזה של דיוני המליאה, ויש לטעמי קשר הדוק בין מה שראינו לבין הצעת החוק, ולכן אבקש לפתוח את הצגת החוק בהתייחסות למה שקרה כאן במליאה.

חוק ומשפט): אתמול נשיאות הכנסת – – –

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת, מנהלי הסיעות, בבקשה לשמור על שקט.

מנסור עבאס: חבר הכנסת רם שפע, בבקשה.

חוק ומשפט): אתמול נשיאות הכנסת דחתה את בקשתה של חברת הכנסת אורית סטרוק להצעה דחופה לסדר-היום בנושא תשעה באב.

חוק ומשפט): באה חברת הכנסת סטרוק וערערה על החלטת הנשיאות בוועדת הכנסת, ואני הייתי בישיבה כנציג מפלגת העבודה.

חוק ומשפט): הישיבה התנהלה בראשותו של היושב-ראש הנכנס חבר הכנסת ניר אורבך.

חוק ומשפט): שם, בישיבה, דווקא מכיוון שמדובר בהצעה לסדר-היום לקראת תשעה באב, וברוח הימים האלה, שבהם המסורת שלנו מבקשת לעסוק באהבת חינם כתשובה לשנאת החינם שעל פי מסורת התלמוד הביאה לחורבן הבית, האזנו בקשב לדבריה של חברת הכנסת סטרוק, שביקשה שנגיע להסכמה על קיום הדיון הזה כדי שימי בין המצרים והשבוע שלפני תשעה באב לא יעברו – – –

אורית סטרוק: – – –

חוק ומשפט): חס וחלילה, לא נגדך, אורית.

חוק ומשפט): אורית, תקשיבי לדברים.

חוק ומשפט): לא נגדך.

אורית סטרוק: – – – באתי להקשיב, ואז אני גם אענה.

חוק ומשפט): זה בסדר גמור.

חוק ומשפט): אני חושב שעל פי התקנון יש לך – – –

אורית סטרוק: זה לא – – – בסוף אני אענה.

חוק ומשפט): זה בסדר גמור.

אורית סטרוק: זה הכול.

חוק ומשפט): הייתי שמח שהיית מגינה גם למול חברי הכנסת האחרים מן האופוזיציה למשל על זכותי לדבר.

אורית סטרוק: – – – שאני לא יודעת לצעוק, נכון – – – לצעוק כמו שצועקים.

חוק ומשפט): בסדר גמור.

חוק ומשפט): לא ראיתי שנחלצת להגן על זכותי לדבר כפי שאת מאוד נרעשת מזכותך, אבל בסדר.

אורית סטרוק: – – – קודם, כשעיסאווי דיבר – – – כי אני לא יודעת לצעוק.

חוק ומשפט): בסדר גמור.

חוק ומשפט): באה חברת הכנסת סטרוק וביקשה שנאשר בכל אופן את ההצעה הדחופה לסדר-היום ונקבל את הערעור שלה על החלטת הנשיאות, כדי שלא יהיה מצב שבו בשבוע שלפני תשעה באב, הבית הזה לא ישים על סדר-יומו את הימים המיוחדים של הלוח העברי ואת הלקחים שאנחנו כולנו צריכים ללמוד מסיפורי החורבן.

חוק ומשפט): ההבנה הייתה שמטרתה של חברת הכנסת סטרוק היא להנהיג נוהג בבית הזה, שכשם שאנחנו מציינים ימים רבים שקשורים להיסטוריה של העם היהודי וגם של מדינת ישראל, ייוסד בבית הזה מנהג שלקראת תשעה באב יצוין היום הזה גם כאן, במליאה.

חוק ומשפט): זו בקשה ראויה, וההבנה הייתה שהדברים יעלו כהצעה דחופה לסדר-היום, ומטבע הדברים, אם המטרה היא לייסד התייחסות קבועה בכנסת לימים האלה, הדרך הנכונה לעשות זאת היא להעביר את הדיון למשל לוועדת הכנסת, והיא תקבע איזשהו נוהג שנוהג פה, כפי שאנחנו מציינים כאן אין-ספור ימים אחרים.

חוק ומשפט): זאת הייתה ההבנה שלנו, נציגי הקואליציה, ותמכנו פה אחד, פה אחד, בבקשת הערעור, ועוד ציינו כולנו כמה טוב שההחלטה הראשונה של ועדת הכנסת בכהונתה הנוכחית וההחלטה הראשונה של יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת ניר אורבך זו החלטה שמתקבלת בקונסנזוס, שבה הקואליציה נעתרת לבקשה של האופוזיציה.

חוק ומשפט): עכשיו, אני לא מתייחס לכוונותיה של חברת הכנסת סטרוק.

חוק ומשפט): יכול להיות שהיא כיוונה לדבר אחד ואנחנו הבנו דבר שני.

חוק ומשפט): הרי הכול היה יכול להיפתר בשיג ושיח בשולי המליאה כאן אלמלא קבוצה של חברי כנסת – לא חברי וחברות כנסת, קבוצה של חברי כנסת מתוך האופוזיציה; לא כולם, ובוודאי גם לא מגישת ההצעה הדחופה לסדר-היום, אבל קבוצה אחרת של חברי כנסת הפכה דיון פשוט שהתחיל מקונסנזוס והבנה למחזה אימים של שנאת חינם.

חוק ומשפט): ואם זאת כבודה של העיר ירושלים, ואם זה הלקח שאנחנו צריכים לאמץ בימי בין המצרים, אנה אנחנו באים?

איתמר בן גביר: אבל למה לא לתת לדבר במליאה?

איתמר בן גביר: מה קרה – – –

חוק ומשפט): חבר הכנסת בן גביר, הכול היה יכול לבוא על מקומו בשלום אם הייתה מתנהלת כאן שיחה שקטה בין יוזמת הצעה הדחופה לסדר-היום לבין – –

איתמר בן גביר: – – –

חוק ומשפט): לא, שנייה.

חוק ומשפט): – – לבין יושבת-ראש הקואליציה או נציג הממשלה.

חוק ומשפט): הכול היה יכול להיפתר, ואין לי תלונה וחצי תלונה כלפי חברת הכנסת אורית סטרוק.

חוק ומשפט): אמרתי, יכול להיות שהיא כיוונה לדבר אחד ואנחנו בוועדת הכנסת הבנו דבר שני, והיינו מגיעים לעמק השווה.

חוק ומשפט): אבל על הדיון בהצעה הדחופה לסדר-היום השתלטה חבורה שמה שעניין אותה זה לא כבודה של ירושלים ולא כבודה של חבר הכנסת סטרוק כמגישת ההצעה הדחופה לסדר-היום.

חוק ומשפט): ראינו פה את מחזה האימים של חבר כנסת שהוא אחד מוותיקי הבית הזה, אדם שמוצג בציבור כתלמיד חכם, שרץ כאחוז אמוק לקדמת הדוכן ומאיים בידיו על שר בממשלת ישראל, ולאחר מכן קורא לעברו קריאות גנאי.

חוק ומשפט): זה הדיון שצריך להתנהל סביב תשעה באב?

חוק ומשפט): זה הדיון שצריך להתנהל סביב כבודה של ירושלים?

חוק ומשפט): חבל מאוד שלכך הגיעו הדברים.

חוק ומשפט): זאת לא הייתה רוח הדברים ואווירת הדיון בוועדת הכנסת, ואת האשם יש לתלות בחבורה אחת שניצלה כאן הזדמנות.

חוק ומשפט): ואני אומר, לצערי, הדבר התחיל ברגע שאני ניסיתי לנאום בסוגיה דקה אחת.

חוק ומשפט): לא בכדי החבורה הזאת לא נמצאת כאן כשאני מציג הצעת חוק שעוסקת בבתי הדין הרבניים, וחברי הכנסת החרדים יודעים שאני הבאתי את הנוסח שבסופו של דבר הגן על זכותם להיבחר לוועדה, ויעידו על כך חברי הכנסת החרדים שטרחו להיות בדיון.

חוק ומשפט): אז הם לא נמצאים כאן בשעה שמציגים הצעת חוק בנושא בתי הדין הרבניים, אבל זה לא יפריע להם בעוד רגע להיכנס, להיכנס לכאן – – –

– – –

חוק ומשפט): אל תפריע לי.

חוק ומשפט): אמרתי לך, הצעקות שלך עוברות לי ליד האוזן.

אני לא רפורמי.

חוק ומשפט): אל תפריע.

חוק ומשפט): אל תפריע.

חוק ומשפט): תשב ואל תפריע.

דוד אמסלם: אתה לא יושב-ראש הכנסת.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת?

חוק ומשפט): אני אומר מה שאני רוצה כשאני על הדוכן.

דוד אמסלם: אנחנו לא הילדים שלך.

דוד אמסלם: יש פה קריאות ביניים.

חוק ומשפט): אתה בטח לא הילד שלי.

חוק ומשפט): אם היית הילד שלי הייתי שוטף את הפה שלך באקונומיקה ובסבון – –

דוד אמסלם: אתה השתלטת פה על הכנסת.

דוד אמסלם: אתמול באת – אתה כבר אומר לנו מה לעשות.

חוק ומשפט): – – אם היית הילד שלי.

קריאה: שקט, שקט – – –

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

– – – אקונומיקה?

לבן שלך?

קריאות: – – –

קריאה: – – – לקואליציה הזאת.

חוק ומשפט): כן.

חוק ומשפט): שמעתי אותך.

קריאות: – – –

חוק ומשפט): אני אומר את מה שאני רוצה, ואני לא אקבל ממך הערות.

דוד אמסלם: אל תגידו לו מה לעשות.

חוק ומשפט): אתה עומד בדוכן הזה ומחלל אותו בשיח השנאה שלך – –

דוד אמסלם: אנחנו לא – – – שלך – – – ותראה.

חוק ומשפט): – – ואני, להבדיל אולי מאחרים, לא מתרגש – –

דוד אמסלם: תתבייש.

חוק ומשפט): – – מהצעקות שלך, משיח השנאה שלך.

דוד אמסלם: לא חשוב.

דוד אמסלם: תתבייש.

דוד אמסלם: תתבייש לך.

חוק ומשפט): לא שמעתי נאום אחד שלך פה מאז כינון הכנסת שלא היה ספוג בשנאת חינם.

דוד אמסלם: תתבייש לך.

דוד אמסלם: תתבייש לך.

חוק ומשפט): היחיד שצריך להתבייש זה אתה.

דוד אמסלם: אתה עוקר את היסודות של היהדות.

דוד אמסלם: תתבייש לך.

חוק ומשפט): כל הדברים שלך מעל הבמה הזאת, אין בהם דבר וחצי דבר מלבד שנאת חינם.

דוד אמסלם: אז תגמור את דברי ההבל שלך ותרד.

חוק ומשפט): אני לא שואל אותך מה לומר מעל הדוכן.

חוק ומשפט): אתה עולה לכאן ופעם אחר פעם מסית, מדיח, מחולל שנאה.

חוק ומשפט): דבריך הם ההפך מן הלקח – – –

מיכאל מלכיאלי: – – –

חוק ומשפט): אני מציע, גם אתה אל תיתן לי הערות והצעות.

מיכאל מלכיאלי: שקט.

מיכאל מלכיאלי: מה אתה נותן עכשיו מוסר – – –

חוק ומשפט): אני לא שואל אותך – –

מיכאל מלכיאלי: – – –

חוק ומשפט): – – ולא שואל אותך מה אומר מעל הדוכן הזה, כשם שאתה, אין לך שום בעיה לנצל את הדוכן הזה כדי להפיץ שנאה.

חוק ומשפט): אז אני אומר שחבל שדיון שיכול היה להיות סביב יכולתה של העיר ירושלים להיות סמל – כן, של אחדות – –

קריאות: – – –

חוק ומשפט): – – ושל שלום, הדיון הזה, כל-כולו היה חילול כבודה של עיר הבירה.

דוד אמסלם: מבחינתך, אתה באת – – –

חוק ומשפט): עכשיו, אדוני היושב-ראש – –

דוד אמסלם: הרי מבחינת

דוד אמסלם: כם זה בית מטבחיים, פרימיטיבי.

חוק ומשפט): – – אני מתכבד להביא בפני הכנסת – –

דוד אמסלם: מה לך ולכותל?

חוק ומשפט): – – לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 29), התשפ"א–2021.

חוק ומשפט): ההצעה הזאת היא הצעת חוק ממשלתית שמבקשת לערוך שינוי בהרכב הוועדה לבחירת דיינים.

חוק ומשפט): בדומה להרכב של הוועדה לבחירת שופטים, גם הרכבה של הוועדה לבחירת דיינים מביא לידי ביטוי את קולן של שלוש קבוצות שונות: הקול של הרשות השופטת, שאליה מתמנה בעל משרה שיפוטית – שופטים, דיינים או קאדים; הקול של נבחרי הציבור – שרים וחברי כנסת; הקול של נציגי הפרקטיקה המקצועית שמופיעה בפני בעל המשרה השיפוטית ואשר אמונה על ייצוג האזרח והאזרחית, ובמקרה של בתי הדין הרבניים, הן עורכי ועורכות הדין והן הטוענים והטוענות הרבניים.

חוק ומשפט): הצעת החוק מבקשת לערוך שני תיקונים בכל הנוגע להרכבה של הוועדה לבחירת דיינים: הראשון – הגדלת המשקל היחסי של נבחרי הציבור באמצעות הגדלת ייצוגה של הממשלה משניים לשלושה שרים.

חוק ומשפט): לצעד זה שתי הצדקות.

דוד אמסלם: תראה, היושב-ראש, בגלל שאלקין רוצה, אתם משנים חוק.

חוק ומשפט): בסדר גמור.

דוד אמסלם: תבין, כל המאכערים האלה – –

חוק ומשפט): כל המאכארים, אין ספק.

דוד אמסלם: – – משנים כל דבר שהיה 72 שנה.

חוק ומשפט): כל המאכערים האלה.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: אתה מבין את המאכערים האלה, מה הם עושים?

חוק ומשפט): לא התקרבו לקרסולי העסקנות והמאכעריות שלך.

דוד אמסלם: אתה מבין מה הם עושים?

חוק ומשפט): לצעד זה שתי הצדקות.

דוד אמסלם: אתה מבין מה הוא עושה?

חוק ומשפט): ראשית, בוועדה – – – של עולם הדיינות – –

דוד אמסלם: – – – אם היו רוצים עוד ארבעה, היו עושים ארבעה שרים – –

חוק ומשפט): – – שני הרבנים הראשיים ושני דיינים מבית הדין הגדול – –

דוד אמסלם: – – זה בדיוק כמו העובדים הזרים.

דוד אמסלם: בדיוק כמו 30 עובדים זרים שהבאתם לפה.

חוק ומשפט): – – על פי הכלל – –

דוד אמסלם: אתה מבין?

חוק ומשפט): – – שלנבחרי הציבור הייצוג הגדול ביותר – –

דוד אמסלם: אתם הורסים את כל הכנסת, מהיסוד.

חוק ומשפט): – – או רוב בקרב חברי הוועדה.

חוק ומשפט): כשם שבוועדה למינוי שופטים יש לנו שלושה נציגים של בית המשפט העליון וארבעה נציגים של הדרג הפוליטי הנבחר – –

דוד אמסלם: טוב שאתה אומר "שיש לנו", שבית המשפט העליון הוא שלכם.

חוק ומשפט): – – כך מן הראוי שיהיה גם בוועדה למינוי דיינים.

חוק ומשפט): ומכיוון שבוועדה הזאת ישנם ארבעה נציגים של עולם הדיינות – כפי שאמרתי, שני הרבנים הראשיים ושני הדיינים הנוספים מבית הדין הגדול – –

דוד אמסלם: אז אתם רוצים להפוך אותם למיעוט, אה?

חוק ומשפט): – – יש להעלות את ייצוג נבחרי הציבור בקול נוסף.

דוד אמסלם: אתם הרי רוצים להפוך אותם למיעוט, בגלל זה אתם מגדילים.

חוק ומשפט): ההצדקה השנייה – – –

דוד אמסלם: כן, את הרפורמים.

חוק ומשפט): ההצדקה השנייה נעוצה בעובדה – –

קריאות: – – –

חוק ומשפט): – – שבתי הדין הרבניים קשורים בקשר של ממש הן לשר המשפטים – –

דוד אמסלם: – – – למה לא נעלה בוועדה למינוי שופטים גם?

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

חוק ומשפט): עזוב, זה מוזיקה לאוזן.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: אז זה לא מפריע לו.

דוד אמסלם: מה אכפת לך?

חוק ומשפט): – – הן לשר המשפטים והן לשר לשירותי דת, ומן הראוי להעניק לשניהם ייצוג בוועדה.

דוד אמסלם: מן הראוי – לא ראוי.

דוד אמסלם: תבין, הם הורסים את כל הכנסת.

חוק ומשפט): התיקון השני נוגע לייצוג המינימלי – –

דוד אמסלם: תבין טוב מה הם עושים.

חוק ומשפט): – – של נשים בוועדה.

דוד אמסלם: לא מעניין אותם כלום, למה אלקין רוצה להיות חבר בוועדה.

חוק ומשפט): במסגרת התיקון מוצע להגדיל את ייצוג – –

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: אתה לא רוצה להיות חבר בוועדה?

חוק ומשפט): – – הנשים המינימלי בוועדה מארבע לחמש נשים לכל הפחות – –

דוד אמסלם: היושב-ראש, אתה לא רוצה להיות חבר בוועדה?

מנסור עבאס: – – –

דוד אמסלם: אז הם יצרפו אותך, אז יהיו ארבע.

דוד אמסלם: מה קרה לך?

חוק ומשפט): – – וזאת באמצעות הגדלת ייצוגן של הטוענות הרבניות בוועדה מטוענת אחת לשתי טוענות – –

דוד אמסלם: יצא גם עוד שר – בנט – יהיה חמש.

חוק ומשפט): – – וכך יישמר ייצוגן המינימלי היחסי של נשים בוועדה, תוך השוואת מספר הנציגים של עורכי הדין למספר הנציגים של מקצוע הטיעון הרבני.

חוק ומשפט): בהקשר זה חשוב להזכיר כי לייצוג מגדרי הולם יש חשיבות בכל פורום שלטוני, אך בוועדה למינוי דיינים חשיבותו כפולה ומכופלת לאור העובדה שכיום תפקיד הדיינות חסום בפני נשים, למרות שבעולם היהודי ישנן תלמידות חכמים ונשות הלכה של ממש.

חוק ומשפט): בעקבות תיקונים אלו בהרכב הוועדה, מוצע לערוך גם תיקוני התאמה הנגזרים מהגדלת הרכב הוועדה מ-11 ל-13 חברים: הגדלה יחסית של הרוב המיוחס הנדרש למינוי דיין לבית הדין הרבני הגדול, הגדלת הקוורום הנדרש לצורך כינוס הוועדה והגדלה יחסית של הרוב המיוחס הנדרש לצורך השעיה או הדחה של דיין, והכול תוך שמירה קפדנית על ההסדרים היחסיים בין הקבוצות השונות בוועדה כפי שקבועים כבר היום בחוק.

איתמר בן גביר: הייתם עושים את זה בוועדה למינוי שופטים – העולם היה רועד.

חוק ומשפט): כמו כן – – –

דוד אמסלם: למה אתה מבלבל לנו במוח?

דוד אמסלם: תגיד אלקין.

חוק ומשפט): אני לא שואל אותך מה לומר – –

דוד אמסלם: תגיד "חוק אלקין" במקום שתי דקות.

דוד אמסלם: אתה מברבר, מברבר, מברבר.

חוק ומשפט): – – וכשאתה תעלה לעוד אחד מנאומי השנאה – –

דוד אמסלם: אמרתי לך, אתה רק מברבר.

חוק ומשפט): – – המתישים – –

דוד אמסלם: אתה רק מברבר.

חוק ומשפט): – – והמיותרים והמכוערים שלך – –

דוד אמסלם: הרי אתה רוצה להרוס את היהדות.

חוק ומשפט): – – אז תוכל לעמוד פה ולא נפריע לך.

דוד אמסלם: אתה הרי לא מתבייש.

דוד אמסלם: אתה רוצה להביא לנו את כל הרפורמים לפה.

חוק ומשפט): ואז תעמוד כאן ומהפה שלך תצא שנאה כמו מתוך ביב שופכין של מילים, אבל רגע לפני שבת – –

דוד אמסלם: אז בוא תגיד לנו – –

חוק ומשפט): – – תעלה צילום שלך – –

דוד אמסלם: אז בוא תגיד לנו.

דוד אמסלם: אז תגיד לנו, נו.

חוק ומשפט): – – אוחז בכלב או מבשל לקראת שבת – –

דוד אמסלם: מפריע לך שאנחנו מבשלים.

חוק ומשפט): – – אחרי שבוע – –

דוד אמסלם: בוודאי.

חוק ומשפט): – – שלם שכולו שנאה והסתה – –

דוד אמסלם: איזה שנאה?

דוד אמסלם: הרי אתם זורעים שנאה בעם ישראל.

חוק ומשפט): – – והדבר המדהים – –

דוד אמסלם: אתה בכלל הורס את היהדות – –

חוק ומשפט): – – שהפצת שנאה – –

דוד אמסלם: – – אתה הרי הורס את היהדות – –

חוק ומשפט): – – כשהיית בקואליציה והיית שר – –

דוד אמסלם: – – אתה וחבריך מהשמאל.

חוק ומשפט): – – פעם אחת לא שמענו ממך – –

דוד אמסלם: אתה וחבריך מהשמאל.

חוק ומשפט): – – נאום אחד כאן כשר הסייבר – – –

קריאות: – – –

חוק ומשפט): מה זה?

יאללה.

חוק ומשפט): "יאללה" תאמר לתלמידים שלך, לא – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר, זה לא ראוי.

חוק ומשפט): "יאללה" תאמר לחברים שלך, שלא הולכים לעבוד ולשרת בצבא.

– – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר.

חוק ומשפט): "יאללה" תאמר להם.

אדם נאור.

חוק ומשפט): נאומי השנאה שלך – –

דוד אמסלם: אתה מפיץ הרבה טוב, אתה מפיץ הרבה טוב לעם ישראל.

חוק ומשפט): – – תאמר אותם מכאן, ואנחנו נקדם – –

דוד אמסלם: מי זה אנחנו?

חוק ומשפט): – – ואנחנו נקדם – –

דוד אמסלם: אתה הרפורמי?

חוק ומשפט): – – אנחנו נקדם כאן – –

דוד אמסלם: אתה ומי?

דוד אמסלם: אתה והיושב-ראש?

דוד אמסלם: אתה – – –

חוק ומשפט): – – מציאות הרבה יותר סובלנית.

דוד אמסלם: – – – אני שואל.

חוק ומשפט): היושב-ראש, שהמנהיג הנערץ שלך אירח אותו בבלפור – –

דוד אמסלם: אתה ומי – – –

חוק ומשפט): – – עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם, אבל ברגע שהוא לא הלך איתו אז פתאום נהפך לתומך טרור.

דוד אמסלם: אנחנו לא רצינו – – –

חוק ומשפט): האורח הכי פופולרי, הכי פופולרי בבלפור.

דוד אמסלם: אנחנו לא רצינו אותו, ואתה יודע את זה.

חוק ומשפט): שב עם נאומי השנאה שלך, אנחנו – – –

– – –

דוד אמסלם: איך עשית לי קודם?

דוד אמסלם: ככה עשית לי ביד.

אורי מקלב: אוהב העם – – –

חוק ומשפט): כמו כן, כפי שאמרנו, בעקבות התיקונים הללו – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: להרוס לנו את התפילה בבוקר – – –

חוק ומשפט): – – נשמרו ההסדרים היחסיים בין הקבוצות השונות – –

דוד אמסלם: – – – הוא בא בבוקר – – – הרפורמים – –

חוק ומשפט): – – בוועדה שנמצאים בה – – –

דוד אמסלם: – – – כדי להרוס גם את התפילה בבוקר.

חוק ומשפט): הצעת החוק כוללת גם הוראת מעבר שמסדירה – –

דוד אמסלם: – – – הכותל זה הוא.

חוק ומשפט): – – את השינויים הנדרשים במעבר שבין ההסדר הקודם לבין ההסדר המוצע, בדגש על הליכי המינוי של הטוענות הרבניות בוועדה.

חוק ומשפט): חשוב לציין כי ההסדר המוצע הוא תוצאה של שינויים משמעותיים שערכה הוועדה בנוסח המקורי של הצעת החוק הממשלתית, שעורר, לדעת הוועדה והייעוץ המשפטי של הכנסת, קשיים של ממש.

חוק ומשפט): ההסדר המונח לפניכם מותיר על כנו את אופן בחירת נציגי הכנסת לוועדה כך שיאפשר לכל חבר כנסת וחברת כנסת להתמודד על מקום בוועדה החשובה, ובמקביל מתקן עיוותים בהרכב הוועדה הנוכחי.

חוק ומשפט): אני מבקש, כתמיד, להודות – – –

דוד אמסלם: איזה עיוותים?

דוד אמסלם: 72 שנה.

דוד אמסלם: תגידו שסידרתם לאלקין.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

חוק ומשפט): גם בזה אתה לא מבין.

דוד אמסלם: רציתם לגנוב את הכנסת.

דוד אמסלם: אמרו לכם שאי-אפשר – –

חוק ומשפט): גם בזה אתה לא מבין.

חוק ומשפט): לך תלמד את ההיסטוריה של הוועדה.

דוד אמסלם: – – אז אתם בסוף מרחיבים.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: הכול בגלל אלקין.

חוק ומשפט): אולי במקום לנאום נאומי שנאה – –

דוד אמסלם: הכול בגלל אלקין.

דוד אמסלם: אתם הורסים את הכנסת, הכול.

חוק ומשפט): – – ולהצטלם עם הכלב לפני שבת, היית לומד משהו על תולדות החוק.

דוד אמסלם: אתה בושה וחרפה.

דוד אמסלם: אתה בושה וחרפה לעם ישראל.

גלעד קריב: אני מבקש, כתמיד, להודות לצוות הוועדה ולייעוץ המשפטי, לנציגי משרדי המשפטים והמשרד לשירותי דת, וכמובן לכל חברות וחברי הכנסת שנטלו חלק בדיון ובהצבעות.

גלעד קריב: להצעות החוק הוגשו הסתייגויות ובקשות רשות דיבור.

גלעד קריב: אני מבקש מהכנסת לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

גלעד קריב: תודה, אדוני.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת גלעד קריב.

מנסור עבאס: אנחנו נתחיל עם הדוברים המסתייגים, תחילה עם חבר הכנסת יעקב אשר.

מנסור עבאס: הסתייגות אחת – חמש דקות.

מנסור עבאס: בבקשה שב, השר עיסאווי פריג'.

מנסור עבאס: אנחנו רוצים להקשיב לחבר הכנסת יעקב אשר.

אדוני היושב-ראש – – –

מנסור עבאס: חמש דקות, אדוני.

תודה רבה.

אני רוצה קודם כול לומר – – –

דוד אמסלם: תגיד לרב הרפורמי שאני שמח שהוא עוקב אחרי הבישולים שלנו לשבת.

לא.

אני רוצה לומר – ואני שואל אם שר הרווחה נמצא פה.

עמד כאן אדם שמחשיב את עצמו נאור ואיש שעושה רפורמות ואמר לחבר הכנסת דודי אמסלם: אם אתה היית הבן שלי הייתי שוטף לך את הפה עם אקונומיקה.

על דבר כזה צריך עובד סוציאלי שיבוא אליך הביתה לבדוק אם אתה שוטף לילדים שלך את הפה עם אקונומיקה.

זה – דבר ראשון.

דבר שני, אתה עומד פה עם חזות כזאת ומסביר את החוק הזה, שכל-כולו פוליטי.

הזכרת את הקאדים – יש ועדה למינוי קאדים, נכון, אדוני היושב-ראש?

אתה היית מסכים – – –

דוד אמסלם: אנחנו נשנה גם את הוועדה הזאת.

מנסור עבאס: תן לו להשלים, בבקשה.

דודי, דודי – – –

דוד אמסלם: אבל אל תדאג, זה רשום.

דוד אמסלם: אתה תזכור, אנחנו נשנה גם את הוועדה הזאת בשבילך.

מנסור עבאס: אני סומך עליך.

מנסור עבאס: אני סומך עליך, חבר הכנסת דוד.

דודי, אח שלי, תן לי להתבלבל לבד.

הכול מתגלגל.

דודי, תן לי להתבלבל.

אדוני יושב-ראש – – –

דוד אמסלם: ואז, עיסאווי, אל תכעס על זה, על כל השינוי של הקאדים.

אדוני, אתה צריך להתחשב בי בסוף.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, זה לא יכול להיות.

יושב-ראש ועדת החוקה, עמדת כאן והסברת כמה זה נחוץ, הרפורמה החדשה הזאת, שכל-כולה ג'ובים ופוליטיקה.

למה אין לכם אומץ לעשות את זה גם בוועדה של הקאדים?

האם אתה, אדוני היושב-ראש, היית מוכן שכדי להפוך למיעוט את אנשי הדת בתוך הוועדה הזאת היו מכניסים אנשים מבחוץ?

למה אתה מצפה שאנחנו נעבור על זה לסדר-היום?

אתה בקואליציה, זה מצוין, אבל הדת אצלנו ואצלך היא הדבר הראשון, לפני הכול – לפני הכסף, לפני כל דבר אחר.

הם מאלצים אותנו לקחת את הדמויות הרבניות ההלכתיות ולהפוך אותן למיעוט, והוא עומד פה ומסביר את זה בשפת רמאות שאין כדוגמתה, רמאות נאורה, רמאות רפורמית.

תתבייש לך.

עכשיו, אדוני היושב-ראש – – –

קריאה: – – –

מרגי, מרגי, תנו לי חמש דקות לבד.

דוד אמסלם: בבקשה.

לא יפה, באמת.

יעקב מרגי: דבר.

אני רוצה משהו יפה, סיפור.

בוא תשמע.

דוד אמסלם: יאללה, ספר לנו.

אני רוצה להסביר ליושב-ראש עבאס ולידידי עיסאווי, שאנחנו באמת ידידים, למה אני חושב שהממשלה הזאת לא תחזיק הרבה זמן מעמד, עיסאווי.

עיסאווי פריג': תמשיך לחלום.

אספר לך סיפור.

אספר לך ספור.

עיסאווי פריג': תמשיך לחלום.

עיסאווי פריג': מותר לחלום.

אספר סיפור.

היה פעם רב גדול, קראו לו רבי יהונתן אייבשיץ.

הגיע אליו איזה כומר ואמר לו: מה יותר חזק – היה ויכוח ביניהם: הטבע של האדם, הטבע או השכל?

אמר לו הרב אייבשיץ: הטבע יותר חזק, כי אנחנו מאמינים שאת הטבע הקדוש ברוך הוא ברא, אין יותר חזק מזה.

ההוא אמר לו: לא, השכל.

אמרו: בואו נעשה תחרות.

נפגשו אחרי כמה זמן, מגיעים לתחרות, עומדים, ואז אותו כומר מביא חתול, הלבישו אותו כמו מלצר, שמו לו וסט יפה והכול, מגש מלא כוסות, והחתול נכנס, הוא אומר לכומר: תראה, מה, שכל יותר חזק או הטבע?

לקחתי חתול, הפכתי אותו למלצר.

הרב אייבשיץ לא ידע איך להסביר לו.

פתאום משמיים יצא עכבר קטן מהצד – החתול זרק את כל המגש, הוריד את הווסט והתחיל לרוץ אחרי העכבר, ואז כולם הבינו שהטבע יותר חזק.

יש פה שולחן – – –

עיסאווי פריג': יעני צפרדע ועקרב.

יש פה שולחן מלא מלא מלא חיות מיוחדות, כל אחד עם הטבע שלו.

תן לי רגע – – –

עיסאווי פריג': כן, אבל – – –

אחר כך.

תשמור לי זמן.

עיסאווי פריג': כשאתה מתאר, קצת אתיקה.

מנסור עבאס: רגע, תן לי.

מנסור עבאס: עיסאווי, מה נהיה ממך?

מנסור עבאס: אנחנו חברים, עיסאווי.

מנסור עבאס: תקשיב.

מנסור עבאס: ואללה, באמת נהיה – – –

דוד אמסלם: עיסאווי, נהיית עדין, אה?

דוד אמסלם: נהיית עדין.

דוד אמסלם: אני זוכר אותך צועק מפה.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

לא, זה לא משפט אחרון.

זה לא פייר.

הוא לא נותן לי להתבטא.

מנסור עבאס: אדוני השר עיסאווי פריג', נא לתת לו להשלים.

עיסאווי פריג': בטבע הממשלה הזאת לא יכולה להחזיק מעמד.

עיסאווי פריג': עכשיו כל החתולים התחפשו למלצרים.

עיסאווי פריג': השמאלנים נהיו שקטים, הם כבר כמעט ימנים.

עיסאווי פריג': הימנים – תראה מה קרה לגדעון סער וכל אלה, חבל לך על הזמן.

עיסאווי פריג': כולם הצגה של פורים.

עיסאווי פריג': ביום שיתחילו העכברים לרוץ פה, כל החתולים יעיפו את המגשים אחד על השני – הממשלה הזאת תלך לאבדון.

עיסאווי פריג': וזו לא תקווה, זו מציאות.

עיסאווי פריג': הטבע יותר חזק גם מהשכל, שהשכל רוצה שלטון.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב אשר.

אדוני היושב-ראש, את זה אמרתי בשבילך כחומר למחשבה.

תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר, גם לו יש הסתייגות אחת.

מנסור עבאס: חמש דקות, בבקשה.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

מנסור עבאס: חמש דקות, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו נמצאים עכשיו לפני תשעה באב, שבו אנחנו מקוננים על חורבן בית המקדש ואנחנו קוראים את מגילת איכה.

ישראל אייכלר: את מגילת איכה כתב ירמיהו הנביא, שהוא, כמו שאר הנביאים, ישעיהו ואחרים, הזהיר את עם ישראל שאם לא יקיימו את התורה יהיה חורבן, יהיה אסון, יהיה חיסול של העם היהודי.

ישראל אייכלר: ירמיהו כבר כתב את מגילת איכה לפני שהחורבן היה כדי להרתיע ולהתריע בפני בית ישראל מפני הקדוש ברוך הוא, שלא יעזבו את ה' ולא יעזבו את האמונה ולא יעזבו את השבת.

ישראל אייכלר: ואחד האסונות שקרו – שהיו שם נביאי בעל, נביאים רפורמים כאלה, שאמרו למלך – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב מרגי, תקשיב לדברי חברך.

יעקב מרגי: הוא מדבר אליך.

יעקב מרגי: הוא מדבר אליך.

מנסור עבאס: אני מקשיב לו, אבל אתה נותן את הגב לבמה.

ישראל אייכלר: אם אתה לא רוצה להקשיב, אני יכול לבקש ממך, רבי יעקב – אולי תצא החוצה.

יעקב מרגי: אני פה, אקשיב לך.

מנסור עבאס: יפה.

ישראל אייכלר: היו בזמן יהויקים ובזמן ירמיהו הנביא נביאי שקר שאמרו למלך: אל תתייחס למה שאומר הנביא הזה, נביא הזעם.

ישראל אייכלר: זרקו אותו לבית סוהר, לחצר המטרה.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי הוא מסית את העם נגד המלוכה, אומר שצריך לשמור את התורה, וזרקו את המגילה שלו לאח ואמרו: אנחנו ננצח את הכשדים.

ישראל אייכלר: הוא אמר: בואו, תסתדרו, תתרעננו, תדעו לכם שאתם צריכים לצאת לגלות.

ישראל אייכלר: אז הוא כותב כך באחד הפסוקים: "מהי אעידך ומה אדמה לך הבת ירושלם מה אַשְׁוֶה לך ואנחמך בתולת בת ציון".

ישראל אייכלר: מה זה "מה אשוה"?

ישראל אייכלר: אומר רש"י: שאין עוד אומה ולשון שאפשר להביא דוגמה כמה הן סבלו יותר ממך.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי עם ישראל – אני חושב שאין אומה ולשון שהיו מטרה להשמדה מאז פרעה עד השואה ועד היום הזה.

ישראל אייכלר: אין עמים כאלה.

ישראל אייכלר: יש מלחמות בן עמים, אבל אין עם שמישהו מצהיר: אנחנו נשמיד את העם הזה.

ישראל אייכלר: ולכן הוא אמר: אין לי מה להשוות, "כי גדול כים שברך מי ירפא לך".

ישראל אייכלר: אז מה אומר הנביא ירמיהו?

ישראל אייכלר: מי אשם בזה?

ישראל אייכלר: "נביאיִך חזו לך שווא ותָפל ולא גִלו על עֲו‍ֹנך להשיב שבותך ויחזו לך משאות שווא ומדוחים".

ישראל אייכלר: אמרו להם: אתם יכולים לעשות מה שאתם רוצים.

ישראל אייכלר: אל תשמעו לזקנים האלה, אל תשמעו לנביאים.

ישראל אייכלר: אתם יכולים להיות חזקים, לא לקבל את רצון ה'.

ישראל אייכלר: "כי גדול כים שברך מי ירפא לך", אומר, ואומר ירמיהו: אם את לא רוצה לחזור בתשובה, אין לך רפואה, בגלל הנביאים האלה שחזו לך שווא ותפל.

ישראל אייכלר: רבותיי, אנחנו נמצאים היום בתקופה קשה מאוד.

ישראל אייכלר: האיראנים אומרים בגלוי: אנחנו רוצים להשמיד את ישראל.

ישראל אייכלר: הם ממלאים את השליחות של ההיסטוריה של פרעה ושל המן ושל כל האומות שרצו להשמיד את עם ישראל.

ישראל אייכלר: זה לא השכנים פה, שיש לנו סכסוך על איזושהי שאלה של קרקע; לא, הם רוצים להשמיד את עם ישראל.

ישראל אייכלר: והנביא והנביאים בתורה אומרים, וגם הרבנים והצדיקים של הדור הזה:

ישראל אייכלר: הדרך היחידה להגן עלינו ועל עצמנו זה לא בכוח ולא בחיל.

ישראל אייכלר: זה לא מספיק.

ישראל אייכלר: זה לא הספיק בימי החורבן וזה לא הספיק לכל המדינות באירופה כאשר עלה הכורת עליהם.

ישראל אייכלר: מה כן?

ישראל אייכלר: רק תורה ומצוות ושמירת הדת, יחד עם ההשתדלות שייתן ה', "כי הוא הנתן לך כח לעשות חיל".

ישראל אייכלר: אז גם החיילים בחזיתות וגם התעשיינים וגם הכלכלנים וכולם מצליחים בזכות התפילה והתורה ושמירת התורה.

ישראל אייכלר: יש ועדה למינוי דיינים.

ישראל אייכלר: בן-גוריון, האתאיסט הגדול, הבין שהוא צריך רבנות ראשית והוא צריך שיהיו רבנים אמיתיים, ולכן הוא הקים ועדה למינוי דיינים שמורכבת מרבנים ואנשים דתיים.

ישראל אייכלר: הייתה לו ועדה למינוי שופטים, ששם מינו שופטים.

ישראל אייכלר: לא עלה על דעתנו, על דעתם של השליטים החילונים בארץ במשך 70 שנה, לעקור מן השורש ולהציב דיינים ורבנים שהם כופרים בה' אלוקי ישראל ומצהירים על כך, שהם אומרים שאין תורה מסיני, שמחללים שבת בגלוי, שמחללים את הכותל המערבי כמו המוראביטון באל-אקצא.

ישראל אייכלר: הם הופכים לשליטים, והם הקימו הממשלה, והם רוצים בוועדה למינוי דיינים, חלקת אלוקים הקטנה שנשאר בה משהו מדין תורה בישראל, לשים – לא, שגברים לא יהיו שם.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, גם אם היית יהודי לא היית יכול להיות.

ישראל אייכלר: אגב, אתה יכול להיות חבר בוועדה למינוי דיינים גם אם אתה מוסלמי, אבל אם אתה גבר – לא.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: הוציאו אתכם.

ישראל אייכלר: עכשיו הם תיקנו שבאיזושהי קומבינה נותנים לממשלה עוד שלושה אנשים ועוד נשים ועוד – ואילו נשים?

מנסור עבאס: כן, משפט אחרון.

ישראל אייכלר: את אותן הנשים שאינן יראות שמיים, שאם אנחנו – אני ישבתי בוועדה למינוי דיינים, לא עשינו שום אפליה.

ישראל אייכלר: כל אדם ירא חטא, כל אדם ירא הוראה, שבאמת מאמין במה שהוא פוסק – מינינו.

מנסור עבאס: כן, תודה.

ישראל אייכלר: ולכן, אדוני היושב-ראש – – –

מנסור עבאס: משפט אחרון אחרון.

ישראל אייכלר: המשפט האחרון ממש.

ישראל אייכלר: אני מזהיר את כל תושבי מדינת ישראל, מיליוני יהודים טובים: דעו לכם שירמיהו הנביא זועק אליכם.

ישראל אייכלר: אם אתם לא רוצים, חלילה, שהגויים יוכלו להשמיד אותנו כפי שהם רוצים ומצהירים – רק על ידי הדבקות בתורה ועל ידי שמירת האמונה והמשך החיים היהודיים הדתיים.

מנסור עבאס: תודה.

ישראל אייכלר: וכל מי שעוקר את הדיינות והרבנות מסכן את קיומו של היישוב היהודי בארץ ישראל.

ישראל אייכלר: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

מנסור עבאס: שתי הסתייגויות – עשר דקות.

מנסור עבאס: אחריו יבוא חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: עיסאווי, אתה תיכנס לספר השיאים של גינס.

עיסאווי פריג': למה?

יעקב מרגי: – – – שעה – – –

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, אני חושב שהיום ראינו עוד התקדמות לעבר גילוי האמת.

יצחק פינדרוס: קודם כול, אני חושב שכל אזרחי ישראל ראו את הבדיחה שהייתה כאן, שאנחנו אומרים אותה מהיום הראשון, שראש ממשלת ישראל הפורמלי – שבעיר

יצחק פינדרוס: אק עוד לא עודכנו, דרך אגב, שהוחלף; אני לא יודע אם ראית את הסרטון של הילדים העיראקים שמבקשים מראש ממשלת ישראל נתניהו שיביא אותם לארץ, בעיראק, מאתמול.

יצחק פינדרוס: אני מציע לך לראות את זה.

יצחק פינדרוס: אבל ראש הממשלה הפורמלי ישב כאן.

יצחק פינדרוס: הביאו אותו אנשי הקואליציה דחוף להצבעה דחופה.

יצחק פינדרוס: בינתיים התברר שיש עסקה בין אלקין לסגן יושב-ראש הכנסת שהחוק בכלל יורד.

יצחק פינדרוס: ההוא יושב ומתבזה כאן לעיני כל ישראל, יושב ומחכה להצבעה, ואת ההודעה הוא מקבל פה, מעל הדוכן, ואז הוא קם ויוצא.

יצחק פינדרוס: לא היה איזה מישהו – הרי כל הזמן באים, לוחשים לו כל מיני יועצים של כל ראשי הממשלות.

יצחק פינדרוס: לא יכלו ללחוש לו באוזן עשר דקות קודם?

יצחק פינדרוס: זה היה חוסך את הביזיון הזה, שהוא ישב פה.

יצחק פינדרוס: אז מה שמתברר – שני דברים – – –

דוד אמסלם: מנסור עשה לו כבוד.

דוד אמסלם: אמר לו: אני נותן לך שבועיים להוריד.

יצחק פינדרוס: אני רוצה להגיד לך משהו אחד – מנסור, מנסור, עשו את זה לנו, החרדים, שנים, אבל התקדמנו.

יצחק פינדרוס: ברגע שהוא נכנס לקואליציה, מי שהיום לשון המאזניים זה בכלל הרשימה המשותפת.

יצחק פינדרוס: הם נהיו לשון המאזניים, כי מנסור בפנים.

יצחק פינדרוס: עכשיו איך מחשבים?

יצחק פינדרוס: רצים אחריהם.

יצחק פינדרוס: כל הבלגן שאתם רואים פה בין הקואליציה לאופוזיציה – תשאל את חברך שיושב לידך, תשאל את דוד ביטן, הוא יגיד לך שכל הבלגן זה כי הם היו צריכים לתת למשותפת עוד מקום בוועדת כספים, ולכן הגענו לסיטואציה שאי-אפשר להגיע להסכמה בין קואליציה לאופוזיציה, כי בשביל לתת להם שני מקומות בוועדת כספים צריך לתת חמישה במעמד האישה לליכוד.

יצחק פינדרוס: אז עכשיו זה מסבך את העסק, כי משפטית, איך עומדים בזה?

יצחק פינדרוס: לכן כל הברדק.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, קרה לו מה שקרה לנו.

יצחק פינדרוס: אמרו: חבר'ה, אתה נדבקת לשמאל, עכשיו הרשימה המשותפת הופכת להיות לשון מאזניים, ואז כולם מסתכלים, ככה, אם הם הצביעו בחוק הצבאי פעם ראשונה ככה, אז גם הם כבר מצביעים, אז זה כבר מסבך את העסק.

יצחק פינדרוס: הכול מסביב הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: בסמים זה ככה.

מנסור עבאס: לא, אבל אתה לא מדייק במספרים.

יצחק פינדרוס: ביזיתם – מה?

יצחק פינדרוס: שני החברים בוועדת כספים?

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: לשון המאזניים.

מנסור עבאס: הם לא לשון המאזניים.

מנסור עבאס: הם עשו היום דיל עם הליכוד ולא הצליחו.

יצחק פינדרוס: בסוף בסוף, מתי שהם הולכים איתנו, אז מתחילה הבעיה.

יצחק פינדרוס: אבל הכי מצחיק – – –

מנסור עבאס: הייתה עסקת חליפין היום.

דוד אמסלם: הרב יצחק, אל תעליב את ראש הממשלה בפועל.

דוד אמסלם: הוא לשון המאזניים – – –

יצחק פינדרוס: לא מעליב, חס וחלילה.

יצחק פינדרוס: אני אומר, בסוף – – –

מנסור עבאס: לא.

דוד אמסלם: ראית, הוא אמר: לא עולה, נתן כבוד לבנט, לא להשפיל אותו עכשיו, ואמר: יש לך – – – בעוד שבועיים.

דוד ביטן: כי מצפים – – –

מנסור עבאס: הייתה עסקת חליפין היום בין הליכוד למשותפת – – – ועדת חקירה פרלמנטרית – – –

דוד ביטן: – – –

יצחק פינדרוס: אני לא רוצה לקחת את הזמן – – – אבל אני רוצה להגיד לך – – –

מנסור עבאס: אם הם היו לשון מאזניים, זה היה עובר.

דוד אמסלם: לא – – –

דוד ביטן: יש קואליציה – – –

יצחק פינדרוס: היושב-ראש, תצטרך להוסיף לי דקה.

יצחק פינדרוס: אתה תצטרך להוסיף לי דקה.

מנסור עבאס: אנחנו עד הבוקר.

דוד אמסלם: – – – אני מתפלא עליך.

דוד אמסלם: רק שנייה, אתה אמרת – – –

יצחק פינדרוס: דודי, לא.

יצחק פינדרוס: אתה עושה מעשה לא נכון.

יצחק פינדרוס: מי שמאתגר את רע"מ מתוכו זה הרשימה המשותפת.

דוד אמסלם: ברור.

יצחק פינדרוס: לא הבנת?

יצחק פינדרוס: זה הסיפור.

דוד אמסלם: היושב-ראש.

דוד אמסלם: יצחק.

יצחק פינדרוס: קודם כול, עם ישראל ראה איך אלקין הפך אותו לסמרטוט על החודש הראשון.

יצחק פינדרוס: הוא אפילו לא מעדכן אותו.

יצחק פינדרוס: הוא הגיע להסכם שמורידים את החוק, ואותו הביאו מהבית, הביאו אותו מהלשכה או מאיפה שהביאו אותו – לא יודע, מרעננה, לא יודע מאיפה הביאו אותו, עם צ'קלקה – הכניסו אותו לפה, הוא יושב פה רבע שעה.

יצחק פינדרוס: ההוא יושב פה ולא גומר לדבר, ואז מגיעים לעסקה, ועולה – – –

דוד אמסלם: אמרתי, יש את ההסכם, מנסור החליט ונגמר.

דוד אמסלם: הסכם.

דוד ביטן: מנסור אומר – – –

יצחק פינדרוס: המשא ומתן הוא עם מנסור.

יצחק פינדרוס: דודי, דודי, אתה, לא מתאים לך.

יצחק פינדרוס: אתה פעם הבאת את נתניהו בזמן שניהלת משא ומתן עם מישהו אחר בשביל שלא תהיה הצבעה והבאת אותו לתוך המליאה?

יצחק פינדרוס: עשית את זה פעם?

דוד אמסלם: אתה אומר עכשיו שאלקין ניהל איתו משא ומתן, הוא הודיע לאלקין, ואלקין שכח להודיע לבנט.

דוד אמסלם: זהו.

יצחק פינדרוס: דודי, אני חושב שאתה לא לומד נכון את התמונה.

דוד אמסלם: דרך אגב, והוא טען שזה בניגוד – הוא טען שזה בניגוד לאסלאם ודחה בשבועיים.

דוד אמסלם: אם זה בניגוד לאסלאם, אתה מוריד היום.

יצחק פינדרוס: דודי, אני חייב לדבר על החוק.

יצחק פינדרוס: אני חייב לדבר על החוק.

דוד אמסלם: למה – – – היום – – –

יצחק פינדרוס: החוק הזה הוא חלק – וההסתייגות שלנו: "מטרת החוק הזה לאפשר לשר האוצר להחרים את החרדים".

יצחק פינדרוס: זאת הסתייגות מס' 1, ואני אדבר עליה רגע.

יצחק פינדרוס: תקשיבו, הממשלה הזאת עסוקה – ועוד, אתה יודע, היה פה איזה יפיוף קודם, דיבר.

יצחק פינדרוס: הוא יושב-ראש ועדת חוקה, אמרו לי.

יצחק פינדרוס: דיבר פה קודם.

דוד אמסלם: הרב הרפורמי?

יצחק פינדרוס: יצא, ברוך השם.

יצחק פינדרוס: אני שמח שהוא לא פה.

יצחק פינדרוס: אני לא אוהב להיות באותו חדר כשהוא נמצא.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: שישמע קצת דברי תורה.

יצחק פינדרוס: אני לא אוהב להיות באותו חדר כשהוא נמצא.

יצחק פינדרוס: אני רוצה להגיד לך משהו.

יצחק פינדרוס: מנהלים פה חודש ימים פיליבסטר והכול, וכל אזרחי ישראל לא מבינים על מה זה, אז בואו אני אספר לכם על מה זה.

יצחק פינדרוס: השלב הראשון היה בשביל להכניס את מיכל שיר לכנסת – זה היה שלב ראשון.

יצחק פינדרוס: בשביל זה שבוע וחצי התנהלה מלחמת עולם, איך מכניסים את מיכל שיר לכנסת.

יצחק פינדרוס: זה היה שלב ראשון.

דוד אמסלם: שינו חוק יסוד.

יצחק פינדרוס: השלב השני זה איך אלקין נכנס לוועדה למינוי דיינים, ואז באים ומסבירים לך כך: אנחנו רוצים דיינים ראויים, אנחנו מנהלים דיוני עומק, רוצים מס' 3 מהממשלה, נחליף את זה – רק בשביל דבר אחד: שזאב אלקין ייכנס לתוך הוועדה למינוי דיינים.

יצחק פינדרוס: הפכו את העולם, את המספרים, את הכול, אז אם ככה, אז זאב אלקין יכניס איזה טוענת רבנית.

יצחק פינדרוס: מדינה שלמה מסתובבת שבוע שלם, דיון אסטרטגי; אין קורונה שחוזרת, אין בעיות כלכליות, אין בלונים בעזה, אין כלום, הכול בסדר, הכול זורם.

יצחק פינדרוס: יש בעיה אחת: אלקין רוצה להיות בוועדה למינוי דיינים, ועל בסיס זה יושבים כולם כמו פורפרות ועובדים פה במשך חודש ימים.

יצחק פינדרוס: ומה בינתיים קורה בממשלה?

יצחק פינדרוס: מה ההחלטה האסטרטגית הראשונה שאדון בנט ואדון לפיד ואדון סער אחראים לה?

יצחק פינדרוס: זה בואו ניקח לאנשים שיצאו לעבודה – ניקח להם את האפשרות לצאת לעבודה.

יצחק פינדרוס: בואו נעשה את זה.

יצחק פינדרוס: וכולם גם כן: לזה אנחנו מתנגדים.

יצחק פינדרוס: ויגיד לך השר פריג' שהוא מתנגד; יגיד לך השר מאיר כהן: אני מתנגד, אני בכלל לא בעד, אני נגד.

יצחק פינדרוס: אבל הוא עושה מה שבא לו, ואין פוצה פה ומצפצף.

יצחק פינדרוס: סער נכנס לבונקר, לפיד בכלל נכנס לבידוד, ואנחנו חוזרים חזרה לפה וכאילו שום דבר לא קרה.

יצחק פינדרוס: הפקרות מוחלטת.

יצחק פינדרוס: ואז, כשדנים, מגיע בלילה אותו יושב-ראש ועדה צבוע – וזאת הצביעות הכי גדולה.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים על מה הוא דיבר מהצד והוא כעס על שנאת חינם?

יצחק פינדרוס: הוא התלונן, אותו אחד שמנהל את ועדת חוקה, הוא התלונן פה מהצד – על מה?

יצחק פינדרוס: על קבוצת אנשים שנכנסו לתוך המרפסת והתפללו בהפרדה.

יצחק פינדרוס: הנוכל הזה השתמש בחסינות שלו, נכנס עם ספר תורה לכותל איפה שמתפללים בהפרדה בשביל להתפלל מעורב, ומה מפריע לו?

יצחק פינדרוס: זעקת הקוזק הנגזל – שנכנסו אנשים, רחמנא ליצלן, למרפסת הריקה שלו, ומתפללים בהפרדה.

יצחק פינדרוס: ראיתם מופע של צביעות יותר גדול מזה?

יצחק פינדרוס: מופע של שקר?

יצחק פינדרוס: אנשים מדברים איתך על שנאת חינם.

דוד אמסלם: הוא מדבר עלינו.

יצחק פינדרוס: הוא בא, נכנס לאיפה שמתפללים אלפי יהודים, עשרות אלפי יהודים, מיליוני יהודים כל השנה, נכנס לשם בשקר, מממן מכספי ההסתדרות הציונית – לא מכספים אמריקאיים; הוא משקר לכל אזרחי ישראל שזה כספים אמריקאיים; זה הכול כספי ההסתדרות הציונית – מממן לבוא לשם לעשות פרובוקציה פעם בחודש, והוא בא אליך וזועק את זעקת הקוזק הנגזל, וצועקים עליו, אז הוא אומר: שנאת חינם, נחרבה ירושלים.

יצחק פינדרוס: אז אני רוצה להתייחס באמת לדיון שהיה פה על בית המקדש.

יצחק פינדרוס: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת מר מנסור עבאס, חבריי חברי הכנסת, בית המקדש ייבנה כמו שעם ישראל חזר לארצו.

יצחק פינדרוס: הנביאים הבטיחו שנחזור, ובניגוד לכל כללי הטבע, עם ישראל חזר לפה אחרי אלפיים שנה ונמצא.

יצחק פינדרוס: ויש פה תורה בניגוד לכללי הטבע ובניגוד לרצונה של ממשלת ישראל ב-75 שנותיה, יש פה תורה שלא הייתה פה מאז בית שני.

יצחק פינדרוס: לא הייתה כל כך הרבה תורה בישראל – בניגוד לרצונם של אבות התנועה הציונית, בניגוד לרצונם של אנשים שמשכו בחוטים בממשלה, פקידים ושופטים כאלה ואחרים.

יצחק פינדרוס: זה קורה אותו דבר – בית המקדש ייבנה.

יצחק פינדרוס: זה לא תלוי בו ולא תלוי אפילו באורית סטרוק ולא תלוי בנו.

יצחק פינדרוס: אותו הקדוש ברוך הוא שהבטיח בידי עבדיו הנביאים, הבטיח שגם זה יהיה.

יצחק פינדרוס: המטרה של אחדות ישראל היא שיבנה אותו בית מקדש, שאנשים כאלה לא מאמינים בו בכלל.

יצחק פינדרוס: מבחינתם הכותל בתל אביב ובהר הרצל הוא אותו דבר.

יצחק פינדרוס: מה להם ולמקום הזה בכלל.

יצחק פינדרוס: הרי זה מקום של השראת שכינה.

יצחק פינדרוס: מה להם ולדבר הזה?

יצחק פינדרוס: הם שומרים שבת?

יצחק פינדרוס: על זה נחרב בית המקדש.

יצחק פינדרוס: הם שכחו את הנביא ירמיהו, שעל שמירת שבת נחרב בית המקדש.

יצחק פינדרוס: הם שומרים שמיטה?

יצחק פינדרוס: הם שוכחים שעל זה, כתב ירמיהו הנביא, נחרב בית המקדש.

יצחק פינדרוס: הם דואגים לתינוקות של בית רבן כמו שהגמרא בשבת אומרת:

יצחק פינדרוס: לא חרבה ירושלים אלא שביטלו בה תינוקות של בית רבן.

יצחק פינדרוס: השקר הזה יתמוטט כמו שכל השקרים בעולם ובהיסטוריה התמוטטו, והאמת של תורת ישראל תישאר לנצח.

יצחק פינדרוס: גם המוסלמים וגם הנוצרים בסוף שואבים את הדת שלהם – ואתה יודע את זה, כי אתה איש דת – מתורת משה ומהתורה שנמסרה בסיני.

יצחק פינדרוס: זאת האמת, והאמת תישאר לנצח, איתם או בלעדיהם, עם מה שהם יעשו ומה שהם לא יעשו.

יצחק פינדרוס: יגניב חצי ספר תורה, לא יגניב חצי ספר תורה – ימשיכו לבוא שני מיליון יהודים להתפלל כמסורת אבותינו בכותל המערבי, וזה לא יעזור להם.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול אותך מבחינה משפטית – – –

מנסור עבאס: משפט אחד, חבר הכנסת.

יצחק פינדרוס: מה?

מנסור עבאס: משפט אחד.

יצחק פינדרוס: אבל יש לי עוד הסתייגות, הסתייגות מס' 89.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: אבל אומרים את זה ברצף.

מנסור עבאס: לא.

דוד אמסלם: תן לו דקה, דקה, עליי.

יצחק פינדרוס: יש לי הסתייגות מס' 89, אני מציע שנדבר עליה עכשיו.

יצחק פינדרוס: סליחה, מס' 87.

מנסור עבאס: לא, חבר הכנסת יצחק, אנחנו חייבים לפי הרישום.

יצחק פינדרוס: אבל זה ב-87, זה באותו סעיף.

מנסור עבאס: לא, זה לא.

מנסור עבאס: אי-אפשר.

יצחק פינדרוס: ההסתייגות היא לסעיף 1.

מנסור עבאס: אי-אפשר, אי-אפשר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, אי-אפשר.

יצחק פינדרוס: אני מתפלא.

יצחק פינדרוס: אתה בטוח שמשפטית אי-אפשר לדון על הסעיף, על אותה הסתייגות?

יצחק פינדרוס: זה לסעיף 1, הסתייגות נוספת לסעיף 1.

מנסור עבאס: אמרתי לך, משפט אחד.

מנסור עבאס: לפי הסדר, אנחנו הולכים לפי הסדר.

יצחק פינדרוס: לפי הסדר הולכים?

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: תודה.

יצחק פינדרוס: זה הייעוץ המשפטי נתן לקואליציה.

יצחק פינדרוס: אז אני רוצה לסכם במשפט אחד, ואנחנו נמשיך לסכם את זה.

דוד אמסלם: הוא התכוון להגיד לך שהזמן לפי הסדר.

יצחק פינדרוס: אני חייב לומר לכם, אני באמת רגוע, ואני לא היסטרי מהממשלה החדשה, באמת, אולי בניגוד להרבה חברים.

יצחק פינדרוס: ובניגוד לשקר שאלקין אמר פה שאנחנו לא הוזמנו להיכנס ולא רוצים להזמין אותנו ולא נתנו לנו – הציעו לנו, ואני אומר את זה פה מעל במה זו, וביקשו מאיתנו בכזה, ובעסקה כמו אצלכם: גפני יישאר בוועדת כספים, ואמרנו: לא.

יצחק פינדרוס: כי אנחנו מאמינים באמת.

יצחק פינדרוס: האמת בסוף תנצח, וממשלה של הונאה ושקר, דינה להיחרב.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

יצחק פינדרוס: אמשיך עוד מעט, בהמשך, את ההסתייגויות.

מנסור עבאס: תודה רבה, חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

מנסור עבאס: שתי הסתייגויות – חמש כפול שתיים זה עשר.

יעקב מרגי: בטוח שזה עשר?

יעקב מרגי: כי בקואליציה הזאת – – –

מנסור עבאס: ככה לימדו אותי.

יעקב מרגי: בקואליציה הזאת חמש כפול שתיים זה לא.

מנסור עבאס: בבקשה, עשר דקות.

יעקב מרגי: כי על זה אני הולך לדבר – על החשבון.

מנסור עבאס: אתה יכול לדבר.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי השר, רבותיי, אם חשבתם שהכנסת הזאת עובדת, זו טעות חמורה.

יעקב מרגי: בואו לא נשכח שהוועדות הוקמו בחטא, וליתר דיוק בחטאים רבים.

יעקב מרגי: החטא הראשון הוא חטא היוהרה בכך שלקחתם לעצמכם רוב דורסני מעבר לחלק היחסי שלכם בוועדות, ואף הגדלתם לעשות – לצרף את חלקה של הרשימה המשותפת מהחלק המכורסם של האופוזיציה כחלק היחסי שלה לבד; חטא על פשע, אחד על השני.

יעקב מרגי: החטא השני – לקחתם כ-20 חברים מתוך 29 חברי ליכוד ושיבצתם אותם בכשלוש ועדות שוליות.

יעקב מרגי: ואל תאמרו לי "ברגישות יתר" – –

דוד אמסלם: 30, 30 חברים.

דוד אמסלם: אנחנו קיבלנו 30 מנדטים.

יעקב מרגי: – – שכל הוועדות חשובות.

יעקב מרגי: אם כל הוועדות חשובות, למה לא לקחתם לעצמכם את הוועדה למעמד האישה?

יעקב מרגי: את ועדת זכויות הילד?

יעקב מרגי: את הוועדה לפניות הציבור?

יעקב מרגי: אז מהצביעות והמוסר הכפול אני לא מוכן להתרגש.

יעקב מרגי: ועוד: שיבצתם שני חברי ליכוד בוועדת הכספים בדיוק כפי ששיבצתם חברים מהרשימה המשותפת, שהיא בסך הכול בת שישה חברים.

יעקב מרגי: בליכוד, אם אני לא טועה, 29 חברים, ועם סופר – 30.

דוד אמסלם: 30.

דוד אמסלם: קיבלנו 30 מנדטים.

יעקב מרגי: הרשימה המשותפת, בדיוק שישה מנדטים – שני חברי ועדת כספים; הליכוד, שהיא הסיעה הגדולה ביותר בבית הזה – שני חברים.

דוד אמסלם: והפירורים – כמה חילקו לעצמם?

יעקב מרגי: והחטא השלישי – בוא, יש הרבה – – –

דוד אמסלם: הפירורים – כמה?

דוד אמסלם: כמה קיבלת אתה, היושב-ראש?

יעקב מרגי: – – –

מנסור עבאס: פירורים.

דוד אמסלם: לא, חוץ מהכסף.

דוד אמסלם: כמה קיבלת בוועדת כספים?

מנסור עבאס: אחד.

דוד אמסלם: אחד?

דוד אמסלם: חבל על הזמן.

יעקב מרגי: החטא השלישי, החטא השלישי, ידידי דודי אמסלם – – –

ינון אזולאי: יש גם אחד בוועדת שרים לענייני חקיקה.

דוד אמסלם: אבל קיבלת אחד בוועדת שרים – – –

יעקב מרגי: אני כבר מבזבז דקה.

יעקב מרגי: החטא השלישי – שר האוצר ממפלגת ישראל ביתנו, שהיא שם נרדף לפרשת ישראל ביתנו, פרשיית ישראל ביתנו.

יעקב מרגי: הגדלתם עשות – ניסיתם לאשר שישה ח"כים ממלאי מקום בוועדת כספים שכולם מישראל ביתנו.

יעקב מרגי: נעלמה הבושה.

יעקב מרגי: נעלמה הבושה.

יעקב מרגי: הגנב פעם היה גונב במחתרת, שלא יראו אותו.

יעקב מרגי: אפילו החתול – אתה יודע, דודי, החתול, כשהוא נובר באשפה, מה הוא עושה?

יעקב מרגי: שמע את זה, ידידי היושב-ראש.

מנסור עבאס: אני מקשיב, לא רק שומע.

יעקב מרגי: החתול, כשהוא נובר באשפה, מה הוא עושה?

יעקב מרגי: מכניס את הראש לפח, כל האחוריים שלו בחוץ, והוא עושה ככה, הוא רואה – אף אחד לא רואה אותו, אבל כל האחוריים שלו גלויים.

יעקב מרגי: זו הקואליציה הזו.

יעקב מרגי: שישה ממלאי מקום בוועדת כספים למפלגת ישראל ביתנו.

מנסור עבאס: הורידו לשלושה.

יעקב מרגי: רגע, בוא, בוא.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, הורידו לשלושה?

יעקב מרגי: אוי לה לאותה בושה שנכתב מסמך רשמי של הקואליציה שהיה ניסיון למנות שישה.

יעקב מרגי: כששר האוצר מישראל ביתנו, יושב-ראש ועדת כספים מישראל ביתנו, תן לו שישה ממלאי מקום?

יעקב מרגי: בזמן שיהיה להם מחלוקת איתך ואתה, נציג שלך, יסרב, אתה יודע מה הוא יעשה?

יעקב מרגי: הוא יכניס את כל ששת ממלאי המקום ויעביר כל החלטה שהוא רוצה.

יעקב מרגי: למי?

יעקב מרגי: לאותו שר אוצר ששלח חברת כנסת שלו לשעבר, חרוצה, השתמש בה והכניס אותה עכשיו, שלח אותה לעשר שנות מאסר.

יעקב מרגי: אישה מעל גיל 60 – עשר שנות מאסר.

יעקב מרגי: משום מה הוא לא ידע כלום, הוא לא הרגיש כלום.

יעקב מרגי: חצי מפלגה שלו בפרשייה הזאת, והוא לא ראה כלום.

יעקב מרגי: אתה יודע מה?

יעקב מרגי: מילא הוא לא ראה, זה כמו החתול, אבל מה עם הפרקליטות?

יעקב מרגי: גם הם לא ראו?

יעקב מרגי: גם המשטרה לא ראתה?

יעקב מרגי: ולהם אתם רוצים לתת את כל הקופה הציבורית ביד.

יעקב מרגי: תאמינו לי, גם ארדואן – שמע את זה, דודי אמסלם – גם הוגו צ'אווס, גם פוטין, צריכים ללמוד מאיווט ליברמן איך עובדים.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: יושב-ראש ועדה, יושב-ראש ועדת כספים, שר אוצר ושישה ממלאי מקום.

יעקב מרגי: ועוד חטא – ואני שואל על זה, אני תוהה, מה מניע אתכם?

יעקב מרגי: אם לא הפחד הוא שמניע אתכם, אז כנראה זאת חולשה, חולשה שלכם, לא חוזקה.

יעקב מרגי: עוד חטא: הגדלתם לעשות ולקבוע לאופוזיציה – בחיים לא היה שהקואליציה קובעת לאופוזיציה את החלוקה הפנימית שלה.

יעקב מרגי: במסמך מביש, באותו מסמך מביש שניסו למנות שישה ממלאי מקום לישראל ביתנו, יש שיבוץ של חברי האופוזיציה בוועדות.

יעקב מרגי: מתי זה היה?

יעקב מרגי: פוטין לא מתנהל ככה.

יעקב מרגי: ארדואן לא מתנהל ככה.

יעקב מרגי: פידל קסטרו לא התנהל ככה.

דוד אמסלם: אולי אנחנו לא רוצים.

דוד אמסלם: דרך אגב, עם קול אחד – יש לכם אחד, 61 – תראה מה אתם עושים.

יעקב מרגי: עוד חטא, ידידי ומכובדי השר: היה נהוג בכנסת, פרט לכמה פעמים בודדות – –

דוד אמסלם: הייתם 60.

יעקב מרגי: – – שחייב, בגלל גודלה של הקואליציה, תמיד במקרה שהקואליציה אינה בת 61 חברים, לאופוזיציה תמיד ניתנו שתי ועדות סטטוטוריות: האחת הוועדה לביקורת המדינה, והשנייה ועדה סטטוטורית נוספת דוגמת כלכלה או פנים.

יעקב מרגי: במצב שלכם, שהקואליציה, אפילו 61 לכינון הממשלה לא היה לה – –

יואב בן צור: לא 60.

יעקב מרגי: אמרתי לא היה לה.

יעקב מרגי: על מה אתה חולק עליי?

יואב בן צור: לא חולק, עוזר לך.

יעקב מרגי: בדרך כלל ממשלה שמכבדת את עצמה – לפחות 61, רוב של אחד, גם זה לא היה לה – לא נותנת לעצמה.

יעקב מרגי: מזל שהחוק מחייב ועדה לביקורת המדינה.

יעקב מרגי: להערכתי, אם לא היה חוק שמחייב שביקורת המדינה תהיה בידי האופוזיציה, גם את הוועדה לביקורת המדינה היו לוקחים.

דוד אמסלם: בוודאות.

דוד אמסלם: כשהשופל נוסע הוא הורס את הכול – הינה, תשאל את מנסור.

יעקב מרגי: אז אם אתם חושבים שבמצב כזה האופוזיציה תשתף פעולה עם הקואליציה – היא לא תשתף פעולה.

יעקב מרגי: ואם האופוזיציה לא משתפת פעולה עם הקואליציה, גם אם תעשו רעש של כנסת עובדת, הכנסת לא תיחשב לכנסת עובדת.

יעקב מרגי: זו יהיה כתם בהיסטוריה של הכנסת הזאת.

יעקב מרגי: אני חושב שבחודש האחרון הכנסת הזאת כבר הוכתמה בהרבה כתמים.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם היום, אדוני היושב-ראש, אתה יודע למה אתה יושב היום בראש הישיבה?

יעקב מרגי: בוא אני אספר לך.

יעקב מרגי: אני קנאי לשם שלי ולתדמית שלי.

יעקב מרגי: עמלתי עליהם ביושר, בעבודה קשה בבית הזה.

יעקב מרגי: כל אחד יודע על היושרה שלי – סליחה שאני מעיד – ועל הממלכתיות שלי.

יעקב מרגי: הייתי צריך להיות משובץ – שמע את זה, אדוני – מ-21:00 עד 24:00 לנהל את הישיבה.

יעקב מרגי: פנו אליי ממזכירות הכנסת אם אני יכול להחליף את דוד ביטן משעה 18:00 עד 21:00.

יעקב מרגי: הסכמתי.

יעקב מרגי: מגיעה השעה 18:00, אני מתייצב פה, אומר לי היושב-ראש שיושב פה, איתן גינזבורג: רק בחוק הקנביס.

יעקב מרגי: אמרתי לו: תפדל.

יעקב מרגי: אמרתי, אולי יש לו עניין.

יעקב מרגי: אחרי חוק הקנביס אני מסמס לו, שלא – אומר לי: שמע, היושב-ראש מחליף אותך.

יעקב מרגי: אתה לא מחליף אותי, היושב-ראש מחליף אותי.

יעקב מרגי: תוך שהוא כותב לי את זה, מתקשרת אליי היועצת שלי: התקשרו מהמזכירות, שיבצו אותך בין 02:00 ל-05:00.

יעקב מרגי: אני הגעתי פה לירדנה, לעמדה, אמרתי לה: את תודיעי ליושב-ראש שעד להודעה חדשה אני לא אשב בכיסא היושב-ראש.

יעקב מרגי: לא לסמוך עליי?

יעקב מרגי: אנחנו נגנוב הצבעות?

יעקב מרגי: אנחנו נשבש הצבעה?

יעקב מרגי: אני אשבש בבית הזה הצבעה?

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני לא סתם בחרתי את המילים האלה.

יעקב מרגי: זו פגיעה.

יעקב מרגי: התחושה פה – רק מי שהיה פה שנים רבות יודע על מה אני מדבר.

יעקב מרגי: יש כללי ברזל שלא נשברו בבית הזה, לא נשברו עד החודש האחרון.

יעקב מרגי: ראינו את זה בדיוני הוועדה המסדרת – ראינו איך סותמים פיות; איך מסרסים דיון; איך מנסים לגנוב את הרוב בוועדות.

יעקב מרגי: לגיטימי – קואליציה צריכה רוב בוועדות.

יעקב מרגי: לפי החלק היחסי מגיע אחד – קחו שניים, קחו שלושה.

יעקב מרגי: תנו לאופוזיציה לנהל את עצמה.

יעקב מרגי: מה הפחד?

יעקב מרגי: פחד זה לא בסיס לתוכנית עבודה.

יעקב מרגי: ככה לא תגיעו לכלום.

יעקב מרגי: ככה אנחנו נקבל, כן, כנסת מבישה.

יעקב מרגי: כן, כנסת אלימה.

יעקב מרגי: כן, כנסת מיליטנטית.

יעקב מרגי: כי למה?

יעקב מרגי: הקואליציה לא יכולה לעמוד פה: סליחה, זה לא מכובד איך שמדברים בכנסת.

יעקב מרגי: לא מכובד איך שמדברים בכנסת?

יעקב מרגי: תתנהלו בצורה מכובדת, כמו שצריך, כמו שפרלמנט ראוי צריך להתנהל.

יעקב מרגי: והגיע הזמן להשיב את המכובדות לבית הזה, ולא מהספסלים האלה.

יעקב מרגי: כל מה שאתם רואים פה, מי שישב פה כנראה לא הרגיש.

יעקב מרגי: היום שואל אותי אחד השרים – ובזה אני מסיים: תגיד לי, כשאני ישבתי פה, ככה התנהלנו?

יעקב מרגי: אמרתי לו: בדיוק ככה התנהלתם – מחאתם כפיים כשניצחתם, כשהבסתם את הקואליציה; היושב-ראש צעק משם עשרות פעמים: בושה, צעק: בושה, לך מפה.

דוד אמסלם: קילל, צעק, מה הוא לא עשה.

דוד אמסלם: הפרת אמונים, נוכלים, שקרנים.

יעקב מרגי: אמרו דברים: גנב, שקרן, כתבי אישום – נאמרו כל הדברים הקשים.

מנסור עבאס: כן.

יעקב מרגי: פתאום – דלקת אוזניים.

יעקב מרגי: קשה לאנשים לשמוע את זה.

דוד אמסלם: נהיו מנומסים.

יעקב מרגי: נהיו מנומסים.

מנסור עבאס: כן.

יעקב מרגי: עם סולם הערכים הכפול אני לא אשתף פעולה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב מרגי.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

מנסור עבאס: שתי הסתייגויות – כמה זה יוצא, דודו?

יואב בן צור: 15 דקות.

דוד אמסלם: אתה מבין בכסף, אז תגיד כמה.

יעקב מרגי: לפי הקואליציה בוועדות?

מנסור עבאס: עשר דקות.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר היקר באדם, שר התרבות חילי טרופר, חבריי חברי הכנסת, דודי, דודי, יעקב, תנו לי דקה, אני רוצה להסביר לכם משהו.

יואב בן צור: במשכן הזה עלתה לאחרונה תרעומת כיצד זה כונתה נוכחות חבר הכנסת הרפורמי צלם בהיכל.

יואב בן צור: אכן, ראוי להתנצל.

יואב בן צור: הכנסת, נכבדה ככל שתהיה, היא עדיין לא בדיוק ההיכל.

יואב בן צור: אשר לצלם, לפני 15 שנה עלתה לכותרות שאלת כינויו של נשיא התנועה הרפורמית בצפון אמריקה אריק יפה בתואר רב.

יואב בן צור: בהנהגתו של יופה – אני יכול לבקש מחבריי לא להפריע לי? ינון?

ינון אזולאי: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי.

ינון אזולאי: – – – הצבעה, בואו נעשה עכשיו הצבעה.

יואב בן צור: ינון, אני בסוף – – –

ינון אזולאי: – – –

מנסור עבאס: ינון, זה על חשבון יואב.

יואב בן צור: אני בסוף איחשב לא מחנך טוב.

יואב בן צור: אתה תלמיד שלי, באמת.

מנסור עבאס: אה, נכון.

ינון אזולאי: אראה להם אחר כך כמה אני תלמיד טוב שלך.

יואב בן צור: בהנהגתו של יפה – שרק לפני כמה חודשים טען שישראל לא נראית כמו דמוקרטיה – היו באותה עת 920 קהילות רפורמיות בארצות הברית, שהם כמיליון וחצי איש שבעבורם הוא נחשב רב.

יואב בן צור: בסבב פגישות שקיים עם שורת אישי ממשל בארץ, החליט לפסוח על מעונו של האזרח מס' אחת.

יואב בן צור: במשכן נשיאי ישראל התייחסו אל יפה, כשמו, אך לא כאל רב.

יואב בן צור: הנשיא לא בחל לפנות אליו בתוארי כבוד למיניהם, אך לא בתואר הרב.

יואב בן צור: בריאיון לערוץ הראשון הסביר הנשיא כי הוא – אני אומר ציטוט: "רגיל מבית אבא לקרוא רב לרב שעבר הסמכה על פי אורח החיים שאני מקיים אותו", הווי אומר יהדות הלכתית.

יואב בן צור: "ברגע שמדינת ישראל, הכנסת", הסביר הנשיא, "תחליט להכיר ברב רפורמי כרב, גם נשיא המדינה יהיה חייב, ובכלל זה אני".

יואב בן צור: וממשיך הנשיא: "כל עוד מדינת ישראל לא הכירה בו, אני לא אהיה הראשון שאכיר בו".

יואב בן צור: לנשיא דאז, משה קצב, יש אומנם קופה של שרצים מאחוריו, אך פה ושם היו לו לא מעט התבטאויות חיוביות, וזו אחת מהן.

יואב בן צור: אמירה זו של קצב גרמה ליפה להיעלב עד עמקי נשמתו.

יואב בן צור: הוא רוצה כבוד, והרבה.

יואב בן צור: מבחינתו לא ייתכן כי במדינת העם היהודי לא יאמצו את הגישה החוצניקית ויקראו לו רב.

יואב בן צור: יפה ממשיך לרדוף אחרי הכבוד, ובעזרת השם, כמאמר חז"ל, כל הרודף אחר הכבוד, הכבוד בורח ממנו.

יואב בן צור: כאשר העיתונות, למשל, מכנה רפורמי בתואר "רב", זו פגיעה באתיקה והטעיית הציבור.

יואב בן צור: אם מישהו יבוא מחר ויחליט ששבת תחול ביום ראשון, שחזיר זה כשר ושיום זה בעצם לילה, ההגינות העיתונאית, שעניינה רדיפה אחר האמת, מחייבת את העיתונאי להעיף אותו מכל המדרגות.

יואב בן צור: העובדה שמיליון וחצי רפורמים ייעלבו מכך שלאריק יופה לא יקראו "רב", לא מזיזה כהוא זה.

יואב בן צור: גם למיליוני מנעולים בישראל קוראים "רב בריח", ובכל זאת מכנים אותם "מנעולים" ולא "רבנים".

יואב בן צור: את הסכר שנפתח בפתיחות לכל שטות המועלית אצל קבוצה ביהודי ארצות הגולה הדוויה והדועכת צריכים לסתום בישראל.

יואב בן צור: תרבות הקבוצה הזו, בלי קרקע יציבה להיאחז בה, סובלת מדקדנציה תרבותית, והולכת בצעדי ענק אל היטמעות בין-תרבותית והתבוללות, שקיעה והתנוונות, שאחריתן מי ישורנו.

יואב בן צור: שומה עלינו, החיים בארץ האור, לנסות ולהסיר את כיסוי העיניים המסמא אותם מלראות נכוחה את המציאות ולהכיר בפריחת העתיד התרבותי של היהדות בישראל ובפריחת המורשת ושגשוגה.

יואב בן צור: יופה אינו רב, ושימוש בתואר זה כלפיו הוא לא פחות מאשר סילוף הנובע מכוונות אינטרסנטיות או מתום לב.

יואב בן צור: הוא עומד בראש התנועה הרפורמית.

יואב בן צור: התנועה הרפורמית היא תנועה שאינה יהודית דתית במהותה.

יואב בן צור: ריבוי ה"יהודים" המרכיבים אותה אינו מעיד בהכרח על היותה כזאת.

יואב בן צור: כמו רבים בציבוריות הלא-דתית בישראל, גם הרפורמים מדברים על המוסר היהודי.

יואב בן צור: הם אינם מתכוונים למוסר היהודי כפי שמשתקף בתורה, בנביאים ובכל ספרות הקודש המסתעפת מהם, כפי שנמסרה במסורת מהר סיני; מוסר יהודי, מבחינתם, הוא גישות שאימצו יהודים שונים במהלך הדורות ונחשבו בעיניהם למוסר יהודי.

יואב בן צור: עיון מדוקדק יגלה כי גישות אלה נשאבו למעשה מאומות אחרות ולא פעם עומדות בסתירה ליהדות, אך הן נעזרות בקרעי ציטוטים מהמקורות שכביכול מצביעים על נאמנות למקורות.

יואב בן צור: אין מקום להשוואה בין רפורמי ליהודי שאינו מקיים תורה ומצוות או למסורתי שמקיים רק מה שמתחשק לו.

יואב בן צור: בניגוד לרפורמים, השניים האחרונים יודעים היטב כי בחירתם בדרך החיים שבה בחרו נובעת מגישה חברתית-תרבותית ולא מגישה דתית.

יואב בן צור: הרפורמים ניסו ומנסים לאדל – מלשון אידיאל – את הערכים המאומצים, וקוראים לזה "יהדות מתחדשת" או "יהדות מתקדמת".

יואב בן צור: ההמצאה החדשה נועדה לנסות ולהשלים מבוקשן של קבוצות יהודים בגולה שאימצו לעצמן אורח חיים גויי, ורוצות להכשיר את השרץ באמצעות תיבולו בקצת או בהרבה יידישקייט ויצירת מסגרות קהילתיות שאינן נמנעות מלהכניס לתוכן גויים כחברים מלאים בקהילה.

יואב בן צור: חלקם אפילו אינם מאמינים בכלל שיש אלוקים.

יואב בן צור: אולי זה האוויר כאן שמשפיע או משהו אחר, אבל בארץ ישראל לא קונים את הבלוף הזה.

יואב בן צור: מדינת ישראל היום, באמצה לעצמה אורחות התנהלות בלתי יהודיים בהכרח, היא מדינה ככל המדינות עם כמה פריטי לבוש יהודיים.

יואב בן צור: גם אם תבוא מחר הכנסת כולה ותחליט פה אחד לשנות את החוק ולכנות את מנהיגי הציבור הרפורמי "רבנות", עדיין לא יהיה בכך לשנות את האמת ההיסטורית באשר לשאלה מיהו רב.

יואב בן צור: יש דברים שהם הרבה מעבר להחלטה כזאת או אחרת של כנסת חולפת.

יואב בן צור: כמו כל מקצוע אחר, רב הוא רב הוא רב, ולא כל תמהיל חברתי אחר.

יואב בן צור: זו אינה שאלה, זה סימן קריאה.

יואב בן צור: מוכרת הבדיחה על כומר העיירה שהחליט לנצר את תושביה היהודים.

יואב בן צור: הוא הציע סכום הגון למי שיתנצר, בתנאי אחד: עליו לוותר על אכילת גפילטע פיש בשבת.

יואב בן צור: יהודי אחד הסכים לתנאי.

יואב בן צור: הניף הכומר את ידיו, היזה עליו מים, וקרא לו: אתה נוצרי, אתה נוצרי, אתה נוצרי.

יואב בן צור: מאחר שאי-אפשר להאמין ליהודים שיתנצרו בכזאת קלות, התגנב לו הכומר חרש בליל שבת אל חלון ביתו של היהודי וראה אותו סועד לתיאבון גפילטע פיש.

יואב בן צור: הכומר מתפרץ פנימה וצווח ככרוכיה על התרמית.

יואב בן צור: היהודי מנסה להרגיע: נו, באמת, זה בכלל לא גפילטע פיש, זה עוף.

יואב בן צור: הנפתי ידיים, שפכתי קצת מים, ואמרתי לו: אתה עוף, אתה עוף, אתה עוף.

יואב בן צור: יהיו מעשיהם אשר יהיו, הרפורמים נשארים יהודים, אבל גם היהדות תישאר יהדות, והיא אינה ניתנת לשינוי על ידי מעשים חיצוניים קוסמטיים.

יואב בן צור: הצורך בחברתיות קהילתית ברור ומובן, אבל מדוע לעשות את זה בהפגנתיות לכאורה דתית?

יואב בן צור: האם בזה שיתהדרו בנוצות לא להם וייקראו דתיים יינתן להם יותר כבוד?

יואב בן צור: אולי, אבל לא בישראל, שיודעת למרוט את נוצות הטווס ולחשוף את הבלוף.

יואב בן צור: וכאן אנחנו מגיעים באמת למספרם המועט של הרפורמים שנמצאים בארץ ישראל בכלל.

יואב בן צור: במהלך השנים, מאז החלו היהודים הרפורמים והקונסרבטיבים בפעילותם, הם יצרו עולם מושגים פרוגרסיבי חדש תוך שהם מושפעים עמוק מהתהליכים המתחוללים בעולם הנוצרי.

יואב בן צור: הם גם יצרו חברה חדשה, שאותה כינו "אורתודוקסים".

יואב בן צור: מאחורי המילה התמימה, לכאורה, עומדת משמעות עמוקה יותר, רוצה לומר, גם האורתודוקסים הם זרם ביהדות.

יואב בן צור: למעשה, האמת היא הפוכה: רק האורתודוקסים – ובמילותינו, מי שנאמן לדרך השם – הם-הם נושאי דגל היהדות.

יואב בן צור: האם זה אומר שיהודי שאינו דתי או הוא יהודי רפורמי או קונסרבטיבי אינו יהודי?

יואב בן צור: ודאי שלא.

יואב בן צור: הם אינם זרם ביהדות אלא זרם ביהודים.

יואב בן צור: זה הבדל גדול.

יואב בן צור: על כל מי שנולד כבן לעם היהודי מוטבע חותם האומה, אך הוא מצוי אצלו בכוח ולא בפועל.

יואב בן צור: בבחירתו בטוב יגלה חותם זה ובבחירתו ברע יבחר להתעלם ממנו ולאמץ לעצמו חותמות עמים זרים.

יואב בן צור: הקדוש ברוך הוא נתן לנו חופש בחירה, ורק השמיים ישפטו כל אדם על בחירתו.

יואב בן צור: אך מי שעוטה חותמות אחרים אינו רשאי לפשוט טלפיו כלפיו כחזיר ולומר: כשר אני.

יואב בן צור: הכשרות – אחת היא.

יואב בן צור: הטהרה – אחת היא.

יואב בן צור: השבת – אחת היא.

יואב בן צור: הגיור – אחד הוא.

יואב בן צור: המשפחה – אחת היא.

יואב בן צור: המוסר – אחד הוא.

יואב בן צור: התורה – אחת היא.

יואב בן צור: היהדות אחת היא, תמימה ושלמה, ולא ניתנה למחצה, לשליש ולרביע.

יואב בן צור: היא נוקשה ביציבותה ואינה משתנה בהתאם למציאות, וזה בניגוד לטענות המנסות לצייר אותה ככזאת.

יואב בן צור: יש בה מחלוקות, אך אלה נמצאות בעניינים אזוטריים הנמצאים בתחום האפור.

יואב בן צור: היהדות אינה כחומר בידי היוצר בידיהם של הרבנים, ואין ביכולתם לכופף את דעת התורה בכהוא זה, גם אם ירצו.

יואב בן צור: שבעים פנים לתורה, אך לא שבעים ואחת.

יואב בן צור: את הפן הנוסף מנסים הרפורמים והקונסרבטיבים לחלחל לתודעה הציבורית.

יואב בן צור: כאילו לא מספיקות להם כל מדינות תבל, מתאמצים הם לשלוח אלינו זרועות תמנון ולנסות לגרום גם לנו, הציבור הישראלי, לאמץ את עולם התפיסות והמינוחים שיצרו בהבל פיהם.

יואב בן צור: גודלם השולי באוכלוסיית ישראל מוכיח שעם ישראל לא קונה את הלוקש הרפורמי.

יואב בן צור: היהדות ההלכתית היא מסירה, מלשון למסור.

יואב בן צור: מנסור, זה למסור.

יואב בן צור: לא לחינם נקרא רב תלמיד חכם ולא חכם, כי הוא תלמיד של חכם שהיה תלמיד של חכם שהיה תלמיד של חכם וכן הלאה.

יואב בן צור: יש מסורת, יש מסירה בין-דורית, תלמיד מפי רבו מפי רבו, עד משה רבנו, שקיבל מסיני.

יואב בן צור: בניגוד לרפורמים, הק-ל במרכז, ולא האדם.

יואב בן צור: המצוות אינן המלצה לשיפור החיים או פולקלור תרבותי אלא דרך המתווה אורחות חיים – את אורחות חיי היחיד, ובעיקר את חיי הלאום כמדינה ריבונית.

מנסור עבאס: כן.

יואב בן צור: אני מייד מסיים.

יואב בן צור: בניגוד לעמים אחרים, שבהם אין לדת נגיעה במלוכה, אצל הרפורמים המעשים ה"דתיים" מנותקים מהק-ל ומהווים מסגרת חברתית שאמורה ללכד.

יואב בן צור: למעשה, זוהי ראוותנות דתית ותו לא.

יואב בן צור: לכן, אין רב רפורמי אלא רק רהב.

יואב בן צור: אם מישהו רוצה להיות רפורמי, שיבושם לו.

יואב בן צור: אני מקבל אותו כאדם שווה בחברה, אך הוא אינו יכול לכפות ולדרוש ממני להסכים לחידושיו, שהם פועל יוצא של תפיסת עולמו המסולפת את היהדות.

יואב בן צור: אני מסיים.

יואב בן צור: היהדות כפי שנמסרה מאלוקי ישראל קובעת שמקווה הוא 40 סאה ולא פחות, שקדושה אפשר להשיג בצניעות, שמוסר אינו בהכרח תואם אידיאות רווחות בעולם הגויי, שבית כנסת זה בית כנסת ולא טמפל, שיהודי הוא רק מי שנולד לאם יהודייה או גוי שהתגייר על פי כללי ההלכה, ולא על פי כללים חברתיים מצוצים מן האצבע, מתוקה ככל שתהיה, שרב הוא מי שהוסמך על ידי רב אחר, מתוך הבנה שתורה אינה מוצר אקדמי מדעי המנסה להפריך את כל מה שקדם לו אלא לימוד שמנסה לקיים את דברי הקדמונים ולהעמיק בהם, והיכולת לחידוש נסמכת רק על הבסיס הישן.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יואב בן צור.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מנסור עבאס: מיכאל, אנחנו נגרע ממך כמה דקות.

מיכאל מלכיאלי: התכוונת שאתה מוסיף.

מנסור עבאס: לא, אנחנו הוספנו לחבר הכנסת יואב.

מיכאל מלכיאלי: ככה זה עובד?

מיכאל מלכיאלי: סיעתי?

מנסור עבאס: ארבע הסתייגויות – זה אומר 20 דקות.

מיכאל מלכיאלי: אני לא מתווכח איתך, מה שתגיד מקובל עליי.

מיכאל מלכיאלי: גם אם היית מוסיף לי 20 דקות לא הייתי מתווכח איתך.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש – אוי, באתי לדבר לשר.

קריאה: אני פה, אני פה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני רוצה להגיד לך, חילי היקר, שאתה פספסת הערב אירוע דרמטי שקשישי הכנסת לא זוכרים, וגם לא יהיה פה – מהומה בין הקואליציה לאופוזיציה איפה תהיה הצעה לסדר-היום.

מיכאל מלכיאלי: מעולם לא היה דבר כזה.

קריאה: אבל תסביר לו מה זה הצעה לסדר-היום.

מיכאל מלכיאלי: לא, חילי – מה?

קריאה: אה, זה חילי.

מיכאל מלכיאלי: כן.

מיכאל מלכיאלי: עד כדי כך, חילי, שהאופוזיציה הגישה למזכירות הכנסת הצבעה שמית.

מיכאל מלכיאלי: בתחילה האופוזיציה ניצחה, אך מנסור – הייתה פה איזושהי טעות, לא הבנו וזה – ביטל את הרוב של האופוזיציה, וכך הקואליציה ניצחה פעם נוספת בסדרת ההצלחות שלה היום.

קריאה: בנטטה.

מיכאל מלכיאלי: בנטטה.

מיכאל מלכיאלי: זאת אומרת, יש כאן אירוע דרמטי בחיי הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: מנסור, אתה תוכל לומר: אני ניהלתי את הדיון הזה, אותו דיון בהצעה לסדר-היום שהיה בו דרמות בין האופוזיציה לקואליציה, איפה זה יהיה.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו היינו נוכחים בו.

מיכאל מלכיאלי: אבל למה אני פותח בסיפור הזה?

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אתה יודע, אנשים ברחוב אומרים לי – – –

מנסור עבאס: אבל למען הדיוק, אני לא שיניתי את ההחלטה.

מנסור עבאס: היו שני חברי כנסת שלא – – –

מיכאל מלכיאלי: לא, לא.

מיכאל מלכיאלי: לא זה מה שאמרתי.

מיכאל מלכיאלי: לא, אני מחדד את דבריי.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו חשבנו שהיה 11–13, והיה אחד למעלה ואחד למטה.

מיכאל מלכיאלי: לא הטלתי דופי בהחלטתך כיושב-ראש הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: לא זה הנושא.

מנסור עבאס: נכון.

מנסור עבאס: לפני שנה בערך הייתה הצבעה במצב דומה.

קריאה: על הצוללות.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: אנחנו מבינים אחד את השני.

מיכאל מלכיאלי: לא, אבל אז אתה היית באופוזיציה, לכן זה היה חידוש.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו אתה בקואליציה, זה משהו אחר.

מיכאל מלכיאלי: מי האמין שיום אחד אנחנו נוכל להתקזז באופוזיציה–קואליציה בצד השני.

מיכאל מלכיאלי: אבל אתה רואה, החיים בסוף הם ככה – אתה יודע, מספרים שמישהו הגיע לכותל ואמר: ריבונו של עולם, רוצים פנצ'ר, פנצ'ר.

מיכאל מלכיאלי: אמרו לו: מה פנצ'ר?

מיכאל מלכיאלי: אמר: תראה, אמרו לי פעם שהחיים הם גלגל.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו אני בסדר – יאללה, שיהיה פנצ'ר, נישאר ככה.

מיכאל מלכיאלי: כשאנחנו היינו בקואליציה, ביקשנו פנצ'ר, אבל הקדוש ברוך הוא לא רצה כך, אז לכן אנחנו עכשיו באופוזיציה.

מיכאל מלכיאלי: מה זה עשה לנו שאנחנו באופוזיציה?

מיכאל מלכיאלי: שאפילו בהצעות לסדר-היום אנחנו לא מצליחים.

מיכאל מלכיאלי: אתה מבין?

מיכאל מלכיאלי: אומרים לי אנשים: מלכיאלי, למה אתם כל כך כועסים?

מיכאל מלכיאלי: זה החיים.

מיכאל מלכיאלי: פעם אחת אתה בקואליציה, מנהל את העניינים, פעם אחת אתה באופוזיציה, מנהלים לך את העניינים.

מיכאל מלכיאלי: על מה אתה כועס כל כך?

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים עכשיו בדיון מאוד מאוד מעניין – חוק הדיינים.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, חוק הדיינים הוא נושא שלא כל כך מתאים שכנסת ישראל תדון בו.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: הוא נושא יהודי, דתי, באמת מרומם.

מיכאל מלכיאלי: דיין בישראל זה לא עוד תפקיד שמתמנה.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, רמטכ"ל הוא איש צבא.

מיכאל מלכיאלי: הוא מתקדם, נהיה רמטכ"ל, גומר, הולך הביתה.

מיכאל מלכיאלי: גם מפכ"ל או כל אחד בשירות הציבורי.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, הגמרא אומרת שיש קריטריונים מי יכול להיות דיין.

מיכאל מלכיאלי: מצד אחד, דיין צריך להיות רחמן, אדם שכובש את הרחמנות שלו, להוציא פסק אמיתי.

מיכאל מלכיאלי: דיין זה לא עוד תפקיד.

מיכאל מלכיאלי: כשקמה המדינה היו הרבה דיונים בתוך הציבור האורתודוקסי החרדי כמה אנחנו משתפים פעולה עם המדינה בנושא רבני-דייני.

מיכאל מלכיאלי: בסוף רוב הרבנים בעם ישראל החליטו: יש בתי דין ממלכתיים, ואנחנו משתפים פעולה איתם.

מיכאל מלכיאלי: יש בד"צים פרטיים, אבל יש את השירות הממלכתי.

מיכאל מלכיאלי: אבל אף פעם לא הייתה התערבות כל כך פוליטית בתוך הדבר הכל-כך גדול הזה.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להסביר.

מיכאל מלכיאלי: כל אחד מבין בקואליציה ובאופוזיציה כאן, בבית הזה, שאנחנו נמצאים עכשיו באירוע הזה לא כי מישהו קם ואמר: תקשיבו, יש פסול בוועדה למינוי דיינים.

מיכאל מלכיאלי: אף אחד לא אמר את זה, כי אם היה, היינו מתחילים להקיש על הוועדה למינוי שופטים, על הוועדה למינוי קאדים – יש כל מיני ועדות.

מיכאל מלכיאלי: באה הקואליציה בשבועות הראשונים שלה – אתה יודע, בהתחלה מנסים קודם כול לתת איזושהי קריאת כיוון על האג'נדה, לתקן עוולות של הממשלה הקודמת.

מיכאל מלכיאלי: יש הרבה מה לעשות.

מיכאל מלכיאלי: אבל מה, אחד הדברים הראשונים של הקואליציה: חוק הדיינים.

מיכאל מלכיאלי: אתה אומר: האם הקואליציה, שפעם הייתה אופוזיציה, ראתה פסול במינוי הדיינים?

מיכאל מלכיאלי: אז למה כשהיא הייתה אופוזיציה לא שמענו אף מילה על הדבר הזה?

מיכאל מלכיאלי: הרי האופוזיציה תמיד מבקרת את הקואליציה.

מיכאל מלכיאלי: מעולם לא שמעתי ביקורת מאלקין, מבנט, מכל החברים בממשלה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: אפילו ממרצ, ממפלגת העבודה, לא שמענו ביקורת על הוועדה למינוי דיינים.

מיכאל מלכיאלי: לא שמענו שם.

מיכאל מלכיאלי: הייתה ביקורת על בתי הדין – זכותם.

מיכאל מלכיאלי: על הוועדה למינוי דיינים מעולם לא הייתה ביקורת.

מיכאל מלכיאלי: לא היה מה לתקן.

מיכאל מלכיאלי: היו הרבה עוולות שהאופוזיציה העלתה, ועכשיו באים לתקן את זה, וזו זכותם – זה המשחק, זה המעגל הפוליטי.

מיכאל מלכיאלי: אבל כולנו פה מבינים, וגם ועדת חוקה, שהקדישה ימים ולילות לדיונים, מבינה שכל האירוע הזה הוא אירוע פוליטי, הוא אירוע כי אדם אחד מחפש תפקיד לעצמו – להיות חבר בוועדה למינוי דיינים כי הוא רוצה עוד מוקדי כוח.

מיכאל מלכיאלי: מעולם אלקין לא חשב שיש פסול בוועדה, שצריך לתקן אותה על ידו, אלא פסול בזה שהוא לא יהיה חבר ועדה.

מיכאל מלכיאלי: בשביל זה אנחנו מתכנסים בוועדת החוקה ובמליאה שעות על גבי שעות.

מיכאל מלכיאלי: כל זמן שזה בא בנושאים פוליטיים – בסדר, זה המשחק.

מיכאל מלכיאלי: המשחק הפוליטי נוגע במעשים הפוליטיים.

מיכאל מלכיאלי: אבל כשזה נוגע בדבר שמבחינתנו הוא באמת מקודש – בבתי דין, מקום שבו שופטים אנשים בגירושין, בסכסוכים ובדברים באמת מרכזיים – זה דבר שהוא חורג, ועל ההתחלה של הקואליציה.

מיכאל מלכיאלי: כולם גם מבינים שפתאום בסוף קרה עוד איזה פליק – פתאום מצאו איזשהו פטנט, שנשנה בעניין טוענת רבנית שם, ואז כן נוכל לסדר את הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: רגע, אז על מה דנו פה שעות על גבי שעות והסתייגויות בוועדה ובמליאה?

מיכאל מלכיאלי: פתאום אין בעיה שבכנסת יהיו גבר ואישה?

מיכאל מלכיאלי: כולם מבינים שזה משחק.

מיכאל מלכיאלי: כולם מבינים שכל ההטרלה הזאת של אלקין, של הקואליציה הבאמת-משונה הזאת – וככל שיהיה לי יותר זמן נדבר על דברים משונים שלה – מבינים שהכול פה אירוע פוליטי.

מיכאל מלכיאלי: אני הייתי בקואליציה, ישבתי שם.

מיכאל מלכיאלי: הטיחו בנו פה האשמות, ולפעמים אמרתי לעצמי: אולי הם צודקים.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, בקורס למשפטים היה לי מרצה שקראו לו מייק בלס.

מיכאל מלכיאלי: הוא ידוע, משפטן גדול.

מיכאל מלכיאלי: אני לא באתי מעולם המשפט, לא מכיר.

מיכאל מלכיאלי: שאלתי אותו פעם שאלת תם: מה ההבדל בין חוק לחוק-יסוד?

מיכאל מלכיאלי: שאלת תם, מותר לשאול.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, במשנה כתוב: מי נקרא תלמיד טוב?

מיכאל מלכיאלי: לא הביישן למד.

מיכאל מלכיאלי: מי שלא מתבייש לשאול שאלות נקרא תלמיד טוב.

מיכאל מלכיאלי: הוא אמר לי: תראה, חוק – הכנסת משנה.

מיכאל מלכיאלי: באה הקואליציה ומשנה, אחרי זה הקואליציה הזאת משנה.

מיכאל מלכיאלי: חוקים – משנים.

מיכאל מלכיאלי: הוא אמר לי: חוק-יסוד זה כמו עשרת הדיברות.

מיכאל מלכיאלי: לא משנים את זה.

מיכאל מלכיאלי: חוק-יסוד זה שעות של דיונים ומחשבה.

מיכאל מלכיאלי: אמרתי: ואללה, הם צודקים.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו שינינו חוקי-יסוד, אבל פתאום מגיעים אותם טהרנים, אותם אנשים שהטיחו בנו, ואת כל מרכיבי ההסכמים הקואליציוניים – הכול בחוקי-יסוד.

מיכאל מלכיאלי: מי שיסת

מיכאל מלכיאלי: כל על חוקי-היסוד ששונו פה בשביל שקבוצות רמאים שלא מאמינות האחת לשנייה יעגנו את זה בחקיקה – פשוט לקחו העתק-הדבק של ההסכמים הקואליציוניים והפכו את זה לחוק-יסוד.

מיכאל מלכיאלי: איפה הנאומים?

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, מה הרי תפקידה של האופוזיציה לעשות?

מיכאל מלכיאלי: להביך את הקואליציה.

מיכאל מלכיאלי: מה אנחנו עושים בדרך כלל?

מיכאל מלכיאלי: חופרים בדברי הימים של הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: דברים שהקואליציה אמרה כשהיא הייתה באופוזיציה, מטיחים בהם: יא רמאים.

מיכאל מלכיאלי: היום היה יום רביעי הראשון מקומה של הממשלה הזאת שהיו הצעות חוק פרטיות.

מיכאל מלכיאלי: כמעט כל הצעת חוק פרטית שעלתה פה הוצעה על ידי הקואליציה.

מיכאל מלכיאלי: מנסור, תאמין לי, בלעדיך המצב פה היה קשה.

מיכאל מלכיאלי: אתה הצלחת להגן בכוחך על הקואליציה – הכול בסדר.

מיכאל מלכיאלי: אגב, אני מעריך את זה.

מיכאל מלכיאלי: כל אדם בכוחותיו עושה מה שחשוב לו, זה בסדר גמור.

מיכאל מלכיאלי: אבל בכל ההצעות שלנו הקואליציה הייתה נבוכה.

מיכאל מלכיאלי: אני הגשתי הצעת חוק וקיבלתי פניות מלשכת שרת הפנים: בוא, אל תביך אותנו, תמשוך את זה.

מיכאל מלכיאלי: חמד עמאר, שיהיה בריא, היה פה – מה הוא אמר בכל חוק שעלה על ידי האופוזיציה?

מיכאל מלכיאלי: חבר'ה, תעשו טובה, תורידו, נדון.

מיכאל מלכיאלי: רגע, למה?

מיכאל מלכיאלי: אם אתה קואליציה – או תתמוך או תתנגד.

מיכאל מלכיאלי: כל החוקים – זאת אומרת, אתה מגלה פה שהמשחק הפוליטי נהיה כל כך מסואב, כל כך לא אמין.

מיכאל מלכיאלי: תבין, בחדר הזה צופים כל הזמן אלפי אנשים, גם ברגע זה.

מיכאל מלכיאלי: קודם כול אני רוצה להודות גם לערוץ הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: הם מוציאים את הדברים, הם עובדים, יושבים שם אנשים 24 שעות, חבר'ה טובים, מעלים את הדברים שלנו – עורכים, צלמים – מגיעה להם תודה.

מיכאל מלכיאלי: יש אלפי אנשים בבית שלא מבינים מה קרה לנו.

מיכאל מלכיאלי: איך יכול להיות שאנשים אמרו א' – נהיה ב' אחרי עשר דקות?

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, נראה לי שהארכיון, הערוץ של דברי הכנסת, לקחו מזכירה אחת שלמה, מקלידה אחת שלמה או מקליד, רק לארגן את הנאומים של לפיד על החליפי.

מיכאל מלכיאלי: כמה נאומים – אפשר להוציא קונטרס, ספר שלם, של הנאומים על החליפי.

מיכאל מלכיאלי: והינה, האדם היום יושב על חליפי.

מיכאל מלכיאלי: לי אין בעיה עם חליפי.

מיכאל מלכיאלי: כאדם אני אומר שאין לי בעיה.

מיכאל מלכיאלי: אם זה מחזיק את הקואליציה – שיהיה חליפי.

מיכאל מלכיאלי: אבל רגע, אתה, שנשאת בפנינו נאומים חוצבי להבות: איך הציבור בבית מסתכל עלינו?

מיכאל מלכיאלי: האם נעלמה האמינות של המילה, של ההתחייבות, של משהו שאנחנו אומרים?

מיכאל מלכיאלי: אנחנו מתכוונים למה שאנחנו אומרים?

מיכאל מלכיאלי: אז אמרתי לך, אדוני היושב-ראש, כשזה נמצא גם בתוך המסגרת הפוליטית, אנחנו לא נבהלים מזה.

מיכאל מלכיאלי: זו הפוליטיקה, זה המשחק, הכול בסדר; זה לא בסדר, אבל זה המשחק.

מיכאל מלכיאלי: אבל כשזה מגיע לחוק דיינים, לחוק שבא להכניס את האצבע בתוך המקומות הכי חשובים שיש לעם ישראל – מינוי דיינים ועוד – זה דבר שהוא מקומם ומרגיז.

מיכאל מלכיאלי: והפליק-פלאק הזה של הקואליציה ברגע האחרון, בין הקריאה הראשונה לשנייה והשלישית, שבסוף כן יהיה חבר כנסת, זה רק מוכיח כמה שהחוק הזה – לידתו הייתה בצורה כל כך לא נכונה, בצורה הרסנית, בצורה לא מקצועית.

מיכאל מלכיאלי: זה – כלפי חוק הדיינים.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו נושא חדש, אדוני היושב-ראש.

ינון אזולאי: נושא חדש זה ועדה מסדרת.

מנסור עבאס: תנוח קצת.

מיכאל מלכיאלי: לא.

מיכאל מלכיאלי: אני אגיד לך את האמת, אני פעם אחת ביקשתי שייתנו לי איזה ארבע שעות דיבור.

מיכאל מלכיאלי: אני אעלה ואני אראה איך זה זורם.

מנסור עבאס: לכמה הגעת?

מיכאל מלכיאלי: לא, המקסימום שלי היום זה 20 דקות.

מנסור עבאס: לא, אבל – – –

מיכאל מלכיאלי: לא, אמרתי: אני רוצה – לא פרגנו לי את זה.

מיכאל מלכיאלי: ראית, גם את ה-20 דקות רצית לקצץ לי.

מנסור עבאס: לא – – –

מיכאל מלכיאלי: בעזרת השם, גם זה יהיה.

מיכאל מלכיאלי: אני מקווה שבאופוזיציה לא נהיה הרבה זמן, לא נצטרך את הנאומים האלה.

מיכאל מלכיאלי: אבל אם ייגזר פנצ'ר, כמו שאמרת, ואנחנו באופוזיציה, אז לפחות יהיו נאומים טובים.

מיכאל מלכיאלי: אז אני אומר, אדוני היושב-ראש, יש לי כל כך הרבה מה לומר.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: כי אנחנו באמת מתוסכלים.

מיכאל מלכיאלי: לא בגלל שאנחנו באופוזיציה, לא.

מיכאל מלכיאלי: זה לא נעים, לא זה מה שמתסכל.

מיכאל מלכיאלי: מתסכל זה שאתה רואה את הנהגת המדינה, שהם הפנים של המדינה – אתה יודע, התמונה של ראש הממשלה נמצאת בבתי ספר, נמצאת במקומות ממלכתיים – ואתה מגלה שהכול כל כך רקוב, דבר שאין בו כלום מן האמת.

מיכאל מלכיאלי: אתה אומר: ריבונו של עולם, למה אנחנו מצפים?

מיכאל מלכיאלי: איזו דוגמה נותנים לילדים שלנו?

מיכאל מלכיאלי: אני אתן לך עוד דוגמה, שאני בטוח – גם אם אתה בקואליציה, אני בטוח שאתה מזדהה עם דבריי, וגם השר חילי טרופר, שאני מאוד מעריך את ההגינות שלו.

מיכאל מלכיאלי: אני בטוח שאם הייתה הצבעה חסויה בממשלה, הוא היה איתי בעניין הזה.

מיכאל מלכיאלי: כל הסיפור הזה של המעונות.

מיכאל מלכיאלי: לא יכול להיות בעולם, בעולם, שבא שר אוצר, שכולם מבינים שהוא מונע לא מהאג'נדה הכלכלית.

מיכאל מלכיאלי: אם ליברמן, זו הייתה האג'נדה הכלכלית שלו, הייתי סולח לו; לא סולח, מקבל את זה בהבנה.

מיכאל מלכיאלי: כולם מבינים שההחלטות שלו הן לא כלכליות.

מיכאל מלכיאלי: ההחלטה הזאת בוודאי.

מיכאל מלכיאלי: אחרות אני לא יודע.

מיכאל מלכיאלי: זו.

מיכאל מלכיאלי: לבוא ולאמלל 18,000 נשים – היום הייתה הפגנה מול משרד האוצר.

מיכאל מלכיאלי: היו שם 300, 400 נשים.

מיכאל מלכיאלי: היו שם הרבה מהכנסת, יצאו להגיד להן שלום, לחזק אותן.

מיכאל מלכיאלי: אמרו: היה לנו קשה להתקבל למקומות העבודה שלנו.

מיכאל מלכיאלי: רובנו חיות על שכר מינימום.

מיכאל מלכיאלי: אם חלילה הגזרה האיומה הזאת של איווט תצא לפועל, אנחנו נשארות בבית.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, כולם מבינים שאישה שנשארת בבית זה אומר פחות עובד בחוץ, פחות מיסים.

מיכאל מלכיאלי: אולי יעבדו בשחור, אני לא יודע.

מיכאל מלכיאלי: זה לא טוב לכלכלה.

מיכאל מלכיאלי: כל כך הרבה מדברים על האישה החרדית שיצאה לעבוד, משבחים אותה על זה.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, אפשר לדון על זה: מה מקום הגבר?

מיכאל מלכיאלי: מה מקום האישה?

מיכאל מלכיאלי: לומד?

מיכאל מלכיאלי: לא משנה.

מיכאל מלכיאלי: אבל כשאנחנו רואים תנועה, ולמדינה זה טוב שאלפי נשים בסוף יוצאות לעבוד – הן מתקדמות אחר כך, הן מקבלות יותר שכר – והולכים לעצור את כל זה רק בגלל היותן חרדיות – שלא נתבלבל, אין פה אף – עכשיו, מה קורה פתאום?

מיכאל מלכיאלי: פתאום גם ימינה נהיו פיקחים.

מיכאל מלכיאלי: הם אומרים: רגע, האברכים שהגיעו מהציונות הדתית – הם כן יקבלו; אברכים שהגיעו מהישיבות החרדיות – הם לא יקבלו.

מיכאל מלכיאלי: זו לא החלטה כלכלית.

מיכאל מלכיאלי: כששר אוצר, שמנהל את הכלכלה של מדינת ישראל, את הכסף של כולנו, מקבל החלטות על סמך דברים פוליטיים, על סמך נקמות, על סמך שנאה, זה מסכן את הכלכלה שלנו.

מיכאל מלכיאלי: ואז יום למוחרת – פשוט בריון – עושה איזושהי מסיבת עיתונאים, מביא מצלמות, אומר: הינה, השגתי 50 ומשהו מיליון שקל למלחמה באלימות.

מיכאל מלכיאלי: ברכות.

מיכאל מלכיאלי: חשוב.

מיכאל מלכיאלי: אבל היה חשוב לו להגיד עוד משהו: הכסף הזה הגיע מהאברכים החרדים.

מיכאל מלכיאלי: כלומר, זה שעד היום הייתה אלימות במשפחה – כי החרדים לקחו את הכסף.

מיכאל מלכיאלי: כל אחד מבין שזה לא נכון.

מיכאל מלכיאלי: כל אחד מבין שזה שקר.

מיכאל מלכיאלי: איך אנחנו יכולים לנהל אמון של ממשלה וכנסת בעם כשאנחנו יודעים שבא שר שכל האג'נדה שלו היא פוליטית?

מיכאל מלכיאלי: אין לו כלום חוץ מפוליטיקה, מסע של נקמה, מסע של שנאה, מסע של להחזיר לאנשים על כל שנותיו באופוזיציה.

מיכאל מלכיאלי: מה נגיד לאותן נשים?

מיכאל מלכיאלי: מה הסיבה שהממשלה זורקת אתכן מהעבודה הביתה?

מיכאל מלכיאלי: מה נגיד להן?

מיכאל מלכיאלי: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אני מכיר אברכים שלומדים בישיבות.

מיכאל מלכיאלי: הם חברים שלי, למדו איתי ביחד בישיבה, הייתי אחד מהם, והמשפחה שלי.

מיכאל מלכיאלי: אף אחד מהם לא יעזוב את הכולל בגלל ההחלטה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: אף אחד.

מיכאל מלכיאלי: לא מכיר אברך אחד שיגיד: אוקיי, יאללה, מחר הולכים לעבוד.

מיכאל מלכיאלי: אין דבר כזה.

מיכאל מלכיאלי: בלי עין הרע, אנחנו שבעה במשפחה – שישה מהם אברכים.

מיכאל מלכיאלי: אף אחד מהם לא הולך לעזוב את הכולל בגלל ההחלטה האומללה של ליברמן.

מיכאל מלכיאלי: ויש לי גיסים, ומשפחה, וחברים.

מיכאל מלכיאלי: הייתי בשבת בבית הכנסת, דיברו איתי אנשים.

מיכאל מלכיאלי: זו החלטה דרמטית למשפחות.

מיכאל מלכיאלי: שאלתי: האם יש מישהו שבעקבות ההחלטה הזאת יעזוב את לימודיו בכולל וילך לעבוד?

מיכאל מלכיאלי: התשובה הייתה חד-משמעית: אף אחד לא יעזוב.

מיכאל מלכיאלי: אז מה זה ההחלטה הזאת?

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, מה יותר מטריד?

מיכאל מלכיאלי: שהוא כאילו שר בממשלה.

מיכאל מלכיאלי: יש ראש ממשלה, הוא נושא באחריות של הכול.

מיכאל מלכיאלי: הוא ראש הממשלה.

מיכאל מלכיאלי: הוא אפילו לא עודכן על הדבר הזה, על פי פרסומים.

מיכאל מלכיאלי: הוא גם לא הכחיש את זה.

מיכאל מלכיאלי: בדרך כלל הם מכחישים.

מיכאל מלכיאלי: לבנט יש הרי שני כותבי נאומים – פורסם; הם מקבלים 90,000 שקל בחודש ביחד, 45,000 לחודש כל אחד.

ינון אזולאי: בחודש?

מיכאל מלכיאלי: כן, פורסם.

מיכאל מלכיאלי: הוא מחזיק שני יועצים שכותבים לו את הנאומים, כל אחד – – –

דוד אמסלם: כסף קטן לעומת ה-53, לעומת השיפוץ של הבית שלו ב-15 מיליון.

מיכאל מלכיאלי: גם שיפוצים.

מיכאל מלכיאלי: 45,000.

דוד אמסלם: 7 מיליון, ועוד 7 מיליון של גנץ.

דוד אמסלם: מה זה 90,000 שקל?

מיכאל מלכיאלי: 90,000 בחודש.

דוד אמסלם: עוד 30 עובדים זרים.

מיכאל מלכיאלי: על מה?

מיכאל מלכיאלי: לכתוב לו נאומים.

מיכאל מלכיאלי: אגב, אני במקומו, אחרי הנאום המוצלח שלו השבוע – "חבר הכנסת ביבי, חבר הכנסת נתניהו" – כמו איזה ילד יהיר.

מיכאל מלכיאלי: כמה גאווה.

מיכאל מלכיאלי: עזוב, בוא נשאיר את זה בצד.

מיכאל מלכיאלי: אבל מילה, תגיד מילה על ההחלטה.

מיכאל מלכיאלי: הרי אתה עמדת כאן ונשאת נאומים חוצבי להבות שלא תיתן לפגוע בציבור החרדי.

מיכאל מלכיאלי: הלכת לציבור שלנו מעל הראש של הנציגים – בסדר, זכותך – ואמרת: אני אדאג לכם, אני ערב שלא ייגעו לכם.

מיכאל מלכיאלי: נתת פה נאומים.

מיכאל מלכיאלי: איפה ההבטחה שלך?

מיכאל מלכיאלי: מילה שלך כראש ממשלה, הבטחת לציבור שלנו: אני אדאג לכם.

מיכאל מלכיאלי: איפה זה?

מיכאל מלכיאלי: והוא הולך ומשקר בכל מסיבת עיתונאים ומספר: קראנו לנציגות החרדית להיכנס לקואליציה – לא היה ולא נברא.

מיכאל מלכיאלי: אף אחד לא קרא לנו.

מיכאל מלכיאלי: לא שהיינו מגיעים.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו לא היינו מגיעים לקואליציה הנוראה הזאת, לא אצל מרצ, לא מפלגת העבודה ולא כשיש רפורמים בקואליציה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: ממש לא.

מיכאל מלכיאלי: אבל לבוא ולשקר במצח נחושה – קראנו להם והם לא רצו – להפוך אותנו לאנשים לא אחראיים, להפוך אותנו לאנשים שמונעים מאגו ומיצר של מלחמה, כאילו אנחנו מאוד נהנים ושואפים להיות באופוזיציה.

מיכאל מלכיאלי: באופוזיציה בסך הכול אנחנו בונים את עצמנו.

מיכאל מלכיאלי: מה זה "בונים את עצמנו"?

מיכאל מלכיאלי: זה לא פשוט.

מיכאל מלכיאלי: הציבור שלנו חוטף פעם אחר פעם.

מיכאל מלכיאלי: ההחלטה של שרת התחבורה – חבר הכנסת ינון אזולאי וחבר הכנסת הרב אבוטבול, שואלים אותם אין-סוף שאלות פה: איפה ההחלטות שלכם בנושא של נסיעות בשבת?

מיכאל מלכיאלי: יש החלטות של הלשכה המשפטית שלכם, שלא כולם שם דתיים, שאסור לכם לעשות, זה לא על פי חוק.

מיכאל מלכיאלי: "אני לומדת" – כבר כמה חודשים "לומדת" ו"לומדת", ועדיין יש חילולי שבת שהם נגד החוק.

מיכאל מלכיאלי: זה לא שאני חסיד של החוק, אבל אם החוק עושה את זה, אז תסגרו.

מיכאל מלכיאלי: אבל שום דבר.

מיכאל מלכיאלי: יש כאן אנשים שמונעים מאג'נדה של אנטי.

מיכאל מלכיאלי: זה התחיל בהחלטה של מיכאלי, עבר להחלטה של זנדברג, שלא לאפשר לנשים דתיות, אפילו מוסלמיות, או יהודיות, שרוצות להתרחץ במקום צנוע, במקום ציבורי – לא, היא לא תגיש את החוק שיאפשר להן לרחוץ בנפרד.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: אותן נשים לא משלמות מיסים?

מיכאל מלכיאלי: מה, לא מגיע להן ליהנות ממשאבי הטבע?

מיכאל מלכיאלי: אני מדבר על הממשלה ככלל, אבל ברור שיש אנשים טובים בממשלה.

מיכאל מלכיאלי: אבל ללכת ולקבל כאלה החלטות נגד ציבור שלם, וסתם כשמונעים מתוך שנאה?

מיכאל מלכיאלי: אז אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו נמצאים באופוזיציה מכמה סיבות – יותר נכון, לשם כמה דברים: להציב ראי בפני הממשלה הזאת, איזו קואליציה חסרת יכולת משילות יש לכם.

מיכאל מלכיאלי: כשאני באתי לכאן היום עם הצעת חוק שאילת שקד תמכה בזה והיום היא התנגדה – היא הלכה לכל ראשי היישובים ביש"ע ואמרה: אני מפקירה אתכם.

מיכאל מלכיאלי: אני לא אדאג לכם.

מיכאל מלכיאלי: כשהיא הולכת ואומרת שחלוקת המשאבים ביש"ע לא תעזור לרשויות החלשות, היא אומרת לחזקים: תהיו חזקים יותר, ולחלשים: תהיו חלשים יותר.

מנסור עבאס: כן.

מיכאל מלכיאלי: ואנחנו נמשיך, בעזרת השם, לעשות את העבודה הכי טובה שיש מהאופוזיציה עד להפלתה של הממשלה כמה שיותר מהר.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת ינון אזולאי, שהגיש חמש הסתייגויות – – –

ינון אזולאי: לשם הדיוק, הגשתי קרוב ל-7,000 הסתייגויות.

ינון אזולאי: אני תכף אגיד את זה מהמיקרופון, שישמעו את זה.

מנסור עבאס: כן.

ינון אזולאי: הגשתי קרוב ל-7,000 הסתייגויות.

ינון אזולאי: הגענו לפשרה.

מנסור עבאס: יש לך 25 דקות.

ינון אזולאי: אני מקווה שנצליח וננצל אותן.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, לילה טוב.

ינון אזולאי: בוקר טוב לכולם.

ינון אזולאי: כבוד השר, תשמע, להביא אותך לפה באישון לילה זה לא בסדר.

ינון אזולאי: גם נורבגי וגם להביא?

ינון אזולאי: אבל אנחנו אוהבים לראות אותך וכיף לנו.

ינון אזולאי: חבר הכנסת מלכיאלי, תודה רבה לך על הנאום הנפלא.

ינון אזולאי: יישר כוח.

ינון אזולאי: משה אבוטבול, תכין, אתה עולה אחריי.

ינון אזולאי: לכל הצופים בבית שנמצאים – –

מיכאל מלכיאלי: לציונה.

מיכאל מלכיאלי: תודה לציונה.

ינון אזולאי: תכף.

ינון אזולאי: לילה טוב.

ינון אזולאי: לולי ציונה, אנחנו לא היינו פה היום ערים וערניים.

ינון אזולאי: גם לפני וגם אחרי הדרמה הלילית שהייתה לנו פה בהצעות לסדר-היום ציונה פינקה אותנו; מזכירות הכנסת, כמובן, וערוץ הכנסת.

ינון אזולאי: אנחנו נמצאים כמה ימים לפני תשעה באב.

ינון אזולאי: קמצא ובר-קמצא – על כך חרבה ירושלים.

ינון אזולאי: במסכת גיטין, דף נ"ה, עמ' ב', מספרת הגמרא ששנים ספורות לפני חורבן בית המקדש אחד מהעשירים, עשירי ירושלים, ערך סעודה לכל אוהביו.

ינון אזולאי: בין היתר הוא הזמין את ידידו קמצא, ידיד קרוב שלו.

ינון אזולאי: השמש טעה, והלך והזמין את שונאו, בר-קמצא.

ינון אזולאי: כמובן שבר-קמצא לא האמין בהתחלה שהעשיר הזמין אותו, אבל הוא אמר: בטח הוא מחפש הזדמנות להתפייס, ומייד קפץ על המציאה והגיע אל המשתה המיועד.

ינון אזולאי: העשיר ההמום מביט בו כלא מאמין, מסתכל ויושב, והוא רואה שהוא מתחיל לאכול, ואז בר-קמצא, שמסתכל נבוך על המבטים של אותו עשיר – הוא רואה אותו קופץ עליו וצועק לו: צא מכאן, הסתלק מכאן.

ינון אזולאי: בר-קמצא היה נבוך ואמר: אני מוכן לשלם כמחצית מן הסעודה.

ינון אזולאי: המשיך וכעס אותו עשיר ואמר לו: תסתלק מפה.

ינון אזולאי: אמר בר-קמצא: אני מוכן לשלם אפילו על ת כל הסעודה, שתהיה עליי, רק אל תביישני.

ינון אזולאי: העשיר לא ויתר ואמר: צא מכאן הרגע.

ינון אזולאי: לא עזרו כל תחנוניו, ובר-קמצא היה פגוע עד עמקי נשמתו.

ינון אזולאי: הפגיעה הייתה כה חדה, כך שהוא אמר: ישבו פה כל החכמים ולא מחו – אני אתנקם בהם.

ינון אזולאי: אמר – ועשה.

ינון אזולאי: ניגש אל הקיסר ברומא והלשין על היהודים כי מרדו במלך: אם אינך מאמין לי, בוא תנסה אותם.

ינון אזולאי: הבה נערוך ניסוי.

ינון אזולאי: שלח להם בהמה איתי ותבקש שיקריבו אותה כקורבן בבית המקדש.

ינון אזולאי: עשה זאת הקיסר, והוא אמר לו: אם הם יסרבו להקריב את הקורבן, תדע שהם מרדו בך; אם יסכימו, אז הם באמת נאמנים לך.

ינון אזולאי: הקיסר כמובן הסכים לערוך את הניסוי הזה ושלח את הבהמה עם בר-קמצא, אבל בר-קמצא, שהיה ערמומי ומלא נקמה מהפגיעה שנפגע, מיהר להטיל מום בבהמה, וכידוע, כאשר יש מום בבהמה לא מקריבים את הבהמה.

ינון אזולאי: החכמים שנתקלו בבהמה רצו מצד אחד לרצות את המלך – הבה ונקריב את הבהמה, אמרו זה לזה – אבל מצד שני חששו.

ינון אזולאי: היה שם חכם בשם רבי זכריה בן אבקולס.

ינון אזולאי: הוא אמר: אם תעשו זאת, יחשבו כולם שמותר להקריב בהמה עם מום.

ינון אזולאי: אם כן, אולי נהרוג את בר-קמצא, עלה הרעיון, כדי שהוא לא יוכל לשוב ולהלשין למלך שהבהמה לא הוקרבה?

ינון אזולאי: אך שוב מנע מהם את זה רב זכריה: אם תעשו זאת, יאמרו שמי שהטיל מום בקורבן ייהרג.

ינון אזולאי: חזר בר-קמצא וסיפר למלך על התוצאות, ואנחנו יודעים מה היה – בית המקדש נחרב.

ינון אזולאי: אמר רבי יוחנן: "ענוותנותו של רבי זכריה בן אבקולס החריבה את ביתנו, ושרפה את היכלנו והגליתנו מארצנו".

ינון אזולאי: על שנאת חינם חרב בית המקדש.

ינון אזולאי: וכשאני מסתכל, אני אומר, אם נרצה היום לקחת את זה לימינו ולראות את שנאת החינם – צר לי להגיד, אבל על שנאת חינם החברה שלנו נהרסת.

ינון אזולאי: הוקמה ממשלה על שנאת חינם; הממשלה לא הוקמה מאהבת חינם, הממשלה הוקמה נטו משנאת חינם, משנאת נתניהו.

ינון אזולאי: זה הדבר היחיד שמאחד את כולם.

ינון אזולאי: קל להביא ראיות ודוגמאות, לא חסרות לנו – להביא מכל מיני משפטים ומאמרים שכל אחד מחברי הממשלה, רובם, לפחות, היו אומרים.

ינון אזולאי: אנחנו ניתן לכם דוגמה.

ינון אזולאי: למשל, אילת שקד, שרת הפנים:

ינון אזולאי: מי שנמצא כאן מתושבי הדרום – ככה היא אומרת – תקשיבו לי טוב, תבינו שכל עוד נתניהו בשלטון, הנגב יישאר בידיים שלהם.

ינון אזולאי: אם אנחנו רוצים להחזיר את הנגב לידיים שלנו, אנחנו צריכים להחליף הנהגה.

ינון אזולאי: רק אם נשים את הנגב בראש מעיינינו ובראש סדר העדיפויות שלנו נוכל לשנות חוקים ולהביא תקציבים.

ינון אזולאי: צריך ראש ממשלה שמחויב לזה.

ינון אזולאי: ביבי לא מחויב לנגב.

ינון אזולאי: הוא לא יכול לעשות את זה.

ינון אזולאי: אם אתם רוצים שהנגב יחזור אלינו, תצביעו ימינה.

ינון אזולאי: אז הצביעו ימינה, ומה קרה?

ינון אזולאי: ישבו, נמצאים – –

דוד אמסלם: מנסור עבאס קיבל את הנגב.

ינון אזולאי: – – עם מנסור עבאס.

דוד אמסלם: הוא קיבל את הנגב.

ינון אזולאי: קיבל את הנגב.

דוד אמסלם: הם נתנו לך דגל על זה או לא?

דוד אמסלם: יש דגל לנגב?

ינון אזולאי: לא.

ינון אזולאי: הוא בונה את הדגל.

ינון אזולאי: הוא מחליט איזה דגל.

דוד אמסלם: תכין את הדגל.

ינון אזולאי: הוא מכין את הדגל.

ינון אזולאי: בריאיון לינון מגל בערוץ 20 שקד עונה על השאלה אם ישבו עם מנסור עבאס.

ינון אזולאי: תשמע מה אמרו.

ינון אזולאי: אנחנו, לא שאלו אותנו את זה.

ינון אזולאי: תשבו עם עבאס?

ינון אזולאי: שואל המראיין ינון מגל.

ינון אזולאי: שקד: לא.

ינון אזולאי: אני רואה שמנסים לעשות לו הכשר, וזה מאוד חמור, ואני אסביר גם למה.

ינון אזולאי: בסוף ממשלה בישראל צריכה לנהל את ביטחון במדינה, וממשלה שנשענת על המפלגות הערביות, הידיים שלה אזוקות.

ינון אזולאי: היא לא יכולה לצאת למבצע בעזה, אם צריך, כי הממשלה תיפול; היא לא יכולה לטפל בחיזבאללה, כי הממשלה תיפול; היא לא יכולה להתעמת עם הרשות הפלסטינית.

ינון אזולאי: אין מה לעשות, לא עבאס מנסור, ששייך – ככה היא אומרת, לא אני – ששייך לאחים המוסלמים, ולא הרשימה המשותפת יאפשרו שום מרחב תמרון ביטחוני לממשלה שכזאת.

דוד אמסלם: העליבה אותו.

ינון אזולאי: את זה שקד אומרת.

ינון אזולאי: היא אומרת – מי?

דוד אמסלם: העליבה את החבר שלה.

ינון אזולאי: בוודאי.

ינון אזולאי: העליבה את מנסור, ואני נפגע בשבילו.

ינון אזולאי: אני אומר לך, אני נפגע בשבילו.

ינון אזולאי: והיא יושבת איתו.

ינון אזולאי: ואתה תראה, כל יום אתה תשמע עוד דברים ועוד דברים.

ינון אזולאי: אנחנו נביא לכם כל מיני ביטויים של שרים שדיברו פה על החוק הנורבגי – היית צריך לשמוע באיזה צורה, באיזה דרך.

ינון אזולאי: כולם גינו את החוק הנורבגי.

ינון אזולאי: קח את יאיר לפיד: כגנבים בלילה, כגנבים בלילה – זה מה שהוא היה אומר.

ינון אזולאי: אבל מה, זה בסדר.

ינון אזולאי: אם זה נתניהו שעושה את זה, זה לא בסדר, אבל אם הם עושים את זה, הכול מותר.

ינון אזולאי: הכול מותר.

ינון אזולאי: למה?

ינון אזולאי: כי שונאים, שונאים את נתניהו.

ינון אזולאי: הממשלה הזאת קמה על שנאת נתניהו.

ינון אזולאי: היא לא קמה באמת כי היא רוצה, כי היא אוהבת, כי היא רוצה לעזור לעם ישראל.

ינון אזולאי: תסתכל בהסכמים הקואליציוניים שלה – אין דבר אחד חברתי.

ינון אזולאי: לא תמצא.

ינון אזולאי: אמרו: ישמרו על הסטטוס קוו.

ינון אזולאי: איזה סטטוס קוו?

ינון אזולאי: על מה הם שומרים?

ינון אזולאי: על מה?

ינון אזולאי: על כך שהיום בנט, ראש הממשלה בתואר, נופל לרשת של ליברמן?

ינון אזולאי: מה קרה אתמול – כבר שלשום?

ינון אזולאי: הוא נפל לרשת של ליברמן.

ינון אזולאי: היה בבוקר אתמול גזר הדין של פאינה.

ינון אזולאי: מה עשה ליברמן לפני זה?

ינון אזולאי: זה הרי גזר דין של ישראל ביתנו.

ינון אזולאי: מה הוא עשה?

ינון אזולאי: הוא הוציא את הכותרת: יש הבדל בין אברך עם כיפה סרוגה לאברך עם כיפה שחורה.

ינון אזולאי: מי נפל לו ברשת?

ינון אזולאי: בנט.

ינון אזולאי: הוא נפל לו ברשת.

ינון אזולאי: למה?

ינון אזולאי: כי הוא אמר: תשמע, אני רוצה לדאוג לאנשים שלי.

ינון אזולאי: הוא לא מבין שהוא נכנס למשחק שלו, נכנס למשחק התקשורת שלו.

ינון אזולאי: הוא יכול לבוא ולצחוק, הוא יכול לבוא ולקחת את האנשים האלה ולזלזל בהם.

ינון אזולאי: אין לו ערך לתורה.

ינון אזולאי: אין לו ערך למוסר.

ינון אזולאי: אין לו ערך לכלום.

ינון אזולאי: הגמרא, בברכות, אומרת: "גנבא אפום מחתרתא רחמנא קרי".

ינון אזולאי: פירוש: גנב לפני גנבתו מתפלל לה'.

ינון אזולאי: ומפרש הלקוטי תורה שהגנב לא מתפלל רק שלא ייתפס אלא אף שתצליח גנבתו.

ינון אזולאי: זו תפילה של הגנב.

ינון אזולאי: כשאני מסתכל בגמרא הזאת, אתה יודע, אני נבהל.

ינון אזולאי: אני אומר: תשמע, בן אדם הולך לגנוב – הוא מתפלל לקדוש ברוך הוא: תן לי להצליח.

ינון אזולאי: ויכול להיות שהוא גם מצליח.

ינון אזולאי: זה כמו עם הכוהן הגדול.

ינון אזולאי: האימהות של הכוהנים הגדולים בערי המקלט, מה היו עושות?

ינון אזולאי: היו לוקחות מתנות ואוכל לאותם רוצחים בשגגה.

ינון אזולאי: למה?

ינון אזולאי: מפרשים, מדוע הלכו והיו מביאות מתנות ואוכל לאותם רוצחים בשגגה?

ינון אזולאי: שמא אותם רוצחים בשגגה יתפללו שכוהן גדול ימות.

ינון אזולאי: כי ברגע שכוהן גדול מת, מה קורה?

ינון אזולאי: הם משתחררים מערי המקלט.

ינון אזולאי: ואז שואלים: תגידו, אדם רוצח מתפלל, אתה שועה לתפילה שלו?

ינון אזולאי: אומרים: כשהתפילה יוצאת מעומק הלב, היא יכולה להתקבל מכל אחד.

ינון אזולאי: כשהתפילה יוצאת מעומק הלב היא יכולה להתקבל מאותו רוצח בשוגג, מאותו אדם שגנב, מאותו אדם שכל דבר אחר יעשה, ישדוד, הכול – היא יכולה להתקבל.

ינון אזולאי: אנחנו מסתכלים, ואני אומר: הייתה פה גנבת קולות של ציבור שלם.

ינון אזולאי: אין משהו אחר.

ינון אזולאי: אמרו לנו: לא קורונה – לא מעניין.

ינון אזולאי: אנחנו רואים שבינתיים זה לא נורבגי – לא מעניין.

ינון אזולאי: אמרו לנו שבינתיים לא לרמיסת הדת – לא מעניין.

ינון אזולאי: זה מתחיל באברכים, וראינו את זה היום, מה שעושים.

ינון אזולאי: מה ביקשנו?

ינון אזולאי: לשמור על הסטטוס קוו.

ינון אזולאי: ביקשנו היום על חמץ, שלא יהיה חמץ בפסח.

ינון אזולאי: מה ביקשנו?

ינון אזולאי: שמנהלי בתי החולים יחליטו, כדי שלא יכניסו את זה לכל מקום – הממשלה מתנגדת.

ינון אזולאי: הממשלה, בכל דבר שהיא יכולה רק לגעת בקדושה, היא תעשה את זה.

ינון אזולאי: בכל דבר שהיא יכולה רק לפגוע ביהדות, היא תעשה את זה.

ינון אזולאי: ברגע שהיא תוכל להביא את הכותל הרפורמי, היא תעשה את זה.

ינון אזולאי: בכל מקום של פגיעה, אתם תראו את הממשלה.

ינון אזולאי: הינה, קח עכשיו את חוק הדיינים.

ינון אזולאי: חוק הדיינים – הרי מה זה חוק הדיינים?

ינון אזולאי: זה רמיסה ופגיעה במוסד הרבני, בדיינות.

ינון אזולאי: באים ותופרים.

ינון אזולאי: מה תופרים פה?

ינון אזולאי: שיהיה בוועדת הדיינים מישהו שלא יהיה חרדי, שלא יהיה דתי.

ינון אזולאי: לא, הם יבחרו אותו.

ינון אזולאי: לא ייתנו לנו להיות גם בחלק הזה.

ינון אזולאי: את מי הם רוצים שם?

ינון אזולאי: הם רוצים את זאב אלקין, שהוא יהיה חבר בוועדה למינוי דיינים.

ינון אזולאי: בשבוע שעבר דודי אמסלם עמד פה וסיפר לנו קצת על כתבה שהייתה על זאב אלקין.

ינון אזולאי: אני לא רוצה לחזור על הכתבה, אבל אותו אחד רוצה להיות חבר בוועדת דיינים.

ינון אזולאי: אני לא חושב שזה ראוי, אני לא חושב שזה נכון, כי אם אנחנו היינו מבקשים שמישהו שעבר על החוק יהיה חבר בוועדה למינוי שופטים, כולם היו קופצים.

ינון אזולאי: אבל מה זה משנה?

ינון אזולאי: כשאנחנו מבקשים זה משהו אחד; כשאחרים מבקשים, כשהשמאל מבקש, כשממשלת בנט מבקשת, היום מאתרגים אותם.

ינון אזולאי: הכול בסדר.

ינון אזולאי: מה הם עשו?

ינון אזולאי: הבטיחו שלא ישבו עם רע"מ – יושבים עם רע"מ.

ינון אזולאי: הבטיחו לא להישען על המשותפת – נשענים על המשותפת.

ינון אזולאי: לטפל בנגב – האמת, הם מטפלים, הפקירו את הנגב.

ינון אזולאי: כל מה שהם הבטיחו הם עשו בדיוק הפוך.

ינון אזולאי: אבל אם נתניהו היה מחבק את רע"מ, מה הם היו צועקים.

ינון אזולאי: רק כשהיה איזה דיבור איתך, כמה הם זעקו וצעקו – תפהק, אחי.

ינון אזולאי: אנחנו כולנו בזה.

ינון אזולאי: זה בסדר.

ינון אזולאי: בנט אומר לאסף ליברמן בהכול פוליטי בכאן 11 – הוא אומר: תשמע, רע"מ זו תנועה אסלאמית, זה בעצם הפלג הישראלי, הסניף הישראלי של האחים המוסלמים.

ינון אזולאי: זה בנט, ראש הממשלה, אומר את זה.

ינון אזולאי: "זה שראש הממשלה מוכן להתחבק איתם, עם אנשים שתומכים ברוצחי חיילים", ככה הוא אומר, "זה בושה וחרפה".

ינון אזולאי: הוא הכתים אתכם – הוא גם מכשיר אתכם.

ינון אזולאי: אני לא אומר את הדעה שלי, עזוב אותי מהדעה שלי, אבל אף פעם לא תשמע שדיברתי עליך.

ינון אזולאי: אני לא מדבר.

ינון אזולאי: אבל כשאנשים מדברים עליך ואחר כך באים ועושים הפוך, הם גונבים את דעת הקהל.

ינון אזולאי: העיתונאית קרולין גליק, שהתמודדה ברשימת הימין, כותבת ב-24 באפריל, ומשקפת מה הציבור חושב עליהם: "אני הפראיירית הגדולה ביותר.

ינון אזולאי: רצתי איתם לכנסת.

ינון אזולאי: האמנתי שמדובר באנשי ימין אמיתיים – – – וכעת ברור שנתתי ידי לשקר הכי גדול בפוליטיקה הישראלית.

ינון אזולאי: אני כבר מתכוננת ליום כיפור".

ינון אזולאי: העיתונאי קלמן ליבסקינד כותב, אחרי שזעקו פה למה לא הצבענו לחוק האזרחות: "תארו לעצמכם סיטואציה שבה אדם שגנב לכם לפני דקה את הארנק מהכיס עומד על במה, ברחוב, נוכח מבטכם ההמום, ובטון ממלכתי מחלק ציונים לסגנון הלשוני שבו אתם משתמשים כשאתם צועקים 'גנב, גנב, תחזיר את הארנק'.

ינון אזולאי: ובכן, מה שעשו בנט, ושקד, ומתן כהנא, וניר אורבך ועידית סילמן ואביר קארה חמור פי אלף מאותו כייס שניצל הזדמנות.

ינון אזולאי: הם לא גנבו ארנק עם 200 שקל.

ינון אזולאי: הם גזלו מהמצביעים שלהם את הדבר היקר ביותר שיש בכיסו של אזרח במדינה דמוקרטית".

ינון אזולאי: אתה יודע, אני מסתכל, ואנחנו יכולים להביא עוד ועוד ועוד ועוד, ואני לא מבין: כל זה רק מביא לנו שהם באמת לא עשו את זה מאידיאולוגיה.

ינון אזולאי: היה רק דבר אחד – שנאה.

ינון אזולאי: שנאה.

ינון אזולאי: שנאה.

ינון אזולאי: חברך, מאזן גנאים, ל-N12.

ינון אזולאי: הרי השבוע הבאתם הישג לכם, לרע"מ, הבאתם הישג שברגע האחרון לא נתתם להם לזוז ימינה, שמאלה – קבעתם, קיבלתם את הנגב.

ינון אזולאי: רשות הבדואים – קיבלתם אותה.

ינון אזולאי: מה הוא אמר?

ינון אזולאי: "אנחנו רוצים שבנט יצליח – זה לא סחיטה.

ינון אזולאי: מה שאנחנו עושים זה בשביל הציבור, קרוב ל-18%, שהוזנח.

ינון אזולאי: מה שאנחנו עושים פה זה תיקון".

ינון אזולאי: בסדר.

ינון אזולאי: מה הוא הוסיף?

ינון אזולאי: "לא נהיה ש"ס", הדגיש גנאים.

ינון אזולאי: "אנחנו חברה שמייצגת את החברה הערבית, אנחנו רוצים להיות שחקן לגיטימי.

ינון אזולאי: תמכנו בממשלה, ואנחנו מקווים שיבינו אותנו".

ינון אזולאי: אין לי בעיה להבין אותו, אבל אתה יודע, לפחות, כשאני רוצה להבין בן אדם, שיגיד דברי אמת.

ינון אזולאי: אנחנו אף פעם לא קיבלנו חצי מיליארד לחלק לחברים.

ינון אזולאי: אנחנו, כל השנים שלנו לא קיבלנו 53 מיליארד.

ינון אזולאי: כל השנים שלנו.

ינון אזולאי: תעשה – ב-50 שנה לא קיבלנו 53 מיליארד; אנחנו לא 50 שנה, אנחנו כולה אולי 30 שנה.

ינון אזולאי: אף פעם לא קיבלנו 53 מיליארד, אפילו שזה לעשר שנים.

ינון אזולאי: אבל גם כשאנחנו קיבלנו קראו לנו סחטנים, קראו לנו גונבים, שודדים את הקופה הציבורית, אבל כשזה אתה – וזה בסדר, אתה דואג לאנשים שלך; אני, אגב, בשונה מאחרים, אני אומר שזה בסדר.

ינון אזולאי: גם אם סחטת אותם זה בסדר גמור, כי אתה דואג לאנשים שלך, כי לא נתנו לך את זה כשאתה בא – נתנו לך מילה ולא כיבדו את המילה.

ינון אזולאי: אבל כשש"ס עושה את זה, כשהחרדים עושים את זה, פתאום אתה רואה את כל התקשורת זועקת.

ינון אזולאי: איפה התקשורת הצבועה הזאת?

ינון אזולאי: איפה פתאום, כשהיה אז, רק גפני קיבל את ועדת הכספים – יושב על הקופה הציבורית, יושב על השיבר.

ינון אזולאי: מה קרה?

ינון אזולאי: היום מי יושב שם?

ינון אזולאי: ראש המאפיה של ישראל ביתנו יושב שם, שר האוצר, הוא ראש המאפיה; יש לו שר במשרד האוצר, יש לו יושב-ראש ועדת כספים, ומלכתחילה רצו עוד שישה ממלאי מקום בוועדת הכספים.

ינון אזולאי: תגיד לי, זה לא הזוי?

ינון אזולאי: זה לא הזוי, שישה ממלאי מקום של ישראל ביתנו בוועדת הכספים?

ינון אזולאי: ולך נתנו אחד בוועדת הכספים.

ינון אזולאי: אחד.

ינון אזולאי: תאמין לי, אני לפעמים מתבייש בצחוק שמנסים לעשות ממך.

ינון אזולאי: אתה ברגע אחד הופך להם הכול, כן?

ינון אזולאי: ברגע אחד אתה עומד פה ואתה עושה להם בית ספר.

ינון אזולאי: אבל לבוא ולעשות ממך צחוק, זה לא ייתכן.

ינון אזולאי: הלכו, חילקו ועדות.

ינון אזולאי: מה הם עושים בוועדות?

ינון אזולאי: דודי, את מי הם שמו בוועדת החוץ והביטחון, אתה יודע?

דוד אמסלם: את – – –

ינון אזולאי: מראענה, זאת שאמרה – – –

דוד אמסלם: היא היום אמרה שאם ירצו להעביר החלטה – – –

ינון אזולאי: היא לא תיתן.

דוד אמסלם: היא לא תיתן.

מנסור עבאס: היא לא תיתן.

מנסור עבאס: היא לא תיתן להפציץ בעזה.

דוד אמסלם: גם מנסור לא ייתן.

ינון אזולאי: קודם כול מנסור, אתה יודע, מנסור לא חבר בוועדת החוץ והביטחון.

דוד אמסלם: יכול להיות שב-53 מיליארד שקל אתה גם תקנה כיפות ברזל כדי להגן על העזתים?

דוד אמסלם: מה אתה אומר, יש מצב?

ינון אזולאי: אגב, זה לא נכון.

ינון אזולאי: אם היא בכוונה בוועדת החוץ והביטחון והוא פה, הם יכולים להביא את זה.

ינון אזולאי: הוא ייתן את התקציב – היא תעביר את זה לכיפות ברזל, שלא יפגעו בעזה.

ינון אזולאי: תשמע, אחלה רעיון.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: צריך להגן על החבר'ה.

ינון אזולאי: מה אתה אומר, אולי גם מטוסים הוא יבקש שם?

דוד אמסלם: 200 כיפות ברזל.

דוד אמסלם: הוא רק עושה – – –

מנסור עבאס: תירגעו, חברים.

מנסור עבאס: הכול אזרחי.

מנסור עבאס: אצלנו הכול אזרחי.

ינון אזולאי: הם לא שמים רגל.

ינון אזולאי: הכול באזרחות הם עושים, זה בלי מדים.

דוד אמסלם: ודאי זה אזרחי, מה.

ינון אזולאי: בלי מדים, הכול אזרחי.

ינון אזולאי: זה להכות את האויב.

מנסור עבאס: תירגע.

ינון אזולאי: זה להכות את האויב, הם עושים את זה.

דוד אמסלם: ודאי.

ינון אזולאי: מה אתה חושב?

ינון אזולאי: נתנו לה.

ינון אזולאי: אתה מבין, לא סומכים על הליכוד, לא סומכים על ימינה, נתנו למראענה, נתנו לה להיות חברה בוועדת החוץ והביטחון.

ינון אזולאי: תגיד לי: זה לא פשיטת רגל שלהם?

ינון אזולאי: לא פשיטת רגל?

דוד אמסלם: מנסור עבאס ייכנס עוד מעט לוועדה החשאית.

ינון אזולאי: קודם כול, למה לא?

ינון אזולאי: ראש ממשלה – מותר.

דוד אמסלם: יהיה חסר כסף לביטחון – הוא יביא את ה-53 מיליארד.

ינון אזולאי: הוא יביא.

ינון אזולאי: הוא יביא מקטר.

ינון אזולאי: הוא יביא מקטר מזוודה עם מזומן.

דוד אמסלם: מה קורה עם המזוודות מקטר?

ינון אזולאי: לא.

ינון אזולאי: עכשיו הם במשא ומתן אם מעבירים את זה ישירות לחשבון.

ינון אזולאי: השאלה היא מי יושב שם.

מנסור עבאס: המזוודות זה המומחיות שלכם, בליכוד.

דוד אמסלם: הכול אנחנו עשינו.

דוד אמסלם: תשנה קצת, תשנה קצת.

ינון אזולאי: תביא משהו חדש.

ינון אזולאי: תציע לנו משהו חדש.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: הוא שאל על המזוודות.

מנסור עבאס: המזוודות זה השיטה של הליכוד.

דוד אמסלם: אז מה החלטתם, בתיקים?

דוד אמסלם: עכשיו נעביר את זה בתיקים, לא במזוודות?

ינון אזולאי: הם מעבירים את זה – – –

דוד אמסלם: אתה לא רוצה שהם יקבלו שם כסף?

ינון אזולאי: הם מעבירים את זה במכוניות עכשיו.

דוד אמסלם: מנסור, אתה לא רוצה שהעם הפלסטיני בעזה יקבל כסף?

ינון אזולאי: לא, הוא כבר מעביר להם.

ינון אזולאי: מה זה "לא רוצה"?

דוד אמסלם: אני שואל אותו.

דוד אמסלם: אולי לא נוח לו, אולי הוא לא אוהב אותם, אולי הוא לא רוצה.

ינון אזולאי: אני מסכים – מהדקות שנשארו.

דוד אמסלם: אני חושב שהם מצביעים לרשימה המשותפת – –

מנסור עבאס: אנחנו עושים העתק-הדבק.

מנסור עבאס: מה – – –

דוד אמסלם: – – והוא לא אוהב את המשותפת.

מנסור עבאס: אין ספק שעד עכשיו עושים העתק-הדבק למה שעושה הליכוד.

דוד אמסלם: מגיע להם ככה בעזה כסף, לפלסטינים?

מנסור עבאס: אמרתי לך, אני נותן לך תשובה כנה – העתק-הדבק – –

ינון אזולאי: אתה יודע, יש הבדל.

ינון אזולאי: אני אסביר לך.

ינון אזולאי: אתה יודע מה, פעם אחת צריך לתת לכם תשובה.

מנסור עבאס: – – מה שעשה הליכוד, יעשו אחרים.

ינון אזולאי: פעם אחת אני צריך לתת לך תשובה.

דוד אמסלם: אני שואל אותך – עזוב, אני שואל אותך שאלה כנה.

דוד אמסלם: הרי בסוף איפה הגאווה הערבית שלנו, באמת?

דוד אמסלם: הכול הליכוד, הליכוד?

דוד אמסלם: תגיד מה אתה חושב.

דוד אמסלם: מה אתה חושב?

מנסור עבאס: הליכוד.

מנסור עבאס: הליכוד.

ינון אזולאי: אני אגיד לך מה הליכוד.

ינון אזולאי: אתה יודע מה, בוא אני אענה לו.

ינון אזולאי: הרי תראה, להגיד היום: הליכוד, הליכוד, הליכוד, זה בסדר.

מנסור עבאס: כן.

ינון אזולאי: זה בסדר, אני אומר שזה בסדר, אבל אתה יודע, כשאנחנו מסתכלים על הסקר רק של אתמול, שנותן 40% התאמה לבנימין נתניהו, כשהוא כבר לא ראש ממשלה, ו-14% לבנט, אז אתה מבין שעם ישראל סומך על בן אדם אחד, שנקרא בנימין נתניהו, ולא על בנט.

מנסור עבאס: תן לו הזדמנות.

ינון אזולאי: כשהליכוד עושה – – –

מנסור עבאס: תן לו הזדמנות.

ינון אזולאי: כשהליכוד עשה – שתבין, כשהליכוד עשה – – –

דוד אמסלם: "תן לו הזדמנות" – הרי אתה עצמך לא סומך עליו.

מנסור עבאס: תן לו הזדמנות.

מנסור עבאס: אולי בערך בעוד שישה חודשים הוא יוכיח את עצמו – –

ינון אזולאי: איזה הזדמנות, תגיד לי?

ינון אזולאי: הבן אדם בינתיים גומר לנו את המדינה בהזדמנות הזאת.

מנסור עבאס: – – ואז הוא יקבל 40%, 50%.

דוד אמסלם: מנסור, אף אחד לא שומע אותנו עכשיו.

דוד אמסלם: הרי בינינו, גם אתה לא סומך עליו.

דוד אמסלם: אתה רק מכייס אותו.

מנסור עבאס: הכנסת בחרה בו לראש ממשלה.

דוד אמסלם: אתה לא סומך עליו.

דוד אמסלם: לא שאלתי אם בחרו בו.

ינון אזולאי: אפילו לא היו לו 61 אותו יום.

ינון אזולאי: שתבין, אפילו לא היה לו רוב.

ינון אזולאי: רוב חברים לא היה לו.

מנסור עבאס: היה.

מנסור עבאס: היה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה בחרת בו.

דוד אמסלם: אתה החלטת.

מנסור עבאס: היה.

מנסור עבאס: היה.

ינון אזולאי: לא היה לו רוב.

מנסור עבאס: היה.

דוד אמסלם: אתה החלטת.

דוד אמסלם: אם אתה לא מחליט – זה לא הכנסת.

ינון אזולאי: לא היה לו רוב.

ינון אזולאי: לא היה לו רוב של חברי כנסת.

ינון אזולאי: היה לו 60.

דוד אמסלם: אתה החלטת.

דוד אמסלם: אם אתה לא מחליט – אז אתה החלטת, ואתה מכייס אותו עכשיו.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: יאללה, בוא נחזור לינון.

ינון אזולאי: לא.

ינון אזולאי: אנחנו פה, אנחנו ביחד.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על הזמן שלנו.

ינון אזולאי: מותר לנו בזמן שלנו.

ינון אזולאי: אני מסכים.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים.

ינון אזולאי: אני אומר דבר אחד פשוט: אם הוא רוצה, שיגיד לנו באיזה יום עושים את הסקר, אולי נעזור לו, ניתן לו עוד כמה, איזה 1%, 2%.

ינון אזולאי: לא נעים לי שראש ממשלה בתואר עם 14%.

ינון אזולאי: זה לא נעים.

ינון אזולאי: אפילו הוא מתבלבל, קורא לו "ראש ממשלה".

דוד אמסלם: השיפוצים בבית – הוא מתכוון לפקח עליהם, או שרק בני ביתו יפקחו על זה?

דוד אמסלם: 15 מיליון שקל.

דוד אמסלם: איך ישלמו לו, תגיד לי?

דוד אמסלם: עשיתי חשבון – שמע, הוא צריך ברזים מזהב.

ינון אזולאי: דודי, רגע, עצור.

ינון אזולאי: דודי, תשמע את המונולוג.

ינון אזולאי: דודי, תשמע עכשיו בקשר מונולוג של התקשורת.

מנסור עבאס: הוא לא נותן זמן.

ינון אזולאי: תקשיב.

ינון אזולאי: הינה, מונולוג של הצביעות של התקשורת.

ינון אזולאי: שרה נתניהו – תקשיב – מתעקשת שלא לעבור לבלפור – אז – היא רוצה שהמשפחה תישאר בקיסריה.

ינון אזולאי: אתם יודעים כמה העלויות?

ינון אזולאי: 15 מיליון שקל.

ינון אזולאי: ביבי יודע שהתפקיד מחייב, אבל הוא נכנע.

ינון אזולאי: הוא לא יכול.

ינון אזולאי: מה עושים?

ינון אזולאי: נשארים בקיסריה.

ינון אזולאי: שרה גם מסרבת שהמאבטחים ילונו באחד החדרים בבית הענק שלהם.

ינון אזולאי: לביבי לא נעים, אבל הוא חייב, בגלל שרה.

ינון אזולאי: אז מה עושים?

ינון אזולאי: מחפשים לשכור דירה שכנה, בקרבת מקום, למאבטחים.

ינון אזולאי: ואז מה?

ינון אזולאי: כמה זה יעלה לנו?

ינון אזולאי: 35,000 שקל בחודש.

ינון אזולאי: באולפנים – חגיגה.

ינון אזולאי: הפרשנים – כל אחד חוגג: מה זה, משפחה של מושחתים, גזלנים, גוזלים את הקופה הציבורית, את הכסף שלנו.

ינון אזולאי: תשמע, אבל לא שמענו את המונולוג הזה.

ינון אזולאי: אתה יודע למה?

ינון אזולאי: כי זה לא שרה, זה גילת ובנט, אז את זה לא שמענו.

ינון אזולאי: אבל על הג'קוזי של ביבי אנחנו שמענו – שלא היה.

ינון אזולאי: ג'קוזי שלא היה.

דוד אמסלם: ג'קוזי שאין.

ינון אזולאי: על ג'קוזי שלא היה, שמענו.

ינון אזולאי: אתה יודע, בג'קוזי יש בועות – – –

דוד אמסלם: 50,000 שקל.

דוד אמסלם: 15 מיליון שקל עוברים ככה.

דוד אמסלם: היועצת המשפטית ברנע שולחת על 50,000 שקל כאילו, על ג'קוזי שלא קיים.

דוד אמסלם: אתה מבין, מנסור?

מנסור עבאס: כן.

ינון אזולאי: אתה מבין?

ינון אזולאי: הבועות שאפילו לא היו בג'קוזי.

ינון אזולאי: בועות לא היו, אבל על זה אתה לא שומע.

מנסור עבאס: השאלה – למה ראש הממשלה לא פינה את בלפור מוקדם כדי לחסוך את הכסף הזה.

ינון אזולאי: לא, אבל אנחנו מדברים על בנט.

ינון אזולאי: למה 15 מיליון?

ינון אזולאי: למה אתה לא עונה על זה?

דוד אמסלם: אתה עכשיו עובר לבית חדש, נניח, אתה לא צריך איזה חודש לשפץ, לצבוע, או שאתה עובר מעכשיו לעכשיו?

דוד אמסלם: זה כאב להם.

דוד אמסלם: אבל 15 מיליון שקל – – –

מנסור עבאס: אבל הבנתי ששני – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אבל 15 מיליון שקל לבנט בבית, 7 מיליון שקל ללפיד ועוד 7 מיליון שקל לגנץ, זה לא חשוב.

דוד אמסלם: 30 מיליון שקל – מה זה, שטויות במיץ עגבניות.

מנסור עבאס: אבל שניהם סיכמו את זה, היוצא והנכנס.

ינון אזולאי: לא קשור, אבל, 15 מיליון זה לא על זה.

ינון אזולאי: לך תיקח את הבית, תפרק אותו מהשורש, תבנה בית חדש, עם יסודות, לא תגיע ל-15 מיליון.

ינון אזולאי: על מה אתה מדבר?

דוד אמסלם: ב-5 מיליון, כולל בריכה, אני עושה לך מה שאתה רוצה.

ינון אזולאי: כולל מנגל עם מעשנת.

דוד אמסלם: עם מעשנת, ואפילו הבשר בפנים.

ינון אזולאי: מה אתה רוצה, יותר מזה?

ינון אזולאי: 15 מיליון – על זה אתה לא שומע.

ינון אזולאי: מה קרה, למה אתה לא שומע?

ינון אזולאי: כי זה בנט.

ינון אזולאי: אתה מבין איזה צביעות, התקשורת שלנו?

ינון אזולאי: זה נקרא שנאת חינם.

ינון אזולאי: זה נקרא שנאת חינם.

ינון אזולאי: על שנאת חינם חרב לנו בית המקדש, ואנחנו לא רואים, לצערי, שעם אנשים כאלה אפשר לבנות אותו.

ינון אזולאי: אני רוצה להגיד לך לסיום, אדוני.

מנסור עבאס: לסיום.

ינון אזולאי: רק לסיום.

ינון אזולאי: אתה יודע שאני מסיים בזמן.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: כן.

ינון אזולאי: אני רוצה להגיד לך דבר אחד.

מנסור עבאס: כל הכבוד לך.

ינון אזולאי: החוק הזה הוא חוק רע.

ינון אזולאי: זה חוק שהוא עוד קומבינה בשביל להביא לזאב אלקין את המינוי שהוא רצה.

ינון אזולאי: ואותו אחד, שאנחנו יודעים בדיוק מה קרה איתו במשפחה – אני חושב שזה בושה שהוא יעמוד ויהיה חבר בוועדה למינוי דיינים.

ינון אזולאי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: עמדת בזמן ודיברת שוטף.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: יפה, אתה גם מחלק לנו ציונים.

דוד אמסלם: אתה יודע מה, תעשה טבלה.

דוד אמסלם: ואללה, אין עליך, מנסור.

דוד אמסלם: להביא לך כוס קפה?

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

דוד אמסלם: מה "כן"?

דוד אמסלם: להביא לך?

דוד אמסלם: אני הולך.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: תודה לך.

דוד אמסלם: רוצה תה?

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: שתיתי.

דוד אמסלם: באמת, אני אביא לך.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: לא תודה.

ינון אזולאי: אני רוצה להביא לך.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: תודה, ינון.

מנסור עבאס: באמת, תודה.

מנסור עבאס: משה אבוטבול.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה אבוטבול, יש לך 25 דקות.

מנסור עבאס: חמש הסתייגויות.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש בדבריי אלו לציין ולחבר בין פרשת השבוע שקראנו בשבת האחרונה, מטות-מסעי, לבין פרשת השבוע, שנקראת פרשת דברים.

משה אבוטבול: הדבר שניתן בעיקר ללמוד – מהו מנהיג אמיתי, שזהו משה רבנו עליו השלום, כשהקדוש ברוך הוא פונה אליו לפני מותו ודורש ממנו – "וידבר ה' אל משה לאמר, נקם נקמת בני ישראל מאת המדינים אחר תאסף על עמיך".

משה אבוטבול: כלומר, עליך קודם להילחם במדיין ולנקום את נקמת ה' על שהחטיאו את עם ישראל ובגללם נהרגו 24,000 איש, ואחר כך תוכל להיפרד מהעולם הזה לעולם שכולו טוב.

משה אבוטבול: ראוי לדעת שאם היה משה רבנו רוצה להמשיך, למשוך ולסחוב עוד כמה שנים בחיים, הוא היה פשוט נוקט צעד פוליטי פשוט: מעכב את ביצוע המלחמה עם מדיין עוד ועוד זמן.

משה אבוטבול: הוא היה מקים ועדה כזאת או אחרת לבחינת המבצע הצבאי, ולאחר מכן גם קבינט לתכנון ואסטרטגיה איך נלחמים מול מדיין, ועוד עיכובים כאלה ואחרים, לייצר זמן נוסף לחיות בעולם.

משה אבוטבול: שהרי הקדוש ברוך הוא הבטיח לו ו"אחר תאסף אל עמיך" – רק לאחר המלחמה עם מדיין אתה תיפטר מן העולם.

משה אבוטבול: אבל התורה מעידה על משה רבנו בדיוק ההפך – שמעשיו של המנהיג הדגול והגדול של עם ישראל היו שונים.

משה אבוטבול: הוא הזדרז וזירז את עם ישראל לקדם את המבצע הצבאי של עם ישראל מול מדיין.

משה אבוטבול: הוא אומר להם בפסוק: "וידבר משה אל העם לאמר החלצו מאתכם אנשים לצבא ויהיו על מדין לתת נקמת ה' במדין".

משה אבוטבול: "ייחלצו" – כלומר, כמו שאומר שם התרגום: זריז הוא מכם.

משה אבוטבול: כלומר, עליכם להזדרז במצוות מלחמת מדיין, לא להתמהמה, בלי תרגילים, חלילה, אלא להזדרז ולבצע במהירות את מצוות ה'.

משה אבוטבול: מה הסיבה שהיה צריך לזרז את העם?

משה אבוטבול: עם ישראל ידעו גם ידעו שמיתת משה רבנו תלויה במלחמת מדיין, לכן הם מצידם ניסו גם לעכב את המלחמה, כדי שמשה יהיה עימם עוד ועוד, למרות שבימי מנהיגותו היו להם מחלוקות קשות עם משה רבנו.

משה אבוטבול: איך שמעיד משה ואומר "עוד מעט וסקלני".

משה אבוטבול: בכל אופן, למרות מאבקי המדבר 40 שנה, ש"אקוט בדור", כאן, ברגע האמת, כשידעו העם שאחרי מלחמת מדיין משה ייפרד מהעולם, הם גם ניסו להתעצל ולמשוך זמן כדי לבטל ולעכב את הגזרה, כי באמת שהם אהבו את מנהיגם משה רבנו ללא כל סייג.

משה אבוטבול: והיה צריך משה לדחוף אותם בכך לצאת למלחמה, כפי שהפסוק מעיד: "וימסרו מאלפי ישראל אלף למטה שנים עשר אלף חלוצי צבא".

משה אבוטבול: "וימסרו" – אומרים חז"ל: בכוח.

משה אבוטבול: הם לא רצו לצאת למלחמה, אלא ממש בעל כורחם הם יצאו למלחמה.

משה אבוטבול: בפרשת מלחמת מדיין מופיעה פעמיים המילה "נקמת" – תחילה "נקם נקמת עם ישראל" ובהמשך "לתת נקמת ה' במדין".

משה אבוטבול: הסביר להם משה רבנו, עליו השלום: הגם שזוהי נקמת

משה אבוטבול: כם במדיין ואתם ממאנים, מוכנים כביכול לוותר על הנקמה האישית כדי שאמשיך להיות עימכם עוד ועוד, אבל ישנו פה חלק שני במלחמה, שזה נקמת ה'.

משה אבוטבול: על זה בוודאי שלא ניתן לוותר וחייבים לצאת מייד למלחמה, כמו שציווה הקדוש ברוך הוא.

משה אבוטבול: זהו מנהיג אמיתי, שמוכיח יותר מכול – – –

מאיר פרוש: ציטטת את המדרש?

משה אבוטבול: ציטטתי גם את המדרש, את רש"י.

מאיר פרוש: המדרש אומר: מה זאת אומרת?

מאיר פרוש: הקדוש ברוך הוא אומר למשה רבנו "נקם נקמת בני ישראל", ומשה רבנו אומר לבני ישראל נקם את "נקמת ה' במדיין".

משה אבוטבול: שני חלקים.

משה אבוטבול: יש החלק האישי – – –

מאיר פרוש: אומר המדרש:

מאיר פרוש: עונה משה רבנו: ריבונו של עולם, למה מדיין הכו בנו?

מאיר פרוש: בגלל שאנחנו לא ערלים, אנחנו לא גויים, אנחנו מקיימים מצוות.

מאיר פרוש: זו בעיה שלנו?

מאיר פרוש: זה בגלל שאנחנו שומעים מה שאתה אומר לנו לעשות.

מאיר פרוש: נקום את נקמת ה' – תכה במדיין בגלל שאנחנו מקיימים את מה שאתה מבקש מאיתנו.

מאיר פרוש: אמרתי את זה – – – על הדוכן.

משה אבוטבול: יפה מאוד, חזק וברוך.

משה אבוטבול: כל הנקמה היא בעצם בגלל שאנחנו יהודים, אנחנו סובלים.

מאיר פרוש: אמרתי את זה אתמול על המשקל של ליברמן.

מנסור עבאס: כן, אנחנו צריכים לשבת – – –

משה אבוטבול: מי שלוקח את הדברים גם לימינו עושה זאת על אחריותו, וזה בסדר.

משה אבוטבול: אנחנו לוקחים אחריות על כך.

משה אבוטבול: אז זה מנהיג אמיתי, שמוכיח יותר מכול שלמרות רצונו העז להישאר, הוא ממשיך לעשות את רצון ה' והולך.

משה אבוטבול: למרות שהוא כל כך רצה, כמו שחז"ל אומרים על הפסוק "ואתחנן אל ה'", כמה משה רבנו – אבל במבחן האמיתי, מנהיג אמיתי שם הצידה את כל השיקולים והאינטרסים האישיים, מזרז את העם לצאת למלחמה ללא דיחוי וללא שיהוי.

משה אבוטבול: לא בכדי נקרא משה רבנו גם בשם הזה, כי הוא היה המחנך הדגול של העם היהודי ומשמש כסמל ודוגמה לחינוך קדוש וטהור.

משה אבוטבול: זאת אנחנו רואים גם כן בפרשה הבאה שבאה אלינו לטובה, פרשת דברים, שנקרא בשבת זו.

משה אבוטבול: "אלה הדברים אשר דבר משה אל כל ישראל בעבר הירדן במדבר בערבה מול סוף בין פראן ובין תפל ולבן וחצרת ודי זהב".

משה אבוטבול: חז"ל מסבירים שכאן משה רבנו, בפרידה שלו מעם ישראל, מבקש להוכיח אותם באהבה על מעשיהם הפחות-טובים בעבר, כדי שלא יחזרו עליהם שוב, חלילה.

משה אבוטבול: ואכן, כל חלק מהפסוק משמש כרמז על מקום שעם ישראל הכעיס בו את ה': במדבר – על זה שהם אמרו "מי יתן מותנו" במדבר; בערבה – שהם חטאו בשיטים בערבות מואב; מול סוף – על שאמרו לפני כניסתם לנס הגדול של קריעת ים סוף "המבלי אין קברים במצרים לקחתנו למות במדבר"; בין לבן ובין תפל – על שטפלו על המן, לחם שירד אליהם מן השמיים ונקרא לבן, ואמרו "ונפשנו קצה בלחם הקלֹקל".

משה אבוטבול: הם מקבלים עד הבית אספקה של לחם בכל יום בכל הטעמים.

משה אבוטבול: אדם יכול לומר איזה טעם הוא רוצה במן, והיה מקבל בטעם שביקש: בשר, חלב, גלידה – מה שהוא רוצה; לחם אבירים, שהיו מברכים עליו: המוציא לחם מן השמיים, ועליו הם נטפלים; חצרות – זה מחלוקת קרח ועדתו; ודי זהב – על חטא העגל, עגל הזהב, שמרוב שהביא להם הקדוש ברוך הוא כסף וזהב הם חטאו ועשו עגל מזהב.

משה אבוטבול: הכול הכול ברמזים דקים ועדינים.

משה אבוטבול: מחדגיסא הוא מוכיח אותם, אבל כדי שלא לפגוע בהם, חלילה, הוא רק רומז להם על המקומות של החטא, ושומר על כבודם של בניו של בורא עולם.

משה אבוטבול: זהו מנהיג אמיתי שאליו אנו שואפים וצריכים לשאוף ולזרוח.

משה אבוטבול: כאלה מנהיגים יכולים לצמוח רק מכוח התורה הקדושה והיהדות הצרופה.

משה אבוטבול: אנו עוד מעט כבר מתקרבים לערב שבת קודש, ומייד אחרי שבת ט"ו באב אנו בעולם התורה גם יוצאים לחופשת בין הזמנים, שבהם יצאו הנופשים לטיולים בכל רחבי הארץ.

משה אבוטבול: כיושב-ראש השדולה למען שמירת השבת בכנסת, הכוללת למעלה מ-30 חברי כנסת ממפלגות הבית, ישנה חשיבות לשמירת השבת במרחב הציבורי, כי אנו במדינה יהודית וחייבים לעודד את שמירת השבת בפרהסיה, שנמשיך להישאר במדינה יהודית.

משה אבוטבול: כמה חשוב לחזק את המקומות של הבילוי והנופשים ששומרים שבת ולתעדף אותם כהוקרה על שמירת השבת, שהיא יום המנוחה שקיבלנו, העם היהודי, מאת ה', שנוכל להיות יחד בנחת בשבת, עם התא המשפחתי, להשקיע באהבת המשפחה והילדים – יחד איתם בשולחן שבת, בשירי שבת, בבית הכנסת, לחבר את הילדים אלינו.

משה אבוטבול: זה דבר שבעצם בכל ימות השבוע נמנע מאיתנו עקב עיסוקינו לפרנסתנו, אבל "שבת וינפש", לכן נכבד את אלה ששומרים ומכבדים את השבת.

משה אבוטבול: משל למה הדבר דומה?

משה אבוטבול: האם היינו הולכים לקנות במקום ששם נוהגים לבזות את האבא שלנו?

משה אבוטבול: האם היינו דורכים באותו מקום?

משה אבוטבול: כך, מי שמחלל שבת קודש הוא בעצם, כביכול, מכה את אבינו שבשמיים.

משה אבוטבול: לכן נקנה במקום שכן מכבד את אבינו שבשמיים ושומר שבת.

משה אבוטבול: כיוזמה לחזק, כמובן, הוכנה רשימה של מקומות שמקפידים על שמירת שבת, שנשתדל לחזק אותם על כיבודם ושמירתם את שבת המלכה, כי היא מקור הברכה.

משה אבוטבול: מי שעובד בשבת לא רואה חלילה סימן ברכה בעמלו.

משה אבוטבול: יש צורך לחזק כמה שיותר את שמירת השבת, בפרט במרחב הציבורי, שילדינו יראו שבת במדינה יהודית, ולא ככל הגויים עם ישראל.

משה אבוטבול: יש חשיבות גדולה לנראות הציבורית, ואת זה הבין גם ראש הממשלה המנוח מנחם בגין, עליו השלום, שבאומץ גדול מאוד סגר את חברת התעופה הלאומית שלנו, אל על, בנימוקו שאפילו בסלוניקי סגרו את הנמל בשבת בגלל שרצו לכבד את היהודים שעבדו בו.

משה אבוטבול: כן, לכן אנחנו צריכים גם לחזק את העסקים והאתרים ששומרים שבת, ונתעדף אותם בבואנו לשם, כי מי ששומר שבת רואה ברכה, ומי שעובד בשבת גם נח ביום חול.

משה אבוטבול: אני גם מנצל את נאומי זה לספר ולדווח על יוזמה חשובה מאוד, ולאחרונה דווח על כך בתקשורת, של ארגון יד לאחים, שהכין זמני כניסת שבת ליהודים במדינות אויב.

משה אבוטבול: היות שהארגון מקיים פעילות רגישה וענפה עם יהודים רבים במדינות עיראק, לבנון, מצרים, סוריה, לוב, ירדן, וכן באיחוד האמירויות, הם מוציאים כעת סדר של זמני כניסה ויציאת שבת בשפה הערבית עם ערי המדינות הערביות, דבר שיעזור ויקל על היהודים שם לקיים ביתר עוז את שמירת השבת בזמנה, ללא חילולי שבת, חלילה.

משה אבוטבול: בעתיד – לוחות זמנים שיכללו גם כן את סעודיה, עומאן ובחריין.

משה אבוטבול: הצעד החשוב הזה, שמתלווה לצעדים רגישים ועדינים שעושה הארגון החשוב יד לאחים, מביא עוד ועוד אור של שבת, ובזכות זה, כמאמר זצ"ל, האור שבא משיבם למותר, "כי נר מצוה ותורה אור".

משה אבוטבול: על ידי מעשים אלו ועידוד שמירת השבת משיבים עוד ועוד תינוקות שנשבו לאבינו שבשמיים.

משה אבוטבול: זאת פעילות של מחלקת שורשים בארגון, כי רק עם שורשים נצליח לשמר את הגזע והנצר היהודי עוד רבות בשנים, ועל כך יבורכו.

משה אבוטבול: אמן.

משה אבוטבול: אני קורא מכאן להנהגת הממשלה שלא לנגוע חלילה בכל מה שקשור לשמירת השבת, התורה והיהדות במדינה.

משה אבוטבול: כמה עצוב לשמוע הצהרות קשות מראשי מפלגות בקואליציה המנסים לחסל את השבת, את עולם הדיינות, את עולם הכשרות, את הרבנות; להכניס רפורמים לארץ; לפרק את התא המשפחתי.

משה אבוטבול: מי יודע אם בעוד כמה שנים לא יהיו תביעות משפטיות מצד ילדים שלא חוו חום טבעי של אימא מחקיקות כאלה ואחרות שהשתיקה יפה להן.

משה אבוטבול: תחשבו על זה.

משה אבוטבול: למה עלינו לחשוש במדינה יהודית מכרסום יהודי על ידי כאלה שחובשים כיפה ומתנכרים לדרישות של התורה, של לומדיה ושל הרבנים, ומנסים ליצור חלילה רפורמה בתורה הקדושה, השם ירחם?

משה אבוטבול: אני רוצה, בזמן שעוד נותר, לצטט את דברי הרב הגאון ראש הישיבה הרב מאיר מאזוז, ראש ישיבת כיסא רחמים, במוצאי שבת האחרונה.

משה אבוטבול: הוא ציין שליבו כואב.

משה אבוטבול: מעבר לכאב על הגלות והחורבן של בית המקדש ועל הקינות שאומרים בכל יום, אבן נוספה לו על הכאב על הממשלה ה"נפלאה", במירכאות כפולות, שיש לנו.

משה אבוטבול: בית דין הרבני כפוף לאחד רפורמי – יש חורבן כזה בעולם?

משה אבוטבול: גם בן-גוריון, שהיה חילוני גמור והוא אשם במאות אלפי יהודים ספרדים תמימים שהביאו אותם לכאן והכריחו אותם – אמרו להם: אין עבודה, רק אם תעבדו בשבת; אין פרנסה, רק אם יהיה לך פנקס אדום, וכך על זה הדרך, אבל בכל זאת הוא ידע שיש דברים שאסור לגעת בהם.

משה אבוטבול: הוא אמר:

משה אבוטבול: אנחנו לא רוצים לפלג את העם, אחרת כל מי שיישא אישה יצטרך לברר אם האישה הזאת שייכת לחילונים, לחרדים, לדתיים.

משה אבוטבול: לפני שבאו האנשים האלה, אדם נושא אישה, אפילו במקומות הכי גרועים בישראל – היה ליבו בטוח שזאת אישה יהודייה בלי ספק.

משה אבוטבול: אבל היום אתה לא יכול לדעת.

משה אבוטבול: עוד מוסיף הרב כל מיני דברים מאוד קשים.

משה אבוטבול: הוא אומר: אומנם זאת בעיה גדולה מאוד, חמישה מיליון יהודים נכנסו לרפורמה.

משה אבוטבול: כמעט 40% מעם ישראל נעשו רפורמים, בר-מינן, אבל היה גבול.

משה אבוטבול: היום, גם את הגבול הזה רוצים להרוס – רוצים לתת בכותל המערבי מקום לרפורמים; רוצים שהאוטובוסים ייסעו בשבת בריש גלי.

משה אבוטבול: המדינה הזאת, אין לה טעם בכלל לקיום שלה, אומר הרב.

משה אבוטבול: כל הקיום שלה הוא בגלל שזאת מדינה קטנטנה שקוראים לה ישראל.

משה אבוטבול: ישראל זו מרדה באלוקיה, בר-מינן.

משה אבוטבול: אחד אמר בכנסת שהרפורמים הם אויבי ה'.

משה אבוטבול: הרפורמי זה אויב ה', אבל כל הממשלה הזאת היא ככה.

משה אבוטבול: מה לעשות, יש בה קצת דתיים, אבל הם בטלים בשישים.

משה אבוטבול: ערבי אחד יכול להעמיד את כל המדינה על הרגליים.

משה אבוטבול: הוא יאמר: אני לא מסכים למלחמה ואתם רוצים אחרת – אני פורש.

משה אבוטבול: הדתיים שישנם שם, אי-אפשר לדעת אם הם מסוגלים לעשות את זה – מלחכי פנכה, כל אחד ואחד מלחך פנכה.

משה אבוטבול: אבל מה אנחנו צריכים לעשות?

משה אבוטבול: רק להתפלל.

משה אבוטבול: את הדברים האלה כותב הגאון הרב מאיר מאזוז, ראש ישיבת כיסא רחמים.

משה אבוטבול: תבינו, הכאב שלנו הוא כאב אמיתי.

משה אבוטבול: זה לא כאב חיצוני, זה כאב שבאמת נובע מעומקא דליבא.

משה אבוטבול: כל מה שאנחנו משתדלים לעשות כדי ליצור חיבורים, קמים פה חיבורים בלתי אפשריים שמנסים לנתק אותנו מהמורשת, מנסים בכוח לקעקע בלומדי התורה.

משה אבוטבול: בואו ניקח רק את הסיפור האחרון, שכל הארץ רועשת מכך, הנושא של שר האוצר שמנסה לחבל בלומדי התורה על ידי זה שהוא מנסה להפריד את זה, שאת הסבסוד למעונות לא יקבלו מי שלומדים תורה, רק אם בזוג שני ההורים עובדים, כדי לא לתת להם את אותו סבסוד שהמדינה נותנת להם.

משה אבוטבול: אז עד היום הייתה זכות למדינה ליהנות שהיא מחזיקה בלומדי התורה, היא עוזרת ללומדי התורה.

משה אבוטבול: אבל היום אנחנו – מסתבר שהמדינה חלילה יכולה לפגוע בזה שיש את הזכות בלימודי התורה.

משה אבוטבול: כך גם אם מקצצים במשרד הדתות או במשרד החינוך, בכוללים, בבתי הכנסיות, בכל דבר שבקדושה, אז אנחנו נכנסים פה לגדר של סכנה מסוימת.

משה אבוטבול: בעצם, המדינה פחות שותפה בהחזקת התורה.

משה אבוטבול: מי יכול לקחת אחריות כזאת?

משה אבוטבול: אנחנו נמצאים כאן בלילה כזה ארוך.

משה אבוטבול: על מה אנחנו דנים?

משה אבוטבול: על הנושא הזה של הדיינים.

משה אבוטבול: מה אנחנו רוצים?

משה אבוטבול: שיהיו דיינים הגונים; לא דיינים שכל אחד, איך שאומרים, יכול להגיד לו מה להגיד, אלא דיינים שיודעים את כוח התורה, יודעים מתי מותר לעשות פשרות, מתי אסור לעשות פשרות.

משה אבוטבול: חז"ל אומרים – ואמרתי את זה באחד הנאומים שלי – שלא חרבה ירושלים אלא שמינו בה דיינים שאינם הגונים.

משה אבוטבול: חרבה ירושלים.

משה אבוטבול: אנחנו נמצאים עכשיו באבל החורבן – אני לא מדבר על הרפורמי, שרוצה בכלל שבית המקדש יהיה בתל אביב, לא מתאים לו בירושלים; הוא נלחם על הכותל ורוצה את בית המקדש בתל אביב.

משה אבוטבול: זה כזה אבסורד, כזה דבר שהוא מובן.

משה אבוטבול: אני לא מדבר עליו, לא רוצה לדבר עליו, לא רוצה להתייחס אליו.

משה אבוטבול: אבל דבר אחד – אנחנו רוצים להשאיר את המרקם התורני שלנו.

משה אבוטבול: במה אנחנו יהודים אם אין לנו את הסממנים האלה?

משה אבוטבול: במה אנחנו יהודים?

משה אבוטבול: מה, פה זה ניו יורק?

משה אבוטבול: פה זה פריז?

משה אבוטבול: פה זה מדריד?

משה אבוטבול: פה זאת מדינה יהודית.

משה אבוטבול: מצופה מאיתנו להתנהג כמו יהודים לפחות במרחב הציבורי, שייראה יהודי.

משה אבוטבול: מחר-מוחרתיים – כל אדם הולך עם הבן שלו, מטייל איתו בשבת, שיראה איך נראית מדינה יהודית.

משה אבוטבול: אם גם את זה אנחנו לוקחים מאיתנו, במה אנחנו נשארים יהודים?

משה אבוטבול: את הזעקות האלה, את הכאב הזה, אנחנו אמורים להביא לפה, הנציגים שנמצאים פה, הנציגים התורניים, הנציגים שאמונים, שנשלחו על ידי רבבות רבבות ועשרות ואלפים של יהודים, שבחרו בנו רק כדי להביא את הכאב הזה, לבוא ולהגיד את הדברים.

משה אבוטבול: אנחנו לא נשתוק בנושא הזה.

משה אבוטבול: כל פעם שיצערו במשהו שקשור לתורה ולמצוותיה, אנחנו נדבר על כך.

משה אבוטבול: אתם יודעים שבפרשה האחרונה סופר לנו בתורה שאת בלעם בן באור הרגו לפי חרב, הרגו אותו בחרב.

משה אבוטבול: למה הרגו אותו בחרב?

משה אבוטבול: כי היו שלושה באותה עצה – לפרעה היו שלושה יועצים: איוב, בלעם והיה גם יתרו.

משה אבוטבול: באותה עצה, אדוני היושב-ראש, רצו להרוג את היהודים שם, רצו להטיל אותם לתוך היאור.

משה אבוטבול: אז באמת, אותם יועצים, כל אחד אמר עצה אחרת.

משה אבוטבול: בלעם נתן עצה ואמר: ודאי, תשליכו אותם למים, את התינוקות, תהרגו אותם בתוך המים, את התינוקות.

משה אבוטבול: איוב שתק, ואילו יתרו התנגד לעצה הזאת ואמר: בשום פנים ואופן אסור לנו, כמדינה נאורה, מצרים, להרוג תינוקות.

משה אבוטבול: רדפו אותו עד שהוא ברח למדיין.

משה אבוטבול: זה היה יתרו, והוא זכה בזכות זה שהוא נלחם באותה גזרה ולא ויתר.

משה אבוטבול: הוא ויתר על כל מנעמי השלטון – היה יועצו של פרעה.

משה אבוטבול: אני חושב שזה היה באמת כבוד מאוד גדול, ועם כל זה הוא ויתר על הכבוד הזה, ברח למדיין בגלל שרדפו אותו, וקיבל את החתן הכי מיוחד בעולם, את משה רבנו.

משה אבוטבול: הוא זכה לחתן כזה על זה שבעצם הוא נלחם ונאבק באותה מגמה לא מוסרית להרוג תינוקות.

משה אבוטבול: איוב שתק.

משה אבוטבול: מה קרה עם אחד ששותק?

משה אבוטבול: הקדוש ברוך הוא נתן לו ייסורים.

משה אבוטבול: למה ייסורים?

משה אבוטבול: בוא ניתן לך ייסורים, נראה אם אתה שותק בייסורים או שאתה יודע לדבר ולצעוק.

משה אבוטבול: זאת הייתה המגמה – לתת ייסורים ולבדוק את זה, לבדוק אם אתה כואב, אם אתה צועק "איי" כשכואב לך.

משה אבוטבול: אתה רואה שפה שוחטים תינוקות.

משה אבוטבול: למה אתה שותק?

משה אבוטבול: למה אתה שותק?

משה אבוטבול: גם על שתיקה משלמים.

משה אבוטבול: ובלעם, שלא נדבר, שנתן את העצה הרעה הזאת, להרוג את אותם תינוקות, שחטו אותו בחרב.

משה אבוטבול: אנחנו צריכים לדעת שיש דין ויש דיין, ויום אחד כולנו עולים לעולם שכולו טוב, ונצטרך לתת דין על אותם מעשים כשאנחנו נמצאים פה, על אותם מעשים שאנחנו מצביעים פה עליהם ואנחנו הופכים להיות שותפים.

משה אבוטבול: אם אחד מצביע על נושא של לתת דיינים שאינם הגונים, הוא חלק מאותו דבר.

משה אבוטבול: הוא חלק מאותו דבר.

משה אבוטבול: מי שמאמין שיש עולם שכולו טוב – ואנחנו, רוב האנשים פה יודעים ומאמינים שיש בורא לעולם ושאחרי 120 יש שכר ועונש – אז צריך לדעת להיזהר גם בדברים האלה.

משה אבוטבול: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו את כל מה שהממשלה פה לוקחת על עצמה.

משה אבוטבול: זאת אחריות מאוד כבדה.

משה אבוטבול: מצפים מאיתנו.

משה אבוטבול: האם אנחנו – אותה מדינה יהודית שקמה אחרי השואה, מכבדת את מה שהיה לפני השואה, את אותם רבבות יהודים, בתי מדרשות, תלמידי חכמים, גדולי תורה שהיו שם?

משה אבוטבול: האם אנחנו משמרים אותם?

משה אבוטבול: אנחנו רוצים לשמר את התורה ואת היהדות או שרוצים נתק, רוצים להפוך להיות כמו היוונים, להיות כמו הרומאים, לשכוח?

משה אבוטבול: אבל אנחנו מזכירים לכולם שכל העמים שהיו פעם נכחדו מהעולם.

משה אבוטבול: נשאר רק העם הזה, העם היהודי הזה, העם הקטן הזה.

משה אבוטבול: לא בגלל שאנחנו הרבה – בגלל שאנחנו קצת העם הזה נשאר.

משה אבוטבול: האם את העם הזה אנחנו רוצים לשמור שיישאר עם יהודי או שאנחנו חלילה רוצים גם את זה לאבד?

משה אבוטבול: זה הרבה תלוי – במי?

משה אבוטבול: בכם, אתם פה שיושבים פה, אתם שמניפים את האצבעות אל על.

משה אבוטבול: על מה אתם מניפים אצבעות?

משה אבוטבול: על כל מיני גזרות כאלה ואחרות – להרוס את מוסד הנישואים, להרוס כל מיני דברים כאלה?

משה אבוטבול: ומי נותן את היד שלו?

משה אבוטבול: ראשי מפלגות שבתוכן יש אנשים שהם חובשי כיפה.

משה אבוטבול: תצדיקו את זה שאתם עם כיפה, לפחות לשמור על התורה, תורה שבכתב, תורה שבעל פה.

משה אבוטבול: אני לא מדבר פה על חומרות; אני מדבר על שולחן ערוך, שולחן ערוך, על תרי"ג מצוות.

משה אבוטבול: לא מבקשים יותר מזה.

משה אבוטבול: אז גם להרוס את זה וגם לא מסתפקים בזה אלא גם להפריע למי שלומד תורה, מי שמשקיע את זמנו בכוללים, יושב ולומד תורה; אז גם לו להפריע, להציק לו: לא לא, לא תקבל הנחה.

משה אבוטבול: אין הבדל בין זה לבין מה שעשו פעם, שמי שיש לו פנקס אדום מקבל עבודה.

משה אבוטבול: כן, דודי.

דוד אמסלם: ודאי.

משה אבוטבול: מי שיש לו פנקס אדום מקבל עבודה, ומי שאין לו פנקס אדום לא מקבל עבודה.

משה אבוטבול: אתה לומד בכולל – לא תקבל הנחה של מעונות יום.

משה אבוטבול: תעזוב את הכולל, לך תעבוד, תתנתק מהתורה והמצוות, ואז כן תקבל את זה.

משה אבוטבול: זה לא שונה, זה בדיוק אותו דבר.

משה אבוטבול: ההיסטוריה חוזרת.

משה אבוטבול: איך אנחנו מתייחסים לנושא הזה?

משה אבוטבול: האם אנחנו מכבדים את עצמנו או שאנחנו הופכים להיות ככל העמים עם ישראל?

משה אבוטבול: על זה יש לנו את החורבן ועל זה אנחנו מתפללים ואומרים: "השיבה שופטינו כבראשונה ויועצינו כבתחלה".

משה אבוטבול: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, הערת אגב – לא רציתי להפסיק אותך בדברים החשובים – אסור לעלות לדוכן עם עיתונים, ספרים, עלונים.

משה אבוטבול: זה טאבלט, לא?

מיקי לוי: לא, לא.

מיקי לוי: הוא עלה עם עלון, אז נתתי.

דוד אמסלם: איפה זה כתוב, דרך אגב?

דוד אמסלם: אם הוא רוצה להקריא מספר – בוא תראה לי, בוא תראה לי את התקנון.

מיקי לוי: אני אגיד לך, אני אראה לך.

מיקי לוי: מכיוון שבעבר מיכאל איתן עלה לכאן והקריא ספר טלפונים במשך עשר וחצי שעות – זה היה הכי ארוך במליאה – דווקא היו"ר דאז, שהיה מהליכוד, הוציא את התיקון הזה.

דוד אמסלם: אני לא זוכר.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך שניסן סלומינסקי עלה כאן

דוד אמסלם: ונתן לנו שיעור עם הרמב"ן עם ספר.

מיקי לוי: נבדוק, אבל בעיקרון זה מה שאני יודע.

דוד אמסלם: תבדוק.

דוד אמסלם: אני לא מכיר דבר כזה.

אוריאל בוסו: הוא קרא גם מגילת – – –

דוד אמסלם: ספר טלפונים זה לא בסדר.

מיקי לוי: מגילה זה משהו אחר, אבל לא ספר ולא עיתון.

אוריאל בוסו: מגילת איכה.

מיקי לוי: לא עיתון ולא ספר – עלונים.

משה אבוטבול: זה עלון לשבת, עלון קודש-קודשים.

מיקי לוי: לכן לא הפסקתי אותך, מפאת הכבוד.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

דוד אמסלם: עם דפים מותר לעלות או לא?

דוד אמסלם: גם זה לא, רק בראש.

משה אבוטבול: השעה היא רבע ל-04:00, יום רביעי, פחות מחמישה ימים לפני ט' באב – באמת, יום שהוא זמן שמסמל את החורבן, חורבן הבית השני.

משה אבוטבול: למעשה, הבית הראשון נחרב כמעט על כל העבירות שבתורה: עבודה זרה, גילוי עריות, שפיכות דמים.

משה אבוטבול: אבל כעבור 70 שנה נבנה המקדש, הבית השני.

משה אבוטבול: הבית השני נחרב רק על שנאת חינם של קמצא ובר-קמצא, וכמה שנים הבית לא נבנה, לא נבנה הבית, כי מה שנהרס בשנאת חינם אפשר לבנות באהבת חינם.

משה אבוטבול: למה אני מקדים את הדברים הללו?

משה אבוטבול: רבע ל-04:00, ימים שהם – ככה מסיימים מליאה.

משה אבוטבול: ומה חשוב כל כך להשאיר כנסת שלמה פועלת, קואליציה ואופוזיציה?

משה אבוטבול: שמע, דודי, המצב הביטחוני אולי חמור, גרוע, צריך להשאיר את הכנסת דלוקה, למה או-טו-טו המדינה מתמוטטת.

משה אבוטבול: חוק הדיינים, פששש – ממש זה הדבר הכי חשוב כרגע שעומד על הפרק.

משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש הרי יודע, למשל, מתי אמורים להתמנות שופטים.

משה אבוטבול: פחות או יותר אנחנו יודעים מתי יש מינוי שופטים – יש תאריכים מסוימים.

משה אבוטבול: אני אומר לך באחריות, בשלושה-ארבעה החודשים הקרובים, אני חושב שאפילו בחצי השנה – לפי שיחה שהייתה לי עם מי מהגורמים של בתי הדין לא אמורה להיות ועדה למינוי דיינים בתקופה הקרובה, כי אין משהו של בתי דין, לא בבית הדין העליון, לא בבית הדין האזורי.

משה אבוטבול: אין משהו על הפרק.

משה אבוטבול: אבל לא.

משה אבוטבול: חשוב להעביר את חוק הדיינים, להראות מי שולט, ואנחנו נשנה את סדרי בראשית ואנחנו נמנה את מי שאנחנו רוצים.

משה אבוטבול: זה המסר של החוק הזה, לא יותר מזה.

משה אבוטבול: החוק השני, חוק-יסוד: הממשלה, ירד כי לקואליציה אין 61 והם בסכנה – הורידו.

משה אבוטבול: אבל אתה יודע מה?

משה אבוטבול: את זה אני יכול להבין, כי זה חלק מההסכמים הקואליציוניים.

משה אבוטבול: נבנה את הממשלה, וצריך לתת לה עיגונים כאלה ואחרים, אז צריך להסדיר אותו.

משה אבוטבול: אבל חוק הדיינים?

משה אבוטבול: חבר הכנסת האוזר, שאנחנו מתפללים לרפואתו, שה' ישלח לו רפואה שלמה – –

מיקי לוי: אמן.

אוריאל בוסו: – – הוא פונה הערב לבית חולים.

אוריאל בוסו: יש עוד חברת כנסת אחת שלא מרגישה כל כך טוב.

אוריאל בוסו: אתה מצפה שיבואו החבר'ה מהקואליציה ויגידו: רבותיי, אנחנו בבעיה בנושא הזה, בואו נמשוך את החוק הזה.

אוריאל בוסו: נסגור את המליאה בשעה 23:00, 24:00.

אוריאל בוסו: לכו הביתה, סוף שבוע, נעבור את ט' באב.

אוריאל בוסו: בשום פנים ואופן – אנחנו צריכים להעביר היום את חוק הדיינים – –

דוד אמסלם: חוק אלקין.

דוד אמסלם: זה לא חוק הדיינים.

דוד אמסלם: חוק אלקין.

אוריאל בוסו: – – כאילו גמרנו ומחר בבוקר חייבת הוועדה להתמנות.

אוריאל בוסו: לא, אזרחי ישראל צריכים להבין.

אוריאל בוסו: הם מסתכלים עלינו עכשיו ומנסים להבין מה עובר לאנשים בראש.

אוריאל בוסו: מה קרה ולמה אנחנו עושים את הפיליבסטר הזה ולמה אנחנו מושכים?

אוריאל בוסו: קודם כול, להסביר מה זה חוק הדיינים.

אוריאל בוסו: אז בואו נסביר.

אוריאל בוסו: עד היום מונו דיינים ראויים, ערכיים, בבית הדין העליון, בבית הדין האזורי.

אוריאל בוסו: בכל השנים האחרונות ששלטו החרדים בוועדה למינוי דיינים, במשרד הדתות נעשתה חלוקה הוגנת: שליש דיינים יהיו מהציונות הדתית, שליש – מהמגזר הספרדי ושליש – מהמגזר הליטאי והחסידי.

אוריאל בוסו: למה?

אוריאל בוסו: כי הם צורכים את הנושא הזה וצריכים לתת מענה לכולם כדי שבאמת יהיה ייצוג לכולם.

אוריאל בוסו: אף אחד לא חשב לפעול בדורסנות ולהגיד: אנחנו שולטים מאה אחוז שלטון וזהו.

אוריאל בוסו: מגיע שלטון חדש שמרגע שהוא נכנס – זה התחיל בוועדות הכנסת – חוקים דרקוניים אחד אחרי השני, רק בשביל לדרוס את הצד השני, את המיעוט.

אוריאל בוסו: והוא למעשה לא מיעוט – ראינו בחוקים היום.

אוריאל בוסו: כשראש הממשלה מנסור עבאס לא נתן אישור, הורידו חוק שהוא היה דגל וחלק מהליבה של הממשלה הזאת, נושא הקנביס.

אוריאל בוסו: אבל צריך לחוקק חוק בשביל לדרוס, בשביל לפגוע, להגיד מי שולט ומי בעל הבית.

אוריאל בוסו: הכול בגלל הסכם קואליציוני, כי מר אלקין צריך להיות חבר ועדה למינוי דיינים.

אוריאל בוסו: הרי גם שר הדתות צריך להיות, כיושב-ראש הוועדה; הרי גם שר המשפטים, כי הוא מתוקף סמכותו.

אוריאל בוסו: וצריך ייצוג של נשים ואין מספיק, יש רק תשע נשים בממשלה, אז מאיפה ייתנו את הייצוג?

אוריאל בוסו: אז עשו מהכנסת.

אוריאל בוסו: אחר כך חשבו על רעיון: מוסיפים טוענת רבנית.

אוריאל בוסו: בקיצור, מעגלים ומעגלים; משנים חוקים פרסונליים.

אוריאל בוסו: אני רק חושב, אם מישהו היה עושה הסכם קואליציוני על הוועדה למינוי שופטים ובגלל זה היה צריך לשנות את החוק, כל הארץ הייתה זועקת – לשכת עורכי הדין ומשרד המשפטים והיועצים.

אוריאל בוסו: לשנות את הוועדה?

אוריאל בוסו: זה קודש-הקודשים, הוועדה למינוי שופטים, שזה שייך לבית המשפט העליון, נשיאת בית המשפט.

אוריאל בוסו: אבל מה?

אוריאל בוסו: הכה ביהודים והצל את המדינה.

אוריאל בוסו: הוועדה למינוי דיינים זה משהו שולי, אבל הוא פוליטי, וצריך למנף אותו.

אוריאל בוסו: מה?

אוריאל בוסו: זה הדבר הכי חשוב.

אוריאל בוסו: אבל חוקים אחרים הערב – חוק החמץ.

אוריאל בוסו: מה זה חוק החמץ?

אוריאל בוסו: לא, אנחנו לא אומרים למי שמגיע מקלנסווה שיהיה חייב לאכול מצות בפסח, אבל לפחות נאפשר לרבנות שליטה בבתי החולים, להכשיר, בשביל שיוכלו לתת הכשר ולתת אוכל למי שמקפיד על החמץ.

אוריאל בוסו: הקואליציה דחתה אותו.

אוריאל בוסו: חובשי כיפות תמיד התגאו שיש להם כאן חובשי כיפות.

אוריאל בוסו: הקואליציה דחתה אותו; פיצוי לנפגעי מירון – הקואליציה דחתה אותו.

אוריאל בוסו: הדגל של הממשלה, ההחלטה הראשונה: אנחנו נקים ועדת חקירה ממלכתית לאסון במירון.

אוריאל בוסו: איזו דאגה, באמת, הלב שלנו יצא מהתרגשות.

אוריאל בוסו: תנו כסף לאנשים שביום שישי היו צריכים לקבור אותם.

אוריאל בוסו: השר דרעי ועוד אנשים היו צריכים לארגן כסף לקבורה לאנשים, לאחר מכן למצבה, לעזור באוכל.

אוריאל בוסו: יש פה מאות יתומים.

אוריאל בוסו: אף אחד לא מתעסק איתם.

אוריאל בוסו: לא באו לנחם אותם, רוב אלה שסביב לשולחן הממשלה, שדאגו לחוק לוועדת חקירה ממלכתית, אבל לתת להם כסף?

אוריאל בוסו: מה פתאום.

אוריאל בוסו: לוורסאי צריך לתת פיצויים ממשלתיים ואחר כך להתמודד עם חברות הביטוח.

מיקי לוי: 20 שנה זה לקח.

אוריאל בוסו: לא.

מיקי לוי: 20 שנה.

אוריאל בוסו: לא, אבל היה חוק שהגישו.

אוריאל בוסו: קודם כול שהממשלה – – –

מיקי לוי: האמן לי, 20 שנה זה לקח – לצערי, אני אומר.

אוריאל בוסו: לא, אבל הוגש חוק.

אוריאל בוסו: המדינה לקחה את האחריות.

אוריאל בוסו: אתה יודע מה?

אוריאל בוסו: זה אפילו משהו אחר, כי שם זה מקום פרטי; פה זה היה אירוע ציבורי.

אוריאל בוסו: אין בעיה.

מיקי לוי: אתה צודק.

אוריאל בוסו: אין בעיה, בוא ניתן להם פיצויים.

מיקי לוי: לא היה קורה כלום אם כל אחד היה מקבל 100,000.

אוריאל בוסו: בדיוק.

אוריאל בוסו: תן להם פיצויים.

אוריאל בוסו: שמעתי שעכשיו ביטוח לאומי מנסים לקדם משהו, לתת להם משהו זמני, משהו כמו 15,000 שקל.

אוריאל בוסו: אתם יודעים עם אילו טרגדיות מתמודדות המשפחות שם, היתומים, האלמנות?

אוריאל בוסו: אבל דחו את זה.

אוריאל בוסו: מה הבעיה?

אוריאל בוסו: צדק חלוקתי, שניסינו לארגן, מה שהשר דרעי עשה במשרד הפנים – לקחת כספים מהרשויות החזקות למוחלשות ולהעביר כספים, שיוכלו ליהנות מזה גם אזורי יהודה ושומרון – הקואליציה דחתה; שלילת אזרחות למי שהורשע בטרור – מה יותר מזה?

אוריאל בוסו: הקואליציה דחתה; לקחת כסף, שלילת כסף וקצבאות למי שהורשע בטרור – הקואליציה דחתה.

אוריאל בוסו: אלו דברים חשובים, אבל חוק הדיינים – זה הנושא החשוב שעומד על הפרק, וצריך כרגע להעיר את כל הכנסת ואת כל האנשים בשביל לייצב את הקואליציה.

אוריאל בוסו: זה בדיוק המסר שצריך לעבור מהחוק הזה.

אוריאל בוסו: בשבוע הזה מציינים 16 שנה לפינוי גוש קטיף.

אוריאל בוסו: זה אחד האסונות שקרו לנו כעם, שנשאר סמל מפחיד של ניתוק, של מה שקרה שם בחברה, שפגע בכל חלקי החברה בסוף, והתברר כאחת הטעויות האמיתיות גם בצד הביטחוני.

אוריאל בוסו: קצת ציפינו ממי שדיבר פעם בשם הימין – איפה נמצא נפתלי בנט?

אוריאל בוסו: איפה אילת שקד?

אוריאל בוסו: איפה כל החבר'ה האלה?

אוריאל בוסו: כשדיברו על איתמר, בסוף התברר שהשר הורוביץ אמר: לא תקום ולא תהיה ישיבה.

אוריאל בוסו: זו אדמה שצריך להחזיר אותה, זו אדמה פלסטינית וכו'.

אוריאל בוסו: במקום לנטוע, דווקא בשבוע הזה עוקרים.

אוריאל בוסו: מה אנחנו מסמלים?

אוריאל בוסו: אבל לעומת זה התבשרנו היום שהממשלה מקדמת בחוק ההסדרים שיאפשרו לעבוד בשבת בתחום ההייטק, אולי.

אוריאל בוסו: זו הכותרת שהייתה היום.

אוריאל בוסו: מה נשאר לנו מהמדינה היהודית ככותרת אם אנחנו נפגע בסמלים הללו, בשמירת שבת?

אוריאל בוסו: אף אחד לא חלם, שום ממשלה בכל עשרות השנים האחרונות, לדרוס בצורה כזאת.

אוריאל בוסו: זה התחיל עם שרת התחבורה ונמשך הלאה ונמשך.

אוריאל בוסו: עכשיו גם בחוק ההסדרים, ששם אנחנו יודעים שתמיד אפשר להכניס את כל הרעות החולות בתוך חוק ההסדרים בלי לשאול את הכנסת כמעט – לאפשר לעבוד בתחום ההייטק בשבת.

אוריאל בוסו: פיקוח נפש דוחה שבת.

אוריאל בוסו: בוודאי שזה פיקוח נפש.

אוריאל בוסו: ואנחנו, מה נספר לילדים שלנו בעוד 10, 15, 20 שנה?

אוריאל בוסו: הנכדים שלנו ישאלו: סבא, איך הייתה נראית פעם שבת – ככה תמיד, ממתי שבאת – שבת במדינת ישראל?

אוריאל בוסו: פעם לא היו אוטובוסים, יכולנו להסתובב עם טליתות בשבת, הייתה אווירה אמיתית, אבל האווירה הזאת לא יכולה להישאר בעוד 15-10 שנה, לא בעוד 50 שנה.

אוריאל בוסו: התהום קרובה מאוד – למחוק כל סממן של מדינה יהודית.

אוריאל בוסו: אנשים שואלים: מה הזעקה שלכם?

אוריאל בוסו: מה אתם עושים בלילות?

אוריאל בוסו: למה כל כך להכביד?

אוריאל בוסו: מה, אתם באופוזיציה, מה כל הסיפור?

אוריאל בוסו: לא התפקידים – אז בסדר, יש לך פחות שרים, פחות סגני שרים, יושבי-ראש ועדות, זה שטויות.

אוריאל בוסו: אנחנו בסוף חברי כנסת, מה הקושי?

אוריאל בוסו: אבל זו בכל יום ויום פגיעה ליבתית בציפור נפשנו, בדברים שחשובים לנו, שלשמם נשלחנו ועליהם אנחנו נלחמים.

אוריאל בוסו: אני חושב על אותו אחד מצביע ימינה שהכתובת שלו רשומה בירושלים והוא גר בקריית שמונה, וביום הבחירות הוא הלך להצביע כי הבטיחו לו עשר מעלות ימינה, והבטיחו לו והבטיחו לו, והוא ראה סרטונים והוא האמין לנפתלי בנט ואילת שקד: לא נשב עם מנסור עבאס ולא נעשה ולא נעשה.

אוריאל בוסו: והוא נסע שעתיים להצביע ביום הבחירות, חיכה עוד שעה בקלפי, והצביע, והלך בהרגשה טובה.

אוריאל בוסו: לקח פתק של חצי אגורה – זו הזכות היחידה שיש לו לממש את קולו.

אוריאל בוסו: אותו אחד, איך הוא מרגיש עכשיו?

אוריאל בוסו: יושב מיוסר: איזו רמייה.

אוריאל בוסו: מה עשו לו?

אוריאל בוסו: את הקול שלו אני משמיע פה, את הקול של אותם אנשים שמרגישים מרומים.

אוריאל בוסו: לא התפקידים כשרים, כסגני שרים – זה לא מפריע לנו.

אוריאל בוסו: אנחנו בכל יום נבעטים מהדברים שחשובים לנו.

אוריאל בוסו: חוק המעונות, למשל – התבשרנו היום שהגזרה לא התבטלה.

אוריאל בוסו: פשוט טכנית הוא הבין שאם נלך כרגע לבג"ץ, יגידו לו: אתה לא יכול לעשות את זה מעכשיו לעכשיו, אז הוא דחה את זה בעוד חודשיים.

אוריאל בוסו: אז מה בעוד חודשיים?

אוריאל בוסו: הרי זו שנה קלנדרית – מ-1 בספטמבר עד 31 ביולי אנשים לומדים.

אוריאל בוסו: אז בעוד חודשיים תוציא את הילדים?

אוריאל בוסו: הבעלים יעזבו את הכוללים?

אוריאל בוסו: מה יקרה בעוד חודשיים?

אוריאל בוסו: מאות נשים היום הפגינו כאן מחוץ לכנסת.

אוריאל בוסו: באנו לשם – התחילו לבכות, נשים צדקניות בוכות.

אוריאל בוסו: בכינו איתן.

אוריאל בוסו: אמרו: למה עושים לנו את זה?

אוריאל בוסו: מה הם חושבים, שהבעלים שלנו יעזבו את הכולל?

אוריאל בוסו: אנחנו נמשיך, גם אם נצטרך לאסוף כסף ברחובות, ואנחנו נישאר בבתים.

אוריאל בוסו: אנחנו נצא מהעבודה בשביל לשמור על הילדים, אבל לא נוציא את הבעלים שלנו מהכולל.

אוריאל בוסו: על מה?

אוריאל בוסו: שני שלישים מהציבור החרדי כבר היו משולבים במעגל העבודה.

אוריאל בוסו: על הנשים אני לא צריך לדבר, כי לפי ה-OECD נשים חרדיות נמצאות מבחינת אחוז העבודה יותר גבוה אפילו מהציבור הכללי.

אוריאל בוסו: אבל הגברים, שני שלישים כבר משולבים, כמוני, כמו כל אחד.

אוריאל בוסו: מה נשאר, שליש?

אוריאל בוסו: סולת נקייה וטהורה שלומדים בכולל בשם אידיאל.

אוריאל בוסו: אני לא מדבר על זה שהם לומדים מקצועות.

אוריאל בוסו: לומדים מקצועות.

אוריאל בוסו: הבן שלי לומד למבחני רבנות ודיינות בשביל להשתלב בסוף גם במעגל העבודה, עבודה תורנית, אבל הוא לומד בכולל, ובגלל זה הוא יצטרך לשלם על הבן שלו 2,400 שקל למעון במקום 850 שקל, ואשתו תצטרך לעזוב את העבודה בשעה 13:00.

אוריאל בוסו: זה הכאב שלנו.

אוריאל בוסו: מפה הצעקות שלנו.

אוריאל בוסו: זו האכפתיות שלנו, לא בגלל קואליציה–אופוזיציה, מי יושב בצד הזה או בצד הזה או תפקידים.

אוריאל בוסו: תסתכל – שרים, אנשים שלפני יומיים היו במשרדים, יושבים כל הזמן ועושים את העבודה הפרלמנטרית שלהם בצורה יוצאת דופן.

מיקי לוי: משפט סיכום.

אוריאל בוסו: ולכן, כשאזרחי ישראל צופים בנו בשעה 04:00, הם מבינים, ואנחנו מקבלים מהם תמיכה מקיר לקיר.

אוריאל בוסו: אלו הדברים שאנחנו נלחמים עליהם ומבקשים ונלחמים.

אוריאל בוסו: היושב-ראש, השר טרופר, שנמצא פה, איש הגון, ודאי שהגון גם בנושא הדת, הרבה יותר ממי שנמצא פה מסביב.

אוריאל בוסו: תהיו הקול השפוי האמיתי בממשלה לזעוק שלא לרמוס את השבת, את היהדות ואת כל הדברים החשובים לעם ישראל.

אוריאל בוסו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ' – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, בבקשה.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש כנסת נכבדה, אדוני השר, אפשר להישאר אדיש לדיון שהתקיים כאן לפני כשעה קלה ולוויכוח המדהים שהייתי עד לו בעת דיון שהכותרת שלו הייתה – הצעה לסדר-היום של חברתי חברת הכנסת אורית סטרוק וחברי חבר הכנסת מאיר פרוש – "קשר בל יינתק של עם ישראל לירושלים ולבית המקדש".

איתמר בן גביר: זה דיון כל כך לגיטימי, כל כך ברור, כל כך מהותי, כל כך נדרש בימים הללו, בעיצומם של תשעת הימים, כשאנחנו אבלים על חורבן הבית, ממעטים בשמחה, אמורים לדבר באמת בכבוד איש אל רעהו, ימים של חשבון נפש לאומי, ימים של בירור, של בדיקה אחד את השני.

איתמר בן גביר: הייתי עד כאן לוויכוח, אדוני, שאולי מלמד יותר מכול על ההתנהלות של הקואליציה.

איתמר בן גביר: 01:00 בלילה, יש כאן את יושבת-ראש הקואליציה, שבדיון בגיוס חירום מתקשרת לאנשים: תבואו, תבואו; מעירה אנשים משנתם.

איתמר בן גביר: ומה הסיפור?

איתמר בן גביר: היא לא רוצה שהדיון יהיה במליאה, רק בוועדה.

איתמר בן גביר: אדוני, חוסר הכבוד, האמירות כאן – תסלחו לי, אבל באמת, עלה כאן יושב-ראש ועדת חוקה גלעד קריב.

איתמר בן גביר: הייתי מצפה באמת לאמירות מפייסות, לאמירות של איזושהי תובנה מכל מה שקרה לנו אז, ופשוט התביישתי.

איתמר בן גביר: פשוט התביישתי.

איתמר בן גביר: עלה אדון קריב על הדוכן, פעם אחר פעם התקוטט עם השר לשעבר דודי אמסלם, אמר דברים, אדון קריב, כמו למשל: הייתי שוטף את הפה שלך באקונומיקה.

איתמר בן גביר: דודי היקר מעלה כל ערב שבת תמונות מההכנות שלו לשבת, התבשילים, האהבה הכל-כך גדולה שלו למשפחה, לעם ולארץ.

איתמר בן גביר: סנט בו, עלב בו.

איתמר בן גביר: אבל מעל הכול אני שואל את עצמי: לאן הגענו, למצב שבו שמה של ירושלים לא צריך להיות מוזכר במליאה?

איתמר בן גביר: זה לוקח אותי לדיון שעשינו בשבוע האחרון.

איתמר בן גביר: אני יזמתי דיון יחד עם חברי חבר הכנסת רוטמן וחברת הכנסת מאי גולן בעניין הר הבית.

איתמר בן גביר: הר הבית, אין ספק, זה המקום החשוב ביותר, החשוב ביותר לעם ישראל.

איתמר בן גביר: עשינו בכנסת כאן דיון, והגיעו כל מיני אנשים, מומחים, נציגים ובאמת פעילים שוחרי המקדש.

איתמר בן גביר: אין ספק, אדוני, שהמצב היום בהר הבית עבר שיפור, אבל עדיין רחוק רחוק רחוק מלהשביע רצון, ועדיין כשיהודים מסתובבים בהר הבית הם מופלים לרעה בגזענות.

איתמר בן גביר: יהודים לא יכולים להיכנס לשם בכל שעות היום, ולדוגמה ערבים – כן; יהודים לא מורשים להיכנס מכל השערים אלא רק משער אחד; יהודים שכבר נכנסים – אסור להם להתפלל במניין.

איתמר בן גביר: חברי חבר הכנסת פרוש עלה כאן על הדוכן ואמר: הר הבית – אסור לעלות לפי ההלכה.

איתמר בן גביר: מי שקורא, מי שיודע ומי שבודק את הדברים, יודע היטב שטמאי מת יכולים לעלות להר הבית.

איתמר בן גביר: יש מקומות שאסור לעלות, זה נכון, אבל יש מקומות שוודאי שמותר לעלות, ודאי וודאי עם טבילה, ודאי וודאי תוך הקפדה על כל ההלכות.

איתמר בן גביר: המציאות הזאת שאנחנו מפלים לרעה, יהודים, בבית שלנו, שיהודים במקום הכי חשוב, הכי קדוש, מופלים לרעה, זו מציאות שאנחנו לא יכולים לקבל אותה, בפרט בימים האלה, ימים שאנחנו מזכירים ומציינים את חורבן הבית.

איתמר בן גביר: אנחנו – מה לעשות, צריך לומר את האמת – הרבה מאוד זמן בנסיגה.

איתמר בן גביר: הר הבית זה הסמל.

איתמר בן גביר: מי ששולט על הר הבית, כמאמרו של אורי צבי גרינברג, שולט בארץ ישראל כולה.

איתמר בן גביר: ואדוני, מה לעשות, אנחנו לא מקיימים את הציוויים, אנחנו לא מקיימים את מה שנדרש מאיתנו, אנחנו לא מקיימים את רצונו של הקדוש ברוך הוא.

איתמר בן גביר: אנחנו לא עושים את מה שהיינו חייבים לעשות, שכל העם היה עושה, ואני מתכוון כמובן לציווי המיוחד בפרשת השבוע שלנו: והורשתם את יושבי הארץ.

איתמר בן גביר: "ואם לא תורישו את יֹשבי הארץ מפניכם – – – לשִׂכים בעיניכם ולצנינִם בצדיכם וצררו אתכם".

איתמר בן גביר: הגמרא במסכת סוטה מספרת על עם ישראל שעובר את הירדן, ועוצרים אותם ממש באמצע המעמד המרגש הזה, אומרים להם: דעו לכם על מנת מה אתם עוברים את הירדן.

איתמר בן גביר: אז כל בן אדם, אנשים שומרי תורה ומצוות – היו אומרים להם: נו, מה המצווה הכי חשובה שהקדוש ברוך הוא הולך ללמד את עם ישראל?

איתמר בן גביר: היו כאלה שהיו אומרים: שבת; היו כאלה שהיו אומרים: כשרות; היו כאלה שהיו אומרים: תפילין.

איתמר בן גביר: אומרת התורה: הורשת ארץ ישראל, ירושת ארץ ישראל.

איתמר בן גביר: מה זה הורשת ארץ ישראל, אדוני?

איתמר בן גביר: הורשת ארץ ישראל זה קודם כול יישוב ארץ ישראל, ויישוב ארץ ישראל זה יישוב בכל המרחבים.

איתמר בן גביר: זה כמובן ליישב את תל אביב ואת אשקלון וליישב את עכו ואת חיפה, אבל גם ליישב את חברון שלנו ואת שכם שלנו, את כל הרגבים, המסלולים והדרכים שעליהם צעדו האבות שלנו.

איתמר בן גביר: אבל הורשת הארץ, אדוני היושב-ראש, זה גם לגרש את מי שלא נאמן ורוצה לפגוע בעם שלנו.

איתמר בן גביר: אני לא אומר: כל הערבים.

איתמר בן גביר: יש כאן הרבה מאוד ערבים שהם נאמנים, שרוצים לחיות את החיים שלהם.

איתמר בן גביר: יש כאן כל מיני מיעוטים שיש בינם לבנינו לא רק ברית דמים אלא ברית חיים.

איתמר בן גביר: קחו לכם את העדה הדרוזית – טובי בניה משרתים בצבא, הולכים איתנו כתף אל כתף, יד ביד, ודאי ודאי ודאי ודאי שהם ראויים לשבת כאן, לחיות כאן.

איתמר בן גביר: אני גם לא מכליל את כל הערבים, ואני אומר בצורה הכי פשוטה: יש לא מעט ערבים שרוצים לחיות כאן בשלום, בשלווה, לחיות בכבוד – אהלן וסהלן.

איתמר בן גביר: אבל מי שלא נאמן, מי שרוצה לפגוע בנו, לא צריך להיות כאן.

איתמר בן גביר: ואדוני יושב-ראש הכנסת, לצערי יש כאן, בתוך כנסת ישראל, אנשים שרוצים לפגוע בנו.

איתמר בן גביר: יש כאן, בתוך כנסת ישראל, אנשים שלא נאמנים.

איתמר בן גביר: יש כאן, בתוך כנסת ישראל, אנשים שהם תומכי טרור.

איתמר בן גביר: קחו לכם את המינוי החדש לוועדת חוץ וביטחון מטעם מפלגת העבודה, גב' אבתיסאם מראענה.

איתמר בן גביר: אני הגשתי בקשה לפסול אותה.

איתמר בן גביר: זה לא סוד שהיה דיון בבית המשפט העליון, דיון לא פשוט.

איתמר בן גביר: השופטים שם התקשו מאוד לקבל את האמירות שלה, אמירות קשות, כמו למשל בשבח השמדת זיכרון יעקב.

איתמר בן גביר: כן, כן, חברת קואליציה אמרה שהחלום שלה זה להשמיד את זיכרון יעקב, עיר ואם בישראל.

איתמר בן גביר: היא מיהרה גם להגיד – צריך להיות הוגן אתה: לא להרוג אותם, את תושבי זיכרון יעקב, אלא רק לגרש אותם.

איתמר בן גביר: אז היא באה לבית המשפט.

דוד אמסלם: למה היא בחרה דווקא את זיכרון יעקב?

איתמר בן גביר: היא גרה בפוריידיס.

איתמר בן גביר: היא סיפרה איך היא ראתה בעיניים כלות את הצמיחה של זיכרון יעקב.

איתמר בן גביר: אז נכון, היא התפתלה בבית המשפט והיא התחילה והתנצלה.

איתמר בן גביר: ואז, עכשיו, כאשר ממנים אותה, היה ריאיון אתה לפני כמה שעות – אומרים לה: תגידי, מה תעשי אם יתקפו את מדינת ישראל?

איתמר בן גביר: והיא אומרת: מה זאת אומרת?

איתמר בן גביר: מה זאת אומרת?

איתמר בן גביר: אני בוועדת חוץ וביטחון, אני אתן ידי לתקוף, לתקוף בחזרה, לתקוף את עזה?

איתמר בן גביר: בשום פנים ואופן לא.

איתמר בן גביר: חברת ועדת חוץ וביטחון בקואליציה שלכם, כבוד השר, שאם יתקפו אותנו כאן היא לא מוכנה שאנחנו נעמוד על נפשנו, היא לא מוכנה שאנחנו נגונן על ילדינו, היא לא מוכנה שאנחנו נציל את ערינו, היא לא מוכנה שאנחנו ניאבק על עמנו.

איתמר בן גביר: השאלה המרכזית כאן היא איך אחת כזאת יכולה לשבת כאן, בכנסת ישראל.

איתמר בן גביר: לצערי, הגב' מראענה לא לבד.

איתמר בן גביר: אוסאמה סעדי ואחמד טיבי וכן, מנסור עבאס ומאזן גנאים, וכל הווליד טאהא ואלחרומי – הם שונאים את המדינה.

איתמר בן גביר: הם לא בצד שלנו.

איתמר בן גביר: למישהו יש ספק כאן איפה הם נמצאים?

איתמר בן גביר: לאן הם לוקחים אותנו?

איתמר בן גביר: אז נכון שכל אחד בסגנונו, איש איש ודרכו – אלה יותר מספרים את האמת, אלה יותר אומרים גם בעברית – אבל נכון, יש גם אחרים, כמו מנסור עבאס, שבעברית הם סוג של פוצי-מוצי ובערבית משתחרר להם הכול.

איתמר בן גביר: קואליציה שמחזיקה – ששותפים לה תומכי טרור מובהקים.

איתמר בן גביר: אדוני, מקורותינו לא טעו – מי שמרחם על אכזרים, סופו להתאכזר לצדיקים.

איתמר בן גביר: כך חזרו ושנו פעם אחר פעם חכמינו זיכרונם לברכה, ואנחנו רואים את הדברים האלה פעם אחר פעם.

איתמר בן גביר: אלה שכל כך מאדירים, אלה שכל כך מדברים כאן בשבח האויבים שלנו, הם אלה שרודפים את רבבות עמך בית ישראל, אנשים צדיקים וטובים.

איתמר בן גביר: אני קיבלתי אתמול מכתב מטעם אשת אברך, ואני אקריא אותו.

איתמר בן גביר: היא כותבת לי כך: בדרך כלל אני בכלל לא משתפת או מעלה דברים, אבל הפעם הייתי חייבת.

איתמר בן גביר: שלום וברכה.

איתמר בן גביר: בעקבות החלטה של השר ליברמן לבטל את הנחת המעונות לאברכים ולתלמידי ישיבה, לצערי, אין באפשרותי לשתוק אלא אני מוכרחה לזעוק זעקה גדולה.

איתמר בן גביר: אז נתחיל: אז כן, אני נשואה לתלמיד חכם, תורתו אומנותו.

איתמר בן גביר: יש לנו, ברוך השם, ארבעה ילדים קטנים, כן ירבו, מתוקים, ואני, ברוך השם, עובדת במשרה מלאה.

איתמר בן גביר: בעלי היקר שירת בצבא בקרבי, עשה מילואים, וכן, הוא גם בעל תואר ראשון בחינוך.

איתמר בן גביר: הרצון שלו ושלנו – היא אומרת – זה לגדול בתורה, ובעזרת השם, ביום מן הימים להיות רב ומוביל דרך.

איתמר בן גביר: ואני שואלת: איך יכול להיות שלמרות שבעלי שירת בצבא, עשה תואר בחינוך, אני עשיתי שנתיים שירות לאומי, יש לי תואר בהנדסה, אני עובדת במשרה מלאה, הוא מוסר נפשו על לימוד תורה כבר 12 שנה והחלום שלו ומה שהוא רוצה להתעסק בו זה ללמוד תורה – איך יכול להיות שפוגעים בנו?

איתמר בן גביר: איך יכול להיות שאנחנו נתונים תחת הגזרה של המעונות של השר ליברמן?

איתמר בן גביר: לא מגיעה לנו הנחה אלא רק אם שני ההורים עובדים?

איתמר בן גביר: היא אומרת: האם השר ליברמן מחובר למציאות?

איתמר בן גביר: האם אפשר להטיל גזרה כזאת באופן גורף, ללא קריטריונים?

איתמר בן גביר: למה להטיל חוק שכולו שנאה, ללא העמקה בפרטים?

איתמר בן גביר: גם ככה חיי תורה הם מסירות נפש וויתורים – מתוך בחירה, כמובן – אז למה לפגוע בנו?

איתמר בן גביר: למה לעשות לנו את זה?

איתמר בן גביר: אני משתייכת, היא אומרת, לציבור הדתי-לאומי, זוגות צעירים שמוסרים את השנים הראשונות שלהם בשביל לגדול בתורה.

איתמר בן גביר: והאמת שזה גם לא קשור לזרם.

איתמר בן גביר: החובה שלנו היא למנוע את העוולה הזאת.

איתמר בן גביר: היא מבקשת מאיתנו, מנבחרי הציבור, להתערב.

איתמר בן גביר: אז זה נכון, כבר שמענו כאן על איזשהו ניסיון לעשות הפרד ומשול ולהגיד: רגע רגע רגע, אז יש ציוניים-דתיים ויש חרדים, ואנחנו נפריד ואנחנו נעשה ביניהם חיץ.

איתמר בן גביר: בשום פנים ואופן לא.

איתמר בן גביר: לא נקבל את זה.

איתמר בן גביר: אני לא נקרא חרדי בהגדרה אבל החרדים הם האחים שלי, ואני נחשפתי לכל כך הרבה פעולות של הציבור החרדי, לחיים של נתינה, לחיים של חסד, לחיים של אהבת תורה, משפחה עם 15-14 נפשות שגרה בשניים-שלושה חדרים, והם כל-כולם למען המטרה.

איתמר בן גביר: אני מבקש גם שנזכור מי זה הציבור החרדי הזה: אנשים שתורמים באיחוד הצלה ובזק"א, אנשים שאנחנו הולכים ורואים אותם בבתי החולים מתנדבים ומעניקים, אנשים שבאמת חיים חיים של מסירות נפש.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, ממשלה שמרחמת על כל שונאי ישראל, ממשלה שרק לפני יומיים שמענו שהיא מקפיאה הריסות, לא מקיימת שלטון חוק – אגב, בצורה לא חוקית, בביר הדאג', לא במקרה מוקד הכוח של תנועת רע"מ – זאת הממשלה שרודפת אחרי אחינו החרדים.

איתמר בן גביר: זו הממשלה – אומרים כאן חברי הכנסת החרדים, ואני חושב שהם לא מגזימים: רוצים להרעיב אותנו, רוצים לפגוע בנו.

איתמר בן גביר: והצביעות, והצביעות חוגגת.

איתמר בן גביר: אדוני, אם כבר מדברים על הצביעות, אי-אפשר שלא להתייחס בכמה משפטים לאכסניה שבה אני מדבר על הדברים, וזה החוק לשינוי הרכב הוועדה למינוי דיינים.

איתמר בן גביר: עלה לכאן מר קריב, וכאילו בדרך אגב מספר לכולם: אנחנו נעשה שינוי, והשינוי כולל הכנסת נבחרי ציבור, הוספת נבחרי ציבור לוועדה למינוי דיינים.

איתמר בן גביר: עכשיו, אני שואל: מה היה קורה אם הממשלה הייתה באה ומציעה הכנסת נבחרי ציבור – אגב, מה שצריך היה להיות – לוועדה למינוי שופטים?

איתמר בן גביר: מה היה קורה אז, אדוני היושב-ראש?

איתמר בן גביר: הארץ הייתה זועקת וצועקת.

איתמר בן גביר: עיתון הארץ היה פותח בכותרות.

איתמר בן גביר: כל אנשי השמאל, התקשורת, היו קופצים ואומרים: ניסיון להשתלט על המערכת השיפוטית.

איתמר בן גביר: איך יכול להיות?

איתמר בן גביר: משנים כאן את האיזונים.

איתמר בן גביר: הספקתי לשמוע את חברי חבר הכנסת בוסו, שגם התייחס לדברים הללו.

איתמר בן גביר: הרי אם זה היה קורה, כולם היו כאן צועקים וקמים ואומרים: איך יכול להיות?

איתמר בן גביר: איך נותנים לדבר הזה להתרחש?

איתמר בן גביר: מה פתאום?

איתמר בן גביר: להכניס עוד פוליטיקאים במקום דרג מקצועי?

איתמר בן גביר: לזהם את עולם המשפט?

איתמר בן גביר: אז מה, מה שאסור לעשות בוועדה למינוי שופטים עושים עם הדיינים?

איתמר בן גביר: למה?

איתמר בן גביר: למה?

איתמר בן גביר: הכול מותר.

איתמר בן גביר: הכול הפקרות.

איתמר בן גביר: והצביעות, אדוני, הצביעות חוגגת.

איתמר בן גביר: אבל, אדוני היושב-ראש, איך אומרים, לא הכול שחור.

איתמר בן גביר: יש הרבה דברים טובים במדינה הזאת.

איתמר בן גביר: יש הרבה דברים טובים שאנחנו פעם אחר פעם נתקלים בהם.

איתמר בן גביר: ואני רוצה לסיים בהפניית זרקור לשתי בנות צעירות שאני מכיר, אחת בשם נחמה דינה ארנסטוף והשנייה בשם שיבת ציון פרידמן.

איתמר בן גביר: שיבת ציון, אדוני, גרה בעיר העתיקה בירושלים והיא מנהלת כבר תקופה ארוכה מאבק – שים לב, השר לשעבר אמסלם – על הנפת דגל ישראל בעיר העתיקה.

איתמר בן גביר: כשהיא חוזרת הביתה היא יוצאת עם הדגל, הדגל של כולנו, הדגל שנמצא כאן מאחורינו, הדגל שהוא הכבוד שלנו, הגאווה שלנו, הדגל שהוא האהבה הכל-כך גדולה שלנו, הדגל שהוא הסמל.

איתמר בן גביר: פשוט בצורה מדהימה, משטרת ירושלים לא פעם ולא פעמיים עצרה אותה.

איתמר בן גביר: למה?

איתמר בן גביר: כי ההליכה עם הדגל במה שמכונה הרובע המוסלמי – זה הבית שלה – עשויה להרגיז ולקומם את השכנים שלה.

איתמר בן גביר: לאיפה הגענו?

איתמר בן גביר: לאיפה הגענו?

איתמר בן גביר: אבל אני הבטחתי לעצמי שאנחנו מסיימים בטוב.

איתמר בן גביר: אז שיבת ציון לא מוכנה לוותר.

איתמר בן גביר: היא הייתה עצורה פעם במשטרה, ופעמיים ושלוש חסמו אותה ומנעו ממנה, אבל היא בשלה.

איתמר בן גביר: היא סטודנטית, היא לומדת משחק, היא לומדת תיאטרון, היא בחורה נפלאה, היא בחורה מקסימה; היא מחפשת שידוך, ומי שירצה, בלשכתי אפשר – המועמדים יכולים לפנות ולהרים טלפון, ואנחנו, כמובן אחרי סינון, נעשה בדיקה ונעביר את הדברים.

מיקי לוי: איפה היא גרה?

איתמר בן גביר: בעיר העתיקה, ליד שער שכם.

דוד אמסלם: יש לך מועמד?

איתמר בן גביר: אם יש, אנחנו נקבל בשמחה, אדוני היושב-ראש.

איתמר בן גביר: והבחורה השנייה, גם היא מחפשת שידוך, אדוני היושב-ראש, גם היא בחורה צעירה.

איתמר בן גביר: אגב, שתיהן מקסימות, נפלאות, מתוקות, נאות במראה ועוד יותר נאות במעשים.

איתמר בן גביר: הבחורה השנייה זו נחמה דינה, שהיא מתנדבת ופעילה נגד מה שקורה לבנות ישראל.

איתמר בן גביר: לצערנו, יש תופעה כזאת שהיא תופעת ההתבוללות, וזו תופעה שחברי בנצי גופשטיין, עם ארגון להב"ה, מטפל בה לא מעט, וזו תופעה שצריך לומר אותה.

איתמר בן גביר: לוקחים בנות יהודיות ולמעשה הופכים אותן לשפחות.

איתמר בן גביר: הבנות האלה, תחילה בכל מיני הרעפות אהבה ופינוקים, מגיעות למקומות-לא-מקומות, לכפרים, ובסופו של דבר חלק – לא אומר כולן אבל חלק מהבנות הללו – הופכים אותן, פוגעים בהן, מציקים להן.

איתמר בן גביר: וחברי בנצי, שסופג לא מעט קיתונות, לא מעט ניסיונות לפגוע בו, לא מעט רצון לסתום לו את הפה, הקים לבנות האלה מקלטים, ונחמה דינה מתנדבת באותם מקלטים ועושה עבודת קודש: מטפלת במשפחות, מטפלת בבנות החבולות האלה, מטפלת באותן צעירות שפשוט פוגעים בהן כי הן יהודיות.

איתמר בן גביר: וגם נחמה דינה, אדוני היושב-ראש, מחפשת שידוך, אז אנחנו גם אומרים כאן:

איתמר בן גביר: מי שרוצה יכול להתקשר ללשכה שלי ואנחנו נסנן את המועמדים, ובהחלט בהחלט בהחלט אני רואה את זה כפרויקט מאוד מאוד חשוב.

איתמר בן גביר: נחמה דינה ושיבת ציון פרידמן לא לבד, אדוני היושב-ראש.

איתמר בן גביר: יש לנו ברחבי יהודה ושומרון, ולא רק ביהודה ושומרון אלא ברחבי מדינת ישראל כולה, לא מעט בני נוער צעירים חדורי אהבה למען העם, למען הארץ ולמען המדינה הזאת.

איתמר בן גביר: אלה אנשים שבאמת משקיעים את כל-כולם באהבה, בהתיישבות, בחיבור, בפיתוח, בעזרה לזולת.

איתמר בן גביר: אלה האנשים שאת כל-כולם מקדישים לארץ ישראל.

איתמר בן גביר: אתה רואה את הנערים ואת הנערות הללו לא פעם ביישובים, בגבעות, במאחזים, בתנאים-לא-תנאים.

איתמר בן גביר: יש מקום שנקרא מעוז אסתר.

איתמר בן גביר: אתה מגיע לשם, אתה רואה פשוט – איזה יופי.

איתמר בן גביר: איזה יופי.

איתמר בן גביר: הלכו אנשים, ילדים, צעירים, להתיישב, להיאחז בחבלי ארצנו, והם מיישבים את ארץ ישראל ובאמת עושים מה שהציונים הראשונים שהגיעו לכאן עשו – יישוב הארץ בשליחות, באהבה, במסירות נפש.

איתמר בן גביר: אדוני, הממשלה הזאת, הממשלה שמפנה גב להתיישבות, מפנה גב לאותם צעירים – אני רק לפני כשבועיים נקריתי לאחד המקומות, ראש ציון, גם מקום שבו בחורים צעירים, וגם משפחות, הגיעו אליו ויישבו את הארץ.

איתמר בן גביר: הגיעו שוטרים וחיילים, ובהוראת הממשלה – לצערי, לא דיברו על זה יותר מדי בתקשורת – הרסו את הצריפים שהם גרים בהם, הרסו את המבנים, ולמעשה השאירו אותם חסרי כול.

איתמר בן גביר: אני שואל, אדוני השר: איך אתם יכולים לפגוע באותם צעירים?

איתמר בן גביר: איך אתם יכולים להכשיר אלפי בתים של אלחרומי, להכשיר אלפי בתים בביר הדאג', לתת הוראה לכוחות – וזה נחשף רק לפני יומיים במהדורה בערוץ 12 – לא לנגוע בבתים, לא לקיים צווים של בית משפט, לא לקיים את שלטון החוק, ובאותה נשימה בדיוק לפגוע בבתים של יהודים?

איתמר בן גביר: להרוס בתים של יהודים?

איתמר בן גביר: איך אתם מסוגלים ללכת ולשאוף ולהכשיר 50,000 בתים לא חוקיים בנגב, אבל בית של יהודי באיזושהי גבעה – בזה ייקוב הדין את ההר?

איתמר בן גביר: המוסר הוא מוסר כפול, הצביעות חוגגת, אבל עם ישראל לא נכנע.

איתמר בן גביר: בזכות הצעירים הללו אנחנו מתיישבים ביהודה ושומרון ואנחנו גרים ונמשיך להיאחז בחבלי ארצנו.

איתמר בן גביר: בזכות הצעירים הללו, שמלמדים את העם כולו מה זו אמונה, מה זו מסירות, מה זו שליחות, ההתיישבות תמשיך ותפרח.

איתמר בן גביר: אז זה יש הרבה דברים, כמו שאמרתי, שצריך לתקן, אבל יש גם, דווקא בתשעת הימים הללו, לא מעט סיבות להיות אופטימי.

איתמר בן גביר: התחלנו בירושלים, בהר הבית – נסיים בירושלים ובהר הבית.

איתמר בן גביר: אני יכול להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שהיום בירושלים, בהר הבית, מגיעים עוד יהודים ועוד יהודים ופוקדים את ההר, כי הם מבינים את המשמעות ואת החשיבות הכל-כך גדולה של להיאחז בחבלי ארצנו ולשלוט וריבונות במקום הזה.

איתמר בן גביר: אז המצב בהר הבית רחוק מלהיות משביע רצון.

איתמר בן גביר: יש שיפור, כמו שאמרתי בתחילת הדברים, אבל – – –

מיקי לוי: עשו שיפור גדול.

איתמר בן גביר: שיפור גדול, שיפור גדול, אדוני.

מיקי לוי: אחרי שהוא היה סגור שלוש שנים – – –

איתמר בן גביר: היה סגור שלוש שנים – – –

מיקי לוי: עשיתי מאמצים לפתוח אותו ללא הרוגים.

איתמר בן גביר: כן.

איתמר בן גביר: והינה, היום אנחנו רואים שעולים לשם יהודים.

איתמר בן גביר: אני, בעלייה האחרונה שלי, כשעליתי – כן, הכוחות שולטים שם.

איתמר בן גביר: כשניסו להתקרב אליי כל מיני פורעים מהווקף וכל מיני אנשים שרצו להציק, הם נתקלו בתגובה נחושה של משטרת ירושלים.

איתמר בן גביר: מה זה אומר לנו?

איתמר בן גביר: זה אומר לנו את הדבר הבא – – –

מיקי לוי: שכשרוצים יכולים.

איתמר בן גביר: בדיוק.

איתמר בן גביר: כשמדינת ישראל רוצה היא יכולה, וכשהמשטרה רוצה היא יכולה, וכשהצבא שלנו רוצה הוא יכול.

איתמר בן גביר: יש לנו מדינה נפלאה, משטרה חזקה, צבא חזק, והכול תלוי ברצון שלנו.

איתמר בן גביר: אז אני הייתי מציע לחברי הקואליציה באמת בימים הללו יותר לאהוב, יותר לקבל, יותר באמת להכיל ופחות לסנוט, פחות להעליב ופחות לחפש את חילוקי הדעות.

איתמר בן גביר: וכשאני אומר "חברי קואליציה" אני כמובן מתכוון לאלה שהם ציונים, אוהבי ישראל, כמו חברי כבוד השר שנמצא כאן וכתב ספר מדהים בענייני חינוך, ובאמת יש הרבה מה ללמוד ולקרוא מהעבודה הכל-כך חשובה שכבוד השר עשה, וגם מהעבודה הכל-כך חשובה שאדוני עשה כמפקד מחוז ירושלים.

איתמר בן גביר: אבל אני לא שוכח לרגע שלצד חברי קואליציה ציונים, אוהבי ישראל, שגם אם יש לנו מחלוקת אנחנו זוכרים שאנחנו אותו עם, יש גם חברי קואליציה אחרים שמבחינתם, אם יפגעו בנו, שמבחינתם, אם ינחתו כאן טילים, שמבחינתם, אם תושמד – חלילה וחס, היה לא תהיה – זיכרון יעקב, הם יחגגו.

איתמר בן גביר: זה החלום שלהם, זו השאיפה שלהם, זו התפיסה שלהם, זו האג'נדה שלהם.

איתמר בן גביר: עם ישראל חי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, האמת היא שאני מאוד שמח שדווקא שר התרבות נמצא כאן.

שמחה רוטמן: האמת היא, זה לא קורה לי הרבה, אבל היה – בדרך כלל ברשתות החברתיות אנשים מדברים בסוג של – קוראים לזה Echo Chambers, תא הדים.

שמחה רוטמן: רוב האנשים לא אוהבים לשמוע דברים שלא מתאימים, שלא מסתדרים להם עם תפיסת העולם, אז כך אתה מדבר עם הדומים לך ועם איזושהי פריפריה.

שמחה רוטמן: אבל ציוץ שלי מהשבוע שבר את השיאים.

שמחה רוטמן: ראיתי אותו מסתובב גם במחוזות שבהם בדרך כלל לא קוראים את דבריי.

שמחה רוטמן: לצערי, אחת המגיבות גם גרמה לכך שהייתי צריך לקיים איזושהי פגישה עם קצין הכנסת ולהגיש תלונה במשטרה, כי הוא עורר הרבה כעס.

שמחה רוטמן: אבל אני רוצה להתייחס לאירוע שיש לנו כאן, חוק הדיינים.

שמחה רוטמן: ראיתי גם שקודמי, חבר הכנסת בן גביר, ביקש להתייחס לאירוע זה בפרספקטיבה קצת יותר רחבה מאשר שאלת הדיינים, שגם היא חלק מהמערכה והמלחמה שהממשלה הזאת בחרה לנהל כנגד הציבור החרדי.

שמחה רוטמן: חיברנו את זה גם לסוגיית המעונות, ואפשר בגדול להתייחס לזה – על היחס לתלמוד תורה.

שמחה רוטמן: על היחס לתלמוד תורה גם באמת שמענו וראינו דברים מאוד מאוד קשים משר האוצר, הכיוון שלו בכל הנוגע לגזרת המעונות.

שמחה רוטמן: אני אגיד במשפט ששילוב הציבור החרדי בעבודה זה יעד חשוב מאוד.

שמחה רוטמן: אני חושב שזה גם יעד ששותפים לו רבים מחברי הכנסת של הציבור החרדי, וגם במפלגה שלנו זה חלק חשוב במצע.

שמחה רוטמן: אני רציתי לקוות שמדובר ביעד מרכזי שאפשר היה לקדם בצעדים של קואליציה-אופוזיציה, אבל זה לא מה שיש לנו כאן.

שמחה רוטמן: יש לנו כאן צעד גם דורסני מבחינת לוחות הזמנים שלו, אבל גם מנוגד להיגיון הכי בסיסי.

שמחה רוטמן: ציבור הנשים החרדיות משולב בשוק העבודה יותר מאשר הציבור הכללי, מאשר הממוצע הארצי; הציגו נתונים – למיטב זיכרוני זה היה חבר הכנסת משה ארבל – שזה הרבה מעל ומעבר לממוצע ב-OECD.

שמחה רוטמן: ומה תעשה החקיקה הזאת?

שמחה רוטמן: אני יכול להגיד על משפחתי, אני יכול להגיד על קרובות משפחה שלי, שבאו ואמרו – חלקן נשות אברכים חרדים, חלקן נשות אברכים דתיים-לאומיים – הן אמרו:

שמחה רוטמן: אנחנו צריכים עכשיו לעזוב את העבודה.

שמחה רוטמן: אין לנו ברירה.

שמחה רוטמן: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להחזיק את הילדים במעון.

שמחה רוטמן: חלקו במקצועות כמו ראיית חשבון, חלקם הייטק – פשוט ישבו בבית.

שמחה רוטמן: במי זה פוגע?

שמחה רוטמן: ביכולת של החברה החרדית להשתלב בשוק העבודה, לתרום לכלכלה, כלומר יש פה צעד שיפגע בצורה אנושה בכלכלה, במגמת השיפור, אגב, שבאה עם השנים.

שמחה רוטמן: אפשר לראות אותה.

שמחה רוטמן: אבל באמת, בואו נניח שיש מאחורי זה משהו שהוא לא שנאה, קנאה, תאווה וכבוד, כמו מה שעומד מאחורי הרבה מאוד פעולות בממשלה הזאת.

שמחה רוטמן: בואו נניח שהצעד הזה נובע מאיזושהי תפיסת עולם.

שמחה רוטמן: אז בואו נדבר על תפיסת העולם הזאת.

שמחה רוטמן: משרד התרבות יגיש לנו עוד מעט, השר טרופר, במסגרת דיוני התקציב, דף שיהיה רשום עליו כמה כסף מכספי המדינה אנחנו אמורים להשקיע בתיאטרון, במחול, באומנות פלסטית, בסרטים, בקבוצות ספורט – תחומים שהתרומה הכלכלית שלהם כמעט קשה למדידה וכמעט גם לא קיימת, אם ישאלו אותי, זאת אומרת, זה סעיף שהוא סעיף הוצאה.

שמחה רוטמן: מותר למדינה להוציא כספים, אפילו טוב שמדינה תוציא כספים.

שמחה רוטמן: בהתחשב באלטרנטיבות – בהתחשב בהגדלת חוק אחר שאמור היה להגיע לפה היום וכנראה לא עלה בגלל היעדר רוב, תוספת סגן במשרד ראש הממשלה – כן, אז עדיף שהכסף ילך לתרבות.

שמחה רוטמן: תוספת ח"כים נורבגים – אולי עדיף, אני לא יודע, יש יתרונות, יש חסרונות; תוספת שרים על אותו מספר מקודש שיאיר לפיד דיבר עליו במשך שנים, כל זמן שהוא לא אחז בהגה השלטון, 18 שרים – צריכים עוד שרים, צריכים עוד לשכות, צריכים עוד ג'ובים – עדיף אולי שילך ותרבות.

שמחה רוטמן: אבל מדינת ישראל משקיעה בתרבות לא רק דרך המשרד שלך, כבוד השר טרופר.

שמחה רוטמן: מדינת ישראל משקיעה בתרבות כבר משלב הלימודים, וזה בא ממשרד אחר, ממשרד החינוך.

שמחה רוטמן: כמה האקדמיה למחול, כמה בתי הספר לאומנות מקבלים?

שמחה רוטמן: כמה מקבלים האנשים שמלמדים אותנו מדעי הרוח, לימודי מגדר, לימודי היסטוריה?

שמחה רוטמן: אפשר לדבר על כך.

שמחה רוטמן: זה מאוד מאוד חשוב.

שמחה רוטמן: מה שאני כתבתי בציוץ שלי: אנשים עוסקים בתחום שהוא כל-כולו – אפשר לקרוא לו רוח.

שמחה רוטמן: אני חושב שחלק מהדברים הללו מייצרים ערך שלילי.

שמחה רוטמן: זו דעתי, זו עמדתי, אבל אני מקבל את העובדה שיש אנשים שחושבים אחרת ממני.

שמחה רוטמן: אני חושב שמי שיושב באוניברסיטה בנושא שאין לו ביקוש בכלל – יושבים שם אנשים שכל מה שהם עושים מהבוקר עד הערב זה ללמד את עצמם; זה עושה סמינר על זה וזה עושה סמינר על זה.

שמחה רוטמן: הם חמישה אנשים שיושבים בחדר, אין לזה ביקוש, אף אחד לא מעסיק אותם בשוק הפרטי, הם גם יודעים שאף אחד לא יעסיק אותם בשוק הפרטי, ומייצרים לפעמים ערך שלילי, בוודאי על כתפי הציבור.

שמחה רוטמן: והם יושבים, מקבלים תלוש משכורת שכל-כולו בא ממימון הציבור, לפעמים יש בו גם חמש ספרות, אם הם זכו.

שמחה רוטמן: תחשבו על מסלול – בואו נדמיין מסלול של אדם שסיים את חוק לימודיו.

שמחה רוטמן: בואו נניח אפילו שהוא עשה צבא, אפילו, לצורך העניין; לא תמיד זה המצב.

שמחה רוטמן: בואו נניח שהוא עשה צבא.

שמחה רוטמן: הוא הולך ללמוד באוניברסיטה תואר ראשון ב-BA כללי, שלא מוכוון שום תעסוקה.

שמחה רוטמן: אנחנו לא רוצים חלילה לפגוע בהתפתחות של ההייטק הישראלי, הרפואה והמדע.

שמחה רוטמן: הוא הלך ללמוד תואר שלא מביא תועלת להשתלבות.

שמחה רוטמן: כמה כסף מדינת ישראל משקיעה בתואר שלו, בשלוש השנים של התואר הראשון שלו?

שמחה רוטמן: כ-100,000 שקלים מדינת ישראל משקיעה.

שמחה רוטמן: אחר כך הוא הולך ולומד תואר שני – שוב, התחלנו בדיון, בואו נמשיך – תואר שני בלימודי מגדר.

שמחה רוטמן: כמה מומחים למגדר – איפה השוק, איפה ההכנסה?

שמחה רוטמן: מכל העולם באים כדי לעלות לבירת לימודי המגדר.

שמחה רוטמן: נו, זה לא עובד ככה.

שמחה רוטמן: זה מקצוע שכל-כולו – הדבר היחיד שאפשר יהיה לעשות איתו זה ללמד מגדר, זה מה שאפשר יהיה לעשות.

שמחה רוטמן: זה מעגל סגור.

שמחה רוטמן: בתואר השני נשלם עליו עוד כמה עשרות אלפי שקלים.

שמחה רוטמן: הוא יושב וכותב דוקטורט, על מלגה, על קרן מחקר, מאחד מהסעיפים הנסתרים בתקציב המל"ג והוות"ת – גם אז אנחנו נממן אותו.

שמחה רוטמן: אולי הוא גם יקבל מלגת נשיא, כולל מלגת קיום – עוד מאות אלפי שקלים בשביל הדוקטורט שלו.

שמחה רוטמן: אחר כך הוא ייסע לפוסט-דוק, גם בדרך כלל על חשבוננו.

שמחה רוטמן: ואז הוא יושב – איפה?

שמחה רוטמן: מקבל תלוש בפקולטה כאשר הוא מלמד את הדור הבא של אותם אנשים שימשיכו את המעגל הבלתי-פוסק הזה של חיים על חשבון הציבור בתחום שהתועלת שלו מוטלת בספק.

שמחה רוטמן: הוא ישב ויקבל תלוש כחול כזה, שרשום למעלה "מדינת ישראל" – יכול מאוד להיות, כמו שאמרתי, עם חמש ספרות.

שמחה רוטמן: מהסכום שאנחנו מוציאים מכיס אחד נחזיר לכיס שני, ננכה לו קצת ביטוח לאומי, קצת מס הכנסה, והוא יבוא ויגיד: מי החרדים הפרזיטים האלו שחיים על חשבון המדינה?

שמחה רוטמן: הוא ייתן הרצאות, סבב.

שמחה רוטמן: אני אפילו לא אגיד – חלק מהם עוד ילכו וישתתפו בפעילויות BDS.

שמחה רוטמן: לא, לא, הוא בסדר, הוא עשה צבא, הוא ציוני, הוא לא מתקיף את המדינה, אידיאליסט.

שמחה רוטמן: הוא חי על חשבון המדינה, מימיו לא תרם לכלכלה הישראלית שקל.

שמחה רוטמן: אבל מה, תמצא לו – פעם היה סטיקר כזה: אני מפרנס חרד.

שמחה רוטמן: ממה אתה מפרנס חרד?

שמחה רוטמן: מאיזה כסף אתה מפרנס חרד?

שמחה רוטמן: מאיזה כסף אתה משלם מיסים?

שמחה רוטמן: מכסף שכל-כולו כספי ציבור.

שמחה רוטמן: עכשיו, אני כתבתי דבר כזה, כן, גם על האנשים שלומדים אומנות, אותו דבר.

שמחה רוטמן: כמה אנשים שלומדים אומנות, בסופו של דבר – נכון, חלקם כן, אבל חלקם גם לא.

שמחה רוטמן: חלקם – זה מעגל סגור.

שמחה רוטמן: מעגל סגור.

שמחה רוטמן: הם למדו ואחר כך הם הולכים ועובדים במוסד שכל-כולו ממומן מכספי ציבור.

שמחה רוטמן: שוב, זה טוב, אני בעד שיממנו.

שמחה רוטמן: השוויתי בינם לבין בחורי ישיבות, שעוסקים במשהו חשוב לאין ערוך – הם עוסקים במסורת שלנו, הם עוסקים בנצח שלנו.

שמחה רוטמן: עכשיו, אני יכול לספר לכם את החוויה שלי כבחור ישיבה וכאברך.

שמחה רוטמן: למדתי בישיבת כרם ביבנה.

שמחה רוטמן: לידינו יישוב, עיר בשם גדרה.

שמחה רוטמן: מדי פעם היה מגיע – לפעמים היה מגיע, לפעמים היינו נוסעים לשם באופן עצמאי – מישהו מגדרה, והיה מבקש שיגיע בחור ישיבה או אברך ללמד קבוצה של אנשים – הם לא לומדים תורה ביום-יום – כמובן, ללא שכר, בהתנדבות.

שמחה רוטמן: היה מגיע מישהו מגדרה והיה מבקש – אני זכיתי, יצא לי לעשות את זה כמה פעמים בעצמי; ירשתי את ההתנדבות הזאת ממישהו שהיה לפניי והעברתי אותה למישהו שהיה אחריי.

שמחה רוטמן: אני יכול להגיד שבערים אנחנו רואים הרבה פעמים אנשים שמבקשים שיבואו מהישיבה הקרובה, מהכולל הקרוב, מהגרעין התורני: בואו, יש פה שבעה, צריך להשלים מניין, תעבירו שיעור תורה בבית הכנסת.

שמחה רוטמן: יש ביקוש.

שמחה רוטמן: לא יצא לי לראות – אולי אני לא מספיק מכיר – שהולכים ומחפשים סטודנטים למחול ואומרים להם: בואו תעשו מצווה, תרקדו לנו פה.

שמחה רוטמן: זה לא עובד.

שמחה רוטמן: הם הולכים, הם אנשים טובים, חלקם גם מתנדבים במסגרת פר"ח וכל מיני, אבל הביקוש למחול במדינת ישראל הוא כנראה לא גדול.

שמחה רוטמן: ראיתי בדיוק מסמך שהוגש על ידי הממ"מ – מה הוצאה על תרבות של משק בית ממוצע בישראל, מה ההוצאה על תרבות, כמה אנשים מוכנים להוציא מהכיס שלהם כסף בשביל תרבות.

שמחה רוטמן: רואים שזה הולך ופוחת עם השנים, הולך ופוחת.

שמחה רוטמן: משק בית בחמישון התחתון מוציא בממוצע, לפי הנתונים של הממ"מ, 111 שקל בחודש לטובת תרבות, וזה כולל הכול: קניית ספרים, השתתפות באירועים.

שמחה רוטמן: 111 שקל.

שמחה רוטמן: חשוב.

שמחה רוטמן: לא הרבה.

שמחה רוטמן: כמה משקיעים משקי הבית העניים, שעכשיו ליברמן רוצה לקצץ להם את המעונות – כמה הם משקיעים בלימוד תורה?

שמחה רוטמן: השכבות החלשות ביותר באוכלוסייה – כמה כסף הם משקיעים?

שמחה רוטמן: אני לא מדבר על כמה כסף הם רוצים שאנחנו ניתן להם כמדינה.

שמחה רוטמן: כמה הם משקיעים מכיסם?

שמחה רוטמן: 100%.

שמחה רוטמן: אותה אישה יוצאת לעבוד, לפרנס את הבית שלה, כדי שהבעל יוכל לשבת וללמוד.

שמחה רוטמן: היא עושה את זה במסירות נפש של ממש.

שמחה רוטמן: היא משקיעה אלפי שקלים – אני לא מדבר על לימוד תורה לילדים, מעבר לזה.

שמחה רוטמן: אז נעשה מצ'ינג.

שמחה רוטמן: ככה אנחנו כמדינה יכולים לדעת מה חשוב לציבור.

שמחה רוטמן: מנגנון המצ'ינג, יש בו היגיון.

שמחה רוטמן: בואו נראה כמה אנשים שמים.

שמחה רוטמן: כמה אנשים שמים ותורמים לישיבות?

שמחה רוטמן: כל שקל שיצא ממשרדו של השר טרופר – כמה יבוא כנגדו מהשוק הפרטי?

שמחה רוטמן: אני בטוח שיש לך את הנתונים, השר טרופר.

שמחה רוטמן: כמה משקיעים מהשוק הפרטי במוזיאונים, בלהקות מחול?

שמחה רוטמן: כמה, שקל מול שקל?

שמחה רוטמן: מה פתאום.

שמחה רוטמן: אתה משקיע 4 שקלים אל מול שקל, 3 שקלים אל מול שקל.

שמחה רוטמן: אלה המינונים.

שמחה רוטמן: תלוי בתחום – בחלק מהתחומים אני צודק; בחלק מהתחומים זה הרבה יותר.

חילי טרופר: – – –

שמחה רוטמן: אבל אני יכול להגיד לך, אני בדקתי נתון, לכן אני התעניינתי.

שמחה רוטמן: ראיתי שהולכת להיסגר איזו להקת מחול.

שמחה רוטמן: הדאיגו אותי בזה.

שמחה רוטמן: מישהו פנה אליי; לא, תזמורת, סליחה.

שמחה רוטמן: יש איזה תזמורת, הקיבוצית, שהולכת להיסגר.

שמחה רוטמן: אני הלכתי ובדקתי.

שמחה רוטמן: אמרתי: למה היא במצוקה?

שמחה רוטמן: בואו נראה.

שמחה רוטמן: אני בעד, אני גם אוהב מוזיקה.

שמחה רוטמן: אמרתי: בואו נראה.

שמחה רוטמן: הסתכלתי על התקציב שלהם, ראיתי איזה תקציב.

שמחה רוטמן: בסדר גמור, מבורך; אפשר להחזיק איזה ארבע-חמש ישיבות, אבל בסדר, שיישאר שם.

שמחה רוטמן: רק ראיתי ממה מורכב התקציב, ראיתי כמה תמיכות משרד התרבות נותן, כמה תמיכות נותנות עיריות, ויש הכנסות עצמיות.

שמחה רוטמן: מה זה ההכנסות העצמיות?

שמחה רוטמן: הם מוכרים כרטיסים בשוק?

שמחה רוטמן: הכנסות עצמיות זה שמשרד החינוך שולח תלמידים.

שמחה רוטמן: אז גם זה כסף ממשלתי, רק זה נקרא הכנסות עצמיות.

שמחה רוטמן: יש, יש קצת אנשים שקונים כרטיס, אני לא אומר שלא.

שמחה רוטמן: אבל ועדי עובדים זה הכנסות עצמיות.

שמחה רוטמן: זה בסדר.

שמחה רוטמן: בסופו של דבר, הכסף הציבורי מושקע שם בשם א', בשם ב' ובשם ג' – אלה שמות.

שמחה רוטמן: שוב, שיהיה ברור, אני רוצה שהתקציב של המשרד שלך יגדל, אני לא חושב שמדינת ישראל לא צריכה להשקיע בתרבות, אבל אני חושב שמדינת ישראל צריכה לשמור על איזושהי פרופורציה בין התרבות שלה לבין התרבות שאפשר לקנות בברלין, התרבות שאפשר לקנות בלונדון ובניו יורק.

שמחה רוטמן: יש תרבות שאפשר לקנות רק פה, אך ורק פה.

שמחה רוטמן: ופירות הארץ – את הפסוק אתה בטח זוכר יותר טוב ממני, דודי.

שמחה רוטמן: כתוב, "אין תורה כתורת ארץ ישראל".

שמחה רוטמן: זה דבר שהוא יסודי, הוא בסיסי.

שמחה רוטמן: עכשיו, עד כאן דיברתי על מה אנחנו מוציאים, ואני אומר לכם – ומי שרוצה לבדוק את הנתונים, אולי יבואו "המשרוקית", אולי יבואו אחרים, שיבדקו את הנתונים – מדינת ישראל משקיעה בתרבות לא יהודית, נקרא לה אוניברסלית, הרבה יותר מתקציב הישיבות, הרבה הרבה יותר.

שמחה רוטמן: ותקציב הישיבות, זה לא כולל רק את הישיבות החרדיות, זה גם הישיבות הדתיות-הלאומיות, גם משרתים בצה"ל – הכול באותו סל – גם לימודי הנשים, נשים שלומדות תורה.

שמחה רוטמן: הכול בפנים.

שמחה רוטמן: מדינת ישראל משקיעה במשרד של השר טרופר פי שניים אם לא פי שלושה מתקציב הישיבות.

שמחה רוטמן: ושוב, זו רק הקצאה ישירה, זו לא הקצאה בלימודים.

שמחה רוטמן: תוסיף לזה את החלקים מהמל"ג – תגלה שאנחנו מדברים על פי שלושה ופי ארבעה, וכל זה צד ההוצאה שלנו.

שמחה רוטמן: עכשיו, בואו נדבר על צד ההכנסה, צד ההכנסה שלנו.

שמחה רוטמן: מישהו עשה פעם את החישוב כמה כסף מכניס עולם הישיבות ועולם התורה למדינה?

שמחה רוטמן: מישהו פעם עשה את החישוב הזה?

שמחה רוטמן: כמה עולה משרד התיירות?

שמחה רוטמן: כמה אנחנו משקיעים בעידוד תיירות נכנסת למדינת ישראל?

שמחה רוטמן: בכל שנה מגיעים עשרות אלפי אנשים למדינת ישראל בתיירות נכנסת.

שמחה רוטמן: אנחנו משקיעים סכומי עתק, אנחנו מפרסמים תקציבים בכל העולם, ברשתות החברתיות: תבואו לישראל.

שמחה רוטמן: מוכרים את מדינת ישראל, לפעמים גם בצורה שפוגעת בתדמית שלנו, שגורמת לאנשים לחשוב שיש פה גמלים, סליחה, וחופים; זה מה שיש במדינת ישראל, גמלים וחופים.

שמחה רוטמן: בסדר, בואו נניח.

שמחה רוטמן: כמה אנחנו משקיעים כדי שבן אדם יבוא לפה מגרמניה או מארצות הברית, יהיה פה שבוע-שבועיים באיזה מלון, ישאיר פה כמה גרושים?

שמחה רוטמן: כמה אנחנו משקיעים?

שמחה רוטמן: עולם הישיבות מביא לפה כל שנה עשרות אלפי אנשים, בנים ובנות, שמגיעים לארץ ללמוד תורה, מה שנקרא Gap Year בארצות הברית.

שמחה רוטמן: גם חרדים, גם דתיים-לאומיים, Modern Orthodox, מגיעים לארץ, יושבים פה שנה, לפעמים שנתיים.

שמחה רוטמן: בשנה הזאת הם תיירות נכנסת על מלא.

שמחה רוטמן: הם משקיעים פה, הם משלמים פה סכומי עתק על מגורים, צריכה, גם המשפחה מגיעה לבקר.

שמחה רוטמן: כל זה תיירות נכנסת שעולם הישיבות מייצר.

שמחה רוטמן: לפיד, בקדנציה הקודמת שלו אמר:

שמחה רוטמן: אני אקצץ את התמיכה בתלמידי חו"ל.

שמחה רוטמן: כך הוא עשה.

שמחה רוטמן: יש תלמידי חו"ל, המדינה משלמת על זה איזה דלתא מאוד קטנה, הרבה פחות ממה שהיא משלמת כמובן על בחור ישיבה ישראלי, אבל היא משלמת על זה איזו דלתא תמיכה – אני אקצץ.

שמחה רוטמן: יש סיפור – דודי בטח מספר את זה הרבה יותר טוב ממני: סוחר הגיע לשוק, הביא שקי תבואה וצריך לשלם – כשמעמיסים את השקים, צריך לשלם סכום מסוים על כל שק, על כל שק, 10 שקלים, 20 שקלים, 30 שקלים.

שמחה רוטמן: איך ידעו כמה שקים העבירו?

שמחה רוטמן: הולך הקונה ואומר לו, על כל שק שאתה מעלה אליי למשאית, אני שם פה בצד שקל.

שמחה רוטמן: אחר כך נספור את השקלים.

שמחה רוטמן: על כל שקל תקבל 50 שקל, כי זה מספר השקים.

שמחה רוטמן: מכניסים שק ועוד שק ועוד שק, מתחילים להצטבר שקלים.

שמחה רוטמן: רואה הקונה, אומר: יאללה, בוא נעקוץ אותו.

שמחה רוטמן: לוקח כמה שקלים ומכניס לכיס.

שמחה רוטמן: עקץ חמישה שקלים – הפסיד 250 שקל שהיה מקבל.

שמחה רוטמן: עקץ.

שמחה רוטמן: זה לקצץ בתמיכה בתלמידי חו"ל.

שמחה רוטמן: כל תמיד חו"ל מביא לארץ סכומי עתק.

שמחה רוטמן: זו תעשיית תיירות נכנסת שעולם התורה שלנו מייצר.

שמחה רוטמן: אף אחד לא סופר את זה, זה לא מעניין אף אחד.

שמחה רוטמן: כמה כספים בתרומות מגיעים לארץ, מכל העולם, לעולם הישיבות, מטבע זר?

שמחה רוטמן: פעם היו משקיעים בלהביא משקיעים – אנחנו מביאים משקיעים בהייטק.

שמחה רוטמן: משקיעים בתורה.

שמחה רוטמן: על תגלית – כמה מדינת ישראל מוציאה כדי שיבואו אנשים לפה לשבוע, יעשו סיבוב באוטובוס, יכירו שיש להם ארץ?

שמחה רוטמן: אנחנו מביאים אנשים שבאים לפה, מקימים פה משפחות, מביאים את העסקים שלהם ושל ההורים שלהם ושל המשפחה שלהם, והגרעין והשורש – הם באו לפה בהתחלה מזה שהם שלחו את הילד ללמוד שנה בישיבה.

שמחה רוטמן: כמה אנשים שמרו בגלל זה קשר לארץ, קשר עם יהדות התפוצות?

שמחה רוטמן: את כל הדברים האלה שעולם הישיבות מייצר לנו אנחנו בכלל לא סופרים.

שמחה רוטמן: יושבים אנשים צרי עין, שונאי חרדים, רואים מישהו עם כובע ופאות ויוצא להם העשן: חייבים להפסיק את זה.

שמחה רוטמן: כמה שנאה אפשר?

שמחה רוטמן: כמה?

שמחה רוטמן: אז אנחנו נמצאים במדינה שרוצה לקצץ בזכויות שלנו.

שמחה רוטמן: זה מה שאנחנו הולכים לעשות.

שמחה רוטמן: יש סעיף הכנסות, יש סעיף הוצאות, יש סעיף זכויות.

שמחה רוטמן: השווינו לתרבות – זה היה צריך להיות פי עשרה מתרבות.

שמחה רוטמן: השווינו למגדר – על מה אנחנו מדברים?

שמחה רוטמן: החוג להיסטוריה הסינית – בואו נראה אם היו מתייחסים לאנשים שיושבים שם מהבוקר עד הערב על חשבון הציבור.

שמחה רוטמן: אז מה, כתבתי בציוץ הזה, ומישהו אמר לי: אתה קורא לנו פרזיטים?

שמחה רוטמן: אמרתי: אני קראתי לכם פרזיטים?

שמחה רוטמן: אני רק אמרתי שאתם כמו בחורי ישיבות.

שמחה רוטמן: אני רק אמרתי שאתם חיים על חשבון הציבור יותר מבחורי ישיבות.

שמחה רוטמן: זה מה שאמרתי.

שמחה רוטמן: קראתי לכם פרזיטים?

שמחה רוטמן: אתם עושים מעשה מאוד חשוב.

שמחה רוטמן: לא, אבל אצל אנשים בראש, אם אמרת למישהו שהוא כמו בחור ישיבה, אמרת לו שהוא פרזיט.

שמחה רוטמן: לא פרזיט.

שמחה רוטמן: אתה עושה עבודה חשובה מאוד.

שמחה רוטמן: מדינת ישראל צריכה לשלם על מה שאתה עושה, רק היא צריכה לשלם פי שניים, פי עשרה, למי שיושב ולומד תורה.

שמחה רוטמן: היינו צריכים להחזיק אותם לא ב-750 שקל לחודש לבן אדם שיושב ולומד תורה.

שמחה רוטמן: יש כמה דברים שלא חישבתי.

שמחה רוטמן: השר טרופר, יש לך במשרד עובדים שהם עובדים לא מקצועיים, יש דירוג כזה.

שמחה רוטמן: יש אנשים שהם בדירוג מקצועי ויש אנשים שהם בדירוג הכללי של שירות המדינה.

שמחה רוטמן: שני אנשים שיושבים כפקידי קבלת קהל במשרד ממשלתי; אחד יושב, מקבל תלוש בסוף החודש; השני יושב מקבל תלוש בסוף החודש, אותו תלוש.

שמחה רוטמן: אומר אחד: אני רוצה להגדיל את התלוש.

שמחה רוטמן: מה אני אעשה?

שמחה רוטמן: אני אלך ללמוד תואר.

שמחה רוטמן: מה הוא הולך ללמוד?

שמחה רוטמן: כל תואר.

שמחה רוטמן: הוא הולך ללמוד באוניברסיטה כל תואר – ראשון, שני.

שמחה רוטמן: הולך, מקבל.

שמחה רוטמן: המשרד גם מתחשב בו, משחרר אותו קצת ללימודים; גם זה עולה כסף.

שמחה רוטמן: שכחנו את זה.

שמחה רוטמן: אנחנו משלמים על התואר שלו באוניברסיטה 100,000 שקל, כמו שאמרנו, תואר ראשון.

שמחה רוטמן: אם זה תואר שני – 40,000, 50,000, לא משנה.

שמחה רוטמן: משלמים לו על התואר והוא משלם גם מכיסו, זה בסדר.

שמחה רוטמן: ואנחנו משלמים.

שמחה רוטמן: מה שאנחנו משלמים אנחנו משלמים.

שמחה רוטמן: ואז הוא חוזר למשרד, אחרי התואר, ועושה את אותה עבודה, אותה עבודה בדיוק – חותם במשרד הרישוי, לא משנה – אותה עבודה, והוא מקבל כל חודש תוספת שנקראת "גמול השתלמות".

שמחה רוטמן: כמה תוספת גמול ההשתלמות שהוא מקבל?

שמחה רוטמן: אולי אתה יודע, אדוני היושב-ראש, כי גם במשטרה זה היה.

שמחה רוטמן: אנשים במשטרה היו הולכים – שני שוטרים בניידת, האחד עשה תואר והשני לא עשה תואר; השוטר שעשה תואר קיבל יותר כסף.

שמחה רוטמן: עושה אותה עבודה, עוצר את אותם אנשים, נותן את אותם דוחות.

שמחה רוטמן: כמה גמול ההשתלמות שהוא מקבל?

שמחה רוטמן: גם בערך 750 שקל, 800 שקל – תלוי בתואר, תלוי בוותק, תלוי בכל מיני דברים.

שמחה רוטמן: זאת אומרת, אנחנו שילמנו לו על התואר 100,000 שקל, ואז אנחנו משלמים לו כל חודש – ולא משנה, הוא לא עושה כלום, רק בגלל שיש לו את התואר הזה – 750 שקל.

שמחה רוטמן: כמה אנחנו משלמים לאברך שיושב ולומד ארבע, חמש, שש שנים, שיושב ולומד תורה?

שמחה רוטמן: אנחנו משלמים לו 750 שקל לחודש.

שמחה רוטמן: זאת אומרת, על זה שאתה למדת פעם תואר, וכבר שכחת מה למדת, אתה מקבל כל חודש, דופק ממדינת ישראל, 750 שקל; על זה שאתה יושב עכשיו ולומד תורה, אתה מקבל אותו דבר.

שמחה רוטמן: מה ההיגיון?

שמחה רוטמן: התואר בתולדות האומנות שהפקיד למד זה שווה לנו?

שמחה רוטמן: יש לנו איזה עבודה זרה שבנינו במדינת ישראל שנקראת "אקדמיה".

שמחה רוטמן: מדינת ישראל היא כמעט מקום ראשון בעולם במספר האנשים עם תארים.

שמחה רוטמן: עוזר להם, לא עוזר להם – העיקר שיש תואר.

שמחה רוטמן: התואר כבר לא שווה שום דבר, אבל לשלם אנחנו משלמים.

שמחה רוטמן: העיוות הזה חייב להיפסק.

שמחה רוטמן: העיוות הזה חייב להיפסק.

שמחה רוטמן: אנשים שחיים כל היום, מהבוקר עד הערב, על חשבון הציבור, בשביל מה שהם מכנים "תרבות", ולפעמים זה תרבות טובה ולפעמים לא, לא יטיפו מוסר לבחורי הישיבות.

שמחה רוטמן: הם לא יגידו להם שהם חיים על חשבון הציבור והם לא.

שמחה רוטמן: אתם רוצים כבוד, רוצים הערכה על הפעולה הרוחנית שאתם מייצרים?

שמחה רוטמן: עם כל הכבוד, תורה חשובה בהרבה.

שמחה רוטמן: היא תורמת לציבור במדינת ישראל הרבה הרבה הרבה יותר.

שמחה רוטמן: אבל אני אגלה לך, דודי, אני הצעתי סטרטאפ, ולצערי לא לקחו אותו.

שמחה רוטמן: אולי, בעזרת השם, יחזרו סדרי הבית האלה להיות קצת יותר הגיוניים, הצד שמחובר ליהדות שלו ישלוט במדינה, ושווה יהיה להחיות את הסטרטאפ הזה.

שמחה רוטמן: היום מתנהל תיק בבית המשפט המחוזי בירושלים שבו מאשימים ראש ממשלה לשעבר על סיקור אוהד, נכון?

שמחה רוטמן: כי הוא, לפי ההאשמה הלא-נכונה, נתן הטבות בשביל סיקור אוהד.

שמחה רוטמן: כך טוענים, שאפשר לעשות דבר כזה; לא מתחיל, לא נגמר, אבל זה מה שטוענים.

שמחה רוטמן: אני מאשים את הבניין הזה כולו בסיקור אוהד.

שמחה רוטמן: ישבה כנסת ישראל – כן, מחדל של הבית הזה, מצטער, אבל של ממשלת ליכוד – והקימה תאגיד שידור ציבורי; כסף צבוע בתקציב, לפני תוספות זה איזה 800 מיליון, משהו כזה, ואחרי תוספות זה גם מגיע לפעמים ליותר ממיליארד, שמועבר כל שנה לטובת קבוצת אנשי תקשורת, מועבר להם.

שמחה רוטמן: ניסו לייצר מנגנונים שבהם הכסף לא ישפיע על אופן השידור.

שמחה רוטמן: נו, מילא.

שמחה רוטמן: נניח שזה קורה.

שמחה רוטמן: ראיתי כבר כל מיני דיבורים על התערבויות, אבל בסדר, נניח שזה קורה.

שמחה רוטמן: אבל בסופו של דבר יצרו פה הזרמה של כמיליארד שקל מכספי הציבור לקבוצה של אנשי תקשורת.

שמחה רוטמן: עכשיו, חלק גדול מזה הולך לחברות הפקה.

שמחה רוטמן: לקחנו שוק מסוים שנקרא שוק אנשי התקשורת והזרמנו לו מיליארד שקל כל שנה.

שמחה רוטמן: אפשר לקרוא לזה דמי לא יחרץ – "ולכל בני ישראל לא יחרץ כלב לשונו".

שמחה רוטמן: קחו מיליארד שקל, תירגעו.

שמחה רוטמן: אגב, גם זה דבר שאני אשמח שיעשו לי עליו בדיקת עובדות.

שמחה רוטמן: אנחנו ציינו לא מזמן עשור למחאה החברתית.

שמחה רוטמן: ניסיתי להבין, ב-2011 – לא הייתי אז בפוליטיקה – ניסיתי להבין על מה הם מוחים.

שמחה רוטמן: כל המדדים הכלכליים היו טובים, האי-שוויון ירד.

שמחה רוטמן: 2003 הייתה קשה, יודעים, אבל מ-2003 – היה משבר ב-2008, משבר עולמי, אבל ב-2011 המדדים היו טובים.

שמחה רוטמן: מחירי הדירות קצת עלו, ומצד שני ההכנסה עלתה, האי-שוויון ירד.

שמחה רוטמן: ישבתי ובדקתי מגזר-מגזר.

שמחה רוטמן: יש חלוקה כזאת בסטטיסטיקות.

שמחה רוטמן: מה קרה?

שמחה רוטמן: הרופאים, המורים, האחיות, העובדים הסוציאליים – יש מה לשפר, יש הרבה, אבל לכולם היה ב-2011 יותר טוב ממה שהיה להם ב-2001; לכולם היה ב-2011 יותר טוב ממה שהיה להם ב-2005, כל קבוצה.

שמחה רוטמן: הייתה קבוצה אחת שלא, אדוני היושב-ראש – המגזר של האנשים שעוסקים בתחום התקשורת.

שמחה רוטמן: שם הייתה ירידה דרסטית במשכורות.

שמחה רוטמן: הבנתי למה היה מרמור ב-2011.

שמחה רוטמן: עכשיו, זה לא היה קשור למדינה, זה היה קשור לזה שנכנסו הרשתות החברתיות, ירדו מחירי הפרסום, ה-med-print, בכל העולם.

שמחה רוטמן: זה לא היה שדפקנו אותם; כך קרה, יצא.

שמחה רוטמן: המרמור הוציא אותם לרחובות, והם כבר יודעים להוציא את כולם איתם.

שמחה רוטמן: אז באה מדינת ישראל ואמרה: קחו מיליארד שקל – תעזבו אותנו בשקט.

שמחה רוטמן: אמרתי: איזה פספוס.

שמחה רוטמן: היינו יכולים להקים תאגיד לימוד התורה הישראלי ולתת לו מנגנון סגור כזה.

שמחה רוטמן: היינו דואגים שמי שימנה את העומד בראשו – כמו שבתאגיד ממנה שופט בית המשפט העליון, הרב הראשי ממנה את מי שעומד בראשו, בניתוק מהפוליטיקה – תאגיד לימוד התורה הישראלי.

מיקי לוי: משפט סיכום, בבקשה.

שמחה רוטמן: אם היינו עושים את זה, היו מוצאים את הדרך לקצץ גם לזה.

שמחה רוטמן: ליברמן היה מוצא את הדרך לקצץ גם לזה, כי השנאה יותר חזקה מהכול.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: בוקר אור.

אורית סטרוק: אני מאוד שמחה שיוצא לי לדבר כשאתה יושב כאן, כי אני רוצה קודם כול להגיד לך תודה אישית, וגם להסביר לך את מה שקרה פה הלילה לגבי מה שקרה לפני יומיים בוועדת הכנסת.

אורית סטרוק: מכיוון שהייתה פה סערת רוחות מאוד מאוד גדולה ונשמעו האשמות שלטעמי אין בהן שחר, אז אני אחזור על סיפור הדברים, סיפור המעשה.

אורית סטרוק: אני, אדוני היושב-ראש, הגשתי הצעה לסדר-היום בנושא הקשר הבל-ינותק של העם היהודי לירושלים ובית המקדש.

אורית סטרוק: הסיבה שהגשתי את ההצעה הזו היא שבדקתי וראיתי שאין אירוע מוסדר של הכנסת שבו הכנסת מציינת את יום תשעה באב, מעבר לזה שפשוט ביום תשעה באב הכנסת לא פעילה.

אורית סטרוק: חשבתי שמן הראוי שאנחנו, בדור שלנו, שזכינו לחיות בדור של תחילת הגאולה, דבר שדורות על גבי דורות ייחלו לו – וסוף-סוף עם ישראל חוזר לציון ומקים בה מחדש את הריבונות שלו, את המדינה שלו, את הכנסת שלו – ראוי שהבית הזה, ששוכן בירושלים, שאליה התפללו כל הדורות, יציין את הקשר הזה ויציין גם את האבל, גם את החורבן וגם את השמחה על התחלת הבניין.

אורית סטרוק: כך חשבתי.

אורית סטרוק: הגשתי את ההצעה הדחופה הזו לסדר-היום יחד עם שני חברי כנסת, חבר הכנסת פרוש וחבר הכנסת ניר אורבך.

אורית סטרוק: הנשיאות דנה בעניין והחליטה שלא להעלות את ההצעה שלי לסדר-היום, וזה בסדר גמור, זו זכותה; היא בוחרת בסך הכול חמש הצעות, או ארבע, וסדר-היום של המליאה מאוד מאוד עמוס, כמו שכולנו רואים.

מיקי לוי: לפעמים אני מאפשר חמישה, כשיש – – –

אורית סטרוק: כשיש מה?

אורית סטרוק: לפעמים אתה מאפשר חמישה ולפעמים ארבעה.

מיקי לוי: לפעמים אני מאפשר חמישה נושאים.

אורית סטרוק: אנחנו רואים באיזה שעות אנחנו יושבים פה, אז הנשיאות לא בחרה את הנושא שלנו.

אורית סטרוק: בסדר גמור, מאה אחוז.

אורית סטרוק: זכותכם.

אורית סטרוק: אבל מכיוון שזה היה לי מאוד חשוב, ומאוד לא מכבד שהנושא הזה לא יעלה פה במליאה, אני הגשתי ערעור, והערעור הזה הגיע לוועדת הכנסת והתקיים דיון.

אורית סטרוק: בפתח הדיון פניתי ליושב-ראש החדש של ועדת הכנסת, לחברי ניר אורבך, שכאמור הוא היה מאלה שהציעו יחד איתי את ההצעה, ואמרתי לו: אני חושבת שמן הראוי שאנחנו כולנו נצביע פה אחד.

אורית סטרוק: אני רוצה לציין – אתה בוודאי יודע את זה, אדוני היושב-ראש, אבל אני מציינת לטובת המצלמה ולטובת מי שאולי לא יודע והפרוטוקול – שכאשר מגישים ערעור כזה, אז לא מחליפים ומשנים ואומרים לנשיאות: את בחרת נושא x – אנחנו זורקים אותו ולוקחים במקום זה את הנושא של הערעור.

אורית סטרוק: לא.

אורית סטרוק: ועדת הכנסת יכולה להחליט שהיא מוסיפה נושא, נוסף, זאת אומרת, זה לא בא במקום מה שהנשיאות החליטה.

אורית סטרוק: הסברתי בוועדה למה אני חושבת שמן הראוי שסביב הנושא הזה אנחנו נתאחד כולנו.

אורית סטרוק: בהתחלה זה לא כל כך הלך, אבל במשך הדיון ראיתי שיש התרככות ושכמה חברי כנסת מהקואליציה, ובהם חבר הכנסת האוזר, שאנחנו כולנו מאחלים לו בריאות שלמה, וחבר הכנסת ניר אורבך בעצמו – ומי עוד היה שם?

אורית סטרוק: אני צריכה להיזכר; חבר הכנסת קריב גם ואחרים – ראיתי שהם מתחילים להבין שבאמת ראוי, ראוי לכבודו של עם ישראל, לכבודה של ירושלים, לכבודם של כל הדורות שהתפללו וחלמו ואנחנו זוכים להיות החלום שלהם בעצם, ראוי שנתאחד סביב העניין הזה.

אורית סטרוק: באיזשהו שלב אנשי הקואליציה יצאו להתייעץ ביניהם וחזרו עם בשורה טובה.

אורית סטרוק: בבשורה הטובה הזאת הם גם הזכירו אותך, אמרו שדיברו איתך, אדוני היושב-ראש – – –

מיקי לוי: צלצלו אליי ואמרתי שלפנים משורת הדין, בנושא כל כך חשוב, שקשור בעבר שלנו כיהודים, אני מאשר שישי.

מיקי לוי: בדקתי אחורה – אף פעם לא היה כזה דבר וכמעט לא היו שישה נושאים.

אורית סטרוק: אני, דרך אגב, לא התפלאתי שהביאו את הדבר הזה בשמך, כי אני מכירה אותך, שיש לך קשר מאוד חזק לירושלים בכלל ולהר הבית.

אורית סטרוק: זה מאוד בליבך, הדבר הזה.

אורית סטרוק: אבל מאוד שמחתי, זו הייתה בשורה טובה מבחינתי.

אורית סטרוק: אני קודם כול אומרת לך עכשיו, מעל הבמה הזאת, שאני מאוד מעריכה את זה ומאוד מודה לך.

מיקי לוי: זו חובתי, לא צריך.

אורית סטרוק: הייתה הצבעה פה אחד בוועדה, ואני מאוד התרגשתי.

אורית סטרוק: אמרתי לכל הנוכחים בוועדה שאבותינו בכל הדורות גאים בנו ברגע הזה, שאנחנו יודעים להתאחד סביב הדבר הזה של ירושלים, שכך ראוי שיהיה.

אורית סטרוק: באמת מאוד מאוד שמחתי, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: זהו.

אורית סטרוק: הגענו הערב, הלילה הזה, למליאה, כמובן עם כל לוחות הזמנים הבלתי-אפשריים של המליאה, אז כשהגענו לדיון הזה כבר היה קרוב ל-01:00.

אורית סטרוק: חשוב לי לספר מה קרה, כדי שאתה תבין ואולי גם הצופים יבינו וכן הלאה, כי אני רוצה פה להסביר איך הגענו למה שהגענו.

אורית סטרוק: אני ישבתי במקומי, השר שהיה במליאה, גם השר התורן וגם השר שהיה אמור להשיב לי – זה היה השר עיסאווי פריג'.

אורית סטרוק: הוא ניגש אליי לשם ואמר לי: אורית, מה את רוצה שנעשה?

אורית סטרוק: לאן את רוצה לקחת את ההצעה הדחופה לסדר-היום?

אורית סטרוק: אני רוצה להגיד שכשדיברנו על זה בוועדה, בוועדת הכנסת, לא דיברנו לאן זה ילך, רק סיכמנו שזה יעלה במליאה.

אורית סטרוק: אמרו שזה ייקח עשר דקות.

אורית סטרוק: דרך אגב, אני רוצה מאוד מאוד לשבח את חבר הכנסת קרעי, שבהתחלה, לפני שהיו הסכמות, אמר: אני נותן 20 דקות מהנאום שלי, אני מוותר עליהן לטובת הנושא הזה של ירושלים.

אורית סטרוק: באמת, הייתה בסך הכול אווירה טובה, אבל לא אמרנו לאן זה הולך.

אורית סטרוק: ניגש אליי השר עיסאווי פריג' ואומר לי: אורית, לאן את רוצה?

אורית סטרוק: מה את רוצה שנעשה עם זה?

אורית סטרוק: אני מסתכלת סביבי ואני רואה, אדוני היושב-ראש, מליאה בערך כמו עכשיו, ריקה.

אורית סטרוק: אני, הרי בשביל מה רציתי את הדיון הזה?

אורית סטרוק: רציתי את הדיון הזה כדי לכבד את ירושלים.

אורית סטרוק: אז איך נכבד את ירושלים בפני מליאה כל כך ריקה?

אורית סטרוק: אז חשבתי ככה בראשי ואמרתי לו: אני רוצה דיון במליאה.

אורית סטרוק: דיון במליאה יש אפשרות לקבוע תוך שלושה חודשים, כמו שאתה בוודאי מכיר את התקנון היטב.

אורית סטרוק: בסדר גמור.

אורית סטרוק: עיסאווי קצת לא כל כך הבין.

אורית סטרוק: הוא אמר לי: למה את מתכוונת?

אורית סטרוק: תוך כמה זמן את רוצה את הדיון?

אורית סטרוק: אמרתי לו: לא יודעת, בשלושת החודשים הקרובים, מתישהו נתכנס ונדבר על הנושא הזה, כדי שיהיה דיון אישי וכל אחד יאמר דברים והדבר הזה יכבד את ירושלים.

אורית סטרוק: בסדר גמור.

אורית סטרוק: הוא לא אמר לי לא, הוא לא אמר לי שזה לא טוב, הוא לא אמר לי כלום; שמע אותי והלך.

אורית סטרוק: אני עליתי לדבר, דיברתי מה שדיברתי, אני מקווה שאמרתי דברים טובים, ואמרתי מעל הדוכן הזה שמה שאני מבקשת זה דיון במליאה.

אורית סטרוק: אחריי עלה חבר הכנסת פרוש, גם הוא דיבר, והקריא מתוך התפילה והקריא פסוקים, וגם הוא אמר שמבקשים דיון במליאה, למיטב זיכרוני.

אורית סטרוק: השר עיסאווי פריג' אפילו לא עלה להשיב.

אורית סטרוק: הוא לא עלה להשיב.

אורית סטרוק: דרך אגב, היה אמור להגיע השר מתן כהנא.

אורית סטרוק: כנראה שהוא לא יכול היה להגיע; בסדר, אני לא מתלוננת.

אורית סטרוק: היה לי חבל, כי באמת רציתי את המכובדות של האירוע.

אורית סטרוק: בסדר.

אורית סטרוק: אז ביקש לדבר חבר הכנסת גלעד קריב, ולא הייתה לו בעצם זכות דיבור, רק מהפינה.

אורית סטרוק: זכות דיבור מהפינה זה רק אם השר משיב.

אורית סטרוק: אם השר לא משיב, אז לא ידעו מה לעשות.

אורית סטרוק: הוא רצה לדבר והשר לא השיב, אז השר עלה לשתי דקות לדבר בשביל שגלעד קריב יוכל לדבר.

אורית סטרוק: זהו, לא היה משהו אחר, לא היה שום דבר אחר.

אורית סטרוק: אוקיי.

אורית סטרוק: אז הוא דיבר מה שדיבר, שתי דקות, וחבר הכנסת קריב דיבר מהפינה, ואני לתומי חשבתי שעכשיו אנחנו נצביע, ובעזרת השם, במועד אחר שהיושב-ראש יקבע יהיה דיון מכובד על ירושלים, על הקשר של העם היהודי לירושלים ולבית המקדש.

אורית סטרוק: פתאום אני רואה – לתדהמתי, אני מוכרחה לומר, אני הייתי ממש בשוק, לא הבנתי מאיפה זה בא – פתאום אני רואה שהמליאה מתחילה להתמלא אנשים ומתחילים לגייס ולא הבנתי מה הולך פה.

אורית סטרוק: באמת לא הבנתי.

אורית סטרוק: אני לא התכוונתי לגייס את אף אחד ולא התכוונתי לייצר מהומה ולא התכוונתי שיעירו אנשים משנתם בשעה 01:00.

אורית סטרוק: לא עלה על דעתי כדבר הזה.

אורית סטרוק: לא חיפשתי איך לחולל מהומה.

אורית סטרוק: אני אשתדל – ערב תשעה באב, אני לא רוצה לדבר על אנשים ספציפיים, אבל כל מיני אנשים התחילו להטיח בי האשמות, כאילו שאני עושה איזה דבר בכוונה ואני פה מעוררת מהומות.

אורית סטרוק: אני אומרת לך באמת, אדוני היושב-ראש, אני לא התכוונתי לעורר שום מהומה.

אורית סטרוק: ההפך, ראיתי שהמליאה ריקה – אמרתי:

אורית סטרוק: זה לא מספיק מכובד, נעביר את זה למועד אחר.

אורית סטרוק: זה כל מה שרציתי.

אורית סטרוק: לא העליתי בדעתי שהקואליציה תגייס אנשים ותעיר חברי כנסת משנתם כדי להצביע נגד דיון מליאה – על מה?

אורית סטרוק: על ירושלים?

אורית סטרוק: אני הייתי בשוק.

אורית סטרוק: אני אומרת לך את האמת, אדוני היושב-ראש, אני הייתי בשוק מוחלט.

אורית סטרוק: כמובן, פתאום התחילו להגיע גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה והתחילו צעקות והתחילה מהומה.

אורית סטרוק: על מה ולמה?

אורית סטרוק: אני רציתי שאנחנו נתאחד בדיון על ירושלים.

אורית סטרוק: זו הייתה מטרתי, שאנחנו נבוא ונגיד – כולנו אגב, יכולות להיות לנו דעות שונות, אפילו עד כדי כך שישנם בתוכנו אנשים שחושבים שצריך לחלק את ירושלים.

אורית סטרוק: יכול להיות.

אורית סטרוק: אבל אין מי שמערער על כך שלעם היהודי יש קשר בל ינותק עם ירושלים.

אורית סטרוק: זה כל מה שרציתי – שתהיה אחדות סביב העניין הזה.

אורית סטרוק: פתאום מהומה גדולה, וגיוסים, ומעירים אנשים משנתם, ואני רואה אותם מגיעים חצי שפוכים, חצי עייפים.

אורית סטרוק: כמובן ישר מאשימים אותי שאני עשיתי.

אורית סטרוק: לא התכוונתי לעשות שום מהומה, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: אני אומרת לך באמת.

אורית סטרוק: אז קורא לי פה מהפינה בחור שלא הכרתי אותו בכלל, וגם לקח לי זמן להבין שהוא קורא לי כי לא הכרתי אותו ולא זיהיתי אותו, לא פגשתי אותו מעולם.

אורית סטרוק: אחר כך פגשתי אותו, ישבתי ושוחחתי איתו; בחור מקסים, הוא אחד העוזרים שלך.

אורית סטרוק: הוא סיפר לי איך הוא דיבר איתך ואיך אתה הסכמת, ואמר לי שהוא נפגע מהמהומה.

אורית סטרוק: אמרתי לו: אבל גם אני לא מבינה איך הגיעה המהומה.

אורית סטרוק: באמת שאני לא מבינה, כי לא הייתה לי כל כוונה לחולל מהומה.

אורית סטרוק: כמובן הודיתי לו וכמובן התנצלתי בפניו אם הוא נפגע.

אורית סטרוק: באמת בחור נהדר יש לך.

מיקי לוי: בהצעות לסדר-היום לא אוהבים.

מיקי לוי: רוצים לפה – תלך לפה; רוצים לשם – תלך לשם.

אורית סטרוק: אבל תראה מה קרה: עלה לבמה השר עיסאווי פריג' – – –

מיקי לוי: זה גם לא היה קורה בהצבעה, אם הקואליציה הייתה מפסידה.

מיקי לוי: אז מה?

אורית סטרוק: אז מה?

אורית סטרוק: עולה על הבמה השר עיסאווי פריג' – שדרך אגב, הוא אחד האנשים שאני הכי מחבבת בבניין הזה.

אורית סטרוק: אדם נעים.

אורית סטרוק: כולנו מכירים אותו – הוא אדם נעים מאוד.

אורית סטרוק: הוא לא יודע מה להגיד.

אורית סטרוק: אמרו לו לסחוב זמן – בשביל מה לסחוב זמן?

אורית סטרוק: בשביל איזשהו גיוס שאף אחד לא מבין בשביל מה הוא קורה.

אורית סטרוק: אז הוא מתחיל לשאול אותי שמונה פעמים אם אני באמת רוצה דיון במליאה.

אורית סטרוק: אני מתחילה להבין שלא רוצים דיון במליאה, והוא אומר לי: תעשי דיון בוועדה, אז אני מנסה להגיד לו שבסדר, מבחינתי בסדר, נעשה דיון בוועדה, אבל לא שומעים אותי, כי אני הרי לא יודעת לצעוק, והם כולם צועקים, צועקים.

אורית סטרוק: והוא מנסה למשוך זמן, לא יודעת בשביל מה.

אורית סטרוק: לא יודעת בשביל מה.

אורית סטרוק: זה נהיה פשוט חצי קרקס, סליחה שאני אומרת.

אורית סטרוק: אבל ממש לא לזה התכוונתי.

אורית סטרוק: אחרי כל זה עוד מאשימים אותי.

אורית סטרוק: ואני רציתי לבוא ולהגיד: אוקיי, אתה כל כך רוצה דיון בוועדה – בוא נעשה דיון בוועדה והוועדה תחליט.

אורית סטרוק: אולי תחליט בכלל ועדת הכנסת שמן הראוי שבכלל פעם בשנה הכנסת – דרך אגב, זה דבר שעוד אפשר להחליט אותו.

אורית סטרוק: גם אתה כיושב-ראש יכול לייסד את זה, שכמו שיש יום ז'בוטינסקי ויום כל מיני דברים, אז יהיה יום שהכנסת תציין את הדבר הזה.

אורית סטרוק: יכול להיות שזה – סתם, אני אומרת, ככה, בסוף זה כן נושא שאנחנו צריכים להיות מאוחדים בו ולא לריב סביבו.

אורית סטרוק: לא מצליחה להבין עד הרגע הזה למה בכלל מישהו בקואליציה, מישהו חשב שנושא ירושלים יכול לאיים על הקואליציה.

אורית סטרוק: אני ממש לא מתחילה להבין את זה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: חוסר הבנה של הלכות הבית.

אורית סטרוק: חוסר הבנה טוטלי.

מיקי לוי: של הלכות הבית.

מיקי לוי: מה רוצים?

מיקי לוי: ועדה, ועדה, אף פעם – מתווכחים לאן נושא של הצעה לסדר-היום הולך.

אורית סטרוק: נכון.

אורית סטרוק: בכל מקרה, מה שאני רוצה להגיד לסיכום האירוע הזה: קודם כול, כמו שאמרתי, אני בראש ובראשונה מודה לך ומעריכה את הצעד שעשית.

אורית סטרוק: באופן כללי אני מעריכה את היחס שלך לירושלים מאז ומעולם, עוד מימיך כמפקד ירושלים והכול.

אורית סטרוק: ואני מציעה שהכנסת תמצא איזושהי דרך לציין את הקשר המיוחד של עם ישראל עם ירושלים סביב האירוע הזה של תשעה באב.

אורית סטרוק: כי בסופו של יום, נכון שיש לנו את יום ירושלים, זה נכון, אבל בסופו של יום האירוע של תשעה באב הוא מאוד מאוד מדגיש לנו את המקום שלנו על ציר הזמן של ההיסטוריה.

אורית סטרוק: יש לנו מקום מאוד מיוחד, אנחנו התברכנו במקום מאוד מיוחד על ציר הזמן של ההיסטוריה.

אורית סטרוק: אם תחשוב על זה – רק כמה עשרות שנים אחורה, איפה היו יהודים?

אורית סטרוק: באיזה מצב?

אורית סטרוק: בדרך למשרפות, כן?

אורית סטרוק: אם תחשוב, מאות שנים ואלפי שנים אחורה, דורות על דורות של יהודים חלמו להיות בדור שבו אנחנו זוכים להיות.

אורית סטרוק: נכון, יש לנו עוד מה להתקדם, אנחנו עוד מתפללים שייבנה בית המקדש, בעזרת השם, אנחנו פועלים לגאולה השלמה, בעזרת השם.

אורית סטרוק: אבל מה שאנחנו זכינו בדורנו זה פלא, זה נס גדול.

אורית סטרוק: זה דבר נפלא, וצריך לדעת לדבר על זה כאן, בבית הזה, להדגיש את זה, להרחיב בעניין הזה.

אורית סטרוק: לפחות שיהיה דיון סיעתי – הייתי עושה, אני לא יודעת, אני זורקת פה רעיונות.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, הייתי שמחה שתחשוב על זה ותראה אם אתה רוצה אולי, כיושב-ראש הכנסת, לייסד כאן משהו.

אורית סטרוק: עד כאן בעניין הזה.

אורית סטרוק: עכשיו אני רוצה לדבר על נושא אחר.

אורית סטרוק: מכיוון שהחוק שאנחנו עוסקים בו זה חוק הדיינים, אני לא רוצה כל כך להיכנס לפרטי החוק כמו לדבר על הנושא של הדיינים עצמם, מה זה להיות דיינים של עם ישראל, כי פרשת השבוע שלנו עוסקת בזה, פרשת דברים.

אורית סטרוק: משה רבנו מדבר עם עם ישראל, ובין היתר הוא מספר להם איך הוא ניסה לבחור דיינים, חיפש דיינים ראויים, ומה זה דיינים ראויים ואילו תכונות צריכות להיות לדיינים ואיך הדיינים צריכים להסתכל על כל פעם ופעם שהם יושבים בדין.

אורית סטרוק: אני חושבת שמן הראוי לדבר על הדברים האלה.

אורית סטרוק: בין היתר משה רבנו אומר – אתה יודע שכל חומש דברים זה בעצם פירוש של משה רבנו לתורה.

אורית סטרוק: הוא בעצם הפרשן הכי טוב.

אורית סטרוק: מי יכול להיות פרשן יותר טוב לתורה מאשר משה רבנו?

אורית סטרוק: ככה מתחיל חומש דברים: "הואיל משה בֵאר את התורה הזאת".

אורית סטרוק: משה רבנו הוא בעצמו מבאר ומפרש את התורה.

אורית סטרוק: בין היתר הוא אומר שם שדיין שלא דן דין אמת, הוא בעצם מחייב את הקדוש ברוך הוא.

אורית סטרוק: מה הכוונה?

אורית סטרוק: אם שני יהודים רבו ביניהם והדיין טעה בדין והוא חייב את פלוני לשלם לאלמוני למרות שלא היה מגיע לו, אז הקדוש ברוך הוא צריך להשלים לפלוני את הכסף שנלקח ממנו שלא כדין.

אורית סטרוק: זאת אומרת שהדיין שלא דן דין אמת, בסופו של דבר הוא מחייב את השם יתברך להשלים.

אורית סטרוק: תבין איזה עול מיוחד יש על הדיינים.

אורית סטרוק: או למשל הוא אומר – מסביר משה רבנו בפרשה – שאם ניצבים לפני הדיינים אדם עשיר ואדם עני, הדיין לא יוכל להגיד לעצמו: העני הזה הוא מסכן, אני אפסוק לטובתו כדי שהוא ירוויח, כי הוא מסכן והשני עשיר; לא אסתכל מה צודק ומה נכון לפי הדין, אלא אני אתחשב בעני הזה.

אורית סטרוק: אסור לו.

אורית סטרוק: אסור לו לעשות את הדיון הזה בראש שלו.

אורית סטרוק: הוא חייב לדון דין אמת ולא להתחשב במי עשיר, מי עני, מי מכובד ומי לא מכובד.

אורית סטרוק: הוא חייב לדון דין אמת – זה מה שנדרש מדיינים בעם ישראל.

אורית סטרוק: אותו דבר גם נדרש מהם – יש מצווה מיוחדת לדיינים שנקראת "לא תגורו".

אורית סטרוק: מה הכוונה לא תגורו?

אורית סטרוק: אל תפחדו לומר את האמת שלכם, אל תפחדו ממה שיגידו עליכם ואל תפחדו אם יענישו אתכם על מה שאמרתם.

אורית סטרוק: אם אתם רואים שזה דין התורה – תגידו, תפסקו את דין התורה ואל תמצמצו, אל תתביישו, אל תפחדו, אל תגורו.

אורית סטרוק: עוד אומר משה רבנו על הדיינים שהם צריכים לדעת מראש שכשהם באים לדון את עם ישראל, זה הולך להיות לא פשוט.

אורית סטרוק: "טרחנים הם", "סרבנים הם".

אורית סטרוק: הפירוש של משה רבנו לתורה זה בערך כמו להגיד לך, אדוני היושב-ראש – כתוב שם למשל שאם האנשים שבאים להידון רואים שהדיין סיים את הדין מהר, אז הם מתלוננים על הדיין למה הוא סיים אותו מהר; אם הם רואים שהוא סיים אותו לאט, הם מתלוננים למה הוא סיים אותו לאט.

אורית סטרוק: אם הדיין הביא פסק מסוים, אז הם באים ואומרים לו: רק שנייה, יש לנו עוד ראיות.

אורית סטרוק: זה קצת דומה למה שקורה פה בכנסת, כן.

אורית סטרוק: לא פשוט להתנהל מול עם ישראל, כי זה עם מפולפל כזה, ויש לו תמיד מה להגיד ומה להעיר.

אורית סטרוק: אבל בכל זאת, לגבי כל ה"טרחנים הם" וה"סרבנים הם" אומר משה רבנו: תדעו לכם שאתם, יש לכם זכות מיוחדת, כי אתם דנים את בניו של המקום.

אורית סטרוק: עם ישראל הם בניו של הקדוש ברוך הוא, ולדון אותם זו זכות מיוחדת, ומי שמקבל את הזכות הזאת צריך כל רגע ורגע להרגיש איזו זכות עצומה יש לו.

אורית סטרוק: אני חושבת שבעניין הזה אנחנו יכולים להרגיש פה בכנסת, אדוני היושב-ראש – באמת העבודה פה בכנסת היא לא פשוטה, היא לא קלה, אבל יש לנו זכות עצומה.

אורית סטרוק: אנחנו זוכים להנהיג את בניו של מקום.

אורית סטרוק: אנחנו זוכים להנהיג את עם השם.

אורית סטרוק: זו זכות מאוד גדולה, למרות שהעבודה היא קשה ולמרות שאני רואה פה את חבר הכנסת דודי אמסלם – תגיד לי, אתם ישן לפעמים?

אורית סטרוק: לפעמים אתה ישן, דודי?

דוד אמסלם: מסתבר.

אורית סטרוק: מסתבר?

אורית סטרוק: איך?

אורית סטרוק: אתה כל הזמן ער, אתה כל הזמן מקשיב.

אורית סטרוק: אנשים עובדים קשה, עובדים קשה מאוד, אבל זו זכות גדולה, וכל העבודה הקשה הזו – אנחנו צריכים להיות מאוד אסירי תודה על הזכות הזו.

אורית סטרוק: עכשיו, מכיוון שאנחנו עוסקים בדיינים, אז אני רוצה גם להקריא איזושהי הודעה שפורסמה – אני כבר לא יודעת אם לקרוא לזה היום או אתמול.

אורית סטרוק: כל הימים מעורבבים.

אורית סטרוק: כנראה שזה כבר אתמול.

אורית סטרוק: עכשיו אנחנו ביום חמישי לכל הדעות, נכון, אדוני היושב-ראש?

מיקי לוי: היום זה היום כבר, די.

אורית סטרוק: התחלנו את יום חמישי.

אורית סטרוק: אז יום חמישי זה ו' במנחם אב.

אורית סטרוק: אתמול, בה' במנחם אב, פורסמה איזושהי הודעה מטעם הרבנים בתור דיוק לידיעות שהתפרסמו אתמול בתקשורת.

אורית סטרוק: אתמול התפרסם בתקשורת כאילו היה כינוס של רבנים, רבנים שהתנגדו להקמת הממשלה שהוקמה עכשיו.

אורית סטרוק: ידוע שיש הרבה מאוד רבנים שדעתם לא נוחה מהממשלה בגלל שהממשלה כוללת בתוכה את מפלגת רע"מ שהיא מפלגה שתומכת באויבי ישראל, ויש הרבה רבנים שמתנגדים לדבר הזה.

אורית סטרוק: והינה, יום קודם לכן התפרסמה בתקשורת הודעה כאילו שהרבנים אמרו: אוקיי, אנחנו אומנם התנגדנו לממשלה הזו, אבל מכיוון שהיא כבר קמה, אז צריך לתמוך בה, כי היא כבר קמה והיא קיימת וצריכים, כאילו, להפסיק את ההתנגדות לממשלה.

אורית סטרוק: אז הרבנים פרסמו את העמדה שלהם בצורה מדויקת, כדי שלא יהיו אי-הבנות, ואני אקריא את זה משום שהם ביקשו שהדברים שלהם יפורסמו.

אורית סטרוק: וכך הם כותבים: "בכינוס של רבני תורת הארץ הטובה" – רגע, אני קודם אגיד בשם איזה רבנים זה מופיע, אז יש ככה: הרב איתן איזמן, הרב יעקב אריאל, הרב שמואל אליהו, הרב חיים דרוקמן, הרב צפניה דרורי, הרב אליעזר ולדמן, הרב דוד חי הכהן, הרב אורי כהן, הרב דב ליאור, הרב אליקים לבנון, הרב זלמן ברוך מלמד, הרב יעקב פילבר, הרב איסר קלונסקי, הרב חיים שטיינר, הרב מרדכי שטרנברג, הרב אריה שטרן, הרב יעקב שפירא.

אורית סטרוק: זה מה שנקרא – אני לא יודעת כמה אתה בקי בזה, אז אני רק אומרת לך שזה מה שנקרא סולתה ושמנה של רבני הציונות הדתית.

אורית סטרוק: כך הם אומרים בהקשר של הממשלה הנוכחית, וחשוב שהדברים ידויקו.

אורית סטרוק: הם אומרים ככה: "בכינוס של רבני תורת הארץ הטובה נדרשה התייחסות לממשלה החדשה.

אורית סטרוק: הרבנים הביעו את דעתם על הפגמים הקשים שיש בממשלה שהוקמה בניגוד לרוב-רובם של רבני ישראל.

אורית סטרוק: אף על פי כן, מתוך החלוקה הברורה הקיימת אצלנו בין היחס למדינת ישראל, שהיא מתנת ה' לדורנו ובה מונחים כל תקוותינו לגאולה השלמה, לבין הממשלה למיניהן, שהן חולפות ועוברות, על כן מצאנו לנכון שבכל פעולה שתיעשה לטובת ישראל, או להכרה בערכה החשוב של התורה בצורתה הציבורית של המדינה וכמובן בשאלות הנוגעות לשמירת הבריאות, נתמוך ולא נתנגד.

אורית סטרוק: הכותרות שניתנו למודעה בכלי התקשורת השונים היו בניגוד לדעתנו והיה בהן כדי להטעות את הציבור כאילו דעתנו נוחה מהממשלה ומתוכניותיה, שזהו הפך האמת והפך הכתוב במסמך.

אורית סטרוק: לתיקון הדברים והרושם המוטעה אנחנו מפרסמים מחאה זו".

אורית סטרוק: זה באמת הזכיר לי את מה שאני חשבתי.

אורית סטרוק: נראה לי שחבר הכנסת אמסלם נזכר שהוא צריך ללכת לישון אחרי לילה שלם שהוא ישב כאן.

אורית סטרוק: אני לא יודעת איך הוא מחזיק מעמד.

יואב קיש: אני חושב שהוא מדבר אחרייך.

יואב קיש: הוא יצא להתארגן.

אורית סטרוק: אה, הוא יצא להתארגן.

אורית סטרוק: אני לא מבינה איך הוא עושה את זה, באמת.

אורית סטרוק: על כל פנים, מה שרציתי לספר מהחוויה שלי, האישית – אתה יודע, אדוני היושב-ראש, וגם חברי חבר הכנסת קיש, גם אתה יודע שגם דעתי שלי מאוד לא נוחה מהממשלה הזו.

אורית סטרוק: אני רואה בה ממשלה מסוכנת מאוד, כי היא ממשלה שבעצם קשרה את עצמה, כרכה את עצמה בתומכי מחבלים ותלויה בהם על כל צעד ושעל, אז היא יכולה להביא אותנו לאסונות גדולים מאוד, ולטעמי היא כבר מדרדרת אותנו כמעט בכל צעד ושעל, כי כמו שאומר חבר הכנסת עבאס, הוא גובה תשלום על כל הצבעה והצבעה.

אורית סטרוק: בשבת הראשונה אחרי שהממשלה קמה אני ככה התלבטתי עם עצמי, כאילו מה – אתה יודע, הולכים לבית הכנסת ואומרים תפילה לשלום המדינה – איך באמת מסתדר הכעס הגדול והדאגה הגדולה מהממשלה הזו עם הנושא לתפילה לשלום המדינה.

אורית סטרוק: אז קראתי לעצמי את המילים של התפילה לשלום המדינה ואמרתי לעצמי שאדרבה, דווקא עכשיו צריכים לומר את התפילה הזו הרבה יותר בכוונה.

אורית סטרוק: כי מה אנחנו מבקשים בתפילה לשלום המדינה?

אורית סטרוק: אנחנו מבקשים מהקדוש ברוך הוא שישלח את אורו ואמיתו לראשיה, שריה ויועציה של המדינה שלנו.

אורית סטרוק: אז בוודאי ובוודאי שאם ראשיה, שריה ויועציה של המדינה שלנו נמצאים בממשלה שהיא בסכנה כל כך גדולה, ממשלה שהיא עשויה – ובאמת בפועל בכל רגע ורגע היא נסחטת על ידי אויבי ישראל, אז בוודאי ובוודאי שאנחנו צריכים עוד יותר להתפלל שהשם ישלח להם את אורו ואת אמיתו ותקנם בעצה טובה מלפניו.

אורית סטרוק: זה פי כמה וכמה, כמו שאנחנו יודעים שאדם נמצא במצב מסוכן – אנחנו מתפללים עליו יותר, כן?

אורית סטרוק: ברגע שהבנתי את הדבר הזה אז נהיתה לי השלמה בלב.

אורית סטרוק: ואני באמת הולכת – לא רק כל שבת, כמעט כל יום, חוץ מימים כמו שהיום, שאני לא יכולה להגיע למערת המכפלה להתפלל, אבל כל בוקר שאני כן יכולה אני הולכת – – –

יואב קיש: ואז את הולכת לכותל.

אורית סטרוק: היה בוקר אחד שהצלחתי להגיע לכותל, בבוקר שבין שני לשלישי, כשהלכנו לישון במלון וחיכיתי שיעירו אותי להצבעה ולא העירו אותי.

אורית סטרוק: אני מתעוררת ב-05:30 ואומרת: מה קורה?

אורית סטרוק: לא העירו אותי?

אורית סטרוק: אני מסתכלת בווטסאפ – שלחו לי הודעה שאנחנו משוחררים, אין הצבעות.

אורית סטרוק: אמרתי, יאללה, הולכים לכותל.

אורית סטרוק: התארגנתי צ'יק-צ'ק והלכתי ברגל מהמלון לכותל.

אורית סטרוק: היה כיף אדיר, ממש תענוג.

אורית סטרוק: אני מאוד אוהבת ללכת לכותל.

אורית סטרוק: אבל באמת, אני אומרת לך, אדוני היושב-ראש, קודם כול, אף על פי – – –

יואב קיש: הינה, את רואה, הוא לא נשבר – – –

אורית סטרוק: דודי, התחלתי לדאוג.

אורית סטרוק: אף על פי שאנחנו חלוקים בדעותינו ואף על פי שאני מאוד מתנגדת לממשלה שאתם הקמתם, ברמה האישית אני אוהבת אתכם מאוד – אותך בוודאי, וגם את האחרים.

אורית סטרוק: הם חשובים לי ואני רוצה, בעזרת השם, שאתם תצליחו, תעשו דברים טובים למען עם ישראל.

מיקי לוי: אמן.

אורית סטרוק: אז אנחנו צריכים לדעת לשלב בין שני הדברים, וזה מה שרציתי לומר.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורית סטרוק: ותודה רבה על ההקשבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

עיסאווי פריג': אמסלם, יש לך עדיין כוחות?

דוד אמסלם: יש כוחות.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת – אני מנצל את ההזדמנות, כבוד היושב-ראש, שאתה פה.

יואב קיש: קודם כול אני רוצה לברך אותך על ההחלטה בנושא הקורונה – החזרה להוראות.

יואב קיש: הייתי גם מוסיף את הניקוי של המיקרופון, ולעשות את זה בין הדוברים.

יואב קיש: ראית שיש לנו חברי כנסת שנדבקו.

מיקי לוי: אתה צודק.

יואב קיש: הדבר הזה צריך עכשיו – – –

מיקי לוי: יטופל בבוקר.

מיקי לוי: אני מקבל.

יואב קיש: עיסאווי, השר עיסאווי פריג', אני אתן לך תקציר.

יואב קיש: יש לי חצי שעה – 29 דקות ו-23 שניות – גם בשביל חבר הכנסת דודי אמסלם – – –

עיסאווי פריג': אז אנחנו הולכים לשמוע אותך 29 דקות?

יואב קיש: כן.

עיסאווי פריג': אתה רציני?

יואב קיש: עכשיו אני אגיד לך מה.

יואב קיש: תראה, מה שאני עושה, בניגוד לח"כים אחרים, יש לי פה את התקציר של מה שאני הולך לדבר, כמו בספר.

יואב קיש: אני מקריא לך את התקציר – אתה יכול להחליט מה מעניין פחות, מה.

יואב קיש: אז קודם כול אני רוצה לדבר על קורונה, זה ברור.

דוד אמסלם: אם כבר תן לו את התקציר, שהוא יבחר את הנושא הראשון.

יואב קיש: אתה יודע מה, תחליט אתה את הראשון.

דוד אמסלם: בדיוק, ממה תתחיל.

יואב קיש: נכון, שיהיה לך מעניין.

יואב קיש: יש ארבעה נושאים: קורונה; אחרי זה חוק הדיינים – אנחנו בסוף מדברים פה על חוק הדיינים; השבוע הקרוב – דברים שעולים; ויש נושא חדש – שדודי, אני מציע לך אולי לקחת, זה נקרא:

יואב קיש: פינתנו הכר את הח"כ.

יואב קיש: ב"הכר את הח"כ" יש לנו הרבה ח"כים נורבגים – – –

עיסאווי פריג': תתחיל בשבוע הקרוב.

יואב קיש: הכר את הח"כ.

יואב קיש: מה עושים ב"הכר את הח"כ"?

יואב קיש: אני, יש לי פה אייפד – סוף-סוף מרשים לנו – אני נכנס – הינה, היושב-ראש – לאתר הכנסת ובודק.

יואב קיש: אני אתן לך פרומו, נגיד, איך זה אמור להיראות.

עיסאווי פריג': אה, מותר לנאום עם אייפד?

יואב קיש: כן, מותר.

יואב קיש: להקריא מאייפד מותר.

יואב קיש: אני, נגיד, נכנס לסיעת מרצ.

עיסאווי פריג': – – – במליאה?

מיקי לוי: זה לא שייך לי, זה הכללים.

מיקי לוי: מותר.

יואב קיש: נכנסתי לסיעת מרצ ואני רואה שיש שני ח"כים שנכנסו בחילופים – מיכל רוזין במקום ניצן הורוביץ וגבי לסקי במקום תמר זנדברג.

יואב קיש: כתוב גם מתי.

יואב קיש: אבל בואו נגיד – נסתכל לראות קורות חיים של גבי לסקי.

יואב קיש: זה דוגמה לאיך זה נקרא – – –

אורית סטרוק: זה לא שעכשיו נתחיל להכיר את מיכל רוזין, כן.

יואב קיש: עכשיו, גבי לסקי, לצערי, היושב-ראש – –

מיקי לוי: אני שומע.

יואב קיש: – – קודם כול, התמונה שלה עדיין לא נמצאת פה באתר ובקורות חיים לא מופיע עוד שום דבר.

יואב קיש: כנראה – אבל האמת, מה אנחנו כן רואים?

דוד אמסלם: עובדים על זה.

דוד אמסלם: עובדים על זה.

יואב קיש: היא ילידת – –

עיסאווי פריג': ארגנטינה.

יואב קיש: – – מקסיקו סיטי.

יואב קיש: מקסיקו, סליחה – – –

דוד אמסלם: היא איתך במפלגה.

דוד אמסלם: אתה לא יודע?

יואב קיש: היא איתך במפלגה.

יואב קיש: ילידת מקסיקו.

יואב קיש: אתה אומר ארגנטינה?

יואב קיש: ככה אתה פוגע בכל המקסיקנים שלנו?

עיסאווי פריג': כל הספניולים – – –

יואב קיש: אבל היא לא ניגרית, היא לא ניגרית, היא ממקסיקו.

יואב קיש: והיא נולדה – יש פה – טוב, נשים, אני לא אומר מתי היא נולדה.

יואב קיש: מי שרוצה – שיסתכל.

יואב קיש: אנחנו נכבד את העניין.

יואב קיש: ושנת עלייה: 1982; מקום מגורים: תל אביב.

יואב קיש: אז כן, יש פה רקע ראשוני שהכנסת אכן אספה, אבל היושב-ראש, אפשר להוסיף את התמונה וקורות החיים, כי זה נקרא פינתנו "הכר את הח"כ".

עיסאווי פריג': זה מה שאתה הולך להגיד?

יואב קיש: לא, אחרי זה נבחר סיעות אחרות, אם אתה רוצה.

יואב קיש: יש פה הרבה עבודה עם "הכר את הח"כ", אבל תחליט עכשיו אתה מה הנושא.

יואב קיש: רצית את השבוע הקרוב?

עיסאווי פריג': השבוע הקרוב.

יואב קיש: בבקשה, השבוע הקרוב.

דוד אמסלם: אז תלחץ, תלחץ על השבוע הקרוב.

עיסאווי פריג': אוה, עשה הכנות, עשה – – –

יואב קיש: תלחץ על הלינק "השבוע הקרוב".

יואב קיש: יש לינק.

דוד אמסלם: יש שם – – –

עיסאווי פריג': עשה שיעורי בית, יואב.

דוד אמסלם: תלחץ והוא יקבל את זה – – –

יואב קיש: השבוע הקרוב.

יואב קיש: אז תראה, הינה, עיסאווי, יכול להיות שיעניין אותך מה הולך להיות בממשלה ביום שני.

יואב קיש: אתה יודע מה הולך להיות?

עיסאווי פריג': הולך להיות שבוע קל.

יואב קיש: דודי אמסלם, תשמע.

יואב קיש: לא מדויק, כי בממשלה זה הולך להיות שבוע סופר-חשוב.

יואב קיש: ביום שני הקרוב תגיע לשולחן הממשלה החלטה על הקמת שלושה יישובים בנגב.

עיסאווי פריג': אתם החלטתם – – –

יואב קיש: הינה, אתה רואה?

יואב קיש: הוא אפילו אמר את זה בלי שאני אגיד – זה החלטה שלנו.

עיסאווי פריג': תביא משהו חדש.

יואב קיש: אבל הינה, אני רוצה להסביר לך: זה חדש, אני אגיד לך מה חדש פה.

יואב קיש: הרי מה השיטה של הממשלה הזו?

יואב קיש: השיטה של הממשלה הזו זה ליצור מצג שקר ועליו לכסות בתקשורת מלטפת ואז הכול בסדר.

יואב קיש: מה מצג השקר?

יואב קיש: זה – הינה: אתם החלטתם.

יואב קיש: אז אני אגיד לך מה אנחנו החלטנו ותגיד לי אם זה מה שאתה הולך להצביע עליו.

יואב קיש: אנחנו החלטנו לגבי שלושת היישובים שלושה דברים.

יואב קיש: תנאי ראשון שהוחלט: שלא מעבירים את זה בלי להעביר במקביל, ביחד, החלטת ממשלה להסדרת ההתיישבות הצעירה ביהודה ושומרון.

יואב קיש: זה קורה?

יואב קיש: לא.

עיסאווי פריג': את זה אתה אומר.

יואב קיש: עכשיו, מי החליט על זה?

יואב קיש: מי התעקש?

יואב קיש: מי עצר את החלטת הממשלה הקודמת רק על שלושה יישובים?

יואב קיש: אתם החלטתם – א.

יואב קיש: לא החלטנו.

עיסאווי פריג': מנסור.

עיסאווי פריג': מנסור.

יואב קיש: לא, לא.

עיסאווי פריג': מנסור לא נמצא כאן לאשר את מה שאתה אומר.

יואב קיש: אז נכון, אתה צודק.

יואב קיש: ראש הממשלה שלכם לא נמצא כאן, ואני לא יודע מה הוא יגיד.

יואב קיש: אבל בוא נסכם משהו פשוט: אנחנו הבאנו את זה להחלטת ממשלה בהסכמה שיחד עם זה – לא בהסכמה, סליחה.

יואב קיש: השר זאב אלקין אמר בממשלה הקודמת – ואני מוכן שהוא יעלה פה.

יואב קיש: חבל שהוא אף פעם לא מגיע ומשיב.

דוד אמסלם: קודם כול, עמיר פרץ העלה את היישובים.

יואב קיש: לא, אבל ההחלטה לא עברה.

דוד אמסלם: בסדר, נכון.

דוד אמסלם: אנחנו התנינו את זה – – –

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: הליכוד התנה את זה – או אלקין התעקש והליכוד, כמובן, תמך – ואמר:

יואב קיש: לא נעביר את ההחלטה הזו בלי שהממשלה הזאת תעביר את ההחלטה על התיישבות הצעירה.

יואב קיש: אז הינה, עוד פעם, אתם מבינים?

יואב קיש: אני עכשיו אומר לצופים, שלא יודע מי מהם ער ב-05:30: תרבות השקר של הממשלה הזו – לא אומרים את האמת.

יואב קיש: ההחלטה הזו לא עברה בממשלת ישראל.

יואב קיש: למה היא לא עברה בממשלת ישראל?

יואב קיש: כי הליכוד התעקש שיחד עם ההחלטה על שלושת היישובים הבדואיים החדשים – תכף נדבר גם עליהם, כי יש גם פה קצת עומק, לא הכול שטוח ורדוד.

יואב קיש: ההחלטה הזו לא עברה כי השר זאב אלקין ושרי הליכוד אמרו:

יואב קיש: אנחנו לא מעבירים את ההחלטה הזו בלי שתהיה החלטה על הסדרת ההתיישבות הצעירה.

יואב קיש: אתה יודע שכל השטח של ההתיישבות הצעירה זה אפילו לא יישוב אחד משלושת היישובים האלה?

עיסאווי פריג': למה אתה לא מספר לאזרחים ולצופים ש-80% מהיישובים בנגב של הפזורה הבדואית הליכוד הקים בעשר השנים האחרונות?

יואב קיש: א.

יואב קיש: זה לא בעשר, זה יישובי אבו בסמה.

יואב קיש: איך זה נקרא, אבו בסמה?

עיסאווי פריג': – – – אני הקמתי.

יואב קיש: הוקמו לפני 20 שנה.

יואב קיש: הליכוד בראשות שרון הקימו.

עיסאווי פריג': למה אתה לא מספר לאנשים – – –

יואב קיש: אבל זה עוד דבר – זה היה לפני 20 שנה.

יואב קיש: אבל אני חייב להגיד לך: הינה השקר הנוסף.

יואב קיש: שקר נוסף.

דוד אמסלם: אגב, אנחנו – – –

יואב קיש: אבל הינה, דודי – – –

עיסאווי פריג': אז למה אתה מבקר?

עיסאווי פריג': אז תברך את הממשלה – – –

יואב קיש: הינה, אני אגיד לך על מה אני מברך.

יואב קיש: יש עכשיו שני נושאים שאם תעמדו בשני הסעיפים האלה, זה – הינה, דודי, אתה מבין, זה תרבות השקר, כי אני אומר לך עכשיו מה יקרה.

יואב קיש: הינה אני אומר לך: בהצעה שלנו היו שני סעיפים שהגנו על אדמות המדינה.

יואב קיש: שני הסעיפים הם כאלה: 1.

יואב קיש: שהשטחים האלה ירדו מהשטחים של הרשויות הקיימות – קו כחול שלהן – שלא בשימוש.

יואב קיש: הרי יש להם ברשויות האחרות שטחים עצומים לא בשימוש, אז אמרנו: על כל דונם שנכניס נוריד דונם אחר ברשות אחרת.

יואב קיש: אמרו: בסדר, כי רצו את זה.

יואב קיש: אז בואו נראה אם זה יישאר.

יואב קיש: לדעתי זה לא יישאר, כי – – –

דוד אמסלם: כי השטחים שם – – –

עיסאווי פריג': כאילו אתה מדבר על אויבי המדינה או זרים.

יואב קיש: לא, אני מדבר על אדמות מדינה, שהן לא הפקר – הן לא הפקר לכל אחד לבוא ולהגיד ולקחת אותן.

דוד אמסלם: כל הנגב זה אדמות מדינה.

עיסאווי פריג': ידידי – – –

יואב קיש: רגע, רגע, תן לי נושא אחד ואחרי זה אני מקשיב לך, השר עיסאווי פריג'.

יואב קיש: תן לי רגע, בבקשה.

יואב קיש: הרי מה העניין פה?

יואב קיש: ופה אני אומר לך, דודי, יש לנו אחריות כליכוד – לא הצלחנו עד היום להסדיר את העניין הזה, אני לא מכחיש את זה.

דוד אמסלם: אני מסכים.

יואב קיש: בני בגין נכשל.

יואב קיש: דרך אגב, אני חושב שטוב שהוא נכשל, כי ההצעה שלו הייתה הזויה ומסוכנת.

דוד אמסלם: אני מסכים איתך.

יואב קיש: בני בגין נכשל, ואחריו נכשל אורי אריאל, והרשות – – –

מיקי לוי: הוא היה לפניו.

דוד אמסלם: לא, לדעתי לא.

מיקי לוי: לא, לא, אורי עשה את זה לפני בני בגין.

דוד אמסלם: לא, הוא היה שר החקלאות.

מיקי לוי: אה, נכון.

יואב קיש: לא, בני היה בסיבוב הראשון-הראשון.

יואב קיש: זה היה בני, אורי, ואחרי זה הוא הגיע, אבל הוא כבר לא טיפל בזה.

יואב קיש: זה לא – זה היה בני בגין שהיה – – –

דוד אמסלם: אורי אריאל.

יואב קיש: עכשיו, למה הם נכשלו?

יואב קיש: צריך להבין מה קורה בנגב.

יואב קיש: הבדואים הולכים ויושבים איפה שהם רוצים; ככה הם, יש להם אינטרס כזה.

יואב קיש: עכשיו, מה קורה?

יואב קיש: מגיעה הסדרה – אומר לו: בוא, אתה תעבור מפה לפה.

יואב קיש: פה תהיה לך מסודר, הכשרנו לך, עשינו לך.

יואב קיש: מגיעים כאילו לסיכום.

יואב קיש: הוא עובר – הבן שלו נשאר, זאת אומרת, אין אירוע של פינוי קרקעות, יש רק גדילה וגדילה.

יואב קיש: וזה הבעיה – הבעיה היא שלא הגיעו להסכם.

יואב קיש: מה קרה בשנתיים האחרונות?

יואב קיש: יש שיפור.

יואב קיש: מה השיפור?

יואב קיש: ברוך השם, הוקמה יחידת יואב, מתמקדת בהריסות בניינים בלתי חוקיים, וואללה, יש ירידה בבנייה הבלתי-חוקית בנגב בשנתיים האחרונות.

יואב קיש: עדיין לא הצלחנו לפתור את הבעיה, אני לא אומר.

יואב קיש: בנגב השקענו בחינוך, השקענו בתשתיות, בכבישים, בכלכלה – הנגב פורח ברמות האלה.

יואב קיש: בביטחון האישי ובנושא של הקרקעות לא עשינו עבודה טובה, אני אומר את זה בצורה ברורה.

יואב קיש: הצלחנו להתחיל לשנות את המגמה, ואז הגיעה הממשלה הזו – שאני אומר לכם, היא מובילה לכאוס מוחלט בנגב, כבר רואים את זה.

יואב קיש: רואים מה קורה בביר הדאג', רואים מי הולך להיות יו"ר ועדת הפנים.

יואב קיש: הנגב נמכר בצורה רשמית ופורמלית לרע"מ, ואנחנו במצב מאוד קשה.

יואב קיש: אבל עכשיו אני חוזר עוד פעם לגבי השקרים שבהחלטה.

יואב קיש: יגידו לנו, דודי, בכל התקשורת ישטפו את הראש: אתם החלטתם, זה החלטה שלכם וזה.

יואב קיש: הם לא מבינים שאנחנו עוד לא החלטנו, שאנחנו התנינו, שאמרנו שזה קו כחול, שטחים ילכו.

יואב קיש: עוד דבר: כל אחד מהיישובים האלה – אתה יודע שיש סעיף שאומר שאם אין 80% מכל הבדואים מסביב שאמורים להיכנס פנימה, זה לא נכנס לתוקף.

יואב קיש: אתה זוכר את הסעיף הזה?

יואב קיש: האם אתה חושב שהסעיף הזה יישאר בהחלטת ממשלה שלהם?

יואב קיש: אני לא יודע.

יואב קיש: אני רק אומר דבר אחד: לך הם יגידו שאתה כבר החלטת על זה.

יואב קיש: אז אני פה בשביל לקרוע את השקר הזה.

יואב קיש: עכשיו הם עשו אותו דבר עם חוק האזרחות.

יואב קיש: למה השר עיסאווי פריג' הצביע בעד חוק האזרחות?

יואב קיש: הרי לפי דבריה של השרה שקד – ככתבו וכלשונו.

יואב קיש: זה שהגיע לפה ב-03:00 בנוהל לא תקין, היושב-ראש – כי היה צריך לעבור את הנשיאות והוא לא עבר; הכניסו פה למליאה אירוע בלתי קביל בעיניי, אבל כך קרה.

יואב קיש: ב-03:00 – החלטת ממשלה.

יואב קיש: בום, מגיעה לפה החלטה חדשה ואומרים לך: אותו דבר.

יואב קיש: אבל מה?

יואב קיש: קודם כול, זה לא אותו דבר בהגדרה הבסיסית, כי התוקף ירד לחצי שנה.

יואב קיש: אז השרה שקד, האמת, אני לא יכול לבקש ממנה להתחיל לומר את האמת, כי היא לא אומרת את האמת.

יואב קיש: היא כל הזמן אומרת את מה שהיא רוצה, משתמשת בחצאי אמיתות ובשקרים בוטים, וזו השיטה שלה, ולצערי, היא מצליחה, עם התקשורת המלטפת – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להגיד לך, זה לא שקר, זה בניגוד לחוק.

דוד אמסלם: היא – – –

יואב קיש: זה שקר בניגוד לחוק.

דוד אמסלם: לא, תבין, היא מחויבת להציג את ההסכמים על פי החוק – – –

יואב קיש: היא לא עושה את זה.

דוד אמסלם: עכשיו, היא לא משקרת איזה שקר סתם, היא עוברת על החוק.

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: היא משקרת ועוברת על החוק.

דוד אמסלם: הרי בכל מדינה מתוקנת היו מעמידים אותה לדין על השקר הזה.

יואב קיש: נכון, נכון.

יואב קיש: אז מה קורה?

יואב קיש: יושב פה השר – – –

עיסאווי פריג': לא היא – – –

יואב קיש: יושב פה השר עיסאווי פריג' – – –

עיסאווי פריג': היו הפגנות.

יואב קיש: הכול היה – – –

דוד אמסלם: היא אמרה 1,600 – – –

עיסאווי פריג': זה לא הסכמים, אלה הבנות.

יואב קיש: דודי, אתה לא מכיר את התרגיל שלהם.

יואב קיש: הינה, הבנות זה ככה: היה סיכום סגור בעל פה, אפילו בכתב, רק לא חתום, ולכן זה לא הסכם, אבל הם יודעים שהיא תכבד את זה.

דוד אמסלם: השאלה הייתה אם יש הסכם בכתב או בעל פה.

יואב קיש: יש, אבל לא חתום.

דוד אמסלם: הוא צריך להגיד – – –

יואב קיש: אבל הוא לא נחתם.

יואב קיש: יש הסכם כתוב, אבל לא נחתם.

דוד אמסלם: אבל זה לא משנה.

יואב קיש: נכון, השר עיסאווי פריג'?

עיסאווי פריג': – – – לא – – –

דוד אמסלם: אבל השאלה הייתה על פי החוק – הסכם בכתב או בעל פה.

יואב קיש: נכון.

דוד אמסלם: לכן היא שיקרה.

דוד אמסלם: אבל – – – עבריינית.

יואב קיש: הינה, אומר השר פריג': יש פה הבנות.

יואב קיש: הבנות זה סיכומים וצריך להציג אותם, אבל לא מציגים.

יואב קיש: אבל הוא איש ישר.

יואב קיש: דרך אגב, הוא איש ישר, אז הוא בבוקר עולה לרדיו נאס ואומר: ואללה, אלפי משפחות ייכנסו.

דוד אמסלם: תגיד לי, אם הייתם מציעים – נגיד שהיינו יודעים, שומעים, אולי 5,000 משפחות, יכול להיות שהיינו מצביעים בעד.

יואב קיש: נכון, אבל בזה זה היה נגמר, אבל משקרים פה על הבמה בניגוד לחוק.

דוד אמסלם: שיקרתם פה.

יואב קיש: סליחה, לא משקרים.

יואב קיש: הוא לא משקר.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: היא.

יואב קיש: היא.

יואב קיש: עולה פה על הבמה, משקרת בצורה מודעת.

דוד אמסלם: שרת הפנים במדינת ישראל משקרת בכנסת ישראל, ועל הבסיס הזה הכנסת מצביעה.

יואב קיש: זו האמת, נכון.

יואב קיש: תבין, דודי, זו השיטה, זו השיטה שלה, אותו דבר כמו בחוק האזרחות.

יואב קיש: עכשיו, התקשורת מלטפת: איך אנחנו, הליכוד, פגענו בביטחון ישראל.

דוד אמסלם: התקשורת מספרת איך בנט מתקשר אליהם כל לילה: איך עבר היום?

דוד אמסלם: מה היו הבעיות?

דוד אמסלם: אכלתם?

דוד אמסלם: שתיתם?

דוד אמסלם: הכול בסדר?

יואב קיש: אז אני אומר לכם בצורה – אני פונה עוד פעם לאזרחי ישראל ואני אומר לכם שזה שחוק האזרחות – – –

דוד אמסלם: אני שומע אותם ורואה כבר את החדשות כמו איזו תוכנית סאטירית כמעט.

יואב קיש: עוד מעט ייגמר לי הזמן, לא מספיקה לי חצי שעה ככה.

דוד אמסלם: אני אתן לך משלי.

דוד אמסלם: אני אחריך, קח משלי.

יואב קיש: לא, לא, חס וחלילה.

יואב קיש: אני אומר ככה לתושבי ישראל, וזה כדי לנתץ את השקרים של התקשורת ושל השרה שקד, שמעל הבמה פה לא אומרת את האמת.

יואב קיש: אני אומר לכם: מצבה הביטחוני של מדינת ישראל יותר טוב בזה שהחוק לא עבר, כי אם החוק היה עובר, כבר עכשיו, היום, אלפי משפחות היו נכנסות, מקבלות את ההכשר, הכול היה נגמר.

יואב קיש: בזה שעצרנו את החוק, הם לא קיבלו את ההכשר הזה, והם עכשיו מגישים בקשה פרטנית אחת-אחת, ונכון, משרד הפנים והשב"כ צריכים לתת חוות דעת, וזה לוקח זמן.

יואב קיש: אני מקווה מאוד שהם לא לוחצים עליה לעשות את זה גם ככה על הראש שלנו.

יואב קיש: יכול להיות שתצליחו.

יואב קיש: ברור לי שהממשלה הזו מנוהלת על ידיכם ועל ידי מנסור עבאס הרבה יותר מאשר אחרים פה.

יואב קיש: לכן, כשאני מדבר על השבוע הקרוב – ובזה אני מסיים את פרק השבוע הקרוב, כי אמרנו שיש ארבעה פרקים – אז פרק השבוע הקרוב אומר ככה: בוא נראה איזו החלטה הממשלה שלכם תיקח בנושא שלושת היישובים.

יואב קיש: וכדי לעשות סדר ולא שקר בנפשנו – הממשלה הקודמת לא החליטה את ההחלטה הזו.

יואב קיש: זה עלה לדוכן וירד בגלל שלא הצביעו על ההתיישבות הצעירה.

יואב קיש: ואני רוצה לראות שאם גם יעזבו – נגיד שהממשלה הזו תפקיר את ההתיישבות הצעירה, כי כנראה זה הדנ"א שלה.

יואב קיש: בסדר, תפקירו אותם.

יואב קיש: בואו נראה אם אתם מקפידים על ה-80% שבלעדיהם העסקה, ההסכמה, לא יוצאת אל הפועל, ובואו נראה אם השטחים העצומים שיש לרשויות בנגב שלא בשימוש, יהיה כנגדם קיזוז מול ההקמה של השטחים החדשים.

יואב קיש: אז זה השבוע הקרוב.

יואב קיש: עכשיו יש לנו שלושה פרקים נוספים.

יואב קיש: השר, במה אתה רוצה עכשיו?

דוד אמסלם: מה אתה רוצה?

דוד אמסלם: לאן אתה רוצה לעבור?

יואב קיש: על מה אתה לוחץ עכשיו?

יואב קיש: קורונה, חוק הדיינים ופינתנו החדשה "הכר את הח"כ".

עיסאווי פריג': אתה רואה לאן הגענו?

יואב קיש: אני אתן לדודי לבחור?

עיסאווי פריג': יאללה, תמשיך.

יואב קיש: דודי, תבחר.

יואב קיש: מה את מעדיף?

דוד אמסלם: בוא נדבר על חוק הדיינים.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': תשאיר את זה לסוף.

דוד אמסלם: אז בוא נכבד את השר.

דוד אמסלם: מה אתה רוצה?

עיסאווי פריג': נשמע על הקורונה, יאללה.

יואב קיש: קורונה.

דוד אמסלם: נביא כנאפה?

עיסאווי פריג': אתה חושב?

יואב קיש: דודי, כל הכבוד לך שנשארת פה ולא הלכת לישון.

יואב קיש: אני הלכתי לישון כמה שעות, אבל כדי להירדם – – –

דוד אמסלם: אני חייב להיות.

דוד אמסלם: הדובר צריך עם מישהו בקשר עין, לכן אני יושב פה.

יואב קיש: צדיק.

יואב קיש: איך נרדמתי?

יואב קיש: ואללה, לקחתי את "איך לנצח מגפה" ונרדמתי מהר מאוד.

דוד אמסלם: בשורה השנייה כבר נרדמת.

יואב קיש: היה שם משהו על פטיש ופינצטה – לא זוכר – אז נרדמתי.

יואב קיש: קורונה זה לא צחוק, קורונה זה מקצוע, זה עסק רציני.

יואב קיש: החלפנו שלטון בסיטואציה שאתה יודע מה?

יואב קיש: זה כאילו מרפי, לא היה אפשר לחשוב.

יואב קיש: הגיע הווריאנט דלתא בדיוק כשעזבנו, ועכשיו אתם צריכים להתמודד איתו, ומה שאתם בחרתם לעשות – אתה חבר קבינט קורונה?

עיסאווי פריג': לא.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: מה שאתם בחרתם לעשות – אתה יודע, אפשר להסתכל על הנתונים לרגע, רק להיכנס לפרופורציות: מארבעה-חמישה מאומתים ביום אנחנו כבר ב-700.

יואב קיש: אני אומר לך, אנחנו נעבור את ה-1,000, ואתם יודעים שזה גם לא ייעצר.

יואב קיש: כרגע אנחנו עוד לא רואים את התחלואה הקשה, היא עוד במספרים נמוכים.

יואב קיש: לצערי, כמו שאנחנו גם רואים באנגליה, היא תעלה, לשם אנחנו הולכים.

יואב קיש: למה אני אומר שלשם אנחנו הולכים?

יואב קיש: כי מה קורה עם הקבינט שלכם מהרגע שהוא הוקם?

יואב קיש: הוא הוקם באיחור.

יואב קיש: דבר אחד הם עשו: נסעו לנתב"ג והצטלמו.

יואב קיש: אתה זוכר?

יואב קיש: זה היה הדבר הראשון שעשו – עשו וי על הצילום בנתב"ג.

יואב קיש: אתמול גם עשו וי על מסיבות עיתונאים.

יואב קיש: כנראה שלאט-לאט הם יבינו, הם ילמדו מהלקחים.

יואב קיש: אבל הטעות המרכזית של קבינט הקורונה שלכם היא פשוט אפס החלטות; אפס מנהיגות, אפס החלטות.

יואב קיש: לבוא ולומר – הרי ראינו את זה כבר, הציבור: יש אנשים שיותר מבינים, יותר ערניים והם עושים, ויש אנשים שבאופן טבעי פחות; ידענו את זה כבר, זה לא חדש שאנשים לא שומרים על הבידוד.

יואב קיש: אז מה, זה שנוריד לשבעה ימים אז יותר אנשים ישמרו?

יואב קיש: לא, לא יותר אנשים ישמרו.

יואב קיש: הבידוד הוא אירוע שאם אתה רוצה באמת לפתור אותו – אני אומר לך, השר עיסאווי פריג', לאחר כל הבדיקות שעשינו, צימוד דיגיטלי זה הדבר היחידי שיכול להבטיח את הבידוד, והוא קיים, מוכן, אתם הייתם יכולים להעביר אותו.

יואב קיש: במקום זה אתם עוסקים בחוק הדיינים, שאין לו שום דחיפות, ואנחנו סתם מבזבזים פה את הזמן במקום עם משהו דחוף.

יואב קיש: למה אנחנו לא גמרנו עם הצימוד האלקטרוני, אתה יודע?

יואב קיש: כי הוא דורש אישור בכנסת ולא הייתה לנו כנסת.

יואב קיש: הכול מוכן: יש מלאי, יש חברות, יש תקציב.

יואב קיש: כל מה שצריך זה להחליט שמביאים את זה לכנסת והבידוד יישמר, וסוף-סוף יהיה לך בידוד.

יואב קיש: זה הדבר המרכזי שאתם לא מטפלים בו.

יואב קיש: ומה אתם אומרים?

יואב קיש: ראיתי – הקליטו לי, הייתי פה במליאה ואחרי זה ראיתי את הריאיון של שר הבריאות הורוביץ בערוץ 12, ממש אתמול בערב – – –

דוד אמסלם: מה הוא אמר?

יואב קיש: כלום.

יואב קיש: הוא לא אמר כלום, זו בדיוק הבעיה.

יואב קיש: הוא אמר: אנחנו מקווים, אנחנו ממליצים.

יואב קיש: תקשיבו טוב: אתם, ואללה, אתם בשלטון.

יואב קיש: ההגה בידיים שלכם.

יואב קיש: אי-אפשר לשים את הידיים ככה ולחכות ולראות מה קורה.

יואב קיש: זו אחריות שלכם.

יואב קיש: אתה בממשלה, תפוס את שר הבריאות ותגיד לו: לא יכול להיות שאתם לא מחליטים שום דבר.

יואב קיש: איך?

יואב קיש: גם משרד הבריאות בא עם המלצות, אתה יודע.

יואב קיש: הוא אומר: אין ברירה, צריך כבר תו ירוק.

יואב קיש: פה בכנסת העסק משתנה; בחוץ עוד לא השתנה שום דבר.

יואב קיש: למה פה בכנסת משתנה?

יואב קיש: לא יודע, יש פה יושב-ראש, הוא יודע שיש לו אחריות אישית, יש לו חולה – – רק אחד חולה?

מיקי לוי: – – –

יואב קיש: חולה אחד.

יואב קיש: – – אז הוא נזהר.

מיקי לוי: בגלל זה ביקשתי את החוק.

יואב קיש: איזה חוק?

מיקי לוי: הבא.

יואב קיש: הבא.

יואב קיש: אתה מבין?

יואב קיש: הוא יודע שיש לו אחריות.

מיקי לוי: לא סתם – – –

יואב קיש: הקריאה הראשונה?

יואב קיש: אני חושב שאחרי זה היה צריך להיות בקריאה ראשונה.

יואב קיש: בקיצור, הוא נותן פה דוגמה – – –

מיקי לוי: – – –

יואב קיש: בגלל זה, אוקיי.

יואב קיש: עכשיו אני מבין.

יואב קיש: הוא לא יכול לבוא לפה, זה ברור.

יואב קיש: תבין שהם רצו להביא אותו לפה.

דוד אמסלם: מה זה רצו?

יואב קיש: הם רצו.

יואב קיש: מה הדחיפות בחוק הזה?

יואב קיש: הוא דחוף?

יואב קיש: לא, בעצם, עזוב.

יואב קיש: אני לא אביך – – –

מיקי לוי: אני אחראי – – –

יואב קיש: יש לו אחריות.

יואב קיש: לממשלה אין אחריות.

יואב קיש: יש הפקרות בממשלה.

יואב קיש: אתם לא מבינים, ואני אומר את זה גם לשרה שאשא ביטון, שהיא רוח המפקד.

יואב קיש: זה די ברור לי מה קורה.

יואב קיש: כשיושבת לך השרה שאשא ביטון בקבינט הזה, אז הידיים מאחורי הגב, הן לא על ההגה.

יואב קיש: אבל אתה חבר ממשלה.

יואב קיש: כשחס וחלילה יהיה פה אירוע – אני אומר לך, אני לא רוצה להיות.

יואב קיש: עזוב, אני לא אומר, בסדר?

יואב קיש: הלוואי, בעזרת השם, אני מתפלל שהתחלואה הקשה לא תעלה ושהמספרים של ההדבקות לא ישפיעו על התחלואה הקשה, אבל זו תפילת פתי, כנראה.

יואב קיש: הלוואי, בעזרת השם, הכול מאללה, כמו שאומרים, נכון?

יואב קיש: אבל כשאתה יודע שיש בסוף איזשהו יחס, לא יכול להיות שיש פה 1,000 מאומתים ביום ואנחנו לא נתגלגל למקומות אחרים.

יואב קיש: לכן כשזה התחיל אמרתי: חבר'ה, צריך לעצור את זה כשזה קטן.

יואב קיש: בקורונה נותנים בראש בכל הכוח כשזה קטן, לא מחכים ולא עושים כלום.

יואב קיש: עכשיו זה גם כבר לא כל כך קטן.

יואב קיש: המשמעות למדינת ישראל תהיה לא טובה.

יואב קיש: אז אמרתי – אי-אפשר להגיד עליי שלא – מתחילת האירוע אמרתי: תגידו, למה אתם מחכים עם המסכות זה היה ליום ראשון, אז הקדימו לשישי.

יואב קיש: אמרתי: ברוך השם.

יואב קיש: חיסונים – אמרתם שתביאו ב-1 באוגוסט.

יואב קיש: תיקנתם, מצוין.

יואב קיש: אבל את כל השאר תתחילו לעשות.

יואב קיש: אל תיתנו לקורונה להשתולל פה.

יואב קיש: אני מקווה, עיסאווי, שדרכך נגיע להורוביץ, למי שיודע לכתוב ספרים – האמת, אני לא יודע אם אלה ספרים שלו, כי יש כל מיני תביעות על ספר שלו; סינגפור – שלו או לא שלו.

יואב קיש: לא יודע מה הוא כתב או לא כתב.

יואב קיש: אולי את זה הוא כתב, אולי חלם, אולי מישהו הכתיב לו, לא יודע, אבל לנהל הוא לא יודע.

יואב קיש: לנהל הוא לא יודע.

יואב קיש: קבינט אין, החלטות אין, והמלצות לציבור – זה לא עובד.

יואב קיש: זה לא עובד.

יואב קיש: צריך לעשות.

יואב קיש: ממשלה עושה, והממשלה הזו, לפחות בתחום הקורונה, לא עושה.

יואב קיש: בתחומים שחשובים לרע"מ היא עושה יפה מאוד, את זה אני יכול לומר.

יואב קיש: מה מצבנו?

יואב קיש: נשארו לנו עוד שני נושאים: חוק הדיינים ופינתנו "הכר את הח"כ".

יואב קיש: מה אתה מעדיף עכשיו?

עיסאווי פריג': הכרנו את הח"כ, את גבי לסקי, לא?

דוד אמסלם: יש עוד.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: יש פה – זה היה בקטנה, עזוב.

עיסאווי פריג': הכר את הח"כ – זה רעיון.

יואב קיש: הכר את הח"כ.

עיסאווי פריג': אתה רואה את החשיבה מחוץ לקופסה שיש ליואב.

יואב קיש: הכר את הח"כ.

יואב קיש: יש לי פה שתי ציפורים במכה אחת, כי אני יכול – חס וחלילה, הכול עם כוונה להשתפר, איך משפרים את אתר הכנסת.

יואב קיש: הסיבה השנייה היא שנכיר ח"כים חדשים.

יואב קיש: בוא נלך על יש עתיד, בסדר?

יואב קיש: לוחצים באתר הסיעות על יש עתיד – יש לנו חמישה נורבגים.

יואב קיש: השמות שלהם: משה טור פז – באופן אישי אני שמח שמשה טור פז נכנס לכנסת.

יואב קיש: הוא נכנס ב-9 ביולי במקום השרה מירב כהן.

יואב קיש: תשאלו, למה אני שמח שמשה טור פז נכנס לכנסת?

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי במקרה אני מכיר אותו.

יואב קיש: למה אני מכיר אותו?

יואב קיש: כי הבנים שלנו משרתים ביחד.

דוד אמסלם: גם אני מכיר אותו.

דוד אמסלם: הוא עבד איתי.

דוד אמסלם: הוא עבד איתי בעיריית ירושלים.

יואב קיש: הוא בחור טוב.

יואב קיש: אתה רואה?

יואב קיש: הבנים שלי ושלו משרתים ביחד, והוא מס' 22 ביש עתיד.

יואב קיש: כשהיה פעם משהו משותף לילדים עם ההורים – זה היה אחרי הבחירות – אז אמרתי לו: טוב, אין סיכוי שתיכנס לכנסת, וואללה, הוא בא לכנסת, אז אני מברך את משה טור פז.

דוד אמסלם: אתה רואה, תתחיל לחלום יותר.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: הוא יתחיל לחלום.

יואב קיש: עכשיו בואו נלחץ כדי לראות את קורות החיים של משה טור פז – אתה יכול לספר לנו, כמי שמכיר אותו.

דוד אמסלם: הוא היה ראש מנח"י – – –

קריאה: – – – הוא איש טוב – – –

יואב קיש: אני מחפש בכנסת.

יואב קיש: קודם כול, יש תמונה.

דוד אמסלם: הוא היה ראש מנח"י – – –

יואב קיש: יש תמונה.

יואב קיש: אני רואה שהוא עלה לארץ בגיל שנה.

יואב קיש: הוא נולד בפילדלפיה, ארצות הברית.

יואב קיש: היום הוא גר בכפר עציון, לא בירושלים.

יואב קיש: תואר ראשון במקרא ובמחשבת ישראל מהאוניברסיטה העברית.

יואב קיש: דרך אגב, אני נהנה לפרגן לו.

יואב קיש: אם לא הבנת, אני לא עושה את זה בשביל לרדת על הח"כים, ממש לא.

יואב קיש: אני רוצה לפרגן ושיכירו אותו.

יואב קיש: אני כן יורד על תופעת הנורבגי; על הח"כים עצמם – חס וחלילה.

מיקי לוי: צריך לשבת יחד ולחשוב איך – – –

יואב קיש: קודם כול תדאג לשר עיסאווי פריג' לחדר, ואחר כך נחשוב איך מגדילים פה את האירוע.

יואב קיש: נכון, עיסאווי?

דוד אמסלם: איזו שאלה.

דוד אמסלם: עיסאווי פריג', תדע לך, פוגע ביישום הכלכלי במדינת ישראל, בתעסוקה.

יואב קיש: בגדילה.

דוד אמסלם: הוא לא מכניס כרגע את הנורבגי הבא בגלל החדר.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: עיסאווי, אתה יודע כמה זה גורר?

יואב קיש: זה גורר אחריו שלושה יועצים.

דוד אמסלם: עכשיו יש אנשים בבית, יושבים, לא עובדים, מחכים במתח.

דוד אמסלם: תפתור לנו את העניין.

יואב קיש: אבל היושב-ראש, יש לי הצעה.

יואב קיש: הצעתי לממשלה הזו להעביר חוק – – –

דוד אמסלם: רוצה את החדר שלי?

יואב קיש: רגע, לא.

יואב קיש: דודי, הצעתי הצעה לממשלה – חוק או שינוי תקנון, מה זה משנה?

יואב קיש: אפשר לעשות את שניהם.

יואב קיש: שינוי תקנון לא צריך שלוש קריאות.

יואב קיש: אתם עושים את זה צ'יק-צ'ק, כי הרי ממילא יש לכם רוב, תשעה מול שישה בוועדת הכנסת.

יואב קיש: שינוי תקנון שחברי האופוזיציה יהיו שניים בחדר, מה הבעיה?

דוד אמסלם: חברי האופוזיציה – שילכו הביתה.

יואב קיש: שניים בחדר.

דוד אמסלם: יהיה להם משרד בבית.

יואב קיש: היושב-ראש, מה יקרה אם עושים שינוי תקנון שחברי אופוזיציה ישבו שניים בחדר?

יואב קיש: מייד יתפנו לנו חדרים לשרים.

דוד אמסלם: חברי האופוזיציה לא מקבלים חדרים פה.

יואב קיש: אתה אומר בכלל – לא, זו אפליה.

דוד אמסלם: יש בתי קפה בירושלים.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת קיש, כבוד היושב-ראש – – –

יואב קיש: תנו לי רק לסיים.

יואב קיש: חבר הכנסת משה טור פז, איש רציני, איש מוערך.

יואב קיש: אני שמח שהוא בכנסת הזו.

יואב קיש: סגן-אלוף בשירותו הצבאי, השתחרר ב-1996, קצין אג"ם במילואים, קצין אג"ם אוגדה, מג"ד סיור צנחנים, לוחם, איש ראוי, ואני מברך אותו על שהצטרף לכנסת.

יואב קיש: קורות חיים אין, כי עוד לא הספיקו, כנראה, אז אם יש משהו להשלים בעניין הזה זה את קורות החיים.

יואב קיש: אני אומר שברמה האישית אני מכיר ושמח.

יואב קיש: חוץ ממנו – סימון דוידסון, חבר הכנסת סימון דוידסון, נכנס במקום עידן רול; חברת הכנסת ענבר בזק – תכירו את השמות, חברים, אנחנו צריכים להכיר אותם – במקום קארין אלהרר; חברת הכנסת יסמין פרידמן – במקום אורנה ברביבאי.

דוד אמסלם: – – – מה עושה – – –

יואב קיש: חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי – במקום – –

דוד אמסלם: הוא סגן שר.

דוד אמסלם: תסביר לי אתה, עיסאווי, למה היא צריכה – – –

יואב קיש: – – השר יואל רזבוזוב.

עיסאווי פריג': אחראי למערך – – –

יואב קיש: – – – כולנו לסיעה שלך.

יואב קיש: אבל עם ישראל נחשף לשמות האלה לראשונה – – –

עיסאווי פריג': גם אתה היית ח"כ חדש, אל תשכח.

עיסאווי פריג': לא הכירו אותך.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: אני אומר, נכון.

יואב קיש: גם היום לא כולם מכירים אותי, אבל אני אומר לך בצורה הכי פשוטה: יש פה הרבה מאוד ח"כים חדשים.

יואב קיש: כנסת שמתחילה בלי נורבגי, אז יש בה בקטנה ח"כים חדשים, יש בודדים פה ושם.

יואב קיש: הרוב הם כמעט תמיד אותם ח"כים; לא הרוב, אבל יש 20.

יואב קיש: היום הכפלנו את המספר, יש פה אירוע.

יואב קיש: אני כבר לא עוקב כמה תמונות כנסת הוצאתם – כל פעם מחליפים: עוד נורבגי זה עוד תמונה; עוד נורבגי – עוד תמונה.

יואב קיש: אני לא יודע אם גמרתם.

יואב קיש: גמרתם עם הנורבגי או שיש עוד חוק נורבגי בדרך?

עיסאווי פריג': תראה, אתה עלית – – –

דוד אמסלם: יש נורבגי לנורבגי, סיכמנו.

דוד אמסלם: הם התעייפו.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: ח"כים.

יואב קיש: נורבגי לח"כים.

דוד אמסלם: חלק נרדמו, אז אמרו: נביא עוד ספייר, מה זה משנה?

דוד אמסלם: הרי כסף זה לא הבעיה.

יואב קיש: אבל אני מנצל את הדקות האחרונות.

עיסאווי פריג': – – –

יואב קיש: לא, אני רוצה לעבור לפינתנו האחרונה, השבועית.

עיסאווי פריג': אתה עלית לדבר על הסתייגויות לחוק הדיינים.

עיסאווי פריג': אתה מעביר 17 דקות בלדבר על דברים – – –

יואב קיש: אבל אתה בחרת את הנושאים.

יואב קיש: היית בוחר את חוק הדיינים בהתחלה.

דוד אמסלם: אתה יודע מה, עיסאווי?

דוד אמסלם: אתה קודם דיברת בערך חצי שעה – חזרת עשר פעמים על השתי דקות שלך: אבל חבר'ה, אבל חבר'ה – – –

יואב קיש: דודי, מה יפה?

יואב קיש: זה דומה לממשלה, דודי.

יואב קיש: הוא בחר את הכותרות.

יואב קיש: היה בוחר את חוק הדיינים בהתחלה, אז היה חוק הדיינים.

יואב קיש: הוא בחר ומאשים אותי שאני לא מדבר על חוק הדיינים.

יואב קיש: ואללה, הממשלה שלכם, אין דברים כאלה.

יואב קיש: עכשיו אני אגיד לך על חוק הדיינים, ננצל את שלוש הדקות האחרונות.

יואב קיש: תראה, גם אתה בא ממגזר שהוא מיעוט במדינת ישראל, בסדר?

יואב קיש: גם החרדים הם מיעוט במדינת ישראל.

יואב קיש: מדינת ישראל חורתת על דגלה לייצר פה שוויון זכויות בין כל המגזרים, ואני אחד שיילחם על זה כל הכוח.

יואב קיש: ואללה, במקרה הזה צריך להילחם על זה בשביל החרדים, כי מה נעשה פה?

יואב קיש: יש פה מהלך מכוון לפגוע ביכולת שלהם להיות בוועדה לבחירת הדיינים, ויש פה מהלך מכוון לנטרל אותם ממוקדי ההשפעה עד כדי כך – אני לא יודע אם אתה יודע – שהיועץ המשפטי בוועדה אמר שזה חוק פרסונלי ואי-אפשר לעשות אותו, והוא התייחס לכמה נושאים שהיו בחוק.

יואב קיש: שינו אותו, המציאו מכאן ומכאן ומכאן, הביאו שתי טוענות רבניות שייבחרו – הכול חדש לחלוטין, רק בשביל לפגוע בחרדים, שלא יהיו פקטור ולא יוכלו להיות בוועדה לבחירת דיינים.

יואב קיש: תאר לך שהיו עושים את זה לכם בקאדים.

יואב קיש: תאר לך.

מיקי לוי: אני חייב להתערב.

מיקי לוי: אני שלחתי – הציעו לאופוזיציה שני נציגים, אחד אופוזיציה ואחד קואליציה, לפני ארבע שעות.

יואב קיש: על מה אתה מדבר?

מיקי לוי: על נושא הדיינים.

מיקי לוי: הצענו, הושטנו יד.

עיסאווי פריג': על הדיינים, ששתי הנשים יהיו אחת מהאופוזיציה ואחת מהקואליציה.

יואב קיש: מה הצעתם?

מיקי לוי: אחת מהקואליציה ואחת מהאופוזיציה.

יואב קיש: מהנשים?

עיסאווי פריג': כן.

דוד אמסלם: אבל זה מה – – –

יואב קיש: אבל אתה מדיר את החרדים.

יואב קיש: אין פה חרדים נשים.

מיקי לוי: אני לא אחראי – – – כידוע לך, אבל – – –

דוד אמסלם: היושב-ראש, אני רוצה להסביר לך – – –

יואב קיש: אני מדבר איתך על חברי הכנסת החרדים שנמצאים פה בבניין.

יואב קיש: אותם אתם מדירים, בהם אתם נלחמים.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אז אני אומר לך, מבחינתי הייתם יכולים לבחור נציג לוועדה אחד מהחרדים.

יואב קיש: אמרתם אישה – – –

עיסאווי פריג': נשים, נשים.

יואב קיש: נשים הצעתם, עזוב אותך.

יואב קיש: אל – – –

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: נשים מהאופוזיציה.

יואב קיש: נשים – זו השיטה שלכם להדיר אותם.

מיקי לוי: שכחתי לרגע שאין נשים – – –

יואב קיש: ככה אתה מדירים אותם.

יואב קיש: זו השיטה, זו הקומבינה.

יואב קיש: למה, זה לא ברור?

יואב קיש: הם אומרים: תביאו אישה מהכנסת, אז אתה מדיר את החרדים.

יואב קיש: אין אישה חרדית מהסיעות החרדיות בכנסת.

יואב קיש: מי שלא ידע – וואו, איזו הפתעה.

מיקי לוי: אבל להציע לאופוזיציה: קחו נציג אחד – – –

יואב קיש: מה זה אופוזיציה?

דוד אמסלם: רק שנייה, דקה, דקה.

דוד אמסלם: בפעם הקודמת בחרנו את מרב מיכאלי כנציגה של האופוזיציה.

דוד אמסלם: לא הבנתי, המצאת איזה משהו?

דוד אמסלם: מה, אתה עושה לנו מערוף?

דוד אמסלם: ככה הכנסת עובדת 72 שנה.

מיקי לוי: בשביל זה ניסיתי לעשות – – –

יואב קיש: אבל הם מכתיבים לך לבחור אישה.

יואב קיש: הם מכריחים אותך לבחור אישה, דודי.

דוד אמסלם: – – – אנחנו יושבים פה, לדעתי, אתם מרשים לנו.

דוד אמסלם: תודה רבה.

עיסאווי פריג': לא – – –

מיקי לוי: בוא נהיה ריאליים – – –

דוד אמסלם: מה זה אחד – זה היה החוק.

יואב קיש: הם שינו את הכול, עזוב.

יואב קיש: אין להם מגבלה – – –

מיקי לוי: המגמה הייתה לא.

מיקי לוי: התערבנו ואמרנו: אחד כן ואחד – – –

דוד אמסלם: – – –

מיקי לוי: אני לא בממשלה.

דוד אמסלם: – – – מה זה המגמה?

דוד אמסלם: אתם התכוונתם לקחת את הכול.

מיקי לוי: אל תגיד "אתם".

דוד אמסלם: כרגיל.

דוד אמסלם: אתה הרי מטעם מפלגה – – –

מיקי לוי: זה לא משנה.

מיקי לוי: אני מנסה לעשות איזונים.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: עכשיו תראה מה קרה: אתם הכנסתם עז, יענו הוצאת אותה – –

יואב קיש: אבל הם לא הוציאו אותה.

יואב קיש: הם לא הוציאו.

דוד אמסלם: – – והכנסתם לממשלה עוד אחת.

יואב קיש: אני חייב לומר דבר כזה, היושב-ראש:

יואב קיש: אתה כנראה לא מכיר את מה שקרה שם בחוק.

מיקי לוי: דקה אחרונה.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: אני פשוט רוצה להסביר את מה שהיה.

מיקי לוי: אחזיר לך את הדקה – – –

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: על חשבוני.

יואב קיש: לא, לא צריך.

יואב קיש: הנקודה היא כזאת: הכסות שדרכה אתם פוגעים בחרדים, בסיעות החרדיות, היא הדרישה שהאופוזיציה תהיה מחויבת לבחור מהכנסת אישה.

יואב קיש: מה לעשות, אין כזו בסיעות החרדיות.

יואב קיש: זו הפגיעה האמיתית.

יואב קיש: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה: אתם מכתיבים לנו, ולא רק זה – כופפתם את החוק שלוש פעמים, המצאתם את התפקיד הנוסף של טוענת רבנית שתיבחר, עשיתם הכול בוועדה בשביל הדבר הזה.

יואב קיש: יש פה ממשלה – ואני מסיים – ששמה לעצמה דגל להילחם במגזר החרדי בכל דרך.

יואב קיש: אני רק מתפלא על מיעוט אחר, שקיים גם הוא בממשלה, וזה המגזר הערבי – איך הוא מרשה לממשלה להתנהג ככה.

יואב קיש: כי אם חס וחלילה יום אחד תהיה במדינת ישראל ממשלה שתפגע בכם ככה, הם לא יבואו לעזור לכם.

יואב קיש: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, עד שאתה מגיע – תיקון טעות שלי.

מיקי לוי: אתה יכול להקשיב?

דוד אמסלם: בוודאי.

מיקי לוי: לגבי הנושא של ספר ומה שאמרתי קודם, פרק שישי, סעיף 41(ה) – אני אומר תיקון טעות, אני טעיתי: "חבר הכנסת לא יציג במליאת הכנסת חפץ כלשהו ולא יעשה שימוש בחפץ או בכיתוב לצורך הבעת עמדתו".

מיקי לוי: מותר להעלות, מותר להקריא, רק אסור להראות.

מיקי לוי: אני פירשתי את זה אחרת.

יואב קיש: לא הבנתי.

יואב קיש: אני יכול להשתמש בזה, רק לא – מה?

דוד אמסלם: הכוונה היא שאתה יכול להעלות חומר – – –

יואב קיש: אז הייתי בסדר.

דוד אמסלם: הרעיון הוא לא להרים את זה ולהראות את זה.

דוד אמסלם: בוודאי, אחרת איך אתה יכול בכלל להקריא?

דוד אמסלם: הינה, הבאתי איתי חומר.

דוד אמסלם: זה ספר או דפים?

דוד אמסלם: גם ספר בנוי מדפים, אתה יודע.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, בוקר טוב לכולם.

דוד אמסלם: אני מבקש לדבר על כמה נושאים.

דוד אמסלם: קודם כול, אני רוצה לומר לכם, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני לא מצליח אפילו לעקוב אחרי קצב האירועים שאתם מייצרים.

דוד אמסלם: לא יאומן כי יסופר, יש כאן קצב אירועים מטורף.

דוד אמסלם: אתם פשוט חוצים כל קו אדום בקצב שכבר הציבור, ולדעתי גם אתם, לא מבינים מה אתם עושים.

דוד אמסלם: בואו נתחיל ממה שקורה בכנסת, אפילו מה שטען היושב-ראש.

דוד אמסלם: הוא טוען שבהתערבות שלו, בהצעה שלו, נתנו לאופוזיציה אישה.

דוד אמסלם: הרי זה מה שהיה תמיד.

דוד אמסלם: להפך, מה שעשיתם – קח את חוק הדיינים: באתם והתפרעתם בצורה בלתי רגילה, בגלל אלקין.

דוד אמסלם: זה חוק אלקין, תקראו לו, זה לא חוק הדיינים.

דוד אמסלם: מר אלקין החליט שהוא צריך להיות בוועדה, אבל כנראה לא היה מקום – – –

יואב קיש: מעל הראש של החרדים.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: לא היה מקום, אז אמרו בהתחלה: אוקיי, בואו נשים שניים – שר הדתות, שצריך להיות, ואלקין.

דוד אמסלם: אבל מה לעשות שהחוק קובע שצריך להיות שוויון בין גברים לנשים, כמו שהיה בכל הממשלות:

דוד אמסלם: הייתה שרה אחת והיה שר; היית ח"כית והיה ח"כ.

דוד אמסלם: אז אמרו: לא, נשים שני שרים ואנחנו נבחר שתי ח"כיות – – –

עיסאווי פריג': למדנו את השיטות – – –

דוד אמסלם: אתם מעוותים את כל המציאות.

דוד אמסלם: זה משהו – לא יאומן כי יסופר.

דוד אמסלם: ולמה?

דוד אמסלם: בגלל שאלקין רוצה להיות בוועדה.

דוד אמסלם: רציתם לגלגל את זה, הבנתם שזה חוק פרסונלי, כי החרדים – אתם יודעים לבד שהדרתם אותם באותה נשימה.

דוד אמסלם: ואז, מה עשיתם?

דוד אמסלם: חזרתם והוספתם עוד שר.

דוד אמסלם: ונניח שהיו רוצים עוד שניים אצלכם – אז הייתם מוסיפים עוד חמישה, כי מה זה חשוב?

דוד אמסלם: אתם פשוט מופקרים ברמות בלתי נתפסות.

דוד אמסלם: יש בכנסת תשעה סגנים ליושב-ראש.

דוד אמסלם: תמיד חילקנו את זה, דרך אגב, גם כשהיינו בקואליציה של 65 וגם כשהיינו כמעט ב-70: הקואליציה לקחה חמישה סגנים ונתנו לאופוזיציה ארבעה.

דוד אמסלם: פחות או יותר, זה היה המאזן.

דוד אמסלם: היום אתם 60 ח"כים – 60, זה מה שיש לכם בקואליציה.

דוד אמסלם: החלטתם שאתם לוקחים שישה, אחד נותנים לאחמד טיבי – בין כה וכה הוא תומך, איתכם – ולשאר האופוזיציה, שזה 52 איש, אתם נותנים שניים.

מיקי לוי: – – –

דוד אמסלם: עזוב שהסכמת; עצם הרעיון שאתם מעלים דבר כזה.

דוד אמסלם: תאר לך, הרי בסוף אתם מבינים שהגלגל מתגלגל, אתם מבינים שהצדדים מתהפכים.

דוד אמסלם: אז אני שואל שאלה: למה שבפעם הבאה לא נעשה אנחנו שאתם אפס ואנחנו תשעה?

דוד אמסלם: ואז מה?

דוד אמסלם: אני שואל.

דוד אמסלם: יבואו גיא פלג, אברמוביץ', כל אלה, כל להקת המעודדות שלכם, וישאלו: איך אתם רומסים ואיך ואיך – כל היום.

דוד אמסלם: אלה שהיום פותחים את החדשות, אין להם בכלל נושאים לחדשות.

דוד אמסלם: ראש הממשלה מתקשר, מר בנט מתקשר לשרים, שואל אותם איך עבר היום – –

יואב קיש: הוא הציל תוכי.

דוד אמסלם: – – אכלתם, שתיתם?

דוד אמסלם: הוא הציל איזה תוכי, אתה צודק.

דוד אמסלם: ואחרי זה עוברים – בואו נלך לחופים קצת.

דוד אמסלם: אין חדשות כאילו.

דוד אמסלם: אתם בעצם לא עושים כלום ואין חדשות.

דוד אמסלם: אין כלום.

דוד אמסלם: אין 30 נורבגים ב-60 מיליון שקל – 200,000 שקל הציבור משלם כל יום.

דוד אמסלם: הינה, עכשיו נכנסנו ל-200,000 הבאים של היום.

דוד אמסלם: שישי-שבת עד יום ראשון, ונגיע למיליון שקל.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שהשרים, שאתם רואים שלא קיימים פה, נמצאים בבית כבר משעה 18:00, 19:00, אוכלים פיסטוקים, הולכים לטייל, רוצים לראות סרט.

דוד אמסלם: איך הם עושים את זה?

דוד אמסלם: מביאים עובד זר שישב פה, והציבור משלם את זה.

דוד אמסלם: דרך אגב, מעולם לא היה דבר כזה.

דוד אמסלם: ומי?

דוד אמסלם: לפיד, זה שעלה לכאן ואמר: אדוני היושב-ראש, ג'ובים, ג'ובים.

דוד אמסלם: הוא לא אומר "ג'ובים", הוא אומר "ג'ווובים", "נהגייים" – – –

שלמה קרעי: לחבר'הההה.

דוד אמסלם: לחבר'ההה.

דוד אמסלם: עוזרייים.

דוד אמסלם: היום אין ג'ובים, אין נהגים, אין שום דבר, ואללה אישי, הכול בסדר, זה כסף של מונופול, כולם עובדים חינם.

דוד אמסלם: יש הרבה כסף במדינה, הרים.

דוד אמסלם: אתה מבין את הצביעות שלכם?

דוד אמסלם: איך אתם מסתכלים על עצמכם במראה?

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, איך באמת אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: הרי ישבת כאן, צרחת, חבל על הזמן.

דוד אמסלם: חשבתי בהתחלה, באמת פחדתי שיקרה לך איזה משהו רפואי מרוב שאתה לקחת את העסק בכל הלב, ככה.

דוד אמסלם: היום אתה יושב פה, שותה לי כוס תה.

דוד אמסלם: משביעים אותם כל שתי דקות.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רואה את ביטן.

דוד אמסלם: אתמול ישב כאן חבר הכנסת ביטן.

דוד אמסלם: אני מקווה שאתם לא מצלמים כל יום את התמונות של הח"כים, כי כל הזמן אתם מחליפים תמונות.

דוד אמסלם: זאת אומרת, כל יום צריך לבוא אחד חדש – מחליפים את התמונות כי יש אחד חדש.

דוד אמסלם: פשוט לא יאומן כי יסופר.

דוד אמסלם: הינה, התמונות שאתה רואה אותן עכשיו, ה-120 – אנשי המשמר לא מזהים.

דוד אמסלם: אתמול נכנסו שניים, צריך להחליף את התמונה מאתמול, את השלט של התמונות.

דוד אמסלם: זה פשוט לא יאומן, הטירוף שאתם שמתם את עם ישראל בו.

דוד אמסלם: אני לא מאמין, צובט את עצמי כל יום.

שלמה קרעי: דודי, שיצרפו נספח של נורבגים.

דוד אמסלם: כן, אתה יודע מה?

דוד אמסלם: הנורבגים עצמם לא מכירים את הנורבגים.

דוד אמסלם: אחד פוגש את השני – אומר לו: שלום, תגיד, אתה ח"כ?

דוד אמסלם: אתה עובד בכנסת?

דוד אמסלם: הוא אומר לו: לא, אני ח"כ.

דוד אמסלם: הוא אומר לו: גם אני, אתמול באתי; אני באתי לפני יומיים.

דוד אמסלם: זה פשוט לא יאומן כי יסופר, מה שאתם עושים.

דוד אמסלם: אתם הופכים את כל הכנסת לחוכא ואטלולא, באמת, בדיחה עצובה שעולה לעם ישראל 200,000 שקל ביום.

דוד אמסלם: תחשבו לכמה אנשים היינו יכולים לעזור בפרנסה, בתרופות, כמה עובדים סוציאליים היינו יכולים להביא, איך היינו יכולים לעזור לקשישים.

דוד אמסלם: אבל מה זה מעניין אתכם?

דוד אמסלם: אתם נמצאים במנהרה חד-כיוונית, אין דרך חזרה, אתם נמצאים בתוך המנהרה, חייבים לצאת מהצד השני.

דוד אמסלם: כל אחד פה מפחד מהשני, כל אחד אזוק בשני.

דוד אמסלם: ומה קרה לנו היום?

דוד אמסלם: כשאני אומר שמנסור עבאס מנהל אתכם, זה הלכה למעשה מה שקורה.

דוד אמסלם: מרוב שאתם מפחדים ליפול, אז מה שקורה הוא שמנסור עבאס מחליט איזה חוק עולה ואיזה לא.

דוד אמסלם: חבר הכנסת קרעי, היום הוא החליט שהקנביס זה מנוגד לדת – דרך אגב, אם זה מנוגד לדת, איך אתה מצביע בשביל זה?

דוד אמסלם: גם אתה הרי מוסלמי, או שאתה, לא אכפת לך.

עיסאווי פריג': אין לי שום בעיה.

דוד אמסלם: אין לך בעיה.

דוד אמסלם: אז אין בעיה אם אין לך בעיה, אבל הוא אומר לעצמו – אני שומע אותו, הוא אומר: תראו, זה מנוגד לדת.

דוד אמסלם: אני מציע שתמשכו את זה בשבועיים, נחשוב.

דוד אמסלם: אז אמרתי לעצמי: קודם כול, עשה מכם בדיחה.

דוד אמסלם: בא בנט, יושב כאן, רוצה להצביע.

דוד אמסלם: דבר שני, מה יקרה בשבועיים – ישנו את הדת?

דוד אמסלם: יש אופציה שתשנו את דת האסלאם בשבועיים האלה וזה יהיה מותר?

שלמה קרעי: יש את קריב, דודי, הוא יכול – – –

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: יכול להיות שיש גם לכם קריב, איזה רפורמי שישנה את זה ויגיד – רק שיביא: ממחר – מותר?

עיסאווי פריג': נפתיע אותך בעוד שבועיים.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: אתם תמיד מפתיעים אותי.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני אסביר לך: כשדיברתם על חוק ההגירה, מה שנקרא איחוד משפחות, פגשתי את מוסי רז, אמרתי לו: אני מבין שאתם מתקפלים.

דוד אמסלם: הוא אמר לי: מה פתאום, דודי, מה קרה לך?

דוד אמסלם: חכה ותראה.

דוד אמסלם: אמרתי לו: אחלה.

דוד אמסלם: באמת חיכיתי יום, וראיתי מה קרה לכם.

דוד אמסלם: כולכם עשיתם פליק-פלאק לאחור עם צוקהרה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: עיסאווי, בגלל שאתה כבר באוטו, תקוע, ובכבוד של "כבוד השר".

דוד אמסלם: אז לכן אתם נמצאים בדרך חד-כיוונית, אם אתם לא יוצאים בצד השני, אתם מתרסקים, אז אתם ממשיכים לדרוס, אין לכם ברירה.

דוד אמסלם: לכן, תבינו טוב לאן אתם מוליכים את עם ישראל.

דוד אמסלם: אין לכם עקרונות, איבדתם את הכול.

דוד אמסלם: מרצ פעם הייתה מפלגה עם עקרונות.

דוד אמסלם: לא הסכמתי כמעט עם שום דבר, אבל אתם יודעים – עמדתם על שלכם.

דוד אמסלם: יוסי שריד לא היה מעביר את הדבר הזה, אין אופציה כזאת.

דוד אמסלם: פעם היו אנשים במרצ, אמרתי, עם עקרונות, וגם משלמים מחירים.

דוד אמסלם: אצלכם כבר אין שום דבר, אין עקרונות, ואתם כבר נמצאים במכוניות ובמשרדים ובעוזרים ובכבוד של "כבוד השר", ואתם מוכרים כל ערך שלכם בנזיד עדשים, בכלום.

דוד אמסלם: מנסור עבאס בא היום – אתה יודע, זה הדהים אותי.

דוד אמסלם: הרי לכאורה, אם לא סיכמתם איתו, למה העליתם את החוק?

דוד אמסלם: אבל העליתם את החוק והוא עשה לכם בשידור חי – הוא פשוט ביזה אתכם.

דוד אמסלם: אני אמרתי לעם ישראל ולמי ששומע אותי שמנסור עבאס מנהל את מדינת ישראל.

דוד אמסלם: לצערי הרב, זה מה שקורה כאן, בגלל שמדובר כאן באנשים שבעצם כלואים כבר בתוך המצב שהם נכנסו אליו, חלקם כבר שרפו את הגשרים, ולכן הם מוכרים את המדינה.

דוד אמסלם: המדינה כבר לא מעניינת אותם, כלום.

דוד אמסלם: ולכן מה שקורה – בלי מנסור עבאס שום חוק לא עובר להם, הממשלה שלהם נופלת.

דוד אמסלם: לכן, הבן אדם הזה מחליט מה שהוא מחליט, והם מיישרים איתו קו.

דוד אמסלם: אין להם כל כך ברירה.

דוד אמסלם: מה הם יגידו לו, אנחנו לא מסכימים?

דוד אמסלם: לכן אני אמרתי – ואמרתי את זה, דרך אגב, גם כשהיה המנדט בליכוד, אמרתי את זה למנסור עבאס: אנחנו לא נלך איתך לשום ממשלה.

דוד אמסלם: אנחנו לא יכולים להישען אף פעם על שום ממשלה שהיא בעצם נשענת על המפלגות הערביות.

דוד אמסלם: זה גם לא הוגן להכניס אותן לשם.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שקודם כול, כבוד השר, אתה קודם כול ערבי-פלסטיני, אחרי זה ישראלי, וזה בעצם דבר שאתם עולים לכאן כל פעם ואומרים אותו.

דוד אמסלם: איך אמר אחמד טיבי?

דוד אמסלם: יש כאן ממשלה יהודית-פלסטינית פעם ראשונה מאז קום המדינה.

דוד אמסלם: עכשיו, אתם בוגדים בעם שלכם בדיוק כמו שבנט בוגד בעם היהודי.

דוד אמסלם: אתם בוגדים בעקרונות של העם הפלסטיני בדיוק אותו הדבר, וכל זה רק בשביל תפקידים.

דוד אמסלם: הרי ברור לך לחלוטין שאם לא היית שר, היית מצביע נגד.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: היית הולך לעיקרון האמיתי שלך, בגלל שזה האינסטינקט שלך, זאת בעצם תפיסת העולם שלך.

עיסאווי פריג': – – – כמו שאתם הצבעתם – – –

דוד אמסלם: תן לי רק שנייה.

דוד אמסלם: אני אמרתי למנסור עבאס: אנחנו, כשהמנדט כאן – והוא רץ לספר את זה לראש הממשלה נתניהו.

דוד אמסלם: אמרתי לו: אתה ואחמד טיבי אותו הדבר.

דוד אמסלם: אנחנו לא נקים איתכם ממשלה.

דוד אמסלם: הליכוד לא היה מאפשר את זה.

יואב קיש: רק מעל 61.

דוד אמסלם: רק מעל 61.

דוד אמסלם: לא נשענים.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שאנחנו לא יכולים לסבול מצב שאומרת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה בטלוויזיה, היום – אתמול, סליחה – בטלוויזיה הישראלית, בערוץ 12.

דוד אמסלם: כל הציבור במדינת ישראל שומע.

דוד אמסלם: שואלת אותה המראיינת: תגידו – קודם כול, שמתם אותה בוועדת החוץ והביטחון.

יואב קיש: היחידה מהעבודה ששמו.

דוד אמסלם: אני בשוק, בהלם.

דוד אמסלם: אתם, לא אכפת לכם לפגוע בביטחון מדינת ישראל.

דוד אמסלם: היא אומרת, היום: אני לא אתן לבצע מבצעים בעזה, צבאיים.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: היא אמרה בטלוויזיה.

דוד אמסלם: אל תגיד – היא אמרה בעברית, אנחנו לא צריכים תרגום.

דוד אמסלם: נכון או לא?

דוד אמסלם: בעברית אנחנו לא צריכים תרגום, כמו שאתם אומרים כל פעם – כשאני אומר למנסור: אבל למה אתה ככה?

דוד אמסלם: הוא אומר: לא, לא תרגמו אותי כל כך טוב.

דוד אמסלם: יש מה שנקרא נאום ליהודים ונאום לערבים.

דוד אמסלם: זאת אומרת חברת כנסת, עוד ממפלגת העבודה, ומה הם עושים?

דוד אמסלם: מכניסים אותה לוועדת החוץ והביטחון.

עיסאווי פריג': חברת כנסת.

דוד אמסלם: אדוני, טוב שלא הכנסתם גם את זחאלקה לוועדת החוץ והביטחון, ואני מניח שאם היה כאן גטאס, הייתם גם מכניסים אותו, הוא חבר כנסת.

דוד אמסלם: אתם, אין לכם בושה, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: אתם פשטתם רגל בכל נושא.

דוד אמסלם: אתם מכניסים אישה שרוצה למחוק את זיכרון יעקב, לא – מדברת על הצפירה, אתם שמעתם את הכול, לא צריך לחזור על זה.

יואב קיש: היה שופט עליון בדעת יחיד – – –

דוד אמסלם: לחוץ וביטחון?

דוד אמסלם: זה המקום היחידי שנשאר לה?

דוד אמסלם: לא היה במפלגת העבודה איזה בן אדם אחר, יהודי-ציוני, שיכול להיכנס לשם?

דוד אמסלם: אני פשוט בהלם, בשוק.

דוד אמסלם: אתם חוצים כל קו אדום.

דוד אמסלם: אתם פשוט – אין לכם אפילו, אין לכם רמזורים, כלום.

דוד אמסלם: נוסעים באוטוסטרדה, וכפי שאמרתי, מדינת ישראל כבר מבחינת

דוד אמסלם: כם כמעט בכל פקטור לא מעניינת, לא חשובה.

דוד אמסלם: כלום.

דוד אמסלם: איך אמרנו?

דוד אמסלם: כן, חבר הכנסת פרוש, מה אתה אומר?

מאיר פרוש: אני נמצא פה כל הלילה.

מאיר פרוש: עכשיו מכניסים כל מיני אנשים שידברו לפניי.

מאיר פרוש: אני לא מסכים לזה.

עיסאווי פריג': היום חבר הכנסת פרוש לא מעודכן.

עיסאווי פריג': יש הרבה דברים שלא מוצאים חן בעיניו.

דוד אמסלם: לכן אני אומר – היום שאלנו את מנסור עבאס אם במסגרת ה-53 מיליארד שקל שהוא מקבל הוא יעביר לחבר'ה בעזה, גם לקנות כיפת ברזל, כן או לא.

דוד אמסלם: שאלנו אותו.

דוד אמסלם: לא ככה?

דוד אמסלם: הוא חייך, אמר: יכול להיות.

דוד אמסלם: תבין, יש פה – בושה וכלימה, אני פשוט לא – – –

יואב קיש: תלוי מה אבתיסאם מראענה תמליץ לו.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: זה תלוי מה היא תעביר בוועדת החוץ והביטחון.

דוד אמסלם: זה פשוט לא יאומן כי יסופר.

דוד אמסלם: אזרחי מדינת ישראל, תראו לאיזו פשיטת רגל הגענו, לאיזו בושה, לאיזה חוסר כבוד לאומי.

דוד אמסלם: לא חשוב.

דוד אמסלם: תמיד היו פה ממשלות שמאל, היו ממשלות ימין, אבל תמיד היה כבוד.

יואב קיש: ציוניות, ציוניות.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: היה כבוד לאומי והיה כבוד יהודי.

עיסאווי פריג': אני מבין את התסכול שלך.

דוד אמסלם: היום אין כלום.

דוד אמסלם: הכול למכירה, סוף עונה.

דוד אמסלם: ומי?

דוד אמסלם: בנט, עלק ימינה מהליכוד, עשר מעלות ימינה, גדעון סער.

דוד אמסלם: הרי אתם הולכים למכור את הנגב, אתה יודע את זה.

דוד אמסלם: עכשיו אני אגיד לך לגבי היישובים.

עיסאווי פריג': למי מוכרים את הנגב?

עיסאווי פריג': לאזרחי מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': אזרחי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אני אסביר לך.

דוד אמסלם: בוודאי, הבדואים.

עיסאווי פריג': הם לא אזרחים?

עיסאווי פריג': הם אויבים?

עיסאווי פריג': הם אויבים, הבדואים?

עיסאווי פריג': הם לא אזרחים כמוך?

דוד אמסלם: אני אסביר לך.

דוד אמסלם: אבל אני אתן לך תשובה, כבוד השר.

דוד אמסלם: כשהייתי יושב-ראש ועדת הפנים עשינו סיור, מה שנקרא, בפזורה הבדואית.

דוד אמסלם: הגענו לרהט.

דוד אמסלם: אני פתאום רואה שם עשרות מגרשים – –

שלמה קרעי: מפותחים.

דוד אמסלם: – – מפותחים.

דוד אמסלם: אתה שומע, חבר הכנסת קרעי?

דוד אמסלם: עכשיו אני רואה שהפילרים הרוסים.

דוד אמסלם: אני רואה שזה משהו כבר ישן.

דוד אמסלם: אני שואל: כמה שנים פה?

דוד אמסלם: אומרים לי: לא, הרבה שנים.

דוד אמסלם: אני שואל: אז למה לא בונים?

דוד אמסלם: הרי יש פה מגרש, דונם, דונם, עוד דונם.

קריאה: מפותח.

דוד אמסלם: מפותח, הכול מיושר, עם פילר.

דוד אמסלם: אמרו לי: כאן יש תביעת בעלות, אף אחד לא ייכנס.

דוד אמסלם: אמרתי: מה זאת אומרת?

דוד אמסלם: אף בדואי לא ייכנס לכאן.

דוד אמסלם: יש שם עשרות מגרשים מפותחים לבדואים.

דוד אמסלם: אף יהודי לא בא לשם.

עיסאווי פריג': יש תביעת בעלות – אז שיבררו אותה.

עיסאווי פריג': מה נורא?

דוד אמסלם: תקשיב טוב: אף בדואי לא נכנס לשטח שבדואי אחר טוען שהוא שלו, ולכן כמעט כל הנגב – אני נסעתי לא מזמן לירוחם.

דוד אמסלם: אני עובר ליד באר שבע, בצד הדרומי של באר שבע היא כבר חסומה בפחונים.

דוד אמסלם: נגמר.

עיסאווי פריג': זה פקודת העיריות – – –

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: בירוחם, בכל עיר בארץ.

דוד אמסלם: תיסע למעלה אדומים, תראה מה קורה שם עם הבדואים.

דוד אמסלם: יש פה תוכנית שמישהו בעצם מממן אותה וקובע את הקו של הבדואים.

דוד אמסלם: הבדואים השתלטו.

עיסאווי פריג': ההזנחה הזאת היא של ממשלות ישראל לאורך כל השנים.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: אבל תן לי לדבר.

דוד אמסלם: השר פריג', תן לדבר, עזוב את הסיסמאות.

דוד אמסלם: הרי בנגב יש לבדואים מאות אלפי דונמים שהם טוענים שהם שלהם.

דוד אמסלם: הם השתלטו על השטחים האלה, שטחי המדינה.

דוד אמסלם: אני בעמדה לבנות להם יישובים –אזרחי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם בניינים גבוהים, שיגורו כמונו, אין שום בעיה.

דוד אמסלם: אבל אני אומר: גם ניתן להם, לכל אחד דונם.

דוד אמסלם: וגם לבן שלו, יש לו 10 ילדים – גם, כל אחד דונם.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: המדינה גם תיישר לו, חינם.

דוד אמסלם: הבן שלי לא מקבל דבר כזה, גם לא אני.

דוד אמסלם: הוא מקבל הכול, אבל שישחרר את האדמות שהוא פלש אליהן.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: מה התוכנית של הבדואים?

דוד אמסלם: גם לקחת מהיהודים הטיפשים, שנותנים להם גם את האדמות של היהודים, והם יישארו עם האדמות שלהם.

יואב קיש: ומפתחים להם.

דוד אמסלם: ויקבלו גם כסף, ויקבלו גם כביש חינם.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לספר לך משהו שהציבור לא יודע.

דוד אמסלם: אני בבית שלי מימנתי את הכביש.

דוד אמסלם: מדינת ישראל לא מממנת שום תשתית בתוך הערים, רק תשתיות-על.

דוד אמסלם: אני, במסגרת הדירה שקניתי, שילמתי דמי פיתוח.

עיסאווי פריג': – – –

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אצל הערבים אף אחד לא משלם דמי פיתוח.

דוד אמסלם: אתה לא שילמת דמי פיתוח.

עיסאווי פריג': לא נכון.

דוד אמסלם: אני אגיד לך – אל תגיד לי לא נכון.

דוד אמסלם: תן לי רק שנייה לדבר.

עיסאווי פריג': אל תגיד דברים לא נכונים.

עיסאווי פריג': מי שמוציא רישיון כשיש מכרזים – – –

דוד אמסלם: ברשותך, תן לי לדבר.

עיסאווי פריג': אז תגיד דברים נכונים.

דוד אמסלם: תקשיב, עיסאווי.

דוד אמסלם: אני עבדתי בתחום המוניציפלי 20 שנה, אני יודע מה עשינו פה במזרח ירושלים.

דוד אמסלם: כל מטר אספלט שאתה רואה במזרח ירושלים – כספי מדינה, עירייה.

דוד אמסלם: תקשיב, אף אחד לא שילם שקל דמי פיתוח.

עיסאווי פריג': זה בנייה קיימת, בנייה קיימת, אבל כשיש פיתוח בבנייה חדשה, כולם משלמים.

דוד אמסלם: תן לי רק שנייה לדבר.

דוד אמסלם: הרי אתם כבר חיים בתוך יישוב קיים.

דוד אמסלם: אין לכם יישובים חדשים, הרי.

עיסאווי פריג': יש שכונות חדשות – – –

דוד אמסלם: רק שנייה, תן לי.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, בגדול, מה שאתם עושים בנגב – זה בעצם מה שאתם הולכים לעשות: גם לתת לבדואים עוד אדמות, גם לסלול להם כבישים, גם להביא להם תשתיות ביוב, הכול על חשבון אזרחי מדינת ישראל, וגם להשאיר אותם עם האדמות שלהם.

דוד אמסלם: וכל זה למה?

דוד אמסלם: בגלל שאתם רוצים ממשלה עם מנסור עבאס.

דוד אמסלם: הינה, רק אלחרומי – קראנו בעיתון.

דוד אמסלם: משפחת אלחרומי המצומצמת, מה שנקרא – כתב קלמן ליבסקינד לפני שבוע וחצי במעריב – רק הם לבד, סידור של 65 דונם, הוא, אימא שלו והאחים שלו.

דוד אמסלם: 65 דונם.

דוד אמסלם: דרך אגב, זו פלישה, והמדינה בעצם במשפט איתם, ולכן הוא רוצה, במסגרת של הסידור כאן, שגם יאפשרו לו את זה.

דוד אמסלם: נראה לך סביר?

דוד אמסלם: כשאני אפלוש למטר מישהו ייתן לי, או שיבואו השופלים, ואתה תעלה לכאן ותגיד: איך אתם לא מתביישים לא להרוס לאמסלם?

דוד אמסלם: מה נראה לך?

דוד אמסלם: זה מערב הפרוע.

עיסאווי פריג': באשמתכם.

דוד אמסלם: אין בעיה, הכול באשמתנו.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך משהו, עיסאווי פריג': הכול באשמתנו.

דוד אמסלם: ביר הדאג' – אני הבנתי שאתם רוצים להקפיא את עבירות הבנייה, את ההריסות.

דוד אמסלם: לא הבנתי: ממשלה מקפיאה, אדוני היושב-ראש, הריסות בלתי חוקיות?

דוד אמסלם: אין לה בכלל סמכות לדבר כזה.

דוד אמסלם: הממשלה יכולה להחליט למשטרת ישראל לא לתת דוחות תנועה?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: יש חוק במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אתה רוצה לשנות את החוק, תשנה.

דוד אמסלם: הממשלה – אני קורא בעיתון, אני לא שומע את מנדלבליט.

דוד אמסלם: דרך אגב, סתם, אני מציע לאזרחי מדינת ישראל שאם הם רואים את מנדלבליט, שיתקשרו אלינו, כי לא שמענו אותו כמעט חודשיים.

דוד אמסלם: אולי קרה לו משהו, אולי הוא נסע, מישהו סגר אותו באיזה בונקר, אולי הוא נסגר באיזה מקרר.

דוד אמסלם: הבן אדם לא נשמע, אנחנו לא שומעים כלום ממנו.

דוד אמסלם: כשאנחנו היינו בממשלה כל רבע שעה היינו שומעים איזו הנחיה חדשה, משהו.

דוד אמסלם: פה, ממשלה שקמה מחליטה כי מנסור עבאס החליט.

דוד אמסלם: בא לבנט, בא ללפיד, אמר להם: חבר'ה, אלחרומי עצבני, הוא הצביע פה, הוא לא הצביע איתנו פעם פה, לפני שבוע, הוא לא רצה לבוא להצביע.

דוד אמסלם: אמרו לו: אל תדאג, אנחנו נרגיע את אלחרומי.

דוד אמסלם: התקשרו.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתמול כתבתי מכתב לממונה על המחלקה שמטפל בהריסות.

יואב קיש: הרשות הבדואית.

דוד אמסלם: לא רק ברשות.

דוד אמסלם: יש מחלקה מיוחדת שמטפלת בהריסות.

דוד אמסלם: שאלתי אותו במכתב אם הוא קיבל הנחיה ממאן דהוא בממשלה לא לעשות את ההריסות, לא לבצע.

דוד אמסלם: זה פשוט לא יאומן כי יסופר.

דוד אמסלם: אני מחכה לתשובה.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, תשמע, אני יוצא מדעתי, איך אתם רומסים את הכול – את המדינה, לא רק את הכנסת, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו קיבלנו החלטה שאנחנו לא משתתפים בדיוני הוועדות שלכם.

דוד אמסלם: בוועדות תעשו כראות עיניכם, תעשו מה שאתם רוצים.

דוד אמסלם: שלכם.

דוד אמסלם: למה לכם לחלק לנו משהו?

דוד אמסלם: קחו את כל נציגי הוועדות, תעשו מה שאתם רוצים.

דוד אמסלם: השר פריג', אתה יכול להעביר עכשיו בוועדות מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: אנחנו לא באים.

דוד אמסלם: הכול בסדר.

דוד אמסלם: אתם, גם אמרתי, אתם מנחים כל מיני פקידים לא לבצע את החוקים של מדינת ישראל, בגלל שלכם מותר הכול, אתם אדוני הארץ.

דוד אמסלם: לצערי הרב, אמרתי, מי שמנהל אתכם הלכה למעשה, אמיתי, כמו שראינו היום וגם נראה בשבוע הבא, זה מנסור עבאס.

דוד אמסלם: הוא מחלל בחליל וכולכם עומדים דום.

דוד אמסלם: בנט, לפיד, גנץ, עומדים דום.

דוד אמסלם: הפקרתם את הכול, את התקציב, ותראה על מה אתם עושים דיון – איך בעצם פוגעים בילדים החרדים.

דוד אמסלם: הרי ברור לך לחלוטין שאם היינו פוגעים בילדים הבדואים אז זה לא היה קורה.

דוד אמסלם: מי היה חושב לעשות דבר כזה?

דוד אמסלם: מי, בנט, לפיד, גנץ?

דוד אמסלם: השתגעת?

דוד אמסלם: אלחרומי עצבני.

דוד אמסלם: אבל מה זה היהודים שלומדים תורה?

דוד אמסלם: זה לא חשוב – להרעיב אותם עוד יותר.

דוד אמסלם: אלה המשפחות שנמצאות באמת בעשירונים התחתונים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: הרי מה קורה כאן?

דוד אמסלם: מי שלומד תורה – דרך אגב, בעצם, שלושת אלפים וחמש מאות שנה מה שהחזיק את העם היהודי זה לימוד התורה.

דוד אמסלם: באו יהודים חרדים ומתוך אידיאולוגיה גזרו על עצמם חיי רעב ומרדות ממש קשים, בגלל שהם חושבים שזה הערך הכי חשוב מבחינתם.

דוד אמסלם: מה עושים?

דוד אמסלם: כדי שלא ילמדו תורה, פוגעים להם בילדים, שלא יהיה אוכל בבית.

דוד אמסלם: דרך אגב, אלה הגזרות שאפילו הרומאים לא עשו, או היוונים.

עיסאווי פריג': – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: לא לא לא, זו אידיאולוגיה.

דוד אמסלם: ממשלה יהודית, עלק יהודית, עם ראש ממשלה עם כיפה – במי הוא מצא לנכון לפגוע?

דוד אמסלם: במי?

דוד אמסלם: בילדים, בתינוקות.

דוד אמסלם: של מי? של האברכים שלומדים תורה.

דוד אמסלם: איך הוא עושה את זה?

דוד אמסלם: פוגע בנשים שהולכות לעבוד.

דוד אמסלם: עיסאווי פריג', הרי אני אומר לך, תאמין לי, נמצא קריטריון איך אפשר לפגוע רק בערבים ובילדים שלהם – אני לא הייתי נותן לזה יד.

דוד אמסלם: אבל אפשר לייצר את זה, אני יכול לייצר ממחר מחשבה כזו.

עיסאווי פריג': זה עידוד תעסוקה ופגיעה בסקטור – למה?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

דוד אמסלם: לכן, עידוד תעסוקה עושים בדרך כלל בהכשרות מקצועיות, בעידוד אנשים לצאת, לא באיומים בזה שאתה לוקח להם את מעונות היום.

דוד אמסלם: אז מה אימא תעשה?

דוד אמסלם: איך אתה מעודד תעסוקה אם אתה אומר לאימא: אל תצאי לעבודה?

דוד אמסלם: מה נראה לך, שהאבא יפסיק ללמוד תורה?

דוד אמסלם: מה נשמע לך סביר?

דוד אמסלם: במקום לתמרץ באופן חיובי.

דוד אמסלם: אבל אני אספר לך, זה ביזנס של ליברמן.

דוד אמסלם: ליברמן פעם שנא אתכם ואמר: אם אין נאמנות – אין אזרחות.

דוד אמסלם: הוא רצה להעביר אותך לרשות הפלסטינית.

דוד אמסלם: אתה זוכר את זה.

דוד אמסלם: הוא החליף דיסקט עכשיו, החליף קהל, ועבר לחרדים, ליהודים.

דוד אמסלם: הוא עכשיו שונא יהודים מובהק.

דוד אמסלם: תבין, זה ייגמר גם פה – הוא יחזור אליכם.

דוד אמסלם: הרי הוא משחק בין הקהלים.

דוד אמסלם: לכן, אני אומר לכם, בסוף יש פה שישה ראשי ממשלה וכל אחד מושך למקום שלו.

דוד אמסלם: ליברמן החליט: חרדים – אתם מיישרים קו.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: יש ראש ממשלה ליברמן.

דוד אמסלם: יש ראש ממשלה מנסור עבאס – אז אין קנביס.

דוד אמסלם: רק בנט הוא הבן האדם הכי מיותר פה.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא היחיד, הוא ולפיד – אין להם standing בכלל, אין להם מעמד בכלום.

דוד אמסלם: שום דבר הם לא קובעים, בוודאי לא בביטחון, לא באוצר ולא בשום דבר.

דוד אמסלם: לכן אני מציע לך ולמנסור עבאס: אין בעיה להתנכל לערבים, תאמינו לי.

דוד אמסלם: דרך אגב, מעולם, תמיד, החרדים שמרו על המיעוט הערבי והמיעוט הערבי שמר על החרדים.

יואב קיש: מה הם יעשו כשזה יתפרק – הם לא חייבים לכם כלום.

דוד אמסלם: גם בנושאים הדתיים אף אחד לא פגע בדת של השני.

דוד אמסלם: כיבדנו, ובוודאי באוכלוסיות.

יואב קיש: תאר לך שהיו עושים את זה בקאדים.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: עכשיו, אם אנחנו נחזור, נניח, כשנחזור לשלטון נחליט שבקאדים אין ערבים אלא רק יהודים, נעביר החלטה כזאת.

דוד אמסלם: נראה לך סביר, הגיוני, שאנחנו נבחר גם את הקאדים שלכם?

עיסאווי פריג': אתה בוחר אותם.

דוד אמסלם: לא, אני שואל.

דוד אמסלם: לכן אני אומר: חבר'ה, בסוף תסתכלו גם על האופק הקצר שיקרה עוד כמה זמן, לא עוד הרבה זמן.

דוד אמסלם: לכן, אני מציע לחבר'ה הערבים מהמפלגות הערביות: אף פעם אל תפגעו בדת היהודית ואל תפגעו באוכלוסייה החרדית.

דוד אמסלם: אל תיתנו לזה יד, בגלל שאתם נמצאים בדיוק באותו מצב, ומחר הגלגל מתהפך – ואל תתלוננו אם נעשה דברים אחרים.

דוד אמסלם: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דוד ביטן – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת פרוש, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: אני מבין שחברי הכנסת ליצמן וגפני ויתרו על זכות הדיבור שלהם.

עיסאווי פריג': זה האחרון?

איתן גינזבורג: לא, אחריו יש לנו עוד דוברים.

איתן גינזבורג: ושוב אנחנו נפגשים, אדוני.

מאיר פרוש: יכולנו להיפגש גם באמצע היום.

מאיר פרוש: לא רצית לתת לי לדבר רק בעניין הקנביס, אז אני אדבר עכשיו על זה.

איתן גינזבורג: עכשיו נשמע גם את זה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לומר תודה לגדעון סער וזאביק אלקין.

מאיר פרוש: מכיוון שהם רוצים לקבל עוד ועוד נתחים בשלטון, הם יצרו חוק דיינים חדש.

מאיר פרוש: זאת אומרת, מאחר שגדעון סער יהיה זה שבמשרד המשפטים ויהיה יושב-ראש הוועדה לשופטים, ואלקין גם רוצה לשלוט במשהו, ואלקין גם רוצה להיות יושב-ראש הוועדה למינוי דיינים או שהוא רוצה להיות קשור שם או להיות נציג הממשלה – –

איתן גינזבורג: אבל יושב-ראש הוועדה יהיה – – –

מאיר פרוש: כן, הבנתי.

מאיר פרוש: יהיה מתן כהנא.

מאיר פרוש: בסדר, אבל אלקין גם רוצה לשלוט בזה.

מאיר פרוש: – – שינו את חוק הדיינים, ולכן אנחנו שמונה-תשע שעות הלילה כאן – בגלל שכל הממשלה הזאת בנויה על חטא.

מאיר פרוש: מה החטא?

מאיר פרוש: בנט כעוס.

מאיר פרוש: היו לו שבעה מנדטים, והוא רצה ארבעה שרים, לפני שנה.

מאיר פרוש: נתניהו לא יכול היה לתת לו.

מאיר פרוש: מי נותן ארבעה שרים לשבעה חברי כנסת?

מאיר פרוש: אבל בנט היה צריך, שקד הייתה צריכה, והיו צריכים לתת לרב רפי.

מאיר פרוש: היו צריכים לתת ארבעה שרים.

מאיר פרוש: לא היה, ואז בנט נשאר בחוץ – פגיעה ראשונה.

מאיר פרוש: גדעון סער ניצח בפריימריז וקיבל את ה-30% שלו, ונתניהו לא נתן לו – אני לא נכנס לשיקולים האלה – והוא כועס.

מאיר פרוש: ברור שכאשר גדעון סער הולך לרשימה, הוא צריך לפתות אנשים שיהיו איתו, אז הוא צריך להבטיח להם שיהיו גם שרים.

מאיר פרוש: תאר לך שבשישה מנדטים אתה מקבל שר משפטים, גם שר חינוך, גם שר שיכון וגם שר לענייני ירושלים.

מאיר פרוש: איפה נשמע דבר כזה?

מאיר פרוש: מה נשאר כבר, מסכן, ללפיד?

מאיר פרוש: יש לו 18.

מאיר פרוש: כמה יש לו?

איתן גינזבורג: 17.

מאיר פרוש: 17 מנדטים.

מאיר פרוש: מה, הוא יוותר?

מאיר פרוש: אז גם הוא ויתר על עקרונות.

מאיר פרוש: הוא אמר שלא יהיו יותר מ-18 שרים, לא יהיו, אבל מה הוא יכול לעשות?

מאיר פרוש: השותפים שלו הם כאלה חמסניים ורוצים עוד ועוד, אז גם הוא מקבל.

מאיר פרוש: הממשלה הזאת נהפכת להיות עם 24 שרים.

מאיר פרוש: אבל מה אפשר לעשות שאלקין וגדעון סער הבטיחו למועמדת התשיעית ברשימה – – שירלי?

מאיר פרוש: איך קוראים לה?

איתן גינזבורג: שירלי פינטו.

מאיר פרוש: לא שירלי פינטו.

מאיר פרוש: זו שנמצאת ברשימה ושנכנסה אתמול.

איתן גינזבורג: מיכל שיר.

מאיר פרוש: – – מיכל שיר, הבטיחו לה שהיא תיכנס לכנסת?

מאיר פרוש: אז עושים נורבגי חדש: על שישה חברי כנסת אפשר לעשות שלושה נורבגים – זה לא היה.

מאיר פרוש: כל הממשלה הזאת בנויה על חטא על חטא על חטא וחטא בתוך חטא.

מאיר פרוש: ולמה אנחנו נותנים פה להעסיק את כל הכנסת הלילה?

מאיר פרוש: מכיוון שצריכים להתעסק עם חוק שאלקין רוצה להיות בוועדה למינוי דיינים – והוא לא היה צריך להיות.

מאיר פרוש: אם לא היה, לא היה קורה כל הפנצ'ר, אבל ככה זה בנוי.

מאיר פרוש: אז אנחנו צריכים להבין שאף אחד לא אשם בזה.

מאיר פרוש: רק מכיוון שנותנים אפשרות למישהו שיש לו שבעה מנדטים – שרצה בעבור שבעת המנדטים ארבעה שרים – אז הוא עכשיו בא וסיפר שרק הוא יכול להקים ממשלה.

מאיר פרוש: אז הוא מקים ממשלה.

מאיר פרוש: כשהוא מקים ממשלה והוא לחוץ עם זה, אז הכול בנוי על עוד עבירה – לא עבירה אלא על עוד חטא ועל עוד כישלון, עוד כישלון ועוד כישלון.

מאיר פרוש: אז כל הממשלה כך מתנהלת.

מאיר פרוש: היא מתנהלת כך שכאשר יהודי כמוני אומר שהוא נגד קנביס – אז מה אם אתה, כיהודי, אומר שאתה נגד קנביס?

מאיר פרוש: זה פוגע בדת – מי מתחשב?

מאיר פרוש: אבל כשבא מנסור עבאס ואומר שזה פוגע בדת שלו, אז כל הכנסת התקפלה.

מאיר פרוש: מה זה כל הכנסת?

מאיר פרוש: הקואליציה התקפלה.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר שבעיניי חוק הקנביס זה מתירנות.

מאיר פרוש: זה דבר שהוא לא מקובל.

מאיר פרוש: גם אם הוא מקובל, עד היום הוא לא היה חוקי, לא בדרך כפי שזה התנהל.

מאיר פרוש: עכשיו נותנים את האפשרות, רוצים לעשות את זה לפי חוק.

מאיר פרוש: בעיניי, זו מתירנות.

איתן גינזבורג: אבל למה?

איתן גינזבורג: במה?

איתן גינזבורג: אם אפשר להסביר במה.

מאיר פרוש: אסביר עוד מעט.

מאיר פרוש: בעיני אלה שמציעים, זה לא מתירנות, אבל לית מאן דפליג שזה צעד קדימה.

מאיר פרוש: זה לא היה; עכשיו אנחנו מתקדמים.

מאיר פרוש: אני אומר שמתקדמים למתירנות, מכיוון שאנחנו יודעים שבגלל זה שלנוער יש את הקנביס אז יש יותר אלימות בבית הספר, יש יותר אלימות במשפחה ויש עוד כל מיני דברים שליליים שקורים, מכיוון – קנביס, קנביס זה מהלך אחר בחיים.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר שאני, כסגן שר החינוך עד לפני חודש, הייתי בביקור ברטורנו, שזה מוסד ליד בית שמש, ושם התוודעתי, ראיתי מה המשמעות של אנשים שצרכו קנביס.

מאיר פרוש: ברור ששם מצאנו עשרות שנפגעו ושהמשפחות שלהם נפגעו כתוצאה מהשימוש הזה.

מאיר פרוש: אז מה אנחנו רואים?

מאיר פרוש: אנחנו רואים ממשלה שלוקחת סיכונים, מפקירה חיי בני אדם בהידרדרות שלהם.

מאיר פרוש: אני רוצה להקריא את מה שאומר מנכ"ל מרכז הגמילה רטורנו, הרב איתן אקשטיין, כאשר הוא מספר: במסגרת יישום הבטחות הבחירות של כמה ממפלגות הקואליציה מתכוונת הממשלה להאיץ את תהליך קידום הלגליזציה של קנביס בישראל.

מאיר פרוש: נחשפים בעינינו פרטים מטרידים מאוד על השלכות חמורות בעולם הקנביס הישראלי עד כה ועל מספר המאושפזים במחלקות פסיכיאטריות עקב שימוש בקנביס מאז מדיניות האי-הפללה.

מאיר פרוש: ואז הוא אומר: מדובר בעלייה של מאות אחוזים בעקבות השימוש בקנביס.

מאיר פרוש: על פי הנתונים הרשמיים, בעשור האחרון נרשמה עלייה של 675% במספר המאושפזים במחלקות הפסיכיאטריה של בתי החולים עקב שימוש בקנבינואידים, שזה חומר שנמצא בקנביס צמחי וגם בסינתטי.

מאיר פרוש: מ-98 מאושפזים בשנת 2010, חלה עלייה לכ-900 מאושפזים בשנת 2019 בגין התפרצות מחלות הנפש.

מאיר פרוש: ואני שואל: קנביס זה חזות הממשלה?

מאיר פרוש: זה חזות הממשלה?

מאיר פרוש: נדמה לי שזה היום הראשון שבו אנחנו עוסקים בחוקים, בחוקים פרטיים.

מאיר פרוש: דוד, היום היה היום הראשון של חוקים פרטיים?

קריאה: חושב שכן.

מאיר פרוש: ביום הראשון של חוקים פרטיים, מה הממשלה – זה היה בראש סדר-היום ואחר כך החליפו את זה: קנביס.

מאיר פרוש: זו חזות הממשלה.

דוד אמסלם: אני אגיד לך למה.

מאיר פרוש: אני יודע למה.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: למה?

מאיר פרוש: קולות.

דוד אמסלם: לא.

מאיר פרוש: לא?

דוד אמסלם: אני אסביר לך.

דוד אמסלם: כדי להתנהל, הם חייבים לקחת קנביס.

מאיר פרוש: עזוב, זה עוד פירוש.

מאיר פרוש: זה פירוש תוספות.

דוד אמסלם: איך הם יתנהלו?

מאיר פרוש: פירוש רש"י: זו החזות שלנו.

מאיר פרוש: אנחנו פראיירים, אנחנו מתירנים, אנחנו הולכים על קנביס.

דוד אמסלם: מר בנט, מהלחץ, חייב קנביס – – –

מאיר פרוש: אבל זה הפרצוף האמיתי של הממשלה – יותר מתירנות, יותר הפקרות, יותר אלימות.

מאיר פרוש: אני בא רק לחדד לכולנו ולזעוק: זו ממשלה מופקרת, ממשלה שנוטלת סיכונים ומפקירה חיי בני אדם בהידרדרות שלהם.

מאיר פרוש: והכול – – –

דוד אמסלם: אני רק רוצה לחדד לך עוד משהו.

מאיר פרוש: תן לי.

מאיר פרוש: אחר כך הוא ייקח לי את הזמן שלי.

דוד אמסלם: משפט.

דוד אמסלם: יש לך הרבה זמן.

דוד אמסלם: משפט: מי שהכניס את זה גם לקווי – הכניסו את זה לקווי היסוד של הממשלה – מתקווה חדשה.

דוד אמסלם: לא את ההתיישבות, לא את מסורת ישראל – –

מאיר פרוש: אמר את זה גדעון היום.

מאיר פרוש: גדעון אמר שבקווי היסוד, בהסכמים הקואליציוניים – – –

דוד אמסלם: – – קנביס, ואת הזה.

דוד אמסלם: קנביס.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, אני רק רוצה להזכיר לך ולדובר –ואחזיר לך את הדקה הזאת שנלקחה לך, וזה רק בשביל הפולמוס – שהליכוד וכחול לבן ביחד העבירו בממשלה הקודמת החלטה בטרומית, ואחר כך גם בהחלטה ממשלתית, לעשות לגליזציה – לא הסדרה, כמו שרצתה עכשיו – – –

דוד אמסלם: סמוך עליי.

דוד אמסלם: אני העברתי את זה.

איתן גינזבורג: נכון.

דוד אמסלם: אני יודע מה תכננו, ואני גם יודע מי לחץ.

איתן גינזבורג: אבל הסדרה עם פיקוח.

מאיר פרוש: בעיניי, כשאתה מספר לי – – –

דוד אמסלם: דבר אחד – אנחנו לא היינו מכניסים דבר כזה לקווי היסוד.

איתן גינזבורג: מאה אחוז, אבל – – –

דוד אמסלם: ילדים – – –

איתן גינזבורג: רק כדי שיהיה – – – בינינו.

דוד אמסלם: זה נראה לך שילד בגיל עשר לא יגיע לו קנביס?

מאיר פרוש: עוד כמה זמן נתת לי?

איתן גינזבורג: נתתי לך עוד דקה.

מאיר פרוש: כמה זמן נתת בכלל?

איתן גינזבורג: אה, 15 דקות.

מאיר פרוש: אני אומר שהכול בא – – –

דוד אמסלם: אתה רוצה?

דוד אמסלם: קח עוד.

דוד אמסלם: יש מספיק.

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: גם קרעי רוצה לדבר.

דוד אמסלם: כמה שאתה רוצה.

מאיר פרוש: אני אומר שהכול בא כי, לצערנו – אני יודע איך שאני מחפש קולות כדי שיצביעו בשבילנו.

מאיר פרוש: כל המשחק הזה עם הקנביס זה כדי להשיג צעירים שיצביעו בשבילך, זה המשחק פה.

מאיר פרוש: בני נוער רוצים קנביס ורוצים אפשרות שיוכלו לקבל את זה.

מאיר פרוש: אני אומר שהממשלה הזו מופקרת.

מאיר פרוש: זו קבוצה של פורקי עול, ובשביל כמה קולות הם מוכנים לעשות הכול.

מאיר פרוש: אספר לכם סיפור.

מאיר פרוש: הייתי חבר בעיריית ירושלים והייתי סגן ראש עיריית ירושלים.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני רוצה שתשמע סיפור.

מאיר פרוש: השופטת פרוקצ'יה החליטה בשעתו שאפשר לפתוח בתי קולנוע בירושלים ואפשר לחלק את העיר.

מאיר פרוש: חוק ההסמכה – נותנים כוח לרשות המקומית להחליט: בחלקים מסוימים של העיר יוכלו לחלל שבת ובתי קולנוע ובחלקים מסוימים יהיה סגור.

מאיר פרוש: כאילו בירושלים הצפון יהיה חרדי, בלי בתי קולנוע, והדרום יהיה.

מאיר פרוש: טדי קולק רצה להעביר חוק שמסמיך את העיר, והוא רצה לחלק את ירושלים.

מאיר פרוש: הלכנו לשאול את הרב קוליץ, הרב הראשי של ירושלים.

מאיר פרוש: אמר הרב קוליץ: זה שיש חילולי שבת אנחנו יודעים.

מאיר פרוש: לצערנו, יש חילולי שבת.

מאיר פרוש: אתם מבקשים עכשיו לעשות בירושלים חוק שבחלק מירושלים יהיה מותר לפתוח בתי קולנוע ובחלק מהעיר יהיה אסור.

מאיר פרוש: מה קרה לסדום?

מאיר פרוש: רק בסדום עשו את העבירות?

מאיר פרוש: בכל מקום שהיה יישוב לא עשו עבירות?

מאיר פרוש: בסדום, אמר הרב קוליץ, היה מותר, לפי החוק, לעשות את העבירות האלה.

מאיר פרוש: לעשות בירושלים חוק שבחלק מהעיר יהיה מותר – אל תעשו את זה, אפילו אם תעבירו שבחלק החרדי לא יהיו בתי קולנוע.

מאיר פרוש: סדום זה איפה שבחוק אפשר לעשות את העברות האלה.

מאיר פרוש: הממשלה הזו מבקשת להכריז: אנחנו מכריזים ואומרים שאנחנו נאפשר קנביס.

מאיר פרוש: אז אני רוצה לצטט את מה שהרב אקשטיין אומר.

מאיר פרוש: הרי כולם יודעים לספר על קולורדו.

מאיר פרוש: אומר הרב אקשטיין: מטריד לשמוע את מה שאומרים נציגי מדינות שהיו בסרט של הלגליזציה כמו קולורדו.

מאיר פרוש: התובע הכללי של קולורדו התראיין לוועדת הסמים של הכנסת וסיפר שמאז שהם התחילו, ב-2012, בלגליזציה, יש עלייה של מאות אחוזים בתאונות דרכים בעקבות השימוש בקנביס.

מאיר פרוש: הוא גם סיפר על הבת שלו, בת ה-17, שלומדת באחד התיכונים היוקרתיים בקולורדו, והיא מספרת שזה חלחל גם לכיתות הנמוכות, כי כשהאווירה היא של סלחנות, אין גבול שיכול לעצור את זה.

מאיר פרוש: ואז, הוא מוסיף: לפני חמש שנים הוזמנתי לוועדת הסמים של הכנסת, והשרה הייתה אז – תמר זנדברג הייתה אז יושבת-ראש הוועדה לסמים.

מאיר פרוש: הזמנתי אותה למרכז שלנו כדי שתראה ש-80% מהמטופלים שלנו הם מכורים כבדים לסמים קלים, והיא הגיעה וראתה שאין הבדל.

מאיר פרוש: אדם שבורח דרך חומר פסיכו-אקטיבי, זה לא משנה אם זה חומר שמוגדר כבד או קל; עבורו זה כבד מאוד, כי השימוש היום-יומי יכול להרוג אותו.

מאיר פרוש: היא הבינה את מה שאני אומר, אבל ציינה שהיא בעד לגליזציה של קנביס.

מאיר פרוש: הוא אומר: שאלתי את תמר זנדברג אם המדינה מסוגלת לשלם על הקמתם של עוד מרכזי גמילה.

מאיר פרוש: אמרתי לה, לתמר זנדברג, שזו אחריותנו כחברה.

מאיר פרוש: אם עושים מרתון בתל אביב, פורסים לאורך כל הדרך ניידות מד"א, אז אם אנשים רוצים ליהנות מספורט הגראס, צריך להביא בחשבון ש-10% יהיו מכורים.

מאיר פרוש: ועכשיו, השאלה היא אם אנחנו כמדינה מסוגלים לממן היקף גדולה כזה של עזרה למכורים.

מאיר פרוש: אני חושב, אמר אותו אדם מקולורדו, שאנחנו לא ערוכים לכך.

מאיר פרוש: ואמרה אז תמר זנדברג שבאמת הרסתי לה את הפרויקט, כי הדרך להרוס את הפרויקט עוברת דרך משרד האוצר, ושם הכול נעצר.

מאיר פרוש: חברים, מה שאני רוצה לומר: ממשלה שמקבלת על עצמה להכריז שהיא רוצה, לפי החוק, לאפשר לבני נוער שיוכלו לצרוך את הקנביס, כשהמומחים גם אומרים שהדבר הזה מביא אחר כך להידרדרויות נוספות, הממשלה הזאת, בעיניי – זה לא חידוש בשבילי – היא ממשלה שקמה בגלל שחיתות.

מאיר פרוש: היא קמה בגלל שאנשים רצו על שישה מנדטים שלושה משרדים גדולים ועוד כל מיני הטבות.

מאיר פרוש: והלילה אנחנו יושבים על חוק הדיינים כי אלקין עדיין לא שבע ורוצה להיות חבר בוועדה למינוי דיינים.

מאיר פרוש: ונפתלי בנט אומר: עם שבעה מנדטים, שהפכו לשישה – רק אני יכול להיות ראש ממשלה, כי אני מסוגל להביא את החרדים.

מאיר פרוש: הוא סיפר ללפיד את הסיפור, לפיד קנה אותו, ואז מה הוא הביא?

מאיר פרוש: לא הביא חרדים.

מאיר פרוש: הוא בא עם שישה מנדטים ונהיה ראש ממשלה.

מאיר פרוש: אני לא אומר שלפיד היה בשבילנו יותר טוב מאשר בנט, אבל זה כך.

מאיר פרוש: כל הממשלה הזו קמה על דרך השחיתות.

מאיר פרוש: מזה בא הנורבגי החדש, הנורבגי המורחב, זה שהם רצו היום והורידו אותו בגלל שזה חוק-יסוד.

מאיר פרוש: חוק-יסוד: הכנסת, שביטלו אותו; חוק-יסוד: הממשלה שלא הביאו אותו – זו הממשלה שמחפשת דרך לפעול ולעשות דברים שמדרדרים את הנוער, משחיתים את הציבור וגורמים לכולם לראות שמדובר בממשלה מושחתת.

מאיר פרוש: תודה.

דוד אמסלם: יש לך עוד דקה.

מאיר פרוש: קח אותה.

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: זו דקה שהוספתי.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להגיד לך, אלה שמגדלים את הקנביס – יש פה הרבה כסף.

דוד אמסלם: האנשים האלה סביב העניין גם תמכו, לדעתי, בהפגנות.

מאיר פרוש: שאני אפתח את הסוגיה של הכסף?

דוד אמסלם: אני מסביר לך.

דוד אמסלם: דרך אגב, הם תומכים בכל ההפגנות והמהומות שהיו, כולל ברק, שמושקע בקנביס.

דוד אמסלם: רמטכ"ל שהיה בצה"ל מושקע בקנביס.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת פרוש.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב אשר.

קריאה: אהוד ברק.

קריאה: אהוד ברק.

דוד אמסלם: לכן הוא לוחץ להעביר את החוק של הקנביס ומימן גם את ההפגנות.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים: לסעיפים 3 ו-4 אין הסתייגויות.

איתן גינזבורג: סעיף 4 – אין הסתייגויות.

עיסאווי פריג': זה אחרון הדוברים?

קריאה: כן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת פינדרוס – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: תודה.

דוד אמסלם: – – – זו תעשייה שלמה.

דוד אמסלם: זה השלכות – – –

קריאה: מה שגם היה צפוי – גם מאיפה זה יגיע.

דוד אמסלם: צריך להבין, זה לא פשוט.

דוד אמסלם: יש פה אינטרסים כלכליים עצומים – – –

ינון אזולאי: אבל שלמה, יש לך מספיק זמן?

שלמה קרעי: תזכיר לי כשאני אסיים.

דוד אמסלם: מושקעים בעניין הזה – – –

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שאנחנו מושכים את כל בקשות רשות הדיבור וכל יתר הדוברים.

שלמה קרעי: כמו שהבטחתי בוועדה המסדרת, יש לי חוב, אני מוריד חצי שעה – אז אפילו נוריד יותר מזה.

איתן גינזבורג: כלומר הסתייגויות של חבר הכנסת מרגי יורדות וכל בקשות רשות הדיבור יורדות.

שלמה קרעי: לא, לא, ההסתייגות לא יורדת.

שלמה קרעי: אנחנו מושכים את הדוברים להסתייגויות, וגם בקשות רשות הדיבור – לא ידברו.

איתן גינזבורג: בקשות הדיבור.

שלמה קרעי: בקשות רשות דיבור.

עיסאווי פריג': כמה זמן יש לו?

שלמה קרעי: יש לי יותר משעתיים, אבל אני לא מתכוון לנצל את זה.

שלמה קרעי: בוא – – –

איתן גינזבורג: מייד אגיד לך, אדוני.

עיסאווי פריג': – – –

איתן גינזבורג: מייד אגיד לך.

ינון אזולאי: שלמה, למה אתה מושך את הכול?

ינון אזולאי: אפשר.

שלמה קרעי: ככה יריב ביקש.

מאיר פרוש: כמה זמן – – –

שלמה קרעי: אני מניח שבתוך שעה אנחנו נסיים – – –

איתן גינזבורג: 135 דקות.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

שלמה קרעי: גם מרגי לא וגם כל בקשות רשות הדיבור.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מרגי, אתה ויתרת על רשות הדיבור על ההסתייגויות שלך?

איתן גינזבורג: כן.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו עומדים היום – עיסאווי, השר – – –

עיסאווי פריג': – – –

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: לי יש שעתיים ורבע.

עיסאווי פריג': אז מה?

עיסאווי פריג': שני כוכבים זה שעה – – –

איתן גינזבורג: זה בעיה של המערכת.

איתן גינזבורג: כן.

איתן גינזבורג: בבקשה.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: בבקשה.

שלמה קרעי: אנחנו עומדים היום ערב שבת חזון, זו השבת השלישית בימי בין המצרים, שהיא תלתא דפורענותא.

שלמה קרעי: מהשבת הבאה אנחנו מתחילים את השבעה דנחמתא.

שלמה קרעי: בעצם, זה מסמל את ההפטרות שקוראים בשבתות.

שלמה קרעי: שלוש ההפטרות של בין המצרים הן הפטרות של פורענות, ושבע ההפטרות שקוראים בשבועות שלאחר מכן הן הפטרות של נחמה.

שלמה קרעי: ברוב תפוצות ישראל מפטירים בשבת הזאת באמת את חזון, חזון ישעיהו בן אמוץ, ולכן היא נקראת "שבת חזון".

שלמה קרעי: אבל יש שתי קהילות, אולי יותר, קהילות ג'רבה ולוב, שבהן קוראים הפטרה אחרת בשבת הזו, הפטרה מרפק אחר בישעיה: "משא גיא חזיון מה לך כי עלית כלך לגגות".

שלמה קרעי: דודי, תשמע.

שלמה קרעי: בהפטרה הזאת יש פסוק שמתאים בדיוק למה שאנחנו רואים שקורה פה בחודש האחרון: "והנה ששון ושמחה הרֹג בקר ושחֹט צאן אכֹל ושתות יין אכול ושתו כי מחר נמות".

שלמה קרעי: ככה מי שאין לו ערכים, אין לו אידיאולוגיה ואין לו דברים לטווח הארוך – היום, היום רוצה לחסל את הכול: "אכול ושתו כי מחר נמות".

שלמה קרעי: כמו הממשלה הזאת.

שלמה קרעי: אין ציבור שצריך להתנהג אליו בהתאם, להראות מוסריות, להראות ערכיות.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: עוד רכבי יוקרה, עוד ג'ובים, עוד מתנות לחבר'ה, עוד נורבגים, עוד ועדות.

שלמה קרעי: מהר מהר מהר, אין צ'אנס נוסף, זאת הפעם האחרונה.

שלמה קרעי: הצלחנו לרמות הפעם את הבוחר – לא יהיה לנו עוד צ'אנס, "אכול ושתו כי מחר נמות", בלי חשבון לציבור וגם בלי חשבון נפש אישי.

שלמה קרעי: הם יודעים שזו ההזדמנות האחרונה שלהם.

שלמה קרעי: בפרשת השבוע אנחנו נקרא בפסוק הראשון: "אלה הדברים אשר דבר משה אל כל ישראל בעבר הירדן במדבר בערבה מול סוף בין פארן ובין תֹּפל ולבן וחצרֹת ודי זהב".

שלמה קרעי: כל הפסוק הזה מזכיר להם את כל המקרים שהיו במדבר, אבל מה זה "ודי זהב"?

שלמה קרעי: אומר להם: צריך לומר די לזהב, די לנהנתנות – תראו מה אתם יכולים לעשות קדימה, לטובת הציבור, לטובת הערכים, לטובת התורה, לטובת היהדות.

שלמה קרעי: מסופר על אדם שפיתח לעצמו תאווה לזהב.

שלמה קרעי: הוא היה מאוד מאוד חמדן.

שלמה קרעי: הוא היה רואה זהב – היה מסתנוור.

שלמה קרעי: יום אחד הגיע לחנות תכשיטים.

שלמה קרעי: ראה את כל התכשיטים, הסתנוור, לא שם לב לכל האנשים בחנות והתחיל להכניס תכשיטים לתיק.

שלמה קרעי: עצרו אותו, הזמינו משטרה ולקחו אותו לחקירה.

שלמה קרעי: אמרו לו: תגיד, הבנו שאתה גנב, אבל איך אתה לא מפחד?

שלמה קרעי: איך לא פחדת ליד כל האנשים?

שלמה קרעי: הוא אומר להם: אני לא ראיתי שום אנשים – אני ראיתי רק את הזהב.

שלמה קרעי: אז זאת הממשלה הזאת.

שלמה קרעי: ומילא אם היו מומרים לתיאבון; אם היו עושים את זה באמת רק בשביל האינטרס, רק בשביל הנהנתנות, אפשר להבין.

שלמה קרעי: הזדמנות של פעם בחיים שמצליחים לגנוב מנדטים ולהקים ממשלה – אתה אומר: טוב, הם רוצים ליהנות, לא תהיה עוד הזדמנות.

שלמה קרעי: אבל זה לא רק הנהנתנות, זה לא רק המומרים לתיאבון.

שלמה קרעי: יש חלק בתוך הממשלה הזאת, לא כולם, שהם גם מומרים להכעיס.

שלמה קרעי: באים עם אצבע בעין להכניס לשנואי נפשם – פעם לחרדים, פעם למתנחלים, פעם לפריפריה.

שלמה קרעי: יש כאלה שרוצים להכניס להם, להראות להם: הינה, אנחנו כאן שולטים ודווקא נעשה לכם; כאלה שבאים לחרף ולגדף מערכות אלוהים חיים.

שלמה קרעי: אני שמעתי אתמול בבוקר את נחמן שי, שר התפוצות, שעליו אמרו לי חלק מסיעת ימינה – אני לא אגיד אם זה אתה אמרת: רק בזכותנו גלעד קריב הוא לא שר התפוצות, נחמן שי הוא שר התפוצות.

שלמה קרעי: אם לא אנחנו, היו שמים את קריב שר התפוצות.

שלמה קרעי: זו רעה כפולה, התוצאה.

שלמה קרעי: "אֹתי עזבו מקור מים חיים לחצֹב להם בארות בארת נשברים אשר לא יכִלו המים".

שלמה קרעי: זה שתי רעות – "כי שתים רעות עשה עמי":

שלמה קרעי: גם עזבו אותי – ומילא היו עוזבים אותי ולא הולכים לאף אחד, בסדר, אבל עזבו אותי והלכו למישהו הרבה יותר גרוע, "בארות נשברים", שאין בהם כלום.

שלמה קרעי: גם מכרו את המחנה הלאומי, את הימין, את כל הערכים שהם מאמינים בהם, וגם אומרים: אנחנו עושים את זה עם צידוקים.

שלמה קרעי: יש לנו תירוצים למה אנחנו עושים.

שלמה קרעי: אנחנו מצילים, אנחנו שומרים על הגחלת בממשלה הרעה הזאת.

שלמה קרעי: זה התירוץ שהרי אומרים לעצמם, אורבך וסילמן ואחרים שם, שבאמת אולי יש להם ערכים – הם עדיין נשארו עם קצת נקיפות מצפון, אז הם מתרצים לעצמם מה הסיבה לכך שהם עשו את המהלך הזה.

שלמה קרעי: אבל באמת, חברי ימינה, באמת נחמן שי, שר התפוצות, זה המלאך המושיע של היהדות בממשלה הזו, סגן השר קארה?

שלמה קרעי: סגן השר – כן, עם כל הנורבגים.

אביר קארה: אני באמת שואל, יש לי זמן ללכת לחדר כושר?

שלמה קרעי: לא.

אביר קארה: לא.

אביר קארה: אני אחכה פה.

שלמה קרעי: לא, לא.

שלמה קרעי: שילך?

שלמה קרעי: אז תלך.

שלמה קרעי: רבע שעה ותחזור.

אריה מכלוף דרעי: מה קרה, נהיית מרכז האופוזיציה?

שלמה קרעי: סגן השר, יש לו – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי, סגן השר קארה לא הבין איך כל פעם אתה מגיע ל-90 וקופץ ל-98.

איתן גינזבורג: מגיע ל-90 – קופץ ל-98.

איתן גינזבורג: הוא לא מבין את הקסם הזה.

איתן גינזבורג: עולות הדקות.

אביר קארה: אין דבר כזה.

אביר קארה: אפילו כשהייתם בקואליציה לא היה דבר כזה.

איתן גינזבורג: אצלו לא יורדות הדקות, עולות הדקות.

שלמה קרעי: אתה מבין, הרב דרעי?

שלמה קרעי: אתה מבין למה הם צריכים נורבגי?

שלמה קרעי: הוא צריך ללכת לחדר כושר.

אביר קארה: אני לא השתמשתי, אני לא נורבגי.

שלמה קרעי: תתפטר, ייכנס לך נורבגי.

איתן גינזבורג: אבל הוא לא בנורבגי.

אביר קארה: אני לא השתמשתי בנורבגי.

שלמה קרעי: אז אני אומר, לכן אתם צריכים נורבגי.

אביר קארה: אני רציתי להישאר פה עם דוד אמסלם, כל היום הזה הצבענו.

שלמה קרעי: אבל לכן אתם צריכים נורבגי.

אריה מכלוף דרעי: סליחה, ד"ר קרעי – – –

שלמה קרעי: אם לא הבחורה של ליברמן – – –

אריה מכלוף דרעי: ד"ר קרעי, בדיוק – עזוב, אל, אל, אל – – –

שלמה קרעי: לא, אם לא זאת של ליברמן, הוא היה יכול ללכת לחדר כושר בשקט, בלי בעיות.

שלמה קרעי: תראה אותו, מסכן, עומד כאן עכשיו.

שלמה קרעי: איפה החברים הנורבגים האחרים, בחדר כושר בבוקר – –

אביר קארה: כן, תראה – – –

שלמה קרעי: – – או שבסוף גם את זה הם לא עושים?

שלמה קרעי: אז באמת, סגן השר קארה, באמת הבחור הזה שלכם, נחמן שי, שר התפוצות – בשבילו נכנסתם לממשלה, כדי שהוא יהיה שר התפוצות ולא יהיה גלעד קריב?

אביר קארה: את כל מה שהיה פה בעייתי, את כל מה שהיה כאן דפוק כל כך הרבה שנים – – –

שלמה קרעי: אתה יודע – – –

אביר קארה: אתה יודע כמה עבודה נשארה לנו במצטבר?

אביר קארה: עכשיו תראה.

שלמה קרעי: בוא, חודש אחד – יאיר לפיד אמר את מה שאתה אומר והתברר שכל המשרדים שהוא נכנס אליהם הוחזקו בידי גנץ וכחול לבן, אז בוא, תחשבו קצת לפני שאתם זורקים טענות מגוחכות.

שלמה קרעי: את נחמן שי, שר התפוצות, שמעתי אתמול ברדיו מדבר ברשת ב'.

שלמה קרעי: הוא אומר לאריה גולן: אצלי אין הבדל בין הזרמים ביהדות.

שלמה קרעי: הזרמים.

שלמה קרעי: כולם זה רק זרימות, אין פה איזה משהו ערכי, אמיתי, שורשי.

שלמה קרעי: יש זרמים.

שלמה קרעי: אצלי אין הבדל בין כולם.

שלמה קרעי: כולם שווים.

שלמה קרעי: רפורמים, קונסרבטיבים – אצלי כולם אותו הדבר.

שלמה קרעי: כותל רפורמי יהיה במשמרת שלי.

שלמה קרעי: אז למה שמתם אותו שר התפוצות ולא את גלעד קריב?

שלמה קרעי: בסוף הפסדנו כפול: גם שר תפוצות חצי רפורמי וגם יושב-ראש ועדת חוקה שאחראי לאורתודוקסים, לבתי הדין הרבניים, רפורמי מלא מלא.

שלמה קרעי: אז אני לא מצליח להבין את חברי ימינה, שמתרצים לעצמם תירוצים, אבל בפועל, בפועל, ממשלה כזאת שמלאה בגורמים שמנסים לקעקע לנו את היהדות.

שלמה קרעי: אז אני אומר לכם – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי, מה עדיף, רפורמי או חילוני?

שלמה קרעי: בוודאי שחילוני.

איתן גינזבורג: כן?

שלמה קרעי: קודם כול גם רפורמי – תכף אני אספר סיפור על הרפורמים, אבל גם רפורמי שהוא תינוק שנשבה – לא יודע, הוא גדל ככה, במשפחה כזאת, גדל בשכונה כזאת, וזה מה שהוא מכיר.

שלמה קרעי: הוא יהודי.

שלמה קרעי: "ישראל, אף על פי שחטא, ישראל הוא", אז אנחנו אוהבים את כולם בלב מלא.

שלמה קרעי: אבל עדיף עליו כמובן זה חילוני – –

איתן גינזבורג: למה?

שלמה קרעי: – – חילוני שהוא יודע: אני מאמין בקדוש ברוך, אני יודע שיש את המסורת, אבל אני, כבד עליי, עול מצוות זה קשה לי.

שלמה קרעי: אבל בית הכנסת שהוא לא הולך אליו הוא אורתודוקסי.

עיסאווי פריג': ירדנה, אם אני עולה, גלעד לא יכול לעלות אחריי?

שלמה קרעי: מתי שתגיד.

שלמה קרעי: רק רגע.

אריה מכלוף דרעי: התייעצות.

שלמה קרעי: התייעצות סיעתית.

דוד אמסלם: יש התייעצות סיעתית.

איתן גינזבורג: לא כל כך מקובל, אבל – – –

אריה מכלוף דרעי: לא נורא, שנייה, שנייה, בשעה כזאת בבוקר.

איתן גינזבורג: אבל בשעה כזאת הרבה דברים לא מקובלים.

דוד אמסלם: מה לא מקובל פה?

דוד אמסלם: הכול פה נעשה כמו שמקובל.

איתן גינזבורג: מה שנקרא פה – –

דוד אמסלם: איתן, אל תעצור את השעון.

איתן גינזבורג: – – כל הנהגים והנורמות כבר נפרצו, אז אנחנו – – –

שלמה קרעי: אבל הם התחלפו, השרים.

אריה מכלוף דרעי: לא, לא, הוא לא יכול.

אריה מכלוף דרעי: אם עולה שר, הוא לא יכול להעלות – – –

שלמה קרעי: אבל הוא אמר שכן.

אריה מכלוף דרעי: לא, לא, הוא אמר גם – אם שר עולה, הוא לא יכול להעלות אותו.

שלמה קרעי: בוא נשאל.

יריב לוין: תרד, שלמה, כי זה סתם מעצבן את האנשים.

יריב לוין: הם חושבים שאנחנו מושכים פה זמן.

יריב לוין: תרד, נו.

אריה מכלוף דרעי: עזוב, תקשיב, תן לו לעלות וגמרנו.

שלמה קרעי: אם עולה עכשיו השר המסכם זה האחרון שעולה?

איתן גינזבורג: כן.

איתן גינזבורג: אחריו יו"ר הוועדה.

שלמה קרעי: אחריו יו"ר הוועדה.

עיסאווי פריג': אני הרגע שאלתי.

איתן גינזבורג: יושב-ראש הוועדה אחריו – יכול, רשאי.

איתן גינזבורג: השר יכול לדבר בשם הממשלה, אבל מי שמציג את החוק ומסכם זה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אריה מכלוף דרעי: בסדר, שהם יסכמו.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו צריכים לבוא בדיוק ב-07:00.

אריה מכלוף דרעי: אמרנו 07:00.

שלמה קרעי: טוב, אני מסיים, בסדר.

שלמה קרעי: אתה רואה?

שלמה קרעי: לא נתנו לי בסוף.

איתן גינזבורג: יש לך עוד 90 דקות.

שלמה קרעי: אבל הבטחתי סיפור על הרפורמים.

שלמה קרעי: אני אספר את הסיפור ואנחנו נסיים.

חיים כץ: מה זה?

חיים כץ: עוד 94 דקות?

איתן גינזבורג: לא, יש לו עוד.

שלמה קרעי: לא, לא, אל תדאג.

שלמה קרעי: יש יותר, יש לי שעתיים ורבע.

איתן גינזבורג: יש לו עוד 20 דקות מעבר ל-94 דקות.

חיים כץ: ואללה.

שלמה קרעי: כן.

שלמה קרעי: אז קודם כול השר שי, אני רוצה לומר, אולי פשוט תבנה לרפורמים כותל רפורמי חדש בארצות הברית ותעזוב אותנו בשקט.

שלמה קרעי: הרי הרפורמים מחקו לנו מתוך הסידור, מחקו את ציון וירושלים.

שלמה קרעי: הם לא היו באים בכלל למדינת ישראל אם היא לא הייתה מעצמה מתפתחת, מדינה באמת חזקה.

שלמה קרעי: הם רואים את טובות ההנאה שיש כאן במדינה ורוצים להיות חלק ממנה.

שלמה קרעי: אז אל תשקרו לנו, חברי ימינה, שבאתם להציל את היהדות ובזכות

שלמה קרעי: כם לא רפורמי הוא שר התפוצות אלא חצי רפורמי הוא שר התפוצות.

שלמה קרעי: אני אסיים בסיפור.

שלמה קרעי: הרב מרדכי אליהו סיפר פעם סיפור כזה – – –

יעקב ליצמן: יש לך עוד 90 ומשהו.

שלמה קרעי: לא, אבל אנחנו רוצים – זהו, את שלנו עשינו.

דוד אמסלם: המחיר של הקנביס.

שלמה קרעי: נמשיך את זה בפעם אחרת.

שלמה קרעי: אל תדאג, זה דברים גנריים.

דוד אמסלם: מי בעצם תומך בקנביס?

שלמה קרעי: מי זה?

שלמה קרעי: אהוד ברק עם הקנביס.

דוד אמסלם: יש אנשים, חבר'ה, שלא מודעים לזה.

דוד אמסלם: מאות מיליונים.

יעקב ליצמן: אגב, יש בימינה כמה חברי כנסת שהם – – –

שלמה קרעי: אני מסיים בסיפור הזה.

דוד אמסלם: יש פה תעשייה של כסף שתומכת בכל ההפגנות, יש כל – – –

שלמה קרעי: אני מסיים בסיפור הזה.

שלמה קרעי: הרב מרדכי אליהו סיפר פעם: לפני כמה שנים היינו בחו"ל.

שלמה קרעי: הגיע זמן מנחה ורצינו להתפלל – שומע, דודי?

שלמה קרעי: הרב מרדכי אליהו, זכר צדיק לברכה, אומר: היינו בחו"ל, הגיע הזמן מנחה ורצינו להתפלל.

שלמה קרעי: הנהג הגוי לא ידע, לקח אותנו לבית כנסת רפורמי.

שלמה קרעי: לא רציתי להיכנס למקום הזה ועמדנו בחוץ, התכוננו להתפלל.

שלמה קרעי: היינו שמונה אנשים.

שלמה קרעי: באנו להתפלל ביחיד.

שלמה קרעי: פתאום מתוך בית הכנסת הרפורמי יוצאים שני אנשים – איש התחזוקה של בית הכנסת והרבי של הקהילה.

שלמה קרעי: אז אמרתי לעוזר שלי – הם באו, התקרבו אלינו להשלים לנו מניין – אמרתי לעוזר שלי: חסר לנו עדיין עוד אחד למניין.

שלמה קרעי: אז בא אלי הרבי הרפורמי ואומר לי: הרב, ממה נפשך?

שלמה קרעי: אם רפורמי מצטרף למניין אז אנחנו פה עשרה, ואם רפורמי לא מצטרף למניין אז חסר לך שניים, לא חסר לך אחד.

שלמה קרעי: אומר לו הרב: תראה, איש האחזקה – שומע, אדוני היושב-ראש?

שלמה קרעי: שאלת מה ההבדל בין רפורמי רגיל לבין מישהו שהוא רבי רפורמי.

שלמה קרעי: אז הרב מרדכי אליהו אומר לרב, לרבי הרפורמי: איש התחזוקה הזה הוא לא באמת רפורמי, הוא נמצא כאן בשביל הפרנסה שלו, אבל אתה הרבי של הקהילה, אי-אפשר לצרף אותך למניין.

שלמה קרעי: אז הרבי לוחש לרב באוזן, אומר לו הרב: תנוח דעתך, גם אני נמצא פה רק בשביל פרנסה.

שלמה קרעי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת שלמה קרעי, שוויתר על דקות דיבור ארוכות מאוד.

דוד אמסלם: איתן, תחזיר לו את זה.

איתן גינזבורג: מה?

דוד אמסלם: תחזיר לו את זה.

איתן גינזבורג: נחזיר לו בריבית לאורך כל תקופת הכהונה את כל 120 הדקות שעוד טרם דיבר.

דוד אמסלם: תחשב, תמיד תוסיף לו שתיים, שלוש דקות.

איתן גינזבורג: תזכור שהוא ויתר.

ינון אזולאי: עיסאווי, אולי נעשה הצבעה וזהו?

איתן גינזבורג: השר עיסאווי פריג', בבקשה, בשם הממשלה – –

דוד אמסלם: אולי נעשה עכשיו הצבעה ונגמור את העניין?

איתן גינזבורג: – – רוצה להגיב על הדיון.

דוד אמסלם: אה, לא סיפרנו לך?

דוד אמסלם: בלילה עשינו – יריב – – –

שלמה קרעי: עיסאווי, רוצה גם את פרשת השבוע?

דוד אמסלם: בלילה עשינו הצבעה – – –

איתן גינזבורג: קרעי, תראה מה נשאר, ועוד על הנייר, אבל כואב הלב.

איתן גינזבורג: אבל זהו, תם ונשלם.

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש – וואי וואי – – –

דוד אמסלם: היה תיקו.

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש, חבריי – – –

דוד אמסלם: מצביעים על אי-אמון בממשלה – מרגי בא אומר לו – – – ככה או לא?

דוד אמסלם: עיסאווי, לא היינו מצביעים על אי-אמון היום בלילה?

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש, חבריי, חבריי מהליכוד, חבריי הוותיקים – –

אריה מכלוף דרעי: מה?

אריה מכלוף דרעי: מה עם ש"ס?

עיסאווי פריג': – – כי מהאופוזיציה זה חברים חדשים.

עיסאווי פריג': אבל זה סיפור מעניין, מרגי, זה מאוד מעניין.

עיסאווי פריג': מה שהיה הלילה בהצעה לסדר-היום – – –

דוד אמסלם: תספר.

דוד אמסלם: תספר להם מה היה.

עיסאווי פריג': תשמע – לא, זה לא עניין של לספר, זה מתייחס אליך, תקשיב לי.

יעקב מרגי: נשברו שיאים.

עיסאווי פריג': לא, לא, תשמע.

עיסאווי פריג': אני יושב – מדברים על הצעה לסדר-היום, פתאום נהיה כאוס כאן, נהיה בלגן כזה.

דוד אמסלם: תשמע מה הוא מספר לכם.

דוד אמסלם: אריה, תשמע מה הוא מספר.

עיסאווי פריג': אז כבוד הרב, יריב, חבר הכנסת לוין, תקשיב, זה מעניין.

עיסאווי פריג': אז היה כאוס – אתם לא נותנים לי כבוד, קצת.

עיסאווי פריג': היה כאוס ובלגן בהצעה לסדר-היום, אז חבר הכנסת אמסלם רואה את הבלגן – וואי, אפשר לצוד משהו, הצעה לסדר-היום – אי-אמון.

עיסאווי פריג': זה דבר – – –

דוד אמסלם: – – – כמעט הלך – מרגי אומר לו – – –

עיסאווי פריג': זה דבר חדש עבורי.

עיסאווי פריג': נוצר תקנון חדש: הצעה לסדר-היום – – –

דוד אמסלם: אבל כמעט הצבענו עליה.

עיסאווי פריג': – – הופכת לאי-אמון.

עיסאווי פריג': זה דבר שלא היה ולא נברא.

איתן גינזבורג: חדשני, חדשני.

עיסאווי פריג': זה חדשני.

עיסאווי פריג': אני יודע שאין דבר כזה, אבל מאחר שנהיה כאוס ובלגן אז אמסלם – ואללה, תאכל כפי יכולתך; יאללה, בוא, על הדרך אולי ניקח משהו.

עיסאווי פריג': אני חייב להגיד לך, ידידי חבר הכנסת אמסלם, אם תפסיק להיות חבר כנסת, אני רוצה להמליץ לרשתות הרדיו להקים תוכנית "אמסלם עצבני".

דוד אמסלם: אמסלם מה?

עיסאווי פריג': עצבני.

דוד אמסלם: מתי אני עצבני?

עיסאווי פריג': לא, לא, שם התוכנית.

איתן גינזבורג: לא, במקום "זהבי עצבני".

עיסאווי פריג': במקום "זהבי עצבני".

עיסאווי פריג': אני אומר לך – – –

דוד אמסלם: תגיד להם "אמסלם שמח".

עיסאווי פריג': לא לא לא, עצבני.

איתן גינזבורג: יותר טוב "שמח עם אמסלם".

יעקב מרגי: ברוך המבדיל בין קודש לחול – – – דודי – – –

דוד אמסלם: אה, "שמח אמסלם".

איתן גינזבורג: "שמח עם אמסלם".

עיסאווי פריג': אני אומר לך – – –

דוד אמסלם: היה "צמח בצמח" פעם, אתה זוכר?

דוד אמסלם: אה, אתה היית ילד.

יעקב מרגי: דודי, דודי, תגיד לו "ברוך המבדיל בין קודש לחול" – – –

עיסאווי פריג': זאת תוכנית שתזכה לרייטינג ואהדה, חבל על הזמן.

עיסאווי פריג': אני אומר לך את זה וקורא את העתיד.

שלמה קרעי: אבל אז גנץ יבוא, ירצה לסגור את הרדיו כשהוא יהיה שם.

עיסאווי פריג': חברים, ביום ראשון, שבת בערב, ערב תשעה באב.

עיסאווי פריג': אני שאלתי את כבוד הרב כדי לוודא – – –

דוד אמסלם: כבוד הרב הרפורמי.

עיסאווי פריג': לא, לא, כבוד הרב – –

איתן גינזבורג: ליצמן.

עיסאווי פריג': – – ליצמן, כדי לוודא.

עיסאווי פריג': תשעה באב, חברים, זה שנאת חינם; חורבן בית ראשון ושני – בגלל שנאת חינם.

עיסאווי פריג': ומה שאתם עושים כאן – כמות הרפש והדברים הרעים שאתם – –

יעקב ליצמן: אבל זה לא חינם.

עיסאווי פריג': – – יוצאים ומוציאים מהמקום הזה – כנראה שלא לומדים מה השנאה – –

דוד אמסלם: תגיד לנו מה – אחד.

דוד אמסלם: תגיד לנו אחד.

עיסאווי פריג': – – מסוגלת לעשות.

עיסאווי פריג': דווקא – – –

שלמה קרעי: עיסאווי, עיסאווי, הממשלה הזאת קמה לא בשנאת חינם, זאת שנאה שאנחנו משלמים עליה מלא, מלא מלא, על כל שנייה שלכם.

עיסאווי פריג': אתה רואה איך אתה מדבר?

דוד אמסלם: על מה דיברנו?

דוד אמסלם: על הנורבגים זה שנאת חינם?

דוד אמסלם: אני שואל.

עיסאווי פריג': דווקא ביום כזה – – –

דוד אמסלם: אתה – מה שדיברנו – – –

עיסאווי פריג': דווקא ביום כזה, שיש לך ערב – – –

דוד אמסלם: מה אתה אומר על הנורבגים?

דוד אמסלם: מה, מה אתה אומר?

עיסאווי פריג': אני אגיד, אני אתייחס לנורבגים.

דוד אמסלם: כשהיית פה מה אמרת על הנורבגים?

דוד אמסלם: תגיד לנו.

עיסאווי פריג': אני אגיד ואתייחס.

עיסאווי פריג': אני ציפיתי שגם תכבד את היום הזה – יום שאתה צם בו, יום שאתה נותן לו את המשקל הראוי, ובצדק – לפחות יום שהדברים שיוצאים מהמקום הזה לא יהיו דברי שנאה, ודברים – רק איך למצוא את האיש לעשות ממנו שק החבטות.

עיסאווי פריג': אני מצפה אחרת.

עיסאווי פריג': מה לעשות, ככה ציפיתי.

דוד אמסלם: תגיד לנו מה השנאה שדיברנו.

עיסאווי פריג': מה מה מה, אני – – –

דוד אמסלם: דיברנו על הבדואים.

דוד אמסלם: זה שנאה – על האדמות?

עיסאווי פריג': ברגע שהאשמת לי את הבדואים – – –

דוד אמסלם: כשדיברנו על הנורבגים זה שנאה?

דוד אמסלם: מה רצית שנגיד לך, כל הכבוד?

עיסאווי פריג': אתה – אני אגיד לך, אני אגיד לך.

עיסאווי פריג': אתה עלית כאן, ולפניך חבר הכנסת קיש, ותפסתם את האוכלוסייה הערבית הבדואית בנגב כאויב מסוכן למדינת ישראל, לא כאזרחים – –

דוד אמסלם: אנחנו אמרנו אויב?

עיסאווי פריג': – – שהוזנחו עשרות שנים.

מכלוף מיקי זוהר: עיסאווי, מה, אתה מעכשיו מושך?

עיסאווי פריג': אתה רואה?

מכלוף מיקי זוהר: מעכשיו מושך?

עיסאווי פריג': אתה רואה?

מכלוף מיקי זוהר: איפה כל – – –

איתן גינזבורג: לא, לא, לא הבנת, חבר הכנסת זוהר, השר משיב בשם הממשלה, ולאחר מכן יעלה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט כדי לסכם את הדיון.

מכלוף מיקי זוהר: אה, אז יש עוד אחד שיעזור לך.

עיסאווי פריג': לפי הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מוכנים להצביע.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מוכנים להצבעה.

איתן גינזבורג: אבל אם הממשלה ממש תתעקש, גם האוצר יוכל לדבר עוד חמש דקות.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מוכנים להצבעה.

עיסאווי פריג': אני חייב להגיד, חבר הכנסת מיקי זוהר, אתם חרוצים.

עיסאווי פריג': אתם מפתיעים, ממש.

עיסאווי פריג': אז להתייחס לאזרחים הערבים בנגב בצורה כזאת, כאויבים, כאויבי מדינה, זה לא הגון, זה לא פייר, במקום להזכיר את הזנחתם לאורך 73 שנים – הזנחה שהמדינה עשתה במתכוון לאוכלוסייה, לאזרחיה.

עיסאווי פריג': ומחובתנו בבית הזה, ללא שום קשר לשמאל ולימין, לדאוג לאזרחי המדינה, כולל האזרחים הערבים הבדואים שגרים בדרום.

עיסאווי פריג': לשם כך אני לא חושב שהיינו צריכים להתייחס אליהם כשק חבטות, גנבי אדמות – אוכלוסייה שחיה בתנאים של פחונים, בתנאים שלא מתאימים למדינה כמו מדינת ישראל, מדינה דמוקרטית מתקדמת, שזה לא מוסיף לה.

עיסאווי פריג': אז אני לא חושב שזה היה ראוי להזכיר את זה ולחזור על זה כל הזמן.

עיסאווי פריג': חברים, אנחנו נמצאים בקריאה שנייה ושלישית בחוק הדיינים.

עיסאווי פריג': שמעתי – וגם בקריאה הראשונה דנו בחוק הזה עד השעות הקטנות, ועכשיו אנחנו באים לקריאה שנייה ושלישית.

עיסאווי פריג': הקואליציה באה גם לקראת האופוזיציה בקטע הזה והציעה ששני החברים שאמורים להיבחר יהיו אחד מהאופוזיציה ואחד מהקואליציה, דבר שלא היה בתקופה שלכם.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': זה לא היה בתקופה שלכם.

דוד אמסלם: עיסאווי, עיסאווי – – –

עיסאווי פריג': אני זוכר – – –

דוד אמסלם: עיסאווי, תעצור, תעצור, רק שנייה.

עיסאווי פריג': אני זוכר – – –

קריאות: – – –

אריה מכלוף דרעי: עיסאווי, מרב מיכאלי, היושבת-ראש שלך, הייתה.

ינון אזולאי: מרב מיכאלי, מה היא הייתה?

דוד אמסלם: מרב מיכאלי התמודדה מול שקד, שתיהן היו באופוזיציה.

עיסאווי פריג': אני זוכר איך בחרתם שני נציגים מהכנסת לוועדה למינוי שופטים – –

קריאות: – – –

ינון אזולאי: לא, מה פתאום.

עיסאווי פריג': – – שהיו שניהם מהקואליציה – –

קריאות: לא לא לא – – –

עיסאווי פריג': – – ובכך הפרתם את האיזון – –

ינון אזולאי: עזוב, לא ישנת כל הלילה.

ינון אזולאי: עזוב.

עיסאווי פריג': – – שהיה עשרות שנים, שתמיד בוועדה לשופטים היה אחד מהאופוזיציה ואחד מהקואליציה.

עיסאווי פריג': אתם זרקתם את הכלל הזה לפח, ועכשיו אתם נזכרים.

יריב לוין: מי – עיסאווי, רק רגע, חכה.

דוד אמסלם: עיסאווי, עיסאווי.

עיסאווי פריג': אני זוכר טוב, הייתי בבית הזה.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: תשאל את מרב מיכאלי – –

יריב לוין: עיסאווי, אז אני אזכיר לך – – –

דוד אמסלם: – – מי הצביע בשבילה ומתי היא הייתה חברה בוועדה, בסדר?

דוד אמסלם: תשאל אותה.

יריב לוין: אני אזכיר לך שמי ששבר את הכלל הזה היה דווקא האופוזיציה בשעתו, כאשר נבחרו הרצוג ואיציק כהן, שהיו שניהם מהאופוזיציה בשעתו, כאשר אנחנו הקפדנו להציג רק מועמד אחד של הקואליציה – היה דודו רותם – והאופוזיציה הציגה שני מועמדים.

עיסאווי פריג': אז אתה אומר שאתה הגבת על ההפרה.

יריב לוין: לא, לא, לא, זה מה שהיה.

יריב לוין: זאת האמת.

עיסאווי פריג': אה, הבנתי.

יריב לוין: הכלל הזה נשבר על ידי האופוזיציה.

יריב לוין: זאת האמת.

עיסאווי פריג': אה, הבנתי, הבנתי.

דוד אמסלם: מרב מיכאלי – הצבענו בשבילה, היא הייתה הנציגה.

עיסאווי פריג': בסדר, חבר הכנסת יריב לוין, הדברים אצלו מסודרים ברצף נכון.

דוד אמסלם: לא, אבל תשאל את מרב.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: אתה הלכת לתקופה הרחוקה.

דוד אמסלם: תשאל את מרב מיכאלי, לפני שלוש שנים.

עיסאווי פריג': אני, בתקופתי, ראיתי את הקואליציה שוברת את הכלל הזה ובוחרת שני נציגים מהקואליציה.

עיסאווי פריג': עכשיו יריב מתקן שזה התחיל קודם בשבירה.

עיסאווי פריג': יכול להיות, אני לא רוצה לענות, אבל אם הוא אומר, יכול להיות.

עיסאווי פריג': אם כך, ההיגיון שאנחנו מתחילים לשחק אחד עם השני בבחירת נציגים בוועדות דיינים – זאת סוגיה שהיא מאוד מקוממת.

עיסאווי פריג': אנחנו באנו ואמרנו: בבחירה של ועדת הדיינים יהיה אחד מהאופוזיציה ואחד מהקואליציה.

עיסאווי פריג': אז המצב שייווצר – שצריך שייבחרו שתי נשים ואין למפלגות החרדיות נשים – זה מכניס את הסוגיה לבעיה.

עיסאווי פריג': זה לא בעייתה של הכנסת שחברינו, המפלגות החרדיות, אין בהן נשים.

עיסאווי פריג': לא אנחנו צריכים להתמודד עם זה.

עיסאווי פריג': לשם כך, חברים, אנחנו מסתכלים על איך לייצר קואליציה יציבה.

עיסאווי פריג': כל החקיקה שאנחנו מביאים עד השעות הקטנות של הלילה, יש לה מטרה אחת ויחידה: איך לייצר יציבות של קואליציה.

עיסאווי פריג': לשם כך אני חושב שעוד מעט נתחיל את ההצבעות.

עיסאווי פריג': ולכל אחד – גם אנחנו בני אדם, והתייחסנו לחוק הזה מכל זווית אפשרית.

עיסאווי פריג': אני מציע לחבריי למשוך את ההסתייגויות, ואני – חבר הכנסת לוין, חבר הכנסת לוין – –

יואב בן צור: אתה רוצה עכשיו למשוך – תמשוך – – –

עיסאווי פריג': – – אני מציע למשוך את ההסתייגויות, ונתחיל לחשוב איך אנחנו מצביעים על החוק – – –

ינון אזולאי: אם אתה יורד עכשיו אנחנו מושכים את הכול ומצביעים.

עיסאווי פריג': למה, אתה מסתכל לפי כמה חברי – – –

ינון אזולאי: מה זה משנה?

ינון אזולאי: עזוב, עיסאווי – – – אנחנו בפנים.

עיסאווי פריג': אז אני מרגיע אותך, זה יעבור, וזה יהיה מאחורינו בקטע הזה.

עיסאווי פריג': עברו מאז הקמת הממשלה ב-13 ביוני עברו – כמה, חמישה שבועות?

איתן גינזבורג: לא, בדיוק חודש.

עיסאווי פריג': אה, חודש עבר?

איתן גינזבורג: היום 14.

עיסאווי פריג': בדיוק, עבר חודש.

עיסאווי פריג': חברים, אני לא זוכר ימים בכנסת בצורה רציפה שאנחנו מקיימים דיונים עד השעות הקטנות של הבוקר.

עיסאווי פריג': אנחנו כבר ביום חמישי, השעה 07:00, דיון שהתחיל אתמול, והדיון של יום שני, והדיון של שבוע לפני כן.

עיסאווי פריג': מצב כזה לא זכור לי בכנסת.

עיסאווי פריג': וגם אם אני אשאל את זקני הכנסת – זקני הבית הזה, חבר הכנסת אריה דרעי, חבר הכנסת ליצמן, האם זכורים לכם ימים אינטנסיביים כאלה?

יעקב ליצמן: אבל לא זכור לי גם שהקואליציה קורסת תרבותית.

עיסאווי פריג': לא, לא, אני חולק עליך.

יעקב ליצמן: לא היה אף פעם דבר כזה.

עיסאווי פריג': אתם לא מגלים הבנה והסכמה בהרבה מהלכים.

עיסאווי פריג': אפילו ברמה של הקמת הוועדות אפשר להגיע להסכמות.

עיסאווי פריג': אבל השיטה לכופף ידיים, השיטה שלא הפנמתם שיש קואליציה ויש אופוזיציה, יש צד מנצח וצד מפסיד – אם לא תפנימו את זה אנחנו נמשיך להיות כאן כל יום שני ורביעי בוויכוחים, בדיונים, בנאומים עד לשעות הקטנות.

עיסאווי פריג': אתם צריכים להבין.

עיסאווי פריג': אני זוכר שבימי רביעי מתקיימת חקיקה פרטית, הצעות לסדר-היום, זה מסתיים ב-15:00, 16:00, 17:00 – –

דוד אמסלם: לא הבנתי אותך.

קריאה: אבל אין – – –

עיסאווי פריג': – – והיום נגמר.

דוד אמסלם: כבוד השר, אתה מתלונן על כך שאנחנו עושים דיון בכנסת?

דוד אמסלם: לא הבנתי אותך.

עיסאווי פריג': ממתי?

עיסאווי פריג': אני אומר שאתם מבזבזים את הזמן שלכם – –

דוד אמסלם: מה זאת אומרת מבזבזים?

עיסאווי פריג': – – את הזמן שלנו – –

דוד אמסלם: אבל תשמע, אנחנו חברי כנסת.

עיסאווי פריג': – – ולא מנהלים את הדברים לעניין.

עיסאווי פריג': אני לא זוכר – – –

דוד אמסלם: אה, אתה מחלק לנו ציונים.

אריה מכלוף דרעי: הגיע יושב-ראש הוועדה.

עיסאווי פריג': קריב.

עיסאווי פריג': לקרוא לו?

עיסאווי פריג': וכך, יאללה, יעני זה מתאים לכבוד הרב לעשות ככה ככה.

אריה מכלוף דרעי: אתה לא רוצה לבזבז את הזמן.

אריה מכלוף דרעי: אתה אומר שאתה לא רוצה לבזבז את הזמן.

עיסאווי פריג': תראה, אם אתה יושב כאן, אני אשב – – –

יעקב מרגי: מירי רגב.

יעקב מרגי: אה, מה קרה, מירי?

יעקב מרגי: מה קרה?

מירי רגב: התפללתי, שתיתי קפה, בירכתי.

עיסאווי פריג': תשמע, חבר הכנסת דרעי, אני מבטיח לך, באחד הנאומים אני אשב שם, אתה תדבר, ואני אגיד לך "יאללה, יאללה".

אריה מכלוף דרעי: זה מה שאתה עושה עכשיו.

עיסאווי פריג': זה יתאים?

עיסאווי פריג': זה יתאים?

אריה מכלוף דרעי: מה אתה אמרת עכשיו?

עיסאווי פריג': זה יתאים?

אריה מכלוף דרעי: זה מה שאמרת.

עיסאווי פריג': יאללה, יאללה.

מיכאל מלכיאלי: אתה אמרת – – –

עיסאווי פריג': זה לא מוסיף לכבודו כבוד.

עיסאווי פריג': אני מבקש, אתה, כבודך עלא ראסי ועיני, אבל – – –

אופיר כץ: עיסאווי, גם השתכנזת במרצ.

אופיר כץ: עיסאווי, גם לך מפריע שמדברים עם הידיים?

אופיר כץ: מה קרה, השתכנזת שם?

עיסאווי פריג': אתה מבין.

עיסאווי פריג': תתרגלו לשמוע.

עיסאווי פריג': שמענו אתכם שעות על גבי שעות, סבלנו אתכם 12 שנה, שמענו אתכם עד שעות הבוקר, דיברתם הרבה שטויות, הקשבנו, אכלנו את הצפרדעים, אז עכשיו תלמדו להקשיב ולאכול את הצפרדעים, ובלי "יאללה יאללה".

עיסאווי פריג': זה דבר שלא מתאים לכם ולא מתאים לך, כבוד השר.

עיסאווי פריג': כבוד אריה דרעי, לא מתאים לך, עם כל הכבוד.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אני אומר שלא מתאים.

עיסאווי פריג': אני אומר את הדברים איך שהם, והוא יודע איזה כבוד אני נותן, אבל להגיד "יאללה יאללה" זה לא מוסיף כבוד.

עיסאווי פריג': הלאה.

עיסאווי פריג': חברים, יום רביעי – אני חייב לציין את העובדה הזו – אני לא זוכר דיון בחקיקה פרטית ובהצעות לסדר-היום שנמשך עד השעה 01:30.

עיסאווי פריג': לא זכור לי.

עיסאווי פריג': החקיקה הממשלתית שאנחנו נמצאים בה עכשיו – אנחנו, זה החלק שלנו, התחיל אחרי 01:30, אבל אתם תמשכו חקיקה פרטית והצעות לסדר-היום עד השעה 01:30?

עיסאווי פריג': מתי זה היה?

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, מיקי לוי נאם שש שעות רצוף עם נעלי ספורט.

יעקב מרגי: שכחתם?

דוד אמסלם: שבע.

יעקב מרגי: שכחתם הכול?

דוד אמסלם: שבע.

עיסאווי פריג': לא בימי רביעי – –

יעקב מרגי: שכחתם הכול?

עיסאווי פריג': – – ולא בהצעות לסדר-היום.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': לא, זה לא היה.

עיסאווי פריג': זה לא היה.

עיסאווי פריג': לשם כך – – –

ינון אזולאי: עיסאווי, כבוד השר – –

עיסאווי פריג': לשם כך אני מציע לכם – – –

ינון אזולאי: – – אף פעם לא עמד שר שעשה פיליבסטר בהצעה לסדר-היום.

עיסאווי פריג': אני מציע לכם – – –

ינון אזולאי: אף פעם לא היה דבר כזה.

עיסאווי פריג': אני מציע לכם, בואו, חברים – –

ינון אזולאי: אף פעם לא עמד שר שעשה פיליבסטר בהצעה לסדר-היום.

עיסאווי פריג': – – אתם תשבו כאן עוד כמה שנים טובות, אז תתרגלו.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': תשבו עוד כמה שנים טובות – – –

יואב בן צור: אני מציע לך לא להתרברב.

יואב בן צור: אל תתרברב.

עיסאווי פריג': תשמע, הדברים שלי מוקלטים, ותזכרו מה שאני אומר.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אז לשם כך אני מצפה מכם להיות אחראיים, ענייניים, לנהל דיון וויכוח ענייני, שיהיה לטובת הבית הזה, ואזרחי המדינה ששלחו אתכם ילמדו שאנחנו אכן באנו לייצג אותם ולנהל דיון ענייני.

עיסאווי פריג': לשם כך, חברים, לפני שאני מעביר את זכות הדיבור ליושב-ראש הוועדה, שיגיד לי – חבר הכנסת קריב, אתה ערוך?

עיסאווי פריג': מוכן?

עיסאווי פריג': אני לא רוצה להאריך, אני רוצה לסיים ולהגיד לכם, חברים, שאני מציע לחבר הכנסת יריב לוין למשוך את ההסתייגויות, ונעבור – – –

יריב לוין: אם אתה מוכן להתחיל את ההצבעה עכשיו.

עיסאווי פריג': אבל אני ראיתי שהעין שלך נזרקה לצד השני, ובהתאם – – –

יריב לוין: אתה מוכן להתחיל להצביע עכשיו?

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': אז אני מסיים.

עיסאווי פריג': ועכשיו יושב-ראש הוועדה יסכם את הדיון, ואני מקווה שרק יצא טוב.

עיסאווי פריג': בשבוע הבא נופל לנו גם חג אל-קורבן, יש לנו שבוע של חג.

עיסאווי פריג': לפחות בשבוע הזה נקווה שתהיה לנו נחת ומנוחה ורק דברים טובים.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה, השר עיסאווי פריג'.

איתן גינזבורג: אנחנו, חברי הכנסת, עומדים לקראת סיכום הדיון בהצעת חוק הדיינים.

איתן גינזבורג: אני מבקש מיושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט לבוא ולסכם את הדיון, להשיב לדוברים על ההסתייגויות שהוגשו, על הדברים שנאמרו, ואז נעבור להצבעות.

איתן גינזבורג: מרכז האופוזיציה חבר הכנסת לוין, חבר הכנסת לוין, מול מי אני עובד על ההסתייגויות?

איתן גינזבורג: מול מיקי זוהר, מאה אחוז.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

חוק ומשפט): בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.

חוק ומשפט): בוקר טוב לכל חברי וחברות הכנסת הנכבדים, אלה שזכו לשעות שינה ואלה שלא זכו לשעות שינה.

חוק ומשפט): חבל לי שחברי הכנסת החרדים יצאו מן האולם, כי אני מבין שחלק גדול מן הדברים שלהם הלילה הזה במסגרת נימוקי ההסתייגויות לא עסקו בחוק הדיינים עצמו, וגם לא בעבודה הרצינית שהשקענו בהתקנת החוק בוועדה – עבודה שחלק מחברי הכנסת החרדים ליוו בצורה צמודה – אלא הם ניצלו את הבמה הזו לא פעם ולא פעמיים במהלך הלילה על מנת להתנגש עם הזרמים הליברליים בעולמה של היהדות.

חוק ומשפט): הדבר בוודאי לגיטימי כל עוד הוא נעשה מתוך כבוד הדדי.

חוק ומשפט): חבל שהם לא כאן על מנת שפה ושם אוכל גם להעמיד אותם על טעויותיהם בהבנת דרכם של הזרמים הליברליים, היהדות הרפורמית והיהדות הקונסרבטיבית, שני זרמים שחרתו על דגלם, בין השאר, את שוויון מעמדה של האישה בעולם היהודי ובעם היהודי – שוויון שאין לי ספק שלאט-לאט יחדור אל כל זרמי העם היהודי; שוויון, כשם שציין השר עיסאווי פריג', שאם היה נוהג כבר היום במפלגות החרדיות בעניין שאינו קשור להלכות בתי הכנסת אלא להלכות הציבור, לא הייתה מתפתחת כל המהומה סביב חוק הדיינים, ואני עוד אתייחס לדברים.

חוק ומשפט): בפתח הדברים אני רוצה לברך את חברינו מופיד מרעי, שזכה אתמול בלידת נכד נוסף במשפחה.

חוק ומשפט): שתזכו אתה וההורים לגדל אותו בנחת ובשמחה יחד עם כל המשפחה.

חוק ומשפט): הודות לעידן הטלפונים החכמים לפחות זכית לראות את התמונות ולראות שהוא דומה למשפחה, והכול שמח ונעים.

מופיד מרעי: – – –

חוק ומשפט): יפה.

חוק ומשפט): טוב.

חוק ומשפט): אתה יודע, תמיד היו אומרים שכשתינוקות נולדים אז אחת מהברכות היא שעד שהם יגיעו לגיל גיוס כבר לא נצטרך לשלוח אותם לצבא.

חוק ומשפט): הלוואי, הלוואי.

חוק ומשפט): בפתח הדברים, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס להצעת החוק.

חוק ומשפט): באופן קצת מוזר הוצגו הערב הזה הרבה מאוד הסתייגויות.

חוק ומשפט): נעשה גם מהלך של למשוך מאות הסתייגויות, והיה ניתן לחשוב שמה שעומד מאחורי המהלך של בחירת הסתייגויות בפינצטה הוא שבאמת חברי הכנסת המסתייגים יעלו לדוכן וידברו לעניין על ההסתייגויות שלהם להצעת החוק, כי בסופו של דבר באמת מדובר בהצעת חוק שיש בה בשר, שהיא לא שורה אחת.

חוק ומשפט): זאת לא הארכת תוקף; זו הצעת חוק שבאמת לא משנה סדרי בראשית, והרכב הוועדה למינוי דיינים שונה כמה פעמים, אבל עדיין היה ניתן לצפות לאיזושהי התייחסות עניינית, אולי להצעות לתיקון ענייני של סעיף כאן או שם.

חוק ומשפט): אבל לכל זה כמובן שלא זכינו במהלך הלילה.

חוק ומשפט): אז אני רוצה לעשות חסד עם כבודו של הבית ואת רוב הדברים שלי להקדיש להצעת החוק ולהסתייגויות ולענות על ההסתייגויות כפי שהן נכתבו על ידי חברי הכנסת השונים.

חוק ומשפט): אז בראשית הדברים אני רוצה להזכיר במה אנחנו עוסקים.

חוק ומשפט): אנחנו עוסקים בהרכבה של הוועדה שבוחרת את הדיינים לבתי הדין הרבניים של מדינת ישראל.

חוק ומשפט): עכשיו, הרכב הוועדה הזו תוקן כמה פעמים, ולכן התיקון של היום, כפי שאמרתי, לא הופך סדרי בראשית; הוא מתקן, לשיטתי כיושב-ראש הוועדה, כמה עיוותים שהיו קיימים בהרכב הוועדה בהשוואה לוועדות מינוי אחרות.

חוק ומשפט): לא סוד שהנוסח שאנחנו מביאים היום שונה מאוד מהנוסח שהביאה הממשלה לכנסת לקריאה ראשונה.

חוק ומשפט): אף אחד לא מסתיר את העובדה הזו.

חוק ומשפט): היה ניסיון לטעון שהנוסח הזה מהווה נושא חדש, והטענה הזאת נפלה בוועדת הכנסת בתמיכת הייעוץ המשפטי, מכיוון שגם הצעת החוק המקורית של הממשלה וגם הצעת החוק הזו עוסקות שתיהן בדיוק באותו נושא – מהו הרכבה של הוועדה למינוי דיינים.

חוק ומשפט): כפי שציין בצדק חבר הכנסת עיסאווי פריג', במציאות מתוקנת הצעת החוק של הממשלה אולי הייתה יכולה לעורר שאלות בדבר מערכת היחסים בין הממשלה לבין הכנסת, והאם ביכולתה של הממשלה, באמצעות הבחירה שלה בשרים מסוימים לכהן בוועדה, להכתיב משהו לכנסת בכל הנוגע למי יכול להיבחר.

חוק ומשפט): אבל בוודאי שבמציאות מתוקנת לא היה מקום לטענתם של חברי הכנסת החרדים שהצעת החוק המקורית של הממשלה מצירה או מבטלת הלכה למעשה את יכולתם להיבחר או לשלוח נציג לוועדה.

חוק ומשפט): כי במציאות מתוקנת לא היה ניתן להעלות על הדעת שמפלגות משמעותיות וותיקות בבית הזה אוסרות על נשים להתמודד לכנסת ישראל במסגרתן, ולא היה ניתן לעלות על הדעת שהתירוץ לכך, בחירות אחר הבחירות, שנה אחר שנה, הוא שהנשים החרדיות הן אשר אינן מעוניינות, הן אשר אינן מעוניינות כלל להיבחר לכנסת.

חוק ומשפט): הערב הזה, סביב הדיון בסוגיית סבסוד המעונות, עלתה כאן הטענה – טענה מוצדקת – שבשנים האחרונות מתחוללת מהפכה של ממש והנשים החרדיות משתלבות בשוק העבודה במדינת ישראל.

חוק ומשפט): ועד כדי כך גדול המהפך, שאחוז ההשתתפות של נשים חרדיות בשוק העבודה הישראלי לא נופל מאחוז ההשתתפות הממוצע של נשים בשוק העבודה, וזהו באמת הישג משמעותי – לא רק הישג כלכלי, אלא הישג שיש לו השלכות רבות על מעמדה של האישה החרדית.

חוק ומשפט): ואם אכן המהפך הזה הוא דבר שגם חברי הכנסת החרדים חוגגים – וזה מה שקרה כאן הערב; בשעה שהם עסקו בסבסוד המעונות לא היה אחד מהם שלא העלה על נס כיצד הנשים החרדיות הן אלה שיוצאות אל מרחביו השונים של המשק הישראלי בשעה שהגברים הם שמסתגרים בתוך היכלות התורה ובתוך הישיבות; ממש מהפך מגדרי שמתחולל בשני העשורים האחרונים.

חוק ומשפט): פעם הדוברים החרדים תירצו את אי-כניסתן של נשים חרדיות לפוליטיקה בפסוק "כל כבודה של בת מלך פנימה", אבל היום הם הראשונים שמנופפים בעובדה שנשים חרדיות יוצאות מביתן, נושאות בעול הפרנסה, עושות את זה לא רק בסמינרים החרדיים של הרשתות ושל תלמודי התורה, אלא עושות את זה בחברות הביטוח ובמשרדי רואי חשבון, ויותר ויותר גם באקדמיה.

חוק ומשפט): השנה התבשרנו שבניו יורק התמנתה אישה חרדית לתפקיד של שיפוט, והיא אישה חרדית מאחת מן החסידויות היותר-אדוקות, שקיבלה היתרים מן הרב שלה לכהן כשופטת.

חוק ומשפט): ולכן אני מתקשה להבין.

חוק ומשפט): אם הנשים החרדיות יכולות לשאת בעול הפרנסה באין-ספור זירות חיים כלכליות ומשקיות, מדוע נחסם דרכן של הנשים החרדיות אל הבית הזה?

חוק ומשפט): ואם באמת נשים חרדיות מעדיפות שלא לעסוק בפוליטיקה, הרי היה טוב שחלק מנציגי המפלגות החרדיות כאן בבית הזה תהיינה נציגות ונשמע את הדבר מפיהן.

חוק ומשפט): נשמע את הדבר מפיהן.

חוק ומשפט): ואם היו יושבות כאן נשים חרדיות כחברות כנסת, הרי בוודאי שהן היו יכולות להציג את המועמדות שלהן לוועדה למינוי דיינים, וראוי היה לבחור בהן יותר מאשר בכל חברת וחבר כנסת אחרים.

חוק ומשפט): הרי ברור שלבתי הדין הרבניים ישנה השפעה גדולה מאוד על ציבור הנשים בישראל, ובעידן שבו יותר ויותר זוגות שאינם אורתודוקסיים – ואני עוד התייחס לזה בהמשך – מעדיפים שלא להינשא באמצעות הממסד הרבני – וגם אתה וגם אני מכירים את המספרים ההולכים וגדלים – –

איתן גינזבורג: ויש יותר גירושים.

חוק ומשפט): נכון.

חוק ומשפט): – – ויש יותר ויותר, כפי שציינת, לצערנו, גירושין ופירוק של תאים משפחתיים – אז אין ספק שבתי הדין הרבניים הופכים משנה לשנה ליותר ויותר רלוונטיים לציבור הנשים בכלל, ובמיוחד לציבור הנשים שדבק בהליכה אל הממסד הרבני ברגע הנישואים, ולצערנו, נדרש לו גם בזמן הגירושין.

חוק ומשפט): אז טוב היה שתהיינה נשים חרדיות שיכולות לשבת בוועדה למינוי דיינים כנציגות הכנסת.

חוק ומשפט): יתרה מזו, לפני שנים אחדות, במסגרת המאמץ להבטיח ייצוג מגדרי בוועדה הזו, וגם בוועדה למינוי שופטים, נקבע שהשר הממונה צריך למנות טוענת רבנית העוסקת במקצועה כחברת הוועדה.

חוק ומשפט): הטוענת האחרונה שמונתה מונתה על ידי שר חרדי, השר לשירותי דת הקודם, השר אביטן, איש מפלגת ש"ס.

חוק ומשפט): דהיינו, השר אביטן, נציגה של תנועת ש"ס, כבר התנסה בבחירת אישה, תלמידת חכמים – שאחרת ודאי לא הייתה יכולה להיות טוענת רבנית.

חוק ומשפט): ומכיוון שהשר אביטן הוא שמינה אותה, פשיטא שהיא קרובה לעמדותיו, לעמדות התנועה.

חוק ומשפט): זה היה מינוי שלו.

חוק ומשפט): אז הינה, כשהשר אביטן חייב מכוח החוק למנות אישה לתפקיד ציבורי, ועוד תפקיד שבהגדרה דורש ידיעה והבנה עמוקה בהלכות שבהן עוסק בית הדין הרבני, בסוגיות של נישואים וגירושין, הוא מצליח למצוא אישה מתאימה, והוא גם מצליח לעשות את הפעולה הזו שהם טוענים שהיא מזעזעת סדרי עולם – למנות אישה חרדית לתפקיד ציבורי, וגם לאתר אישה שרוצה בתפקיד ובכהונה הציבורית הזו.

חוק ומשפט): הוא הרי לא מינה טוענת רבנית שמזוהה עם הקיבוץ הדתי; הוא לא מינה טוענת רבנית שהצביעה פעם לרשימת מימד-התנועה הירוקה.

חוק ומשפט): אני יוצא מנקודת הנחה שהוא מינה טוענת רבנית שקרובה להבנתו את תפקידם של בתי הדין הרבניים.

חוק ומשפט): אז אם השר אביטן יכול למנות אישה לנציגה בוועדה למינוי דיינים, מדוע אותה אישה, לדוגמה, לא יכולה להיות חברת כנסת מטעם סיעת ש"ס?

חוק ומשפט): וכל זעקות השבר שמונעים מהחרדים ייצוג בוועדה ומנסים להצר את צעדיהם – כל זה היה נפתר אם הציבור החרדי היה מאותת לפרנסיו שהגיע זמן שינוי.

חוק ומשפט): אנחנו הרי יודעים מתולדות הציונות שכאשר התעוררה הסוגיה של הצבעת נשים בבחירות, ראשי הציבור החרדי בארץ ישראל המנדטורית – דרך אגב, לא רק ראשי הציבור החרדי; בנקודה הזו גם הרב אברהם יצחק הכהן קוק הצטרף לעמדתם; אני חושב שלאחר מכן הוא נסוג מן העמדה הזו.

חוק ומשפט): אבל בוודאי ראשי הציבור החרדי עמדו על התפיסה שנשים לא צריכות להשתתף בבחירות, מכיוון שהדבר סותר את ההבנה המסורתית, לשיטתם, כמובן, של מעמדה של האישה בזירות הציבוריות.

חוק ומשפט): האם יעלה על הדעת שהמפלגות החרדיות תמשכנה לאחוז גם בימינו בתפיסה הזו?

חוק ומשפט): האם שמענו אי פעם את אחת המפלגות החרדיות אומרת: נאמנה עלינו גזרת רבותינו, ונשים לא צריכות לעסוק בפוליטיקה, ולכן אל תצאנה ביום הבחירות להצביע?

חוק ומשפט): לא קרה ולא יקרה.

חוק ומשפט): להפך, לקראת כל מערכת בחירות המפלגות החרדיות מדרבנות את ציבור הנשים: צאו והצביעו בהמוניכן – סתירה מפורשת להוראות הרבנים החרדים מהימים שלפני קום המדינה.

חוק ומשפט): ומה אנחנו למדים מזה?

חוק ומשפט): שבמקום שבו מוצגת על ידי הציבור במלוא עוצמתה, לא מתוך תקיפות אלא כעובדה נתונה, התפיסה שנשים וגברים שווים בכלל, ובמיוחד בזירת החיים הציבוריים והפוליטיים וההשתתפות בחיים הפוליטיים, מהר מאוד הציבור החרדי ופרנסיו – אני אומר פרנסי הציבור, כי לדעתי חלק גדול בציבור החרדי, אם היו שואלים אותו במשאל עם, היה מאפשר לנשים להיבחר לתפקידים ציבוריים – אז אנחנו למדים שכשמציגים את הדבר כעובדה נתונה, מהר מאוד הפוליטיקה החרדית מיישרת קו.

חוק ומשפט): ולמה לי ללכת לדוגמאות מלפני קום המדינה?

חוק ומשפט): רק לפני ימים אחדים נערכו בעיר ירושלים בחירות למינהלים הקהילתיים, לאותם גופים עירוניים שמשמשים כמעין מינהלות של השכונות השונות.

חוק ומשפט): ובירושלים, עיר מגוונת, עיר מורכבת, בחרו להנהיג כללים של ייצוג הולם במינהלים הקהילתיים, בהנהלות המינהלים הקהילתיים, לאוכלוסיות השונות, ובחרו או הגדירו רף של ייצוג הולם לנשים, וגם רף של ייצוג הולם לציבור החרדי ולציבור החילוני.

חוק ומשפט): יצרו מעין תמהיל שמבטיח ששני הקהלים בשכונות המעורבות – של דתיים וחילונים, חרדים וחילונים – יוכלו להיות מיוצגים במינהלים הקהילתיים.

חוק ומשפט): והינה פלא – בחלק מהמינהלים הקהילתיים נבחרו נשים חרדיות לכהונה בהנהלת המינהל הקהילתי.

חוק ומשפט): מינהל קהילתי – כל מי שמכיר את העיר ירושלים יודע שהוא אוחז במצבור סמכויות שלטוניות לא מבוטל.

חוק ומשפט): העיר ירושלים מנוהלת על ידי מינהלים קהילתיים שיש להם ממש סמכויות של מעין עירייה קטנה באזור שעליו הם חולשים.

חוק ומשפט): והינה, בשעה שהדרך להבטיח את הייצוג החרדי באותם מינהלים עברה דרך בחירתן של נשים חרדיות לתפקידים ציבוריים, לא רק שנבחרו נשים חרדיות, אלא הן גם זכו לברכתם של הרבנים.

חוק ומשפט): אז אם הדבר קורה במינהל הקהילתי בירושלים, מדוע שהוא לא יקרה במועצת העיר ירושלים או במועצת העיר אלעד או במועצת העיר בני ברק?

חוק ומשפט): ואם ביום מן הימים זה יקרה במועצות הערים, מדוע שזה לא יקרה כאן, בכנסת ישראל?

חוק ומשפט): ולכן, צריך לומר שבסופו של יום מאחורי המהומה הגדולה שהייתה בבית הזה סביב הצעת החוק הממשלתית בנוסחה המקורי עומדת עובדה מצערת: מחצית מן הציבור החרדי במדינת ישראל, דרכו אל הבית הזה חסומה.

חוק ומשפט): חסומה.

חוק ומשפט): ומכיוון שהדמוקרטיה הישראלית מאוד מאוד זהירה באוטונומיה של הקהלים השונים ושל המפלגות השונות ונמנעת מלהתערב בענייניהן הפנימיים של המפלגות השונות, לא נהגו במדינת ישראל כללים שאולי מן הדין ומן הצדק היה צריך להתקין, למשל לקבוע שרשימה או מפלגה שבפועל אוסרת על נשים להתמודד מאתגרת את הרעיון שמפלגה שנכנסת ומיוצגת בכנסת צריכה להיות מחויבת להגדרתה של מדינת ישראל כמדינה דמוקרטית.

חוק ומשפט): או אולי היה אפשר, באמצעות דיני מימון המפלגות, לתמרץ את אותן מפלגות ששוקדות על ייצוג מגדרי הולם לעומת מפלגות שחושבות שבשנת 2021 הגיוני לטעון שציבור מסוים שמודר מן החיים הפוליטיים בבית הזה פשוט לא מעוניין בזה.

חוק ומשפט): את הטענה הזאת השמיעו באין-ספור משטרים שהתגנדרו במלבושי הדמוקרטיה אבל בעצם הדירו קהלים שלמים מן המשחק הדמוקרטי.

חוק ומשפט): כפי שאמרתי, אני מקווה שלא ירחק היום – ולא באמצעות דרכים של כפייה – לא ירחק היום ונשים חרדיות תשבנה בבית הזה.

חוק ומשפט): אגב, אין לי ספק שהתהליך הזה יקרה.

חוק ומשפט): למה?

חוק ומשפט): בגלל שהנשים החרדיות היום מובילות את השתלבות המגזר החרדי בשוק העבודה, והמחשבה של חברי הכנסת החרדים כאן, באולם הזה, בבית הזה, שהאישה החרדית יכולה לצאת ולהיות רואת חשבון, עורכת דין, מורה, אחות סיעודית, מיילדת, אדריכלית, וניתן יהיה לומר לאותה אישה שיוצאת ומפרנסת את הבית, אותה אישה שהשלימה את לימודיה והרבה פעמים למדה לימודי תעודה או לימודים אקדמיים, ניתן יהיה לומר לאותה אישה: צאי ופרנסי את הבית, צאי לעולם הגדול ופרדסי את הבית, אבל אנחנו – בוקר טוב, אדוני סגן השר – אבל אנחנו הרבנים או הפוליטיקאים אומרים לך: עד כאן, את הקו הזה את לא יכולה לעבור – זאת היתממות, תמימות, עצימת עיניים.

איתן גינזבורג: אני רק אומר לאדוני, כמי שיושב בוועדת הבחירות המרכזית – וסליחה שאני מפריע לך באמצע, אבל זה זמן ללגום משהו – שהיו שתי רשימות בבחירות לכנסת האחרונה שעמדו בראשן והיו בהן נשים חרדיות.

איתן גינזבורג: יש כבר כנראה ניצנים של רצון מתוך החברה החרדית לתת לנשים להתמודד לכנסת.

איתן גינזבורג: היו בשתי רשימות שונות, ואני מניח שזה ילך ויגבר ככל שיעברו הבחירות.

חוק ומשפט): ודאי ודאי, והנשים החרדיות תטפסנה במעלה העשייה הציבורית במדינת ישראל, ממינהלים קהילתיים למועצות מקומיות, ממועצות מקומיות אל הבית הזה.

חוק ומשפט): גם מן הראוי להזכיר שבמפלגה שלך, אדוני היושב-ראש – –

איתן גינזבורג: נכון.

חוק ומשפט): – – מונתה אישה חרדית – –

איתן גינזבורג: הראשונה.

חוק ומשפט): – – גם לתפקיד של חברת כנסת, ויתרה מזו – לתפקיד של שרה.

איתן גינזבורג: פרצה את תקרת הזכוכית, איך שאומרים.

חוק ומשפט): היא פרצה את תקרת זכוכית.

חוק ומשפט): השרה עומר ינקלביץ' באמת פרצה את הדרך, אבל מעבר לפרצה את הדרך – הראתה כמה הדבר טבעי.

חוק ומשפט): לפעמים אנחנו חושבים שצעד מסוים מסמל איזושהי מהפכה דרמטית שקשה לחשוב עליה, ואז, כשהיא קורית, אתה יושב ואומר: רגע, מה הסיפור הגדול?

חוק ומשפט): הרי זה כל כך טריוויאלי.

חוק ומשפט): וכך קרה עם חברת הכנסת והשרה לשעבר עומר ינקלביץ', שלפני מינויה לשרה דובר בה: איזו מהפכה, האישה החרדית הראשונה שמתמנה לשרה, אבל מרגע שהתייצבה על הדוכן הזה הדבר נראה הכי טבעי בעולם.

חוק ומשפט): מדוע אישה חילונית יכולה להיות שרה?

חוק ומשפט): מדוע חברת כנסת מן הציבור הערבי המוסלמי או הנוצרי יכולה להיות שרה?

חוק ומשפט): מדוע חברת כנסת דרוזית יכולה להיות חברת כנסת?

חוק ומשפט): מדוע אישה יהודייה מסורתית – ויש כאלה רבות בבית הזה – יכולה לכהן כשרה?

חוק ומשפט): חברות כנסת שמגיעות מן הציונות הדתית כיהנו בעבר כשרות וודאי יכהנו גם בעתיד.

חוק ומשפט): רק מגזר אחד – ממנו נשים לא יכולות לבוא לבית הזה ואל שולחן הממשלה.

חוק ומשפט): כפי שאמרת, בצדק, המהפכה יצאה לדרך, והדברים יקרו.

חוק ומשפט): אני מרשה לעצמי גם לומר כדרך אגב, גם מניסיון אישי, כאיש היהדות הרפורמית שמאחורי הקלעים מצוי בשיג ושיח עם הציבור החרדי – עוד נגיע לזה, לבלוף הגדול של חברי הכנסת החרדים, שיוצאים בהפגנתיות מן האולם כל פעם שאני עולה לדבר כי אני רב רפורמי, אבל למשל עסקו איתנו כל יום בהתקנת מתווה הכותל, או שבוועדת החוקה עסוקים בלהגיע איתנו לפשרות הגיוניות בין האופוזיציה לקואליציה.

חוק ומשפט): שלא לדבר על מספר החרדים שבסופו של דבר – כולל בבית הזה, שלא לדבר על זירות אחרות – באים אליי ואומרים: אנחנו מתביישים בהתנהגות של פרנסי הציבור שלנו, אבל יותר מזה, בוא, אנחנו רוצים להבין את התפיסה שלך, את ההתנהלות שלך, גם אם אנחנו לחלוטין לא מסכימים איתה.

חוק ומשפט): אז המהפכה יצאה לדרך.

חוק ומשפט): ואולי אולי מה שמבה

חוק ומשפט): יל את חברי הכנסת החרדים במהפכה הזאת הוא הידיעה העמוקה שלהם שכשנשים חרדיות תייצגנה את הציבור החרדי, סביר להניח שהן תעשנה זאת ללא רטוריקת השנאה, ההסתה והשלילה המוחלטת שמאפיינת, לצערי, היום חלקים גדולים – לא את כל, אבל חלקים גדולים מהפוליטיקה החרדית.

חוק ומשפט): אולי זה מה שמטריד אותם – שכשתיכנסנה לכאן נשים חרדיות, לבית הזה, ותייצגנה את הציבור החרדי, וחברות כנסת חרדיות הן שתשבנה בוועדה למינוי דיינים, אז יכול להיות שהפוליטיקה החרדית תיראה אחרת לגמרי, וייבנו הרבה יותר שיתופי פעולה פרודוקטיביים בין הציבור החרדי לבין יתר מגזרי החברה הישראלית.

חוק ומשפט): ואני בטוח שהיום הזה יבוא.

חוק ומשפט): אבל בינתיים, מה לעשות, אין חברות כנסת חרדיות כאן באולם, ולכן נדרשנו בוועדת החוקה, מתוך הבנת העמדה של חברי הכנסת החרדים שלא הגון להדיר אותם מהוועדה למינוי דיינים, מתוך העמדה הזאת הסכימה הממשלה, בעידודה ותמיכתה של ועדת החוקה, אפילו הייתי אומר ביוזמתה של ועדת החוקה, ואם מותר בשקט טיפה לא להצטנע, לא ביוזמתה של כל ועדת החוקה אלא ביוזמתו של יו"ר ועדת החוקה, שהוא שעסק במציאת הניסוח שיגן על הזכות של חברי הכנסת החרדים להיבחר לוועדה למינוי הדיינים; כמובן שלא תשמע את זה מחברי הכנסת החרדים בנאומי השנאה וההסתה שלהם כאן על הדוכן, אבל הם יודעים את האמת, כי חבר הכנסת מקלב ישב איתנו בדיונים, אז הם יודעים את האמת – מי שקד על הבטחת הזכות הבסיסית של חברי הכנסת החרדים, בעידן הזה שבו הם לא נותנים לנשים להיבחר לכנסת, על זכותם להיבחר לוועדה למינוי דיינים.

חוק ומשפט): אבל זה בסדר, אני לא מצפה מהם להכרת הטוב בעניין הזה.

חוק ומשפט): ולכן, הוועדה שקדה על התקנת נוסח חדש לאותו נושא בהסכמת הממשלה.

חוק ומשפט): ומכיוון שעסקנו בהתקנת נוסח חדש, כבר תיקנו עיוותים גדולים שהיו בהרכב הוועדה למינוי דיינים.

חוק ומשפט): אני לא אאריך בעניין הזה, אבל אני אזכיר אותם.

חוק ומשפט): אחד מן הכללים היסודיים בוועדות למינוי שופטים ודיינים וקאדים הוא שהוועדה מורכבת מנציגות של שלוש פרופסיות: האחת – נבחרי הציבור הפוליטיים, שמייצגים גם את הכנסת וגם את הממשלה; הפרופסיה השנייה היא פרופסיית השיפוט עצמה, השופטים, הדיינים הקאדים; הפרופסיה השלישית היא אותם בעלי מקצוע שמייצגים את האזרח בפני אותה ערכאה שיפוטית – עורכי ועורכות דין, ובמקרה של בתי הדין הרבניים גם עורכי דין וגם טוענים וטוענות רבניות.

חוק ומשפט): עכשיו, עקרון היסוד בכל הוועדות הוא שלדרג הפוליטי אין רוב באף אחת מן הוועדות, אין רוב כשלעצמו, אבל הדרג של נבחרי הציבור זוכה לייצוג הגדול ביותר משלוש הפרופסיות.

חוק ומשפט): בוועדה למינוי שופטים יש לנו שלושה שופטים של בית המשפט העליון וארבעה פוליטיקאים, שני שרים ושני חברי כנסת.

חוק ומשפט): כך קורה גם בוועדות למינוי קאדים ולמינוי הדיינים בעדה הדרוזית.

חוק ומשפט): הדרג הפוליטי – אין לו רוב, אבל הייצוג שלו הוא הגדול ביותר.

חוק ומשפט): בוועדה למינוי דיינים היה עיוות, מכיוון שהמפלגות החרדיות עמדו על כך ששני הרבנים הראשיים ישבו בוועדה, שני הרבנים הראשיים נושאים בתפקידי דיינות, האחד מכהן כנשיא בית הדין הרבני והשני כדיין בבית הדין הגדול, ואז הם מתחלפים.

חוק ומשפט): אז עמדו המפלגות החרדיות – ודומני גם בתמיכה או בדרישה ההיסטורית של המפד"ל – שיהיו בוועדה שני דיינים מבית הדין הגדול, ועליהם יתווספו שני הרבנים הראשיים.

חוק ומשפט): דהיינו, בניגוד לוועדה למינוי שופטים, שבה ישנם שלושה שופטים מן העליון, בוועדה למינוי דיינים היו תמיד ארבעה נציגים לעולם השיפוט הרבני, לעולם הדיינים, ומולם ארבעה נציגים של נבחרי הציבור.

חוק ומשפט): ולכן, כאשר תיקנו את הצעת החוק, באנו לתקן את העיוות הזה, וקבענו שהמדרג שקיים בוועדה למינוי שופטים יהיה קיים גם כאן:

חוק ומשפט): ארבעה נציגים לעולם הדיינות, ולכן יש צורך בחמישה נציגים לנבחרי הציבור.

חוק ומשפט): יכולנו להתקין את הנציג החמישי דרך הכנסת ויכולנו לעשות את זה דרך הממשלה, וההצעה לפניכם מציעה לעשות את זה דרך הממשלה, משני טעמים: ראשית, מכיוון שבתי הדין הרבניים קשורים בעבותות לשני משרדים ממשלתיים, האחד משרד המשפטים והשני המשרד לשירותי דת, והדבר ברור מחוק הדיינים; שנית, עשינו זאת כדי להגן על העיקרון העמוק – זה לא קבוע בחוק, אבל זה הנוהל הוותיק – שבכנסת נציג אחד מייצג את הקואליציה והשני את האופוזיציה.

חוק ומשפט): אז ראשית תיקנו את העיוות הזה.

חוק ומשפט): ושים לב, אדוני היושב-ראש, ששמרנו על העיקרון שהייצוג של נבחרי הציבור הוא לא רוב בוועדה.

חוק ומשפט): התיקון השני היה להשוות את מספר הנציגים של הפרופסיה המקצועית השנייה שטוענת בבתי הדין הרבניים, פרופסיית הטיעון הרבני, לזה של עורכי הדין: להם שני נציגים, ולכן גם כאן צריכים שני נציגים.

חוק ומשפט): ומכיוון שיש להבטיח ייצוג מינימלי ראוי של נשים, והגדלנו את מספר חברי וחברות הוועדה, הוספנו עוד טוענת רבנית והגענו להסדר של 13 חברים וחברות בוועדה, הסדר שלא משנה את היחסים בין שלוש הפרופסיות ומותיר על כנם את כל העקרונות של הוועדות למינוי שופטים ודיינים.

חוק ומשפט): אבל הדבר הזה, כמובן, במקום שחברי הכנסת החרדים ויתר נציגי האופוזיציה יברכו על המאמץ המשותף בוועדה שבו תיקנו נוסח ממשלתי, ועשינו את זה מתוך רגישות גדולה להערות של חברי הכנסת החרדים – שדרך אגב נאמרו בשום שכל, במתינות, מתוך כבוד הדדי.

חוק ומשפט): יש פער דרמטי – וראוי שהציבור ידע זאת – פער כמעט בלתי נתפס בין איכות השיח כאן במליאה לבין מה שקורה בוועדת החוקה, שבה מתקיים שיח אחראי ושיח ראוי ושיח ענייני, וחבל שהוא לא מחלחל כאן אל המליאה.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, להבדיל מחברי הכנסת שהציגו את ההסתייגויות, אני לוקח מאוד מאוד ברצינות את ההסתייגויות שהגישו חברי האופוזיציה.

חוק ומשפט): הם בחרו להניח הסתייגויות על השולחן של הכנסת ואז לעלות כאן לבמה ולא לדבר על ההסתייגויות שלהם – בכלל מנהג מוזר, שאפשר לנהוג בו מכוח התקנון, אבל מבחינת יושרה ו-accountability כלפי הציבור – כדרך אגב, האקדמיה חידשה מילה עברית ל-accountability.

איתן גינזבורג: מה המילה?

חוק ומשפט): אחריותיות.

איתן גינזבורג: אחריותיות.

חוק ומשפט): אחריותיות, כן.

חוק ומשפט): זה קצת מטריד שבעברית לא מצאו עד – – –

רות וסרמן לנדה: חבות.

חוק ומשפט): חבות?

חוק ומשפט): לא, אני חושב שהמילה היא אחריותיות.

חוק ומשפט): אבל אתם יכולים לבדוק באתר האקדמיה.

איתן גינזבורג: נבדוק את זה.

חוק ומשפט): אבל בכל מקרה, מוזר שלא חידשו לפני זה את המילה העברית ל-accountability.

חוק ומשפט): אבל מן הדין שבשל האחריותיות של חברי הכנסת, אם הם טורחים להציע הסתייגויות – ולא יעלה על דעתי שהם משתמשים בכל מיני אפליקציות מוזרות כדי להתקין אלפי הסתייגויות – באחד מדיוני הוועדה הצעתי שחבר הכנסת קרעי יוסיף פיצ'ר לאפליקציה של ההסתייגויות שלהם שמחשב אוטומטית את הגימטרייה של ההסתייגויות.

חוק ומשפט): אבל לפחות אם כבר עברתם את התהליך שאתם מוותרים על אלפי הסתייגויות מגוחכות ובוחרים בפינצטה, אז תעלו לבמה ותדברו על ההסתייגויות שלכם.

חוק ומשפט): אז כדי שהציבור לא ייוותר בלי ההזדמנות לדבר על ההסתייגויות שהגישה האופוזיציה, אני אקח על עצמי את המשימה.

איתן גינזבורג: רק אומר לך, אדוני, שעל פי האקדמיה ללשון העברית, accountability זה אחריות דיווח, אך יש מילה רווחת, כפי שציין אדוני, אחריותיות.

חוק ומשפט): יפה.

חוק ומשפט): אז הינה, כדרכה של האקדמיה, עד שהיא כבר מחדשת מילה, אז היא יוצרת גם מילה אחת תקנית ומילה אחת שמשתמשים בה לא לפי התקן.

חוק ומשפט): יפה, משמרים את המסורת של שפה תקנית ושל סלנג עברי שמתפתח.

חוק ומשפט): זה מעיד על חיותה של השפה העברית.

חוק ומשפט): דרך אגב, אני לא יודע אם כל חברי הכנסת חבריי לקואליציה יודעים שלפני שבוע היה כאן מחזה באמת בלתי נתפס.

חוק ומשפט): חבר הכנסת פינדרוס, שידוע בנועם הליכותיו, בייחוד כשהוא מדבר על הזרמים הלא-אורתודוקסיים בעולם היהדות, עלה לכאן לבמה, וברגע של חסד – לא אני הדלקתי אותו עם קריאות הביניים, היה זה אחד מחבריי לקואליציה, שאם אינני טועה מגדיר את עצמו אדם חילוני, שקרא לעברו קריאת ביניים – ואז חבר הכנסת פינדרוס, בלשון העם, קצת מאבד את זה, ומתחיל לזעוק זעקות שבר כיצד הציונות גנבה את היישוב הישן, איך בעצם הציונות התעמרה ביישוב הישן.

חוק ומשפט): והגדיל חבר הכנסת פינדרוס לעשות כשהוא טען כלפי אבות ואימהות התנועה הציונית: גנבתם לנו את השפה.

חוק ומשפט): אתם שומעים?

חוק ומשפט): התנועה הציונית גנבה לחבר הכנסת פינדרוס, שעומד כאן על הדוכן ומדבר בעברית בת ימינו – התנועה הציונית גנבה לחבר הכנסת פינדרוס או לאבותיו הרעיוניים של חבר הכנסת פינדרוס את השפה העברית.

חוק ומשפט): הרי אלמלא אנשים כאליעזר בן יהודה ושאול טשרניחובסקי וחיים נחמן ביאליק, חבר הכנסת פינדרוס היה עומד כאן על הדוכן ונואם ביידיש.

חוק ומשפט): אנחנו, הציונים, גנבנו לפינדרוס את השפה העברית.

חוק ומשפט): נו, טוב.

חוק ומשפט): אוה, הינה, הגיע חבר הכנסת פינדרוס, נזעק.

חוק ומשפט): מסתבר שהוא יכול להיות באותו חדר עם רב רפורמי.

חוק ומשפט): הוא יכול להיות באותו חדר עם רב רפורמי, הכול בסדר.

חוק ומשפט): אז הינה, אני חשבתי שאולי אחרי הנאום המוזר הזה כיצד התנועה הציונית, שאחד מהישגיה הגדולים הוא חידוש השפה העברית – חשבתי לעצמי שאולי חבר הכנסת פינדרוס הלך בבוקר אל בית העלמין בהר הזיתים והתייצב ליד קברו של אליעזר בן יהודה וביקש את סליחתו בשם הנהגת היישוב הישן על מה שהם עשו לו כאשר הוא ביקש לחדש בעבורנו ובעבור הדורות הבאים את השפה העברית.

חוק ומשפט): אני לא יודע אם כל יושבי הבית יודעים, אבל בהלכה ישנה קביעה שאם אדם פוגע בכבודו של המת, או פגע בכבודו של המת לפני פטירתו אבל גם אחרי פטירתו, ראוי שיתייצב על קברו ויבקש את מחילתו.

חוק ומשפט): אז הינה, אליעזר בן יהודה, זכר צדיק לברכה, זכית שחבר הכנסת פינדרוס יעמוד כאן, ובעברית בת ימינו, בעברית מודרנית, ידבר על כך שהציונות גנבה ליישוב הישן את השפה העברית.

חוק ומשפט): אמרתי שמכיוון שחברי הכנסת מן האופוזיציה שהגישו את ההסתייגויות לא טרחו באמת לנמק את ההסתייגויות, אז אני אנסה לעשות את השירות הזה לציבור ולהתייחס להסתייגויות שהם הציעו, וכמובן לא אעשה זאת ביחס לכל ההסתייגויות, אבל אזכיר כמה מן ההסתייגויות.

חוק ומשפט): חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי הציע הסתייגות הקובעת שיש להוסיף סעיף מטרה לחוק האומר: מטרת חוק זה לאפשר לחברת כנסת ממפלגת העבודה להכחיש שואה.

חוק ומשפט): ואני שואל את עצמי, אדוני היושב-ראש:

חוק ומשפט): מה עובר בראשו של חבר כנסת שמעז לעשות שימוש כל כך ירוד, כל כך ציני, בזכר השואה?

חוק ומשפט): מה עומד מאחורי ההגשה של ההסתייגות?

חוק ומשפט): הרי ההסתייגות היא קנטרנית, היא לא ממין החוק, נועדה סתם לטובת חישוב של עוד חמש דקות של זמן דיבור במליאה.

חוק ומשפט): מה עובר בראשו של חבר כנסת שמגיש הסתייגות שכל-כולה קנטרנות וכל-כולה עוד חמש דקות דיבור במליאה, שיש בה שימוש בזכר השואה, לטובת חמש דקות דיבור במליאה?

חוק ומשפט): איזה ביזיון, איזה היעדר דרך ארץ.

חוק ומשפט): חבריי וחברותיי באופוזיציה, עשו לעצמכם טובה ולפחות באפליקציה שלכם של יצירת ההסתייגויות תוציאו את המילה "שואה" מבנק המילים שממנו אתם תופרים את ההסתייגויות המיותרות.

חוק ומשפט): אז זה לגבי ההסתייגויות של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי מש"ס.

חוק ומשפט): לאחר מכן מגיעות עוד ועוד הסתייגויות.

חוק ומשפט): חבר הכנסת משה אבוטבול הציע להוסיף סעיף מטרה שמטרת חוק זה לאפשר לממשלה להכניס גורמים אנטי-ציוניים לכנסת ישראל.

חוק ומשפט): אולי ראוי שמישהו מחבריו לסיעה יזכיר לו שמי שמכניס אנשים לכנסת ישראל זה לא הממשלה.

חוק ומשפט): נראה לי שיש כאן איזשהו בלבול במושגי יסוד דמוקרטיים, וטוב לרענן את זיכרונו של חבר הכנסת אבוטבול שציבור האזרחים והאזרחיות במדינת ישראל הם הבוחרים את הנציגים בכנסת, ולפחות בעניין הזה אי-אפשר להציע הסתייגות שסותרת את כל עקרונות היסוד של הדמוקרטיה הישראלית ושמבלבלת את היוצרות.

חוק ומשפט): בכל זאת צריך להיות איזשהו היגיון פנימי בטקסט שמוצע להסתייגויות.

חוק ומשפט): אבל את עיקר ההתייחסות שלי אני מבקש לתת להסתייגויות שהגישו חברים מתוך סיעת הציונות הדתית, ומבין ההסתייגויות של יושב-ראש המפלגה או מוביל המפלגה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', אני בוחר את ההסתייגות שאומרת:

חוק ומשפט): מטרת חוק זה לאפשר לממשלה לבטל את תפקידה של האופוזיציה.

חוק ומשפט): והאמת, אני חייב לומר לחבר הכנסת סמוטריץ' שאם מסתכלים על מה שקורה כאן בשבועות האחרונים, הרי מי שמתאמצים לבטל את תפקידה של האופוזיציה אלה חברי האופוזיציה בעצמם, והם עושים את שירות הדוב הגרוע ביותר לאופוזיציה באיזשהו מצעד חסר פשר של אלפי הסתייגויות ופיליבסטרים חסרי כל משמעות, שבמקום לנצל אותם – הרי מותר לעשות פיליבסטר – במקום לנצל אותם לדיון ענייני, 90% מהדברים שנשמעים כאן במליאה לאורך כל אותם לילות ארוכים הם דברי שנאה והסתה; מעט מאוד עיסוק ענייני בהסתייגויות, בנושאים שמועלים אל סדר-היום.

חוק ומשפט): ולכן, חבר הכנסת סמוטריץ', מי שמבטל את תפקידה החשוב של האופוזיציה זו האופוזיציה בעצמה.

חוק ומשפט): לגבי הסתייגויותיו של חבר הכנסת סמוטריץ', אני חייב גם להתייחס להסתייגות האחרונה שהוא הציע, וגם כאן דומני שצריך לעדכן את חבר הכנסת סמוטריץ' ואת חבריו בדבר חשוב.

חוק ומשפט): חבר הכנסת סמוטריץ' הציע בהסתייגות מס' 33 להוסיף לחוק הדיינים סעיף מטרה שאומר:

חוק ומשפט): מטרת חוק זה לאפשר לממשלה לאשר גיור רפורמי.

חוק ומשפט): כנראה חבר הכנסת סמוטריץ' ישן – – –

בצלאל סמוטריץ': סמוטריץ', בחולם.

חוק ומשפט): סמוטריץ'.

חוק ומשפט): סליחה, אדוני.

חוק ומשפט): אני רואה שאתה קשוב בכל זאת.

חוק ומשפט): ככל הנראה חבר הכנסת סמוטריץ' התבלבל ושכח שאין שום צורך שממשלת ישראל הנוכחית תאשר גיור רפורמי או קונסרבטיבי, מכיוון שהגיור הרפורמי והקונסרבטיבי במדינת ישראל מוכר לצורכי המדינה, מוכר לצורכי החקיקה הישראלית.

חוק ומשפט): הדבר הזה כבר נחתם בפסקי הדין של בית המשפט העליון, הדבר הזה הוא לא רק רעיון; בכל שבוע מאות ויותר ישראלים וישראליות, אזרחים ישראלים וישראליות, לומדים באולפנות הגיור של הקהילות הקונסרבטיביות והרפורמיות בישראל ומשלימים את הליך הגיור שלהם.

חוק ומשפט): בניגוד אולי לרטוריקה של חברי הכנסת החרדים וחלק מחברי הכנסת של הציונות הדתית, אף אחד מאנשי היהדות הרפורמית והקונסרבטיבית לא חושב שהגיורים שלנו חייבים להיות מוכרים על ידי הרבנות הראשית האורתודוקסית.

חוק ומשפט): אף אחד מאיתנו לא חושב שצריך לכפות על קהילה אורתודוקסית לתת עלייה לתורה לגר – ואצלם נשים לא עולות לתורה – לגר רפורמי או קונסרבטיבי.

חוק ומשפט): אנחנו מכבדים מאוד את האוטונומיה של כל קהילה, את השקפת עולמה.

חוק ומשפט): אנחנו רואים בגיוון הזרמים בעולם היהודי ברכה, אנחנו רואים בריבוי הפנים וברעיון של שבעים פנים לתורה כדבר של ברכה, ולכן לא עולה בדעתנו לחייב רב אורתודוקסי או קהילה אורתודוקסית או מוסד אורתודוקסי, גם אם הוא פועל בחסות המדינה, להכיר בגיורים שלנו.

חוק ומשפט): אבל מדינת ישראל היא לא מדינת הלכה, ומדינת ישראל היא לא מדינה של הרבנות הראשית; היא לא המדינה של התנועה הרפורמית והיא לא המדינה של הרבנות הראשית האורתודוקסית.

חוק ומשפט): ולכן בכל מה שנוגע למדינת ישראל, חבר הכנסת סמוטריץ', יכולת לנצל את ההסתייגות הזאת למשהו שהוא באמת ענייני.

חוק ומשפט): כי הגיור הרפורמי בישראל מוכר וימשיך להיות מוכר.

אלעזר שטרן: – – –

חוק ומשפט): לא, אני פה.

חוק ומשפט): לא תכננתי, אדוני, אני רק בהתייחסות להסתייגות השנייה.

אלעזר שטרן: לא, אבל אתה מדבר לעניין.

חוק ומשפט): יש לי מאות הסתייגויות להתייחס אליהן, ועוד הכנתי שני שיעורים.

אלעזר שטרן: אבל אתה מדבר לעניין.

איתן גינזבורג: אנחנו דיברנו על זה שהגיע הזמן שידברו לגופן של הסתייגויות ולא – – –

חוק ומשפט): אני מפצה את הציבור הישראלי על לילה נטול פשר שבו חברי כנסת שהציגו הסתייגויות אפילו לא טרחו לקרוא אותן, למרות שהן שורה אחת.

חוק ומשפט): כל כך היה להם חשוב לרוץ מהר מהר מהר מהר לדברי הבלע, ההסתה, השנאה, הפסילה.

חוק ומשפט): לא יודע, אולי זו הדרך שלהם להתכונן לקראת תשעה באב.

חוק ומשפט): אולי בצד ההקפדה על הלכות הגילוח ואי-אכילת הבשר ואי-שתיית היין הם מנסים לחוות קצת מן האווירה בירושלים לפני החורבן כדי להעלות את ירושלים על ראש אבלותם ובאמת להרגיש איך זה היה שם, ולכן הם מתרגלים שנאת חינם; באמת שיטה טובה לחקוק בלב הציבור הישראלי את זכר החורבן.

חוק ומשפט): אז אחרי שהסברנו מדוע חבר הכנסת סמוטריץ' בזבז הסתייגות, כי הגיור הרפורמי בישראל מוכר והגיור הקונסרבטיבי מוכר, וכך היה וכך יהיה, ואנחנו נמשיך לסייע לעולים חדשים ולבני זוג של ישראלים וישראליות ולתינוקות מאומצים של זוגות שאינם בני אותו מין וזוגות שהם בני אותו מין, אנחנו נסייע להם לגייר את התינוקות המאומצים שלהם או כאלה שנולדו להם, והקהילות שלנו תמיד תישארנה פתוחות לציבור הישראלי כולו, אז נעבור לאחת ההסתייגויות שהציע לנו חבר הכנסת בן גביר.

חוק ומשפט): חבר הכנסת בן גביר הציע את ההסתייגות: מטרת חוק זה לאפשר לממשלה לאשר נישואים אזרחיים.

חוק ומשפט): כאן, בניגוד לגיור, עוד לא הגענו לארץ המובטחת, ואכן, ההסתייגות הזאת היא עניינית.

חוק ומשפט): היא רק לא הייתה צריכה לבוא בחוק הזה.

חוק ומשפט): היא הייתה צריכה לבוא בחוק שבו מדינת ישראל מאמצת את הנורמה הדמוקרטית הבסיסית ביותר ומאפשרת לאזרחיה להינשא זה לזה בלי מגבלות שקשורות בדת או בדרכו של ממסד דתי כלשהו.

חוק ומשפט): וכאן מן הראוי להזכיר שמדינת ישראל היא המדינה הדמוקרטית היחידה בעולם – המדינה הדמוקרטית היחידה בעולם – שבה אין נישואים וגירושין אזרחיים.

חוק ומשפט): העניין הזה הוא לא רק כותרת.

שלמה קרעי: היא גם המדינה הדמוקרטית היחידה בעולם שהיא גם יהודית.

חוק ומשפט): נכון.

חוק ומשפט): אני מייד אגע בזה, חבר הכנסת קרעי.

חוק ומשפט): זו המדינה הדמוקרטית היחידה בעולם שבה אין נישואים וגירושין אזרחיים, והעניין הזה הוא לא רק כותרת.

חוק ומשפט): הרי העניין הזה מביא לפגיעה קשה בזכויות יסוד של קהל אדיר של מאות אלפי אזרחים שאינם יכולים להינשא במדינתם; של ציבור הנשים כולו – בעת הגירושין ופירוק הקשר הזוגי והמשפחתי נדרשים להתייצב בפני ערכאה שיפוטית שבהגדרה נשים אינן יכולות לכהן בה כשופטות, ולא מתוך בחירה אלא מתוך כפייה.

חוק ומשפט): אם זה היה מתוך בחירה, בסדר גמור.

חוק ומשפט): וכך במדינת ישראל זוגות צעירים של אזרחים ואזרחיות נהדרים, צעירים וצעירות שמבקשים לבנות את ביתם במשותף במדינת ישראל, צריכים להרחיק למדינות אחרות על מנת להינשא כדי שמדינת ישראל תכיר בהם, או לוותר על מוסד הנישואים ולחיות כידועים בציבור.

חוק ומשפט): אין דוגמה טובה יותר לישראבלוף של המפלגות החרדיות מאשר העניין הזה.

חוק ומשפט): הרי זוגות ישראליים שנוסעים לקפריסין ומתחתנים עם סגנית ראש העיר של ניקוסיה חוזרים לארץ ומוכרים כזוגות נשואים.

חוק ומשפט): הם אפילו משנים את הרישום במרשם האוכלוסין.

חוק ומשפט): מדינת ישראל הרי מכירה בהם כזוגות נשואים.

חוק ומשפט): הם נרשמים כזוגות נשואים.

חוק ומשפט): כאשר הם רוצים להתגרש ישנה פרוצדורה כאן – הם לא חוזרים לקפריסין, הם מתגרשים כאן בפני בתי דין ובתי משפט ישראלים.

חוק ומשפט): חלקם אפילו נאלצים להתגרש בבית הדין הרבני.

חוק ומשפט): אתה שומע, היושב-ראש?

איתן גינזבורג: מכיר, מכיר.

חוק ומשפט): הממסד הרבני לא מחתן אותם, הם נוסעים להתחתן בקפריסין, וכשהם חוזרים בתי הדין הרבניים עוסקים בגירושין שלהם.

חוק ומשפט): חצי מיליון עולים שבאו לכאן מכוח חוק השבות, 99% מהם משולבים לחלוטין – – –

שלמה קרעי: חצי מהם גויים 24 – – – שעות בשדה התעופה.

חוק ומשפט): חבר הכנסת קרעי, תשמע רגע את המספרים.

חוק ומשפט): באמת, אנחנו יודעים את המספרים.

חוק ומשפט): אני שם לרגע את העניין ההלכתי בצד.

חוק ומשפט): 99% מקרב עולי חבר המדינות חיים באופן משולב לחלוטין בחברה היהודית העברית במדינת ישראל, מחנכים את ילדיהם בבתי הספר הממלכתיים העבריים, משרתים בצבא; החגים שהם חוגגים הם חגי ישראל ומועדיו, והם עושים מסע מופלא, מסע מופלא, ציוני ויהודי, אל עבר השתלבות מלאה בתרבות העברית, בתרבות היהודית.

חוק ומשפט): רובם אכן חיים כיהודים חילונים, אבל יש בתוכם גם כאלה שהם בעלי תשובה.

חוק ומשפט): ואנחנו לא מדברים כרגע על השאלה של הגיור שלהם; מיעוטם מתגיירים, רובם לא מתגיירים.

חוק ומשפט): ולכן אני חוזר, חבר הכנסת קרעי, כי ראיתי שהתעניינת בעניין, אז אתה יכול לאותת שאתה מקשיב, כי אחרת לא היית קורא קריאת ביניים.

חוק ומשפט): כי זו אמירה חשובה.

שלמה קרעי: רק שהיהדות זו לא תרבות וזה לא רק חגיגות, זו לא קייטנה של ילדים בגן.

שלמה קרעי: זה עם הנצח – – –

חוק ומשפט): רגע, רגע, חבר הכנסת קרעי, אתה בפרק הלא-נכון.

חוק ומשפט): כי אני כרגע לא בדיון איתך – שאני אשמח לנהל איתך – על יהדות כדת, יהדות כתרבות, יהדות כלאום.

חוק ומשפט): אנחנו לא מדברים כרגע על זה, וכבר אמרתי, חבר הכנסת קרעי, שאין לי שום ציפייה ממך, ואני אומר את זה לטובה, שאתה תיתן בבית הכנסת שלך עלייה לתורה למי שאתה לא מכיר ביהדותו.

חוק ומשפט): זה בסדר גמור.

חוק ומשפט): אני מכבד לחלוטין את אורח חייך ההלכתי, מכבד לחלוטין את ההכרעות ההלכתיות שאתה נוהג לפיהן.

חוק ומשפט): אני לא מבקש מהרבנות הראשית לחתן את מי שהיא לא מכירה ביהדותו.

חוק ומשפט): אני לא מבין – זה בסוגריים, נדבר על זה פעם אחרת – למה הרבנות יורדת לחייהם של כל העולים שכן עלו לכאן כיהודים מכוח לידתם לאם יהודייה, מדוע נכנס המנהג הזה של טרטור כל העולים למדינת ישראל בהליכי בירור יהדות לא ראויים ומשפילים.

חוק ומשפט): את זה נשים רגע בצד.

חוק ומשפט): אני לא מדבר איתך מה הרבנות הראשית עושה.

חוק ומשפט): אומר לך שבמדינה יהודית שבה יש חוק השבות ובמדינה דמוקרטית, לא ייתכן שאנשים שהגיעו לפה על פי חוק השבות לא יוכלו להינשא במדינתם.

שלמה קרעי: צריך לתקן את חוק השבות.

חוק ומשפט): אתה תנסה לתקן את חוק השבות, אנחנו נגן על חוק השבות.

חוק ומשפט): זה בסדר גמור.

חוק ומשפט): היו אין-ספור ניסיונות להפוך את חוק השבות – מהיום שחוקקו אותו כאן בכנסת, ב-1950, היה כאן ניסיון עיקש של המפלגות החרדיות להפוך את חוק השבות להעתק-הדבק של השולחן ערוך, ופעם אחרי פעם הכנסת הייתה נבונה, מ-1950 עד היום, כולל תחת כל ממשלות הימין והחרדים, היוזמות האלה נדחו, והיוזמות האלה תידחינה גם בעתיד וחוק השבות יישאר על מכונו.

חוק ומשפט): אבל עוד פעם, לא עסקינן כרגע בחוק השבות – –

שלמה קרעי: הינה, אתה רואה – – –

חוק ומשפט): – – עסקינן – – –

בועז טופורובסקי: – – –

חוק ומשפט): לא, יש לי עוד שני שיעורי תורה שהכנתי.

בועז טופורובסקי: חצי שעה ותרד.

חוק ומשפט): טוב, אז אתה מרשה לי רק הערה אחרונה?

בועז טופורובסקי: מה שאתה רוצה.

איתן גינזבורג: הערה אחרונה, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, משפט אחרון.

חוק ומשפט): אנחנו מסיימים, אז רק משפט אחרון.

חוק ומשפט): ואת המשפט האחרון – אני מדלג על כל ההסתייגויות כדי להגיע להסתייגויות של חבר הכנסת יואב קיש, וכאן, חברים, אני לוקח הסתייגות אחת ובזה אני מסיים.

חוק ומשפט): אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

קריאה: – – –

חוק ומשפט): לא, איתן מאוד נהנה.

חוק ומשפט): אני, מכל ההסתייגויות של חבר הכנסת יואב קיש, רוצה רק לקחת את ההסתייגות הבאה: מטרת חוק זה לאפשר לראש הממשלה להמשיך לשבור את מילתו.

חוק ומשפט): אתם שומעים, חבריי לקואליציה?

חוק ומשפט): יואב קיש הציע להוסיף לחוק את המילים: מטרת חוק זה לאפשר לראש הממשלה להמשיך לשבור את מילתו.

חוק ומשפט): קראתי את זה וקיוויתי שבזמן שאני אדבר על ההסתייגות החשובה של יואב קיש, ראש האופוזיציה, מנהיג תנועת הליכוד, כבר יהיה במליאה, והינה, אני שמח שאדוני ראש הממשלה לשעבר חבר הכנסת בנימין נתניהו, ראש האופוזיציה, נמצא באולם כאשר אני מדבר על ההסתייגות הזאת של יואב קיש.

חוק ומשפט): ומכיוון שראש האופוזיציה הוא באמת – ואני אומר את זה לא בציניות – אדם ברוך כישרונות, אז אני יודע שגם כשהוא לא מישיר אליי מבט הוא שומע.

חוק ומשפט): קראתי את ההסתייגות ושפשפתי את עיניי.

חוק ומשפט): אנחנו נמצאים שלושה ימים לפני תשעה באב, וחבר כנסת בכיר בליכוד מדבר על ראש הממשלה, או על ראש ממשלה ששובר את מילתו, והוא עושה את זה כשהוא יודע שמה לעשות, אחד ממנהיגי התנועה הרפורמית שישבו עם ראש הממשלה לשעבר שעות על גבי שעות כדי לתקן את מתווה הכותל הוא שיגיב על ההסתייגויות.

חוק ומשפט): אז אם חבר הכנסת קיש היה זהיר ולא היה מעלה הסתייגויות מכוח האפליקציה, הוא בטח לא היה מגלגל לידיי את ההזדמנות לדבר על ראש ממשלה ששובר את מילתו.

חוק ומשפט): הרי אין דוגמה טובה יותר מן השנים האחרונות לראש ממשלה שעושה פליק-פלאק לאחור על חשבונו של העם היהודי מאשר ראש האופוזיציה מר בנימין נתניהו, שישב איתנו שעות על גבי שעות להתקין את מתווה הכותל, שכל-כולו מתווה זהיר של פשרה, של הבנה, של סובלנות; מתווה שמבוסס על ויתור של הזרמים הליברליים; מתווה שמבוסס על ניסיון להביא שלום בית למקום התפילה המקודש כיום של העם היהודי, למקום שעליו אמר ראש הממשלה: הרי זה סלע קיומנו.

חוק ומשפט): אלה מילותיו של ראש הממשלה.

חוק ומשפט): אני אספר לכם שבאחת מן הפגישות של המשא ומתן בנושא מתווה הכותל התארחנו אצל ראש הממשלה בלשכתו בקריה בתל אביב.

חוק ומשפט): ישבנו ראש הממשלה, אני כנציג היהדות הרפורמית, חברי ד"ר יזהר הס כנציג היהדות הקונסרבטיבית, ענת הופמן, יושבת-ראש ארגון נשות הכותל, יחד עם ד"ר אביחי מנדלבליט, אז מזכיר הממשלה, היום היועץ המשפטי לממשלה.

חוק ומשפט): אנחנו יושבים עם ראש הממשלה לשעבר, ומר בנימין נתניהו אומר לאחד העוזרים: רוץ, רוץ רגע, תביא לי דפים לבנים ועט.

חוק ומשפט): ורץ העוזר ומביא לו דפים לבנים ועט, ואז מר בנימין נתניהו מסרטט במו ידו סרטוט של סקיצה אדריכלית איך צריך להיראות מתווה הכותל.

חוק ומשפט): אבי הרעיון של מתווה הכותל, אבי הפתרונות של מתווה הכותל – חבר הכנסת בנימין נתניהו.

קריאה: – – –

חוק ומשפט): זהו, אז הינה המשפט.

חוק ומשפט): והגדיל לעשות חבר הכנסת בנימין נתניהו – הוא שהציע גם את האדריכל, הוא שאמר: בואו נקרא לאדריכל מייקל ארד שיתכנן את רחבת הכותל החדשה.

חוק ומשפט): ואז ראש הממשלה הזה, שהתגאה בכל העולם היהודי שהוא הביא שלום בית, בתוך חודשים אחדים שבר את מילתו, הפנה את גבו למיליוני יהודים, גרם נזק בלתי הפיך ליחסים בין מדינת ישראל לתפוצות, והכול בשביל מה?

חוק ומשפט): והכול בגלל מה?

בנימין נתניהו: – – –

חוק ומשפט): חוסר חוט שדרה, חוסר יכולת לעמוד מול המפלגות החרדיות, שהיו בסוד המשא ומתן.

חוק ומשפט): שלושה ימים לפני שאישרנו את מתווה הכותל, חבר הכנסת דרעי, חבר הכנסת ליצמן וחבר הכנסת גפני היו בסיור בכותל לבדוק את המתווה.

חוק ומשפט): הם היו בסוד העניינים.

חוק ומשפט): אז הינה, אני מסיים: חבר הכנסת קיש, לפני שאתה מדבר איתנו על ראשי ממשלה ששוברים את המילה שלהם – נו, באמת, טול קורה מבין עיניך.

חוק ומשפט): תודה ובוקר טוב לכולם.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת קריב.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעות.

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר, מולך?

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר, הסתייגויות.

מיקי לוי: על איזה סעיף?

משה גפני: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, באת על הבוקר ככה במלוא המרץ.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר, בבקשה, הולכים להצבעה על ההסתייגויות.

מיקי לוי: הסתייגות לפני סעיף 1.

מיקי לוי: על איזו הסתייגויות להצביע?

מיקי לוי: על איזו לוותר?

מיקי לוי: להתקדם אחת-אחת?

מכלוף מיקי זוהר: ברצף לפי הסדר.

מכלוף מיקי זוהר: אני אגיד לך מתי לעצור.

מיקי לוי: טוב.

מיקי לוי: חברי הכנסת, שקט, בבקשה.

מיקי לוי: לפני סעיף 1 – אנחנו מדברים על חוק הדיינים – הסתייגות של חבר הכנסת יעקב אשר, הסתייגות מס' 1.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 46

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 46, נגד – 52.

מיקי לוי: יש לו מכשיר הצבעה; 51 נגד ו-46 בעד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: אפשר להביא את החוברת לחבר הכנסת כץ?

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חוברת לחבר הכנסת גפני, בבקשה.

מיקי לוי: אני ממתין לך.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 2, של חבר הכנסת – – –

קריאה: אין לנו חוברות.

מיקי לוי: אני ממתין.

מיקי לוי: יחלקו לכולם.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות 2, של חבר הכנסת אייכלר.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 47

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 51, בעד – 47.

מיקי לוי: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות מס' 3.

מיקי לוי: מי בעד?

מיקי לוי: מי נגד?

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 47

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: 52 נגד, 47 בעד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות 4.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 48

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 48, נגד – 52.

מיקי לוי: הסתייגות 4 לא התקבלה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 5 – שמית.

מיקי לוי: בבקשה, מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד סעיד אלחרומי – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד טטיאנה מזרסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – נגד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: בבקשה לקרוא שנית.

מיקי לוי: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח סעיד אלחרומי – אינו נוכח ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת גילה גמליאל – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח צבי האוזר – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: יש מישהו במליאה שמזכירת הכנסת לא קראה בשמו?

מיקי לוי: אין אחד כזה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בעקבות התגברות הקורונה אני מבקש, תעטו – אנחנו יושבים אחד ליד השני מאוד קרוב.

מיקי לוי: נא לעטות בבקשה מסכות.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: 52 נגד ההסתייגות, 50 בעד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות מס' 6.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 6 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נוסיף אותך.

קריאות: – – –

מיקי לוי: להירגע, להירגע.

מיקי לוי: שנייה.

מיקי לוי: שנייה, חברים.

מיקי לוי: יש עוד שניים.

מיקי לוי: עוד שנייה, חברים.

מיקי לוי: אצל טופורובסקי המסך לא עבד.

מיקי לוי: להירגע, להירגע.

מיקי לוי: אנחנו מייד מוציאים את הרשימה, כי יש חברי כנסת שהמסך שלהם לא עבד.

מיקי לוי: תוצאה סופית, אחרי שהוצאנו את הרשימה: 51 נגד, 50 בעד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: נא לשבת, בבקשה.

מיקי לוי: עוברים להסתייגות מס' 7, בבקשה.

מיקי לוי: רגע, רגע, רגע.

מירי רגב: אין רגע.

קריאות: – – –

מיקי לוי: רגע, רגע, רגע.

קריאה: מה זה רגע?

מיקי לוי: רבותיי, רגע.

מיקי לוי: לא יודע מה קרה.

מיקי לוי: שנייה, אני לא יודע מה קרה.

מיקי לוי: דקה, דקה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיכל רוזין: – – –

מיקי לוי: למה את צריכה להתערב לי בעבודה?

מיקי לוי: למה את צריכה להתערב לי בזמן שאני פותח את ההצבעה?

מיקי לוי: שלא תתערבי עוד פעם כשאני מתחיל הצבעה.

קריאה: – – – היא הכניסה את עצמה לבידוד.

קריאה: היא לא בבידוד, היא הכניסה את עצמה לבידוד.

קריאה: – – –

קריאה: אני רוצה שהיא תרד לפה – – – לא, אין מה – – –

דוד אמסלם: תוציא את הפלט, תבדוק.

דוד אמסלם: הם מרימים יד.

דוד אמסלם: תבדוק.

דוד אמסלם: מה זה?

קריאות: – – –

מיקי לוי: תוציאי את הפלט.

מיקי לוי: אנחנו מוציאים את הפלט.

שלמה קרעי: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, אני מוציא את הפלט.

יואב קיש: אני לא מבין, יש תוצאה.

מיקי לוי: אני מוציא את הפלט.

מיקי לוי: יש כאלה שלא הצביעו.

יואב קיש: הם היו פה?

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: למשל אני לא הצבעתי כי כל הזמן ניסיתי להפסיק.

דוד אמסלם: מיכל שיר מופיעה בהצבעה.

דוד אמסלם: היא מופיעה בהצבעה.

מיקי לוי: את לא יכולה להפריע לי כשהפעלתי.

מיקי לוי: תראי מה קרה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: אבל תראי מה קרה.

יואב קיש: היא הלכה ככה.

יואב קיש: אני ראיתי בעיניים.

מיכל רוזין: לא, אבל לא בהצבעה.

יואב קיש: היא יצאה החוצה.

מיכל רוזין: לא, בהצבעה היא הייתה פה.

מיכל רוזין: היה סגור.

יואב קיש: אי-אפשר לשקר כל הזמן.

מיכל רוזין: לא נכון, קיש.

מיכל רוזין: הדלת הייתה סגורה.

מיכל רוזין: בחייאת, היא לא יצאה.

מיכל רוזין: היא הלכה מסביב.

מיכל רוזין: אני לא משקרת.

מיכל רוזין: בחיים אל תגיד לי שאני משקרת.

מירי רגב: שבי, לפי כללי הדמוקרטיה.

דוד אמסלם: שתיהן מופיעות פעמיים.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: הוצאנו את הפלט.

מיקי לוי: אפילו בלי ג'ידא, 51 נגד, 48 בעד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: תודה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: להירגע, המחשב לא משקר.

מיקי לוי: הוא יכול לקבל ממני את השמות.

קריאות: – – –

מיקי לוי: הינה, אני נותן לקיש.

מיקי לוי: אין בעיה.

דוד אמסלם: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, הוצאנו את הרשימה.

קריאה: יש פלט אחר.

קריאה: יש פלט אחר.

מיקי לוי: קח את זה לבדיקה.

מיקי לוי: חברים, עם כל הכבוד, הוצאנו את הפלט.

מיקי לוי: מהפלט – יש שמות שהצביעו.

מיקי לוי: גילה, בבקשה תשבי, אני לא מוכן.

מיקי לוי: אני לא מוכן.

דוד אמסלם: יש 41.

מיקי לוי: מי רוצה לקבל את הפלט לבדיקה?

מיקי לוי: קיש, בבקשה.

שלמה קרעי: קרה מה שקרה לקארה.

שלמה קרעי: תבדוק איזו הצבעה זאת.

דוד אמסלם: הינה, איך יש במחשב 50 בעד, 49 נגד?

דוד אמסלם: איך?

דוד אמסלם: בוא, תסתכל במחשב.

דוד אמסלם: זה 50 בעד, 49 נגד.

מיקי לוי: אז אני מסביר לך.

יואב קיש: הינה, יש עוד תיקון.

יואב קיש: יאללה, כבר אי-אפשר.

דוד אמסלם: איך זה הגיוני?

דוד אמסלם: זה עבר.

יואב קיש: מיקי, אני לא מבין, אתם כל פעם תופרים מחדש?

יואב קיש: לא יכול להיות 48.

יואב קיש: לא יכול להיות.

יואב קיש: זה 48 או 50?

מיקי לוי: יואב, תפסיק לצעוק.

מיקי לוי: בבקשה תפסיק לצעוק.

יואב קיש: לפני רגע אמרת לי ש-48, תראה את הפלט.

מיקי לוי: אני מוציא את הפלט.

יואב קיש: אבל אתה מבין שאתה אמרת לי לפני שנייה שזה 48.

יואב קיש: אמרתי לך: לא יכול להיות.

מיקי לוי: הוציאו עוד פלט.

מיקי לוי: בחייך.

רם בן ברק: אתה לא מתבייש?

יואב קיש: לא, אני לא מתבייש.

יואב קיש: הם גונבים את ההצבעה.

יואב קיש: אני לא מתבייש.

קריאה: אבל זה נכון, הייתה טעות.

שלמה קרעי: רם, מאז שאבתיסאם נכנסה אליך לוועדה, נהיית – – –

מיקי לוי: חברי הכנסת, הפלט האחרון שהוגש לי כרגע – – –

קריאה: של הצבעה 14.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי אינו מופיע ברשימה.

מיקי לוי: הוא לא הצליח להצביע.

מיקי לוי: ולחברת הכנסת ג'ידא לא היה לחצן אוטומטי.

מיקי לוי: אני טעיתי ולחצתי: נמנע.

מיקי לוי: אני לא מכניס את עצמי לנמנע.

מיקי לוי: לפיכך – – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: לפיכך – – –

חיים כץ: – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: הבנתי, חבר הכנסת כץ.

מיקי לוי: אני רק אומר – – –

חיים כץ: – – –

מיקי לוי: אבל אני רק מדגיש.

מיקי לוי: אבל אני מדגיש.

מיקי לוי: הבנתי אותך.

מיקי לוי: ולכן, נגד – 51 בעד – 50.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להצבעה על הסתייגות מס' 8.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 49

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 50, עם ג'ידא.

מיקי לוי: באופן אוטומטי, אני מוסיף אותה מעכשיו ואילך.

מיקי לוי: זה 51–49.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

יואב קיש: רגע.

יואב קיש: אתה לא מסתכל עליה.

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: בסדר, לא מסתכל על כולן, נו, מה?

מיקי לוי: בשביל זה מפנים את תשומת ליבי, אני עוצר.

קריאה: רגע אחד.

קריאה: בודקים את הרשימה לפני – – –

מיקי לוי: בודקים את הרשימה, אם זה לא נקלט.

מיקי לוי: אכן, אבי מעוז לא נקלט, ולכן: 51 נגד, 50 בעד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: נא לשבת, בבקשה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 9.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

יואב קיש: היושב-ראש, רק בקשה.

יואב קיש: אם היא – – –

מיקי לוי: היא בודדה את עצמה, יואב.

מיקי לוי: 51 נגד, ויחד עם ג'ידא 52, ו-50 בעד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות מס' – אבל – – –

יואב קיש: שתשים מסכה.

יאיר גולן: – – – מספיק – – – מה קרה לך – – –

אלעזר שטרן: – – –

מיקי לוי: חבל על האמוציות.

מיקי לוי: חבל.

יואב קיש: – – –

מיקי לוי: יואב, יואב.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות מס' 10.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מאיר כהן: מיקי, לא שומעים טוב.

מאיר כהן: שישמעו שזו הצבעה.

מאיר כהן: בסוף אנחנו ניפול.

מיקי לוי: 51 בעד, 52 נגד.

מיקי לוי: ההסתייגות – – –

קריאה: לא, 50 בעד.

מיקי לוי: 50 בעד, 52 נגד.

קריאה: נכון.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 11 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

קריאה: 50 בעד.

מיקי לוי: מי?

מיקי לוי: של מי התקלה?

קריאה: דוידסון.

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: אצל דוידסון התקלה, וג'ידא עוד אחת.

מיקי לוי: 51 נגד, 50 בעד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות מס' 12.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, עם חברת הכנסת ג'ידא, בעד – 50.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות מס' 13.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, 50 בעד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 15?

מיקי לוי: 14.

מיקי לוי: הסתייגות 14 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 51, בעד – 50.

מיקי לוי: ההסתייגות לא נקלטה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: 52 עם ג'ידא, נכון.

מיקי לוי: ואנחנו עוברים להסתייגות מס' 15.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, 50 בעד.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 15 לא התקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: נעבור – – –

מיקי לוי: על 16?

מכלוף מיקי זוהר: – – –

מיקי לוי: לא שומע.

קריאה: הסתייגות 19.

מיקי לוי: 19.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אז 16, 17 ו-18 הוסרו.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות מס' 19.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

קריאה: מה זה, היושב-ראש?

מיקי לוי: 51 נגד, 50 – – –

קריאה: למעלה.

מיקי לוי: ג'ידא למעלה.

מיקי לוי: יוראי, הצבעת?

מיקי לוי: לא עבד.

קריאה: אתה מוסיף את ג'ידא ואת יוראי להב הרצנו, שלא – – –

מיקי לוי: 52 נגד, 50 בעד.

מיקי לוי: כולל יוראי, חבר הכנסת יוראי, וחברת הכנסת ג'ידא.

מיקי לוי: אני עובר להצבעה על הסתייגות 20, בבקשה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 49

מיקי לוי: נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: מיקי – – –

מיקי לוי: זאת אומרת, אתה רוצה לדלג 21, 22 – – –

קריאה: רגע, התוצאה.

מיקי לוי: אני אגיד.

מיקי לוי: אני אגיד.

מיקי לוי: נגד – 52, בעד – 49.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת זוהר.

מכלוף מיקי זוהר: 24.

שלמה קרעי: 24 – – – ממשלת ההונאה.

מיקי לוי: הסתייגויות 21, 22 ו-23 נמשכו.

מיקי לוי: אנחנו נעבור להסתייגות מס' 24.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: 52 נגד, 50 בעד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להסתייגות 25.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 49

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: הסתייגות 25: 52 נגד, 49 בעד.

מיקי לוי: לא עברה.

מיקי לוי: עובר להסתייגות 26 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 52

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, בעד – 50.

מיקי לוי: הסתייגות 26 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגויות 27 עד 76 הוסרו – וכל ההסתייגויות לפני סעיף 1 – על ידי חבר הכנסת מיקי זוהר, שכמובן מייצג את כולם.

מיקי לוי: לכן אנחנו נעבור להסתייגות מס' – – –

מכלוף מיקי זוהר: לא.

מכלוף מיקי זוהר: לא.

מכלוף מיקי זוהר: אני מושך גם את ההסתייגות עצמה.

מיקי לוי: גם את 76?

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא.

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות – – –

מיקי לוי: אמרת לי עד 76, כולל?

מכלוף מיקי זוהר: עד 84.

יואב קיש: עד 84 כולל.

מיקי לוי: אז זה סיפור אחר.

קריאה: רגע.

קריאה: זאת אומרת, גם את ההסתייגויות לסעיף הורדתם?

קריאה: אוקיי.

מיקי לוי: ההסתייגויות 77 עד 84, לסעיף 1, הוסרו.

מיקי לוי: נצביע על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד סעיף 1 – 52

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 52, נגד – 50.

מיקי לוי: סעיף 1, כנוסח הוועדה, התקבל.

מיקי לוי: לסעיף 2, חבר הכנסת זוהר?

מכלוף מיקי זוהר: להמשיך רגיל.

מיקי לוי: להמשיך רגיל.

מיקי לוי: אני עובר לסעיף 2.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 85 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, בעד – 50.

מיקי לוי: הסתייגות 85 לא עברה.

מיקי לוי: לסעיפים 3 ו-4 אין הסתייגויות, ולכן נצביע על סעיפים 2, 3 ו-4 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד סעיפים 2–4, כהצעת הוועדה – 51

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 51, כולל חברת הכנסת ג'ידא, נגד – 50.

מיקי לוי: סעיפים 2, 3 ו-4, כנוסח הוועדה, עברו.

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר, חבר הכנסת זוהר.

דוד אמסלם: – – – הצבעה.

דוד אמסלם: חכה, תסכם לו, נו.

מיקי לוי: לא צריך.

דוד אמסלם: מה אכפת לך.

דוד אמסלם: אני אמצא איזה אחד שמטייל – – –

מיקי לוי: אבל אין צורך.

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר, חבר הכנסת זוהר, להמשיך?

מכלוף מיקי זוהר: כן.

מיקי לוי: להמשיך.

איתן גינזבורג: לפי הנוהל – – –

מיקי לוי: לא משנה.

מיקי לוי: עזוב.

מיקי לוי: אני לא מתקן אפילו לפרוטוקול, כדי שלא יהיה ויכוח, בסדר?

מאיר פרוש: איך עושים – – –

מיקי לוי: אני עובר – חברים, נא להתיישב.

מיקי לוי: אני עובר לאחרי סעיף 4, להסתייגות 86.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, בעד – 50.

מיקי לוי: הסתייגות 86 לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות מס' 87.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, בעד – 50.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 87 לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות מס' 88.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, בעד – 50.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 88 לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות מס' 89.

מיקי לוי: הצבעה.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: רגע.

מיקי לוי: מה קרה?

קריאה: – – –

מיקי לוי: עם ג'ידא.

קריאה: לא הצביע.

מיקי לוי: מי לא הצביע?

קריאות: – – –

מיקי לוי: גם אם יש השגות, אפשר לשמוע בנחת?

מיקי לוי: תודה.

קריאות: – – –

קריאה: מיקי, מי שלא מצביע זה אתה.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: הצבעתי, הצבעתי.

קריאה: הצבעת?

מיקי לוי: כן, כן.

מיקי לוי: אני מקבל את הערה של חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: 51 נגד, 50 בעד.

מיקי לוי: הסתייגות 88 לא התקבלה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות מס' 89.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: 52 נגד, 50 בעד.

מיקי לוי: לפיכך, 89 לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות מס' 90.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, בעד – 50.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 90 לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות מס' 91.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, בעד – 50.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 91 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 92 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, בעד – 50.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 92 לא עברה.

מיקי לוי: נעבור להסתייגות מס' 93.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, בעד – 50.

מיקי לוי: הסתייגות 93 לא עברה.

מיקי לוי: נעבור להסתייגות 94.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, בעד – 50.

מיקי לוי: הסתייגות 94 לא התקבלה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות 85.

קריאה: 95.

מיקי לוי: 95.

מכלוף מיקי זוהר: רגע, רגע, שמית, שמית.

מיקי לוי: שמית, בבקשה.

שלמה קרעי: יש לכם הזדמנות לתקן את – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: עוברים להצבעה שמית.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת תקרא בשמות חברי הכנסת.

מיקי לוי: 95.

מיקי לוי: בבקשה, בבקשה, מזכירת הכנסת, לקרוא בשמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד סעיד אלחרומי – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד טטיאנה מזרסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – נגד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: בבקשה לקרוא פעם נוספת את אלה שלא היו נוכחים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד סעיד אלחרומי – אינו נוכח אוריאל בוסו – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: יש מישהו באולם שלא הצביע?

מיקי לוי: חבר הכנסת הנגבי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) צחי הנגב – בעד

מיקי לוי: יש מישהו שנמצא באולם ולא הצביע?

מיקי לוי: לסכם, בבקשה.

מיקי לוי: תמה ההצבעה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, 50 בעד, 52 נגד.

מיקי לוי: הסתייגות 95 לא עברה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אני עובר להצבעה האלקטרונית.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: הסתייגות 96 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 48

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, בעד – 48.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 96 לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות מס' 97.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 49

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, בעד – 49.

מיקי לוי: הסתייגות 97 לא עברה.

מיקי לוי: עוברים להסתייגות 98 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 49

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, בעד – 49.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 98 לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 99 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 51, 50 – – –

קריאה: רגע.

קריאה: שיין – – –

מיקי לוי: שיין – לא עבד?

מיקי לוי: רגע, אנחנו נוציא את הפלט.

קריאה: לא.

קריאה: הוא לא הצביע, שיין.

מיקי לוי: חבר הכנסת שיין, הצבעתך לא נקלטה.

מיקי לוי: לפיכך, 52 נגד, בעד – 50.

מיקי לוי: הסתייגות 99 לא עברה.

מיקי לוי: עוברים להסתייגות מס' 100 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, בעד – 50.

מיקי לוי: הסתייגות 100 לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר להצבעה על הסתייגות 101.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, בעד – 50.

מיקי לוי: הסתייגות 101 לא עברה.

מיקי לוי: עובר להסתייגות 102 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 52, בעד – 50.

מיקי לוי: הסתייגות 102.

מיקי לוי: הסתייגות 103, בבקשה – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 49

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: הסתייגויות מ-103 עד 115, וכן ההסתייגות אחרי – – –

קריאה: מ-104.

מיקי לוי: מ-104.

קריאה: 103 כבר הצבענו.

מיקי לוי: מ-104, אוקיי.

קריאה: 103 לא התקבלה.

מיקי לוי: 103 לא התקבלה.

מיקי לוי: מ-104 עד 115, לאחר סעיף 4, כל ההסתייגויות הוסרו.

מיקי לוי: לכן נעבור להצבעה על החוק בקריאה שנייה.

קריאה: שלישית, שלישית.

מיקי לוי: שלישית.

מיקי לוי: טעות שלי.

מיקי לוי: שלישית – הצבעה.

מיקי לוי: בעד החוק – 51

מיקי לוי: נמנעים – אין

יואב קיש: לא עבר.

יואב קיש: לא עבר.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אני, אני.

מיקי לוי: אני טעיתי.

קריאה: הוא טעה.

מיקי לוי: אני טעיתי.

קריאות: – – –

מיקי לוי: דקה.

מיקי לוי: דקה.

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: רגע.

מיקי לוי: רגע.

מיקי לוי: אני טעיתי.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברים, רק רגע.

מיקי לוי: אני טעיתי.

מיקי לוי: רגע.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אני רוצה ייעוץ משפטי, זה הכול.

יואב קיש: איזה ייעוץ משפטי?

מיקי לוי: הצבעתי בטעות.

מיקי לוי: אני רוצה ייעוץ משפטי.

קריאה: לא, לא.

קריאה: הצבעת באמת.

מיקי לוי: אני יכול לקבל ייעוץ משפטי?

מיקי לוי: זה הכול.

יואב קיש: לא, לא.

יואב קיש: לא יכול.

קריאות: – – –

מיקי לוי: רבותיי, יואב, אפשר שקט?

מיקי לוי: אני מבקש ייעוץ משפטי.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אפשר ייעוץ משפטי?

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: מה זה ייעוץ משפטי?

קטי קטרין שטרית: "אני רוצה ייעוץ משפטי".

מיקי לוי: יואב, בסדר.

מיקי לוי: אני מודה שהצבעתי בטעות.

קטי קטרין שטרית: לא, לא, לא, לא.

קטי קטרין שטרית: מה זה?

מיקי לוי: רגע.

מיקי לוי: חברים, דקה אחת.

מיקי לוי: דקה, דקה.

מיקי לוי: מה שהייעוץ המשפטי יגיד – יריב, מה שהייעוץ יגיד, את זה נקבל.

מיקי לוי: טוב, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: כל אחד מחברי הכנסת ייקח – – –

דוד אמסלם: אני רוצה להתריע.

מיקי לוי: כל אחד – – –

דוד אמסלם: רק שנייה – – –

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

דוד אמסלם: – – – וגם טעה בהצבעה.

דוד אמסלם: חזרנו לוועדה.

דוד אמסלם: סופית.

דוד אמסלם: לא משנה.

מיקי לוי: בסדר, חבר הכנסת.

מיקי לוי: קיבלתי ייעוץ משפטי.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

קריאות: – – –

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: לפתוח את הפרוטוקולים?

מיקי לוי: טוב.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: סדרנים, בבקשה, להושיב את כולם.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

קריאה: יש לכם תקדימים.

מיקי לוי: חברים, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

קריאות: – – –

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

קריאה: יש זמן למחשב.

קריאה: יש זמן למחשב.

מיקי לוי: יואב, נא לשבת.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: טוב, בבקשה.

דוד אמסלם: אני זוכר, אפשר – – – לוועדה – – –

מיקי לוי: אתם מוכנים לשבת, בבקשה?

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: יריב, מה שהייעוץ המשפטי יגיד, את זה נעשה.

קריאות: לא, לא.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: סדרנים, להושיב את כולם.

מיקי לוי: מה שהייעוץ המשפטי – חבר הכנסת אמסלם, בבקשה תשבו.

דוד אמסלם: הרי אתה זוכר – – –

מיקי לוי: אני לא זוכר.

דוד אמסלם: אתה זוכר – – –

מיקי לוי: אני לא זוכר.

מיקי לוי: אני באמת לא זוכר.

דוד אמסלם: אתה זוכר – – –

מיקי לוי: בבקשה תשבו.

מיקי לוי: חברים, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חברים, אנחנו יוצאים לעשר דקות הפסקה, הולכים להתייעצות משפטית, ומה שהייעוץ המשפטי יגיד, את זה נעשה.

מיקי לוי: הפסקה לעשר דקות.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אני מחדש את הישיבה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: לאור העובדה שלא ניתן לשנות את ההצבעה – את ההצבעה שלי – ולא היה רוב בהצבעה בקריאה השלישית, החוק לא עבר בקריאה שלישית.

קריאות: יש.

מיקי לוי: די, די.

מיקי לוי: הבנו.

מיקי לוי: אבל – בבקשה, חברת הכנסת רגב.

מירי רגב: – – –

מיקי לוי: אני לא סיימתי, חברת הכנסת רגב.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, לא סיימתי, עם כל הכבוד.

מיקי לוי: עם כל הכבוד, אפשר אחר כך מה שאתם רוצים.

מיקי לוי: כשאני אסגור, תרקדי.

מיקי לוי: הייעוץ המשפטי – – –

קריאה: שקט.

מיקי לוי: הייעוץ המשפטי יבחן את השלכות התוצאה של 51–51.

מירי רגב: כמה?

מיקי לוי: כרגע החוק לא עבר.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אבל זה לא יפה, מה שאתם עושים.

מיקי לוי: זה לא מכבד אתכם.

קריאות: – – –

מיקי לוי: זה לא מכבד אתכם.

מיקי לוי: אתם יכולים לצאת החוצה ולמחוא כפיים.

דוד אמסלם: אתה מחאת כפיים בפעם הקודמת.

דוד אמסלם: מה אתה אומר?

מיקי לוי: תם סדר-היום.

מיקי לוי: הישיבה זו ננעלת – מה?

קריאה: אדוני היושב-ראש, אפשר הודעה אישית?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: תם סדר-היום.

מיקי לוי: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני.

קריאה: – – –

מיקי לוי: אחרי דבר כזה?

קריאה: – – –

מיקי לוי: מה?

מיקי לוי: מס הכנסה אנחנו לא מעלים.

מיקי לוי: רגע.

מיקי לוי: אנחנו לא מעלים את מס הכנסה?

מיקי לוי: אה, כן?

מיקי לוי: מה?

בצלאל סמוטריץ': רק לומר לך, כל הכבוד – – – הצבעה שלך לא תעבור היום.

מיקי לוי: חכו שנייה אחת.

מיקי לוי: תני לי, תני לי.

יואב קיש: פינדרוס, תם סדר-היום.

יואב קיש: תם סדר-היום.

מיקי לוי: איך אתם לא מסודרים?

מיקי לוי: תני לי את זה.

מיקי לוי: תני לי, אני סוגר את הישיבה הזאת.

יואב קיש: תם סדר-היום.

יואב קיש: יישר כוח.

יואב קיש: תם סדר-היום.

יואב קיש: הוא אמר: תם סדר-היום.

מיקי לוי: רבותיי, תם סדר-היום.

מיקי לוי: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, 19 ביולי 2021, בשעה 16:00.

מיקי לוי: ישיבה זו נעולה.