ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 41, 2021-07-12 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, היום יום שני, ג' באב התשפ"א, 12 ביולי 2021.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה, אדוני.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון דיני הקניין הרוחני (מועד ערעור על החלטות הרשם), התשפ"א–2021; הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019) (תיקון) (אחריות בנק קולט בהעברת פעילות פיננסית של לקוח), התשפ"א–2021; הצעת חוק הארכת תקופות וקיום דיונים בהיוועדות חזותית בענייני תכנון ובנייה (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה) (תיקון) (הארכת תוקף), התשפ"א–2021; הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/1736/24 וכלה בהצעת חוק פ/1795/24:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – הקמת ועדת הנחות), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת יעקב אשר ואורי מקלב; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – הקמת ועדת הנחות), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, יצחק פינדרוס וינון אזולאי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס על משיכה הונית מקופת גמל), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת דסטה גדי יברקן; הצעת חוק שירות אזרחי (תיקון – הארכת גיל הזכאות של נכה נפש לשרת במסגרת שירות לאומי או התנדבות קהילתית), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת מיכל וולדיגר, אמילי חיה מואטי, בצלאל סמוטריץ', אורית מלכה סטרוק, אופיר סופר, שמחה רוטמן, משה ארבל, גלית דיסטל אטבריאן, שלמה קרעי, קטי קטרין שטרית, אפרת רייטן מרום, מירב בן ארי וגלעד קריב; הצעת חוק סבסוד מוצרים ללא גלוטן, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודות זיכוי בעד ילדים), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת דסטה גדי יברקן; הצעת חוק הטבות לניצולי שואה (תיקון – הטבות לניצולים שעלו לאחר שנת 1953), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, יצחק פינדרוס וינון אזולאי; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – תוכניות ומרכזי טיפול באלימות במשפחה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – חישוב עליית מחירי הארנונה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, יצחק פינדרוס וינון אזולאי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הרחבת הסדרי הבחירה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – אישור הסדרי הבחירה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – חובת הצבת מכשיר אוטומטי למשיכת והפקדת מזומנים ושיקים), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, יצחק פינדרוס וינון אזולאי; הצעת חוק הדיור הציבורי (הגדלת המלאי),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת דסטה גדי יברקן; הצעת חוק העונשין (תיקון – חילוט רווחי סרסרות), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת רון כץ; הצעת חוק המשתתף החופשי, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם (תיקון – ביטול החוק), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הגדלת שיעור הזיכוי ממס בתרומה למוסד ציבורי) (הוראת שעה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, יצחק פינדרוס וינון אזולאי; הצעת חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם (תיקון – שמירת תנאי העסקה בעת החלפת קבלן כוח אדם), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – ועדת ערר לתמיכה במוסד ציבור), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, יצחק פינדרוס וינון אזולאי; הצעת חוק לקידום המחזור בישראל (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, יצחק פינדרוס וינון אזולאי; הצעת חוק לימוד מורשת עדות ישראל, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת דסטה גדי יברקן; הצעת חוק לעידוד תחבורת אופניים, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק סל הקליטה (תיקון – זכאות לחוזר בתשובה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת אוריאל בוסו, יצחק פינדרוס, אופיר סופר, חוה אתי עטייה, דוד ביטן, פטין מולא, אורית מלכה סטרוק ומיכאל מלכיאלי; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – היעדרות בשל אשפוז ממושך של ילד), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, יצחק פינדרוס וינון אזולאי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי ביטוח מופחתים למעסיק קולט עלייה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק הממשלה (תיקון – הקמת מנגנון מוסדר לחילופי שלטון), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת ולדימיר בליאק וגלעד קריב; הצעת חוק בתי דין רבניים (קיום פסק דין של גירושין) (תיקון – הפקעת זכויות במקרה של סירוב גט מתמשך או מעשי אלימות),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת קצבת נכות לשכר מינימום), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת קצבת נכות לשכר מינימום), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון – ביטול הדרגתי של היטל על העסקת עובד זר) (הוראת שעה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק הסכמי קדם-נישואין, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – רפואת שיניים למי שמלאו להם 60 שנים), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק סל הקליטה (תיקון – סל קליטה לחוזר בתשובה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת מאיר פרוש; הצעת חוק הקמת חדרי מיון בקריית שמונה ושדרות, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – תמיכת משרדי ממשלה במוסדות ציבור), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, יצחק פינדרוס וינון אזולאי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (אי-ניכוי הוצאות בגין עבודה בשבת), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יעקב ליצמן; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – אישור נוהל הגשת בקשות תמיכה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, יצחק פינדרוס וינון אזולאי; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלת הבטחת הכנסה לקשיש), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הזכות להיעדר מהעבודה בשל צורך רפואי בתקופת ההיריון ללא ניכוי מהשכר), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – פיצוי בעד נזקי מגפת הקורונה) (הוראת שעה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת עופר כסיף, איימן עודה, סמי אבו שחאדה, עאידה תומא סלימאן וג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלה לאם חד-הורית),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הכרה בהוצאות עבודה מהבית בתקופת התפשטות נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת עופר כסיף, איימן עודה, סמי אבו שחאדה, עאידה תומא סלימאן וג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – הכרה בארוסות חיילים שנספו במערכה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת צבי האוזר; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – התרת משלוח דבר פרסומת באמצעות הודעת מסר קצר לשם קבלת תרומה או תעמולה על ידי מפרסם שהוא עמותה או חברה לתועלת הציבור), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון – סכום שלא יובא בחשבון במבחן ההכנסה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – מינוי יועצים משפטיים של משרדים), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, יצחק פינדרוס וינון אזולאי; הצעת חוק לטיפול בכתות פוגעניות, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאים), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, יצחק פינדרוס וינון אזולאי; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – שינוי חזקת הגיל הרך), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יואב קיש; הצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג (תיקון – הפקעת זכות האיזון מבן זוג שהורשע ברצח בן הזוג השני), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; הצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג (תיקון – הפקעת זכות האיזון מבן זוג שהורשע ברצח בן הזוג השני), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק יום אבל במות קרוב מדרגה שנייה, התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – בן זוג לומד), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, יצחק פינדרוס וינון אזולאי;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – הגבלת שעות העסקה של מתמחה ברפואה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת רון כץ; הצעת חוק בתי המשפט (תיקון – שימוע ובחירות חשאיות לשופטי בית המשפט העליון), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יואב קיש; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – הוכחת העדר מסוגלות לעמוד לדין לפי מאזן הסתברויות), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה ארבל וינון אזולאי; הצעת חוק הקמת מאגר מידע דיגיטלי בנושא הכשרות מקצועיות, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת חוה אתי עטייה; הצעת חוק לשכת עורכי הדין (תיקון – הגבלת שכר טרחה על מכתבי התראה לפני גביית חוב), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק הפחתת תוספות פיגור שנוספו על קנסות הנגבים בידי המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (הוראת שעה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת דסטה גדי יברקן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאים), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל.

ירדנה מלר-הורוביץ: תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלות על הפעלת שדות תעופה וטיסות) (תיקון מס' 23), התשפ"א–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: אנחנו נלך לנאומים בני דקה.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: מי שיצביע יירשם, ותינתן לו הזכות, בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, אתמול בלילה קיבלנו בשורה מרה מאוד.

עאידה תומא סלימאן: חברת הפרלמנט הפלסטיני ח'אלדה ג'ראר, שנמצאת במאסר כבר כמעט שנתיים, לצערנו הרב הבת שלה מתה בטרם עת, באופן פתאומי מאוד, כאשר אימא שלה כבר שנתיים לא ראתה אותה כי היא נמצאת בבית סוהר.

עאידה תומא סלימאן: ההלוויה שלה תתקיים מחר.

עאידה תומא סלימאן: עורכי הדין של ח'אלדה פנו לשר לביטחון הפנים ולהנהלת השב"ס, ואני פונה פה: אם יש מקרים הומניטריים – מדברים על זה שאפילו ללב הכי קשוח במקרה כזה חייבת להיות חמלה.

עאידה תומא סלימאן: חייבים להבין שלאימא יש זכות ללוות את הבת שלה בדרכה האחרונה.

עאידה תומא סלימאן: אני פונה לשר ואני פונה להנהלת השב"ס שייתנו לח'אלדה כמה שעות להתאבל על הבת שלה עם המשפחה שלה.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן.

עאידה תומא סלימאן: ח'אלדה כמעט סיימה את התקופה שלה; היא חברת פרלמנט; היא מנהיגה פמיניסטית שנאבקת למען החירות של העם שלה.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן לגלות קצת חמלה ולתת לח'אלדה להיות עם המשפחה שלה.

עאידה תומא סלימאן: יהי זכרה של סוהא ברוך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, מכיוון שאנחנו נמצאים בג' באב, אני רוצה להקדים הקדמה למגילת איכה.

יצחק פינדרוס: ויהי בימי נפתלי המולך מרעננה ועד בלפור, שבעה מנדטים חסר אחד.

יצחק פינדרוס: ויאמר שר האוצר איווט בליבו: למי אחפוץ להזיק הפעם?

יצחק פינדרוס: וייפול פור ויצא איסמעיל הנייה.

יצחק פינדרוס: ויאמר: לא טוב לי הנייה, כי הפילני פעם אחת.

יצחק פינדרוס: וייפול פור שוב ויצאה המריצה.

יצחק פינדרוס: ויאמר איווט ללפיד: ישנו עם אחד מפורד ומפוזר בבני ברק ובאלעד ודתיהם שונות מכל העמים, ואת המעון אינם מממנים.

יצחק פינדרוס: וישלח את האחשדרפנים רוכבי הרכש השדרנים לדווח בכל עיר ועיר ותחנה ותחנה על דבר המלך ודתו ולבטל את ההנחה.

יצחק פינדרוס: בימים ההם מנסור עבאס יושב בשער המלך, אשר גידלו ונישאו מעל כל השרים אשר איתו – ואם לא, אז היה משבר קואליציוני בממלכתו.

יצחק פינדרוס: ויעש עבאס פרצופים, ויאמר: אם לא תדאגו לאחיי הערבים לא נצביע בוועדות ונשבית לכם שמחות.

יצחק פינדרוס: ובהיקבץ ח"כים שנית לישיבה ארוכה ולילית, אולי עוד יתברר שרע"מ הצילו את המצב הפעם, כי אם עברנו את פרעה נעבור גם את איווט.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת פינדרוס.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי, בבקשה.

בועז טופורובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בועז טופורובסקי: חבריי חברות וחברי הכנסת, גם היום אציין את תאונות הדרכים הקטלניות שגבו חיי אדם בכבישי ישראל בשבוע החולף: ביום רביעי, 7 ביולי, נפטרה מפצעיה נערה בת 12, לאחר שנפגעה מרכב פרטי בכביש 85 סמוך ליישוב אחיהוד יום קודם לכן; בהמשך היום נהרג נהג מונית בן 54 בכביש 90, סמוך ליישוב חצבה; עוד באותו היום נהרג גבר בן 88 ברחוב השחר בעפולה.

בועז טופורובסקי: ביום שישי, 9 ביולי, נהרג רוכב אופנוע בן 27 בשדרות תל חי בקריית שמונה; בהמשך היום נהרג רוכב אופנוע נוסף, רק בן 22, בכביש 41 סמוך למחלף אשדוד.

בועז טופורובסקי: הצעיר הוא הרוכב ה-52 שנהרג מתחילה השנה.

בועז טופורובסקי: בשבוע החולף נהרגו חמישה אנשים בדרכים, ומתחילת השנה נהרגו 192 איש.

בועז טופורובסקי: אנחנו מדברים על עלייה של 32% בתקופה זו, יחסית לשנה שעברה.

בועז טופורובסקי: אנא מכם, סעו בזהירות.

בועז טופורובסקי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת טופורובסקי על הדברים החשובים.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: נאום הנדסת תודעה מס' 18, והפעם על בג"ץ והפונדקאות: פסק הדין הטרי מהווה דוגמה קלאסית לאופן שבו שופטי העליון מנהלים מכבסת מילים והנדסת תודעה מהסוג היותר-חריף ומסוכן, ועל כן אני רוצה לבאר כמה מהמושגים שבהם השתמשו השופטים.

אבי מעוז: "הזכות להורות" פירושה העדפת זכות של אנשים מבוגרים על פני זכותם של ילדים להכיר את אבא ואימא שלהם ולגדול תחת חסותם; "הזכות לשוויון" – השוואה מוזרה בין בעיה רפואית שמונעת מאישה להרות לבין רצון של גבר להביא לעולם ילד באופן שיקל עליו להעלים את האימא; "הסדר פונדקאות" פירושו סחר פסול בתינוקות, ברחמי נשים, תוך ניצול מצוקות כלכליות, במטרה לספק אג'נדות פוסט-מודרניות.

אבי מעוז: אני ממליץ להעמיד את שופטי בג"ץ במקומם הנכון במבנה השלטוני שלנו ולמנוע מהם לכפות את עולם הערכים המעוות שלהם על אזרחי מדינת ישראל.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: אתה יכול לקרוא לו, בבקשה?

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש – איננו.

מיקי לוי: אנחנו נמשיך.

מיקי לוי: איפה חברת הכנסת שיר?

מיקי לוי: אולי היא לא רוצה להיות חברת כנסת.

עאידה תומא סלימאן: – – –

מיקי לוי: לא, אולי היא לא רוצה להיות חברת כנסת.

מיקי לוי: גם זה אפשרי בימינו אנו.

מיקי לוי: אז נלך לשני המועמדים שהגיעו למליאה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת דוידסון, תפוס את מקומך.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת שעל פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם הפסקת חברותם של חברי הכנסת הבאים באו במקומם חברי הכנסת על פי הפירוט שלהלן: במקום חבר הכנסת עידן רול, שהפסקת חברותו בכנסת נכנסה לתוקפה ביום שישי, כ"ט בתמוז התשפ"א, 9 ביולי 2021, בא במקומו חבר הכנסת סימון דוידסון; במקום חברת הכנסת מירב כהן, שהפסקת חברותה בכנסת נכנסה לתוקפה ביום שישי, כ"ט בתמוז התשפ"א, 9 ביולי 2021, בא במקומה חבר הכנסת משה טור פז.

מיקי לוי: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת ולפי סעיף 2 לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, חברי הכנסת, אקרא בפניכם את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, וכל אחד מכם, בהיקרא שמו, יקום ויצהיר: "מתחייב אני".

מיקי לוי: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

מיקי לוי: תעמוד, בבקשה, ותגיד: מתחייב אני.

ירדנה מלר-הורוביץ: משה טור פז.

משה טור פז: מתחייב אני.

ירדנה מלר-הורוביץ: סימון דוידסון.

סימון דוידסון: מתחייב אני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ברוכים הבאים.

מיקי לוי: בהצלחה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שיר, חשבנו שאולי את מוותרת על זכותך.

מיקי לוי: אני אחזור לטובתך מההתחלה.

מיקי לוי: אנחנו לא רוצים לעכב את הזכות שניתנה לך.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת שעל פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם הפסקת חברותו בכנסת של חבר הכנסת הבא באה במקומו חברת הכנסת על פי הפירוט הבא: במקום חבר הכנסת גדעון סער, שהפסקת חברותו בכנסת נכנסה לתוקפה ביום שישי, כ"ט בתמוז התשפ"א, 9 ביולי 2021, באה חברת הכנסת מיכל שיר.

מיקי לוי: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייבת לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: מיכל שיר סגמן.

מיכל שיר סגמן: מתחייבת אני.

מיקי לוי: ברוכה הבאה.

מיקי לוי: בהצלחה.

מיקי לוי: [מס' מ/1415; דברי הכנסת, חוב' י"ד, ישיבה 39.]

מיקי לוי: איפה השר המקשר?

מיקי לוי: מה קרה היום?

מיקי לוי: קואליציה.

מיקי לוי: תגידו לי רק כמה זמן, כי אם זה ייקח זמן, או שאני אדלג או שאני אעשה הפסקה.

מיקי לוי: מה קרה היום?

מרב מיכאלי: אם אין מסתייגים, אז אין.

מיקי לוי: אם אין מסתייגים אין לי בעיה.

מיקי לוי: אני מסתדר עם זה.

מיקי לוי: אבל איפה השר המקשר שיקרא את זה?

מיקי לוי: אם אין מסתייגים אני מדלג.

מיקי לוי: הישיבה תתחדש – – –

מרב מיכאלי: לא, לא, לא.

מרב מיכאלי: בועז, בוא נעביר אותו עכשיו.

לענייני כספים): אני יכול להציג את החוק.

מיקי לוי: צריך לסכם.

מיקי לוי: המסתייגים האחרונים לחוק הזה, שהופסק בישיבה הקודמת, הם חבר הכנסת לוין וחבר הכנסת אבוטבול.

מיקי לוי: הסדרנים, נעשה בדיקה בבקשה אם נמצאים בחוץ חבר הכנסת אבוטבול – השר המקשר הגיע – וחבר הכנסת לוין.

מיקי לוי: עוד שנייה, אדוני השר.

מיקי לוי: רק שנייה, אנחנו בודקים אם המסתייגים בחוץ.

מיקי לוי: דקה, יש פה סדר.

מיקי לוי: אין?

מיקי לוי: לא חבר הכנסת לוין ולא חבר הכנסת אבוטבול?

מיקי לוי: אדוני השר יעלה בבקשה לדוכן – יושב-ראש הוועדה, תסכם.

מיקי לוי: אדוני השר, עוד שנייה.

לענייני כספים): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לאחר שהסתיים הדיון בהצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 120) (תיקון מס' 2), אני מבקש מהכנסת להצביע על החוק כנוסח הוועדה.

לענייני כספים): תודה רבה.

מרב מיכאלי: למה לא עוברים להצבעה?

מיקי לוי: רק שנייה, חברים.

מיקי לוי: יש הסתייגויות.

מיקי לוי: קבוצת הליכוד – יש מי מקבוצת הליכוד שנמצאים פה מבין חברי הכנסת הרשומים?

מירב בן ארי: אין אף אחד.

מיקי לוי: קבוצת סיעת הליכוד – חברי הכנסת בנימין נתניהו, יולי יואל אדלשטיין, ישראל כץ, מירי מרים רגב, יריב לוין, יואב גלנט, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, גלית דיסטל אטבריאן, חיים כץ, אלי כהן, צחי הנגבי, אופיר אקוניס, יובל שטייניץ, דוד אמסלם, דסטה גדי יברקן, אמיר אוחנה, אופיר כץ, חוה אתי עטייה, יואב קיש, דוד ביטן, קרן ברק, שלמה קרעי, מכלוף מיקי זוהר, אורלי לוי אבקסיס, קטי קטרין שטרית, פטין מולא ומאי גולן – אין אף אחד מקבוצת הליכוד?

מיקי לוי: חברים, אל תעזרו לי, אני מסתדר.

מיקי לוי: אנחנו לא מצביעים על ההסתייגויות של קבוצת הליכוד.

מיקי לוי: אני חייב להגיד את זה לפרוטוקול.

מיקי לוי: קבוצת סיעת ש"ס – חברי הכנסת אריה מכלוף דרעי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, חיים ביטון, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול ואוריאל בוסו – האם יש מי מקבוצת ש"ס שנמצא במליאה ורוצה לעבור על ההסתייגויות?

מיקי לוי: אין אף אחד מקבוצת ש"ס.

מיקי לוי: לא נצביע על ההסתייגויות.

מיקי לוי: קבוצת סיעת יהדות התורה – חברי הכנסת משה גפני, יעקב ליצמן, אורי מקלב, מאיר פרוש, יעקב אשר, ישראל אייכלר ויצחק פינדרוס – האם מי מקבוצת יהדות התורה נמצא במליאה?

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס.

מיקי לוי: אין לך מה לדבר, יש לכם הסתייגויות.

מיקי לוי: אתה רוצה למשוך אותן?

מיקי לוי: לעבור עליהן?

יצחק פינדרוס: להצביע.

מיקי לוי: להצביע.

מיקי לוי: קבוצת סיעת הרשימה המשותפת – חברי הכנסת איימן עודה, אחמד טיבי, סמי אבו שחאדה, עאידה תומא סלימאן, אוסאמה סעדי ועופר כסיף.

מיקי לוי: קבוצת סיעת הציונות הדתית – חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אורית סטרוק, אבי מעוז ואופיר סופר.

מיקי לוי: לסעיף 1 אין הסתייגויות.

מיקי לוי: אנחנו נצביע על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: מי בעד?

מיקי לוי: מי נגד?

מיקי לוי: עוד שנייה.

מיקי לוי: השעונים.

מיקי לוי: בעד סעיף 1 – 13

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – 13, נגד – שניים, נמנע אחד.

מיקי לוי: סעיף 1, כנוסח הוועדה, התקבל.

מיקי לוי: לאחר סעיף 1, הסתייגות מס' 1.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 1

מיקי לוי: נמנעים – 1

קריאות: – – –

יצחק פינדרוס: – – – ועדה מסדרת – – –

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

קריאה: הוועדה נסגרה מזמן.

מיקי לוי: רגע, חבר הכנסת פינדרוס, שנייה, בבקשה.

מיקי לוי: מי יכול לבדוק לי אם הוועדה המסדרת הסתיימה?

יצחק פינדרוס: – – –

מיקי לוי: הסתיימה.

מיקי לוי: רגע, מי בא מהוועדה המסדרת?

מירב בן ארי: אני.

מיקי לוי: הבנתי.

מירב בן ארי: היא הסתיימה מזמן.

מיקי לוי: זאת אומרת שהספקתם להגיע.

יבגני סובה: ב-16:10 היא – – –

שמחה רוטמן: אני הגעתי מהמסדרת.

יצחק פינדרוס: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת שמחה, יש כאן אנשים שהגיעו – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: חיפשנו אותך, יואב.

מיקי לוי: גם בחוץ.

יואב קיש: אני יכול להגיד משהו?

מיקי לוי: אנחנו באמצע ההצבעה.

מיקי לוי: אני אתן לך להגיד מה שאתה רוצה.

יואב קיש: כבר אמצע הצבעה?

מיקי לוי: כן, מה לעשות.

יואב קיש: דרך אגב, כשביקשו ממך להביא את רשימת הדוברים, לא הסכמת, אמרת שיש רק שניים.

יואב קיש: אתה לא הסכמת.

מיקי לוי: מה זאת אומרת?

יואב קיש: המזכירה פנתה אליך עם הטענות שלנו על רשימת הדוברים – – –

מיקי לוי: אבל נתתי עוד חצי שעה, אם אתה לא יודע.

יואב קיש: רק שיש לנו שעתיים וחצי.

מיקי לוי: לא נכון.

מיקי לוי: ביקשתם עוד שעה, ואמרתי – – –

יואב קיש: לא, ביקשנו שעתיים וחצי.

יואב קיש: היו לנו ארבע שעות וחצי, ביקשנו שעתיים, רציתם נדבה חצי שעה, אמרנו: לא צריך, אל תעשו נדבות.

יואב קיש: זה מה שהיה.

מיקי לוי: אבל זה לא נכון, יואב, אתה יודע.

מיקי לוי: אפשר להגיד ואפשר לעגל – – –

יואב קיש: מיקי, אתם נתתם חצי שעה כגרייס על שעתיים שהיינו צריכים לקבל.

מיקי לוי: לא נכון.

מיקי לוי: חבר הכנסת לוין ביקש שעה.

מיקי לוי: אמרתי: אתם יודעים מה, כדי לא להתווכח נעשה באמצע, זה הכול.

מיקי לוי: לא רציתם.

יואב קיש: מה באמצע?

יואב קיש: היו לנו שעתיים נוספות.

מיקי לוי: לא נכון.

מיקי לוי: לא נכון.

יואב קיש: אתה עושה פה בכנסת מה שאתה רוצה ממילא.

מיקי לוי: 14 נגד, אחד בעד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 2, אחרי סעיף 1.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 2

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: נגד – 18, בעד – שניים, נמנע אחד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 3 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 1

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – אחד, נגד – 19.

מיקי לוי: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי לוי: תמה הקריאה השנייה.

מיקי לוי: נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

מיקי לוי: מי בעד?

מיקי לוי: מי נגד?

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד החוק – 20

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – 20, נגד – שישה.

מיקי לוי: אני קובע שההצעה עברה בקריאה השלישית, החוק התקבל בקריאה שנייה ושלישית, וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יואב קיש: הם עושים מה שהם רוצים.

מיקי לוי: עם כל הכבוד, זה הרי חוק שלכם, של נושא תעבורה.

מיקי לוי: אז קצת קצת תפעילו – – –

יואב קיש: מיקי, זה לא העניין.

יואב קיש: אתם דורסים כל דבר בכנסת הזאת.

יואב קיש: כל דבר.

פטין מולא: – – – זה לא עובד ככה.

מיקי לוי: באת אליי, ביקשת להירשם, לפנים משורת הדין רשמתי אותך.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש – – –

מיקי לוי: רגע, אני מדבר איתו.

מיקי לוי: שלחתי לחפש אותך, לקרוא לך, חיפשו אותך, חמש דקות המתנתי.

מיקי לוי: המתנתי, יואב.

יואב קיש: מיקי, אתה מדבר על הדקה של זכות הדיבור.

יואב קיש: דקה.

יואב קיש: אני מדבר איתך על שעתיים של האופוזיציה שלא נתתם לנו, זה הכול.

מיקי לוי: זה לא נכון, זה לא נכון.

יואב קיש: אז אל תערבב.

מיקי לוי: זה לא נכון, אני אומר לך שזה לא נכון.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, מאחר שאי-אפשר להירשם לנאומים בני דקה מראש, כשאתה מתיר מסדרת על השעה 16:00 אתה פוגע ביכולת לעשות נאום בן דקה.

מיקי לוי: מכיוון שבאו שני חברים מאצלכם ואלה שסיימו את המסדרת וביקשו להירשם לפנים משורת הדין, אפשרתי את זה – אפשרתי את זה.

שמחה רוטמן: לנאום בן דקה?

מיקי לוי: כנראה שהתעכבת.

שמחה רוטמן: לנאום בן דקה?

מיקי לוי: כנראה שהתעכבת באיזשהו מקום, מה לעשות?

שמחה רוטמן: זה לא עובד ככה – – –

מיקי לוי: טוב, הבנתי.

מיקי לוי: אני מבקש מחברי הכנסת לתפוס כל אחד את מקומו.

מיקי לוי: השר המקשר ימסור – השר המקשר, בבקשה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נא לשבת.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אפשר?

מיקי לוי: אני מבקש מחברי הכנסת מהקואליציה לשבת ולהיות בשקט.

מיקי לוי: אני מבקש את עזרת הסדרנים.

מיקי לוי: חברת הכנסת מיכל שיר, בבקשה, לשבת.

מיקי לוי: סגן השר סגלוביץ', בבקשה, לשבת.

מיקי לוי: אתם מפריעים לעצמכם, אני פשוט לא מבין אתכם.

יצחק פינדרוס: זה מה שהם עשו בוועדת הכנסת כל היום, תהיה רגוע.

יצחק פינדרוס: הפריעו לעצמם.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, תודה.

מיקי לוי: שרת החינוך, בבקשה.

יצחק פינדרוס: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, חבר הכנסת פינדרוס, אתה הופך את הכנסת לכולל, תפסיק.

יצחק פינדרוס: זה יותר גרוע.

יצחק פינדרוס: כולל זה מקום רציני, פה זה סתם פיקציה, סתם בדיחה.

מיקי לוי: בבקשה, אדוני השר.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים וחברי הכנסת, אני התבקשתי על ידי הממשלה להקריא שתי הודעות לכנסת.

זאב אלקין: ההודעה הראשונה היא על העברת שטח פעולה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חברי הכנסת, בהתאם לסעיפים 9(א)(11) ו-9(ב) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, אני מתכבד להודיע כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את שטח הפעולה של האגף הבכיר לפיתוח כלכלי-חברתי בחברה הבדואית בנגב ושל הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב ממשרד הכלכלה והתעשייה למשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

ינון אזולאי: זאב, זה מה שסחטו אתכם?

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: אני שואל אם זה מה – – –

מיקי לוי: אבל עכשיו אין טעם בהפרעה.

מיקי לוי: אין טעם.

יצחק פינדרוס: זה בגלל שמרגי הגיע.

יצחק פינדרוס: תן לו זמן.

זאב אלקין: אני יכול להעיר על זה משהו, אדוני היושב-ראש?

זאב אלקין: הציבור צמא לדעת – – –

מיקי לוי: אתה עומד על הדוכן.

מיקי לוי: אם הציבור צמא לדעת, אז בבקשה.

זאב אלקין: אני שומע את צעקות השבר – – –

יצחק פינדרוס: לא שבר, שמחה לאיד.

יצחק פינדרוס: אנחנו שמחים – – –

זאב אלקין: אני שומע, חבר הכנסת פינדרוס, את צעקות השבר לכבוד ההעברה הזאת, ואני רק רוצה להזכיר – – –

יצחק פינדרוס: זה לא צעקות שבר, אנחנו מרוצים מאוד.

יצחק פינדרוס: אני יודע שהצעת לנו את ועדת הכספים – – –

זאב אלקין: אני רק רוצה להזכיר – – –

יצחק פינדרוס: אתה יודע שהצעת לנו את ועדת כספים – – –

זאב אלקין: אני לכם לא הצעתי כלום.

זאב אלקין: הייתם מתים שאני אציע לכם כבר משהו, אבל לכם לא הצעתי כלום.

יצחק פינדרוס: הצעת את ועדת כספים ואמרנו לך לא.

מיקי לוי: טוב, די, די, הבנו, חבר הכנסת – – –

יצחק פינדרוס: אומר פה ליד כולם: הצעת, ואמרנו לך לא.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

זאב אלקין: רק להבהיר – – –

יצחק פינדרוס: – – – התקשרת אליי, אמרתי לך לא.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, זה לא יהיה מכובד בשבילי להגיד לך קריאה ראשונה, אז בבקשה.

זאב אלקין: רק להבהיר שבהחלטה הזאת הממשלה מעבירה את תחום הפעולה הזה ואת המינהלת ממשרד הכלכלה למשרד העבודה והרווחה.

זאב אלקין: שני המשרדים נמצאים בידי שרים של אותה מפלגה, מפלגת יש עתיד, לכן – – –

יעקב ליצמן: – – –

זאב אלקין: לכן הדאגה הגדולה הזאת של האופוזיציה איזה שר ביש עתיד בדיוק יהיה מופקד על המינהל זו פשוט דאגה שוברת לב.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מולא, הערת ביניים זה לא נאום מהמקום.

זאב אלקין: אבל אני רוצה להזכיר שלפי מיטב זיכרוני – –

פטין מולא: – – –

זאב אלקין: – – אבל אני רוצה להזכיר שלפי מיטב זיכרוני, המינהלת הזאת הגיעה למשרד הכלכלה לא בגלל שהיא נולדה שם; המינהלת הזאת הגיעה למשרד הכלכלה כי הליכוד סיכם להעביר אותה לשר עמיר פרץ ממפלגת העבודה, וככה היא מצאה את דרכה אל המשרד הזה.

זאב אלקין: לכן צעקות השבר והבכי מזה שמשר אחד ביש עתיד זה עובר לשר שני של יש עתיד – –

מאיר פרוש: – – –

זאב אלקין: – – וזה המכירה של האינטרס של הנגב – ודווקא, אגב, לשר שהוא בעצמו איש הנגב – אני חושב שלא כדאי ללמד אותו מה החשיבות של הטיפול בנושא הזה.

פטין מולא: – – –

שלמה קרעי: אלקין, תשאל את עצמך למה הייתם צריכים לעשות משאל.

זאב אלקין: בהקשר להעברה שנעשתה רק לא מזמן למשרד הכלכלה – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי.

זאב אלקין: – – הציבור ישפוט.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: – – – אם זה כל כך פשוט, למה צריך משאל דחוף אתמול אחרי הצוהריים?

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: הבנו.

מיקי לוי: התגעגעתי לקול שלך, תאמין ליץ תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: [מס' מ/1344; דברי הכנסת ה-23, מושב ראשון, חוב' כ"ב, ישיבה 65.]

זאב אלקין: עכשיו, ברשותך, אדוני היושב-ראש, ההודעה השנייה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים וחברי הכנסת, הינני מתכבד להודיע, כי בהתאם לסעיף 1 לחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, החליטה הממשלה להודיע במליאת הכנסת על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 149) (חברות גבייה), התש"ף

זאב אלקין: –2020 – החלטת ממשלה מס' 1344, מיום 27 ביולי 2020.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: זאת ההודעה השנייה, אבל אם עדיין נשארו כאן חברי כנסת שעדיין הזעקה על הנגב עדיין בליבם, ורוצים – – –

יצחק פינדרוס: אף אחד לא דיבר על הנגב חוץ ממך.

אוריאל בוסו: – – –

זאב אלקין: לא, אני פשוט קורא – – –

יצחק פינדרוס: צועקים על זה שעושים ועדה מסדרת בזמן שיש מליאה.

יואב קיש: – – – את ההצבעה הקודמת שעשיתם במליאה – – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס.

יצחק פינדרוס: השטיחים שלך – – –

מיקי לוי: הודיעו לך, חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: לא בזמן הוועדה המסדרת – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, רק שנייה.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, שהייתה במסדרת, נשאלה על ידי אם הסתיימו ההצבעות במסדרת.

מיקי לוי: היא הגיעה לכאן, עוד יצאנו לחפש אותך חמש דקות.

מיקי לוי: הסדרן נמצא כאן, עשה סיבוב בכל הפרסה.

מיקי לוי: המתנתי לך – – –

יואב קיש: רוצה לשמוע איפה הייתי?

יואב קיש: אני ירדתי לחדר, הסתכלתי על הטלוויזיה, וכשראיתי שאתה עובר – הרי התחלת עם רשימת דוברים.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: ואז אמרת: בואו ניתן לכם.

יואב קיש: רצתי מהחדר לפה וכבר סגרת.

יואב קיש: מה אתה רוצה?

מיקי לוי: אבל תקשיב, באת והכנסתי אותך לרשימה בפנים.

יואב קיש: לדקה.

יואב קיש: לדוברים של הדקה.

מיקי לוי: דקה, דקה, נכון.

יואב קיש: אני מדבר על החוק.

יואב קיש: על החוק.

מיקי לוי: אבל חברת הכנסת בן ארי, שהייתה במסדרת, הגיעה לכאן, נשאלה על ידי אם הסתיימו ההצבעות במסדרת.

יואב קיש: בסדר, עזוב, אתה לא צריך להסביר לי.

מיקי לוי: היא אמרה: כן.

מיקי לוי: בלי התשובה של – – –

יואב קיש: אל תסביר לי.

מיקי לוי: אוקיי.

יצחק פינדרוס: מיקי, את זה אל תסביר.

יצחק פינדרוס: זה היה אחרי ההצבעה על שתי הסתייגויות.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס.

יצחק פינדרוס: זה היה אחרי שתי הסתייגויות שהצבעת, הגיע אחרי ההצבעה, אני ראיתי.

יצחק פינדרוס: מי שקרוב כבר הגיע ראשון מהוועדה.

מיקי לוי: נו, בבקשה, אני הרי לא התחלתי.

מיקי לוי: בסדר, בבקשה, הבנתי.

יצחק פינדרוס: מזכירת הכנסת תוציא את ההצבעה.

יצחק פינדרוס: היא לא הצביעה, מירב בן ארי לא הצביעה בהסתייגויות.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת פינדרוס, תודה.

מיקי לוי: נא להירגע בבקשה.

שלמה קרעי: השר אלקין, את מה עוד תמכרו למנסור עבאס?

יצחק פינדרוס: אני צריך את זה, כשנהיה בשלטון, שנראה לכם איך אתם מתנהגים.

זאב אלקין: קודם כול, אדוני היושב-ראש, כנראה שקצב התנועה במשכן של חברי הקואליציה הוא יותר מהיר מהתנועה במשכן של חברי האופוזיציה.

יואב קיש: השר אלקין, יש לכם 160 פה ביחד.

יואב קיש: על מה אתה מדבר?

ינון אזולאי: – – – היה עושה את זה הכי טוב.

יואב קיש: הם באו רק לכנסת.

זאב אלקין: ואתה כמובן משמש גם כשר וגם כחבר כנסת בו זמנית.

יואב קיש: תאמין לי שיש לי יותר עבודה מהם.

יואב קיש: תאמין לי.

יואב קיש: אתה זוכר, פעם היית במפלגת פריימריז, היה לנו קשר עם הציבור.

יואב קיש: אלה באים – אלה שכירי חרב שלכם.

פטין מולא: – – –

יואב קיש: הוא לא בכנסת, מה אתה רוצה ממנו?

יואב קיש: יש לו זמן לכתבות בעיתון.

זאב אלקין: תודה.

זאב אלקין: אני שמח שלפחות אתה עוקב אחרי הכתבות.

יואב קיש: עוקב, עוקב.

זאב אלקין: יפה.

זאב אלקין: אז יש לך גם זמן.

יואב קיש: יש הרבה ממים על התנוחה שלך ושל אשתך.

יואב קיש: על הצילום עשו עכשיו הרבה ממים, בין בנט למנסור.

יואב קיש: הרבה עשו, הרבה עשו.

זאב אלקין: חבר הכנסת קיש, אני שמח שיש לך במה לעסוק ולא רק בפריימריז.

זאב אלקין: ברכותיי.

יואב קיש: לפגוש את הציבור.

יואב קיש: לפגוש את הציבור.

יואב קיש: דיברנו עם הורים שכולים, הגיעו לכאן הורים שכולים שרוצים להעביר את החוק שאתה היית בעדו – ביום רביעי – ואתם הולכים להפיל את החוק הזה.

יואב קיש: התנגדתם לזה.

זאב אלקין: לא התנגדנו לזה – –

יואב קיש: דחיתם.

זאב אלקין: – – אנחנו דחינו את הדיון.

יואב קיש: בארבעה חודשים.

זאב אלקין: אנחנו מוכנים להידברות סביב החוק הזה, אבל אם תרצו להפיל אותו, אתם תפילו אותו.

זאב אלקין: בסדר?

זאב אלקין: זאת החלטה.

זאב אלקין: הרי אצלכם הכול פוליטי.

יואב קיש: אתם לא עושים כלום בהידברות.

יואב קיש: אתם דורסים אותנו, כולל במיקומים בוועדות, אל תבוא לדבר איתי על הידברות.

זאב אלקין: קודם כול, חבר הכנסת קיש, אני מציע לך להתעניין אצל חבר הכנסת לוין וחבר הכנסת ביטן כמה ניסיונות הידברות היו לפני שהבאנו את זה להצבעה.

זאב אלקין: הרי לא במקרה זה התעכב חודש ימים, כולל גם אתמול, כשהוועדה המסדרת הייתה אמורה לשבת על הבוקר.

זאב אלקין: בעקבות הפנייה של יושב-ראש הכנסת דחינו גם את הדיון של אתמול והעברנו אותו להיום, בניסיון נואש להגיע להידברות ולהסכמות.

קריאה: עד שקיבלת את ההסכמות של מנסור עבאס.

שלמה קרעי: עד שמנסור עבאס אישר לכם.

פטין מולא: – – –

זאב אלקין: לכן זה שאתם החלטתם שהכול יישרף ולא תהיה פה עבודה משותפת ולא הידברות – אני מצר מאוד על ההחלטה הזו, אבל זאת החלטה שלכם.

זאב אלקין: אנחנו לא נדע לשנות אותה.

זאב אלקין: הכנסת צריכה לעבוד, הכנסת צריכה ועדות, והיא תקבל ועדות והיא תעבוד.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאני מיציתי עם ההודעות.

מיקי לוי: תודה רבה לשר המקשר.

מיקי לוי: [לפי סעיף 45 לתקנון הכנסת.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אני עובר לסעיף 9: מחדל נתב"ג – דיון בהשתתפות ראש הממשלה, על פי בקשתם של 40 חברי כנסת.

מיקי לוי: אפשר לקבל את רשימת הדוברים, בבקשה?

מיקי לוי: יפתח את הדיון חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מיקי לוי: בבקשה, עשר דקות לרשותך.

מיקי לוי: בבקשה, אדוני.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשי הממשלה, יושבי-ראש הקואליציה, מנסור, יאיר, איווט, נפתלי, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, חמישה ימים חלפו מאז אותה הכרזה חברתית אכזרית ואיומה של שר האוצר של הממשלה הזאת, גזרה אשר עתידה להביא אלפי ילדים חרדים לפת לחם ולחרפת רעב.

שלמה קרעי: הוא לא מקשיב.

מיכאל מלכיאלי: אלפי ילדים חרדים, שרק בגלל היותם יהודים שומרי תורה ומצוות שר האוצר, ראש הממשלה הכלכלי של מדינת ישראל, מגיע ורוצה להטיל עליהם חרב של רעב.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: רק בגלל אמונתם.

מיכאל מלכיאלי: קולו של נפתלי בנט נדם.

מיכאל מלכיאלי: במקום הזה עמד נפתלי בנט וצעק בקול גדול – ואני מצטט: "דעו לכם, חברים, גם אם אתם לא בממשלה, אנחנו נייצג את הציבור שלכם ונדאג לכולם"; "מכאן אני פונה לציבור החרדי" ומדלג מעל ראשי המפלגות החרדיות.

מיכאל מלכיאלי: אומר ראש הממשלה: "אני אייצג אתכם – – – הממשלה החדשה, רבותיי, תכבד את לומדי התורה".

מיכאל מלכיאלי: ישבתי כאן בצד, אני שואל את עצמי: מה התכוונת כשאמרת שתדאג לנו?

מיכאל מלכיאלי: האם לקחת מפיות ילדינו את הלחם והחלב?

מיכאל מלכיאלי: לזה התכוונת שתדאג לנו?

מיכאל מלכיאלי: ואני רואה – – –

שלמה קרעי: מלכיאלי, הוא לא מקשיב.

מיכאל מלכיאלי: היושב-ראש, האם הוא אמור להקשיב?

מיכאל מלכיאלי: הוא לא אמור.

מיכאל מלכיאלי: הוא מקשיב.

מיכאל מלכיאלי: הוא עושה כמה דברים ביחד.

אוריאל בוסו: הוא לא מקשיב.

מיכאל מלכיאלי: גם מה שהוא חייב לעשות הוא לא עושה.

ינון אזולאי: – – –

מיכאל מלכיאלי: ואני רואה שנפתלי בנט יושב כמה ימים ושותק, לא מגיב.

מיכאל מלכיאלי: שר האוצר שלו מטיל פצצות, גזרות חברתיות קשות מאוד, אבל ראש הממשלה בנט לא מגיב.

שלמה קרעי: בני, בני.

מיכאל מלכיאלי: מר בני בגין, אתה מפריע לקשב.

מיכאל מלכיאלי: מר בני בגין, זה לא מכובד.

ינון אזולאי: בני בגין – – –

מיכאל מלכיאלי: ונפתלי בנט לא מגיב.

מיכאל מלכיאלי: אמרתי – – –

שלמה קרעי: תתעקש עד שהוא יקשיב.

יואב קיש: זה לא מכובד.

שלמה קרעי: יש לנו שעה בחודש.

מיכאל מלכיאלי: מר בני בגין, אתה מפריע לקשב של ראש הממשלה לדברים שלי.

מיכאל מלכיאלי: אפשר גם אחרי זה.

מיכאל מלכיאלי: אפשר גם אחרי זה.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: ואני אומר לעצמי: למה נפתלי בנט לא מגיב על גזרה קשה שכזאת?

מיכאל מלכיאלי: אוקיי, אולי הוא עסוק בניהול שישה מנדטים, פרויקט לא פשוט.

מיכאל מלכיאלי: אבל מעלים לי תמונות שראש הממשלה עסוק בטוויטר, העלאת חומרים מסווגים.

מיכאל מלכיאלי: עובדים בשבילכם – אני שואל את עצמי: אם אתה עובד בשבילנו, איפה אותם עשרות אלפי ילדים שהבטחת לדאוג להם?

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לומר לך, נפתלי בנט, אני יודע שאין לך סמכות בממשלה הזאת, אין לך אפשרות לצעוק על ליברמן, כי הוא יקום וילך ואתה לא תהיה ראש הממשלה; אין לך סמכות לצעוק על אף אחד.

מיכאל מלכיאלי: כל אחד מהם תופס אותך.

מיכאל מלכיאלי: אבל תדע שאנחנו רואים בך אחראי ישיר להרעבה האכזרית של הילדים ומשפחותיהם.

מיכאל מלכיאלי: וכעת לנושא שלשמו התכנסנו.

מיכאל מלכיאלי: בסוף השבוע אני – יש עיתונים מאוד מסוימים שאני רואה אבל העיתונות הישראלית פתחה ב"נפתלי מאושר".

מיכאל מלכיאלי: כשהייתי ילד, אדוני היושב-ראש, סיפרו לי על ילד אחד שבא הביתה עם תעודת סוף השנה.

מיכאל מלכיאלי: האבא מסתכל: דקדוק – מספיק, מתמטיקה – טעון שיפור, הקשבה – אפס, זמרה – טוב מאוד.

מיכאל מלכיאלי: האבא צועק על הבן שלו.

מיכאל מלכיאלי: אומר הבן: מה אתה צועק עליי?

מיכאל מלכיאלי: כשקיבלתי טעון שיפור, מספיק, גרוע, לא צעקת.

מיכאל מלכיאלי: כשאני מקבל מאושר, אתה צועק פתאום?

מיכאל מלכיאלי: אומר האבא: עם כאלה הפסדים, עם כאלה דברים נוראיים שיש לך, איך אתה מסוגל להיות מאושר?

מיכאל מלכיאלי: אני שואל את נפתלי בנט: ממה אתה מאושר?

מיכאל מלכיאלי: האם אתה מאושר מהממשלה הפוסט-ציונית שלך?

מיכאל מלכיאלי: האם אתה מאושר מהחוק הנורבגי הבזבזני?

מיכאל מלכיאלי: ישבת פה לילות וימים, התקפת את הממשלה, סיפרת לנו מה אפשר לעשות בכסף.

מיכאל מלכיאלי: איזו ממשלה מנופחת הקמת.

מיכאל מלכיאלי: מזה אתה מאושר?

מיכאל מלכיאלי: האם אתה מאושר מהמינויים האגדיים במשרד החלופי, והחלופי של החלופי, והחלופי שיתחלף עוד שנתיים?

מיכאל מלכיאלי: ממה אתה מאושר?

מיכאל מלכיאלי: כל סוף השבוע קראנו שאתה מאושר.

מיכאל מלכיאלי: ממה, מעשרות הוועדות המדומיינות של הקואליציה הרעועה שלך?

מיכאל מלכיאלי: אני שואל את עצמי, ממה אתה מאושר?

מיכאל מלכיאלי: מהשתקת האופוזיציה בכנסת?

מיכאל מלכיאלי: מהממשלה החילונית של השמאל שהקמת, שהיא משותקת ולא יכולה לתפקד?

מיכאל מלכיאלי: מכנס האפרטהייד שהתקיים לראשונה בכנסת ישראל, ראש ממשלה שסיפר לנו על עשר מעלות ימינה?

מיכאל מלכיאלי: ואז אני חושב – – –

שלמה קרעי: – – – החברים שלו.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שראש הממשלה מאושר מזה שלא מעבירים 30 מיליון דולר לחמאס.

מיכאל מלכיאלי: הישג גאוני, אבל מה, זה לא עובר במזוודות, כמו שסיפרו לנו, זה עובר בהעברה בנקאית.

מיכאל מלכיאלי: כשה-30 מיליון דולר עוברים בהעברה בנקאית זה פחות גרוע.

מיכאל מלכיאלי: מזה אתה מאושר?

מיכאל מלכיאלי: או מזה שזה לא ייפול, יעבור בבת אחת או בשלושה תשלומים, כמו שהתחייבת, לחמאס?

מיכאל מלכיאלי: ואז אני שואל את עצמי, ממה אתה עוד יכול להיות מאושר?

מיכאל מלכיאלי: הרי רימית את המצביעים שלך.

מיכאל מלכיאלי: רימית את עם ישראל, ממה אתה מאושר?

מיכאל מלכיאלי: מהמיליונים לשיפוץ הבית הפרטי או מהגיבוי של בג"ץ להפסקת ההפגנות מול הבית שלך, מה שלא היה בקדנציה הקודמת, או מהעקיצה של אודי רייטר, שטוען כמו רבים ממצביעך שרימית ושיקרת גם אותם?

מיכאל מלכיאלי: ואז אני אומר לעצמי: ממה עוד יכול להיות שהוא מאושר, חודש על כיסא ראש הממשלה – מזה שנגמרו החיסונים?

מיכאל מלכיאלי: מהעלייה המטורפת בנדבקים?

מיכאל מלכיאלי: אדוני ראש הממשלה, אתה מוליך אותנו, את עם ישראל, בכחש.

מיכאל מלכיאלי: איך אתה אומר, ואני מצטט: סגרתי בלילה עסקה עם בורלא.

מיכאל מלכיאלי: עסקאות אתה סוגר לנו.

מיכאל מלכיאלי: קיבלת מבנימין נתניהו מדינה נקייה מקורונה, מדינה שהתקנאו בה כל העולם.

מיכאל מלכיאלי: איזה מדינה אתה מגיש לנו אחרי חודש?

מיכאל מלכיאלי: אדוני ראש הממשלה, אדוני יושב-ראש הכנסת, בשבועות האחרונים, בערך מאז מועד לקיחת השלטון בעורמה, אנו עדים להפקרות מתמשכת, פשוט ככה.

מיכאל מלכיאלי: וריאנטים חדשים ומוזרים, שעד אתמול לא ידענו – מוסי רז ממרצ, אתה מפריע לי – עד אתמול לא ידענו לאיית את השמות של אותם וריאנטים.

מיכאל מלכיאלי: הם משתלטים על החופש שלנו, משתלטים על המדינה שלנו.

מיכאל מלכיאלי: ואיך הגדרת את זה הכי טוב לא לפני זמן רב: אוטוסטרדות של מוטציות דרך גבול פרוץ.

מיכאל מלכיאלי: אתה אמרת את זה, לא לפני הרבה שנים, עכשיו פה, לפני כמה חודשים.

מיכאל מלכיאלי: כאשר אין פוצה פה ומצפצף אמרת: מסיבות הדבקה המוניות.

מיכאל מלכיאלי: ישבת והטרלת את הממשלה – מה שקורה בתקופה הקצרה שלך.

מיכאל מלכיאלי: אין מי שתיאר את זה יותר טוב מאשר רב המכר "כיצד לנצח את המגפה".

מיכאל מלכיאלי: הספרים אזלו מן השוק.

מיכאל מלכיאלי: אבל בואו נקרא.

מיכאל מלכיאלי: אני אצטט לכם קצת, ממשלת ישראל, מהספר הכל-כך נכבד הזה: על הממשלה לפעול מהר ולעצור את האוטוסטרדות של המוטציות.

מיכאל מלכיאלי: ריבונו של עולם, מחבר הספר, אתה ראש הממשלה, אתה וחבריך מנסור עבאס, יחד עם יאיר לפיד, יחד עם מיכאלי וזנדברג ממרצ, למה אתם לא קוראים את הספר שאתה עצמך כתבת?

מיכאל מלכיאלי: איך כתבת בספר שלך: מהר, אין זמן להתמהמה, מהר.

מיכאל מלכיאלי: למה אתה לא מיישם?

מיכאל מלכיאלי: בהמשך הספר, ככה, בפרק ב' בסוף, כתבת: חבל על הזמן, אין זמן למסיבות עיתונאים.

מיכאל מלכיאלי: הנגיף לא מבין שאנחנו בדיונים.

מיכאל מלכיאלי: ריבונו של עולם, מה הממשלה הזאת עושה?

מיכאל מלכיאלי: מדיון לדיון, מדבר לדבר.

מיכאל מלכיאלי: ראש הממשלה, עמדת פה בפודיום והשתוללת.

מיכאל מלכיאלי: ואני מצטט: "אתם 80 יום בממשלה, אני בא עכשיו מסיור חנויות בירושלים" – כשהיית חבר כנסת, היית מחובר לעם, למצביעים שלך.

דוד אמסלם: הוא ביקר את משה, משה והחצילים.

מיכאל מלכיאלי: כן.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, עוד לא נכנסת.

דוד אמסלם: אני לא מפריע – – –

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: הינה, "בעל עסק יודאיקה, הוא גמור".

מיכאל מלכיאלי: אדם בן 75 גמור.

מיכאל מלכיאלי: "מה עשיתם במשך 80 יום?

מיכאל מלכיאלי: " דיברת עם הדוכן לפלאפל.

מיכאל מלכיאלי: "תגידו, אתם מטורפים?

מיכאל מלכיאלי: מה עשיתם?

מיכאל מלכיאלי: " ישבת כאן והטרלת אותנו, אתם 80 יום בממשלה, אתם צריכים לעבוד יומם ולילה.

מיכאל מלכיאלי: "כשאני הייתי שר ביטחון, עבדתי גם בשבת כי זה פיקוח נפש".

מיכאל מלכיאלי: מה קרה לממשלה שלכם?

מיכאל מלכיאלי: לא ביקשתי שתעבדו בשבת, ביום חול אתם לא מסוגלים לעבוד.

מיכאל מלכיאלי: תראה מה קורה בנתב"ג.

מיכאל מלכיאלי: קראת פה, מר נפתלי בנט, וצעקת לנו: "זה פיקוח נפש, אנשים מתים.

מיכאל מלכיאלי: מה אתם עושים?

מיכאל מלכיאלי: אתם השתגעתם?

מיכאל מלכיאלי: תתפסו את עצמכם בידכם".

מיכאל מלכיאלי: אני קורא לך, ואני יודע שאתה מקשיב לי, ועידית קצת מפריעה בריכוז – עידית, את מפריעה בריכוז, אבל, אבל, אבל – – –

ינון אזולאי: זה לא מנומס.

משה ארבל: זה לא יפה.

דוד אמסלם: אני אשאל אותך שאלה.

דוד אמסלם: רק שנייה, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

מיכאל מלכיאלי: נו, עידית, זה לא מכובד.

מיכאל מלכיאלי: זה לא הוועדה המסדרת פה, יש פה דיון.

מיכאל מלכיאלי: אבל – – –

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש – לא אכפת לו.

דוד אמסלם: לא אכפת לו שאנחנו – – –

מיכאל מלכיאלי: לא, אבל אני אומר – – –

דוד אמסלם: – – – עושה הפוך.

דוד אמסלם: הרי, לשנייה, מה, מישהו בציבור מאמין לו?

מיכאל מלכיאלי: לא, התשובה היא לא, ואני אמרתי – – –

דוד אמסלם: אתה מטיף לו מוסר, על מה?

דוד אמסלם: על שקר.

דוד אמסלם: הרי כל מילה שלו זה שקר.

דוד אמסלם: תוסיף שקר, נו, אז מה?

מיכאל מלכיאלי: ואני גם אמרתי שאין לו סמכויות.

מיכאל מלכיאלי: אבל היות שאתה נמצא ברשות הממשלה, האחריות מוטלת על כתפיך.

דוד אמסלם: הוא שקרן ונוכל בבסיס.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

מוסי רז: ראש האופוזיציה חייב להיות בדיון.

מיקי לוי: תכף, תן לי, תן לי, תן לי.

מיקי לוי: אני יודע.

מיקי לוי: תן לי, תן לי.

מיקי לוי: מוסי רז, חבר הכנסת רז, שב.

מיקי לוי: שב.

מיקי לוי: תן לי.

מיכאל מלכיאלי: מה שאתם עושים, אתם מדירים ציבור שלם.

מיכאל מלכיאלי: הבטחת שתהיה ממשלה – – –

דוד אמסלם: – – – כל יום.

דוד אמסלם: נוכל, שקרן ורמאי יושב פה.

דוד אמסלם: מה הוא מדבר איתו בכלל?

שלמה קרעי: איזה גיבוי מקיר לקיר – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, משפט אחרון.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

מיכאל מלכיאלי: אתם בממשלה.

דוד אמסלם: "מספיק" על מה?

מיקי לוי: מספיק להפריע.

דוד אמסלם: למי?

מיקי לוי: מספיק להפריע לדיונים במליאה, בבקשה.

מיקי לוי: אני מבקש ממך בכל לשון של בקשה.

מיכאל מלכיאלי: הבטחתם להקים ממשלת ימין.

מיכאל מלכיאלי: עם רע"מ, עם מנסור עבאס, בתוך ארבע שעות – הוא לא הספיק להיות מבשרי לחלבי, כבר הוא קיבל את מה שהוא רוצה.

מיכאל מלכיאלי: ואתה מגיע מטיף לנו מוסר?

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תן לי, תן לי.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול לדבר.

דוד אמסלם: אדוני – – – כמו בוועדות?

מיקי לוי: חבר שלך מפריע לך, משפט אחרון.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר לך, מר נפתלי בנט – – –

דוד אמסלם: תיקחו לעצמכם – – – את כל התפקידים.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, קריאה ראשונה.

שלמה קרעי: מלכיאלי, מגיעות לך עוד עשר דקות.

דוד אמסלם: – – –

מיכאל מלכיאלי: אני אומר לך, מר נפתלי בנט: העם לא מאמין בך.

מיכאל מלכיאלי: העם מחכה לסיום ממשלת השמאל הזו.

מיקי לוי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: תפסיקו את ההרעבה של הילדים המסכנים; תפסיקו לתת למי שיש יותר – ולחלשים – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, תודה.

מיכאל מלכיאלי: – – ואנחנו מביעים אי-אמון בך ובממשלה שלך.

מיקי לוי: תודה רבה.

דוד אמסלם: הוא לא מאמין לעצמו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, קריאה שנייה.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: אתה מכריח אותי להוציא אותך.

דוד אמסלם: אדוני, אתה לא תוציא אותי כשאתה רוצה.

דוד אמסלם: אתה צרחת פה כמו איזה תרנגול הודו במשך שבע שנים, מישהו הוציא אותך?

מיקי לוי: בבקשה, בבקשה, תשמור על איפוק.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: אני יכול לקרוא קריאות ביניים פה.

מיקי לוי: אתה לא מפסיק להפריע.

מיקי לוי: אני נמנע מלהוציא אותך.

דוד אמסלם: אתה מתנהל כמו בריון פה.

דוד אמסלם: אתה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, החוצה.

מיקי לוי: קריאה שלישית.

משה ארבל: למה אתה מוציא אותו?

דוד אמסלם: בריון, אלים.

דוד אמסלם: למה – – – של אבא שלכם.

מיקי לוי: תתבייש.

דוד אמסלם: תתבייש.

דוד אמסלם: אתה תתבייש.

דוד אמסלם: זה מה שאתה עושה מבוקר עד לילה.

דוד אמסלם: אתה תתבייש מהרגע שאתה יושב פה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה, תודה רבה.

דוד אמסלם: זה מה שאתה – – –

מיקי לוי: אני מודה לך על הברכות, של "בריון" ושל זה.

מיקי לוי: אני מאוד מודה לך.

דוד אמסלם: אתה בריון ואלים.

מיקי לוי: תודה, תודה.

מיקי לוי: "אלים", "בריון", תודה לך.

מיקי לוי: בבקשה להרחיק אותו, ורק באישור שלי הוא ייכנס למליאה.

משה ארבל: למה אתה מוציא אותו?

מיקי לוי: כי זהו תפקידי.

דוד אמסלם: אתה מרשה לנו להצביע?

דוד אמסלם: (חבר הכנסת דוד אמסלם יוצא מאולם המליאה.

דוד אמסלם: )

מיקי לוי: אני רוצה להפנות את תשומת ליבכם – – –

משה ארבל: מותר לקרוא קריאת ביניים פה.

משה ארבל: מה זה הדבר הזה?

מיקי לוי: מספיק, מספיק, שמעתי אותך.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: אל תטיף לי מוסר.

מיקי לוי: מספיק.

משה ארבל: לך הביתה, תסתכל בראי – – – למה אתה מוציא אותו?

משה ארבל: לא היה אף אחד על הפודיום.

מיקי לוי: זהו?

מיקי לוי: אני לא צריך לתת לך דין וחשבון.

מיקי לוי: אני רוצה להקריא לכם את סעיף 45 בתקנון הכנסת, שאומר: דיון בהשתתפות ראש הממשלה.

מיקי לוי: סעיף 45, סעיף (ד)(3): ראש הממשלה ישתתף במהלך כל הדיון, ובמהלכו יציג פעם את עמדתו.

מיקי לוי: ראש האופוזיציה ישתתף בכל מהלך הדיון, והוא רשאי לנאום מייד לאחר ראש הממשלה, כאמור בסעיף 14.

מיקי לוי: חייב ראש האופוזיציה להשתתף.

מיקי לוי: אני משער בנפשי מה היה קורה אילו ראש הממשלה לא היה מגיע, וראש האופוזיציה כן היה מגיע.

מיקי לוי: שערו בנפשכם – – –

אמיר אוחנה: תגיד שאין אמון בקואליציה.

מיקי לוי: אמיר, בבקשה.

מיקי לוי: אמיר, הבנתי.

שלמה קרעי: מה שמלכיאלי דיבר, עשר דקות – מההתחלה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, די.

שלמה קרעי: הוא לא היה נחשב.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: מה, הוא לא נחשב?

מיקי לוי: ראש האופוזיציה לא נחשב?

מיקי לוי: זה מה שאתה רוצה לומר?

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: מה שמלכיאלי דיבר.

מיקי לוי: אם ראש האופוזיציה לא נחשב, זה בסדר – – –

שלמה קרעי: מה שמלכיאלי דיבר מקודם.

מיקי לוי: הבנתי אותך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת חיים ביטון, בבקשה.

שלמה קרעי: יואב קיש עכשיו.

יואב קיש: רגע, אני כאן.

מיקי לוי: טעות שלי.

מיקי לוי: אני מתנצל.

מיקי לוי: יואב קיש, אתה צודק, כי התחלפו.

יואב קיש: אני, כבוד היושב-ראש, רק אשמח אם חברת הכנסת סילמן לא תפריע בדיון.

יואב קיש: חברת הכנסת סילמן, אני אודה לך אם לא תפריעי בדיון.

עידית סילמן: אתה מפריע לי כל הזמן – – –

יואב קיש: אני מבקש שלא תפריעי בדיון, בסך הכול.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

יואב קיש: לא, אבל – – –

מיקי לוי: לראש הממשלה יש חלוקת קשב.

מיקי לוי: אין לו בעיה.

מיקי לוי: בבקשה.

יואב קיש: אני לא מבקש מראש הממשלה.

יואב קיש: אני יודע שיש לו חלוקת קשב.

יואב קיש: אני מבקש מחברת הכנסת סילמן את הכבוד המינימלי של שלוש דקות שיש לדבר עם ראש הממשלה, שלא רואים אותו בשום מקום, ואין פה שרים – –

מיקי לוי: חבר הכנסת – – –

יואב קיש: – – ואין פה שום דבר.

יואב קיש: שלפחות היא לא תפריע.

מיקי לוי: הבנו.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, נא להתחיל.

מיקי לוי: אני מתחיל לספור לך שלוש דקות.

מיקי לוי: ראש הממשלה, יש לו חלוקת קשב.

מיקי לוי: הוא יכול להאזין גם לך.

מיקי לוי: בבקשה.

שלמה קרעי: יש לו גיבוי מקיר לקיר, למרות כל הקואליציה פה.

מיקי לוי: בבקשה.

יואב קיש: חברים, מחדל נתב"ג – הינה, תראה.

יואב קיש: אני יכול להגיד לך, היושב-ראש?

יואב קיש: יש הבדל בין דיון כזה לדיון כזה.

מיקי לוי: אתה אל תפריע.

משה ארבל: – – – העיקר את דודי הוצאת.

משה ארבל: זה לא מכובד.

משה ארבל: לא היה אף אחד על הפודיום, אף אחד.

משה ארבל: זה לא מכובד.

משה ארבל: זה לא בסדר.

מיקי לוי: לא מכובד.

מיקי לוי: תבדוק את עצמך.

מיקי לוי: אם אני הייתי מעז לקרוא לך, רק בצורה חברית, דבר כזה, מה היה קורה.

מיקי לוי: אתה ממש מדהים אותי, תדע לך.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש – – – אולי שהשרים – – –

מיקי לוי: עזוב, אל תפריע לי.

מיקי לוי: אני פשוט ממתין, אדוני ראש הממשלה.

מיקי לוי: אם אפשר, בבקשה, עם שתי חברות הכנסת זה קצת מפריע.

מיקי לוי: תודה לכם.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: אני מתחיל מהתחלה.

מיקי לוי: מאפס.

יואב קיש: תודה.

ישראל אייכלר: רק ראש הממשלה – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: חברים.

ישראל אייכלר: – – –

יואב קיש: תן לי מהתחלה.

מיקי לוי: אני עושה לך איפוס.

יואב קיש: מחדל נתב"ג – את הדברים האלה בכל כותרות העיתונים ובתקשורת כבר היו חורכים מזמן לו היה מדובר בממשלת ימין.

יואב קיש: אבל, נפתלי, אין פה ממשלת ימין, ואתה יודע את זה היטב.

יואב קיש: אתם לא עובדים.

יואב קיש: יש לך קבינט קורונה שלא מתכנס.

יואב קיש: הרוח הנוכחת בו זו רוחה של השרה שאשא ביטון.

יואב קיש: אתם לא עושים דבר.

יואב קיש: אתם נכשלים בכל דבר.

יואב קיש: אתה יכול להסביר לי?

יואב קיש: החלטתם שכל מי שנוחת, גם אם הוא מחוסן, צריך יום בידוד.

יואב קיש: למה חיכיתם שבוע?

רם בן ברק: חבר הכנסת קיש – – –

יואב קיש: למה חיכיתם שבוע?

יואב קיש: ויותר מזה, במשך השבוע הזה – והינה, היא גם לידך, שרת התחבורה – בתחנת הרכבת בנתב"ג, אותם נוחתים שצריכים היו להיות בבידוד, כך אתם אמרתם, נכנסים לרכבת ונוסעים כאחד האדם, עם חיילים ועם כל מיני נוסעים, לכל הארץ.

יואב קיש: מה הבעיה לסגור את תחנת הרכבת בנתב"ג ליציאות?

יואב קיש: כניסות – כן; יציאות – לא.

יואב קיש: אתם בחרתם לא לעשות דבר.

יואב קיש: נפתלי, אתה קיבלת מאיתנו לפני חודש – בדקתי את הנתונים: היו שני מאומתים, היום 423 מאומתים.

יואב קיש: בסך הכול היו 262 חולים בכל מדינת ישראל, והיום אנחנו עומדים עם מעל 4,100.

יואב קיש: היו לנו 12 מאומתים בשבוע, והיום אנחנו עם ממוצע שבועי של 461 ליום.

יואב קיש: המצב הולך ונהיה יותר גרוע, ואתם – מה אתה עושה, נפתלי?

יואב קיש: נפתלי, תסתכל אליי ותגיד לי מה אתה עושה.

יואב קיש: אתה לא עושה כלום.

יואב קיש: אתה כתבת ספר, שאתה יודע שגם אותו אתה לא כתבת – העתקת ספר, כמו שהעתקת את סינגפור, שעכשיו תשלם כסף להשתיק את זה.

יואב קיש: אבל יש לך יתרון אחד.

יואב קיש: יש פה, במדינת ישראל תקשורת מלטפת, שהשיגה את ההישג הגדול שלה בזכות זה שאתה, את כל ההבטחות שלך לבוחרים שלך הפכת.

יואב קיש: בזכות הנוכלות שלך, התקשורת עכשיו רגועה.

יואב קיש: ולכן אתה מקבל את הליטופים, כי את המילים "מחדל נתב"ג" היינו שומעים ללא הפסק במצב הנוכחי.

יואב קיש: ואתה יודע שזו האמת.

יואב קיש: אני חייב לומר לך, נפתלי: ברור לי שהמעמד גדול עליך.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, אפשר להגיד ראש ממשלה?

מיקי לוי: אלא אם כן הוא חבר שלך.

יואב קיש: קודם כול, אני מבקש שתיתן לי את הזמן.

מיקי לוי: את חצי השנייה שאני לקחתי אני אתן לך.

יואב קיש: לא, כי עכשיו קטענו.

יואב קיש: אם אתה קטעת אותי – – –

שלמה קרעי: מיקי, גם לראש הממשלה קראו ביבי, ואף אחד לא – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, קצת, קצת.

יואב קיש: היו לי דקה וחצי.

מיקי לוי: לפחות כבודו של הבית – – –

יואב קיש: היו לי דקה וחצי.

יואב קיש: אז בוא, אני אסיים את השיח איתך ונהיה בדקה וחצי.

יואב קיש: ואני אגיד לך לגבי זה.

יואב קיש: זה נכון שמשפטית ולפי מדינת ישראל, נפתלי בנט הוא ראש הממשלה.

יואב קיש: הוא ניצל קוניונקטורה פוליטית, שמדינת ישראל תשלם עליה נזק עצום, כי יש פה ריסוק של כל המערכות הדמוקרטיות.

אביר קארה: ארבע מערכות בחירות – – –

יואב קיש: אבל עם שישה מנדטים והצבעות כפולות של אביר קארה – –

אביר קארה: – – –

יואב קיש: – – עם שישה מנדטים והצבעות כפולות של אביר קארה – אז כן, משפטית הוא ראש ממשלה; ציבורית, מוסרית, הוא כלום.

יואב קיש: הוא ראש מפלגה של שישה מנדטים, ששיקר לכל הבוחרים שלו, וגם לא עובר את אחוז החסימה.

אוריאל בוסו: – – –

יואב קיש: אני מחכה לדקה וחצי שלי.

מיקי לוי: – – –

יואב קיש: לא, אתה הפסקת אותי בדקה וחצי.

יואב קיש: תן לי.

יואב קיש: אני רוצה להגיד.

יואב קיש: אז תתחיל לי אותה עוד פעם.

יואב קיש: ורק שיהיה שקט, שאני אוכל לדבר.

אביר קארה: – – –

מיקי לוי: בבקשה לתת לחבר הכנסת קיש להמשיך.

מיקי לוי: בבקשה.

יואב קיש: נפתלי, ברור לי, נפתלי, שהמעמד גדול עליך.

יואב קיש: קשה לך אפילו להסתכל אליי לעיניים.

יואב קיש: קשה לך.

יואב קיש: הינה, באים שני – יש לך פה שליש סיעה שמגינים עליך.

יואב קיש: קשה לך לשמוע את האמת על כל מעשיך.

יואב קיש: אני בטוח שדוברים רבים יזכירו לך את השקרים והנוכלות שעשית בכל תקופת הבחירות ואחריה.

יואב קיש: אבל לא על זה רציתי לדבר איתך.

יואב קיש: רציתי לומר לך, נפתלי, איך אתה, כשאתה קם בבוקר, לא מתבייש להסתכל במראה.

יואב קיש: אתה, שהיית מנכ"ל מועצת יש"ע, היום אתה מנכ"ל מועצת השורא.

יואב קיש: אתה, שפעלת לחיזוק ההתיישבות היהודית, היום אתה המנוע של ההתיישבות הבדואית הבלתי-חוקית בנגב.

יואב קיש: אתה עומד בראש ממשלה כראש מפלגה ששמה ימינה.

יואב קיש: בפועל אתה הזנב של הרשימה המשותפת.

יואב קיש: נפתלי, ההיסטוריה תשפוט אותך כמוסר הקרקעות הגדול לבדואים.

אביר קארה: – – –

יואב קיש: עוד לא עבר חודש, ואנחנו רואים שכל מה שאתה עושה – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: משפט אחרון.

מיקי לוי: סיכום.

יואב קיש: כל מה שאתה עושה – אני מסיים.

מיקי לוי: בבקשה.

קריאות: – – –

יואב קיש: כל מה שאתה עושה – עם כל ההפרעות האלה, אני מבקש לסיים.

אביר קארה: – – –

יואב קיש: אתה משלם פרוטקשן לרע"מ.

מיקי לוי: משפט אחרון, חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: אני לא – – –

מיקי לוי: משפט אחרון, חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: הינה, פה.

מיקי לוי: לא פה.

מיקי לוי: משפט אחרון.

יואב קיש: משפט אחרון.

יואב קיש: אתה תסיים את תפקידך ותיזכר כראש הממשלה השנוא ביותר בהיסטוריה של מדינת ישראל, שמכר את עקרונותיו ושיקר לבוחריו.

מיקי לוי: תודה.

יואב קיש: הפכת להיות מאיש ימין לגואל האדמות של הבדואים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, מספיק.

יואב קיש: אני לא אקרא לו ראש הממשלה, אני אקרא לו: הברון דה-רוטשילד של הבדואים בנגב.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה על כל המילים.

מיקי לוי: אני מעריך מאוד.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטון – – –

יואב קיש: אני רק, ברשותך – – –

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: רד, בבקשה.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אני צריך לשמור על הזכות לדבר פה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, תרד.

יואב קיש: וזה לא מכובד.

מיקי לוי: בבקשה, תרד.

מיקי לוי: תודה לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטון.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, לא מקובל – – – ובמכוון באים ולא נותנים לו להקשיב למילה.

שלמה קרעי: לא מקובל.

יעקב ליצמן: – – –

מיקי לוי: יש לו חלוקת קשב, אין בעיה.

שלמה קרעי: – – –

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: הבנתי, חבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: בבקשה, חמש דקות, חבר הכנסת ביטון.

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, אדוני ראש האופוזיציה, רציתי לומר לך, אדוני ראש הממשלה, נאמתי פה כבר כמה נאומים, ואני מבטיח לך שכמו את הנאומים ההם גם את הנאום הזה לא תשמע בתקשורת הכללית.

חיים ביטון: אבל אז לא ישבת והקשבת לי.

חיים ביטון: אני מקווה שהפעם כן.

חיים ביטון: אני רוצה לנצל את ההזדמנות להזכיר לך סיטואציה שאולי תספר את הנעשה.

חיים ביטון: נפגשנו בעבר בשדה החינוך.

חיים ביטון: היית שר החינוך ואני הייתי מנכ"ל רשת החינוך התורנית, ויצאנו לסיור בבית ספר בתל אביב.

חיים ביטון: אני זוכר את התדהמה על פניך כשראית את יופיו של החינוך החרדי.

חיים ביטון: אני זוכר את המורה לאנגלית, את המורה למתמטיקה, ושעשית איתם על הלוח את האלגוריתם היפה וסיימת אותו עד סופו.

חיים ביטון: אני רוצה לספר לך שאותה מורה התקשרה אליי היום, ואמרה לי: שמעתי שנהיית חבר כנסת, אני מבקשת ממך שתגיד לראש הממשלה שאני לא יכולה לעבוד בשנה הבאה.

חיים ביטון: למה?

חיים ביטון: כי שר האוצר בממשלתו, שהוא תומך בו בכל מאודו, קבע שאני בשנה הבאה צריכה להישאר בבית לשמור על הילדים שלי במקום לשלוח אותם למעון.

חיים ביטון: למה?

חיים ביטון: מה אשמתי?

חיים ביטון: כי אני עובדת.

חיים ביטון: אני עובדת כבר 21 שנה, אבל בעלי אברך, ומצאו את הדרך.

חיים ביטון: מצאו את הדרך – אני לא רוצה לדעת איך להגדיר את זה, לא רוצה להגדיר את זה בצורה קשה מדי – אבל מצאו את הדרך לגרום לכך שאני, כאם שומרת תורה ומצוות, לא אוכל לפרנס את ביתי.

חיים ביטון: אני בטוח שאם הסיטואציה הזאת הייתה עומדת מול פניך והיית נזכר באותה מורה, שכל כך שיבחת אותה, לא היית נותן לדבר הזה לקרות.

חיים ביטון: אבל אדוני ראש הממשלה, הלוואי וזה היה נעצר בכך.

חיים ביטון: לצערי הרב, הסיטואציה שנוצרה כרגע היא שגם אתה כנראה לא מצליח להבין ולראות.

חיים ביטון: אני מקווה שפשוט אין לך את הזמן או את הסיפק, בגלל כל הלחצים מסביב, להבין שבממשלה הזאת, שנוצרה בסיטואציה כל כך מוזרה – יש כל כך הרבה לחצים פוליטיים, והתוצאה היא שתחת חסותך כראש ממשלה, ואני אומר את זה עם כל הכבוד, אנחנו מביאים למצב של חורבן הדת במדינה.

חיים ביטון: כבר התחילו להילחם ברבנות, התחילו להילחם בכשרות, והקצב הוא כל כך מהיר.

חיים ביטון: בסך הכול מחר רק יהיה חודש שאתה ראש ממשלה.

חיים ביטון: אז אדוני ראש הממשלה, אני רוצה לשאול אותך שאלה: אולי תכוון אותנו לאן הולכת תוכנית העבודה הזאת?

חיים ביטון: האם באמת בסוף תוכנית העבודה הזאת יש מריצות?

חיים ביטון: בסוף תוכנית העבודה הזאת יש טרנספר לחרדים?

חיים ביטון: בסוף תוכנית העבודה הזאת, מי שכותב אותה – אולי אתה לא שם לב?

חיים ביטון: אני רוצה להיות סנגור שלך.

חיים ביטון: אתה לא שם לב, אתה לא מבין מה תופרים מסביב.

חיים ביטון: תופרים את זה אנשים שונאי דת; תופרים את זה כאלה שמשתלטים לנו על הנגב; תופרים את זה אנשים במחשכים בכל מיני סיטואציות מוזרות ושינויי חוקים.

חיים ביטון: כל הכללים הללו, כולם נעלמו.

חיים ביטון: הכול כבר מותר הכול כשר.

חיים ביטון: מה לעשות?

חיים ביטון: אין לנו תקשורת.

חיים ביטון: אז אדוני ראש ממשלה, אני באמת מאוד מקווה – אני מכיר אותך מהעבר, מאותה סיטואציה ואחרות.

חיים ביטון: אני מאמין באמת ובתמים, שלמרות שאני רואה בך אשם בזה, כי זה בראשותך וזה תחת חסותך, אני רוצה להאמין שזו רק טעות וזה קורה כשאתה לא יודע.

אמיר אוחנה: נוכלות, לא טעות.

חיים ביטון: אני מבקש ממך, ואפילו מתחנן אליך, אני אפילו מתחנן אליך: תעצור את המהלכים האלה לפני שנגיע לסיטואציה שבה כבר אנחנו נהיה בסיטואציית אל-חזור; לא בנגב ולא אצל אחינו מכל הסוגים למיניהם, אבל בוודאי הציבור החרדי – לא רק החרדי, גם הדתי – ששם לב שכל יום ויום קמים עלינו לכלותנו.

חיים ביטון: אין לי מילה אחרת להגיד.

חיים ביטון: זעקתה של מורה, זעקת הילדים שלה, זעקתם של לומדי התורה.

חיים ביטון: לפי הכללים שאתם קבעתם עם ליברמן, לא יכול להיות לכאורה אפילו לומד תורה אחד אם אשתו עובדת.

חיים ביטון: מי יכול להיות היום להיות לומד תורה?

מיקי לוי: תודה.

חיים ביטון: אני מסיים – יכול להיות רק אחד שגם אשתו לא עובדת.

חיים ביטון: אז הוא יכול ללמוד תורה.

חיים ביטון: זה הגיוני?

חיים ביטון: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גינזבורג, בבקשה.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, כנסת נכבדה.

איתן גינזבורג: התכנסנו כדי לדון היום במחדל נתב"ג, כפי שהחליטו חברי הקואליציה לכנות את זה.

איתן גינזבורג: אבל אני רוצה ברשותכם להשתמש באותו מחדל, באותו מחדל – – –

מאי גולן: אומנם אתה רגיל להיות באופוזיציה – – –

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: לא הבנתי, לא הבנתי, אמרתי עד עכשיו דבר לא נכון?

איתן גינזבורג: לא כיניתם את הדיון הזה כך?

איתן גינזבורג: אז על מה אתם קופצים, אדוני היושב-ראש?

קריאה: אמרת "קואליציה" – – –

איתן גינזבורג: רק אמרתי מה נושא הדיון, ציטטתי מסדר-היום, ועכשיו אני מותקף.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: אז כמו שאנשי האופוזיציה בחרו לכנות את הדיון: מחדל נתב"ג – – –

אופיר כץ: – – –

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, אני אשמח – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, תודה.

איתן גינזבורג: אני רוצה ברשותכם להשתמש באותו מחדל כדי להראות לכם מהי ממשלה מתפקדת.

איתן גינזבורג: אבל למרות הסיסמאות שחוזרות, שחזרנו וראינו אותן חוזרות לחיים – וניצחון הקורונה – צריך לומר, צריך כבר עכשיו לומר את האמת: היו הישגים ופעלנו רבות בשיא מגפת הקורונה ובתקופת חוסר ודאות.

איתן גינזבורג: פעלנו כדי למגר את הקורונה ולהשיג חיסונים, וצריך להגיד מילה טובה ואומרים מילה טובה.

מאי גולן: וואו, תודה.

איתן גינזבורג: אבל מחדל נתב"ג, ואת זה צריך להגיד ביושר, הוא מחדל.

איתן גינזבורג: הוא בעיקר באחריות של הממשלה הקודמת, שלא הצליחה פעם אחר פעם להתמודד עם נתב"ג, והותירה פרצה עצומה וענקית, שהובילה להכנסת וריאנטים.

איתן גינזבורג: פעם אחת הווריאנט האנגלי ופעם אחת הווריאנט ההודי.

מאי גולן: לא היית חלק מהממשלה הקודמת?

מאי גולן: איפה היית?

איתן גינזבורג: ובניגוד לכך, בניגוד לכך, ממשלת השינוי – – –

מאי גולן: איפה היית?

מאי גולן: לא ראית מה קורה?

מיקי לוי: תודה, חברת הכנסת גולן.

מאי גולן: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, את לא יכולה לנאום מהמקום.

קריאה: איתן, היית באופוזיציה בכנסת הקודמת?

מאי גולן: לא, זה פשוט מדהים.

מאי גולן: הוא לא היה בכנסת הקודמת.

מיקי לוי: אבל חברת הכנסת גולן.

איתן גינזבורג: אני הייתי בקואליציה, ואמרתי את מה שצריך להגיד בזמן אמת, ותמכתי כשצריך לתמוך.

איתן גינזבורג: כולכם הייתם שם נוכחים, גם כאן וגם כאן.

איתן גינזבורג: בניגוד לכך, ממשלת השינוי, שהושבעה לפני קצת פחות מחודש – היום לפני חודש – באה לעבוד ולמצוא פתרונות בני-קיימא ולא רק כותרות.

קטי קטרין שטרית: ממשלת הדיכוי.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, עוד לא נכנסת.

איתן גינזבורג: אז כבר בשבוע הראשון, כבר בשבוע הראשון לממשלה סגרנו את הפרצה האדירה שמצאנו בנתב"ג.

איתן גינזבורג: בחודש הראשון מונה פרויקטור ייעודי, מהר, בלי ויכוח מי ממנה אותו, שר הבריאות או ראש הממשלה.

איתן גינזבורג: הוקם מתחם בנתב"ג לנוחתים ממדינות אדומות – מה שלא היה קודם.

איתן גינזבורג: הוגדלה כמות הבדיקות וקוצר משך ההמתנה לתשובות, עם זמן המתנה של כמעט 11 דקות לתשובה.

איתן גינזבורג: הוגדל הקנס על הנוסעים למדינות אדומות.

איתן גינזבורג: אין פרוטקציות למקורבים.

איתן גינזבורג: משרד הביטחון, בראשותו של בני גנץ, האריך את הפעילות של מפקדת אלון לקטיעת שרשראות ההדבקה.

איתן גינזבורג: חנכו רק עכשיו, הבוקר – שר הביטחון יחד עם שר הבריאות – אוהל לבדיקת קורונה בנתב"ג שיאפשר 2,500 בדיקות בשעה, החל בשבוע הבא.

קטי קטרין שטרית: איפה – – –

מיקי לוי: חברים, אי-אפשר כל שנייה.

איתן גינזבורג: וזו, רבותיי, עם כל הכאב, עם כל הכאב שאתם מביעים, ואולי גם התסכול שאנחנו שומעים, זו ממשלה שמייצרת שגרת חיים לצד הקורונה, ולא מעגל בלתי נגמר של פתיחה וסגירה של המשק עם טרלול של האזרחים.

איתן גינזבורג: זו ממשלה שפועלת להשבת האמון של האזרחים במדינה ובמוסדות שלה.

איתן גינזבורג: ממשלה שעובדת – – –

מאי גולן: תתבייש לך.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן.

מאי גולן: הצילו פה מיליון – – – ואתה אומר טרלול?

מאי גולן: תתבייש לך.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, מספיק.

מאי גולן: תתבייש לך – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, קריאה ראשונה.

איתן גינזבורג: ואני מבין – תראי איך זה מוציא אותך מדעתך.

איתן גינזבורג: תראי לאיזה טירוף את מגיעה.

איתן גינזבורג: בשקט – –

מאי גולן: תתבייש, תוריד את העיניים שלך כשאתה מדבר על ראש הממשלה הקודם – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, אני לא רוצה להגיד קריאה שנייה, באמת.

איתן גינזבורג: – – בהרמוניה, עובדים בתיאום, ואת משתגעת מזה.

איתן גינזבורג: איך יכול להיות שאתם עובדים ככה בשקט?

איתן גינזבורג: הפלא ופלא.

מאי גולן: בושה, עליבות.

מיקי לוי: תודה, נא לסכם חבר הכנסת גינזבורג.

– – –

מיקי לוי: נא לא להפריע.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, התגעגעתי לקולך, מה קרה?

מיקי לוי: תודה.

איתן גינזבורג: ואם, אדוני היושב-ראש, אם באמון עסקינן, אז אני לא יכול שלא להתייחס במילה לפסק הדין ההיסטורי שפרסם אתמול בית המשפט העליון, פסק דין שמתקן אפליה רבת-שנים, שאומר לי ולחבריי בקהילה הגאה: אתם שווים, לא רק בחובות שלכם למדינה, אלא גם בזכויות שלכם, והיא מעניקה לכם אותן.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת גינזבורג.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, זה ממש חשוב לי.

איתן גינזבורג: הפריעו לי, ממש אני מנסה בקצרה.

מיקי לוי: חצי דקה.

איתן גינזבורג: בקצרה כמה שאפשר.

איתן גינזבורג: אם אפשר לקבל את הזמן שלקחת לי, אני – – –

מיקי לוי: חצי דקה, בבקשה.

איתן גינזבורג: אתמול שוחחתי עם רבים מחברי הקהילה הגאה ושמעתי את האושר ואת התקווה שיש בהם.

איתן גינזבורג: אנשים פטריוטיים, אוהבי ישראל, שבמשך שנים הרגישו שהמדינה טרקה בפניהם את הדלת, פתאום מרגישים שהמדינה מכירה בזכויות הבסיסיות שלהם.

איתן גינזבורג: לצערי, תיקון האפליה לא נעשה בדרך המלך – כאן בכנסת, בחקיקה – אלא דרש מאבק ממושך של 12 שנים בבג"ץ.

איתן גינזבורג: אבל כל זה לא חשוב, כי העוול תוקן.

מיקי לוי: תודה.

איתן גינזבורג: אבל, אדוני היושב-ראש – ובכך אני מסיים, נושא אחרון: השוויון הוא ערך עליון בדמוקרטיה ובהגנה על המיעוט.

איתן גינזבורג: במדינה הזאת לכולם יש שוויון זכויות מלא, כך צריך להיות.

איתן גינזבורג: חוק-יסוד: השוויון חייב להיות מחוקק.

איתן גינזבורג: הוא חוק שהוא גם יהודי וגם דמוקרטי – – –

מיקי לוי: תודה.

איתן גינזבורג: רק מילה אחת.

איתן גינזבורג: לשמחתי גם חוק הלאום קיבל גושפנקה בבג"ץ בשבוע שעבר.

איתן גינזבורג: כפי שהמובן מאליו נאמר, אדוני היושב-ראש, שחוק הלאום הוא חוק חוקתי שמאפיין את המדינה הדמוקרטית כמדינה יהודית, כך חוק-יסוד: השוויון חייב להיות מחוקק, כי זה הקשר בין ה"יהודית" לבין ה"דמוקרטית" – –

מיקי לוי: די.

איתן גינזבורג: – – וגם המובן מאליו צריך להיאמר.

איתן גינזבורג: במדינת ישראל כל האזרחים שווים בפני החוק.

איתן גינזבורג: כולם צריכים להבין שגם את המובן מאליו הזה צריך לחוקק.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת גינזבורג.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

אופיר כץ: בוא נראה איך הם יצביעו.

אופיר כץ: בוא נראה איך בקואליציה שלכם יצביעו.

איתן גינזבורג: אני רוצה לראות איך אתה – – –

אופיר כץ: – – – בוא נראה איך תצביעו, איך הקואליציה שלך תעביר את זה.

אופיר כץ: להזכיר לך איך הוא מכנה אותך.

משה אבוטבול: איתן, קודם תשמור על הקהילה שלנו גם.

משה אבוטבול: עכשיו תוקף אותנו ליברמן עם המעונות.

איתן גינזבורג: חוק-יסוד: השוויון דואג גם לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת גינזבורג.

איתן גינזבורג: נראה איך אתה מצביע בעד חוק השוויון, אם אתה בעד שוויון לחרדים או לא.

מיקי לוי: חבר הכנסת גינזבורג, היה לך צ'אנס מעל הדוכן.

משה אבוטבול: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול.

איתן גינזבורג: הורדת אותי מהר, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: שב, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: – – –

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר, ארבע דקות.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, ראש האופוזיציה, השרים וחברי הכנסת, אני רוצה לפנות אליך, נפתלי בנט.

ישראל אייכלר: חשבתי שיש לך עתיד כראש ממשלת ימין כשתתבגר, בעוד שנים, והיית ההבטחה הגדולה של הימין.

ישראל אייכלר: לא חשבתי ולא חלמתי שדווקא אתה, ראש מועצת יש"ע, תהיה ראש ממשלת שמאל פלסטינית, כפי שאמר אחמד טיבי, ממשלה ישראלית-פלסטינית.

ישראל אייכלר: אבל זה לא כל כך אכפת לי כמו המלחמה שהכריזה ממשלתך נגד ה', אלוקי ישראל, נגד ילדי ישראל, נגד תורת ישראל.

ישראל אייכלר: אני קורא אליך: בטרם התגלע הריב – נטוש.

ישראל אייכלר: הגיע הזמן לומר לך את האמת המרה של שריך.

ישראל אייכלר: אתה יושב פה ושומע, ואתה לא יכול להכניס את עיניך לתוך הניירות ולהגיד: אני לא יודע מה השרים שלי עושים.

ישראל אייכלר: אתה לא תוכל להגיד לעצמך: את זה עושה איווט האיום ואני לא אחראי; את זה עושה שרת התחבורה, לגבי חילולי שבת, ואני לא אחראי; את זה עושה בג"ץ ואני לא אחראי.

ישראל אייכלר: שום גזרה, שום תועבה לא הייתה יוצאת לפועל על ידי הממשלה שלך אם אתה לא היית אחראי.

ישראל אייכלר: כי כדי להוציא גזרה אל הפועל, כל שרי הממשלה אחראים קולקטיבית, ואתה אחראי באופן אישי, כראש הממשלה.

ישראל אייכלר: עכשיו, אדוני ראש הממשלה, אתה נאשם.

ישראל אייכלר: בשם מיליון ילדים קטנים, אני מאשים אותך באצבע.

ישראל אייכלר: אתה אשם בהרעבת ילדי ישראל, גם אם אתה לא עושה את זה אישית ויש לך את הגלדיאטור שעושה את זה בשמך.

ישראל אייכלר: אתם, שרי הממשלה, אשמים בטבעת החנק הכלכלית, במלחמה נגד ילדי ישראל ובהסתה נגד הציבור החרדי, שמדביקים להם את האשמה העתיקה נגד היהודים, שהם טפילים ומאמינים שעמים אחרים צריכים לפרנס אותם.

ישראל אייכלר: זאת עלילה ישנה-נושנה, שעלתה לנו בדמים רבים, ואנחנו לא ניתן שבארץ הקודש יאשימו אותנו בטפילות.

ישראל אייכלר: כל אלה שיושבים בשולחן הממשלה אשמים ואחראים למלחמה בתורת ישראל.

ישראל אייכלר: אנחנו בימי בין המצרים, ואנחנו יודעים שהחורבן של בית המקדש היה בגלל שהנביאים זעקו, גם ירמיהו הנביא, על חילולי השבת – והצתי אש בשעריה והיא לא תכבה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת, אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, להקריא קטע ממכתב שקיבלתי מילד בן 12 מאשדוד.

ישראל אייכלר: הוא לא יכול לפגוש אותך כי אתה מוקף ברכבי שרד ובמאבטחים חמושים; אני פה, אני השליח שלו.

ישראל אייכלר: תשמע טוב.

ישראל אייכלר: הוא מספר על סבתא שפרה, שהייתה ניצולת שואה וכל החיים לא הפסיקה לספר על החיים בתקופת החושך: סבתא כבר לא חיה, הוא כותב, אני מעדיף לא לחשוב מה היא הייתה אומרת ומרגישה אם הייתה חיה היום והייתה רואה שבמדינת היהודים, בארץ ישראל, שר אוצר רוצה לזרוק אותי ואת ששת אחיי לזבל על מריצה.

ישראל אייכלר: היא בטח הייתה נזכרת במריצות משם, במוזלמנים ובגופות הילדים – שאף הם נאשמו בפרזיטיות ושילמו בחייהם על כתב האישום הזה שהיהודים מנצלים את אומות העולם, היהודים מנצלים את כולם.

ישראל אייכלר: המריצות העירו את סבתא בלילות ובגללן היא לא הפסיקה לבכות.

ישראל אייכלר: אני ואחיי גרים בדירת שלושה וחצי חדרים, הוא כותב, ואנחנו חיים שמחים ומאושרים.

ישראל אייכלר: אנחנו מודים לקדוש ברוך הוא על ההורים הנפלאים.

ישראל אייכלר: אבא עובד עד אחר הצוהריים והולך לשיעורי תורה.

ישראל אייכלר: אימא עובדת קשה בגידול בית עם שמונה ילדים.

ישראל אייכלר: כשאבא בא אני כבר ישן.

ישראל אייכלר: אימא יצאה לאחרונה לעבוד כמה שעות, ואין לה – 24 שעות.

מיקי לוי: משפט סיכום, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

ישראל אייכלר: אני מבקש כמו שקיבל איתן גינזבורג לפחות.

מיקי לוי: משפט סיכום, בבקשה.

מיקי לוי: לו הפריעו.

מיקי לוי: בבקשה.

ישראל אייכלר: הוא דיבר על שוויון, הינה שוויון.

מיקי לוי: בבקשה משפט סיכום.

מיקי לוי: זהו.

איתן גינזבורג: – – –

מיקי לוי: אל תענה, איתן.

ישראל אייכלר: כן, כן, בסדר, בסדר.

ישראל אייכלר: אתה רוצה לזרוק אותי, אני אתן לך גם את הכבוד הזה.

מיקי לוי: חס וחלילה.

מיקי לוי: משפט סיכום.

ישראל אייכלר: אני ממש מסיים.

ישראל אייכלר: הילד הזה אומר שהוא בכור, וברגע שאימא שמעה שהיא לא תקבל את המעון, היא לא יכולה לצאת לכמה השעות שיש לה כשהילדים במעון.

ישראל אייכלר: לכן אני אומר, אדוני ראש הממשלה.

ישראל אייכלר: אתה שומע שאנחנו אומרים לך שכל יום – –

מיקי לוי: תודה.

ישראל אייכלר: – – כל גזרה שאתם תעשו, זה באחריותך, ואתה לא תינקה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת שיין, בבקשה.

מיקי לוי: ארבע דקות לרשותך.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, ראש האופוזיציה, כנסת נכבדה, אנחנו צופים פה בהתקפות בלתי מרוסנות על הממשלה החדשה ועל ראש הממשלה, במילים שהכנסת הזאת לא יכולה לסבול, מילים שאסור לחזור עליהן.

יוסף טייב: אני חושב שזה מבזה את הכנסת, מבזה את הפרוצדורות, מבזה את יושב-ראש הכנסת.

ישראל אייכלר: אנחנו לא נסבול את הגזרות שלכם.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר, לא זכור לי שהפריעו לך.

משה אבוטבול: אתה חדש, אתה חדש פה?

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, מספיק.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, מספיק.

יוסף טייב: אני חושב שאין בכך שום תרומה לדיון העקרוני שאתם רוצים להעלות כאן, אם יש בכלל דיון עקרוני כזה שאתם רוצים להעלות.

יוסף טייב: אם יש דיון עקרוני, השאלה שנשאלת היא על מה נקראנו לדיון כאן.

יוסף טייב: האם נקראנו מתוך הכאב של מה שאתם חושבים, שהממשלה הזאת לא ראויה?

יוסף טייב: האם נקראנו בגלל מה שאתם מדברים עליו, על הפרצה בנתב"ג?

יוסף טייב: האם נקראנו בגלל הנושאים של שר האוצר?

קטי קטרין שטרית: – – –

יוסף טייב: אתם מערבבים מין בשאינו מינו מתוך תסכול ומתוך דיבורים שאין בהם ממש.

קטי קטרין שטרית: אתם רימיתם, על מה אתה מדבר.

קטי קטרין שטרית: אתם רמאים.

יוסף טייב: אדוני ראש הממשלה, אנחנו פה באים לדבר על ממשלה שמתפקדת בצורה יוצאת דופן מאז כניסתה לפני חודש.

קטי קטרין שטרית: – – –

יוסף טייב: זוהי ממשלה שכמעט ביום הראשון לכניסתה אמר לנו חבר הכנסת גפני, ואני מצטט: אין לממשלה הזו סייעתא דשמיא, למה?

יוסף טייב: כי הינה, חזרה הקורונה.

יוסף טייב: לפני שבכלל ידענו מאיפה הפרצה שבאה בתחילת מרץ כבר קיבלנו ביקורת על הממשלה, שהייתה יומיים בתפקידה.

יוסף טייב: לכן ברור שהביקורת הזאת, אין בה ממש.

יוסף טייב: זוהי ביקורת שמונעת מתוך תסכול שהממשלה הזאת שורדת אבל שורדת היטב.

יוסף טייב: זוהי ממשלה שמתפקדת היטב.

קטי קטרין שטרית: – – –

יוסף טייב: מייד כשנתגלתה הפרצה הממשלה נזעקה לבן-גוריון, הבינה את הדברים, ובלי מסיבות עיתונאים מיותרות הראתה לנו מה זאת מדיניות שקולה, לא מתלהמת, שאיננה מדברת סתם.

יוסף טייב: בתוך המסגרת הזאת ראינו את שרת התחבורה, שמכניסה אנשים רק מרציף 1 או מטרמינל 1, כאשר היא עושה הבחנה בין כאלה שמגיעים ממדינות אדומות ולא אדומות.

יוסף טייב: כל התפקוד של המערכת היה לא בהיסטריה ולא בפניקה אלא מתוך ניסיון לפתור את הבעיה, שבהחלט יכולה לצוץ.

קריאה: – – –

יוסף טייב: שמענו מהאופוזיציה ומראש הממשלה לשעבר איך הקורונה מתעתעת לפעמים, ולפעמים אנחנו צריכים להתנהג כמו במסגרת של אקורדיון – פעם פותחים ופעם סוגרים.

יוסף טייב: אנחנו עומדים למול המגפה, שיכולה לתעתע.

יוסף טייב: לשמחתנו אנחנו יודעים שהחיסונים עובדים, ולשמחתנו, אולי – וראש הממשלה השיג חיסונים נוספים – נצטרך לתת חיסון נוסף.

יוסף טייב: אבל בכל מקרה, אין פה שום טיפול פניקרי.

יוסף טייב: יש פה טיפול מאוד מקצועני, בלי רברבנות, ואני רוצה לברך את ראש הממשלה ואת הממשלה על יכולת תפקוד מעולה בחודש הראשון לקיומה; ולאופוזיציה אני אומר – אני מבין את תסכולכם, אבל אין לו מקום בתוך הפניקה או בתוך הצעקות והקללות שנשמעו פה היום למול ראש הממשלה ולמול היושב-ראש.

יוסף טייב: ואני מודה לך על הזמן.

יוסף טייב: תודה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ'.

קטי קטרין שטרית: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, הוא סיים.

קטי קטרין שטרית: איזו התקדמות, נשמה?

מיקי לוי: נגמר.

מיקי לוי: תזמיני אותו לקפה.

מיקי לוי: תודה.

קטי קטרין שטרית: – – – דוחים הכול.

קטי קטרין שטרית: דחו ודחו – – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: לפני שאתה מתחיל – תודה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

מאיר פרוש: חמש דקות.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', נא התחל.

מיקי לוי: שלוש דקות.

מיקי לוי: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, אתה מפריע לו.

מיקי לוי: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

מיקי לוי: איפוס, עצור, ועוד שלוש דקות.

מיקי לוי: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': נפתלי, זו השיחה הראשונה שלנוface to face מאז החלטת להפנות עורף לכל שותפיך וחבריך למפלגה, למחנה, לממשלה לא מעט שנים, לציבור שלך, לבוחרים שלך, לערכים שלך, למה שהאמנו כולנו שהאמת שלך.

בצלאל סמוטריץ': האמת שזה כמעט פעם ראשונה שיוצא לנו להיפגש פנים אל פנים ולדבר מאז שנפרדו דרכינו, אחרי שישבנו, ואתה הרי יודע, לא פעם, לא פעמיים, לא שלוש, התווכחנו, ליבנו את הסוגיה, וכן, הבנתי שפניך למחנה אחר.

בצלאל סמוטריץ': פניך למטרה אישית שסימנת, להיות ראש ממשלה בכל מחיר, ופניך להונאה גדולה.

בצלאל סמוטריץ': הלכת למערכת הבחירות מתוך ידיעה שאחריה אתה חובר לשמאל ולתומכי טרור כדי להיות ראש ממשלה בכל מחיר, אבל אמרת את ההפך, הבטחת את ההפך.

בצלאל סמוטריץ': ואחרי הבחירות הפנית עורף לכל מה שאתה אמרת שאתה מאמין בו.

בצלאל סמוטריץ': הפנית עורף למחנה הלאומי, פירקת אותו, עזבת את שותפיך.

בצלאל סמוטריץ': היום אתה מטיח בהם בוץ ורפש, מתנצל בפני שותפיך החדשים שהיית שותף למחנה שעשה להם דה-לגיטימציה.

בצלאל סמוטריץ': זה מזכיר לי את הטרלול הפרוגרסיבי החדש בארצות הברית, עם הלבנים שכורעים ברך, משתחווים ומבקשים סליחה בפני השחורים.

בצלאל סמוטריץ': בסתר ליבך, ביהירות אתה בז לנו.

בצלאל סמוטריץ': זאת האמת, אתה בז למחנה שהיית חלק ממנו עד אתמול.

בצלאל סמוטריץ': אני רואה את השיח היהיר של שותפיך החדשים.

בצלאל סמוטריץ': אתה בז לליכודניקים האלה, האספסוף, לחרדים, לחרד"לים.

בצלאל סמוטריץ': גילית את האור.

בצלאל סמוטריץ': מצאת ציבור חדש, טוב.

בצלאל סמוטריץ': שותפים נאמנים, סולידריים, הרמוניים, שעובדים בשקט לטובת אזרחי ישראל, כי שנים היית שותף למחנה שמה לו וללעבוד למען עם ישראל?

בצלאל סמוטריץ': שעבדת את מדינת ישראל לתומכי טרור למרות שאתה יודע כמה זה מסוכן.

בצלאל סמוטריץ': כתבת על זה כשר ביטחון וכשר ביטחון לשעבר, הסתובבת על זה באולפנים, הסברת למה זה אסון לשעבד את תהליכי קבלת ההחלטות לאנשים שרוצים כאן את ההפך ממה שכולנו, מימין ומשמאל, רוצים: פיתוח ושגשוג של מדינה יהודית, דמוקרטית.

בצלאל סמוטריץ': השחת את הדמוקרטיה.

בצלאל סמוטריץ': יצרת פער בלתי מתקבל על הדעת, שאני לא יודע כמה שנים ייקח לתקן אותו, בין הכוח האמיתי שלו זוכה פוליטיקאי, הגיבוי הציבורי האמיתי, לבין הכוח השלטוני שמופקד בידיו.

בצלאל סמוטריץ': עשית את כל זה במודע.

מיקי לוי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': רגע, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': היו גם הרבה הפרעות.

מיקי לוי: לא, תודה רבה.

מיקי לוי: אני נתתי לך – – –

בצלאל סמוטריץ': אז בוא – – –

מיקי לוי: משפט סיכום.

בצלאל סמוטריץ': לגינזבורג נתת.

מיקי לוי: משפט סיכום.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום.

בצלאל סמוטריץ': אני, האמת, מעריך, נפתלי, את העובדה – יכולתי לתלות את זה ביהירות האופיינית שלך – אני מעריך את העובדה שאתה לא מסתכל לי בעיניים.

בצלאל סמוטריץ': אני מניח שבושה עוד קצת נשארה לך.

בצלאל סמוטריץ': גם זה ערך גדול.

בצלאל סמוטריץ': אני שואל את עצמי איך אתה מסתכל על עצמך במראה בבוקר.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': ושלם עם המהלכים שעשית.

מיקי לוי: אני מודה לחבר הכנסת סמוטריץ'.

מיקי לוי: חברת הכנסת לסקי, בבקשה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

מיקי לוי: הקשבנו.

גבי לסקי: תודה רבה.

מאיר פרוש: לסקי – – –

גבי לסקי: אני הולכת להזכיר אותך, אז תהיה נחמד.

גבי לסקי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה.

גבי לסקי: מי שרוצה להיות יושב-ראש הכנסת.

קריאות: – – –

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: הבנו.

גבי לסקי: כבוד היושב-ראש הכנסת, חברות וחברי הכנסת, באוגוסט 2020 רכב קצין צעיר באגף המודיעין בקורקינט מהבסיס שלו אל עבר דירתו השכורה.

גבי לסקי: הוא נחשב לעילוי בתפקידו.

גבי לסקי: לפתע עוצר לידו רכב וחוטף אותו פנימה.

גבי לסקי: אותו קצין מובא לחקירת מצ"ח.

גבי לסקי: משום מה, הוא לא זכה לחקירה כנדרש.

גבי לסקי: הרי עדיף להוציא את הקצין הצעיר מאיזון מאשר לזמן אותו כדין למשרדי מצ"ח לחקירה.

גבי לסקי: אף שהקצין לא טופל כעציר x, ויש דברים כאלה, והוריו עודכנו על עצם מעצרו והוא לא הוחזק בבידוד בכלא הצבאי, הוצא צו איסור פרסום גורף על הפרשה כולה.

גבי לסקי: יש לתהות על הצורך בשימוש בצווי איסור פרסום גורפים.

גבי לסקי: לא היה ואין כיום כל עילה המצדיקה הוצאת צו איסור פרסום, לא על המעצר, לא על שמו של הקצין, אפילו לא על נסיבות הפרשה.

גבי לסקי: בחודש ספטמבר 2020 הוגש נגד אותו קצין כתב אישום.

גבי לסקי: תוכן כתב האישום כולו גם אסור לפרסום.

גבי לסקי: אין אני טוענת כי יש לפרסם נסיבות או עובדות אשר עלולות לפגוע בביטחון המדינה, אבל אי-אפשר לקבל מצב שבאצטלה של פגיעה בביטחון ייאסר פרסום הפרשה כולה, ואף סעיפי האישום.

גבי לסקי: התנהגות שכזו פוגעת בביטחון באשר היא מעמידה בסימן שאלה את שיקול הדעת של החלטות אשר נלקחות בשם הביטחון.

גבי לסקי: אבל הפרשה העגומה לא הסתיימה בכך.

גבי לסקי: בחג השבועות, בלילה שבין 16 ל-17 במאי, הקצין נמצא במצב קשה בתאו בכלא.

גבי לסקי: הוא הועבר לבית החולים לניאדו סמוך לשעה 01:00, ושם נקבע מותו.

גבי לסקי: בני משפחתו קיבלו את ההודעה על מותו ב-05:00.

גבי לסקי: כשהגיעו לבית החולים נמסר להם כי הגופה הועברה לנתיחה במכון הפתולוגי באבו כביר.

גבי לסקי: רק שבועיים לאחר מותו הטרגי עובדת מותו הותרה לפרסום.

גבי לסקי: היחידה לחקירות פנים של אגף כוח אדם בצה"ל עסוקה בחקירת נסיבות המוות, אך גם על חקירת נסיבות המוות הוטל צו איסור פרסום.

גבי לסקי: יש להתקומם כנגד דבר זה.

גבי לסקי: נסיבות מותו של הקצין בכלא אינן יכולות להצדיק איסור פרסום אלא אם כן יש למישהו מה להסתיר.

גבי לסקי: המון שאלות נותרו פתוחות בפרשה הזאת.

מיקי לוי: משפט סיכום.

גבי לסקי: לא ייתכן שאין מידע פומבי לגבי איפה עומדת החקירה לבחינת התנהלות כל גורמי הכלא.

גבי לסקי: לא ייתכן כי אין מידע פומבי לגבי מדוע אפשר סגל הכלא לעצור לאגור כדורים אף שיש נוהל בליעת כדורים.

גבי לסקי: לא ייתכן שהוא לא קיבל את הכבוד להיות מוכר כחלל צה"ל.

גבי לסקי: לא ייתכן שיש סרטונים לגבי מה שקרה בתא שלו ואותם סרטונים לא יצאו החוצה.

מיקי לוי: תודה רבה.

גבי לסקי: אני מנצלת את הבמה הזאת כדי להביע את הערכתי לחברי חבר הכנסת ארבל מש"ס, שהגיע לכלא כדי לנסות למצוא תשובות.

מיקי לוי: תודה.

גבי לסקי: אני מבקשת מכאן והלאה, כחברת כנסת, לקבל עדכונים לגבי מה שקרה בפרשה הזאת.

מיקי לוי: תודה רבה.

גבי לסקי: אני רוצה שדברים כאלה לא יקרו ושלא יוציאו יותר צווי איסור פרסום ללא כל צורך.

גבי לסקי: תודה.

מיקי לוי: חברים, אם כל אחד ימשוך כמה דקות, אנחנו לא נסיים.

מיקי לוי: אני מבקש – – –

איתמר בן גביר: – – –

מיקי לוי: אני מבקש לעמוד – חבר הכנסת בן גביר, הבנתי אותך.

מיקי לוי: אתה לא צריך להגיב על כל דבר שאני אומר.

מיקי לוי: אני מבקש לעמוד בזמנים.

מיקי לוי: זה הכול.

משה ארבל: – – –

מיקי לוי: אני מבקש, מספיק.

מיקי לוי: מה קרה לך?

משה ארבל: – – –

מיקי לוי: ונתתי לה לפרגן לך עד הסוף.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: נא להקפיד על הזמנים.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת עודה.

איימן עודה: תודה רבה.

איימן עודה: כבוד יושב-ראש הכנסת, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, ראש הממשלה נפתלי בנט, היום הממשלה שלך מונעת מח'אלדה ג'ראר להשתתף בלוויה של בתה.

איימן עודה: אתמול הממשלה שלך מנעה מהרשות הפלסטינית את הכסף שאמור להגיע למשפחות של שהידים ואסירים.

איתמר בן גביר: שהידים ואסירים – – –

איימן עודה: בשבוע שעבר תקפתם את עזה.

איימן עודה: בשבוע שלפני – אפילו ביום הראשון להקמת הממשלה – אישרתם את מצעד הדגלים.

איימן עודה: היום הרסתם בתים בשקֵיב א-סלאם, ואני רואה שסעיד אלחרומי שהוא משקיב א-סלאם, נמצא פה באולם הזה.

איימן עודה: בשבוע שעבר גם ביצעתם מעצרים מינהליים נגד הצעירים שלנו, והשב"כ משתולל ביישובים הערביים ועוצר אנשים, לרבות צעירים.

קריאה: – – –

איימן עודה: חשוב לי שאתה תפנים משהו על העם הערבי הפלסטיני.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, ההפרעות שלך נרשמות.

מיקי לוי: די.

איימן עודה: העם הערבי הפלסטיני כבר נאבק בשנות העשרים, נאבק בשנות השלושים, נאבק בשנות הארבעים, החמישים, בשנות השישים, בשנות השבעים, בשנות השמונים, בשנות התשעים, ומשנת 2000 עד עכשיו הוא עוד נאבק.

איימן עודה: מי שחושב שהפלסטינים הם פחות מעם, הוא לא קורא את ההיסטוריה, הוא לא מבין כלום.

איימן עודה: מי שחושב שאין תודעה לאומית, הוא לא מבין כלום.

איימן עודה: יש שני צדדים: יש את הצד שלך – כולל, נמצא פה ראש האופוזיציה בנימין נתניהו – הצד שלכם אתם.

איימן עודה: ויש הצד שלנו, אנחנו אנשי השלום, שמכירים שיש פה שני עמים.

איימן עודה: מגיעה לשניהם זכות להגדרה עצמית.

איימן עודה: יש פה שני עמים.

איימן עודה: מגיעות לשניהם זכויות לאומיות.

איימן עודה: הדרך שלנו, בגלל שהיא צודקת, הוגנת, כלפי שני העמים, היא תנצח אותך ואת הממשלה שלך.

איימן עודה: עוד יסתיים הכיבוש ותוקם מדינת פלסטין לצד מדינת ישראל, ופה יהיה שלום מלא, הן ברמה האזרחית והן ברמה הלאומית, לאזרחים הערבים.

איימן עודה: והדברים הללו עוד ייטיבו עם שני העמים.

איימן עודה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עבאס, בבקשה.

שלמה קרעי: ראש הממשלה בפועל שואל את ראש הממשלה הייצוגי.

שלמה קרעי: מה יש לך לשאול, מנסור?

שלמה קרעי: קיבלת הכול.

קריאה: איפה העניבה?

משה ארבל: מנסור, כספי המחבלים זה לממן את – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

מנסור עבאס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, פעם ראשונה שמפלגה ערבית משתתפת בקואליציה ותומכת בממשלה; פעם ראשונה שמפלגה ערבית מממשת את האזרחות המהותית ומקדמת תהליך של שותפות אזרחית, ומתגברת על הקשיים ועל המחלוקות, ועל ההיסטוריה.

איתמר בן גביר: בטח, הוא ייתן לך כל דבר, מה שאתה רוצה – – –

מנסור עבאס: אנחנו מסתכלים קדימה – –

איתמר בן גביר: למה לא?

מנסור עבאס: – – ומנסים ליצור תקווה ליהודים ולערבים בארץ הקודש.

מנסור עבאס: אנחנו מנסים לקדם שיח של סובלנות, של הבנה הדדית, של כבוד, של מתן זכויות לכל אזרחי המדינה, כדי שיהיה טוב לכולם.

מנסור עבאס: אני רואה – – –

קטי קטרין שטרית: צריך לדאוג לילדים במעונות, לחרדים, לקחו להם את זה.

מנסור עבאס: אנחנו נדאג לכולם.

קטי קטרין שטרית: אתה יכול לדאוג – – –

מנסור עבאס: תאמיני לי, אנחנו נדאג לכולם.

קטי קטרין שטרית: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, הוא יודע, הוא יודע.

קטי קטרין שטרית: לא, אבל הצעה.

קטי קטרין שטרית: הוא דואג.

קטי קטרין שטרית: זו הצעה, שידאג למעונות של החרדים.

מיקי לוי: תודה.

קטי קטרין שטרית: – – –

מיקי לוי: תודה, חברת הכנסת שטרית.

מנסור עבאס: הצד שהיום יושב באופוזיציה ובמשך שנים רבות ניהל את המדינה, והיה בראשות הממשלה וניהל את הממשלה, מתלונן היום על דברים שהוא במו-ידיו עשה.

מנסור עבאס: מנסים לנגח את רע"מ בכמה סוגיות.

מנסור עבאס: ובסופו של דבר רע"מ החליפה אותם, מתנהלת בצורה ממלכתית, בצורה אחראית – – –

איתמר בן גביר: – – – 53 מיליארד – – –

מיקי לוי: תודה, בן גביר.

מיקי לוי: מספיק, חבר הכנסת בן גביר.

מנסור עבאס: זאת נקודה שהליכוד עצמו התגאה שקידם תוכנית כלכלית – –

איתמר בן גביר: – – –

מיקי לוי: הבנתי, אבל אי-אפשר לנאום – – – זה מה שאתה רוצה?

מיקי לוי: אני אסביר לך.

מנסור עבאס: – – של 15 מיליארד שקל ואפילו 20 מיליארד שקל, כדי לקדם את המגזרים השונים בחברה הערבית.

מנסור עבאס: פתאום היום תוקפים: מוכרים את הנגב לרע"מ ומוכרים את התקציב לרע"מ.

מנסור עבאס: אתם לא יכולים מצד אחד להתגאות שעשיתם וקידמתם את הכלכלה בחברה הערבית, וניסיתם לפתור בעיות, והקמת יישובים בנגב, והיום אתם באים לתקוף את הממשלה החדשה כי היא מתכוונת – עדיין לא עשתה את זה – היא מתכוונת לקדם תוכנית כלכלית שהיא המשך ל-922, התוכנית למיגור הפשיעה והאלימות, שלאורך שנה וחצי חיכינו שממשלת הליכוד תקדם אותה.

אופיר כץ: בניגוד לאביתר – – –

מנסור עבאס: בצל ממשלת הליכוד, הפשיעה והאלימות גאו בחברה הערבית.

מנסור עבאס: לא מצאנו מי שיקשיב, מי שיזיל דמעה על אנשים שנרצחים ועל נשים וילדים שנרצחים על ידי ארגוני הפשע.

מיקי לוי: משפט סיכום.

מנסור עבאס: ולכן, חברים, אנחנו נמצאים במסגרת האזרחית.

מנסור עבאס: אף אחד לא מכר ולא קנה את הנגב – לא לרע"מ ולא לאחרים.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: זכותם של האזרחים הערבים בנגב לקבל יישובים מפותחים ולקדם אותם.

מיקי לוי: תודה.

מנסור עבאס: אז אנא מכם, הדו-פרצופיות הזאת, צריך להפסיק אותה.

מנסור עבאס: בואו נסתכל אחד לשני בגובה העיניים, בעיניים, ונהיה כנים וישרים.

מנסור עבאס: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת עבאס.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בנימין נתניהו, ראש הממשלה בעבר ובעתיד, ראש ממשלת ההונאה החלופי, שרים וסגנים, מאנטיוכוס ועד הצאר ניקולאי לא קם שונא לתורה ולומדיה כמו ליברמן; זאת ממשלת ג'ובים, שמבזבזת מאות מיליונים על סידורי עבודה לחברים ומרעיבה את ילדי ישראל כדי לממן את זה; זו ממשלה שיש לה אלוהים אחרים, אלוהי הכסף והזהב ואלוהי השחיתות והשנאה.

שלמה קרעי: בסוף השבוע גם נחשפנו בפנים גלויות ובעזות מצח לפרצופה הבוגדני של הממשלה הזו.

שלמה קרעי: "רק אין יראת אלהים במקום הזה והרגוני על דבר אשתי", "בעקבות דמשיחא – – – מלכות תהפך למינות – – – ויראי חטא יימאסו".

שלמה קרעי: התוודענו גם לחוסר האנושיות של שר המשפטים שלך בשבוע שעבר, כשאתה כאן לידו, כשעינה את חברו למפלגה והשאיר אותו בבגדי האבל שלו כל הלילה הראשון שמתה אחותו.

שלמה קרעי: אין לכם מוסר.

שלמה קרעי: אנה תוליכו את חרפתכם?

שלמה קרעי: אתם ממשלה ללא קווים אדומים, לא ברמה האישית ולא ברמה הלאומית.

שלמה קרעי: תתביישו לכם.

שלמה קרעי: אדוני ראש ממשלת ההונאה, גנבתם את דעת הבוחר, אתם גונבים את קופת הציבור בחלוקת ג'ובים מושחתת, אתם מוכרים את עמכם ומולדתכם לשונאי ישראל.

שלמה קרעי: לפחות תעזבו את הילדים המסכנים.

שלמה קרעי: אני פונה אליך כמו שפנה רבן יוחנן בן זכאי לאספסיאנוס קיסר רומי, ממש בימים אלו של בין המצרים, לפני כאלפיים שנה.

שלמה קרעי: הוא הבין שאין לו יכולת לעצור את חורבן ירושלים ובית המקדש, לכן הסתכל קדימה, צופה פני עתיד, ואמר לו: תן לי רק את יבנה וחכמיה.

שלמה קרעי: הוא הבין שמרכז התורה ביבנה הוא שימשיך את השושלת הנצחית של עם ישראל.

שלמה קרעי: נפתלי, החלטת למכור את נצח ישראל בשביל כבוד מדומה.

שלמה קרעי: זה לא יהיה קל עם רשת הביטחון שנותנים לך תומכי הטרור במשותפת אבל נפיל אותך בסופו של דבר, בעזרת השם.

שלמה קרעי: בינתיים, אני פונה אליך בימים אלו של בין המצרים: אל תפגע ביבנה וחכמיה; הם עמודי התווך של העם היהודי.

שלמה קרעי: על כל ילד יהודי שירעב ללחם בגלל המלחמה של ליברמן, העבריין המורשע באלימות כנגד ילד חסר ישע, אתה תיתן את הדין.

שלמה קרעי: תפסיקו לממן תומכי טרור בעשרות מיליארדים על חשבון כבשת הרש של החלשים והמסכנים.

שלמה קרעי: תעזבו את הילדים הקטנים, אל תחטאו בילד.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גלנט, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, אדוני ראש האופוזיציה, חבריי חברי הכנסת, אני באתי לשוחח איתכם על בעיה מטרידה מאוד, ואתמול קיבלנו חיזוק למשמעות שלה.

יואב גלנט: אתמול, בכניעה של הממשלה לדרישות המהירות והחפוזות של התנועה האסלאמית שיושבת בכנסת, ראינו למה אנחנו יכולים להגיע.

יואב גלנט: אני רוצה לומר לכם מהו המצב בנגב ועל מה אתם עומדים להיות חתומים בתוך פרק זמן קצר, לפי ההסכמים הקואליציוניים, שאם תמלאו אותם באותו קצב, אנחנו נגיע למצב מאוד לא טוב.

יואב גלנט: רבותיי, 10% משטחי מדינת ישראל, לא פחות, כ-2,000 קילומטרים רבועים ומעלה, תפוסים על ידי יישובים בדואיים, חלקם חוקיים וחלקם לא חוקיים.

יואב גלנט: אני מדייק במספרים, מפני שכאשר אתם תקיפו את הנקודות השונות ותחברו אותן בקווים, אתם יודעים שאתם תגיעו למצב שלמעשה עשרות קילומטרים רבועים תחומים בכל יישוב שאני מציין.

יואב גלנט: כידוע לכם, מדובר על אוכלוסייה שהולכת וגדלה בקצב גבוה ביותר.

יואב גלנט: אני אתן את המספרים על מנת שהציבור יכיר אותם.

יואב גלנט: קצב הגידול השנתי הוא כ-5% בשנה.

יואב גלנט: המשמעות היא שכאשר אני – אני הכרתי את השטח הזה לפני 15 שנה כאלוף פיקוד.

יואב גלנט: אני לא מדבר על מה שהיה לפני 30, 40 ו-50 שנה; לפני 15 שנה היו בנגב 150,000 בדואים, וחלק קטן מהם גר ביישובים לא חוקיים.

עאידה תומא סלימאן: – – – חוק נגד ילודה – – –

יואב גלנט: המצב היום, רבותיי, זה 300,000.

יואב גלנט: מתוך 300,000, 200,000 נמצאים מתחת לגיל 18.

איימן עודה: – – –

מיקי לוי: תודה, תודה.

יואב גלנט: המשמעות של הדבר הזה, רבותיי, המשמעות של הדבר הזה – – –

זאב בנימין בגין: – – – היית חבר הממשלה.

יואב גלנט: אדוני, הבעיות העיקריות, אם אתה כבר שואל, חבר הכנסת בגין – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

יואב גלנט: – – הן שההצעות שהוצעו היו הצעות בעייתיות, במובן הזה שהן תמיד כללו את הקמת החדש, כמו הממשלה כעת: איך נקים 11 יישובים חדשים, אבל לא נפנה ולו יישוב אחד, ולו בדואי אחד.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יואב גלנט: המשמעות, רבותיי – –

מיקי לוי: תודה, חברת הכנסת סלימאן.

יואב גלנט: – – היא שאתם מחלקים את מדינת ישראל לשני חלקים, אבל לא חלוקת ארץ ישראל שכולם מדברים עליה – –

איימן עודה: אבו יאיר היה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה, שב, בבקשה.

יואב גלנט: – – אלא אתם מחלקים את ארץ ישראל לצפון ולדרום.

איימן עודה: אבו יאיר – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה, שב.

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה, שב, בבקשה.

יואב גלנט: החלק הצפוני מצפון לבאר שבע, והחלק הדרומי מדרום לבאר שבע.

יואב גלנט: רבותיי, אנחנו הולכים ומאבדים אחיזה.

יואב גלנט: וההחלטה להקים 11 יישובים בלי לפנות יישוב אחד היא דבר חמור ביותר, שאתם עומדים להיות חתומים עליו.

יואב גלנט: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת גלנט.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, אדוני ראש האופוזיציה, כנסת נכבדה, ראינו אתמול את ההתקפלות המפוארת של ממשלת עשר מעלות ימינה אחרי שהם הרגיזו את מנסור – היסטריה, כאוס, משאל טלפוני מהיר וגם השפלה הייתה שם.

אופיר כץ: ועל מה?

אופיר כץ: על קריצה קטנה לטיבי.

אופיר כץ: הממשלה נמצאת בהתלבטות: לאיזה תומכי טרור למכור את המדינה?

אופיר כץ: מי ישמור להם יותר טוב על הכיסא, המשותפת או רע"מ, או אולי שתיהן ביחד.

אופיר כץ: הערכים וההבטחות שלהם לבוחר, זה כבר בגדר בדיחה ישנה.

אופיר כץ: כשחשבנו שהם במקום הכי נמוך, הם הצליחו לרדת עוד יותר נמוך ולייצר שפל תקדימי של שיתוף פעולה עם בל"ד.

מאיר פרוש: – – – כל הזמן – – – עוד פעם הגעת לפה?

מאיר פרוש: עוד פעם הגעת לפה?

מיקי לוי: אני מבקש מכם, היא חברת כנסת והיא יכולה לדבר עם ראש הממשלה.

מיקי לוי: שמעתי אתכם, שמעתי אתכם.

מיקי לוי: היא מרכזת הקואליציה, והיא רשאית לדבר.

מיקי לוי: בבקשה, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, אני מבין, אני מבין.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, מה קרה?

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, קריאה ראשונה.

איתמר בן גביר: היא מסתירה להם.

מאיר פרוש: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: זה לא נעים לי, באמת, מפאת כבודכם וגילכם.

איתמר בן גביר: הכול בסדר, הכול בסדר – – –

מיקי לוי: שב, שב, חבר הכנסת בן גביר.

מיקי לוי: שב, שב.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, קריאה שנייה.

מיקי לוי: עוד שנייה אחת אתה תהיה בחוץ.

מיקי לוי: אני קורא אותך בקריאה שנייה.

איתמר בן גביר: למה אתה מאיים?

מיקי לוי: אתה רוצה?

מיקי לוי: אני מבקש ממך, בבקשה.

מיקי לוי: קריאה שנייה.

מיקי לוי: אני מתייחס אליך בכבוד.

מיקי לוי: בבקשה, תפסיק להפריע.

איתמר בן גביר: הסברתי מה קרה.

מיקי לוי: אני לא מנהל איתך משא ומתן.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אני מתחיל שתי דקות מחדש, בבקשה.

היא לא שמעה – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, שב, בבקשה.

מיקי לוי: שב, בבקשה, שב.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, זה לא נעים לי להוציא אתכם.

מיקי לוי: באמת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, קריאה ראשונה, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

קריאות: – – –

מיקי לוי: הבנתי אתכם.

מיקי לוי: לא, היא יכולה לבוא.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, החוצה, בבקשה.

מיקי לוי: קריאה שלישית.

איתמר בן גביר: אני מסביר לך מה קרה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, החוצה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: לך תירגע, תבקש ממני להיכנס.

איתמר בן גביר: אני מסביר לך מה קרה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, לא נעים לי.

מיקי לוי: הייתי אצלך כל כך הרבה פעמים בוועדה ולא נעים לי.

מיקי לוי: היא יכולה לדבר עם ראש הממשלה.

מיקי לוי: זוהי זכותה, ואני לא אמנע את זה ממנה, כמה שתגידו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, שתי דקות המשך אני מוסיף לך.

אופיר כץ: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: עצרתי בדיוק בשפל של שיתוף הפעולה עם בל"ד.

אופיר כץ: אז למקרה ששכחת, נפתלי, מי אלה בל"ד, קצת רקע.

אופיר כץ: מייסד המפלגה, בשארה, ברח מהארץ לאחר שנתפס מסייע לחיזבאללה בזמן מלחמת לבנון השנייה.

אופיר כץ: שלושה מחבריה ישבו בכלא על עבירות ביטחון.

אופיר כץ: אבל למה ללכת רחוק?

אופיר כץ: היבא יזבק, עד לא מזמן חברת כנסת מבל"ד, נחקרה בשבוע שעבר במשטרה בחשד להסתה.

אופיר כץ: אני ביקשתי לפסול אותה בפברואר 2020, לקראת הבחירות לכנסת העשרים-ושלוש.

אופיר כץ: ביקשתי לפסול אותה בעקבות שורה ארוכה של התבטאויות, וביניהן קריאה למחבל סמיר קונטאר "הלוחם השהיד".

אופיר כץ: אני רק אזכיר: קונטאר רצח את בני משפחת הרן בנהריה ב-1979.

אופיר כץ: בנוסף, שיבחה והיללה יזבק את דלאל מוגרבי: הספיקה לעשות כל כך הרבה בחייה – כך היא כתבה.

אופיר כץ: מוגרבי הנהיגה את חוליית המחבלים שביצעה את אחד מהפיגועים הקשים ביותר בתולדות מדינת ישראל, הפיגוע בכביש החוף, שבו נרצחו 35 ישראלים ו-12 ילדים.

אופיר כץ: מזעזע.

אדוני היושב-ראש, תראה, תראה מה הולך פה.

מיקי לוי: היא בסדר.

מיקי לוי: אין בעיה, היא יכולה לדבר עם ראש הממשלה כמה שהיא רוצה.

קטי קטרין שטרית: זה לא רק היא – – –

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: עזבו, חברים, זה היה נהוג גם בקדנציה הקודמת.

מיקי לוי: זה היה נהוג גם בקדנציה הקודמת.

מיקי לוי: שמעתי אתכם, שקט.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, קריאה שנייה.

מיקי לוי: לא יפה.

מאי גולן: בכל זאת, הוא ראש ממשלה חדש, הוא צריך ללמוד את העבודה, הם עוזרים לו ללמוד.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, שבי במקומך, את בקריאה שנייה, חבל.

מאי גולן: איך?

מאי גולן: אני יצאתי וחזרתי, הקריאות שלי התבטלו, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: מה לעשות?

מיקי לוי: אני שומר את זה בבנק שלי.

מאי גולן: אתה לא יכול לשמור את אותן קריאות.

מאי גולן: אתה לא יכול.

מאי גולן: אני לא הייתי פה 20 דקות.

מיקי לוי: את מפריעה לחברך אופיר.

מיקי לוי: ואני אוסיף לך.

מיקי לוי: בבקשה.

אופיר כץ: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: מזעזע.

אופיר כץ: עם מי אתה משתף פעולה, נפתלי?

אופיר כץ: לא רק זה – חבריה מוקירים מחבלים באופן קבוע:

אופיר כץ: לפני כשנה חבר הכנסת סמי אבו שחאדה השתתף באירוע הוקרה לאניס ספורי, שישב בכלא על תכנון פיגועים; אנטאנס שחאדה, יו"ר הרשימה וחבר הכנסת לשעבר, הלך לבקר ולהיות באירוע הוקרה לשחרורו של סמיר סרסאוי, שישב 30 שנים בכלא על זריקת רימוני יד על אזרחים בחיפה; ג'מאל זחלאקה, יו"ר הרשימה לשעבר וחבר הכנסת לשעבר, עלה לכבד ולהעניק תעודת הוקרה לרושדי אבו מוך, רוצחו של החייל משה תמם ז"ל.

אופיר כץ: לצערי, הקואליציה הנוכחית בהנהגתך, וביחד עם אילת שקד, החלטתם להכשיר את השרץ ולקיים שיתוף פעולה גלוי עם המשותפת, ובתוכה מפלגת בל"ד – רשת ביטחון שתציל אתכם במקרה שאין רוב.

אופיר כץ: אצבעות של תומכי מחבלים שיגבו.

אופיר כץ: בהישענות שלכם – – –

אוסאמה סעדי: תפסיק להסית.

אוסאמה סעדי: תפסיק להסית.

אופיר כץ: בהישענות שלכם, ממשלת הריפוי – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אופיר כץ: – – אתם נותנים לגיטימציה לעבירות – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, תודה.

אופיר כץ: – – נגד ביטחון המדינה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אופיר כץ: אתם נותנים לגיטימציה לתומכי טרור.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ.

אופיר כץ: כמה אני מתבייש בשבילך – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ

אופיר כץ: תוסיף לי משפט סיום.

מיקי לוי: לא, הוספתי לך יותר מדי.

אופיר כץ: לא הוספת.

אופיר כץ: משפט סיום.

מיקי לוי: אופיר, בבקשה.

אופיר כץ: אני היחיד שהפריעו לו גם קואליציה וגם אופוזיציה.

מיקי לוי: אופיר, בבקשה.

אופיר כץ: משפט סיכום.

מיקי לוי: משפט אחד קצר.

אופיר כץ: משפט קצר.

אופיר כץ: לאן הידרדרת, נפתלי?

אופיר כץ: אתה, שהסברת במשך שנים כמה זה מסוכן להיתמך ולהישען על תומכי טרור – –

מיקי לוי: תודה.

אופיר כץ: – – לשפל הזה ירדת?

מיקי לוי: תודה רבה.

אופיר כץ: תתבייש.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל.

מיקי לוי: אני מבקש להתכנס – לא נעים לי להפסיק אתכם ולהפריע לכם.

מיקי לוי: בבקשה, אני מאריך מעבר לשלוש הדקות, אתם מנצלים את זה.

מיקי לוי: שלוש דקות, נא לעמוד בזמנים.

מיקי לוי: חברי הכנסת של יהדות התורה, בבקשה, תירגעו, מה קרה לכם היום?

– – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מאיר פרוש: זה לא מכובד שכל – – –

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת פרוש.

מיקי לוי: מה קרה לך? הבנתי.

מאיר פרוש: – – – ראש ממשלה.

מאיר פרוש: זו בושה.

מאיר פרוש: בושה.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת דיסטל.

גלית דיסטל אטבריאן: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני ראש ממששת המנדטים, אדוני מר מנסור עבאס, ראש הממשלה דה פקטו, האח הגדול נוני מוזס, ששולט בכול, כולל בכנסת הזאת – נפתלי, אתה שברת את ליבי, והגיע הזמן שתשלם.

גלית דיסטל אטבריאן: לא רק את ליבי שברת; שברת את הלב של אבא שלי, של אימא שלי ושל כל אחיי המסורתיים.

גלית דיסטל אטבריאן: אני נזכרת, נפתלי, בפולקלור שהיה ביני לבינך רק לפני שנה-שנתיים.

גלית דיסטל אטבריאן: אני נזכרת למשל בשיחות הטלפון שלך, נפתלי, באמצע הלילה: גלית – –

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל.

גלית דיסטל אטבריאן: – – אל תדאגי.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, אני אוסיף לך עשר שניות.

מיקי לוי: עם כל הכבוד, הוא ראש ממשלה פה, הוא לא חבר – –

גלית דיסטל אטבריאן: אני יודעת, כי צפיתי בערוץ הכנסת – –

מיקי לוי: – – עם כל הכבוד.

גלית דיסטל אטבריאן: – – שלראש הממשלה הדגול הזה קראו פה "ביבי", ואף גרוע מכך, ואף אחד לא העיר.

מיקי לוי: אני הייתי בקדנציה הקודמת.

גלית דיסטל אטבריאן: לי אין כבוד לבן אדם הזה.

גלית דיסטל אטבריאן: אפס כבוד.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: אבל הוא בשביל כולם – – –

גלית דיסטל אטבריאן: אפס כבוד.

גלית דיסטל אטבריאן: לי ולעוד – –

מיקי לוי: הבנתי אותך.

מיקי לוי: הבנתי אותך.

גלית דיסטל אטבריאן: – – שני מיליון אזרחים.

גלית דיסטל אטבריאן: אז אני אודה לך – –

מיקי לוי: עם כל הכבוד, עם כל הכבוד – – –

גלית דיסטל אטבריאן: – – אם תיתן לי להתנסח כראות רצוני.

מיקי לוי: אני ישבתי פה בשקט – – –

גלית דיסטל אטבריאן: האם אני עוברת על החוק?

גלית דיסטל אטבריאן: האם אני עוברת על החוק כשאני קוראת לו נפתלי?

מיקי לוי: תקשיבי, אני רוצה להגיד לך משהו, אני אוסיף לך את הזמן.

מיקי לוי: רגע אחד, זה לא מכבד אותך.

גלית דיסטל אטבריאן: הבנתי.

מיקי לוי: עכשיו תמשיכי.

מיקי לוי: אני אוסיף לך.

גלית דיסטל אטבריאן: בעיניי זה מכבד לא רק אותי – –

מיקי לוי: הבנתי.

גלית דיסטל אטבריאן: – – אלא את שני מיליון המוחרמים שנפתלי כאן – –

מיקי לוי: תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: – – גרם לליבם להישבר.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ממש מכובד.

גלית דיסטל אטבריאן: עכשיו אני ממשיכה.

גלית דיסטל אטבריאן: נפתלי, אתה זוכר את שיחת הטלפון בינינו, שבה אמרת לי: גלית, אל תבקרי אותי, אני גונב מהשמאל ומביא לימין?

גלית דיסטל אטבריאן: זכור לך, נפתלי?

גלית דיסטל אטבריאן: או – יש לי אחד יותר טוב: אתה זוכר את השיחה בווטסאפ שבה אמרת לי במהלך הקמפיין: גלית, תיכנסי בגדעון, טוב מאוד שאת נכנסת בגדעון, ככה צריך לעשות.

גלית דיסטל אטבריאן: זכור לך, נפתלי?

גלית דיסטל אטבריאן: אבל הינה הדבר שאני זוכרת הכי טוב: אותך, שואל אותי איך זוכים בלב של אבא שלי.

גלית דיסטל אטבריאן: כמו הייטקיסט, באת עם סכמה.

גלית דיסטל אטבריאן: הגוש המסורתי בשבילך היה מקפצה, שרפרף להגיע לכיסא שאתה יושב בו עכשיו.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה רוקנת אותו מהאנושיות שלו.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה רצית כלי שימושי.

גלית דיסטל אטבריאן: אז אני אומר לך, נפתלי – –

אביר קארה: ראש הממשלה.

גלית דיסטל אטבריאן: – – את הגוש המזרחי המסורתי – –

אביר קארה: ראש הממשלה בשבילך.

גלית דיסטל אטבריאן: – – אין לקנות.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא מזהה גדולה למרחקים.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא זיהה את הגדולה של מנחם בגין.

גלית דיסטל אטבריאן: איפה בני בגין?

גלית דיסטל אטבריאן: אתה פה?

גלית דיסטל אטבריאן: טוב מאוד.

גלית דיסטל אטבריאן: זה גם לאוזניך, מר בגין; הוא ידע לזהות את הגדולה של בנימין נתניהו, שספג משפט תפור ולא ניתן למכירה.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא לא ויתר עלינו.

גלית דיסטל אטבריאן: לך אין את הגדולה הזו, נפתלי.

גלית דיסטל אטבריאן: אין ולעולם לא תהיה.

גלית דיסטל אטבריאן: את הקול של אבא שלי אי-אפשר לקנות.

גלית דיסטל אטבריאן: אז מה עשית?

גלית דיסטל אטבריאן: החרמת אותו.

גלית דיסטל אטבריאן: ממשלה של פריבילגים – –

מיקי לוי: תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: – – שחברו לקואליציה אנטי-ציונית.

מיקי לוי: תודה רבה.

גלית דיסטל אטבריאן: מכרת אותנו בעבור הכיסא הזה.

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת דיסטל.

גלית דיסטל אטבריאן: ואני כאן כדי להזכיר לך, נפתלי – –

מיקי לוי: בבקשה לרדת.

גלית דיסטל אטבריאן: – – לא נשכח ולא נסלח לעולם.

מיקי לוי: בבקשה להוריד אותה.

מיקי לוי: תודה רבה.

גלית דיסטל אטבריאן: ומר בני בגין – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

גלית דיסטל אטבריאן: – – את המורשת המפוארת של אבא שלך – –

מיקי לוי: תודה רבה, בבקשה לרדת.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, מספיק עם זה.

גלית דיסטל אטבריאן: – – אתה הרסת.

גלית דיסטל אטבריאן: זו לא תקווה חדשה, זה ייאוש ישן.

מיקי לוי: תורידו אותה.

גלית דיסטל אטבריאן: זה מהפך נגד 77'.

מיקי לוי: תורידו אותה מהבמה.

מיקי לוי: תודה רבה.

גלית דיסטל אטבריאן: זה מה שעשית.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: זה לא מכבד אותך, מה שאת עושה.

גלית דיסטל אטבריאן: מכבד אותי מאוד בעיניי.

מיקי לוי: זה לא מכבד אותך.

מיקי לוי: כשאני מבקש ממך לרדת, את תרדי.

מיקי לוי: זה הכול.

קריאה: בושה וחרפה.

קריאה: בושה.

מאי גולן: בושה.

מאי גולן: בושה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: לא לעזור לי, הבנתי.

מיקי לוי: לא לעזור לי.

מיקי לוי: אני מבקש מספסלי האופוזיציה – אני מזמין את ראש הממשלה לעלות.

מיקי לוי: מי שיפריע – אני מבקש בכל לשון של בקשה, כשעולה ראש ממשלה, לא נהוג להפריע.

מיקי לוי: אחר כך תגידו מה שאתם רוצים.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבריי, אני אומר לכם – – –

מאי גולן: אין דבר כזה, מיקי.

מאי גולן: אין דבר כזה.

מאי גולן: אם ראש הממשלה – – –

מאיר פרוש: – – –

מיקי לוי: אני מבקש בכל לשון – הבנתי אותך, מר פרוש, אתה תהיה הראשון.

מיקי לוי: בבקשה, תפסיק, אתה בקריאה שנייה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, אדוני ראש הממשלה.

מיקי לוי: תודה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מישהו פה ברח?

נפתלי בנט: מישהו ברח?

מאי גולן: אל תדאג, לא בגללך הוא בורח.

מאי גולן: לא ממך הוא יברח.

נפתלי בנט: איפה הוא?

מאי גולן: משפנים הוא לא בורח.

נפתלי בנט: אבל אנחנו נמשיך.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: אני יושב פה – – –

מאי גולן: לא בגללך הוא יברח.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: לא צריך לפחד.

מיקי לוי: אדוני ראש הממשלה, תמשיך, בבקשה.

נפתלי בנט: לא צריך לפחד.

משה אבוטבול: – – –

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, מספיק.

קטי קטרין שטרית: שים לב לסגנון – – – לפחד.

קטי קטרין שטרית: שים לב לסגנון.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, זה לא מכובד.

מיקי לוי: באמת, אני נמנע, עזבו.

קטי קטרין שטרית: שים לב לסגנון.

קטי קטרין שטרית: שים לב לסגנון.

פטין מולא: – – –

מיקי לוי: תאזינו.

מיקי לוי: תאזינו.

מיקי לוי: תאזינו, אחר כך תגיבו.

מיקי לוי: בסדר, הבנתי.

נפתלי בנט: אני יושב פה ומקשיב – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: שבו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, לא קיבלת רשות, החוצה, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, לא קיבלת ממני רשות לחזור, החוצה.

דוד אמסלם: אני כבר שעה בחוץ.

דוד אמסלם: תגיד לי מתי אני חוזר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אתה עד סוף הדיון תהיה בחוץ.

פטין מולא: למה – – –

דוד אמסלם: – – –

מיקי לוי: בבקשה, החוצה.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: רק שנייה, אדוני ראש הממשלה.

מאי גולן: כשאתה עשית את זה לא הוציאו אותך, מיקי, תהיה פייר.

מאי גולן: כשאתה היית עושה את זה לא הוציאו אותך.

מאי גולן: תהיה צודק.

דוד אמסלם: אתה מנצל את התפקיד שלך בבריונות.

דוד אמסלם: אתה יודע, אני כבר חצי שעה בחוץ.

דוד אמסלם: אל תדאג, יהיו ימים שנוציא אותך לשבועות.

מיקי לוי: אתה תיכנס כשאני אאשר.

משה ארבל: בושה וחרפה.

משה ארבל: הוא שעה היה בחוץ.

נפתלי בנט: אני הקשבתי בקשב רב לנאומים המעמיקים והמחכימים, של חבר הכנסת גלנט, של חבר הכנסת סמוטריץ' – –

משה ארבל: בחיים לא עשו דבר כזה.

משה ארבל: למה אתה מוציא אותו החוצה?

נפתלי בנט: – – של חברת הכנסת גלית דיסטל, והתמונה הולכת ומתבהרת.

משה ארבל: שעה הוא בחוץ.

משה ארבל: שעה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, מספיק.

נפתלי בנט: התמונה הולכת ומתבהרת.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: מספיק, אני קורא אותך פעם ראשונה.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: לא מכובד מה שאתה עושה.

נפתלי בנט: התמונה הולכת ומתבהרת, אדוני היושב-ראש.

נפתלי בנט: חבר הכנסת נתניהו, חברת הכנסת דיסטל וסמוטריץ', הפכתם לחמוצים החדשים.

קריאות: – – –

מאי גולן: ולמה אתה – – –

נפתלי בנט: הפכתם לחמוצים החדשים – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: – – כי את מה שאתם הזנחתם, אנחנו מתקנים.

נפתלי בנט: אתם החמוצים החדשים.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: רק מקטרים ומייללים ומתבכיינים.

קריאות: – – –

מאי גולן: למה אתה הפכת?

מאי גולן: למה אתה הפכת?

נפתלי בנט: אחרי שנה – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, תודה.

קטי קטרין שטרית: הוא הביא את הקורונה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, די.

נפתלי בנט: אבל, חברי הכנסת יריב לוין ומאי גולן, ניר ברקת, נכנסתם כל כך מהר לתפקיד החמוצים, שגם כשאתם רואים דברים נפלאים קורים, אתם לא יכולים לפרגן.

נפתלי בנט: אני אתן לכם דוגמאות.

מאי גולן: איזה חמוצים – – –

נפתלי בנט: בואו ניתן דוגמאות.

מאי גולן: החמוצים זה המצביעים שלך, הם החמוצים.

נפתלי בנט: חבר הכנסת נתניהו פחד שבוע אחרי שבוע לקיים מצעד דגלים – –

אופיר כץ: כל שנה – – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: – – והוא דחה ודחה ופחד, ואז קיימנו.

נפתלי בנט: קיוויתי לראות מחיאות כפיים.

נפתלי בנט: כלום.

נפתלי בנט: רק קיטרתם, כי אתם החמוצים החדשים.

נפתלי בנט: מה קרה?

גלית דיסטל אטבריאן: שקרן.

גלית דיסטל אטבריאן: שקרן.

גלית דיסטל אטבריאן: שקרן.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, קריאה שנייה.

מיקי לוי: קריאה שנייה.

גלית דיסטל אטבריאן: למה – – –

מיקי לוי: את לא תצעקי לראש הממשלה "שקרן".

מיקי לוי: אני מזהיר אותך.

קריאות: – – –

גלית דיסטל אטבריאן: אבל הוא שקרן.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, קריאה שנייה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, תפסיקי.

מיקי לוי: אני קורא אותך בקריאה שנייה.

גלית דיסטל אטבריאן: כולם צועקים כבר שעה.

מיקי לוי: אל תגידי לי מה לעשות.

מיקי לוי: בינתיים אני על הדוכן.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, תן לי, תן לי ליהנות.

נפתלי בנט: תן ליהנות.

מאי גולן: איך אתה נהנה – – –

נפתלי בנט: תן ליהנות.

נפתלי בנט: אחרי שנה וחצי שבה חבר הכנסת ביבי נתניהו וחברת הכנסת מירי רגב – –

קריאות: – – – מי אתה?

נפתלי בנט: – – יצרו את מחדל המוטציות – ופה זה לא הנאה – עם 6,430 מתים – –

מירי רגב: – – –

מאי גולן: – – – הציבור.

מאי גולן: תתבייש – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, החוצה.

מיקי לוי: פעם שלישית.

נפתלי בנט: – – אנחנו תוך שבועיים, השרה – –

מיקי לוי: בבקשה לצאת.

נפתלי בנט: – – מרב מיכאלי, השר ניצן הורוביץ, השר בני גנץ ואני, סגרנו את זה.

נפתלי בנט: קיוויתי לראות מחיאות כפיים.

נפתלי בנט: רק חמיצות.

מירי רגב: לאן הגעתם.

מירי רגב: בוז.

מירי רגב: בוז.

מירי רגב: בוז.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: מירי, מירי, חברת הכנסת מירי – –

מאי גולן: גנב קולות עלוב.

נפתלי בנט: – – בואי אני אגלה לך סוד.

מאי גולן: גנב קולות עלוב וקטן, זה מה שאתה.

מאי גולן: אין לך שום מנדט מהציבור.

מאי גולן: גנב קולות עלוב וקטן.

מאי גולן: עלוב וקטן, העם לא בחר בך – – – תתבייש.

נפתלי בנט: מאי גולן, את היית אצלי בלשכה וביקשת לבוא למפלגה שלי, לפני שבאת לליכוד.

נפתלי בנט: (חברת הכנסת מאי גולן יוצאת מאולם המליאה).

קריאות: – – –

נפתלי בנט: ביקשת לבוא ללשכה שלי.

קריאות: – – –

מיקי לוי: די, חברי הקואליציה, מספיק.

נפתלי בנט: אבל לא, אני לא מבין.

קטי קטרין שטרית: אתה היית אצלי בבית – – –

נפתלי בנט: הרי אני לא אגיד מה מאי גולן אמרה על חבר הכנסת ביבי נתניהו.

נפתלי בנט: אני לא – – –

קטי קטרין שטרית: תגיד מה עשית אצלי בבית – – –

נפתלי בנט: אבל היא רצתה לבוא אלינו.

קטי קטרין שטרית: – – – אצלי בבית – – –

נפתלי בנט: היא הסבירה שחבר הכנסת ביבי נתניהו – –

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, שבי, בבקשה.

נפתלי בנט: – – נכשל.

נפתלי בנט: בדרום תל אביב הוא נכשל.

נפתלי בנט: אז אני מבולבל.

נפתלי בנט: בלבלתם אותי.

קטי קטרין שטרית: – – –

מיקי לוי: בסדר, שבי, שבי, שבי.

קטי קטרין שטרית: הוא התחנן לבוא אלינו – – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: אתם החמוצים החדשים.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, פעם שנייה.

קטי קטרין שטרית: הוא היה אצלי בבית.

מיקי לוי: אני ממש לא רוצה להוציא אותך.

מיקי לוי: לא נעים לי.

קטי קטרין שטרית: – – – הוא היה אצלי בבית יחד עם אילת שקד.

קטי קטרין שטרית: התחננו לבוא לליכוד.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, לא נעים לי להוציא אותך.

מיקי לוי: את בשנייה.

קטי קטרין שטרית: הוא התחנן.

קטי קטרין שטרית: הוא התחנן אצלי בבית.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

קטי קטרין שטרית: – – –

מיקי לוי: תודה, אמרת את זה.

קטי קטרין שטרית: – – – 2009, אתה זוכר?

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית – שנייה וחצי לפני שלישית.

מיקי לוי: אני מבקש מהצד הזה שקט.

נפתלי בנט: אני רוצה לשתף אתכם, בואו נעשה משחק סימולציה רגע.

נפתלי בנט: תראו, לפני יומיים – –

קרן ברק: – – – מה עם הצמידים – – –

נפתלי בנט: – – אחרי שחבר הכנסת ביבי נתניהו השאיר לנו חורים ענקיים במלאים של החיסונים, עשינו swap, עסקת חליפין, ראשונה בעולם, עם קוריאה.

נפתלי בנט: עכשיו סימולציה.

נפתלי בנט: אם אני הייתי חבר הכנסת ביבי נתניהו, היה ככה – –

משה גפני: – – –

נפתלי בנט: – – בשעה 20:03, פריצה לשידור בסבר פנים רציניות.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, חבל על העצבים, חבר הכנסת גפני.

נפתלי בנט: אזרחי ישראל, אני, שמאז הרצל לא היה גדול כמוני, וכל שריי הם גמדים, שאני לוקח להם את הקרדיט – כמו שישראל כץ אמר על חבר הכנסת ביבי נתניהו רק בסוף השבוע.

נפתלי בנט: ישראל כץ – פשוט לא כולם קראו עיתונים, אז חבר הכנסת ישראל כץ אמר על חבר הכנסת ביבי נתניהו שהוא לקח לו את הקרדיט, אבל כולם יודעים את זה וכולנו יודעים את זה.

שלמה קרעי: הוא לא גנב קולות כמוך.

נפתלי בנט: אז תראו מה היה קורה.

שלמה קרעי: הוא לא גנב קולות כמוך.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: הייתי עומד בשידור מיוחד ב-20:05 ואומר בסבר פנים רציניות – –

משה אבוטבול: – – –

נפתלי בנט: – – אזרחי ישראל, בגלל הקשרים המיוחדים שיש רק לי, תפרתי עסקה מורכבת, ראשונה מסוגה, עם קוריאה – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: – – וזה רק בגלל המעמד הבין-לאומי המדהים שלי.

נפתלי בנט: אף אחד אחר לא היה יכול לעשות את זה.

קריאות: – – –

מיכאל מלכיאלי: – – – מי היה מאמין לך – – –

נפתלי בנט: והפלא ופלא – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי.

נפתלי בנט: – – סגרנו את החורים שאתם השארתם, אבל לא על כל שיחת טלפון עם בורלא עושים מסיבת עיתונאים.

נפתלי בנט: דחילק, מה קרה?

שלמה קרעי: כי אף אחד לא היה מאמין לך – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, הבנתי.

נפתלי בנט: מה, על כל דבר הולכים לעמוד מול המטוס?

נפתלי בנט: איזה PR עצמי.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: יש לנו ממשלה שונה.

נפתלי בנט: יש לנו ממשלה – – –

אופיר כץ: – – – מסיבת עיתונאים.

נפתלי בנט: אני לא יודע למה חבר הכנסת ביבי נתניהו – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, פעם שנייה.

מיקי לוי: די.

נפתלי בנט: אני לא יודע – – –

שלמה קרעי: ביבי, ביבי, ביבי.

שלמה קרעי: אין לך משהו אחר להגיד?

נפתלי בנט: לא, לא, אני אדבר עלינו.

נפתלי בנט: בוא נדבר עלינו.

נפתלי בנט: אחרי 12 שנות הזנחה של תושבי עוטף עזה, אחרי רבבות – – –

משה גפני: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, שב.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, חבל על העצבים, חבל.

משה גפני: – – –

מיקי לוי: שב, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, שב, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

נפתלי בנט: תראו.

נפתלי בנט: גפני, יש לו רגשות מצפון.

נפתלי בנט: יש לו רגשות מצפון, כי הוא יודע – –

איתמר בן גביר: – – –

נפתלי בנט: – – שבגלל נאמנות עיוורת לחבר הכנסת ביבי נתניהו הוא פגע בכל הציבור שלו.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: כי הוא היה מוזמן פנימה.

נפתלי בנט: לכן, כגודל רגשות האשם, ככה גודל הצעקות, כי נכשלתם.

נפתלי בנט: אבל לא צריך להתרגש, הכול בסדר.

נפתלי בנט: הכול בסדר.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: אחרי 12 שנות הזנחה בעוטף עזה – –

– – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, די.

נפתלי בנט: – – של רבבות רקטות, כשהמדיניות השוררת של קודמי, חבר הכנסת ביבי נתניהו, הייתה להוריד את הראש, לספוג, להבליג, פתאום על בלון וחצי אנחנו מגיבים.

נפתלי בנט: אבל איפה הפרגון?

נפתלי בנט: איפה הפרגון?

שלמה קרעי: אתם לא מבינים כלום.

שלמה קרעי: אתם מפוצצים – – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: אבל אני שואל את עצמי למה ישראל כץ אמר שביבי נתניהו לוקח לו את הקרדיט?

נפתלי בנט: האם חבר הכנסת ביבי נתניהו לא סומך על האנשים או שזו שיטת עבודה?

נפתלי בנט: כי אצלנו בממשלה יש שרים מעולים, כל אחד בתחומו, ופתאום יש ממשלה שעובדת.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, מספיק.

מיקי לוי: פעם ראשונה.

נפתלי בנט: הרי כמה פעמים – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, את בשנייה.

מיקי לוי: לא נעים לי.

נפתלי בנט: אבל בואו נדבר גם על נושא הביטחון.

נפתלי בנט: נושא הביטחון.

איתמר בן גביר: – – – בממשלה – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, כבר הוצאתי אותך.

מיקי לוי: זה לא יפה.

מיקי לוי: די.

נפתלי בנט: ביבי נתניהו ירש חיזבאללה קטנה והוריש חיזבאללה – אני לא אגיד את המספר – שהיא המעצמה הגדולה ביותר של רקטות בעולם.

נפתלי בנט: תחת המשמרת של קודמי – – –

אופיר כץ: לא היית שר ביטחון – – –

נפתלי בנט: אנחנו נצטרך לנקות – – –

אופיר כץ: לא היית שר ביטחון – – –

נפתלי בנט: אנחנו נצטרך לתקן.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, אתה בשנייה.

נפתלי בנט: אתם הזנחתם, אנחנו נתקן.

נפתלי בנט: אתם הזנחתם, אנחנו נטפל.

קריאות: – – –

קריאה: – – – מנסור יאשר לך.

נפתלי בנט: עכשיו, ראיתי ציוץ של חבר הכנסת ביבי נתניהו היום.

מיכאל מלכיאלי: כל היום עסוק בציוצים.

נפתלי בנט: נכון.

נפתלי בנט: כן, אתה צודק.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, תודה.

נפתלי בנט: מלכיאלי, אתה צודק, הוא באמת כל היום עסוק בציוצים.

קטי קטרין שטרית: – – –

נפתלי בנט: אבל מה הוא כותב?

נפתלי בנט: תקשיבו, לא תאמינו.

נפתלי בנט: אני רואה, פותח את הסלולר ורואה שהוא צייץ שבגלל שאנחנו מוכרים מים לירדן אנחנו פוגעים בביטחון מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: לא אמרתי את זה.

נפתלי בנט: לא ידעתי.

נפתלי בנט: לא הבנתי, חבר הכנסת ביבי נתניהו, בוא תסביר לי.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: בוא, בוא נבין, בוא נבין לאט-לאט.

משה אבוטבול: – – –

נפתלי בנט: בואו אני אסביר לכם את העניין, כי אני באמת תמה.

נפתלי בנט: לא מבין.

משה אבוטבול: דווקא את הציוץ – – – אתה לא קורא – – –

נפתלי בנט: אז אתה אומר: אוקיי, מנהיג מדינת ישראל לעיתים צריך להתעמת עם האומות למען אינטרס ישראלי.

נפתלי בנט: מה האינטרס הישראלי שלמענו חבר הכנסת ביבי נתניהו החריב את היחסים עם ירדן?

נפתלי בנט: אולי הוא עמד על אינטרס – ואני מסכים, הביטחון של מדינת ישראל, כן, יותר חשוב ממערכת יחסים.

נפתלי בנט: מה הסיפור?

נפתלי בנט: אז אמרתי, הוא בוודאי הציל את היישוב צופר, אבל אז התברר לי, שדווקא תחת המשמרת של חבר הכנסת ביבי נתניהו – – –

קטי קטרין שטרית: תגיד, יש לך משהו אחר חוץ מביבי נתניהו?

קריאות: – – –

נפתלי בנט: לא, כי אנחנו רק מחזקים.

קטי קטרין שטרית: כל היום ביבי, ביבי.

קטי קטרין שטרית: די.

נפתלי בנט: הוא מסר את שטחי ארץ ישראל צופר ונהריים, ואנחנו מתקנים את מערכת היחסים.

נפתלי בנט: למה?

נפתלי בנט: כי לתקן, עם כל שיח המדינאות הגדולה הזה – תעשו פס על המפה מישראל מזרחה לכיוון איראן, אתם תגלו שבאמצע יש מדינה שנקראת ירדן, ולייצר מערכת יחסים טובה עם הממלכה הירדנית זה אינטרס ביטחוני לאומי ישראלי.

שלמה קרעי: לכן אתה מוכר אותנו לאיראן – – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: ואז ניסיתי להבין למען מה.

נפתלי בנט: אז אני אגיד לכם למען מה – למען תמונה, תמונה שהוא שם באינסטגרם לפני שלוש שנים כדי להרוויח שלוש נקודות במרכז הליכוד.

נפתלי בנט: אני לא אפרט מעבר, כדי לא לפגוע.

נפתלי בנט: כלום.

נפתלי בנט: סתם, סתם פגיעה חמורה באינטרס הלאומי הישראלי.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: אבל אני רגע חייב פה קרדיט.

נפתלי בנט: יש פה אדם בינינו שלא קיבל קרדיט, ואני מרגיש חוב עמוק.

נפתלי בנט: אני רוצה להודות לאדריכל, ליזם, ליוצר של ממשלת האחדות הלאומית, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: בזכותו, בזכות הטיפוס על העץ שלו, קמה הממשלה.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: הרי כשישבתי – מה אתה קופץ, מה אתם קופצים?

נפתלי בנט: מה קרה?

נפתלי בנט: אני לא מבין.

איתמר בן גביר: אתה שקרן.

איתמר בן גביר: זה בגלל שהלכת עם מנסור עבאס – – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: בוא, אמרתם "מנסור עבאס", ואתם צודקים.

נפתלי בנט: בואו ואני אספר לכם.

נפתלי בנט: אני חושב – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, פעם שנייה, ואני לא רוצה להוציא אותך פעם שנייה.

מיקי לוי: פעם שנייה.

שלמה קרעי: כשאתה אומר "מנסור עבאס" תגיד "ראש הממשלה בפועל".

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, פעם שנייה, ידידי.

נפתלי בנט: אני רואה שכל כך הרבה אנשים מדברים על חבר הכנסת מנסור עבאס.

נפתלי בנט: אז בואו אני אתאר לכם.

נפתלי בנט: יושב פה חבר הכנסת יריב לוין – איפה קיש?

נפתלי בנט: יואב קיש, איפה הוא?

נפתלי בנט: הוא היה פה בהרבה נאומים.

משה אבוטבול: – – –

נפתלי בנט: בואו אני אספר לכם, כי גם פה מגיע קרדיט גדול.

נפתלי בנט: הליכוד במשך שנתיים בנו מערכת יחסים עמוקה, עמוקה ומשמעותית, עם חבר הכנסת מנסור עבאס.

נפתלי בנט: והם ראו בו – –

– – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, אני אוציא אותך.

מיכאל מלכיאלי: מה זה הזלזול הזה?

נפתלי בנט: – – אדם אמיץ, גם ראש האופוזיציה.

נפתלי בנט: הם ראו בו פוטנציאל פוליטי גדול.

נפתלי בנט: אבל הם החביאו את זה, הם הסתתרו, הם הלכו כגנבים בחשכה.

נפתלי בנט: ללכת ולפגוש את מנסור ולהסתיר את זה – זה אומר, בשפה עממית, שאתה לא גבר, שאתה לא גבר.

נפתלי בנט: אם אתה לא מסוגל – – –

מירי רגב: אוי – – – איך אתה לא מתבייש לעמוד – – –

נפתלי בנט: אם אתה לא מסוגל – ואני אגיד לכם עוד משהו.

מיקי לוי: חברת הכנסת מירי רגב.

נפתלי בנט: בפגישה הראשונה שלי עם מנסור אמרתי: אני לא מסתיר את זה.

נפתלי בנט: אני לא אעשה דברים בחשכה.

נפתלי בנט: פגשתי, וראיתי בן אדם עם כנות, שבאמת רוצה לתת צ'אנס לדרך חדשה.

נפתלי בנט: יצאנו לדרך חדשה.

נפתלי בנט: אז כל הסיפורים והצרחות והכול – תחסכו לנו את זה, בחייכם.

נפתלי בנט: תחסכו לנו את הצביעות – –

קריאות: – – –

משה אבוטבול: מספיק עם השקרים האלה.

נפתלי בנט: – – כי אתם החמוצים החדשים.

שלמה קרעי: מה מכרת לו?

שלמה קרעי: מה עוד מכרת לו?

מיקי לוי: ארבעה יצאו כבר.

מיקי לוי: יהיה בסדר.

קטי קטרין שטרית: מיקי, מיקי.

קטי קטרין שטרית: הוא ראש ממשלה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, את שנייה לפני שאני מוציא אותך.

מיקי לוי: די.

קטי קטרין שטרית: לא, אני אומרת – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: אל תעזרי לי, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, די.

נפתלי בנט: יש פה לא מעט סיפורים הולכים וחוזרים, ואתם אומרים שמכרנו את הנגב.

נפתלי בנט: בואו, אני מציע לכם, תעשו תרגיל.

נפתלי בנט: תיקחו תצלום אוויר מלפני 12 שנה, ב-2009.

נפתלי בנט: תראו איך נראה הנגב מלמעלה, ותעשו את אותו תצלום אוויר 12 שנה אחר כך.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה היה – – – המפלגה שלך.

נפתלי בנט: ואתם תראו שאתם מכרתם את הנגב, ואנחנו נסדיר.

קריאה: – – –

נפתלי בנט: אבל אני גם צריך לתת קרדיט אמת, כי תחת שלטון הליכוד, ואני לא אומר את זה בציניות – –

אורלי לוי אבקסיס: רגע, אורי אריאל לא היה – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת לוי, די.

נפתלי בנט: – – אתם הסדרתם את ביר הדאג', את אבו תלול, את אבו קרינאת, את קסר א-סיר, ארבעה כבר.

נפתלי בנט: בואו נעבור: 5.

נפתלי בנט: תראבין; 6.

נפתלי בנט: א-סייד; 7.

נפתלי בנט: אום בטין; 8.

נפתלי בנט: סעווה; 9.

נפתלי בנט: מרעית; 10.

נפתלי בנט: מכחול – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר.

נפתלי בנט: – – 11.

נפתלי בנט: דריג'את – תקשיבו, אני חושב שהייתם צריכים ללכת איתם.

נפתלי בנט: חברים, תחסכו לנו את הצביעות, תחסכו לנו את הצביעות.

נפתלי בנט: אתם יכולים לפעמים לפרגן, כן, לפרגן, כי אנחנו – – –

שלמה קרעי: למה עשית אתמול משאל דחוף?

שלמה קרעי: מה היה דחוף, מה, לעשות משאל טלפוני?

מירי רגב: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, די, אני קורא אותך פעם ראשונה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, אתה עוד שנייה – זה לא נעים לי.

משה אבוטבול: על מי אתה עובד?

משה אבוטבול: כמה אפשר לשקר?

יואב בן צור: – – – זה משהו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, פעם שנייה.

נפתלי בנט: תראו, זה לא רק חמוצים חדשים, זה לקוריוזים, אבל יש משהו יותר חמור.

נפתלי בנט: הדבר היותר-חמור זה שאתם מתנהגים כאנרכיסטים.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: מה זה אנרכיסט?

נפתלי בנט: אני אסביר: זה אדם שרוצה שהמדינה שלו תישרף כדי לפגוע בקואליציה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: יש אגדת עם, החלילן מהמלין, על חלילן שמגיע לאיזה כפר באירופה, והוא עם חליל מושך באיזה קסם את כל ילדי הכפר, והולך לתוך הנהר והורג את כולם.

משה אבוטבול: – – – שישה מנדטים.

נפתלי בנט: זה קשה מאוד, זה קשה מאוד, אבל פה אני חייב להגיד – דיכטר, אני מעריך אותך.

נפתלי בנט: אתה מהאנשים עם אינטגריטי.

נפתלי בנט: איך, איך הרמת יד נגד חוק האזרחות?

נפתלי בנט: אתה לא מתבייש?

נפתלי בנט: על מירי אני לא – – –

אופיר כץ: איך אתה עושה צחוק עם בל"ד – – – איך אתה לא מתבייש?

מירי רגב: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר.

אופיר כץ: – – – משפחות שכולות – – – ואתה סוגר איתם עכשיו, עם בל"ד?

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר, חבר הכנסת אופיר, חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה החוצה.

מיקי לוי: קריאה שלישית.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ.

נפתלי בנט: החמוצים החדשים, וזה כבר כואב.

מיקי לוי: בבקשה, לך תירגע ותבקש ממני להיכנס.

מיקי לוי: (חבר הכנסת אופיר כץ יוצא מאולם המליאה.

מיקי לוי: )

נפתלי בנט: הרי ניר ברקת, יולי, יובל, אתם באמת מתיימרים.

נפתלי בנט: יש לכם יכולות הנהגה לאומית, להחליף את חבר הכנסת ביבי נתניהו – –

מירי רגב: תקשיב טוב – – – צמד הנוכלים – – –

נפתלי בנט: – – אבל אתם מבינים שעכשיו לנצח, כמו שרואים את ההצבעה של חבר הכנסת ביבי נתניהו – –

קרן ברק: תנסה לסכסך בין כולם ולא תצליח.

נפתלי בנט: – – שהצביע בכנסת בעד ההתנתקות ומסירת גוש קטיף שלוש פעמים, ולמרות שהוא עושה: לא, לא – התשובה היא: כן, כן.

מירי רגב: – – –

נפתלי בנט: חבר הכנסת ביבי נתניהו, מה לעשות, אי-אפשר לשנות את ההיסטוריה.

קטי קטרין שטרית: כל העיתונאים – – –

נפתלי בנט: אפשר לעשות ספינים, אבל לא תוכל – –

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית – – –

נפתלי בנט: – – לשנות את ההיסטוריה.

נפתלי בנט: אז עכשיו, ניר ברקת, יואב גלנט – –

קרן ברק: זה נאום האובססיה לנתניהו, נאום האובססיה – – –

נפתלי בנט: – – שעמד פה ודיבר באמת דברי טעם, אתם מבינים שלא רק שפגעתם פגיעה ממשית בביטחון ישראל – ראש השב"כ אמר:

נפתלי בנט: אי-העברת הוראת השעה – –

קרן ברק: אתה אובססיבי, אתה אובססיבי.

נפתלי בנט: – – פוגעת פגיעה ממשית.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, פעם ראשונה.

נפתלי בנט: אבל אפילו פוליטית, אתם לא מבינים, בואו – אתם לא מבינים – –

קרן ברק: בן אדם אובססיבי.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: – – שעכשיו בכל פרסומת נגדכם, כל פעם יראו: יולי אדלשטיין – נגד, נגד ביטחון מדינת ישראל; אבי דיכטר – נגד מדינת ישראל – – –

מירי רגב: – – – תומכי טרור.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: יואב גלנט – נגד ביטחון ישראל, והכול בשביל חבר הכנסת ביבי נתניהו?

נפתלי בנט: השתגעתם?

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, פעם שנייה.

מיקי לוי: זה לא נעים לי להוציא אותך, באמת.

מיקי לוי: היית שרה, וזה לא נעים לי.

שלמה קרעי: לא משנה אם תקרא לו חבר הכנסת נתניהו, הציבור חושב שהוא ראש הממשלה שלו.

שלמה קרעי: לא משנה כמה תגיד "חבר הכנסת נתניהו" – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, למרות שאנחנו – חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: – – הציבור עדיין חושב שהוא ראש ממשלת ההונאה והוא ראש ממשלת – – –

משה ארבל: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, למרות שאנחנו ידידים, קריאה שלישית – החוצה.

מיקי לוי: בבקשה, החוצה.

משה ארבל: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת משה ארבל, חבר הכנסת משה ארבל, אתה עדיין לא נותן לי הוראות.

מיקי לוי: מה לעשות, אני לא חייב לך – – –

נפתלי בנט: טוב, חברים.

נפתלי בנט: אני רוצה לסיים.

משה ארבל: – – – החוצה, מה קרה לך?

מיקי לוי: תודה, תודה, תודה.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: האמת, האמת – שיש פה ממשלה טובה, ועיניכם כלות.

מירי רגב: – – – מה לדבר.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב.

נפתלי בנט: יש פה ממשלה, שבאופן די מדהים – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

מיקי לוי: די, חברת הכנסת רגב, די, מספיק.

קטי קטרין שטרית: קיבל הודעה – – –

נפתלי בנט: החמוצים החדשים – – –

מיכאל מלכיאלי: – – –

נפתלי בנט: מילא אם זה היה קוריוז, אבל באופן חסר תקדים – באמת, לא היה את זה קודם.

נפתלי בנט: גם אני הייתי באופוזיציה, כשהחרדים והליכוד בחרו לזרוק אותנו לאופוזיציה נגד כל ההבטחות – –

מיכאל מלכיאלי: – – –

נפתלי בנט: – – אז לא הייתי כזה חמוץ.

נפתלי בנט: לא הייתי חמוץ.

קריאה: – – –

מיקי לוי: מלכיאלי, חבר הכנסת.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת – – –

נפתלי בנט: על ראש הגנב בוער הכובע.

משה גפני: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת, חבר הכנסת – – –

נפתלי בנט: זה כן נכון.

נפתלי בנט: זה נכון.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, חבר הכנסת גפני – – –

נפתלי בנט: זה נכון.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת גפני, חבל על העצבים.

נפתלי בנט: אבל לא הלכנו, אנחנו – –

מיקי לוי: הבריאות, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: מה עם המעונות?

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, הבריאות, הבריאות.

נפתלי בנט: – – אנחנו – אני באמת מעריך אותך – – –

משה גפני: בסדר – – –

נפתלי בנט: אני לא אמרתי: אני באופוזיציה, אז נשרוף את מדינת ישראל.

נפתלי בנט: לא עושים את זה.

מיקי לוי: תודה.

נפתלי בנט: הלכנו לאופוזיציה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, לא היה כדבר הזה שבישיבה אחת אני אוציא מישהו פעמיים החוצה, גם בהיסטוריה, תבדוק.

מיקי לוי: תעצור אותך.

משה גפני: מה עם המעונות?

משה גפני: מה עם המעונות?

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, הבריאות שלך.

יצחק פינדרוס: – – –

נפתלי בנט: בעזרת השם – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: פינדרוס, פינדרוס.

נפתלי בנט: יושב-ראש הכנסת, עכשיו אני רוצה כמה מילים – –

משה אבוטבול: אבל גם ככה יש לנו בעיה עם הבריאות – – –

נפתלי בנט: – – על בעיות יותר רציניות.

נפתלי בנט: תראו, אנחנו בתשעת הימים.

יצחק פינדרוס: חבר הכנסת פינדרוס, חבר הכנסת פינדרוס.

נפתלי בנט: אנחנו בתשעת הימים.

קריאות: – – – ממשלה – – –

נפתלי בנט: בשונה ממה שאתם חושבים, אין לכם מונופול על היהדות.

מירי רגב: – – –

נפתלי בנט: אין לכם מונופול על היהדות; אין לכם גם מונופול על מסורת ישראל.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: התורה שייכת לכולנו – – –

משה גפני: – – – מה זה?

נפתלי בנט: אין לך מונופול.

מיקי לוי: שב, חבר הכנסת ביטון, שב.

נפתלי בנט: מי שמשרת בצבא ומקיים מצוות, הוא גם דתי, לא פחות מכם.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, די.

נפתלי בנט: לא פחות מכם.

נפתלי בנט: אין לכם מונופול.

נפתלי בנט: לאף אחד פה.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת פינדרוס, אתה בקריאה שנייה, אני אוציא אותך וזה לא נעים לי.

משה אבוטבול: – – – תורה.

נפתלי בנט: תראו, אגב, נכנס אדריכל ממשלת האחדות, חבר הכנסת סמוטריץ', אז פשוט נתתי לו קרדיט כשהוא לא היה פה.

נפתלי בנט: איפה הוא?

נפתלי בנט: יש לך – – –

משה גפני: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, די, חבר הכנסת גפני, הבריאות שלך.

מיקי לוי: אני באמת דואג לבריאות שלך.

נפתלי בנט: תזכרו את הנוסחה: כגודל רגשות האשם כך גודל הצעקות.

נפתלי בנט: תראו, אנחנו בתשעת הימים.

נפתלי בנט: רגע של היסטוריה.

מירי רגב: – – –

נפתלי בנט: העם היהודי, העם היהודי התברך בהרבה תכונות טובות, אבל גם, לצערי – –

מיקי לוי: מלכיאלי.

משה אבוטבול: – – – העם הרפורמי.

יצחק פינדרוס: גם באנשים כמוך, שמרעיבים ילדים.

נפתלי בנט: – – העם היהודי סבל גם לאורך ההיסטוריה מכמה תכונות שפגעו וסיכנו את עצם קיום העם היהודי, בראש ובראשונה פלגנות אנרכיסטית.

משה אבוטבול: – – – עושה.

נפתלי בנט: תראו – – –

מירי רגב: הפלגן הראשי מדבר, הפלגן הראשי מדבר.

נפתלי בנט: אנחנו מעולם לא צלחנו את העשור השמיני של מדינה יהודית בארץ ישראל כמדינה ריבונית ועצמאית.

משה אבוטבול: – – –

נפתלי בנט: היו דוד ושלמה, אחר כך הגיע רחבעם ואותם ילדים ייעצו לו להעלות את המיסים ופירקו את הממלכה.

נפתלי בנט: גם בימי בית שני התקופה הריבונית העצמאית הייתה קצרה, בימי החשמונאים.

נפתלי בנט: מה שקרה, זה שמתוכנו – כדי לפגוע באחר – החליטו לשרוף את הבית כולו.

נפתלי בנט: הלכו לרומאים והזמינו אותם פנימה.

נפתלי בנט: כלומר, באמת, "מהרסיך ומחריביך ממך יצאו".

נפתלי בנט: המשימה שלנו היא לשמור על הבית.

מירי רגב: כן, איזה בית?

נפתלי בנט: לשמור על הבית.

מירי רגב: עם חמאס, עם חמאס אתה רוצה לשמור על הבית?

משה אבוטבול: – – –

נפתלי בנט: הקו הזה, הקו הזה של לייצר כל הזמן שחור ולבן בתוך העם, להגיד: אי-אפשר לשבת ביחד, אי-אפשר, אף אחד לא יכול לשבת עם דעות שונות, כולם חייבים ליישר קו איתי – אותה צדקנות החריבה את הבית היהודי בארץ ישראל, את בית שני.

משה אבוטבול: כמה קיבלת – – –

נפתלי בנט: אנחנו יוצאים לדרך, דרך לא קלה, זאת קואליציה לא פשוטה אבל כל חבריה רואים את האחריות; חבריה מתייחסים אחד לשני בכבוד; משתדלים להתגבר על מחלוקות כדי לקדם את מדינת ישראל, ופתאום משהו חדש מתחיל במדינת ישראל.

נפתלי בנט: רוח חדשה, רוח טובה.

נפתלי בנט: כאן אני מסיים ופונה לכל אזרחי מדינת ישראל.

משה אבוטבול: – – –

נפתלי בנט: אנחנו ממשלה – – –

מירי רגב: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, לא נעים לי להוציא אותך, באמת.

מאיר פרוש: מה עם המעונות?

נפתלי בנט: אנחנו ממשלה – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, די, די.

אופיר כץ: מי מאמין לך בכלל.

משה אבוטבול: – – –

נפתלי בנט: – – של כולם, אנחנו נדאג לכולם.

נפתלי בנט: אנחנו הולכים להוריד את גיל הפטור לגיל 21, אנחנו לא – – –

– – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, חבר הכנסת פינדרוס, באמת, לא נעים לי.

מיקי לוי: עבדתי איתכם – – –

יצחק פינדרוס: – – –

מיקי לוי: הבנתי אתכם, הוא שמע אתכם.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר – – –

נפתלי בנט: המצפן שלנו, אדוני היושב-ראש, המצפן שלנו הוא מה טוב למדינת ישראל; מה נכון למדינת ישראל; מה טוב לכלל אזרחי מדינת ישראל.

נפתלי בנט: נכון, אנחנו לא ממשלת "אני ואני ואני", כמו שהייתה כאן 12 שנים – כמו שישראל כץ ומירי רגב היטיבו לבטא – –

מירי רגב: שקר, שקר ושקר.

נפתלי בנט: – – ומכירים היטב.

נפתלי בנט: אנחנו ממשלת "אנחנו".

נפתלי בנט: אנחנו ממשלת ביחד.

נפתלי בנט: אנחנו ממשלה חיובית, ובעזרת השם – –

פטין מולא: – – – של המדינה.

נפתלי בנט: – – אתם גם יודעים – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס.

נפתלי בנט: – – הממשלה הזאת תחזיק ארבע וחצי שנים וכולם מוזמנים פנימה.

נפתלי בנט: כולם.

מיכאל מלכיאלי: מי שואל – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, תפסיק.

נפתלי בנט: אם תסתכלו, כולכם מוזמנים.

נפתלי בנט: אתם לא חייבים לגזור את דינכם לעמוד בצד ולצעוק שאתם יודעים שאנחנו עושים טוב.

נפתלי בנט: אתם לא חייבים.

יצחק פינדרוס: להרעיב ילדים זה טוב?

נפתלי בנט: אתם יכולים להצטרף.

יצחק פינדרוס: להרעיב ילדים זה טוב.

נפתלי בנט: לא יקרה שום דבר.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס – –

יצחק פינדרוס: אין לך בושה.

מיקי לוי: – – אתה לא במקומך, אז תצא להירגע.

מיקי לוי: תודה.

נפתלי בנט: אל תלכו שולל אחרי חלילנים כאלו ואחרים.

נפתלי בנט: בעזרת השם נעשה ונצליח, תודה רבה.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: תודה רבה לראש הממשלה נפתלי בנט.

מיקי לוי: חבר הכנסת בנימין נתניהו, ראש האופוזיציה, בבקשה.

מיקי לוי: שקט בבקשה, שקט, אני מבקש מהצד הזה, אני מבקש מהצד של הקואליציה לגלות בגרות ולא להפריע.

מיקי לוי: אני מבקש, ברמה האישית, לא להפריע.

יצחק פינדרוס: להרעיב ילדים – – –

מיקי לוי: עוד רגע, אדוני, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת, מלכיאלי, ראש האופוזיציה מחכה, תודה.

מירי רגב: – – – ראש הממשלה, הוא מחכה – – – שמאלה.

משה אבוטבול: – – –

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת נתניהו.

מיקי לוי: אני מבקש שקט, לא להפריע.

מיקי לוי: בבקשה לתפוס את המקומות.

מיקי לוי: לא להפריע.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: ומהצד הזה אני מבקש לגלות בגרות.

מיקי לוי: אתם לא תפריעו.

מיקי לוי: בבקשה.

משה גפני: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, ראש האופוזיציה מחכה, תכבד אותו.

משה גפני: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, אני דואג לבריאות שלך.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גינזבורג.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, אפשר לחזור?

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, מה?

מאי גולן: אנחנו לא יכולים לחזור?

מיקי לוי: בבקשה, את כן.

מאי גולן: תודה רבה.

– – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, בבקשה.

מאי גולן: אני מבקשת להגיב על דבריו של נפתלי בנט בהודעה אישית, הוא הזכיר את שמי.

מיקי לוי: יש עוד – – –

מאי גולן: אישרו?

מאיר פרוש: מגיעה לה הודעה אישית.

אורלי לוי אבקסיס: לפי סעיף – – – מגיעה לך הודעה אישית.

מיקי לוי: אני לא חייב לתת לך.

אורלי לוי אבקסיס: מאי, יש לך זכות להודעה אישית של חמש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: הוא פנה אליה אישית.

מיקי לוי: בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, ידידיי חברי הכנסת, בשם אזרחי ישראל – אגב, מי שצילם את הדברים שלי, תשימו לב כי יש שינויים בדרך, יש הפתעות.

בנימין נתניהו: ובכן, בשם אזרחי ישראל יש לי שאלה אחת לממשלת ההונאה של בנט ולפיד: איך הצלחתם בזמן כל כך קצר – –

מיקי לוי: תתאפקו.

בנימין נתניהו: – – לקלקל כל כך מהר – –

יאיר גולן: – – –

בנימין נתניהו: – – את ההצלחה שלנו במאבק נגד הקורונה?

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן.

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, ביקשתי להתאפק.

מיקי לוי: בבקשה, להתאפק.

משה ארבל: למה אתה לא מוציא אותו?

משה ארבל: למה אתה לא מוציא אותו?

מיקי לוי: משה ארבל, אתה באמת מגזים.

מיקי לוי: אל תגיד לי מה לעשות.

משה ארבל: למה אתה לא מוציא אותו, בגלל שהוא אשכנזי?

משה ארבל: בגלל שהוא אשכנזי?

מיקי לוי: אל תגיד לי מה לעשות.

מיקי לוי: משה ארבל, פעם שנייה.

משה ארבל: בגלל שהוא אשכנזי אתה לא מוציא אותו?

מיקי לוי: משה ארבל, פעם שנייה.

משה ארבל: הוא אשכנזי?

משה ארבל: זו הסיבה?

משה ארבל: בושה.

משה ארבל: אמסלם, קרעי – רק מזרחים הוצאת.

מיקי לוי: משה ארבל, פעם שלישית.

מיקי לוי: תתכבד.

מיקי לוי: תתכבד בבקשה לצאת החוצה.

מיקי לוי: אתה מפריע לחבר הכנסת נתניהו, בגלל זה אני מוציא אותך – –

משה ארבל: תתבייש.

משה ארבל: רק מזרחים הוצאת היום – – –

מיקי לוי: – – כי אתה מפריע לחבר הכנסת נתניהו.

מיקי לוי: בבקשה, החוצה.

משה ארבל: בושה וחרפה.

משה ארבל: (חבר הכנסת משה ארבל יוצא מאולם המליאה.)

מיקי לוי: תודה.

בנימין נתניהו: איך הצלחתם בזמן כל כך קצר לקלקל כל כך מהר את ההצלחה הגדולה שלנו במאבק נגד הקורונה?

בנימין נתניהו: אנחנו מסרנו לכם מדינה במצב הטוב ביותר בעולם.

בנימין נתניהו: הבאנו עשרות מיליוני חיסונים מהר יותר מכל מדינה אחרת.

בנימין נתניהו: נתנו את החיסונים הללו לאזרחי ישראל מהר יותר מכל מדינה אחרת – –

רם בן ברק: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בן ברק, זה לא מקובל.

בנימין נתניהו: – – הוצאנו את ישראל מהמגפה מהר יותר מכל מדינה אחרת.

בנימין נתניהו: הסרנו את המגבלות, הורדנו את המסכות, הנהגנו את התו הירוק, הזנקנו את העסקים, חזרנו לקניונים – – –

נירה שפק: אתה מדבר – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת שפק, די.

מיקי לוי: קריאה ראשונה.

מיקי לוי: די.

בנימין נתניהו: בכל העולם, בכל העולם, שיבחו את ההצלחה הכבירה שלנו.

בנימין נתניהו: ומה עשיתם אתם עם ההצלחה הזו?

מירי רגב: פירקו את הכול.

בנימין נתניהו: פשוט, חברת הכנסת מירי רגב, פשוט הם בעטו בדלי המלא.

בנימין נתניהו: ביום חילופי הממשלה, ב-13 ביוני, היה בישראל תחת הנהגתנו מספר זעום של חולים מאומתים – –

מתן כהנא: 6,500 זה מה שהיה.

בנימין נתניהו: – – פחות מחמישה ביום.

בנימין נתניהו: היום, אצלכם, יש כבר 500 נדבקים ביום.

בנימין נתניהו: פי 100.

בנימין נתניהו: אנחנו הבאנו לסגירת מחלקות קורונה, אתם גרמתם לפתיחת מחלקות קורונה.

בנימין נתניהו: אנחנו הורדנו את המסכות, אתם החזרתם את המסכות.

מתן כהנא: 6,400 – – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: למען השם, מה אתם עושים מול התפרצות הקורונה?

בנימין נתניהו: התשובה היא – – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אני שואל: מה אתם עושים?

יאיר גולן: – – –

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, די.

נירה שפק: הדבר היחידי – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת שפק, קריאה שנייה.

בנימין נתניהו: אני שואל: למען השם, מה אתם עושים?

בנימין נתניהו: עושים – לא מדברים, לא מצייצים, לא מתפארים.

בנימין נתניהו: מה אתם עושים מול התפרצות הקורונה?

בנימין נתניהו: והתשובה היא: אתם לא עושים כלום.

בנימין נתניהו: איך בנט קורא לזה במילים מכובסות?

בנימין נתניהו: בלימה רכה.

בנימין נתניהו: זו לא בלימה רכה, זו בלימה ריקה, ריקה מתוכן, ריקה ממעשים, ריקה ממדיניות, ובעיקר ריקה ממנהיגות.

בנימין נתניהו: הדבר היחיד שיש לכם, באמת היחיד שיש לכם – אתם עושים את זה לא רע – זה סלפי וציוצים.

בנימין נתניהו: במקום להוביל, לקבל החלטות של ממש, אתם יודעים לעשות דבר אחד – לצייץ ולהצטלם.

בנימין נתניהו: רק חודש אחד עבר – – –

מירב בן ארי: אתה המצאת את הסלפי שאתם עושים.

מירב בן ארי: אתה המצאת את זה.

מיקי לוי: די, חברת הכנסת בן ארי.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, אני מבקש.

יאיר גולן: – – –

מיקי לוי: אני מבקש, חבר הכנסת גולן, די.

מיקי לוי: בבקשה.

בנימין נתניהו: רק חודש אחד עבר – –

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה, בבקשה.

בנימין נתניהו: – – וכבר יצרתם שלושה מחדלים ענקיים.

בנימין נתניהו: המחדל הראשון – נתב"ג.

בנימין נתניהו: כשהממשלה שלנו עמדה בפני האיום של כניסת וריאנטים לישראל קיבלנו במהירות החלטה קשה אך הכרחית.

בנימין נתניהו: למעט – – –

רם בן ברק: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת רם בן ברק, חבר הכנסת קריב, מספיק.

מיקי לוי: אל תפריעו.

מיקי לוי: אני לא אעבור על זה לסדר-היום.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש – – –

קריאה: למה אתה לא מוציא אותם?

מיקי לוי: אל תגיד לי מה לעשות.

מיקי לוי: אני מרגיע אותם.

מיקי לוי: זה בינתיים שקט.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, זה בסדר שאתה מנסה לעזור לי, אבל תאמין לי, אני יכול לעזור לעצמי.

מיקי לוי: בבקשה.

חיים כץ: בתור יו"ר הסיעה הוא לא יכול להוציא אותם.

חיים כץ: בתור יו"ר הסיעה הוא לא יכול להוציא אותם.

בנימין נתניהו: למעט כניסת אזרחים ישראלים שחוזרים הביתה – חיים כץ, דיר באלכ.

בנימין נתניהו: תשמע, למעט כניסת ישראלים שחוזרים הביתה אנחנו סגרנו את השמיים.

בנימין נתניהו: היינו המדינה הראשונה בעולם שפעלה כך, שסגרה כך את שדה התעופה שלה, ובכך מנענו כניסה של חולים רבים עם וריאנטים לישראלים.

בנימין נתניהו: לעומת זאת, הממשלה שלכם הפקירה את הגבולות.

בנימין נתניהו: במקום לבלום את הווריאנט ההודי, במקום לבלום את הווריאנט ההודי, הצטלמתם איתו בסלפי בנתב"ג.

שלמה קרעי: אתה גורם לו להזיע, ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: המחדל השני שלכם: חיסונים.

יבגני סובה: – – –

בנימין נתניהו: המחדל השני שלכם – חיסונים.

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה, קריאה ראשונה.

בנימין נתניהו: אנחנו עבדנו סביב השעון כדי להביא לארץ מיליוני חיסונים.

בנימין נתניהו: בשעה – אני רוצה להזכיר לכם מה אתם עשיתם: אתם התראיינתם בכל ערוץ, הסברתם שהחיסונים לא יגיעו ובכלל מי צריך את החיסונים; קראתם בשצף קצף לפתוח הכול.

בנימין נתניהו: אתם זוכרים?

בנימין נתניהו: לפתוח, לפתוח, לפתוח.

בנימין נתניהו: אני אמרתי לאזרחי ישראל מהרגע הראשון שהפתרון היחיד ארוך הטווח לקורונה הוא החיסונים.

בנימין נתניהו: ואני הקדשתי כל דקה מזמני וממרצי, יחד עם חבריי ממשרד הבריאות.

בנימין נתניהו: פעלנו בכל דרך לדאוג לכך שישראל תקבל כמה שיותר חיסונים מכמה שיותר מקורות וכמה שיותר מהר – – –

קריאות: – – –

קריאה: מותר לצחוק?

קריאה: מותר לנו לצחוק?

בנימין נתניהו: לא הפסקתי להילחם על הבאת עוד ועוד חיסונים.

בנימין נתניהו: ואגב, עשיתי את זה גם כשפעלו נגדי מתוך הממשלה וגם כשהתקשורת והיועצים המשפטיים ניסו להצר את צעדיי.

יאיר גולן: – – –

בנימין נתניהו: בזכות העשייה שלנו החזרנו את מדינת ישראל לחיים.

בנימין נתניהו: אבל בזכות הכישלון שלכם אנחנו צריכים לשבת עם מסכות, לא רק כאן – בכל מקום סגור במדינת ישראל, ואפילו, אפילו את זה אתם לא מצליחים לאכוף.

בנימין נתניהו: מה שאני דורש מכם לעשות כבר כמה שבועות זה להקדים ולהביא עוד מיליוני חיסונים לישראל.

בנימין נתניהו: החיסון השלישי נגד הקורונה חייב להיות בידינו כבר עכשיו.

בנימין נתניהו: יכול להיות שנרצה להשתמש בו, יכול להיות שלא, אבל אם נרצה להשתמש בו, לא נוכל לעשות זאת אם החיסונים לא יהיו פה.

בנימין נתניהו: אתה לא יכול לתת זריקה כשאין לך חיסון.

בנימין נתניהו: וזה עלול, ברגע המכריע, לעלות בחיים רבים, חיים של אזרחי ישראל, כי אף אחד לא יודע – – –

אביר קארה: – – – לשמור על האזרחים.

בנימין נתניהו: אף אחד לא יודע מה יקרה כשרמת הנוגדנים בדם תרד.

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, מספיק.

בנימין נתניהו: אנחנו משערים שאנחנו יודעים, אנחנו חושבים שאנחנו יודעים, אבל אנחנו לא באמת יודעים.

בנימין נתניהו: ולכן המחיר של הקדמת הבאת החיסונים לארץ הוא אפסי; המחיר של איחור בהבאת החיסונים יכול להיות קטלני.

בנימין נתניהו: החיסון השלישי כבר היה צריך להיות פה, והגיע הזמן שתתחילו להיות – איך אני אגיד את זה, נשתמש במינוח – תתחילו להיות אובססיביים בעניין הזה, ותביאו, ריבונו של עולם, את החיסונים לישראל.

בנימין נתניהו: ויש עוד מחדל, מחדל שלישי של אובדן דרך.

בנימין נתניהו: אין לכם שום דרך אמיתית להתמודד עם הקורונה.

בנימין נתניהו: אצלכם, אצלכם הספין הוא חזות הכול.

בנימין נתניהו: מה שחשוב זו רק הכותרת בעיתון – –

יאיר גולן: מלך הספינים.

יאיר גולן: אתה מלך הספינים.

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן.

נפתלי בנט: אתה אמיתי, ביבי?

בנימין נתניהו: – – או הידיעה במהדורת החדשות.

בנימין נתניהו: ואני חייב להגיד לכם, זה לא קשה, כי רוב התקשורת עובדת אצלכם, מלטפת אתכם בצורה מביכה, ובעיקר – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – בעיקר מסתירה את המחדלים הרבים שלכם.

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: אל תכריח אותי.

בנימין נתניהו: לא, באמת, אדוני היושב-ראש, איך אפשר לבוא ולהגיד שהתקשורת מלטפת את הממשלה?

בנימין נתניהו: זה לא נכון.

בנימין נתניהו: התקשורת תקפה את הממשלה במשך 12 שנים ועכשיו היא תוקפת את האופוזיציה, אבל זה בסדר.

בנימין נתניהו: אנחנו מבינים, כולם הרי מבינים בדיוק את המשחק שמשחקים פה.

בנימין נתניהו: ובכן, שום ליטוף תקשורתי לא יסתיר את המחדלים שלכם.

בנימין נתניהו: במקום להגדיל את מספר התקנים למערכת הבריאות אתם מבטלים את התקנים לרופאים ולאחיות, שאנחנו הבאנו.

בנימין נתניהו: במקום להנהיג את התו הירוק מבעוד מועד, ולעודד על ידי כך – קודם כול לדכא מחלה, לדכא הדבקה – ולעודד התחסנות – שר הבריאות ממאן לעשות זאת.

בנימין נתניהו: הוא יכול להסביר למה?

בנימין נתניהו: אולי הוא חושש ממצבי

בנימין נתניהו: עי מרצ בפרדס חנה או בכל מיני מקומות – –

מירב בן ארי: – – – כלכלי של תו ירוק.

בנימין נתניהו: – – אינני יודע.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

בנימין נתניהו: אני שואל אתכם, אתם לא מבינים שאנחנו עומדים בפני התפרצות אפשרית?

בנימין נתניהו: הרי הכתובת על הקיר.

בנימין נתניהו: כל אחד רואה את זה.

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: אז אין חיסונים, אין תקנים, אין תו ירוק, אין אכיפת בידודים, אין אכיפת מסכות, ואני שואל למה?

בנימין נתניהו: פייזר הוא אותו פייזר, משרד הבריאות אותו משרד הבריאות, החיסונים אותם חיסונים, כך אמר ידידי שר הבריאות לשעבר יולי אדלשטיין.

בנימין נתניהו: אז מה קרה?

בנימין נתניהו: מה השתנה?

בנימין נתניהו: מה שהשתנה זה ממשלה שאין לה דרך, אין לה מנהיגות.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

בנימין נתניהו: יש לה רק ספרון – –

קריאה: ממשלה שבאה לעבוד.

בנימין נתניהו: – – עם שם יומרני:

בנימין נתניהו: איך לנצח את המגפה – –

מירי רגב: גם הספרון הוא לא שלו, הוא גנב אותו.

בנימין נתניהו: – – כשבפועל – –

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: – – בפועל קורה בדיוק ההפך.

בנימין נתניהו: אגב, אני לא יודע למי באים בטענות על כך, למחבר האמיתי או למי שעל פי הפרסומים הוא העתיק ממנו את הרעיונות.

בנימין נתניהו: אז מסתבר שהרבה יותר קל לבקר – –

קטי קטרין שטרית: קופירייטר.

בנימין נתניהו: – – ולכתוב ספרון מאשר להילחם במגפה בפועל.

בנימין נתניהו: רבותיי, אני שואל אתכם: איך הצלחתם להתברבר בניווט כל כך מהר?

בנימין נתניהו: חשבתי שזה ייקח לכם כמה שבועות.

בנימין נתניהו: אבל תוך ימים – –

יוראי להב-הרצנו: – – –

בנימין נתניהו: – – הורדתם את ישראל ממסלול של הצלחה, והעברתם אותנו, לצערנו, למסלול של כישלון.

בנימין נתניהו: בציוצים ובטוויטר לא מנצחים מגפות.

בנימין נתניהו: ועם ספרונים מועתקים – –

יאיר גולן: וגם לא בבחירות.

בנימין נתניהו: – – לא מצילים חיים.

יוראי להב-הרצנו: מסיבות עיתונאים היסטריות – – –

בנימין נתניהו: אני מזכיר לכם את האמירה שלכם: לא קורונה, לא מעניין.

בנימין נתניהו: אז כנראה שהמאבק בקורונה לא באמת מעניין אתכם כי החזרתם אותנו הרבה הרבה אחורה במאבק הזה.

בנימין נתניהו: יצרתם מצג שווא כאילו הממשלה שלכם תתמקד בקורונה.

בנימין נתניהו: אמרתם – הינה מה שאמרתם: אין אידיאולוגיה, יש קורונה.

בנימין נתניהו: אבל במציאות, במציאות אתם עסוקים בכל דבר מלבד הקורונה.

בנימין נתניהו: אתם מתמקדים באמת רק בדבר אחד: בהישרדות הפוליטית שלכם.

קריאה: במשפט.

בנימין נתניהו: הקמתם בהונאה ממשלת נוכלות, שלראשונה בתולדות ישראל כוללת מפלגה אנטי-ציונית שמתנגדת לעצם קיומה של מדינת ישראל – –

יאיר גולן: – – –

בנימין נתניהו: – – ותומכת בטרור.

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, קריאה שנייה.

בנימין נתניהו: דיברתם – איך דיברתם גבוהה-גבוהה על הצורך להעביר תקציב – –

יאיר גולן: – – –

בנימין נתניהו: – – והדבר הראשון שעשיתם הוא לדחות את העברת התקציב.

בנימין נתניהו: תקפתם – איך תקפתם את החוק הנורבגי – –

איתמר בן גביר: – – –

בנימין נתניהו: – – והינה הבאתם אותו.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר.

בנימין נתניהו: תקפתם את החוק – את זה כדאי שישמעו החדשים, שלושת חברי הכנסת החדשים שנכנסו רק היום בחוק הנורבגי.

מיקי לוי: פרוש – – –

בנימין נתניהו: תקפתם את החוק הנורבגי והבאתם אותו – –

איימן עודה: זוז הצידה והכול יסתדר.

בנימין נתניהו: – – על סטרואידים.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה, בבקשה.

מיקי לוי: קריאה ראשונה.

קריאות: – – –

יאיר גולן: איש הנידוי, השיסוי.

מיקי לוי: תודה.

יאיר גולן: איש הסכסוך – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, צר לי – –

קטי קטרין שטרית: – – –

מיקי לוי: – – בבקשה לעזוב את המליאה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה לצאת החוצה.

בנימין נתניהו: זה היה חבר הכנסת גולן, שמדבר על – – –

קטי קטרין שטרית: מזהה תהליכים.

בנימין נתניהו: שמדבר על פילוג, ואמר שישראל היא ערב הפיכתה למדינה נאצית.

בנימין נתניהו: זה לא פילוג?

מיקי לוי: ימשיך אדוני, בבקשה.

יאיר גולן: – – –

בנימין נתניהו: זה מילה של פילוג.

מיקי לוי: ימשיך, אדוני.

יאיר גולן: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

מיקי לוי: (חבר הכנסת יאיר גולן יוצא מאולם המליאה.

מיקי לוי: )

מירב בן ארי: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, אז אנחנו – – –

יוראי להב-הרצנו: חבר הכנסת ביבי, די לשקר.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

בנימין נתניהו: אני דיברתי על החוק הנורבגי.

בנימין נתניהו: אתם התנגדתם לו, ובאמת היה טעם לשמור אותו מדוד, אבל אתם הגדלתם אותו מעבר לכל דמיון.

בנימין נתניהו: יש היום יותר נורבגים בכנסת מאשר בנורבגיה.

יוראי להב-הרצנו: שוב שקר.

בנימין נתניהו: מה, אני צריך ללמוד לדבר נורבגית?

יוראי להב-הרצנו: שוב שקר.

בנימין נתניהו: החזרתם לסדר-היום המדיני – –

יוראי להב-הרצנו: – – – נורבגיה.

בנימין נתניהו: – – את הסוגיה הפלסטינית.

אמילי חיה מואטי: טוב מאוד.

בנימין נתניהו: חברת הכנסת מואטי, לך זה טוב מאוד – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – אבל למי שדיבר בשם הימין והתיימר להיות ימין זה לא טוב מאוד.

בנימין נתניהו: זו הונאה.

בנימין נתניהו: הפקרתם את המאבק נגד הסכם הגרעין המתגבש עם איראן.

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד לכם, בנט עומד כאן – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – כולו נפוח, מדבר – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – מדבר – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: הוא יגיד "אדוני ראש הממשלה", הוא יגיד, כי כשנפתלי בנט עמד פה הוא אמר "אדוני ראש הממשלה".

מיקי לוי: אני מניח שגם חבר הכנסת נתניהו יגיד.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אני אגיד לך, אדוני היושב-ראש, לאדוני ראש הממשלה – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: בבקשה לא להפריע.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

בנימין נתניהו: בנט עומד כאן – לאדוני היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: בנט עומד כאן כראש הממשלה – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: לא להפריע, בבקשה, מספסלי הקואליציה.

בנימין נתניהו: – – אבל למעשה, יש פה שמונה ממשלות תחת ממשלה אחת.

בנימין נתניהו: התפקיד שלו הוא רק אחד, להיות ראש ממשלה ייצוגי כדי להעביר את השלטון בעוד שנתיים לראש הממשלה האמיתי, יאיר לפיד.

בנימין נתניהו: עד אז ילטפו אותו, יתגמלו אותו, יקבלו אותו באהבה בוושינגטון ובאמ"ן, כי יש לו תפקיד, שני תפקידים, שלושה: 1.

בנימין נתניהו: לעשות מה שראש הממשלה הנוסף מנסור עבאס אומר; 2.

בנימין נתניהו: להכתיר את יאיר לפיד; 3.

בנימין נתניהו: להעביר בשקט האפשרי את הסכם הגרעין האיראני.

בנימין נתניהו: ולצורך זה יכבדו, ילטפו, אבל למעשה כל התפקיד שלו הוא להיות גשר חי ולתת לשמאל סוף-סוף את ייעודו.

בנימין נתניהו: לכן הוא ראש ממשלה בובה, זה התפקיד שלו.

בנימין נתניהו: זה התפקיד שלו.

בנימין נתניהו: פשוט להיות גשר חי.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: ראש הממשלה בפועל יאיר לפיד סיכם באופן מדהים – –

סמי אבו שחאדה: אדוני ראש הממשלה – – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – עם האמריקנים על מדיניות – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, שקט, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, שקט, בבקשה.

מיקי לוי: ששש.

מיקי לוי: די.

קריאות: – – –

מיקי לוי: די, די.

קטי קטרין שטרית: אלו השותפים החדשים של בנט.

סמי אבו שחאדה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, קריאה ראשונה, תודה.

מיקי לוי: בבקשה, ימשיך.

בנימין נתניהו: ראש הממשלה בפועל יאיר לפיד סיכם באופן מדהים – אני אומר לכם שאני עדיין לא נרגע מזה; הוא סיכם באופן מדהים, ככה, במחי יד, בלי הנד עפעף, ובלי מילה מראש הממשלה הייצוגי בנט או מאף אחד אחר – סיכם עם האמריקנים על מדיניות של אין הפתעות בעניין איראן.

בנימין נתניהו: זאת אומרת, ישראל לא תפתיע מבצעית את ארצות הברית – –

רם בן ברק: – – –

בנימין נתניהו: – – בנושא תוכנית הגרעין.

בנימין נתניהו: זאת אומרת שעל פעולה שלנו – –

רם בן ברק: – – –

בנימין נתניהו: – – נצטרך להגיד לה מראש.

בנימין נתניהו: ואם הם לא יאשרו – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בן ברק.

בנימין נתניהו: – – אתם יודעים מה יקרה?

רם בן ברק: – – –

בנימין נתניהו: או לחלופין – –

מיקי לוי: חבר הכנסת.

בנימין נתניהו: – – יכול להיות שהם גם ידליפו את זה, וזה כבר קרה.

בנימין נתניהו: דברים כאלה היו.

בנימין נתניהו: אני מעולם מעולם לא הסכמתי לתת התחייבות כזאת, ותוך דקות או ימים ראש הממשלה בפועל יאיר לפיד – שיהיה ראש הממשלה לא רק האמיתי אלא גם הרשמי האמיתי בעוד שנתיים – הלך וויתר על העיקרון הריבוני הזה של הגנת מדינת ישראל מפני איום קיומי.

בנימין נתניהו: נתן את זה ככה, בלי לחשוב, וזה אומר לכם הכול.

בנימין נתניהו: זו ממשלה שמסכנת את ישראל בפנים על ידי מחדלי הקורונה שלה וחוסר המנהיגות והמלל והרהב חסרי הכיסוי שלהם, ומנגד היא מפקירה את ביטחוננו בחוץ על ידי הכניעה הווסלית הזאת למדיניות שאמורה ליישר קו עם התגרענותה של איראן.

בנימין נתניהו: זו הממשלה המסוכנת ביותר שקמה למדינת ישראל.

בנימין נתניהו: ואחמד טיבי קרא לה, לא בכדי, הממשלה הישראלית הפלסטינית הראשונה.

בנימין נתניהו: הראשונה והאחרונה בתולדות ישראל, כי אנחנו נפיל אתכם במהרה בימינו.

בנימין נתניהו: תודה רבה, אדוני.

קריאות: – – –

מיקי לוי: לא, לא, אתם לא תמחאו כפיים.

מיקי לוי: אדוני ראש הממשלה, אתה ביקשת לעלות?

מיקי לוי: אדוני ראש הממשלה, אתה ביקשת לעלות?

קריאות: – – –

מיקי לוי: תראו, תראו, כשחבר הכנסת נתניהו עלה, כמעט ולא היו הפרעות.

מיקי לוי: אני מבקש – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: אני מבקש – הבנתי, אם אתם רוצים להפריע, בסדר.

מיקי לוי: הבנתי.

קרן ברק: – – – כריזמה, כריזמה.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, את בקריאה ראשונה, אני מזכיר לך.

יצחק פינדרוס: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, הוצאתי אותך ונכנסת על דעת עצמך, אז – – –

יצחק פינדרוס: – – –

מיקי לוי: כן כן כן.

מירי רגב: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת מירי רגב, את בקריאה שנייה, אל תכריחי אותי.

מיקי לוי: אני ממש אומר את זה.

מיקי לוי: בבקשה, שקט באולם.

מיקי לוי: בבקשה, אדוני ראש הממשלה.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, חבר הכנסת גולן, תתפנה בבקשה החוצה, אני אתן לך רשות.

מיקי לוי: בבקשה תצא החוצה.

מיקי לוי: ככה נהוג במליאה, כמו שאני עושה עם כל חלקי הבית.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

קטי קטרין שטרית: זה אחרי – – –

מיקי לוי: בבקשה, שקט במליאה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, שנייה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

משה גפני: מה עם הילדים?

נפתלי בנט: מכיוון – – –

משה גפני: מה עם הילדים?

נפתלי בנט: אתם יודעים – – –

יצחק פינדרוס: מה עם המעונות?

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני.

מיקי לוי: אני הייתי סטודנט שלך, לא נעים לקרוא לך בקריאה ראשונה.

מיקי לוי: די.

נפתלי בנט: מכיוון שקודמי מרבה לנופף – בצורה בלתי אחראית, אגב – את דגל איראן, וגם עכשיו עושה דברים – – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: אני לא אפרט, כי אני לא אפגע בביטחון המדינה – –

שלמה קרעי: עדיף לטמון את הראש בחול.

נפתלי בנט: – – אני רק אגיד את המשפט הבא על חבר הכנסת ביבי נתניהו, בעניין איראן, כי אף אחד הרי לא רואה את הדברים: מעולם בתולדות מדינת ישראל לא היה מישהו שדיבר כל כך הרבה ועשה כל כך מעט, בעניין איראן.

יואב קיש: אתה מדבר על עצמך.

בנימין נתניהו: אני מבקש להגיב.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: לא, אני לא מאפשר את זה, גם לא מספסלי הקואליציה.

מירי רגב: בושה.

מירי רגב: שקר.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אני מבקש.

מיקי לוי: אדוני, לא נהוג, גם לא לפי הפרוטוקול – – –

יואב קיש: מה לא נהוג?

יואב קיש: נהוג, נהוג.

יואב קיש: זה התקנון, מה לא נהוג?

יואב קיש: מה לא נהוג?

יואב קיש: אתה לא יודע מה קורה בבית הזה.

יואב קיש: אתה אפילו לא מכיר את הבית הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: לא קרה אף פעם, וגם לא יקרה עכשיו.

מיקי לוי: זהו.

מיקי לוי: אני עובר לסעיף הבא.

מיקי לוי: אל תעירו לי.

מיקי לוי: לא היה אף פעם, וגם לא יקרה עכשיו.

קריאות: – – –

מיקי לוי: לפני שאני עובר להצבעה, אני עובר לסעיף 10 – – –

מאי גולן: זה לא נכון, אתה צריך לתת לו – – –

מיקי לוי: תשבי בבקשה מייד.

מיקי לוי: החוצה.

מיקי לוי: תוציאו אותה החוצה.

מאי גולן: למה החוצה?

מאי גולן: (חברת הכנסת מאי גולן יוצאת מאולם המליאה.)

מיקי לוי: לפני שאני – לא יקרה.

מיקי לוי: לא היה ולא יהיה עכשיו.

מיקי לוי: שבו.

יואב קיש: אתה טועה.

יואב קיש: אתה פשוט טועה.

יואב קיש: תקבל את זה שטעית.

יואב קיש: תקבל את זה שטעית.

מיקי לוי: בבקשה, בבקשה.

מיקי לוי: חבל על הוויכוח.

יואב קיש: הוא טעה, הוא טעה.

יואב קיש: הוא מבין שהוא טעה אז הוא תיקן.

מיקי לוי: קיבלתי.

מיקי לוי: תיקנו אותי.

מיקי לוי: אני מודה.

קריאות: – – –

יואב קיש: מיקי, אתה לא יכול להיות נחרץ.

יואב קיש: אתה לא יכול להגיד "מעולם לא היה" כשזה הפוך.

יואב קיש: זה לא יעבוד.

מירב בן ארי: מה קרה?

מירב בן ארי: אז הוא טעה, קורה.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי.

מיקי לוי: בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, תודה לך שתיקנת את הוראתך, ואכן אני יכול להגיד לך, כיוון שהייתי פה הרבה שנים כראש ממשלה, בכל העת הזאת, 15 השנים, או לפחות בכל עת שהיה דיון של 40 חתימות מאז שהדבר הונהג, כל פעם שראש האופוזיציה – או יותר נכון, ראש הממשלה דיבר וראש האופוזיציה ביקש לדבר אחריו – הדבר הזה תמיד נעשה, ולכן אני מודה לך על התיקון.

מיקי לוי: קיבלתי.

בנימין נתניהו: תודה רבה.

בנימין נתניהו: חבריי חברי הכנסת, זו לא העת לעבור על כל המאמצים שחבריי ואני עשינו במהלך השנים, שעצרו ועיכבו וסיכלו וחיבלו בתוכנית הגרעין האיראנית, וגם במעשים שעשינו כדי להוביל את ההתנגדות.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: חבריי, אתם מפריעים לי.

בנימין נתניהו: זו לא העת לדבר על כל הפעולות והמעשים במישור המבצעי, המדיני, הכלכלי, המודיעיני, שחבריי ואני הובלנו במהלך השנים כדי לעכב ולהסב לאחור כמיטב יכולתנו את תוכנית הגרעין האיראנית, ואני חושב שכל אחד מכם יודע את האמת, או לפחות חלק מהאמת, כי האמת כולה עדיין עלומה.

בנימין נתניהו: אבל אני אגיד דבר אחד: מי שיודע את האמת לגבי הפעולות שלנו – –

רם בן ברק: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בן ברק.

בנימין נתניהו: – – כלפי האיראנים – לא בכדי הם ייחלו לכך שהממשלה שלנו תוחלף בממשלה שלכם.

בנימין נתניהו: הם יודעים למה.

רם בן ברק: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, לפני ההצבעה אני מבקש להעלות את זכרו של יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת שלמה הלל.

מיקי לוי: אני מבקש מכולם לעמוד לזכרו לדקת דומייה.

מיקי לוי: משפחתו נמצאת ביציע.

מיקי לוי: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

מיקי לוי: ) תודה רבה.

מיקי לוי: נא לשבת.

מיקי לוי: בני משפחת הלל, היושבים ביציע, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, בפברואר האחרון הלך לעולמו יושב-ראש הכנסת, שר הפנים ושר המשטרה לשעבר שלמה הלל, זכרו לברכה.

מיקי לוי: הלל עלה לארץ מבגדאד בשנת 1934, ולפני קום המדינה עסק בהעפלה של יהודים מארצות ערב לארץ ישראל.

מיקי לוי: לאחר קום המדינה מילא תפקיד מרכזי במבצעים להעלאת יהודי עיראק ארצה.

מיקי לוי: כבר בשנת 1952 נבחר לכנסת כחלק מרשימת מפא"י, וכיהן בה עד שנת 1959.

מיקי לוי: לאחר מכן ייצג את מדינת ישראל כשגריר בכמה מדינות באפריקה, וכן ניהל את מחלקת אפריקה במשרד החוץ.

מיקי לוי: בשנת 1974 נבחר שלמה הלל שוב לכנסת, וכיהן בה כ-18 שנים; במהלכן כיהן כיושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת, כיושב-ראש התשיעי של הכנסת, כשר הפנים וכשר המשטרה.

מיקי לוי: הלל זכה בשורה ארוכה של פרסים ותארים, ובהם פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה בשנת היובל למדינה, וכן קיבל את תואר אביר איכות השלטון.

מיקי לוי: בין יתר תפקידיו הציבוריים זכורים חברות בוועד הישראלי למען יהודי אתיופיה, יושב-ראש קרן היסוד וכן נשיא המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

מיקי לוי: יושב-ראש הכנסת והשר לשעבר הלל נפטר בחודש פברואר האחרון.

מיקי לוי: בן 97 היה במותו.

מיקי לוי: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה על ההצעה לומר מילים לזכרו של שלמה הלל, יושב-ראש הכנסת לשעבר ושר לשעבר.

יולי יואל אדלשטיין: ראש הממשלה, ראש האופוזיציה, חבריי חברי הכנסת, רבותיי השרים, בני המשפחה היקרים שנמצאים כאן איתנו, ארי, נתמר והנכדות, אני חייב להתחיל – אדוני היושב-ראש, מכיוון שידעתי שאתה תזכיר את העובדות על החיים המאוד-סוערים ומאוד שזורים בתולדות המדינה של שלמה הלל, אני חשבתי על כמה דברים הרבה יותר אישיים.

יולי יואל אדלשטיין: לא רוצה לחזור על הדברים שידועים לכולנו.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני חייב לפתוח בכך ששלמה הלל ואנוכי הפרנו הבטחה, כי ב-2013 מלאו לו 90 שנה, והגינו רעיון להזמין אותו ללשכה ולעשות לו מפגש עם הצוות שעבד איתו אז בלשכה של יושב-ראש הכנסת וגם עם עובדי הכנסת הרלוונטיים מאותה תקופה.

יולי יואל אדלשטיין: והסיכום, כפי שאתם זוכרים, היה שאנחנו ניפגש בעוד עשר שנים.

יולי יואל אדלשטיין: לצערי הרב כנראה המפגש הזה לא יצא לפועל, אבל לפחות אנחנו מעלים את זכרו של האיש היקר הזה, שלמה הלל.

יולי יואל אדלשטיין: ואם הבטחתי דברים אישיים, אז אני אגיד לכם שבדיוק לפני 34 שנים – למה אני אומר בדיוק?

יולי יואל אדלשטיין: כי אני זוכר שהיה מדובר בתשעת הימים – חברות הכנסת אורה נמיר וחייקה גרוסמן, זיכרונן לברכה, הזמינו אותי לכנסת, אסיר ציון משוחרר שזה עתה הגיע לארץ.

יולי יואל אדלשטיין: ואני, למורת רוחן, הייתי לא מגולח ונאצלתי לתת הסברים למה.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי שהתקבלו ההסברים למה אני לא מגולח, הן הזמינו אותי להיכנס ללשכת יושב-ראש הכנסת דאז שלמה הלל, ואני זוכר טוב מאוד מה אמרה לי אורה נמיר, עליה השלום; היא לא אמרה: תשמע, זה יושב-ראש הכנסת, זה איש חשוב, זה סמל שלטון; היא אמרה: הוא היה פעיל עלייה גדול, הוא תמיד פעל למען העלייה.

יולי יואל אדלשטיין: וכך אני רואה אותו.

יולי יואל אדלשטיין: והסתבר שהייתי אמור להכיר אותו עוד לפני שעליתי לארץ, כי שנה לפני זה, כשהייתי בבית סוהר, נערים, בני עקיבא באלון שבות, עשו שביתת רעב לשחרור אסירי ציון.

יולי יואל אדלשטיין: מי הגיע לבקר?

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שבתפקיד הזה יש הזמנות אין-ספור, ואתה יודע שלא תמיד יש זמן ולא תמיד משתלם לנסוע למקומות – איך אני אגיד לך – שהם לא בדיוק מעוז התמיכה שלך במפלגה או למפלגה שלך.

יולי יואל אדלשטיין: ושלמה הלל הגיע.

יולי יואל אדלשטיין: יש לי תמונות עד עצם היום הזה מן הביקור שלו באלון שבות אצל אותם נערות ונערים של בני עקיבא.

יולי יואל אדלשטיין: את שלמה הלל פגשתי גם אחרי שהוא היה יושב-ראש הכנסת, לא פעם, בתפקידו כיושב-ראש קרן היסוד.

יולי יואל אדלשטיין: גם בזה אני הייתי מציע לא לזלזל, זה לא עניין של מה בכך.

יולי יואל אדלשטיין: במשך שמונה שנים, בתחילת גל העלייה הגדול, גם מברית המועצות דאז וגם מאתיופיה, מבצע שלמה, הוא פעל רבות – המשיך בעצם את פועלו, את מה שעשה למען יהודי עיראק וארצות המזרח; הוא המשיך את פועלו גם כיושב-ראש הקרן.

יולי יואל אדלשטיין: ולא בכדי הוא קיבל גם פרס ישראל על מפעל חיים.

יולי יואל אדלשטיין: ואני ממליץ, במיוחד לחברי הכנסת החדשים: יש כאן, חצי קומה מעלינו, קיר עם תמונות רבות של חברי הבית הזה שזכו לקבל פרס ישראל בתחומים שונים, בחלק גדול מהמקרים על מפעל חיים.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שכדאי תמיד ללמוד מאלה שקדמו לנו איך אפשר לשלב בין חיים פוליטיים סוערים לבין עשייה ממלכתית.

יולי יואל אדלשטיין: ומכיוון שאני תמיד זוכר שכעסתי, כיושב-ראש הכנסת, על אלה שערבבו פוליטיקה עכשווית בנאומים לזכר מי מחברינו, בדרך כלל שר או יושב-ראש כנסת שהלך לעולמו, אז אני בוודאי לא אעשה את זה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק אציע לעצמנו בימים אלה לחשוב מה אדם ממלכתי כמו שלמה הלל היה אומר והיה חושב על מה שנעשה כאן בימים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו ברוך, תנחומינו הכנים לבני ובנות המשפחה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת אדלשטיין.

מיקי לוי: השרה מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: משפחת הלל היקרה, אני רוצה לפתוח, חבריי וחברותיי חברות הכנסת, ולצטט לכם – לא לצטט, אבל לספר לכם מה אמר ארי הלל, בנו של שלמה הלל המנוח, בטקס הלוויה המאוד-מצומצם, שהיה בעיצומם של ימי הקורונה והסגרים: 1975, ממשלת רבין הראשונה קמה, ושלמה הלל מקבל את משרד הפנים.

מרב מיכאלי: על שולחנו הוא מוצא מכתב שמבקש להכיר ביהודיות ויהודי אתיופיה כיהודים לצורך חוק השבות.

מרב מיכאלי: במגירה אחרת הוא מוצא מכתב מהרב הראשון לציון עובדיה יוסף, שקובע נחרצות שיהודיות ויהודי אתיופיה הם יהודים לכל דבר.

מרב מיכאלי: שלמה הלל ממהר לקרוא לפקידי המשרד, שהיו אנשי מפד"ל, ואומר להם: בואו נתקן את האירוע הזה, זה ממש דחוף; יש פה אנשים שאנחנו צריכות וצריכים להכיר בהם כיהודים – סביר להניח שהוא אמר "צריכים", אבל.

מרב מיכאלי: אנשי המשרד מסבירים לו שזה עניין מסובך וצריך לקיים דיון ואולי עוד דיון, ועובר הזמן, ולא מתקיימים – והוא כבר לא שר הפנים.

מרב מיכאלי: 1976, המפד"ל פורשת מממשלת רבין, ושלמה הלל נקרא שוב להיות שר הפנים.

מרב מיכאלי: הוא שואל מה קורה עם העניין הזה של יהדות אתיופיה, וכשהוא מבין ששום דבר לא זז, הוא מחליט מיידית פשוט להחיל את חוק השבות על העלייה מאתיופיה.

מרב מיכאלי: הוא, ממוצא עיראקי, שנשא את אשתו תמימה, ממוצא אוסטרי, פשוט לא הסכים להפרדה בין אנשים בשל מוצאם.

מרב מיכאלי: באותם ימים ממש חיה בגונדר בצפון אתיופיה ילדה צעירה בשם נתמר, שלא מודעת לזה שגורלה משתנה לתמיד מהחלטה של שר פנים בירושלים.

מרב מיכאלי: באותם ימים גם גדל ילד בשם ארי הלל, שלא יודע שאבא שלו חתם על החלטה שתשנה את החיים שלו לנצח.

מרב מיכאלי: נתמר וארי נפגשים במדשאות אוניברסיטת תל אביב, מתחתנים, ונולדות להם שלוש בנות – אולי דילגתי על "מתאהבים", אני מצטטת ממקור ראשון.

מרב מיכאלי: אז ההחלטה הזאת של שלמה הלל, גם ברמה האישית, הפכה אותו לסבא מאושר ואבא גאה.

מרב מיכאלי: אבל איזה משקל עצום, איזה חותם השאירה ההחלטה הזאת שלו בתולדות החברה הישראלית ומדינת ישראל.

מרב מיכאלי: אבל העניין הוא שההחלטה הזאת היא ממש אחת מני כל כך הרבה מעשים שעשה שלמה הלל שעיצבו את פניה של מדינת ישראל והחברה הישראלית.

מרב מיכאלי: חבריי מנו פה ממש אפס קצהו.

מרב מיכאלי: האחריות העצומה שלו לעליית יהודיות ויהודי עיראק – הוא זה שהגה את המחשבה להעביר אותם דרך איראן, איראן של ימים אחרים, בשתי נגלות: בהתחלה בריחה, ואחר כך במשא ומתן מסודר.

מרב מיכאלי: הוא זה שממש יש לו יד, משמעותית, בארגון מבצע עזרא ונחמיה, שהביא לכאן מספר עצום של יהודיות ויהודים מעיראק.

מרב מיכאלי: השגריר הראשון שלנו בגינאה, ואחר כך בעוד אי אלו מדינות אפריקה, ומכאן הוא נהיה מנהל מחלקת אפריקה, חבר במשלחת ישראל לאו"ם, סמנכ"ל משרד החוץ למשרד התיכון ועוד ועוד ועוד, ואני לא אמנה – באמת, כל כך הרבה דברים שהוא אחראי להם.

מרב מיכאלי: אנחנו צריכות וצריכים להיות אסירות ואסירי תודה לו.

מרב מיכאלי: אני אגיד רק ששלמה הלל הוא עוד אבן מאבני הפינה של מדינת ישראל ושל החברה הישראלית.

מרב מיכאלי: הבניין הזה עומד, חברות וחברים, בזכות התרומה של שלמה הלל ושל השותפות והשותפים שלו.

מרב מיכאלי: בשבוע שבו הוא נפטר הייתה לנו זכות גדולה ששלמה הלל צירף את שמו לרשימת העבודה לכנסת, במקום ה-74.

מרב מיכאלי: הוא היה מנהיג בכל רמ"ח אבריו ושס"ה גידיו.

מרב מיכאלי: היה לו עמוד שדרה ישר באופן מדהים.

מרב מיכאלי: היו לו שקט פנימי וידיעה עמוקה של הדבר הנכון לעשות לטובת עם ישראל ומדינת ישראל.

מרב מיכאלי: יהיה זכרו ברוך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, דקה מהצד.

מיקי לוי: בקשה מיוחדת, אני מאפשר זאת.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראש הממשלה, ראש האופוזיציה – תודה רבה, אדוני היושב-ראש, שנתת לי מחוץ לפרוטוקול להגיד כמה מילים על שלמה הלל.

דסטה גדי יברקן: אני ממש שמחתי לשמוע עכשיו את השרה מרב מיכאלי שציינה את הקשר שלו ליהדות אתיופיה, ביתא ישראל.

דסטה גדי יברקן: בבית הזה היו מנהיגים רבים וציונים דגולים, אחד מהם היה שלמה הלל.

דסטה גדי יברקן: רבים זוכרים את הפסיקה של הרב עובדיה יוסף שנפסקה, אבל הייתה במגרות עד שהאדם הנכון הגיע ומשך אותה ונתן לה חותמת.

דסטה גדי יברקן: הפסיקה של הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק לברכה, הייתה חשובה מאוד, אבל היה צריך את היהודי עם הלב הענק כדי לתת את החתימה הזאת.

דסטה גדי יברקן: לא שאנחנו, ביתא ישראל, היינו זקוקים לאישור ממישהו על יהדותנו, היינו עולים כך או כך, אבל ההיסטוריה זוכרת את האנשים הללו לטובה.

דסטה גדי יברקן: איש ענק, מר הלל, יהיה זכרו ברוך.

דסטה גדי יברקן: והלוואי שכל מי שנמצא בבית הזה, מן השמאל ומן הימין – הציונות בוערת בכולנו, שניאחז בה, כי בסוף, בזכות אנשים כמו הלל מדינת ישראל קמה, נקווה שנעביר אותה, עם אהבת הזולת ועם אכפתיות והדדיות כמו שהיה להלל, לכל עם ישראל.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה, השרה תמנו שטה, בבקשה.

מיקי לוי: מהצד.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, תחילה אני רוצה להודות לך על זה שאפשרת לדבר למרות שלא ידענו על הדיון הזה, אז תודה רבה.

פנינה תמנו: כנסת נכבדה, משפחת הלל היקרה, נתמר היקרה, ארי, הנכדים, אובדן ענק, אובדן גדול של איש אדיר.

פנינה תמנו: הצטערנו מאוד מאוד לשמוע על לכתו בפברואר האחרון.

פנינה תמנו: אני חושבת שלא רק יוצאי אתיופיה כאן העלו את קרנו בתרומה הכל-כך משמעותית.

פנינה תמנו: דיברה על כך שרת התחבורה, איך ב-1976 הוא היה איש במקום שלא היה איש.

פנינה תמנו: והוא לא שכח, הוא ידע לחזור לתפקיד.

פנינה תמנו: אנחנו מדברים על זה ששנה לאחר מכן עולה בגין לשלטון, ואז הוא מדבר על זה שיהודי הוא יהודי בין אם הוא ממוצא מזרחי או ממוצא אחר, שכולנו אחים; הלל, שנה לפני כן מיישם את זה הלכה למעשה, במקום שהוא הולך נגד כל המערכת.

פנינה תמנו: וההתרגשות של לדעת שהיה כאן, בתוך הבית הזה, אדם שהיה מוכן ללכת נגד כולם, ולדאוג שהדרך נסללת לעלייה מאתיופיה – בעיניי זה דבר שילך איתנו לעד.

פנינה תמנו: זהו נכס צאן ברזל לכל מנהיג או מנהיגה או לכל שר או שרה, ורם יהיה התפקיד ככל שיהיה, לזכור, לראות את האנשים ואת העם היהודי שבתפוצות.

פנינה תמנו: מעבר לכך, גם בתוך המשרד שלי, תרומתו – החל מהפעולות בהעפלה, התרומה להברחת יהודים מעיראק ואחרים – היא תרומה משמעותית, שאני רוצה שתדעו שמדינת ישראל וממשלת ישראל תזכור לעד.

פנינה תמנו: תודה רבה לכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מאפשר לעוד שניים ולא יותר, אנחנו צריכים להמשיך בסדר-היום.

מיקי לוי: חבר הכנסת האוזר, בבקשה.

מיקי לוי: ממש דקה קלילה, תודה, וחבר הכנסת גלנט אחריו.

צבי האוזר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

צבי האוזר: לזכרו של שלמה הלל בבית הזה צריך לציין גם את תפקידו ופועלו בראש המועצה לשימור אתרי מורשת.

צבי האוזר: הוא עשה זאת ללא היסוס ובמוטיבציה מלאה.

צבי האוזר: בראש ובראשונה אני רק אציין את הסיוע שלו למבצע שהוא עצמו הנהיג או הוביל, מבצע מייקלברג.

צבי האוזר: זה היה אולי המבצע המרשים והמסוכן ביותר של הבאת עולים, העפלת עולים מעיראק, העפלה באוויר, שבאמת אולי זה אות ומופת לרצון של יהודים להגיע לארץ בכל דרך, באוגוסט 1947.

צבי האוזר: את המבצע הזה, שהוא הוביל בגיל 24, זכתה המועצה לשימור אתרי מורשת להנציח במחנה המעפילים בעתלית בהבאת מטוס C-46, ולצערי הרב שלמה הלל לא זכה בחייו לראות את השלמת הבאת המטוס והנצחת המבצע הזה.

צבי האוזר: יהיה זכרו ברוך.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גלנט, בבקשה.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, משפחת הלל, אני עליתי לכאן כדי להגיד לכם תודה.

יואב גלנט: להגיד לשלמה תודה.

יואב גלנט: ואני אספר לכם, לכולכם, סיפור היסטורי קצר: המטוס הזה, אותו מטוס שבמבצע מייקלברג הביא עולים מעיראק, עשה עוד טיסה אחת.

יואב גלנט: הוא עשה טיסה לאירופה.

יואב גלנט: הטיסה הזאת נחתה בבארי, סמוך לבארי בדרום איטליה, והיא הביאה עולים צעירים לקראת המלחמה כדי להילחם במלחמת השחרור.

יואב גלנט: אבא שלי היה על הטיסה הזאת.

יואב גלנט: תודה.

יואב גלנט: יהיה זכרו ברוך.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת גלנט.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נא לשבת במקומות, בבקשה.

מיקי לוי: אני מבקש לעבור להצבעה.

דוד אמסלם: אתה מרשה לנו להצביע?

דוד אמסלם: אתה מרשה לנו להצביע בכנסת שלך?

קריאות: – – –

מיקי לוי: כל מי שהיה מחוץ למליאה, בבקשה להיכנס כדי להצביע.

מיקי לוי: אני עובר להצבעה.

מיקי לוי: ההצבעה היא על העמדה שהציג ראש הממשלה.

מיקי לוי: מי בעד?

מיקי לוי: מי נגד?

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד הודעת ראש הממשלה – 54

מיקי לוי: נמנעים – 4

קריאות: לא עובד – – –

מיקי לוי: אוקיי, חברים, בסדר גמור.

מיקי לוי: אני מבטל את ההצבעה, אני מנסה להצביע פעם – – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: יש יותר מדי כאלה שלא הצביעו.

מיקי לוי: ולכן אני – טוב, בואו נראה, נלך לפי אולם המליאה.

מיקי לוי: בצד הזה, מי לא הצביע?

מיקי לוי: בבקשה, רגע, אני אעבור גם לצד הזה.

אמיר אוחנה: רגע, רגע, יש ח"כים שיצאו.

מיקי לוי: אלה שיצאו – קראתי להם, אבל אני מאפשר להם להיכנס ואני אכליל אותם.

קריאה: הם הלכו לחדרים.

מיקי לוי: ולא הצביעו?

קריאה: – – – הצביעו – – –

מיקי לוי: אהה, זה נקלט.

מיקי לוי: כמה יצא?

מיקי לוי: אנחנו בודקים אם ההצבעות נקלטו, עוד שנייה, בבקשה.

מיקי לוי: מי חושב בצד הזה שהצבעתו לא נקלטה?

מיקי לוי: מאי גולן.

מיקי לוי: רגע.

אופיר סופר: – – – היושב-ראש.

מיקי לוי: אוקיי, מאי גולן נוספה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ישראל כץ, הוספנו את שמך.

מיקי לוי: אתה מופיע, אופיר.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, אנחנו בודקים.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבי מעוז?

קריאה: תמיד אמרתי – – – מה זה נותן – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – הצבעה חוזרת.

מיקי לוי: כבר בודקים.

מיקי לוי: יש – – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: אנחנו בודקים אותך, דקה.

מיקי לוי: תוצאות ההצבעה: 58 בעד עמדת ראש הממשלה, 52 נגד.

מיקי לוי: אושר, כמובן.

מיקי לוי: אנחנו נעבור לנושא הבא.

מיקי לוי: תודה רבה, אני רוצה לעבור לנושא הבא: נאום בכורה של חברת הכנסת שירלי פינטו קדוש.

מיקי לוי: יברך ראש הממשלה.

מיקי לוי: בבקשה, אני מבקש שקט באולם.

מאי גולן: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, לא אפשרתי לאף אחד.

מאי גולן: למה?

מיקי לוי: כי סעיף 34 מאפשר לי שיקול דעת, ואני שקלתי את זה.

מיקי לוי: אז תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת שירלי פינטו קדוש.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, חבר הכנסת כסיף, חבר הכנסת כסיף, תודה.

מיקי לוי: אנחנו רוצים לשמוע את חברת הכנסת פינטו.

מיקי לוי: בבקשה.

שירלי פינטו קדוש: (אומרת דברים בשפת הסימנים, להלן תרגומם: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני ראש הממשלה נפתלי בנט, חברות וחברי הכנסת, מכובדיי כולם, "האזינו השמים ואדברה.

שירלי פינטו קדוש: ותשמע הארץ אמרי פי"; "אשא דעי למרחוק ולפעלי אתן צדק".

שירלי פינטו קדוש: הינני, שירלי פינטו קדוש, נכדה לסבא ציון וסבתא סוזן טפיירו, בת לורד ויונתן פינטו, אחות בכורה לאביב ואשתו של מייקל, אימא לנבות טל ולעוד אחת בדרך.

שירלי פינטו קדוש: נולדתי בחיפה בסוף שנות השמונים, וגדלתי בקריית ים.

שירלי פינטו קדוש: משפחתי משפחה מסורתית וימנית.

שירלי פינטו קדוש: אבי יונתן אימץ את ערכיו והעריץ את זאב ז'בוטינסקי.

שירלי פינטו קדוש: דרך אימי למדתי לאמוד את ערכן של יצירות אומנות ושכיות חמדה.

שירלי פינטו קדוש: סבי וסבתי התמידו יום-יום להושיבני וללמדני את מורשת ישראל ותרבות העולם, את פרקי אבות, משלי איזופוס, יצירותיו של לה פונטיין ואת שירתו של חיים נחמן ביאליק.

שירלי פינטו קדוש: בנוכחותם ונכונותם לענות על כל שאלה ששאלתי ועל כל קושיה שהקשיתי, הם הזכירו לי יום-יום, שעה-שעה, שאין דבר העומד בפני הרצון.

שירלי פינטו קדוש: כבר מגיל קטן, יחד עם הוריי, חוויתי ממקור ראשון על בשרי ועל נפשי את חוסר הנגישות, היעדר המודעות והחסמים הטבועים בחברה.

שירלי פינטו קדוש: על אף קשיים אלו, שאבתי את השקפת העולם והערכים שמשפחתי הנחילה לי.

שירלי פינטו קדוש: עד היום הם חלק בלתי נפרד ממני.

שירלי פינטו קדוש: ערכי אהבת המולדת ותושביה עבורי הם ערכים מקודשים, שלשמם ובשמם אני מאמינה שצריך לעבוד יום-יום.

שירלי פינטו קדוש: היום, ג' באב תשפ"א, עומדת אני כאן מעל בימת הכנסת, בימה שעליה עמדו ונאמו מנהיגי ומנהיגות האומה לדורותיהם, נרגשת וגאה.

שירלי פינטו קדוש: אני חשה את גדולתם מרחפת מעל ראשי ואת עול זכות שליחותי למען עם ישראל ומדינת ישראל על כתפיי.

שירלי פינטו קדוש: הינני כאן, ניצבת מולכם, למול עיני העם, אך אינני עומדת בשם עצמי בלבד.

שירלי פינטו קדוש: לצידי ניצבים מיליון ו-800,000 איש ואישה, ילדה וילד, נער ונערה עם מוגבלויות פיזית, נפשית, חושית, שכלית, ומחלות שקופות כגון פוסט טראומה, שאינם מצליחים לחיות כאן במדינת ישראל חיים מלאים כאזרחים שווים.

שירלי פינטו קדוש: לצערי, מדינת ישראל, מיום הקמתה ועד היום, 73 שנה, לא מצליחה לתת מענה ראוי לאנשים עם מוגבלות.

שירלי פינטו קדוש: אותה אוכלוסייה נדחקה ועודנה נדחקת לשולי החברה הישראלית; אותה אוכלוסייה הפכה לשקופה באופן מוחלט, קולה וזעקתה לא נשמעים.

שירלי פינטו קדוש: הקשיים מתבטאים בדברים הבסיסיים ביותר בחיי היום-יום, בין אם מדובר באזרח עם מוגבלות שאינו מצליח להתפרנס בכבוד כי האוטובוס הבין-עירוני המגיע למקום עבודתו אינו נגיש; או אזרח חירש שהורדם לקראת הליך רפואי פולשני ללא הסכמתו, כי לא הבין את הרופא והצוות הרפואי לא הבין אותו, כי אין בנמצא תרגום לשפת הסימנים; אם זה תלמיד כיתה א' שמתמודד עם אפילפסיה ולא מגיע ללימודים כבר שנה שלמה משום שבית הספר אינו מאפשר לו להיכנס לכיתה יחד עם כלב השירות שלו, והרשימה עוד ארוכה.

שירלי פינטו קדוש: אנשים אלו מופלים לרעה בהרבה מתחומי החיים.

שירלי פינטו קדוש: כ-65% מאוכלוסיית האנשים עם מוגבלות אינם מועסקים כלל.

שירלי פינטו קדוש: הרבה מן המקומות הציבוריים והפרטיים אינם נגישים בפניהם, ואם כן – באופן חלקי ביותר.

שירלי פינטו קדוש: מכובדיי, הכול מתחיל במודעות.

שירלי פינטו קדוש: לצערי מודעות זו בארץ נמוכה מאוד – החשש מפניהם, משונותם.

שירלי פינטו קדוש: רבים נוטים לתייגם בתוויות שליליות: הם מסכנים, מפחידים, מידבקים, הם אינם מסוגלים לעבוד, ובטח לא איתנו.

שירלי פינטו קדוש: חוסר היכולת של החברה להכיל אנשים עם מוגבלות בתוך מרקם החיים הישראלי – במערכת החינוך, בבריאות, בתעסוקה, בתרבות, בספורט ובתחומים רבים אחרים – מונע מגע ישיר בין שתי האוכלוסיות ומרחיק את ההזדמנות לשבור את הדעות הקדומות.

שירלי פינטו קדוש: ובינתיים, הן רק מתחזקות.

שירלי פינטו קדוש: אותם סטיגמות וחששות לא מבוססים הדחיקו את אותה אוכלוסייה לשולי החברה הישראלית, למה שאני מכנה "הפריפריה האנושית".

שירלי פינטו קדוש: היא נהפכה אט-אט לשקופה, לא רלוונטית.

שירלי פינטו קדוש: אוכלוסייה "מסכנה וחולה", ואת הדבר הזה אנחנו מוכרחים לעקור מהשורש.

שירלי פינטו קדוש: אני רוצה לשתף אתכם בסיפור קטן, בבחינת מועט המחזיק את המרובה.

שירלי פינטו קדוש: שעות אחדות לפני שהושבעתי לכנסת קיימתי שיחת זום עם פעילים.

שירלי פינטו קדוש: במהלך השיחה, אישה מבוגרת כבת 80, חירשת, פרצה בבכי, בכי עמוק מעמקי נפשה, המקפל בתוכו עשורים של תסכול אך בה בעת – תקווה; תסכול על היותה שקופה הן בעיני החברה והן בעיני קברניטיה, ובעיקר על היעדר שוויון הזדמנויות.

שירלי פינטו קדוש: היא התקשתה להאמין שסוף-סוף יש לה כתובת בכנסת, מאז קום המדינה, לאחר שנים על גבי שנים.

שירלי פינטו קדוש: בטרם היבחרי לכנסת ישראל פנו אליי הרבה אנשים בשאלה איך אתמודד עם גודל התפקיד כחברת כנסת חירשת: איך בכלל את חושבת שאת יכולה להיות חברת כנסת, הרי את חירשת?

שירלי פינטו קדוש: תשובתי אליהם בעת הזו, דווקא כאן, מעל בימת הכנסת, היא באזכורו של מנהיג גדול בתולדות ישראל: משה רבנו, גדול הנביאים, שהוציא את עם ישראל מעבדות לחירות.

שירלי פינטו קדוש: המנהיג שהוביל לשינויים המבניים החברתיים העמוקים ביותר בעם ישראל היה אדם עם מוגבלות.

שירלי פינטו קדוש: כאשר הקדוש ברוך הוא מטיל עליו את המשימה להוציא את בני ישראל ממצרים הוא נרתע.

שירלי פינטו קדוש: הוא מנסה לשכנע את הקדוש ברוך הוא שהוא אינו האדם הנכון – כל שכן המנהיג הנכון.

שירלי פינטו קדוש: הוא אינו מאמין ביכולותיו להשפיע, להוביל, לשנות ולהנהיג את העם.

שירלי פינטו קדוש: ויש החשש מהתגובות הציבוריות הצפויות.

שירלי פינטו קדוש: הרי הוא אינו מדבר ברור, וכוחו הבסיסי, הראשוני, של מנהיג הוא ביכולתו לדבר ולפנות אל העם ואל ליבו.

שירלי פינטו קדוש: איך הוא ינהיג את העם?

שירלי פינטו קדוש: "ויאמר משה אל ה', בי אדני לא איש דברים אנכי גם מתמול גם משלשם גם מאז דברך אל עבדך כי כבד וכבד לשון אנכי".

שירלי פינטו קדוש: משה גדל בלב המנהיגות המצרית, בצל שושלת שררה ומתחנך כי המודל הרצוי של מנהיג הוא אדם רם ונישא, בדמותו ובצלמו של אל, ללא "שום פגם".

שירלי פינטו קדוש: מושלם.

שירלי פינטו קדוש: בהשוואה למנהיגי מצרים, משה פוסל עצמו באופן נחרץ מלהיות ראוי לסטנדרט מנהיגותי זה.

שירלי פינטו קדוש: אולם, נקודת המבט האלוקית על מודל המנהיגות הינה שונה בתכלית.

שירלי פינטו קדוש: מנהיגות אינה כלל ועיקר החזות החיצונית או הפיזית, אלא הרוח והדרך.

שירלי פינטו קדוש: במילים אחרות, המוגבלות אינה מגבילה אלא החברה היא זו שמגבילה.

שירלי פינטו קדוש: ה' מאמין במשה וביכולותיו להנהיג ומטיל עליו את המלאכה המסובכת.

שירלי פינטו קדוש: יותר מזה, הקדוש ברוך הוא לא מתכחש לפומביות שבמגבלה של משה או מנסה להסתירה מעיני העם.

שירלי פינטו קדוש: אדרבה, הוא מנגיש למשה את העבודה שלו.

שירלי פינטו קדוש: הוא ממנה לו את אהרן אחיו שיהיה לו למתורגמן.

שירלי פינטו קדוש: "ודבר הוא לך אל העם והיה הוא יהיה לך לפה ואתה תהיה לו לה'".

שירלי פינטו קדוש: המסר האלוקי אומר לנו בצורה ברורה וחדה: מנהיגות אמת היא מנהיגות הרוח והדרך.

שירלי פינטו קדוש: כיוזמת חברתית ופעילה הגעתי לא מעט פעמים לכנסת במהלך השנים כדי לקדם נושאים חברתיים רבים.

שירלי פינטו קדוש: הייתי שותפה להישגים חשובים, אחרי מאבקים ארוכים ומתישים.

שירלי פינטו קדוש: אך היו גם מקרים לא מעטים שבהם גלגלו אותי מכל המדרגות.

שירלי פינטו קדוש: מצאתי את עצמי בסבך ביורוקרטי ללא מוצא.

שירלי פינטו קדוש: מהיום – לא עוד.

שירלי פינטו קדוש: אם יחסה של המדינה לסוגיית שילובם של אנשים וילדים עם מוגבלויות תוך עקרון שוויון ההזדמנויות יתבסס כמשימה לאומית והנושא יתקבע כנורמה חברתית מחייבת – להזנקת הכלכלה וההון האנושי לאין שיעור.

שירלי פינטו קדוש: לשם אני שואפת להגיע ביחד איתכם.

שירלי פינטו קדוש: אני קוראת לכם להצטרף אליי לשינוי.

שירלי פינטו קדוש: עלינו להפסיק בחלוקה של "הם" "ואנחנו".

שירלי פינטו קדוש: אנשים עם מוגבלויות הם אזרחי מדינת ישראל, אוהבי הארץ, המוכנים לתרום את חלקם עבור המדינה.

שירלי פינטו קדוש: הם בעלי חובות, אך הם אינם מקבלים את הזכויות הבסיסיות ביותר כאזרחים.

שירלי פינטו קדוש: חברי וחברות הכנסת, חברי הקואליציה והאופוזיציה, הבה נתחיל.

שירלי פינטו קדוש: אנחנו צריכים לפעול להנגיש את היום-יום עכשיו.

שירלי פינטו קדוש: כל מבנה שנבנה חייב להיות נגיש מראש לאנשים וילדים עם מוגבלות פיזית.

שירלי פינטו קדוש: כל שירות שניתן חייב להיות נגיש מראש למוגבלות חושית או שכלית.

שירלי פינטו קדוש: כל מוצר שמיוצר חייב להיות נגיש מראש לכל סוגי המוגבלויות.

שירלי פינטו קדוש: מוסדות ציבוריים חייבים להוות ראש חץ בנושא, ובעקבותיהם יבואו השאר.

שירלי פינטו קדוש: מעבר לשינויי החקיקה המתוכננים, אני מתחייבת להוות כתובת אמיתית לציבור אנשים עם מוגבלות בישראל.

שירלי פינטו קדוש: כולי תפילה שהקדוש ברוך הוא ינחני בדרך הנכונה להיות שליחה נאמנה לציבור, לאזרחי מדינת ישראל כולם, הן בדרך של הסרת מכשולים ליצירת חברה מכילה ונגישה והן בהסרת מעצורי התודעה והדגשת הכבוד ההדדי.

שירלי פינטו קדוש: אני רוצה להודות לראש ממשלת ישראל נפתלי בנט, לשרת הפנים אילת שקד ולשר הדתות מתן כהנא, שכיבדו אותי מאוד בנוכחותם כאן הערב.

שירלי פינטו קדוש: אתם שותפים אמיתיים לדרך, איתכם צעדתי כתף אל כתף בתוך כל המערבולת הפוליטית בשנים האחרונות, בתקווה שנמשיך יחד בעשייה הציבורית הברוכה עוד שנים רבות.

שירלי פינטו קדוש: כמו כן, לליאת פיג'ו, מתורגמנית לשפת הסימנים, שותפתי, הצועדת יחד איתי שנים רבות במסע משמעותי זה.

שירלי פינטו קדוש: תודה להוריי על המטען הערכי, לאחי אביב, שתמיד זמין לתובנה מחכימה, לסבא ציון ולסבתא ממה, שהאמינו בי לאורך כל הדרך, לסבתא סימי ולמשפחתו של בעלי, משפחת קדוש, שתמיד שם בשבילנו.

שירלי פינטו קדוש: אסיים בתודה לאישי מייקל, המלווה אותי יחד מנערות, שותף אמת לחיים עצמם, על הדבש ועל העוקץ שהם מביאים איתם.

שירלי פינטו קדוש: לנבות טל, בני בכורי, שבעצם קיומו מהווה לי מצפן ומורה דרך למחויבות שיש בשליחותי ועל מה שיש עוד לתקן ולקדם.

שירלי פינטו קדוש: "כי עוד אאמין גם באדם, / גם ברוחו, רוח עז"; "שחקי כי באדם אאמין, / כי עודני מאמין בך.

שירלי פינטו קדוש: " בשמי ובשם מיליוני אזרחי ואזרחיות ישראל עם מוגבלות ובשם אזרחי ישראל כולה, מתחייבת אני.

שירלי פינטו קדוש: תודה רבה.

שירלי פינטו קדוש: )

מיקי לוי: חברים, באמת מרגש.

מיקי לוי: מאוד.

מיקי לוי: לחלק מאיתנו היו דמעות בעיניים.

מיקי לוי: אחרי קצת לחץ באולם המליאה, זה היה משהו מרענן, רוגע.

מיקי לוי: אנחנו מודים לחברת הכנסת פינטו שזכינו, אני אומר עוד פעם, אחרי שכמה מחברי הכנסת הזילו דמעות מהעיניים מהמילים המאוד-מאוד חמות.

מיקי לוי: את משהו מרענן בכנסת הזאת, ואפילו גרמת לשקט יחסי אחרי המהומה שהייתה כאן.

שירלי פינטו קדוש: (אומרת בשפת הסימנים: ככה צריך להיות, תודה.

שירלי פינטו קדוש: )

מיקי לוי: אז תודה רבה לך, וברוכה הבאה.

מיקי לוי: חיבוק ענק.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: ראש הממשלה נפתלי בנט, בבקשה, יברך.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שירלי פינטו יקרה, ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה.

מיקי לוי: אמן.

נפתלי בנט: שירלי, הורייך, מייקל וכל בני המשפחה – שירלי, אני לפחות לא זוכר שהתרגשתי ככה.

נפתלי בנט: הבאת ואת מביאה, בהיותך ובמי שאת, כבוד למדינת ישראל ותקווה לכל ילד וילדה במדינת ישראל, ילדים עם מוגבלות וגם ילדים בלי מוגבלות.

נפתלי בנט: את השראה לכולנו.

נפתלי בנט: אני אוהב אותך מאוד מאוד.

נפתלי בנט: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני ראש הממשלה.

מיקי לוי: אסור למחוא, אבל ככה זה נראה לי איזה משהו טוב, לא עוברים על התקנון.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני ראש הממשלה.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק תכנון משק החלב (תיקון מספר 4), התשפ"א–2021, שהחזירה הוועדה הזמנית לענייני הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לסעיף 12 – המלצת הוועדה המסדרת בדבר הרכב הוועדות הקבועות ויושבי-הראש שלהן.

מיקי לוי: תציג את הנושא יושבת-ראש הוועדה המסדרת חברת הכנסת עידית סילמן, בבקשה.

הוועדה המסדרת): טוב, זה קצת ארוך.

הוועדה המסדרת): הצעת הוועדה המסדרת להרכב הוועדות הקבועות של הכנסת העשרים-וארבע.

הוועדה המסדרת): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בהתאם להוראות סעיף 2א(ג) לחוק הכנסת תשנ"ד–1994, אני מתכבדת להביא לאישור הכנסת את הצעת הוועדה המסדרת בדבר הרכב הוועדות הקבועות של הכנסת.

הוועדה המסדרת): כבר בפתח הדברים, ולפני שנצלול לפרטי ההצעה, חשוב לי לציין, כפי שגם אמרתי בוועדה, שאני וחברים נוספים בקואליציה עשינו ניסיונות להגיע להסכמות עם האופוזיציה, אך לצערי הניסיונות לא צלחו.

יריב לוין: שקר מוחלט.

יריב לוין: לא לשקר.

מאי גולן: שקרנותם אומנותם.

הוועדה המסדרת): בכל זאת, ניסינו להקפיד ככל האפשר על כך שההרכב המוצע ישקף את יחסי הכוחות בכנסת, ויכול להיות שבהידברות מסודרת יותר האופוזיציה הייתה יכולה לקבל ייצוג רחב יותר, בין אם בוועדות הקבועות ובין אם בוועדות המיוחדות, שיובאו לאישור הכנסת במועד אחר.

הוועדה המסדרת): אבקש להסב את תשומת ליבכם כי ההצעה כוללת 11 ועדות בלבד, שכן ועדת החוקה, חוק ומשפט הוקמה כבר ביום י"ח בתמוז תשפ"א, 28 ביוני 2021.

הוועדה המסדרת): לצד כל ועדה יצוין שם היושב-ראש המיועד.

הוועדה המסדרת): בהתאם להוראות התקנון, יושבי-הראש ייבחרו בוועדות השונות לפי המלצת הוועדה המסדרת.

הוועדה המסדרת): יצוין כי בעת הדיון בוועדה המסדרת הוצג הרכבן של שלוש ועדות קבועות נוספות שבכוונת הקואליציה להציע להקים באמצעות תיקון תקנון.

הוועדה המסדרת): על מנת שבפני חברי הוועדה תוצג תמונה מלאה, צוין כי עתידות לקום ועדת הבריאות, אשר תפוצל מועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ועדת ביטחון הפנים וועדת שירותי דת יהודיים ופרויקטים לאומיים.

הוועדה המסדרת): ישנן סיעות שטרם השלימו את איוש החברים בוועדות, ולפיכך בשלב הזה תימסר רק זכאות אותה סיעה למקומות בוועדות, ללא פירוט השמות, זאת, כדי לא לעכב את הקמת הוועדות.

הוועדה המסדרת): השמות יימסרו בהמשך.

הוועדה המסדרת): עם אישור הרכב הוועדות הקבועות תחדל לכהן הוועדה המסדרת וכן שתי הוועדות הזמניות – לענייני כספים וחוץ וביטחון.

הוועדה המסדרת): להלן הרכב הוועדות המוצע ויושבי-הראש המיועדים: ועדת הכנסת תמנה 15 חברים: סיעת הליכוד – שני חברים; סיעת יש עתיד – שני חברים: בועז טופורובסקי ומירב בן ארי; סיעת ש"ס – חבר אחד; סיעת כחול לבן – חבר אחד: איתן גינזבורג, סיעת ימינה – שני חברים: ניר אורבך וחבר נוסף; סיעת העבודה – חבר אחד; סיעת יהדות התורה – חבר אחד; סיעת ישראל ביתנו – חבר אחד: יבגני סובה; סיעת הציונות הדתית – חבר אחד; סיעת הרשימה המשותפת – חבר אחד; סיעת תקווה חדשה – חברה אחת: שרן מרים השכל; סיעת רע"מ – חבר אחד.

הוועדה המסדרת): יושב-ראש הוועדה יהיה חבר הכנסת ניר אורבך.

הוועדה המסדרת): ועדת הכספים תמנה 16 חברים: סיעת הליכוד – שני חברים; סיעת יש עתיד – שני חברים: ולדימיר בליאק ונירה שפק; סיעת ש"ס – חבר אחד; סיעת כחול לבן – חברה אחת: יעל רון בן משה; סיעת ימינה – חבר אחד: ניר אורבך; סיעת העבודה – חבר אחד; סיעת יהדות התורה – חבר אחד; סיעת ישראל ביתנו – חבר אחד: אלכס קושניר; סיעת הציונות הדתית – חבר אחד; סיעת הרשימה המשותפת – שני חברים; סיעת תקווה חדשה – חבר אחד: מאיר יצחק הלוי; סיעת מרצ – חברה אחת: ג'ידא רינאוי זועבי; סיעת רע"מ – חבר אחד.

הוועדה המסדרת): ממלאי מקום קבועים: סיעת יש עתיד – יסמין פרידמן; סיעת ימינה – יוסי שיין מסיעת ישראל ביתנו; סיעת העבודה – יבגני סובה מסיעת ישראל ביתנו; סיעת ישראל ביתנו – אלינה ברדץ' יאלוב; סיעת רע"מ – טרם נמסר שם.

הוועדה המסדרת): יושב-ראש הוועדה יהיה חבר הכנסת אלכס קושניר.

הוועדה המסדרת): ועדת הכלכלה תמנה 13 חברים: סיעת הליכוד – שלושה חברים; סיעת יש עתיד – שני חברים; סיעת ש"ס – חבר אחד; סיעת כחול לבן – חבר אחד: מיכאל מרדכי ביטון; סיעת יהדות התורה – חבר אחד; סיעת ישראל ביתנו – שני חברים: יבגני סובה ולימור מגן תלם; סיעת הרשימה המשותפת – חבר אחד; סיעת תקווה חדשה – חברה אחת: מיכל שיר סגמן; סיעת רע"מ – חבר אחד.

הוועדה המסדרת): ממלאי מקום קבועים: סיעת ישראל ביתנו – נציג סיעת העבודה.

הוועדה המסדרת): יושב-ראש הוועדה יהיה חבר הכנסת מיכאל מרדכי ביטון.

הוועדה המסדרת): ועדת החוץ והביטחון תמנה 17 חברים: סיעת הליכוד – חמישה חברים; סיעת יש עתיד – שלושה חברים: רם בן ברק, משה טור פז ונירה שפק; סיעת ש"ס – חבר אחד; סיעת כחול לבן – חבר אחד: איתן גינזבורג; סיעת ימינה – חבר אחד: ניר אורבך; סיעת העבודה – חברה אחת: אמילי חיה מואטי; סיעת יהדות התורה – חבר אחד; סיעת ישראל ביתנו – חבר אחד: אלי אבידר; סיעת הציונות הדתית – חבר אחד; סיעת תקווה חדשה – חבר אחד: צבי האוזר; סיעת מרצ – חבר אחד: יאיר גולן.

הוועדה המסדרת): ממלאי מקום קבועים: סיעת יש עתיד – יוראי להב הרצנו ובועז טופורובסקי; סיעת כחול לבן – רות וסרמן לנדה; סיעת העבודה – אבתיסאם מראענה; סיעת ישראל ביתנו – יוסי שיין; סיעת תקווה חדשה – שרן מרים השכל; סיעת מרצ – מיכל רוזין.

הוועדה המסדרת): לכל יתר חברי הוועדה יהיו ממלאי מקום קבועים כפי שיודיעו הסיעות.

הוועדה המסדרת): יושב-ראש הוועדה יהיה חבר הכנסת רם בן ברק.

הוועדה המסדרת): ועדת הפנים והגנת הסביבה תמנה 15 חברים: סיעת הליכוד – שלושה חברים; סיעת יש עתיד – שני חברים; סיעת ש"ס – חבר אחד; סיעת כחול לבן – חבר אחד: איתן גינזבורג; סיעת ימינה – חבר אחד; סיעת יהדות התורה – חבר אחד; סיעת ישראל ביתנו – חברה אחת: יוליה מלינובסקי; סיעת הציונות הדתית – חבר אחד; סיעת הרשימה המשותפת – חבר אחד; סיעת תקווה חדשה – חבר אחד: זאב בנימין בגין; סיעת מרצ – חבר אחד: מוסי רז; סיעת רע"מ – חבר אחד: סעיד אלחרומי.

הוועדה המסדרת): יושב-ראש הוועדה יהיה חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

הוועדה המסדרת): ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות תמנה 13 חברים: סיעת הליכוד – שישה חברים; סיעת יש עתיר – חבר אחד; סיעת ש"ס – חבר אחד; סיעת כחול לבן – חבר אחד: אלון טל; סיעת ימינה – חבר אחד; סיעת העבודה – חבר אחד; סיעת הציונות הדתית – חבר אחד; סיעת מרצ – חבר אחד: יאיר גולן.

הוועדה המסדרת): ממלאי מקום קבועים: סיעת העבודה – נציג ישראל ביתנו.

הוועדה המסדרת): יושב-ראש הוועדה יהיה חבר הכנסת יאיר גולן.

הוועדה המסדרת): ועדת החינוך, התרבות והספורט תמנה 15 חברים: סיעת הליכוד – שלושה חברים; סיעת יש עתיד – שני חברים; סיעת ש"ס – חבר אחד; סיעת כחול לבן – חבר אחד: אלון טל; סיעת ימינה – חבר אחד; סיעת העבודה – חבר אחד; סיעת יהדות התורה – חבר אחד; סיעת ישראל ביתנו – חבר אחד: יוסי שיין; סיעת הציונות הדתית – חבר אחד; סיעת הרשימה המשותפת – חבר אחד; סיעת תקווה חדשה – חברה אחת: שרן מרים השכל; סיעת רע"מ – חבר אחד.

הוועדה המסדרת): ממלאי מקום קבועים: סיעת העבודה – מיכל רוזין מסיעת מרצ.

הוועדה המסדרת): יושבת-ראש הוועדה תהיה חברת הכנסת שרן מרים השכל.

הוועדה המסדרת): ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תמנה 14 חברים: סיעת הליכוד – שני חברים; סיעת יש עתיד – שני חברים; סיעת ש"ס – חבר אחד; סיעת כחול לבן – חבר אחד: מופיד מרעי; סיעת ימינה – חבר אחד; סיעת העבודה – חברה אחת: אפרת רייטן מרום; סיעת יהדות התורה – חבר אחד; סיעת הציונות הדתית – חבר אחד; סיעת הרשימה המשותפת – חבר אחד; סיעת תקווה חדשה – אלינה ברדץ' יאלוב מסיעת ישראל ביתנו; סיעת מרצ – חברה אחת: מיכל רוזין; סיעת רע"מ – חבר אחד.

הוועדה המסדרת): ממלאי מקום קבועים: סיעת תקווה חדשה – זאב בנימין בגין.

הוועדה המסדרת): יושבת-ראש הוועדה תהיה חברת הכנסת אפרת רייטן מרום.

הוועדה המסדרת): הוועדה לענייני ביקורת המדינה תמנה תשעה חברים: סיעת הליכוד – שלושה חברים; סיעת יש עתיד – שני חברים; סיעת ש"ס – חבר אחד; סיעת כחול לבן – חברה אחת: יעל רון בן משה; סיעת העבודה – חבר אחד; סיעת מרצ – חברה אחת: מיכל רוזין.

הוועדה המסדרת): יושב-ראש הוועדה יהיה מסיעות האופוזיציה.

הוועדה המסדרת): הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי תמנה עשרה חברים: סיעת הליכוד – חמישה חברים; סיעת יש עתיד – חבר אחד; סיעת העבודה – חבר אחד; סיעת הציונות הדתית – חבר אחד; סיעת הרשימה המשותפת – חבר אחד; סיעת מרצ – חברה אחת: גבי לסקי.

הוועדה המסדרת): יושב-ראש הוועדה יהיה מסיעות האופוזיציה.

הוועדה המסדרת): ועדת המדע והטכנולוגיה תמנה 11 חברים: סיעת הליכוד – שישה חברים; סיעת יש עתיד – חבר אחד; סיעת ש"ס – חבר אחד; סיעת העבודה – חבר אחד; סיעת יהדות התורה – חבר אחד; סיעת ישראל ביתנו – חבר אחד: יוסי שיין.

הוועדה המסדרת): יושב-ראש הוועדה יהיה מסיעות האופוזיציה.

הוועדה המסדרת): אבקש כי הכנסת תאשר את הצעת הוועדה המסדרת בדבר הרכב ועדות הכנסת הקבועות בכנסת העשרים-וארבע.

הוועדה המסדרת): תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת סילמן.

מיקי לוי: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת גולן, בבקשה.

מיקי לוי: רשימת הדוברים סגורה.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, תרשה לי להגיד לך משהו לפני שהזמן מתחיל?

מאי גולן: תרשה לי, בדיוק ב-20 שניות.

מאי גולן: עד לפני דקה היוצרות היו הפוכות: אתה היית זועק את נשמתך מהאידיאולוגיה שלך ומהמקום שלך, ממקומך.

מיקי לוי: לא בצורה הזאת.

מאי גולן: מעולם לא התנהגו אליך ככה.

מאי גולן: סך הכול באתי וביקשתי את מה שמותר לי על פי חוק; ביקשתי שעל פי סעיף 34 תיתן לי להגיב.

מאי גולן: למה לא? מה היה שיקול הדעת שלא?

מיקי לוי: – – –

מאי גולן: אבל הוא הזכיר את שמי, הוא הכפיש אותי ושיקר עליי.

קריאה: – – –

מאי גולן: אתה אומר.

מאי גולן: זו הכפשה שאין כדוגמתה.

מיקי לוי: – – –

מאי גולן: אבל הוא לא הזכיר את שמם של 30 ומשהו.

מאי גולן: טוב.

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות, אני מכבד אותך.

מאי גולן: למרות שמגיעות חמש כשמזכירים את שמך, וזה בהודעה אישית.

מאי גולן: כן, בסדר.

מיקי לוי: בבקשה.

מאי גולן: טוב.

מאי גולן: נפתלי בנט אומנם ברח מפה כמו השפן שהוא, אבל אני עדיין אגיד את דבריי.

מאי גולן: עד היום, נפתלי בנט, חשבתי שאתה שקרן; היום אני מבינה שאתה שקרן עלוב וקטן.

מאי גולן: בוא נפתח את הדברים.

מאי גולן: ההיכרות היחידה שיש לי איתך, מר נפתלי בנט, זה כשהגעת לדרום תל אביב ורכבת על הגל המסכן והעלוב של אותו מאבק, כשידעת שאנשים שם צמאים, כולל אני, לכל עזרה מבחוץ.

מאי גולן: אז נפתלי בנט – ואני לא אקרא לך ראש הממשלה, כי אתה לא ראש הממשלה שלי; אתה גם לא ראש הממשלה של רבים רבים מהעם הזה.

מאי גולן: אתה אולי נבחרת באופן חוקי, אבל בטח לא קיימת אצלך שום לגיטימיות בציבור.

מאי גולן: אז אני אגיד לך.

מאי גולן: כשאני פגשתי אותך – נפתח את זה, חבל שאתה לא פה – אתה אמרת לי איך אתה ואילת שקד מתכננים לכבוש את הליכוד מבפנים; אתה אמרת לי איך אתה רוצה להיות יו"ר הליכוד יום אחד, איך אתה מתכנן להיכנס לליכוד ולהיות בו פעיל רציני, ואתה רק מתכנן שייתנו לכם שריונים וישריינו אתכם ותביא מפקד מטורף.

מאי גולן: אז אני, מר נפתלי בנט, לא רציתי מעולם להצטרף למפלגה שלך, אבל אתה, שקרן קטן ועלוב, רצית להצטרף כמה וכמה פעמים למפלגה שלנו.

מאי גולן: אבל אנחנו כבר יודעים ששקרנותך זאת אומנותך, ואתה כבר משכנע את עצמך בשקרים שלך.

מאי גולן: זה הביטחון העצמי שיש לך.

מאי גולן: הרי עמדת פה ורעדת, הידיים שלך רעדו תוך כדי שדיברת.

מאי גולן: ולמה אתה רועד?

מאי גולן: כי אתה משקר בלי הפסקה.

מאי גולן: אתה שקרן מניפולטיבי וכרוני.

מאי גולן: אתה מדבר על חמוצים?

מאי גולן: החמוצים היחידים אלה המצביעים שלך; המצביעים שלך, שנשארו חמוצים, שאנחנו הפכנו להיות הנציגים היחידים שלהם היום בכנסת ישראל.

מאי גולן: אבל אתה בושה, נפתלי בנט.

מאי גולן: אתה רמייה, אתה נוכלות, אתה והממשלה שלך.

מאי גולן: הדבר היחיד שאתם תשאירו זה כתם מכוער על מה שפעם הייתם חלק ממנו, וזה הימין וזה המחנה הלאומי.

מאי גולן: אני מרחמת עליך, נפתלי בנט, על איך שתיזכר בדפי ההיסטוריה של מדינת ישראל.

מאי גולן: תיזכר כעלוב, כשקרן; תיזכר כמי שבנטט ורימה, ולעולם ילמדו בספרי ההיסטוריה איך לא להיות נפתלי בנט.

מאי גולן: לעולם כך יזכרו אותך.

מאי גולן: כך ילמדו אותך בבתי הספר, כך ילמדו אותך במחנה הלאומי.

מאי גולן: והליכוד, שלעולם עוד לא יהיה לך פתח אליו – אנחנו זוכרים טוב מאוד את כל ההתחנפויות שלך לנתניהו, שאתה קורא לו "חבר הכנסת ביבי נתניהו".

מאי גולן: הוא יהיה עוד מעט ראש הממשלה, ואתה לא תיכנס אפילו בפתחי הכנסת הזאת.

מאי גולן: אני רק אסיים בזה.

מאי גולן: אתה אולי מכרת את הנגב, אולי מכרת את המים של מדינת ישראל – – –

פנינה תמנו: – – –

מאי גולן: שקט, שקט.

מאי גולן: שקט, שקט, תתקדמי.

מאי גולן: אולי מכרת את הנגב – – –

פנינה תמנו: – – –

מאי גולן: איזה ג'וב?

מאי גולן: את מפריעה לי.

מאי גולן: כן, כן, להתקדם, להתקדם.

מיקי לוי: השרה תמנו, בבקשה.

מאי גולן: אולי מכרת את הנגב, אולי מכרת גם את המים של מדינת ישראל.

מאי גולן: אבל אתה יודע מה מכרת?

מאי גולן: מכרת את נשמתך, מכרת את הנשמה שלך, את הערכים שלך, את התורה שאתה טוען שאתה מאמין בה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מאי גולן: מכרת את כל מי שאתה.

מאי גולן: כתם עלוב על ההיסטוריה של הדפים של מדינת ישראל – –

מיקי לוי: תודה, תודה רבה.

מאי גולן: – – כך לעולם תישאר.

מאי גולן: שקרן, נוכל, רמאי, גנב.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, תודה.

פנינה תמנו: איזו אובססיה.

מיקי לוי: באמת, אלה מילים מאוד מאוד קשות לפרלמנט הישראלי.

מאי גולן: אני עומדת מאחורי כל מילה, כל מילה.

פנינה תמנו: – – –

מאי גולן: את מדברת?

מאי גולן: את מדברת – – –

דוד אמסלם: אתה שכחת מה אמרת, שכחת מה אמרת.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, חברת הכנסת גולן.

מאי גולן: את מדברת?

מאי גולן: עלובה.

מאי גולן: אם לא היית מוכרת את עצמך בין מפלגות לא היית בכנסת – – –

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת גולן, תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

מאי גולן: מי שמדברת.

מאי גולן: תמשיכי לנפנף בידיים, זה לא מרשים אותי.

מאי גולן: לא מרשים.

מאי גולן: לאיזו מפלגה מכרת את עצמך היום?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, כנסת נכבדה, אני מקבל את מה שאתה אמרת – – –

מיקי לוי: חבל לי על הבריאות שלך.

משה גפני: לא, הבריאות בסדר, ברוך השם.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: אבל אני רוצה להגיד לך שאני מצטער, אני מקבל את מה שעשית, שלא למסור הודעה אישית.

משה גפני: אבל הוא דיבר עליי דברים לא יפים, לא נכונים גם.

משה גפני: בסדר, אז אני אעשה את זה עכשיו, ברשותך, בדקה, בגלל שלא על זה עליתי לדבר.

משה גפני: אני רק רוצה לומר – ב-2013 בנט הלך עם ביבי נתניהו יחד עם יאיר לפיד.

משה גפני: השאירו אותנו בחוץ, וקיבלנו מהם מכות אמיתיות בעניין של התקציב, של כל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: אני לא מכור לנתניהו, אני הולך עם הציבור המסורתי, שנמצא בימין.

משה גפני: אני, בניגוד אליו, לא מזגזג.

משה גפני: אני נמצא – במקום הזה שבו אני נמצא אני משלם גם את המחיר.

משה גפני: אגב – ואני רוצה לדבר על העניין הזה: הילדים של הליכוד או הילדים של יש עתיד או הילדים של כל מפלגה אחרת, של מרצ, לא משנה איפה ההורים שלהם יהיו, באיזו קואליציה; אצלנו זה משנה.

משה גפני: הילדים החרדים – אם אנחנו לא בקואליציה, הם יסבלו.

משה גפני: לא יהיה להם מעון.

משה גפני: בא הרשע הזה, ליברמן, והוא מודיע שילדים שאימא שלהם יוצאת לעבודה – הילדים האלה, לא יהיה להם מעון, שירעבו ללחם.

משה גפני: לא נורא, זה בסדר.

משה גפני: הילדים האלה סובלים בגלל שאנחנו לא נזחל על גחוננו ולא נלך לקואליציה הזאת.

משה גפני: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, זה נורא ואיום, מבחינת ההסכמים הקואליציוניים, שמנקודת ראותי או מנקודת ראותם של רבים בארץ ובעולם, מוחקים כל זכר של יהדות.

משה גפני: אני לא יודע אם יעשו בסוף את הכול או שלא יעשו, או חלק, אבל הדיבורים האלה, האמירה הזאת כלפי הקדוש ברוך הוא שאין פה כלום: אין פה לא משפחה יהודית, אין פה טהרת הייחוס, אין פה שבת – אין כלום; הכול בעצם, על פי ההסכמים הקואליציוניים, צריך להימחק.

משה גפני: אנחנו לא ניכנס לקואליציה כזאת ויהי מה.

משה גפני: אבל אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש: יושב פה נפתלי בנט, והוא מאשים אותי שאני נמצא שבוי אצל נתניהו.

משה גפני: יושב האיש הזה, שאמר לא מכבר – האמירות שלו כבר לא שוות כלום, אבל בכל אופן – הוא אמר, הוא פונה מעל ראשינו לציבור החרדי: אין לכם מה לדאוג.

משה גפני: אני לא אתן שהציבור החרדי ייפגע.

משה גפני: לא אתן.

משה גפני: בסדר, אני מכיר אותו.

משה גפני: אני יודע שהאמירה שלו שווה כקליפת השום, אבל הוא הלך מעל ראשינו.

משה גפני: לא דרך חברי הכנסת החרדים.

משה גפני: זה בסדר גמור.

משה גפני: לא עברו כמה ימים, והינה הגיע המבחן.

משה גפני: באה הממשלה שהוא עומד בראשה, בא שר האוצר, הרשע ליברמן, והוא אומר שאישה חרדית שיוצאת לעבודה ושיש לה ילד – אחרת היא לא יכולה לצאת לעבודה, זה גם לא כדאי לה כלכלית, והיא מתקדמת בעבודה והיא רוצה לעבוד ומפרנסת את המשפחה; בעלה לומד תורה, נכון, אבל היא עובדת – שר האוצר הרשע ליברמן, הוא אומר שהילד לא יסובסד.

משה גפני: המשמעות של העניין היא שאי-אפשר לאימא הזאת לצאת לעבודה, מכיוון שלא יהיה מעון לילד.

משה גפני: ויושב הבנט הזה, הנוכל והשקרן, ששיקר את כל העולם ושיקר את הבוחרים לו – לפחות היה אומר מילה.

משה גפני: שאלו אותו: מה יהיה עם הילדים במעונות?

משה גפני: תבוא ותגיד: אני אבדוק; תבוא ותגיד: אני בעד; תבוא ותגיד: אני נגד.

משה גפני: תגיד משהו.

משה גפני: ראש הממשלה אמר להורים החרדים, הוא אמר להם: אין לכם מה לדאוג, אני אדאג לכם.

משה גפני: מה זה "אני אדאג לכם"?

משה גפני: פשוט מתנהג כמו פרחח.

משה גפני: לא כמו ראש ממשלה.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: בנט הפרחח.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת גפני.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להקדיש פחות מדקה לעניין הזה של הוועדות.

ישראל אייכלר: אני כבר נמצא כמה שנים פה בכנסת.

ישראל אייכלר: כל הרעיון של הייצוג הפרלמנטרי וכל החלוקה של המקומות והממשלה האופוזיציה זה על פי מספר הבוחרים; יש איזשהו מפתח שבונים, וכך גם הייצוג בוועדות, וכך כל המושגים הייצוגיים בכנסת, בפרלמנט, כל הדברים האלה.

ישראל אייכלר: ואל תשכחו, רבותיי, כל הייצוג הפרלמנטרי במדינות מתוקנות בא להחליף קרבות רחוב ומלחמות אזרחים.

ישראל אייכלר: זה לא טובה שמישהו עושה למישהו כשהוא נותן לו ייצוג בוועדה בכנסת.

ישראל אייכלר: לכן כאשר באה ממשלה דורסנית, שיש לה בקושי 60 או 61 מנדטים, ומתעלמת מה-59 האחרים ולוקחת את כל העוגה ואת כל הייצוג, היא פוגעת ביכולת הדמוקרטית לקיים דו-שיח, לקיים חיים משותפים של האזרחים.

ישראל אייכלר: לכן הגישה הזאת היא גישה מסוכנת, לא רק לא הוגנת.

ישראל אייכלר: אבל אני רוצה לנצל את מה שנשאר לי מהדברים.

ישראל אייכלר: בנאום הקודם הבאתי מכתב של ילד בן 12, אבל הזמן לא הספיק לסיים את המכתב.

ישראל אייכלר: אז אני רוצה להמשיך את אותו מכתב שהילד מאשדוד כתב.

ישראל אייכלר: הוא מספר על סבתא שכל החיים לא הפסיקה לספר על התקופה שבה לקחו אותם במריצות, את הילדים המוזלמנים והילדים שהלכו במריצות, וזה היה מעיר אותה בלילות.

ישראל אייכלר: אבל ההמשך של המכתב הוא הרבה יותר מעשי: אני ואחיי גרים בדירת שלושה וחצי חדרים, והחיים שלנו שמחים ומאושרים.

ישראל אייכלר: אנחנו מודים לקדוש ברוך הוא על הורים נפלאים.

ישראל אייכלר: אבא עובד עד אחרי הצוהריים, קשה מאוד.

ישראל אייכלר: הוא מגיע הביתה, נח מעט.

ישראל אייכלר: כשהוא מסיים לאכול, הוא ממהר לצאת לבית כנסת, מתפלל, לומד שיעורים עד שעה מאוחרת.

ישראל אייכלר: כשהוא חוזר בפעם השנייה הביתה, אני כבר ישן.

ישראל אייכלר: בזמן שאבא עובד ולומד, אימא עובדת עבודה קשה בבית.

ישראל אייכלר: היא עובדת, היא יוצרת.

ישראל אייכלר: היא מכינה לנו אוכל, קונה בגדים, דואגת שנתלבש יפה, שנשמח, שנספר, שכל ילד יעשה את השיעורים, שהמלמדים יהיו מרוצים.

ישראל אייכלר: יש המון עבודה בבית שלנו.

ישראל אייכלר: אני הבכור, ויש עוד שבעה מתחתיי.

ישראל אייכלר: אימא סיפרה לי שהשעות שבהן היא מצליחה לדחוס הכי הרבה עבודה בבית זה בשעות הבוקר עד אחרי הצוהריים, כשהקטנים במעון.

ישראל אייכלר: לאחרונה אימא יוצאת לכמה שעות מהבית בבוקר לעבודה ואת התינוקות היא שולחת למעון.

ישראל אייכלר: השבוע ראיתי שאבא ואימא עצובים.

ישראל אייכלר: שאלתי את אימא מה קרה.

ישראל אייכלר: היא התחילה לבכות.

ישראל אייכלר: לא ידעתי מה לעשות.

ישראל אייכלר: אני ילד, ואימא שלי בוכה.

ישראל אייכלר: אחרי שהיא נרגעה, היא אמרה לי: שמעת ששר האוצר ליברמן, הוא רוצה לקחת את הילדים מהמעון?

ישראל אייכלר: בינתיים גזרה אחת שלו יצאה אל הפועל.

ישראל אייכלר: לא נוכל לשלוח את דסי ושלומי למעון.

ישראל אייכלר: הוא הפסיק את הסבסוד, וזה יעלה יקר.

ישראל אייכלר: לא נוכל לעמוד בזה.

ישראל אייכלר: הייתי עצוב.

ישראל אייכלר: ואימא שתקה.

ישראל אייכלר: לא הוסיפה דבר.

ישראל אייכלר: והילד מסיים ואומר – אתה שומע, מר בנט?

ישראל אייכלר: אני מעביר את המכתב אליך: מאז השיחה עם אימא שלי אני מתהלך בתחושה נוראה.

ישראל אייכלר: עם ליברמן אין לי מה לדבר, אבל לך אני מספר.

ישראל אייכלר: תדע מה השרים בממשלה שלך עושים.

ישראל אייכלר: הם נלחמים באימא שלי, ובאחיות שלי, שעובדת כל יום בבית לא פחות, ואולי יותר, מכל אישה אחרת שיושבת במשרד כמה שעות.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

ישראל אייכלר: למה האישה הזו זכאית למעון ואימא שלי לא?

ישראל אייכלר: תסביר לי, בנט.

ישראל אייכלר: תסביר לי עכשיו.

ישראל אייכלר: אני מחכה.

ישראל אייכלר: כך כותב הילד, ילד תמים.

ישראל אייכלר: הוא חושב באמת שבנט יענה לו.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח.

יצחק פינדרוס: אני כאן.

יצחק פינדרוס: כבר פעם שנייה.

איתן גינזבורג: האמת שחיפשתי אותך.

איתן גינזבורג: ממש חיפשתי.

איתן גינזבורג: התאמצתי גם.

איתן גינזבורג: חלילה, לא אישי.

איתן גינזבורג: חלילה.

איתן גינזבורג: עוד יגידו שיש לי משהו נגד ג'ינג'ים.

יצחק פינדרוס: כיוון שנכונו לנו כמה נאומים הערב, אני אדבר על בנט הזה, שלקח את הלחם של הילדים.

איתן גינזבורג: אדוני, אנחנו מקפידים להתחיל – – –

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שרה נכבדה מאוד, את יודעת שאנחנו בונים עלייך.

יצחק פינדרוס: יש כמה דתיים בממשלה הזאת: את, מנסור.

יצחק פינדרוס: אנחנו בונים עלייך; בממשלה, אמרתי, לא בכנסת.

יצחק פינדרוס: אז עכשיו בואו נדבר על הכנסת.

יצחק פינדרוס: הגאונות בממשלה הרפורמית הזאת – ולמה היא ממשלה רפורמית?

יצחק פינדרוס: תגידו שפתאום נהייתי – ממשלה רפורמית.

יצחק פינדרוס: כי מה כיף ברפורמים?

יצחק פינדרוס: זה משהו כיפי, הדת היא פלסטלינה.

יצחק פינדרוס: אפשר לשנות את זה לפי הכיף, לפי מה שבא לך.

יצחק פינדרוס: זה לא משהו שהוא מוסדר.

יצחק פינדרוס: אותו דבר הדמוקרטיה: אם לא מתאימות לך תוצאות של בחירות אפשר לשנות אותן בכנסת.

יצחק פינדרוס: אין בעיה.

יצחק פינדרוס: אם לא מתאימה לך מציאות כזאת שמסתובב פה איזשהו אספסוף כזה שהגיע מירושלים ודימונה ולא ממרכז תל אביב, ומה לעשות, הם הלכו להצביע בבחירות – אכן לא מספיק – והם נמצאים כאן, אז פשוט נשנה את הוועדות.

יצחק פינדרוס: נכניס את כולם לוועדה למעמד האישה, נכניס את כולם לוועדת המדע, נהפוך אותם למדענים, ואת הכספים ואת החוץ וביטחון ואת החוקה ואת הכלכלה – את זה ננהל לבד.

יצחק פינדרוס: חבר'ה, אני שמח מאוד.

יצחק פינדרוס: בניגוד לחבריי באופוזיציה, אני שמח, כי סוף-סוף הבנו מה התפקיד של הממשלה הזאת.

יצחק פינדרוס: הרבה זמן לא הבנתי.

יצחק פינדרוס: הסתובבתי שבועיים-שלושה, לא הצלחתי להבין למה הממשלה הזאת מיועדת.

יצחק פינדרוס: היא מיועדת ללמד אותנו – את אחרוני מאמיני ז'בוטינסקי והממלכתיות – איך צריכה להיראות ממשלה: לקחת את האופוזיציה, פשוט למחוק אותה.

יצחק פינדרוס: אתם תקבלו גם חותמת של בג"ץ על זה, אני בטוח.

יצחק פינדרוס: כי הרי זה לא בג"ץ נגדנו, זה בג"ץ כאילו שלנו.

יצחק פינדרוס: אז אתם תזכו בבג"ץ ואז ילמדו אותנו.

יצחק פינדרוס: בעוד חצי שנה, שנה, נחזור לשלטון, נשלח את כל תושבי תל אביב לוועדת המדע.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

יצחק פינדרוס: << יור >> היו"ר איתן גינזבורג: << יור >> תודה, חבר הכנסת פינדרוס.

יצחק פינדרוס: גם אני שמח – בהקשר הזה, הזכרת את בג"ץ, אז חבר הכנסת לוין, שמחתי להתבשר שבג"ץ אישר את חוק ממשלת החילופים שהעברנו.

יצחק פינדרוס: המזל שלכם שזה לא קרה במשמרת שלנו.

יצחק פינדרוס: זה המזל שלכם.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר סופר.

איתן גינזבורג: לא מחליפים בסדר.

איתן גינזבורג: אם זה לא רשות, אתה לא יכול לדבר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר כץ – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי, בבקשה.

איתן גינזבורג: הרשימה סגורה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת, אני מודאג היום.

אריה מכלוף דרעי: אני בדרך כלל טיפוס אופטימי.

אריה מכלוף דרעי: אני מאמין, מאמין בבורא עולם.

אריה מכלוף דרעי: אבל בכל זאת אני מודאג.

אריה מכלוף דרעי: אני גם בן אדם.

אריה מכלוף דרעי: כשראיתי כאן מעל לדוכן את נפתלי בנט עולה לכאן ומדבר, אני חייב לומר לכם שאני מודאג; לא מבחינה פוליטית – המשחק הפוליטי, אני מכיר אותו – אבל אני מודאג.

אריה מכלוף דרעי: ראיתי אדם זחוח, לצערי הרב, לא מבין את גודל המשימה והשליחות שיש בידו, חוץ מלחזור חמש פעמים על המלפפונים החמוצים ועל חבר הכנסת ביבי נתניהו, חבר הכנסת ביבי נתניהו, כאילו שאנחנו נמצאים כאן באיזושהי הצגה של פורים או באיזושהי הצגה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני, ראש ממשלה בישראל זה התפקיד הקשה ביותר שיש בעולם.

אריה מכלוף דרעי: קצת יראת כבוד, קצת רצינות, קצת כובד אחריות.

אריה מכלוף דרעי: ציפיתי ממך להתעלם מכל הפולמוס הפוליטי הזה.

אריה מכלוף דרעי: אתה כבר ראש ממשלה, אתה לא עוד איזה – אבל אני מבין, אדם עם שישה מנדטים שהורתו שלא בקדושה, וכל ההוויה הזאת של ממשלת הכלאיים הזו.

אריה מכלוף דרעי: מעוד דבר אחד אני מודאג, אדוני היושב-ראש.

אריה מכלוף דרעי: דווקא אליך אני פונה.

אריה מכלוף דרעי: אתה היית יושב-ראש ועדת הכנסת, היית איתנו ביחד באותה ממשלה, ואתה יודע מה זה עבודת הכנסת.

אריה מכלוף דרעי: אני באמת לא מבין.

אריה מכלוף דרעי: אוקיי, לקחתם שלטון, לא משנה, אתם אומרים שזה לגיטימי, אני אומר שהולכתם שולל – לא אתם, אלה שהקימו את הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: אבל נעזוב, אתם בממשלה היום, יש לכם קואליציה, יש לכם רוב גם, עם רע"מ.

אריה מכלוף דרעי: מה הפחד לתת לאופוזיציה לעבוד?

אריה מכלוף דרעי: מה זה הדורסנות הזו?

אריה מכלוף דרעי: מה זה לתת – ועדות, אנחנו נתנו חמש ועדות סטטוטוריות כשהייתה לנו אופוזיציה יותר קטנה מזו.

אריה מכלוף דרעי: מה הפחד שלכם, שמה, שיעקב מרגי יהיה יושב-ראש ועדת הכלכלה כאיש אופוזיציה?

אריה מכלוף דרעי: הוא אדם לא ראוי?

אריה מכלוף דרעי: לקחת רוב בכל הוועדות הרבה יותר מהרוב שלכם, שיש לכם?

אריה מכלוף דרעי: לגמד את האופוזיציה – מזה לא נהיים חזקים.

אריה מכלוף דרעי: זה רק משדר חולשה.

אריה מכלוף דרעי: ואחר כך באים אליי בחוץ, ואני לא אגיד שמות של חברי כנסת כיוון שאני מכבד אותם ואלה שיחות פרטיות, ואומרים לי: אריה, אתה האיש – איך הם קוראים לזה – הבחור המבוגר, המבוגר האחראי.

אריה מכלוף דרעי: למה אתה נותן לאופוזיציה להשתולל ככה?

אריה מכלוף דרעי: איפה השיח של הכבוד?

אריה מכלוף דרעי: אני אומר, תגידו, אתם לא מתביישים?

אריה מכלוף דרעי: אתם דורסים אותם, אתם לא מתייחסים לאופוזיציה כאל אופוזיציה, ואחר כך אתם מצפים – שמה, שייתנו לכם את הלחי השנייה?

אריה מכלוף דרעי: בואו, תציעו הצעה מכובדת ואתם תראו.

אריה מכלוף דרעי: מה אתם חושבים, שמישהו מאיתנו מתענג לשבת פה עד הבוקר ולצעוק את הצעקות הללו, ולעשות?

אריה מכלוף דרעי: אנחנו עושים את זה בגלל שאנחנו שומרים על כבודה של הכנסת, על הדבר הזה.

אריה מכלוף דרעי: איך אפשר?

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, דרכך, היות שאתה היחיד כאן מהקואליציה שנמצא – הינה, לא דוד אמסלם ולא מישהו אחר; אני אגיד את זה בטון הכי שקט שיכול להיות בעולם.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, אנחנו לא נשתף פעולה.

אריה מכלוף דרעי: ואתם תירשמו בהיסטוריה של הכנסת, אתם תעבדו בצורה חד-צדדית באופן מוחלט.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו לא נשתף פעולה, לא ניתן לגיטימציה לדריסת המיעוט, המיעוט הגדול הזה, בלי לתת לו את המעמד הראוי לו.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני חבר הכנסת דרעי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

דוד ביטן: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: – – –

דוד ביטן: אני אדבר איתכם איך שאני רוצה, כי אתם עושים מה שאתם רוצים.

דוד ביטן: מה זה "אל תדבר איתי"?

דוד ביטן: אנחנו ידענו שזה בסדר-היום בכלל?

דוד ביטן: מה זה "לא נרשמתם לדיבור"?

ירדנה מלר-הורוביץ: בוודאי, זה היה – – –

דוד ביטן: לא נכון.

דוד ביטן: איפה?

דוד ביטן: מתי קיבלנו את זה?

דוד ביטן: אני הייתי במזנון.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ביטן.

דוד ביטן: אתם הכנסתם את זה – – – אני מבקש לדבר.

דוד ביטן: לא יעזור לך כלום.

דוד ביטן: אני מבקש לדבר.

איתן גינזבורג: אני סגרתי משהו?

איתן גינזבורג: זה היושב-ראש הקודם – – –

דוד ביטן: אני מבקש לרשום אותי לזכות דיבור.

דוד ביטן: זה הכול.

איתן גינזבורג: יושב-ראש הישיבה הקודם, יושב-ראש הכנסת – – –

דוד ביטן: – – – זכות דיבור.

דוד ביטן: מה זה הדבר הזה?

דוד ביטן: אני לא מבין.

דוד ביטן: אתם משחילים את זה פנימה, מאיפה אני יודע – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ביטן, חבר הכנסת ביטן, חבר הכנסת ביטן – – –

דוד ביטן: על מה היא מדברת?

דוד ביטן: תגיד לי, על מה היא מדברת כל הזמן?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ביטן, חבר הכנסת ביטן, דבר ראשון, אל תאשים את עובדי הכנסת.

דוד ביטן: מה זה השטויות האלה?

דוד ביטן: אני מבקש שתרשום אותי לזכות דיבור – –

איתן גינזבורג: ושנית, ושנית, מי שסגר – – –

דוד ביטן: – – או שתוציא אותי, תחליט מה שאתה רוצה.

דוד ביטן: תרשום אותי לזכות דיבור.

איתן גינזבורג: טוב, חבר הכנסת ביטן, זה לא – – –

דוד ביטן: מה זה החוצפה הזאת?

דוד ביטן: תגיד לי.

דוד ביטן: יש גבול למה שמזכירת – עושה.

איתמר בן גביר: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תרשו בבקשה לחבר הכנסת לוין לדבר.

דוד ביטן: תגיד לי, זה יכול להיות?

דוד ביטן: מכניסים את זה, אומרים לי: סגורה הרשימה.

דוד ביטן: מה זה "סגורה הרשימה"?

דוד ביטן: תגיד לי.

דוד ביטן: אתם לא מתביישים?

איתמר בן גביר: אותו דבר עשיתם גם לי.

דוד ביטן: מה, אני ידעתי שזה בסדר-היום?

דוד ביטן: מה זה, קיבלתי את זה על המחשב?

ירדנה מלר-הורוביץ: דוד, דוד, בוא רגע.

דוד ביטן: לא, לא רוצה.

דוד ביטן: לא רוצה לשמוע בכלל.

דוד ביטן: עזבו אותי.

דוד ביטן: מה, אתם עושים מה שאתם רוצים?

דוד ביטן: שולחים את זה למחשב?

דוד ביטן: מה, אנחנו מסתובבים ליד המחשב כל היום?

דוד ביטן: זה לא בסדר-יום, לא בנשיאות, לא בשום מקום.

דוד ביטן: אז על מה את מונעת ממני לדבר?

איתן גינזבורג: דוד, דוד – – –

איתמר בן גביר: אבל אדוני היושב-ראש, מה משנה לתת לחברי כנסת לדבר אם רוצים לדבר?

דוד ביטן: מדברים שטויות.

דוד ביטן: ממש שטויות.

איתמר בן גביר: גם אני.

איתמר בן גביר: על אופיר סופר.

איתמר בן גביר: מה קרה?

איתמר בן גביר: מה היה קורה?

איתמר בן גביר: עוד שלוש דקות.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת לוין, בבקשה, בזכות דיבור.

דוד ביטן: – – – מה, אני מסתובב עם המחשב בכיס?

דוד ביטן: מה זה הדבר הזה?

דוד אמסלם: אבל אנחנו לא במחשב.

דוד אמסלם: הרי אמרתי לה.

איתן גינזבורג: חברים, זה היה דיון.

איתן גינזבורג: זה היה בנשיאות.

דוד אמסלם: זה לא היה בסדר-יום.

איתן גינזבורג: זה היה בסדר-היום.

איתן גינזבורג: זה היה בנשיאות.

דוד אמסלם: אל תגיד לי מה היה או לא היה.

דוד אמסלם: אל תשקר גם אתה.

איתן גינזבורג: סליחה, חבר הכנסת אמסלם – – –

דוד אמסלם: זה לא היה בסדר-יום בבוקר.

איתן גינזבורג: א.

איתן גינזבורג: תירגע, בבקשה.

דוד אמסלם: לא אירגע.

איתן גינזבורג: בכל הכבוד הראוי, תירגע, תירגע.

דוד אמסלם: לא אירגע.

דוד אמסלם: לא אירגע.

דוד אמסלם: אל תגיד לי גם להירגע.

איתן גינזבורג: אתה לא היית בנשיאות הכנסת.

דוד אמסלם: אתה לא ראוי – – –

איתן גינזבורג: הבנתי.

איתן גינזבורג: אני לא ראוי ואף אחד לא ראוי, רק אתה ראוי.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

דוד אמסלם: אתה והיושב-ראש שלך.

דוד אמסלם: גם אתה נהיית לי פה ג'ון בריון.

דוד אמסלם: לא מתבייש.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: הבנתי.

איתן גינזבורג: גם אני בריון.

איתן גינזבורג: טוב, תודה רבה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

דוד אמסלם: חצוף.

דוד אמסלם: "תודה רבה".

דוד אמסלם: יא אלים, גם אתה.

איתמר בן גביר: מה זה משנה?

איתמר בן גביר: שיהיו עוד שלוש דקות.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברי הכנסת, אני מבקש לשמור על השקט.

קריאה: איתן – – –

איתן גינזבורג: שמעתי.

איתן גינזבורג: אל תיתנו לי – כל אחד ייתן לי עצות?

איתן גינזבורג: 120 עצות אני אקבל עכשיו?

דוד אמסלם: – – – אתה תעשה מה שאתה רוצה – – – חכם גדול.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תנו לי – – –

דוד אמסלם: לא מתבייש.

איתן גינזבורג: בבקשה, חבר הכנסת לוין.

דוד אמסלם: אלימים, בריונים.

דוד אמסלם: הורסים את הכנסת.

דוד אמסלם: אבל אל תדאג, גם יומך יגיע.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, חברות וחברי הכנסת – אדוני היושב-ראש, אתה יודע, זה לא סוד שיש לי אליך הערכה גדולה, ואני הייתי רוצה לומר שאני שמח שאתה יושב כאן, בדיון הזה.

יריב לוין: אבל למען האמת, אני מאוד מאוכזב שאתה יושב כאן בדיון הזה.

יריב לוין: קיוויתי שלפחות אתה תדע להרים דגל אדום, לפחות אתה תדע לומר שאם זה כבר מה שקורה, אתה לפחות את הישיבה הזאת לא מסכים לנהל.

יריב לוין: תראה, אדוני יושב-ראש, הכנסת, אני חושב שהיא מוסד שיקר לכולנו, ומה שמתרחש כאן בימים האלה הוא לא רק דבר שלא היה מקום המדינה – הוא לא רמיסה של האופוזיציה, על זה אני כבר בכלל לא מדבר; הוא פשוט דריסה ב-D-9 ענקי של המוסד הזה שנקרא הכנסת.

יריב לוין: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שאם לא תתעשתו בשעה או בשעתיים הקרובות, ואם באמת ההצבעה על ההצעה הזאת תתקיים, הכנסת שאנחנו נתעורר אליה כבר לא תהיה אותה כנסת.

יריב לוין: ואת הגלגל הזה, אתה יודע לא פחות טוב ממני, אי-אפשר יהיה יותר להשיב אחורה.

יריב לוין: אתם הופכים את הכנסת לחצר האחורית של הממשלה, למקום זניח, חסר משמעות, חסר אמירה, חסר יכולת פעולה, ואתם עושים את זה בשורה של מהלכים שכמוהם לא היו מעולם, שאף אחד מאיתנו לא חשב, לא העלה בכלל על דעתו, שהם יכולים לקרות.

יריב לוין: והצירוף של כולם, אדוני היושב-ראש – אתה יודע, פעם צד כזה יושב בממשלה ופעם צד אחר, זה לפעמים יכול להתחלף תוך חודשים, אבל הצירוף של כולם יביא למצב שלא נוכל לעולם לאושש את המוסד הזה מהמקום שאתם לוקחים אותו אליו.

יריב לוין: עכשיו, בוא תראה את כל התמונה הגדולה.

יריב לוין: אתם מביאים לכאן הצעה להרכב ועדות – בלתי חוקית על פניה, אנטי-דמוקרטית במהותה.

יריב לוין: באה הקואליציה ואומרת את הדבר הפשוט הבא: למה לי לעבוד קשה להשיג רוב, לשכנע, לקיים את הוויכוח?

יריב לוין: אני אשתמש ברוב של קול אחד.

יריב לוין: אגב, אני רוצה להזכיר, הממשלה הזאת אפילו לא הצליחה לקבל 61 קולות כאשר היא הושבעה.

קריאה: 60.

יריב לוין: אני, ברוב הזה של קול אחד, אייצר לעצמי מציאות שבכל ועדה יש לי רוב כאוות נפשי; באחת – שלושה, באחת – שניים.

יריב לוין: יתרה מכך, מכיוון שגם ברוב הזה לא נוח לי, כי אני אצטרך קצת להתאמץ לשכנע, אני אהפוך, למשל, את ועדת הכספים לחותמת גומי של שר האוצר.

יריב לוין: ואיך אני אעשה את זה?

יריב לוין: בשורה של פעולות.

יריב לוין: קודם כול, אני אקח את הסיעה הגדולה בכנסת, הליכוד, עם 29 חברי כנסת, שיושבת באופוזיציה, וכדי שלא תהיה אופוזיציה אמיתית בוועדה, אני אתן לה בדיוק אותו ייצוג שני חברים – כמו הרשימה משותפת עם שישה מנדטים.

יריב לוין: אחר כך, איך אני אסדר לרשימה המשותפת ייצוג כזה גדול?

יריב לוין: אני אקבע, הקואליציה לאופוזיציה, איך היא תחלק את הנציגים שלה בתוך הוועדה, ואני אחליט בשבילה שהמשותפת תקבל שני מושבים, למרות שזה לא מגיע לה לפי שום קריטריון.

יריב לוין: אחר כך אנחנו נמנה ליושב-ראש הוועדה את איש סיעתו של שר האוצר – סיעה שכידוע היא לא סיעה הדמוקרטית ביותר בכנסת – כדי שנבטיח ששום דבר לא יקרה שם.

יריב לוין: ועוד, בנוסף, גם נמנה ממלאי מקום מסיעתו של שר האוצר, כדי להבטיח שאם מישהו יעז לעשות משהו, לפקפק במשהו, בוועדה שאמורה לפקח על משרד האוצר, הוא יוחלף.

יריב לוין: בדרך הזאת, אתם מעוותים את העיקרון הבסיסי של one man – one vote.

יריב לוין: את העיקרון הבסיסי של הדמוקרטיה, שבו כל אזרחי ישראל שווים, את תוצאות הבחירות, ושהקול של כל אחד, יש לו אותו משקל כאן בבניין.

יריב לוין: היום אנחנו יודעים שמי שהצביע למשותפת, יש לו משקל פי חמישה ממי שהצביע בעד הליכוד.

יריב לוין: איך זה יכול להיות, אדוני היושב-ראש?

יריב לוין: איך זה יכול להיות?

יריב לוין: אבל זה לא נגמר בזה.

יריב לוין: אז קודם כול, לקחתם את הוועדות ועיוותם אותן לחלוטין; אחר כך החלטתם, בבזבוז משווע של כספי ציבור, בהחלשה של מבנה הוועדות, ששמרנו עליו באדיקות וכנגד כל הניסיונות שהיו לאורך כל השנים, לפרק שתי ועדות חשובות ומרכזיות: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, וועדת הפנים והגנת הסביבה, ולחלק אותן לחלקים, לפרוסות.

יריב לוין: אבל היה פה עיקרון תמיד, ואתה מכיר אותו היטב.

יריב לוין: מאז ומעולם, כאשר הוקמו ועדות חדשות בכנסת, הן חולקו באופן שוויוני.

יריב לוין: פתאום מקימים גם ועדת רפורמות, לוקחים שלוש ועדות – את כולן הקואליציה לוקחת.

יריב לוין: אני רוצה להזכיר שבכנסת העשרים, כאשר הוקמה ועדת הרפורמות, האופוזיציה קיבלה את ועדת השקיפות, שהייתה ועדה עוצמתית מאוד.

יריב לוין: אז גם את העיקרון הזה ריסקתם לרסיסים.

יריב לוין: אני אגיד לך יותר מזה.

יריב לוין: אני אזכיר לך שבקדנציה הקודמת הגיעו אליי אנשי סיעת ימינה, וביקשו ממני, כיושב-ראש הכנסת, שאסכים שהקואליציה תתמוך במועמד של ימינה לראשות הוועדה לביקורת המדינה, כדי שהקואליציה תקבע לאופוזיציה מי יעמוד בראש הוועדות שלה.

יריב לוין: ואתה יודע שאני לא עומד פה עכשיו כנאה דורש, אלא אני עושה את זה אחרי שקיימתי.

יריב לוין: לא הסכמתי לשמוע; לא אפשרתי; עמדתי על כך שסיעת יש עתיד, שהאופוזיציה הפקידה בידיה את הוועדה, תבחר את מי שתבחר.

יריב לוין: ואגב, היא בחרה אופוזיציונר קשה מאוד לממשלה, את חבר הכנסת לשעבר שלח.

איתן גינזבורג: אני איאלץ לבקש – – –

יריב לוין: אני יודע שאתה מבקש לסיים, וזה לא נעים.

יריב לוין: בכל זאת, ברשותך, אני כן אחרוג בעוד דקה או שתיים, כי מדובר באירוע מכונן.

יריב לוין: זה לא דיון על איזה הקמה של ועדה או שתיים.

איתן גינזבורג: לא, אני מבין.

איתן גינזבורג: רק כדי להיות הגון עם כולם.

אריה מכלוף דרעי: לא הזכרת ענייני דת.

אריה מכלוף דרעי: ענייני דת.

יריב לוין: רגע, רגע.

יריב לוין: אני לא אפשרתי את הדבר הזה; לא אפשרתי את הדבר הזה.

יריב לוין: ואכן, עפר שלח היה יושב-ראש הוועדה.

יריב לוין: מה אתם באים ועושים פה?

יריב לוין: אתם קובעים לאופוזיציה לא רק מי יהיו החברים.

יריב לוין: באים ואומרים: תהיה לאופוזיציה את הוועדה למעמד האישה, אבל אנחנו נחליט לתת אותה לסיעה של שישה, שתקבל משקל כאילו הייתה סיעה של 15 חברי כנסת או 18 חברי כנסת.

יריב לוין: שוב, בעיוות שלא היה כדוגמתו.

יריב לוין: עכשיו זה ממשיך.

יריב לוין: יש מוסד – בעיניי, מקודש – נשיאות הכנסת.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אתה חבר בנשיאות הכנסת מתוקף כהונתך כסגן יושב-ראש.

יריב לוין: אתה יודע שנשיאות הכנסת מאז ומעולם הייתה בנויה על ייצוג על פי גודל הסיעה ושיקפה נאמנה את הרכב הכנסת.

יריב לוין: כך זה חייב להיות.

יריב לוין: יתרה מכך, אם הייתה סיעה שלא היו לה מספיק חברי כנסת כדי לקבל חבר מלא בנשיאות, עשו הסדרי רוטציה, מחושבים על פי חודשים, לכל אחת מהסיעות, כדי לוודא שאף אחד לא יקופח.

יריב לוין: אתם באים ורוצים להציע הרכב נשיאות שבו לקואליציה – שכפי שאמרתי, נשענת על רוב של אחד בקושי – יהיו שישה חברי נשיאות מתוך תשעה; האופוזיציה תקבל רק שלושה, כאילו אין מפתח סיעתי ואין כלום.

יריב לוין: ומתוך השלושה, המשותפת, שהיא עם שישה חברי כנסת – לא מגיעה לה אפילו חצי קדנציה – תקבל קדנציה מלאה.

יריב לוין: 52 חברי כנסת יהיו מיוצגים בנשיאות על ידי שני סגנים.

יריב לוין: אדוני, ואתה ממשיך לשבת, ומה שמטריד אותך זה השעון.

יריב לוין: זאת הבעיה עכשיו.

יריב לוין: זאת באמת הבעיה עכשיו.

איתן גינזבורג: זה לא הוגן מה שאתה עושה כלפיי, אבל הכול בסדר.

איתן גינזבורג: מותר לך.

יריב לוין: זה הוגן מאוד, כי אני מצפה שאתה תעשה בדיוק את מה שאני עשיתי – –

איתן גינזבורג: מותר לך.

יריב לוין: – – כשלי הייתה הסמכות.

יריב לוין: ותגיד: לא אתן לזה לקרות.

איתן גינזבורג: אני עוד לא יושב-ראש הכנסת.

יריב לוין: עכשיו אגיד לך יותר מזה.

יריב לוין: הלכתם והעברתם את החוק הנורבגי המופקר.

יריב לוין: אני לא מדבר על ה-300 מיליון שקל שהוא עלה.

איתן גינזבורג: אני מבקש משפט אחרון, בבקשה.

יריב לוין: העברתם את החוק הנורבגי, הוצאתם את כל השרים מהכנסת.

יריב לוין: יצרתם מצב שהאיזון הזה – תמיד קואליציה ואופוזיציה היו צריכות להסתדר, כי הממשלה רצתה לייצר מצב ששרים לא ישבו בכנסת חמישה ימים בשבוע אלא יוכלו לעבוד – שברתם את הדבר הזה לגמרי.

יריב לוין: יצרתם מצב שאין שיח ואין כלום, כי השרים, מה אכפת להם?

יריב לוין: הם לא פה.

יריב לוין: מצידם שהדיונים יימשכו חמישה ימים.

יריב לוין: וביד השנייה, אתם משתמשים בסעיף 98 כפי שלא השתמשו בו בעבר – כבר חמש פעמים בשלושה שבועות – כדי ליצור מצב שגם כשהשרים כבר לא נמצאים ולא אכפת להם שיהיו דיונים, תמנעו מאיתנו לקיים דיונים.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

יריב לוין: עכשיו אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, משפט אחרון.

יריב לוין: אני אומר לך, צר לי, צר לי מאוד.

יריב לוין: במקום לשבת ולומר: אתם יודעים, הרי אלה דברים שראויים להישמע וגם ראויים לחשיבה, נתחשבן עכשיו על הדקה שנשארה לי.

איתן גינזבורג: אדוני, אדוני, רק שנייה, סליחה.

יריב לוין: אדוני, תודה.

איתן גינזבורג: לא, לא.

איתן גינזבורג: סליחה, רק שנייה.

איתן גינזבורג: אתה בוחר עכשיו לרדת, אבל רק שתכיר שדיברת שבע דקות.

איתן גינזבורג: אם אתה חושב שפה באתי כנגדך.

מחול לך, מחול לך.

איתן גינזבורג: לא, לא.

איתן גינזבורג: לבוא אליי ולהגיד שאני יושב עם סטופר, כשאני נותן מעל, וזה רק מתוך כבוד רב, אז אני חושב שזה לא הגון כלפיי.

אבל לפחות הוא דיבר לעניין.

איתן גינזבורג: בהחלט.

איתן גינזבורג: אני בתפקידי פה גם לא יכול לומר את דעתי בהקשר הזה, אבל – יש דברים שעדיף לא להגיד.

איתן גינזבורג: בבקשה, חבר הכנסת יעקב אשר.

אדוני היושב-ראש, אדוני יושב-ראש הכנסת לשעבר יריב, אומנם הארכת, אבל אני חושב שדיברת כל כך נכון, כל כך אמיתי.

מאחר שאני גם מכיר את היושב-ראש הנוכחי של הישיבה, אין לי ספק שבליבו הוא אומר: צדקת, אדוני.

אבל, אתה יודע.

קשה.

התפקידים לפעמים קשים בחיים.

אני חושב שבאמת צריך לחשוב – דוד, מספיק.

בוועדה אתה מפריע לי, עכשיו אתה מפריע לי.

די.

דוד ביטן: אני אוהב להפריע לך.

צריך לעשות ניתוח של הדבר הזה.

אדוני, יריב, ההסבר להתנהגות הדורסנית הזאת של הקואליציה – ראינו את זה היום במופע הכוח עם החיוך המאולץ של החמוצים החדשים.

למעלה מ-30 פעם הוא אמר "חבר הכנסת ביבי נתניהו" – 70 פעם – זה כוח של חלשים.

אדם חלש שנכנס לכאן ויודע שהוא תלוי בהוא מימינו ובהוא משמאלו.

הוא גם יודע מה כל אלה חושבים עליו, וכל אלה חושבים איך הוא הגיע לכיסא הזה – כמו שאנחנו חושבים בדיוק.

החולשה הזאת מיתרגמת לדורסנות בכל נושא.

ישבנו וזעקנו פה מאתיים פעמים: מה עם הילדים של המעונות?

לא היה לו אומץ להרים את הראש, לאותו נפתלי בנט, ראש הממשלה, שתמיד מתגאה בכך שהוא איש קרבות ותיק ורואה בלובן העיניים.

הוא שיחק עם הניירות, קרא לכל אחד מהקואליציה, במיוחד ליושבי-ראש של הקואליציה שלו, שידברו איתו, כדי שהוא לא יצטרך להרים את עיניו.

לא היה לו אומץ להרים את עיניו מול ראש הממשלה בנימין נתניהו, שדקה קודם הוא קרא לו "ביבי נתניהו".

הוא גם שכח שהוא קיבל אותו לעבודה לפני כמה שנים.

זאת חולשה, ולכן, אנחנו נראה הלאה מופעי בריונות כאלה.

לכן, התשובה שלנו, כן, כמו שאמר השר דרעי, הרב דרעי, קודם – בשבילי אתה שר – אנחנו לא סתם מתנהגים כמו שאנחנו מתנהגים; אנחנו לא סתם מרימים את המסך, מה שנקרא, מעל ההתנהגות שלכם.

אנחנו עושים את זה כי אתם מתנהגים בבריונות.

לראש הממשלה הזה אין אומץ לבוא ולהגיד דבר אחד.

תאמין לי, אם הוא היה אומר דבר אחד – מנסור, אתה אדם אמיתי.

אתה אמיתי.

אתה אומר: אני ניצלתי את האקזיט.

אני ניצלתי את הסיטואציה הפוליטית – הוא אדם אמיתי, היושב-ראש.

הוא ניצל את המצב כדי לדאוג לציבור שלו.

לראש הממשלה בנט אין את האומץ להגיד: אני ניצלתי את המצב הפוליטי כדי לגנוב שלטון בשישה מנדטים.

כי זה היה חלום חיי, כי רציתי כל החיים לשבת שם ולראות את זה שהכניס אותי לעבודה אצלו יושב כאן, ובשביל זה אני מוכן למכור הכול, את כל האידיאולוגיה שלי.

כל מה שגדלת עליו והטפת עליו – כמה דיברת נגד ערביי ישראל פה, נפתלי בנט?

אנחנו לא דיברנו נגיד ערביי ישראל.

המפלגות החרדיות תמיד כיבדו, גם אם יש חילוקי דעות.

אתה וליברמן דיברת אליהם כעל קופים על עצים.

ליברמן לא רצה לשבת לידך או ליד איימן עודה.

אתה זוכר את זה, אדוני היושב-ראש?

ועכשיו הוא חותם לך על צ'ק של 53 מיליארד.

מברוכ עליך.

מברוכ.

אתה ניצלת סיטואציה.

אבל שיהיה גבר ראש הממשלה הזה, ויגיד: אין לי אידיאולוגיה, פשוט ניצלתי אקזיט, וזה זה מה שאני רוצה.

בושה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב אשר.

מנסור עבאס: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה אבוטבול.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, הבוקר בירך ברכת הגומל הרב הגאון, הרב שמואל אליהו, רבה של העיר צפת, לרגל הצלתו, הצלת חייו מידי פורעים ערבים שזרקו אבן על שמשת חלונו.

משה אבוטבול: אלמלא הייתה השמשה משוריינת לא בטוח שזה היה מסתיים בנס של קבלת חייו בחזרה במתנה.

משה אבוטבול: בחודש האחרון המצב הביטחוני מתחיל להיות מעורער.

משה אבוטבול: המצב שבו יהודי צריך לחשוש בהליכתו או בנסיעתו בלב-ליבה של ארץ ישראל זה דבר חמור במיוחד.

משה אבוטבול: מצופה שראשית יהיה מצעד גינויים מצד קברניטי השלטון.

משה אבוטבול: בטוחני שאם היה מדובר באישיות מעולם התרבות, או איש דת שאינו יהודי, כולם היו נזעקים, מגנים, ולא הייתה שתיקה אילמת, שמעלה תמיהה גדולה, בעיקר על היושבים בבית הזה.

משה אבוטבול: הגאון הרב שמואל אליהו, רבה של העיר צפת ובנו של הרב הראשי לשעבר הגאון הרב מרדכי אליהו זצ"ל, שפועל למען עולם התורה וההלכה, האם דמו לא חשוב בעיני איש, חלילה?

משה אבוטבול: אני מצפה מהשר לביטחון פנים, עמר בר לב, שיפעל במהירות לבדיקה מדוקדקת ולידיעה ברורה מיהם המפגעים והמחבלים ברב שליט"א, ולהביא אותם אל מאחורי סורג ובריח.

משה אבוטבול: זה אמור להיות כלפי כל יהודי שיותקף על ידי פורעים ערבים.

משה אבוטבול: דם יהודי אינו הפקר.

משה אבוטבול: והייתי אולי מוסיף גם, לאור הידידות המופגנת בין הח"כים הערבים לממשלה החדשה, שמעניקה להם תנאים מופלגים – למעלה מ-52 מיליארד שקל – שיפעלו קצת בהרמוניה, הממשלה, יחד עם הח"כים האלה, להביא למיגור התופעה של הפשיעה, של האלימות, בקרב החברה הערבית הזו, שבעצם מפגעת ביהודים על לא עוול בכפם.

משה אבוטבול: הייתי מצפה ממך, כבוד היושב בראש, שעם כל הקשרים שלך – אולי עכשיו, בעקבות הידידות המופגנת בינך לבין ראש הממשלה וכל השרים, אולי תיקח קצת לידיים משימות שעד היום הוזנחו בכל מה שקשור לביטחונם של היהודים בארץ ישראל, בירושלים.

משה אבוטבול: אולי תפעל קצת, למשל אם יש מכה של גנבת מכוניות; שתוכל הלאה לפעול יחד עם אותם אנשים שאתה קצת קשור אליהם יותר מאיתנו להביא לסיום אותן מכות מהסוג הזה.

משה אבוטבול: ובעיקר לגנות יחד איתי את כל מי שגרם לכך שאותו יהודי יקר, הגאון הרב שמואל אליהו, רבה של העיר צפת, הגיע למצב כזה שזרקו אבן על שמשה של הרכב שלו, שאלמלא הייתה משוריינת, היום, חלילה, הוא לא היה בין החיים.

משה אבוטבול: אני מצפה ממך, היושב-ראש – גם עכשיו, וזה לא מאוחר אף פעם – לגנות את המעשה הנורא והנפשע הזה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

משה אבוטבול: עבאס, תן איזו מילה על מה שדיברתי.

מנסור עבאס: אני אתן.

משה אבוטבול: אני מחכה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת ההתנהלות וההתנהגות שהיו היום בוועדה המסדרת וההסדרה של הוועדות שאתם מבקשים להביא היום במליאה מזכירות לי את המשפט: חטוף ואכול היום כי מחר ניפול.

יואב בן צור: כנראה שאתם רוצים שיהיו לכם הרבה אנשים שיוכלו להתהדר בתארים שונים – כיושבי-ראש ועדות, כסגני שרים, כשרים, כחברי כנסת.

יואב בן צור: ליבי ליבי על אותם חברי כנסת שנכנסו בחוק הנורבגי, שיכול להיות שתקופת הכהונה שלהם תהיה תקופה קצרה מאוד, כך אנחנו מקווים, בעזרת השם.

יואב בן צור: כמובן, כמו שאנחנו רואים, ראש הממשלה הנוכחי ישמר את ממשלתו בכל מחיר, ולא משנה מה יהיו המחירים.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, תדע שכנראה כל בקשה שתבקש, גם אם תבקש לטוס לחלל, גם את זה הממשלה הזאת תקיים, ובמהירות – פחות מ-24 שעות, 12 שעות.

יואב בן צור: כל אולטימטום שתעמיד, האולטימטום הזה יתקיים במהרה.

יואב בן צור: ולכן, זו לא סיטואציה אחת.

יואב בן צור: אתה יכול לנצל הרבה סיטואציות, כי אנשים נדבקים לכיסא ולא משנה מה הערכים; לא משנה איך זה ישפיע על מדינת ישראל; לא משנה מה זה יעשה לעם ישראל, לביטחון ישראל, לכלכלת ישראל.

יואב בן צור: שום דבר לא ימנע בעדם.

יואב בן צור: כל גבול הם יפרצו, כדי לקיים את הממשלה הזאת.

יואב בן צור: אין מישהו שיכול לקום ולהגיד: עד כאן.

יואב בן צור: אין דבר כזה בממשלה הזאת.

יואב בן צור: זה לא יקרה בממשלה הזאת בכלל.

יואב בן צור: ולכן כל ח"כ מהממשלה הזאת יכול להיות מלך.

יואב בן צור: כל מה שהוא יבקש, כל מה שהוא יעלה על מוחו ודעתו הוא יקבל.

יואב בן צור: והעיקר לקיים את הממשלה הנפלאה הזאת.

יואב בן צור: הממשלה המאוחדת כל כך.

יואב בן צור: שכל כך מאוחדת בדרישות הבלתי-הגיוניות של חבריה.

יואב בן צור: אני לא צריך לפרט מה שפירטו פה לגבי הרכבי הוועדות וכו', שאנשים פשוט משתלטים על חלקות כאילו הן אחוזתם הפרטית וזה לא שייך לכלל עם ישראל ולמדינת ישראל, וירצו לעשות באותם מקומות ככל העולה על רוחם.

יואב בן צור: לכן אני חושב שבמציאות של היום, ההצעה הזאת היא הצעה רעה, היא לא הוגנת, היא לא מסודרת.

יואב בן צור: אפשר להגיד שהוועדה המסדרת היא ועדה מבלבלת ולא מסדרת, לצערי, כי היא מבלבלת את היוצרות, לא נותנת ביטוי לחלק גדול מהעם.

יואב בן צור: לכשני מיליון איש אין שום ביטוי בכנסת הזאת.

יואב בן צור: הם רוצים לנהל את העניינים בעצמם.

יואב בן צור: אז תנהלו את העניין בעצמכם ונראה לאן תגיעו.

יואב בן צור: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת בן צור.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אורי מקלב.

מנסור עבאס: כמובן, חבר הכנסת משה אבוטבול, שאנחנו מגנים כל פעילות של אלימות נגד הרב שמואל אליהו ונגד כל בן אדם, אין ספק.

מנסור עבאס: וכמובן, במשך שנים קראנו למיגור הפשיעה והאלימות גם בחברה הערבית וגם בכל מקום.

מנסור עבאס: אין מקום לאלימות.

משה אבוטבול: ומן הסתם, תשתמש ב-52 מיליארד גם למיגור התופעה.

משה אבוטבול: אם תצטרך ייעוץ, עליי.

מנסור עבאס: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדתי השרה – –

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות.

אורי מקלב: – – חבריי חברי הכנסת, מי שנמצא בכנסת כבר הרבה שנים יודע שנדיר שהדוברים שיש להם זכות דיבור – או בהכרזה של ועדת הכנסת, או בהצעת חוק בקריאה ראשונה – נצמדים לתוכן של החוק.

אורי מקלב: על פי רוב, זה הולך למקומות אחרים.

אורי מקלב: לא בכדי בדיון הזה כל הדוברים מתמקדים בנושא הזה, וזה אומר משהו.

אורי מקלב: יש לזה סיבה, לא סתם: הכאב והאבסורד במה שאנחנו רואים לנגד עינינו, בפעילות הזאת, הוא לא רק על הפעילות של הוועדה המסדרת.

אורי מקלב: בעצם מורידים את הכנסת עצמה למחוזות שלא היינו רוצים, שצריכים להדאיג את כולנו; גם מי שחבר קואליציה, יש גלגל חוזר, הדברים מתגלגלים.

אורי מקלב: אנחנו יכולים להגיד את זה במיוחד אחרי שהיינו הרבה שנים בקואליציה.

אורי מקלב: אני לא מדבר עכשיו – כשאנחנו באופוזיציה, אנחנו צועקים – אני לא מדבר על כך שהם צעקו על דברים פחותים בהרבה; צעקו, הקואליציה של היום, על כך שיש השתלטות ושיש אגרסיביות ויש דורסנות, ואיזה קואליציה זאת, קואליציה דורסנית.

אורי מקלב: מה הם אמרו אז על השר אלקין, שהוביל את זה גם בזמנו, כשאנחנו היינו בקואליציה?

אורי מקלב: אבל אנחנו מדברים – היינו שם, היינו.

אורי מקלב: נמנענו.

אורי מקלב: נמנענו בגלל שחשבנו, קודם כול, שהכנסת צריכה לבוא לידי ביטוי; כל חברי הבית שיש פה; במיוחד כשאנחנו מדברים על אופוזיציה, שעם הקואליציה, עם מספר החברים, היא מאוד מצומצמת – יש פער בין הקואליציה לאופוזיציה.

אורי מקלב: זה צריך לבוא לידי ביטוי.

אורי מקלב: הכלי היחיד שיש לאופוזיציה, וצריך להכיר את זה, זה הכלי של הוועדות והפעילות בכנסת.

אורי מקלב: וזה לא רק שאנחנו מדברים על כך שיש איזה אי-איזון או אי-שוויון.

אורי מקלב: מדובר כאן על אפשרות, על דברים שלא שמענו: שישה ממלאי מקום לשר האוצר במפלגה אחת בוועדת כספים.

אורי מקלב: איפה זה נשמע?

אורי מקלב: וכשיש ביקורת, מה עושים?

אורי מקלב: אז קצת משנים.

אורי מקלב: אז ככה מתחילים משישה, יורדים לשלושה.

אורי מקלב: זה לא אבסורד?

אורי מקלב: איפה נשמע דבר כזה?

אורי מקלב: אם זה לא עריצות, מהי עריצות?

אריה מכלוף דרעי: רק זה?

אריה מכלוף דרעי: ותיק האוצר וועדת הכספים – – –

אורי מקלב: תיק האוצר, ועדת הכספים – הכול נמצא אצל בן אדם אחד.

אורי מקלב: איפה הגוף המפקח?

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש – במחילה, אורי, הוא ייתן לך זמן, תאמין לי שמנסור בסדר.

אורי מקלב: ואם לא, אני גם מוכן את הזמן שלי לתת לך.

אריה מכלוף דרעי: איך נתת לחבר שלנו, גנאים מאזן, להגיד: אנחנו לא ש"ס, אנחנו לא סחטנים כמו ש"ס?

אריה מכלוף דרעי: איך, באמת?

אריה מכלוף דרעי: זה הכבוד?

מנסור עבאס: הוא אמר את זה?

אריה מכלוף דרעי: כך הוא אמר.

אריה מכלוף דרעי: זה הכבוד, תגיד לי?

מיכאל מלכיאלי: כן, כן.

אריה מכלוף דרעי: זה הכבוד?

אורי מקלב: הרי במה מתבטא יושב-ראש ועדת כספים טוב, עד היום?

אורי מקלב: במה מתבטא יושב-ראש ועדת כספים?

אורי מקלב: שהוא מבין בכספים ובחשבונות?

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: שהוא יודע לעמוד חזק מול משרד האוצר, וזו מערכת האיזון שנותן משרד האוצר מול ועדת כספים.

אורי מקלב: כל מי שחבר כנסת רוצה את זה ויודע.

אורי מקלב: בסופו של דבר זה של כולנו.

אורי מקלב: בדבר הזה, שאין, אנחנו היום אנחנו מאבדים לגמרי את היכולת בכלל לעבוד, וזה בצורת – לא מפקח ולא שום דבר.

אורי מקלב: כולם עושי דברו.

אורי מקלב: אנחנו גם יודעים את הסגנון.

אורי מקלב: אתה יודע, לפעמים זה היה מישהו בסגנון אחר, אנחנו יודעים.

אורי מקלב: יש אחד שלא זז ולא שומע איפה הם נמצאים.

אורי מקלב: יספרו לך, רשימה שלמה של כאלה שהיו בישראל ביתנו והם היום לא נמצאים.

אורי מקלב: הם יודעים למה.

אורי מקלב: הם אומרים לך גם למה, וגם היום אין כמעט קדנציה שזה לא קורה.

אורי מקלב: אם לא, פעם-פעמיים.

אורי מקלב: אני אסיים בזה.

אורי מקלב: זה הדברים האלה בסופו של דבר.

אורי מקלב: ואני שואל עוד שאלה אחת: היכן היועצים המשפטיים של הכנסת?

אורי מקלב: איפה הפקידות המקצועית, העובדים המקצועיים של הכנסת?

אורי מקלב: נניח שלפעמים גם אנחנו חטאנו, גלשנו קצת; מי העמיד אותנו?

אורי מקלב: מי עמד מולנו?

אורי מקלב: היועצים המשפטיים באו ואמרו, ואנחנו כיבדנו את מה שהם אומרים.

אורי מקלב: כאן היועצים אומרים את זה גם – ושיסלחו לי כולם – בקול ענות חלושה.

אורי מקלב: לא עומדים על הרגליים חזק ואומרים: לא יכול להיות כזה דבר.

אורי מקלב: לא אומרים את זה, בגלל שלא שומעים, בגלל שלא מכבדים את הדעה שלהם.

אורי מקלב: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אורי מקלב.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, היום כשהגענו לוועדה המסדרת קיבלנו טבלה.

מיכאל מלכיאלי: טבלה שעימה הקואליציה באה לאופוזיציה אחרי שבוע של דיונים ומשא ומתן.

מיכאל מלכיאלי: אמרתי לעצמי, אולי נמצא שם איזושהי בשורה.

מיכאל מלכיאלי: הרי בסך הכול, במשך כל השנים תמיד היה קואליציה–אופוזיציה.

מיכאל מלכיאלי: אין שום ספק שהקואליציה צריכה רוב בוועדות בשביל לשלוט, אין על זה דיון, אבל כזה רוב דורסני מעולם לא היה כאן.

מיכאל מלכיאלי: מה הפלא הגדול?

מיכאל מלכיאלי: שני דברים.

מיכאל מלכיאלי: קודם כול, בסדר-היום השבוע – –

מנסור עבאס: בתא מנהלי הסיעות, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: – – אנחנו מגלים בתחילת סדר-היום שישראל ביתנו, אדוני השר – – –

אריה מכלוף דרעי: – – – בלי זמן?

מיכאל מלכיאלי: לא.

מיכאל מלכיאלי: אני ומנסור מסודרים.

מיכאל מלכיאלי: בלי זמן.

מיכאל מלכיאלי: ש"ס זה על-זמני.

מיכאל מלכיאלי: בקיצור, ישראל ביתנו מקבלת שש ממלאי מקום בוועדת כספים.

אריה מכלוף דרעי: שישה.

מיכאל מלכיאלי: שישה ממלאי מקום.

מיכאל מלכיאלי: ואני שואל את עצמי: ריבונו של עולם, אולי נעביר את ועדת כספים לחדר של ישראל ביתנו.

מיכאל מלכיאלי: בשביל מה לטרוח, להביא את כולם לוועדה כל פעם?

מיכאל מלכיאלי: בואו נתכנס, הרי כולם – בכל מקרה הוועדה שלהם, שר האוצר שלהם, הכול שלהם, נעשה את זה שם.

מיכאל מלכיאלי: הייתה ביקורת ציבורית מאוד מאוד קשה בוועדה, ואז אחרי זה סיימו – טוב, לא יהיו שישה, יהיו שלושה.

מיכאל מלכיאלי: אבל מתחילת הקדנציה מהלכים אימים על האופוזיציה, ואלקין, זה שלא נמצא פה, מנהל פה את כולם בחוכמה, בפיקחות.

מיכאל מלכיאלי: או-טו-טו אלקין מביא את הנוסחה והכול יהיה בסדר.

מיכאל מלכיאלי: כמה דקות לפני ההצבעה, פתאום מגלים שאלקין, שסידר את כל הוועדות, שכח דבר אחד, שחברי הוועדה גם בוחרים את היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: ואז, אבוי, לרשימה המשותפת אין יושב-ראש בוועדת הקליטה, ולמרצ אין יושב-ראש בוועדת חינוך.

מיכאל מלכיאלי: התקשרו אליו מייד ואמרו לו: מה עושים?

מיכאל מלכיאלי: אלקין, יש לו פתרון: למשוך את הדיון.

מיכאל מלכיאלי: למה אני אומר לך את זה, אדוני היושב-ראש?

מיכאל מלכיאלי: היהירות שנמצאת בקואליציה מול האופוזיציה מביאה אותם לפעמים לשגיאות מאוד מאוד ברורות.

מיכאל מלכיאלי: אז ברוך השם, הם חששו מתביעה כזו או אחרת ונתנו לליכוד, בלי עין הרע, שישה חברים בקליטה, חמישה במדע.

מיכאל מלכיאלי: איך אומרים, קצת להשוות, לא נעים, מה, הכול שלנו?

מיכאל מלכיאלי: שלושה מעל בוועדת הכנסת, מעולם לא היה דבר כזה; שניים בוועדת הכספים, פערים שלא היו.

מיכאל מלכיאלי: היועצת המשפטית של הוועדה אמרה: מעולם לא היה דבר כזה.

מיכאל מלכיאלי: היושבת-ראש עידית אומרת: אוקיי, אנחנו שמענו אותך אבל אנחנו מצפצפים.

מיכאל מלכיאלי: ממשיכים הלאה, עד שעת הוועדה.

מיכאל מלכיאלי: ואז מה קרה?

מיכאל מלכיאלי: פתאום גילו שכל החשבון היה מיותר.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, לא לחינם אנחנו באופוזיציה לא משתפים פעולה עם המסמך הזה.

מיכאל מלכיאלי: זה לא שאנחנו מתבכיינים: אכלו לי, שתו לי.

מיכאל מלכיאלי: ממש לא.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו יודעים שקואליציה, צריך שיהיה לה רוב יותר מהאופוזיציה.

מיכאל מלכיאלי: לבוא לאופוזיציה ולומר: אנחנו ממנים תשעה סגנים, הצעה ראשונה, מתוכם שלושה לאופוזיציה וגם נקבע לאחרים באופוזיציה, לא היה תקדים של דבר כזה, וזו הסיבה שאנחנו לא משתפים פעולה עם החלוקה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו מראש אמרנו: כמה שתיתנו עוד ועדות לענייני כלום, לא מוכנים להיות שותפים בעניין הזה.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו פה להילחם כדי להפיל את הממשלה הזו.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מיכאל.

מנסור עבאס: חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: ביטאתי את זה נכון.

גלית דיסטל אטבריאן: כמעט, כן.

מנסור עבאס: כמעט.

מנסור עבאס: אני משתפר.

גלית דיסטל אטבריאן: יותר טוב מהרבה פה.

גלית דיסטל אטבריאן: טוב, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לספר לך סיפור מדהים, שככה, לא עבר כל כך בחדשות, בטח לא פתח מהדורות; סיפור שנבלע, על בנו של בנימין נתניהו, מר יאיר נתניהו, שפעם אחת – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, זה מעל ומעבר.

גלית דיסטל אטבריאן: – – שפעם אחת לחץ על כפתור share, שזה שיתוף, ושיתף פוסט מסוים.

גלית דיסטל אטבריאן: נשוא הפוסט הזה פנה אל בית המשפט ותבע את נתניהו על זה שהוא שיתף פוסט – לא כתב אותו, שיתף אותו.

גלית דיסטל אטבריאן: כתב התביעה הגיע לא לידיו של יאיר נתניהו, וכך יצא שנתניהו לא היה מודע ולא קיבל לידיו את כתב התביעה.

גלית דיסטל אטבריאן: זה דבר שקורה לא פעם ולא פעמיים.

גלית דיסטל אטבריאן: מה שקרה לאחר מכן, כדי לקצר סיפור ארוך, זה שיאיר נתניהו נאלץ על ידי שופטת בבית משפט בישראל לשלם 250,000 שקלים על זה שהוא לחץ על כפתור שיתוף בפייסבוק.

גלית דיסטל אטבריאן: ברוב המקרים, אם לא בכל המקרים, שבהם בן אדם לא מקבל לידיו את התביעה – אי-מסירה, זה נקרא – השופט מקבל את טענתו ומתחילים את התהליך המשפטי מחדש.

גלית דיסטל אטבריאן: במקרה של יאיר נתניהו – תקדים ארצי, אולי אפילו עולמי: כבוד השופטת החליטה שהפעם היא לא מוותרת.

גלית דיסטל אטבריאן: 250,000 שקלים, רבע מיליון שקלים, על כלום.

גלית דיסטל אטבריאן: הדבר הזה מדיף רדיפה משפטית באופן עז ביותר.

גלית דיסטל אטבריאן: ולמה זה מעסיק אותי?

גלית דיסטל אטבריאן: לא בגלל יאיר נתניהו.

גלית דיסטל אטבריאן: בגלל אבא שלו, בנימין נתניהו.

גלית דיסטל אטבריאן: מי שעוקב, התקשורת מטשטשת, מכסה, הודפת.

גלית דיסטל אטבריאן: אף אחד פה בקואליציה לא ידבר על זה, חלילה, כי בזכות זה הם קיבלו את השלטון, אבל מי שכן עוקב רואה שבנימין נתניהו הופלל באופן קר, ברור – רשלני, יש לומר, מביך אפילו – על ידי תופרי התיקים בצלאח א-דין, שהחליטו שאם העם לא בוחר שמאל אז הפרקליטות תפיל את הימין, כדי שהשמאל יעלה.

גלית דיסטל אטבריאן: אגב, עבד להם.

גלית דיסטל אטבריאן: אני רואה את האבא ואני רואה את הבן, האבא לא מוכן לזוז מילימטר מהאג'נדה הימנית שלו, הבן ישלם על זה.

גלית דיסטל אטבריאן: האבא ישלם על זה.

גלית דיסטל אטבריאן: וכשאני רואה את הרדיפה המשפטית, שעוברת מאב לבנו, על ידי גופי אכיפת חוק של מדינה דמוקרטית, למען השם, כשאני רואה את זה לא נותר לי אלא לתהות: מה יעשה ראש הגוש הלאומי הבא כשהוא רואה שאם הוא לא עושה התנתקות או לא מחלק את הארץ או לא מתיישר מול האיומים של החונטה מהשמאל, הוא והילדים שלו יחטפו מכל עבר בכל צורה אפשרית – תקשורתית, משפטית, כלכלית, כספית – וחייו לא יהיו חיים?

גלית דיסטל אטבריאן: מה זה מראה לראש הגוש הלאומי הבא?

גלית דיסטל אטבריאן: אדוני מנסור עבאס, אתה אדם הוגן והגון.

גלית דיסטל אטבריאן: אני שואלת אותך: איזה אומץ?

גלית דיסטל אטבריאן: איזה בן אדם יכול לעמוד בדברים האלה?

גלית דיסטל אטבריאן: הם הצליחו, דרך מערכות המשפט, לסרס את הימין בישראל.

גלית דיסטל אטבריאן: לא יהיה עוד אחד כמו בנימין נתניהו ולא יהיה אחד כמו יאיר נתניהו, פשוט לא יהיו.

גלית דיסטל אטבריאן: כרגע הם הצליחו להפחיד כל בן אדם עם אג'נדה, עם ערכים.

גלית דיסטל אטבריאן: זה בלתי נסבל.

גלית דיסטל אטבריאן: כמו כן, אני סבורה שמדינת ישראל איננה מדינה דמוקרטית יותר.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה.

מנסור עבאס: תודה לך.

קטי קטרין שטרית: מנסור, מה זה, כולם אפס?

מנסור עבאס: זה העט והנייר.

מנסור עבאס: טוב, חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: מה עם מנסור עבאס?

יעקב מרגי: לא מדבר?

מנסור עבאס: אה, מנסור עבאס לא.

מנסור עבאס: אני מוותר.

מנסור עבאס: אני אתרום את הדקות שלי, למי?

קריאה: לקטי.

מנסור עבאס: אני מחלק אותן.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, אנחנו חודש מאז הקמת הממשלה, וכחוט השני עוברת ההתנהלות של הקואליציה.

יעקב מרגי: היום הגדילו לעשות עם השיבוץ בוועדות.

יעקב מרגי: דורסנות כזו, שבירת כל כללי העבודה של הבית הזה – מעולם, מעולם הקואליציה לא קבעה לאופוזיציה את החלוקה הפנימית בתוך האופוזיציה.

יעקב מרגי: מעולם לא.

יעקב מרגי: דוד, אתה היית יו"ר קואליציה.

יעקב מרגי: מעולם הקואליציה לא הכתיבה – – –

דוד אמסלם: במקרה אתה מדבר עם שני ראשי קואליציה.

יעקב מרגי: גם.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: מה לעשות שהכהונה האחרונה כשר השכיחה לנו את יו"רות הקואליציה שלך.

יעקב מרגי: מעולם לא הכתבנו לאופוזיציה איך היא מחלקת.

יעקב מרגי: סיעת הליכוד – 29 ח"כים – שני חברי כנסת, שני חברים בוועדת כספים, בדיוק כמו הרשימה המשותפת.

קריאה: בושה.

יעקב מרגי: אבל אני תוהה, שואל, אני שואל, באמת:

יעקב מרגי: 12 שנים הם חיכו לרגע הזה – –

דוד אמסלם: קמת בבוקר?

דוד אמסלם: רץ מהבית.

יעקב מרגי: – – 12 שנים הם חיכו לרגע הזה.

יעקב מרגי: אני לא יכול, תאמין לי, עם כל הכישרון שלי – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, אתה מפריע לחבר האופוזיציה.

מנסור עבאס: הוא יעבור לקואליציה.

דוד ביטן: הוא עוד דורש הסכם קואליציוני – – – כל יום מחדש.

יעקב מרגי: גנאים צריך התנצלות.

יעקב מרגי: גנאים צריך התנצלות לש"ס על ההתבטאות האומללה שלו היום.

דוד אמסלם: מה הסוד?

דוד אמסלם: מה הסוד?

יעקב מרגי: אני, תאמין לי – אני שומר.

יעקב מרגי: אתה יודע, אני לא מתעד, לא מקליט, לא שומר הודעות.

יעקב מרגי: התחלתי עכשיו לתעד את כל מה שהקואליציה עושה.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: לנו יש בושת פנים.

יעקב מרגי: דוד, חלוקת הוועדות הזאת, הטבלה הזאת – – –

דוד אמסלם: הינה, היא פה.

דוד אמסלם: ראית אותה, מנסור?

יעקב מרגי: שלחתי אותה.

יעקב מרגי: תאמין לי, גם פרופ' אומן, שקיבל פרס נובל – – –

דוד אמסלם: אתה, יש לך שבע פעמים.

דוד אמסלם: היושב-ראש – – –

יעקב מרגי: דודי, פעם תקשיב לי.

יעקב מרגי: פרופ' אומן קיבל פרס נובל על תורת המשחקים.

יעקב מרגי: הוא לא יצליח לפענח מה היה הרציונל בטבלה הזאת.

יעקב מרגי: עכשיו, בואו, אני אומר לכם, אני מתעד הכול – –

דוד ביטן: – – –

דוד אמסלם: אלקין ישב עם אשתו בבית, החליטו.

יעקב מרגי: – – והינה, אני אומר לך, דודי: בקואליציה הבאה, אם אנחנו נשבור את הנורמות שהם קבעו – –

דוד ביטן: שום דבר.

יעקב מרגי: – – אני לא אצביע בעדכם.

דוד אמסלם: יש לי תוכנית.

יעקב מרגי: את אותן נורמות שהם קבעו אנחנו נאמץ, כי אנחנו – –

דוד אמסלם: אנחנו נקדם אותן עוד 20 צעדים קדימה.

יעקב מרגי: – – לא ידענו להיות דורסניים כמותם.

יעקב מרגי: אבל לא על זה, אני רוצה לדבר על – –

דוד אמסלם: זה המפא"יניקים – – –

יעקב מרגי: – – שתיקת הכבשים.

יעקב מרגי: אם מנשה קדישמן היה פה עכשיו, בעידן הזה, אני לא יודע אם הוא היה מצייר את הכבשה שלו, הוא היה צריך לצייר את העדרים של הבדואים בנגב – בזה אני מסיים – במה, אני אומר לכם?

יעקב מרגי: באולפנים.

יעקב מרגי: באולפנים.

דוד אמסלם: אתה רוצה שרינה מצליח תגיד – – –

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: הפסיקו לקחת כדורים.

יעקב מרגי: עברה להם הצרבת, לקחו טאמס.

דוד אמסלם: הם כבר לא יודעים – – – הם כבר מדברים איתי כל הזמן על – – – אין להם כבר אייטמים.

יעקב מרגי: הם כבר לא חמוצים.

יעקב מרגי: שום דבר לא מפריע להם במדינה.

יעקב מרגי: שום דבר לא מפריע להם.

יעקב מרגי: בזה אני מסיים, ואומר לכם: רבותיי, כבודו של הבית הזה – אמרתי היום בוועדה המסדרת – חשוב מאוד.

יעקב מרגי: ההתלהמות הזאת שקיימת היא בגלל הדורסנות.

יעקב מרגי: אם הייתה הידברות אמיתית בבית הזה – ושוב, משפט אחרון, אני אומר לראשי הקואליציה: הפחד זה לא בסיס לתוכנית עבודה.

יעקב מרגי: לא לפחד.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב מרגי.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קטי קטרין שטרית.

דוד אמסלם: דרך אגב, היושב-ראש, שמת לב?

דוד אמסלם: בחדשות כבר מראים רק תוכניות אוכל וזה.

דוד אמסלם: מסכנים, אין להם במה למלא שעה.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: הם לא מדברים על העובדים הזרים; הם לא מדברים על נתב"ג; הם שואלים אותי: דודי, יש לך איזה מתכון לאוכל?

קטי קטרין שטרית: לא, אמרתי להם שאת התוכנית הישרדות VIP שיעשו בכנסת.

דוד אמסלם: אז אמרתי שאני אעשה לך גם, מתנה.

דוד אמסלם: ספינג' עם קצת קפה או תה.

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: כל הכבוד, מנסור.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת היקרים.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לספר על מה שקרה ב-48 שעות האחרונות, כשהכריזו והודיעו לנו, ב-23:45, פנינה, שיש ועדה מסדרת ביום ראשון.

קטי קטרין שטרית: מה עושים?

קטי קטרין שטרית: בשעה 11:00.

קטי קטרין שטרית: צריך לשנות את כל היומן שהיה בבוקר – לערב.

קטי קטרין שטרית: ראו זה פלא.

קטי קטרין שטרית: בשעה 14:00 אמרו: לא, לא ב-11:00, צריך ב-18:30.

קטי קטרין שטרית: אז מה עושים עם כל מה שהיה בערב?

קטי קטרין שטרית: לא עושים.

קטי קטרין שטרית: אנחנו טסים לכיוון הכנסת, כולם מגיעים לכנסת, וראו זה פלא, ביטלו את הוועדה המסדרת.

קטי קטרין שטרית: אבל מה שהיום היה בדיון בן 40 החתימות: מופע האימים של יושב-ראש הדירקטוריון נפתלי בנט.

קטי קטרין שטרית: נפתלי בנט עמד פה על הדוכן, ופשוט במקום לנאום לאומה על מה הוא הולך לעשות – יש זינוק בתחלואה, אנשים חולים, מאומתים, מה התוכניות – בממשלת הדיחוי דוחים תקציב, דוחים את איתמר, דוחים לטפל בקורונה, כי זאת ממשלת הדיחוי-דיכוי.

קטי קטרין שטרית: אני אומרת: זה לא פלא, הרי מנסים כל הזמן לדכא אותנו ולהפחיד אותנו ולהגיד לנו: הינה, עוד רומסים ועוד רומסים ועוד רומסים, מהסיבה הפשוטה: כי פשוט הם מפחדים.

קטי קטרין שטרית: הם מפחדים.

קטי קטרין שטרית: אז אני ניסיתי להיזכר – אחרי ששמעתי את הנאום, נאום האימים של מר בנט ניסיתי להיזכר מה אמרו בתקופה שבה אנחנו היינו בקואליציה והם היו באופוזיציה.

קטי קטרין שטרית: אז ככה: המחדל הכלכלי של הקורונה; יום הכיפורים של הדור הנוכחי; קריסת מערכת הבריאות; למה אין ועדה לענייני קורונה?

קטי קטרין שטרית: למה יש ועדה לענייני קורונה?

קטי קטרין שטרית: למה אין פרויקטור?

קטי קטרין שטרית: למה יש פרויקטור?

קטי קטרין שטרית: למה לא המודל השוודי?

קטי קטרין שטרית: למה לא המודל הגרמני?

קטי קטרין שטרית: למה לא המודל האוזבקיסטני?

קטי קטרין שטרית: למה לנו רמזור?

קטי קטרין שטרית: למה הכנסתם את צה"ל?

קטי קטרין שטרית: למה היה צריך להכניס את צה"ל?

קטי קטרין שטרית: למה לא הכנסתם את צה"ל?

קטי קטרין שטרית: התחלואה עולה, למה אין סגר?

קטי קטרין שטרית: למה יש סגר?

קטי קטרין שטרית: למה לא מקבלים פיצויים?

קטי קטרין שטרית: למה מפזרים כספים ועוד ועוד ועוד, אדוני היושב-ראש.

קטי קטרין שטרית: פשוט, הם כל כך לא ידעו איך לטפל, ובנימין נתניהו, כפי שהגדיר אותו מר בנט – עם כל דברי הפנינים שהוא אמר – טיפל בצורה כל כך מקצועית, כל כך טובה, שאפילו לנסות לחקות אותו הוא לא מצליח.

קטי קטרין שטרית: אז מה שאני מציעה לבנט ולכל החבורה – אני מציעה להם באמת: תתרכזו בעבודה.

קטי קטרין שטרית: רימיתם את הציבור, אמרתם שהוא יהיה ראש ממשלה עם שישה מנדטים, עשיתם את כל מה שעשיתם?

קטי קטרין שטרית: קדימה, בואו תתחילו לנהל, תביאו תקציב.

קטי קטרין שטרית: אמרתם שאתם מכנסים את הממשלה הזאת בגלל התקציב?

קטי קטרין שטרית: אין תקציב.

קטי קטרין שטרית: דחו את התקציב.

קטי קטרין שטרית: אבל במה הם מתעסקים?

קטי קטרין שטרית: בחוק לפיצול הליכוד, כי כל מה שיש להם, הדבר היחיד שמטריד אותם, זה הצלחותיהם של בנימין נתניהו כראש ממשלה ושל הליכוד כמפלגה החזקה ביותר, והיום בערוץ 12 אנחנו המפלגה הגדולה ביותר, 30 מנדטים.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת קטי קטרין שטרית.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש, חבר הכנסת מאיר.

דוד אמסלם: מנסור, הרסת להם את השבת, רק שתדע.

דוד אמסלם: בנט, הרסת לו את השבת.

קטי קטרין שטרית: בגללכם ביטלו היום את הוועדה המסדרת.

דוד אמסלם: זה היה פיקוח נפש – – – בבוקר לסדר לך את העניינים, היית – – –

קטי קטרין שטרית: אצל ניר אורבך בחדר, הרשימה המשותפת סידרה, אצל ניר אורבך.

דוד אמסלם: אמרתי לך, מה שאתה רוצה.

מנסור עבאס: יאללה, בואו נקשיב לחבר הכנסת מאיר פרוש, שלוש דקות.

דוד ביטן: הם רוצים להמשיך את השלטון – – –

דוד אמסלם: מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: אתה רוצה לגור בבלפור?

מאיר פרוש: אנחנו – – –

דוד אמסלם: אתה רוצה לגור סוף שבוע בבלפור?

דוד אמסלם: תגיד לו, ותראה שזה מה שיקרה.

מאיר פרוש: אנחנו עוד במהלך הלילה נשוחח, נחליף רשמים ממה שהיה לפני יום ולפני יומיים – –

דוד אמסלם: אנחנו מדברים – – –

מאיר פרוש: – – ומה שיהיה במהלך השבוע.

מאיר פרוש: אנחנו נזכה להיות בחברתו.

מאיר פרוש: אבל בסיבוב הראשון שאני עולה כאן לדוכן היום, לפני שאני לוקח סוכרייה לפה, אני רוצה לומר שאני הייתי סגן שר החינוך ובמידה מסוימת אני יכול לומר שכסגן שר החינוך עשיתי עבודה שם במשרד, והייתי די מנותק מהעבודה הפרלמנטרית.

מאיר פרוש: הייתי בא לפה, הייתי עולה לדוכן, עונה לשאילתות, להצעות לסדר-היום, הצעות חוק, אבל בפעילות הפרלמנטרית, בעבודת הוועדות, אני לא הייתי פעיל.

מאיר פרוש: כסגן שר לא יכולתי גם להיות פעיל.

מאיר פרוש: אבל אני נמצא פה שנים, בבית הזה, בלי להגיד כמה שנים.

מאיר פרוש: אני נמצא כבר די הרבה שנים.

מנסור עבאס: באמת, כמה שנים אתה פה?

מאיר פרוש: בסך הכול 20 שנה.

מאיר פרוש: אני לא זוכר מחזות כאלה כמו שרואים בקדנציה הזו, באמת שלא.

מאיר פרוש: אני גם שואל חברים מה הולך פה.

מאיר פרוש: אתה היית צריך לראות היום.

מאיר פרוש: קודם כול, לפני ארבעה שבועות עזבתי את משרד החינוך, וזרקו אותי לוועדה המסדרת.

מאיר פרוש: היה טסלר, עכשיו הוא לא נמצא, לך תהיה שם.

מאיר פרוש: נכנסתי, נשאבתי פנימה, ואני עושה את מה שצריך לעשות שם.

מאיר פרוש: אבל אני לא זוכר דבר כזה.

מאיר פרוש: היום באתי ב-08:30 לבניין פה.

מאיר פרוש: במשך ארבע שעות או חמש שעות שהוועדה ישבה יצאו שלוש טיוטות של חלוקת הוועדות.

מאיר פרוש: טיוטה אחת, היועצת המשפטית אומרת שזה לא בסדר – נכנסים לחדר, מתייעצים, מביאים הצעה חדשה.

מאיר פרוש: הינה מרצ נפגעת.

מאיר פרוש: מרצ נפגעת, חוזרים בחזרה להתייעצות, חוזרים בחזרה עם הצעה חדשה.

מאיר פרוש: שרן השכל היא עכשיו מקבלת.

מאיר פרוש: אני לא בא לבכות על הקואליציה הזאת, אני שמח מאוד שהקואליציה כך נראית.

מאיר פרוש: למה אני שמח?

מאיר פרוש: כי פה ושם היו דיבורים כמה זמן הממשלה הזאת תחזיק, היא תחזיק מעמד, לא תחזיק מעמד.

מאיר פרוש: היום כל הגוש הזה לרגע לא חושב – אתה תמשיך הלאה, תעשה את העבודה שלך אבל הגוש הזה לרגע לא חושב שיש לו מה לחפש שם, כי העסק הזה, תאמין לי, מתפורר מהר מאוד.

מאיר פרוש: אבל אתה תמשיך, תעשה את העבודה שלך.

מאיר פרוש: אנחנו שמחים על כך שהממשלה הזאת, הפרצוף שלה כך נראה.

מאיר פרוש: מה שאני רוצה לומר במילים שלי כאן:

מאיר פרוש: אני עובד בבחירות, אני בבחירות רץ ומתרוצץ.

מאיר פרוש: במערכות הבחירות בעיריית ירושלים הייתי עובד, רץ, דודו זוכר אותי מעיריית ירושלים.

מאיר פרוש: כל מנדט שאתה מקבל, אתה יודע: גם אם אתה לא מקבל אחר כך תפקיד סגן, כל מנדט מזכה אותך בחברויות בוועדת כספים, ועדת תכנון ובנייה.

מאיר פרוש: זה הפוליטיקאי ומזה הוא חי.

מאיר פרוש: אני בא לכנסת בקדנציה הזו, וכל מה שאתה עשית – יש לך מנדטים, אין לך מנדטים – זה לא משנה.

מאיר פרוש: אתה יכול לקבל בשביל שבעה מנדטים – מה שקיבלת בקואליציה נורמלית בשביל ארבעה מנדטים תקבל היום בשביל שבעה.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: כי הקואליציה רוצה לנגוס, רוצה לאכול, רוצה לקבל יותר.

מאיר פרוש: אין דין ואין דיין.

מאיר פרוש: אין דין ואין דיין – בשלטון זה הדבר הכי גרוע שיש, כשיש הפקרות.

מאיר פרוש: אני יש לי שרירים – – –

מנסור עבאס: כן.

מאיר פרוש: אני למדתי את תורת הקומוניזם, איפה שאני נולדתי, ואני רוצה לרדות, רוצה להעביד בפרך, רוצה לנקום, זה מה שהחבר'ה שמנהלים את העסק הזה היום – משם הם באים.

מאיר פרוש: אין דין ואין דיין.

מאיר פרוש: אתה יכול להיות עם שבעה מנדטים – לא תקבל כספים, לא תקבל ביקורת, לא תקבל חוץ וביטחון, לא תקבל – אני לא מבין את הדבר הזה.

מאיר פרוש: מאיפה החוצפה הזאת כך להתנהל?

מנסור עבאס: כן, תודה לך.

מאיר פרוש: מה כן?

מאיר פרוש: ככה אתה – אף אחד לא מחכה לנו.

מאיר פרוש: מה זה כן?

מאיר פרוש: מאיפה החוצפה הזו, מי הם בכלל?

מאיר פרוש: אתה תמשיך הלאה את החברות שלך איתם.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: אבל מי הם, מה יש להם לומר לנו, מה הם לוקחים לנו את הדברים שהם שלנו?

מנסור עבאס: כן.

מאיר פרוש: אתה צריך לגרום לכך שהם ייתנו לך להיות ראש ממשלה, תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מאיר פרוש.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל – אינו נוכח.

מנסור עבאס: איפה משה?

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, דיון בהמלצת הוועדה המסדרת בדבר הרכב הוועדות הקבועות ויושבי-הראש שלהן.

אוריאל בוסו: אנשים בטח שואלים על מה המהומה, מה הבעיה, מה כל הצעקות שלכם, מה כל הפיליבסטרים שאתם עושים כאן בלילות, זועקים בוועדה המסדרת, מה זה נקרא רמיסה של הכנסת ושל הדמוקרטיה ושל המיעוט.

אוריאל בוסו: אז אני אקריא קצת, חלוקה הוגנת.

אוריאל בוסו: בוועדת כספים, למשל, לליכוד יש שני חברים ולמשותפת יש שני חברים.

אוריאל בוסו: כמה מנדטים יש לליכוד?

אוריאל בוסו: 29 מנדטים.

דוד אמסלם: 30.

אוריאל בוסו: 30 מנדטים.

אוריאל בוסו: למשותפת יש שישה מנדטים – עם שני חברים.

אוריאל בוסו: ואז לקחו, בוועדת המדע נתנו לכם בליכוד חמישה חברים.

אוריאל בוסו: הם מחליטים גם כן כל ועדה, לאיפה זה ילך.

אוריאל בוסו: אני מקווה שההחלטה הבאה של הוועדה המסדרת לא תהיה שגם בכל ועדה הם יחליטו את מי מחברי הכנסת לוועדות, יחליטו לליכוד מי יהיה בכל ועדה.

אוריאל בוסו: הגדילו לעשות: ועדה לענייני דת היהודים.

אוריאל בוסו: איפה הבושה?

אוריאל בוסו: ומי יטפל בנושא דת היהודים?

אוריאל בוסו: יוליה מלינובסקי מישראל ביתנו.

אוריאל בוסו: תגיד לי, אם היו מקימים ועדה לענייני דת המוסלמים, אתה היית מסכים?

אוריאל בוסו: לא מעיזים במדינת היהודים להקים ועדה לענייני המוסלמים, חס ושלום, חכם מנסור לא מרשה, וגם לא לנושא הנוצרים.

אוריאל בוסו: אבל זה בסדר, זה בצדק, למה אתה מטפל בנושא הדת?

אוריאל בוסו: אבל על דת היהודים יקימו ועדה ויבדקו איך הדת – איך אמר פה ראש ממששת המנדטים: לא כל אחד יותר דתי ויותר יהודי מהשני.

אוריאל בוסו: בושה וחרפה.

אוריאל בוסו: יושב-ראש ראש ממשלה שקורא 70 פעם "חבר הכנסת בנימין נתניהו"; הוא כנראה לא מאמין שהוא ראש ממשלה אז הוא חוזר על זה כל פעם, אומר "חבר הכנסת נתניהו" בשביל להמחיש – אני ראש ממשלה והוא חבר כנסת.

אוריאל בוסו: זה נקרא משילות?

אוריאל בוסו: לענות תשובה על הילדים האלה, שהוא הולך להרעיב אותם.

אוריאל בוסו: כל רגע אתה שומע על עוד מעון ועוד פעוטון שהולך להיסגר, ועוד משפחה שהולכת לעזוב וללכת לחרפת רעב.

אוריאל בוסו: על הדבר הפשוט הזה הוא לא ענה, למה אין לו שום מילה להגיד.

אוריאל בוסו: והצעה אחרונה לוועדה המסדרת: אני חושב שבשביל לחסוך מאבטחים וכסף ותקנים צריך להפוך את סיעת ישראל ביתנו לוועדה אחת לנושא הכלכלה: גם ועדת הכספים, גם ועדת הרפורמות, גם כן יש להם שלושה ממלאי מקום, גם שר האוצר – תחסכו.

אוריאל בוסו: ישיבת ישראל ביתנו, ישיבת סיעה, נותנת את כל הפתרונות לכל הוועדות האלה, ונגמר.

אוריאל בוסו: אבל תחשבו, אם לרב גפני, כשהיה יושב-ראש ועדת כספים, היו שישה ממלאי מקום חרדים בוועדת הכספים, כל המדינה הייתה זועקת בכותרות; אבל כשזה ישראל ביתנו מותר.

אוריאל בוסו: ואחר כך, בגלל הבושה, הורידו שלושה ממלאי מקום מישראל ביתנו שלא על חשבון אחרים, ועוד שלושה – חבר'ה, זה לא נקרא ועדה שהולכת לסדר, זה לא הרכב ועדות דמוקרטי, יש פה בסוף רוב אמיתי מוצק שעומד פה.

אוריאל בוסו: כמו שאמרו פה, אפילו 60 אצבעות בקושי היו להם להרכיב את הממשלה.

אוריאל בוסו: אז אתם לא תרמסו – –

מנסור עבאס: כן, תודה.

אוריאל בוסו: – – את הזכות המועטת של חברי הכנסת, תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אוראל בוסו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: כן, שלוש דקות.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, סחתיין.

ינון אזולאי: היום סחתיין זה נשמע פעמיים – גם סחתיין על הסחטן וגם סחתיין.

ינון אזולאי: ואללה, שיחקתם אותה.

ינון אזולאי: אבל חבריי חברי הכנסת, בשבוע שעבר נפרדנו מנשיא מדינת ישראל שיכול להיות שהיה שנוי במחלוקת, ראובן רובי ריבלין.

ינון אזולאי: אני חושב שעל שנותיו בכל מקרה מגיעה לו תודה.

ינון אזולאי: גם אני אישית באופן אישי מעריך את פועלו.

ינון אזולאי: אבל בפרידתו, במסעו לארצות הברית, צד את עיני – וגם את אוזני, בריאיון – דווקא סיפורה של אישה דגולה, גב' רבקה רביץ, כלתו של אדם דגול, שכיהן פה בכנסת, הרב אברהם רביץ.

ינון אזולאי: אישה גדולה, שקידשה שם שמיים בכל מקום שהייתה בו.

ינון אזולאי: ואני חושב שבכל נסיעותיו, השיא הגיע דווקא באותו יום, במסע האחרון שלו לארצות הברית להיפרד מנשיא המעצמה הגדולה ג'ו ביידן.

ינון אזולאי: כאשר הגיעה גב' רבקה רביץ ונכנסה לפני הנשיא ג'ו ביידן, הוא שמע שהיא אימא ל-12 ילדים, הוא כרע ברך בפניה, כרע ברך בפניה, ואמר לה: אני רוצה שתראי את אימא שלי, והלך איתה לחדר אחר דרך פרוזדור, טרח והראה לה את התמונה.

ינון אזולאי: היא מזכירה לו את הדורות הקודמים.

ינון אזולאי: היא הזכירה לו מה זה לגדל 12 ילדים.

ינון אזולאי: רבקה רביץ גידלה 12 ילדים.

ינון אזולאי: אומנם בעלה היום הוא ראש מועצת טלז סטון, אבל הוא היה אברך כולל.

ינון אזולאי: הוא היה אברך כמה שנים ולאחר מכן הקים כוללים.

ינון אזולאי: יש לה שלושה חתנים מישיבות מובחרות – כולם אברכי כוללים.

ינון אזולאי: כן, כן, כולם אברכי כוללים.

ינון אזולאי: בטיסה חזור חשבה רבקה רביץ: למי הוא כרע?

ינון אזולאי: ואז היא אמרה שהוא כרע ברך לא לה – לאימא שלה, לסבתא שלה, על הדרך הארוכה שעשו ועל כך שהיא זכתה ללכת בדרכן לגדל 12 ילדים, בלי עין הרע.

ינון אזולאי: אבל המסר שהיא מסרה לנו במקום שהיא קידשה בו שם שמיים, היא אמרה: אני אימא ל-12 ילדים, ילדיי היו במעונות יום, את זה הבין הנשיא האמריקני – שהוא לא יהודי – הבין מה הערך של המשפחה.

ינון אזולאי: הוא כרע ברך לאותה משפחה, לערכים של המשפחה שעליהם חונכנו.

ינון אזולאי: הוא כרע ברך לאותם ילדים, לאותן משפחות ברוכות ילדים – וזאת הייתה אמירה.

ינון אזולאי: אמירה שילדים זו ברכה; אמירה שאימא יכולה לעבוד ובעלה יכול לשבת בכולל וללמוד; אמירה שהוא הבין מהו ערכה של תורה ומבין מה ערכו של העם היהודי; שהעם היהודי כל-כולו בזכות התורה.

ינון אזולאי: הוא הבין מה ששר האוצר אביגדור ליברמן לא מבין; הוא מבין מה שראש הממשלה בתואר נפתלי בנט לא הבין; הוא גם הבין מה שראש הממשלה הרזרבי יאיר לפיד לא הבין.

ינון אזולאי: הוא הבין את זה.

ינון אזולאי: הוא הבין את זה טוב מאוד, ולכן הוא כרע ברך בפניה.

ינון אזולאי: אנחנו לא מבקשים שהם יכרעו ברך בפנינו.

ינון אזולאי: יכול להיות שעוד יבוא היום הזה.

ינון אזולאי: אבל כרגע אנחנו מבקשים שלא ייתנו מכה בגבנו ולא ינסו להשפיל אותנו, כי הם יקבלו תגובה חזקה, מנה אחת אפיים.

ינון אזולאי: הם יבינו שאותנו אי-אפשר לשבור.

ינון אזולאי: אבל אני מבקש ממך, אדוני מנסור עבאס – אתה יודע שדיברנו על זה לא פעם – ואני מצפה ממך, שאתה יודע מה זה משפחות ברוכות ילדים, שתעמוד על שתי הרגליים שלך ותאמר: הפגיעה במעונות היום, הפגיעה בילדים האלה, לא תהיה.

ינון אזולאי: היום זה אצל היהודים, מחר זה אצל הבדואים.

ינון אזולאי: תפקידך לשמור על כלל הילדים.

ינון אזולאי: היום אנחנו לא שם.

ינון אזולאי: אנחנו שמרנו ואנחנו נשמור גם בעתיד גם על ילדיכם – אתה יודע את זה.

ינון אזולאי: הגיע הזמן שגם אתה תעשה.

ינון אזולאי: כמו שאתמול ידעתם לעשות את זה בשביל הבדואים, אני מקווה שתעשה את זה למען הילדים של כלל ישראל.

ינון אזולאי: למען כל ילדי ישראל שגרים במדינה הזאת.

ינון אזולאי: תודה רבה.

ינון אזולאי: יישר כוח לגב' רבקה רביץ.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אבי מעוז, שלוש דקות.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

דוד ביטן: אבי, כמה משפטים בעברית כמו שצריך.

אבי מעוז: הכול עברית.

דוד ביטן: אתה יודע למה אני מתכוון.

אבי מעוז: אנחנו ועדה מסדרת, נכון?

דוד ביטן: אנחנו ועדה מסדרת ועבאס – – –

אבי מעוז: אבל למה היא נקראת – אדוני, זה לא על חשבוני, זה בשביל חבר הכנסת דוד ביטן.

מנסור עבאס: לא, על חשבונך.

אבי מעוז: לא, בשביל חבר הכנסת דוד ביטן.

שלמה קרעי: תן לו עוד דקה.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא החליט שאם אנחנו מפריעים זה על חשבונך.

דוד אמסלם: היושב-ראש השני, אתה מבין מה הוא עושה?

אבי מעוז: כשייגמר לי הזמן אני אגיד מה זו ועדה מסדרת.

אבי מעוז: ועדה מסדרת זה על שם – –

דוד ביטן: זה כמו שהם מסדרים בוועדה המסדרת.

אבי מעוז: – – על שם ליל הסדר, נכון?

אבי מעוז: ליל הסדר.

אבי מעוז: מה זה סדר?

אבי מעוז: הרי בלילה הזה אנחנו חוגגים את מה שהיה מעל לסדר.

אבי מעוז: היו ניסים בליל הסדר.

אבי מעוז: איך אנחנו חוגגים מה שמעל הסדר בליל הסדר?

אבי מעוז: זו שאלה.

אבי מעוז: אני אשאיר אותה פתוחה.

אבי מעוז: אבל זה דומה למה שהיה היום בוועדה המסדרת, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: אני עד עכשיו לא מבין.

אבי מעוז: אני מחזיק פה שלושה דפים.

אבי מעוז: את שלושת הדפים האלה אנחנו קיבלנו מהוועדה המסדרת, מהקואליציה, בניסיון להבין – עד לרגע זה לא הבנתי – על מה אנחנו מצביעים.

אבי מעוז: בואו נעשה חשבון פשוט: אנחנו מצביעים על ההצעה האחרונה – אני חושב שזו זו – וכתוב כאן, למשל, ציונות דתית.

אבי מעוז: הציונות הדתית, מגיעים להם 11 חברי ועדה.

אבי מעוז: אני סופר: חבר ועדה אחד בוועדת הכנסת, חבר ועדה אחד בוועדת הכספים, חבר ועדה אחד בחוץ והביטחון, חבר ועדה אחד בחוקה – לכמה הגעתי?

אבי מעוז: ארבעה.

אבי מעוז: חבר ועדה אחד בפנים; חבר ועדה אחד בעבודה ורווחה – שישה; חבר אחד בחינוך – שבעה.

אבי מעוז: חבר אחד בקליטה – שמונה; ועוד חבר אחד במעמד האישה – תשעה; לאן נעלמו עוד שניים?

אבי מעוז: אני לא יודע לאן הם נעלמו.

אבי מעוז: הם נעלמו, אדוני היושב-ראש, הם נעלמו בוועדות שמתוכננות להקמה, אבל לא בטוח שיקימו אותן.

אבי מעוז: לדוגמה, ניקח את כחול לבן.

אבי מעוז: גם לכחול לבן יש 11 חברי ועדה.

אבי מעוז: הם מקבלים בסופו של דבר – אנחנו מאשרים – אחד, שניים, שלושה, ארבעה, חמישה, שישה, שבעה, שמונה, תשעה, עשרה.

אבי מעוז: הם מקבלים עשרה.

אבי מעוז: יש להם מספר חברי כנסת כמו לציונות הדתית, שבעה, והם מקבלים עשרה חברי כנסת בוועדות הקבועות, מה שנקרא, אני לא מדבר על המתוכננות.

אבי מעוז: איך אנחנו יכולים להצביע, אדוני, על ועדות שעוד לא קמו ועוד לא באו לעולם?

אבי מעוז: אנחנו מצביעים למשל על יש עתיד: 27 חברי ועדה.

אבי מעוז: כמה יש להם בפועל פה?

אבי מעוז: 22 חברי ועדה.

אבי מעוז: אז על מה אנחנו מצביעים?

אבי מעוז: זה נקרא פוסט-מודרנה.

אבי מעוז: אתה מחליט שהאמת היא שקר, אתה מחליט ש-27 זה 22, אתה מחליט ש-11 זה 9, אתה מחליט ש-11 זה 10.

אבי מעוז: אתה יכול להחליט מה שאתה רוצה.

מנסור עבאס: כן, תודה, אבי.

אבי מעוז: כך זה נראה בוועדה המסדרת.

אבי מעוז: הסדר הזה הוא מעל יכולת ההבנה שלי.

אבי מעוז: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אבי מעוז.

מנסור עבאס: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אם יש פה במקרה שר, אז גם ברשותו, חבריי חברי הכנסת – – –

פנינה תמנו: כאן, כאן.

בצלאל סמוטריץ': גברתי השרה, אני מקריא מתוך אתר ויקיפדיה את ההגדרה של המונח "דיסוננס קוגניטיבי" – אדם שמאמין באמונות או ברעיונות או בערכים שסותרים זה את זה: "בפסיכולוגיה חברתית ובחקר העמדות, דיסוננס קוגניטיבי – – – הוא מצב שבו חשיבתו של אדם מתמודדת עם סתירה וקונפליקט.

בצלאל סמוטריץ': התאוריה טוענת כי אצל בני האדם טמון רצון חבוי שמטרתו לשמור על העקביות בין עמדותיהם ותפיסותיהם לבין התנהגותם בפועל".

בצלאל סמוטריץ': דיסוננס קוגניטיבי, המשמעות שלו היא שאדם לא מסוגל לחיות עם פער משמעותי בין העמדות שלו לבין המעשים שלו, ובמידה שהוא קובע שהמעשים הם אלה שמובילים את החלטותיו, הוא יחליף את עמדותיו כדי להתאים אותן למעשים.

בצלאל סמוטריץ': אין לו דרך אחרת להתמודד עם המעשים שהוא עושה אם לא להתאים את תפיסות העולם שלו למעשים.

בצלאל סמוטריץ': עמד כאן קודם נפתלי בנט ולעג, לעג לעמידה העקרונית שלי על ההתנגדות להקמת ממשלה שנשענת על תומכי הטרור של התנועה האסלאמית; ההתנגדות הערכית והמעשית, צופה פני עתיד, שלי, להפיכה של מדינת ישראל לבת-ערובה שנתונה לסחיטה של תומכי טרור אנטי-ציוניים, ששוללים את זכות קיומה במובן הבסיסי ביותר.

בצלאל סמוטריץ': במקום שנפתלי בנט יחפש איפה לקבור את עצמו מתוך בושה על הפרת ההבטחות הבוטה שלו – על העובדה שהוא, בניגוד למה שהוא אמר לנו שהוא מאמין בו, הלך ושיעבד את מדינת ישראל לתומכי הטרור; במקום לחפש איפה לקבור את עצמו מרוב בושה, הוא עומד ולועג למי שעומד על הערכים ועל העקרונות ועל הדרך שהוא האמין בה, או לפחות רצה שאנחנו נאמין שהוא מאמין בה.

בצלאל סמוטריץ': ואני אומר לכם בכאב, בנט בתהליך נפשי עמוק של התנתקות מהמחנה הלאומי, מדרכו, מערכיו.

בצלאל סמוטריץ': תראו כמה מהר הוא בז לשותפיו עד אתמול, לועג להם, מתנצל בפני שותפיו החדשים והנאורים על זה שפעם הוא היה חלק ממחנה אחר.

בצלאל סמוטריץ': התהליך הזה ילך ויעמיק.

בצלאל סמוטריץ': הוא ילך ויאמץ לעצמו עוד ועוד עמדות שמאל, כי אין לו דרך אחרת לחיות עם הבגידה ועם הפניית העורף הבלתי-נשלטת שלו למה שעד אתמול היה גם נחלתו.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני רוצה לומר לכם, יש דבר אחד שמנחם אותי בכל הסיטואציה המורכבת הזו.

בצלאל סמוטריץ': חז"ל אמרו בגמרא – אדוני היושב-ראש, אתה תיהנה מזה: סהדי שקרי, אאוגרייהו זילי.

בצלאל סמוטריץ': אתם שם ביציע מכירים את הפירוש: עדי שקר – אלה ששכרו אותם בזים להם.

בצלאל סמוטריץ': אדם ששוכר עד שקר בז לו בסתר ליבו, איך האיש הזה מוכר את המילה שלו, ואת הערכים שלו, ואת האמונות שלו בשביל כסף.

בצלאל סמוטריץ': שותפיו של בנט בזים לו.

בצלאל סמוטריץ': ואחרי שנים רבות שבנט התרגל להשתמש ולזרוק – השתמש בציונות הדתית וזרק, השתמש בימין וזרק, השתמש במחנה הלאומי וזרק, הפך את כולם לאמצעים כדי להתקדם פוליטית – פעם אחת יהיה מישהו שייתן לו לחוש על בשרו מה זה.

בצלאל סמוטריץ': ישתמש בו ויזרוק אותו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב ליצמן.

מנסור עבאס: אחריו – חברת הכנסת מירי רגב.

מירי רגב: ואיי, כמה טוב שאתה מנהל את הדיון הזה.

מנסור עבאס: כן.

מירי רגב: כמה טוב שאתה תיתן אישור לבנט להגיד דברים מסוימים, כמה טוב.

מירי רגב: מי מאמין לאיזה מצב הגענו.

מירי רגב: ימות המשיח, כנראה.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

יעקב ליצמן: תודה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתהילים כתוב – אני רוצה שתקשיב – בפרק י"ד – דוד, תקשיב רגע.

דוד ביטן: אה, כבוד הרב.

יעקב ליצמן: בפרק י"ד בתהילים כתוב פסוק: "למנצח לדוד אמר נבל בלבו אין אלוקים השחיתו התעיבו עלילה אין עשה טוב".

יעקב ליצמן: נב"ל זה ראשי תיבות: נפתלי בנט ליברמן.

יעקב ליצמן: תבדוק.

דוד אמסלם: מה יש פה לבדוק?

יעקב ליצמן: פסוק בתהילים י"ד.

דוד אמסלם: נפתלי זה נבל, אתה צודק.

דוד אמסלם: בנט זה גם נבל.

שלמה קרעי: וזאת בושה.

יעקב ליצמן: נבל זה ראשי תיבות – –

דוד אמסלם: בנט – – – לא פחות מהם.

יעקב ליצמן: – – נפתלי, בנט, ליברמן.

שלמה קרעי: בנט ושקד הנוכלים, בושה.

דוד אמסלם: ושקד.

יעקב ליצמן: שמעתי היום את גדעון סער בצוהריים.

יעקב ליצמן: הוא אמר שהוא מוחה על זה שאנחנו עושים פיליבסטר וזה וזה.

יעקב ליצמן: מילה אחת לא שמעתי ממנו על כך שמפריע לו שהילדים, שמרעיבים ילדים במדינה.

דוד אמסלם: חס ושלום.

יעקב ליצמן: מילה אחת לא.

יעקב ליצמן: עד לרגע זה הוא לא הגיב, אפילו במילה אחת לא.

דוד אמסלם: הוא עכשיו מטייל עם דוד.

יעקב ליצמן: הוא מרעיב אותו?

יעקב ליצמן: מה, אשתו עובדת.

דוד אמסלם: הולך איתו למסעדה עכשיו.

יעקב ליצמן: אוי למדינה ששר האוצר שלה אכזר.

יעקב ליצמן: אכזר, מרעיב ילדים, וזו רק תחילת הדרך.

יעקב ליצמן: אני רק מקווה שהוא לא יחזיק מעמד, בעזרת השם.

יעקב ליצמן: אנחנו מתפללים, עושים כל מה שניתן לעשות למען זה, אבל זה נורא ואיום.

יעקב ליצמן: אני רוצה להעיר עוד דבר אחד: יש בקואליציה היום כמה סיעות.

יעקב ליצמן: יש סיעה נסתרת, סיעת בית משפט, יש לה 15 חברים בתוך הסיעה.

יעקב ליצמן: והיא עושה מה שהיא רוצה, היא לא מסתכלת על אף אחד, היא שותפה לכל דבר שהקואליציה הזאת תעשה.

יעקב ליצמן: לא יעזור לנו.

יעקב ליצמן: כמה בג"צים שאנחנו נגיש, זה לא יעזור – היא אוטומטית איתם.

יעקב ליצמן: יש עוד סיעה, עיתונאים.

יעקב ליצמן: שמת לב שפתאום אין שום ביקורת על הממשלה?

יעקב ליצמן: אין שום ביקורת, לא כותבים מילה אחת – לא הפעלת את השעון.

מנסור עבאס: הפעלתי, אדוני, הזמן הסתיים.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: נראה לי שלא הפעלת.

דוד אמסלם: לא הפעלת.

דוד אמסלם: ראינו.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

יעקב ליצמן: עוד דקה.

יעקב ליצמן: עוד דקה.

יעקב ליצמן: דקה אחת.

דוד ביטן: לא משנה.

דוד ביטן: תעשה בלגן לבנט והוא ישים לנו את – – –

יעקב ליצמן: אני יכול להגיד דבר אחד: כשאני הייתי שר הבריאות בממשלה הבאתי טיפולי שיניים לילדים בחינם.

יעקב ליצמן: האכזר הזה, שר האוצר, הוא עוד עלול לקחת את זה, כי הוא נגד ילדים.

יעקב ליצמן: הוא נגד.

יעקב ליצמן: הוא לא רוצה שיהיו ילדים לציבור החרדי.

יעקב ליצמן: בכלל הוא אולי נגד ילדים.

מנסור עבאס: תודה, אדוני.

יעקב ליצמן: תודה.

יעקב ליצמן: ולכן – – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יעקב ליצמן: אני מקווה שהכנסת תחנך את האכזר הזה.

יעקב ליצמן: אתה, אדוני יושב-ראש, אתה יודע מה זה אכזר?

מנסור עבאס: כן, כן.

יעקב ליצמן: תסתכל על איווט ליברמן ותבין.

יעקב ליצמן: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מירי רגב, בבקשה.

דוד ביטן: קדימה, מירי.

מירי רגב: קדימה, קדימה.

דוד אמסלם: יאללה, בואי.

יעקב ליצמן: "אמר נבל בלבו אין אלוקים".

מירי רגב: כל הכבוד לך.

מירי רגב: באמת, ליצמן.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, ראש הממשלה בפועל עבאס, לאיזה מצב הגעת, תראה.

מירי רגב: אתה צריך להגיד כל יום תודה לקדוש ברוך הוא, תודה לבנט, תשלח לו כל יום זר פרחים, חלה ויין הביתה.

מנסור עבאס: ולסמוטריץ'.

מנסור עבאס: ולסמוטריץ'.

מירי רגב: תשלח לו כל יום הביתה.

מירי רגב: אבל אני רוצה להגיד לכם, חבריי, ביטן, בנט שקר, בוש הממשלה.

מירי רגב: הרי הוא לא ראש ממשלה, הוא בוש ממשלה.

מירי רגב: חקיין עלוב ורמאי קטן.

מירי רגב: מה הוא אמר היום, גפני?

מירי רגב: הוא אמר היום בלי בושה: הליכודניקים, הוא אמר, אתם החמוצים.

מירי רגב: אנחנו החמוצים החדשים, זה מה שהוא אמר.

מירי רגב: אז אני רציתי לעלות, כי הוא דיבר על מחדל נתב"ג, דיבר על אוטוסטרדה של וריאנטים שנכנסים.

מירי רגב: הוא שכח שלפני שלושה שבועות, איך שהוא נכנס, הוא הכניס אנשים ללא בדיקות, לא היו שם תורים של אנשים, לא היו שם מספיק דוגמים.

מירי רגב: הוא שכח את מה שהוא עשה.

מירי רגב: אז מה – חשבתי לעצמי, איזה חצוף הוא, בוש הממשלה הזה, בנט שקר, שעלה ודיבר על החמוצים החדשים?

מירי רגב: גם זה חיקוי של ראש הממשלה לשעבר נתניהו, שדיבר על השמאל כחמוצים.

מירי רגב: אז רציתי להגיד לו: בנט, אני אומרת לך עכשיו, הכיסא הריק הזה – גם אם הוא יושב עליו וגם אם הוא לא יושב עליו הוא לא מאמין שהוא ראש ממשלה.

מירי רגב: אומרים "ראש ממשלה", הוא מסתכל ימינה, מסתכל שמאלה, אז בני גנץ אומר לו: מתכוונים אליך, ואז הוא נזכר שהוא ראש הממשלה, כי הוא לא מאמין שהוא ראש הממשלה.

מירי רגב: הוא מסתכל גם אחורה לראות אם עבאס מאחוריו – עבאס גם יושב מאחוריו – לראות אם הוא מאחוריו, הוא שומר לו את הגב.

מירי רגב: הי אם הוא לא יהיה שם, מי ישמור לו את הגב?

מירי רגב: אז רציתי להגיד לכיסא הריק הזה, לנפתלי בנט, בוש הממשלה, קראת לנו לכל האופוזיציה "חמוצים חדשים", אז אני אומרת לך: אתה כרוב כבוש בידי עבאס.

מירי רגב: אם אנחנו – – –

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מירי רגב.

מנסור עבאס: תודה.

מירי רגב: אם אנחנו – – –

דוד אמסלם: ראש כרוב.

מירי רגב: אם אנחנו חמוצים חדשים – –

דוד אמסלם: ראש כרוב כבוש.

מירי רגב: – – אתה כרוב כבוש בידי עבאס.

מנסור עבאס: תודה.

מירי רגב: זה המצב.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מירי.

מירי רגב: אז מעתה כשיגידו לכם "חמוצים חדשים", תגידו: בנט כרוב כבוש בידי עבאס.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: שוק, שוק.

משה אבוטבול: אה, רגע, סתם כרוב או ראש כרוב?

מירי רגב: האמת היא שבכפר קאסם השוק לא רע, אתה יודע.

מירי רגב: בראש העין השוק מה זה טוב – אל תזלזל בשווקים – פירות טריים, ירקות טריים, דגים טובים.

סמי אבו שחאדה: להפך, להפך.

מירי רגב: אל תזלזל בשוק.

מנסור עבאס: די, די, חברת הכנסת מירי רגב, מה קרה לך?

שלמה קרעי: מירי, הבאת לעופר השראה עכשיו.

מירי רגב: הבאתי לעופר השראה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

מירי רגב: לא, הוא רואה כרוב כבוש.

מנסור עבאס: אני מפעיל את השעון.

דוד אמסלם: מנסור, אסור לנו לדבר – – – לנשום מותר לנו?

דוד אמסלם: מה, למדת מהם?

דוד אמסלם: גם אתה?

מנסור עבאס: טוב.

דוד אמסלם: תודה רבה שאתה מרשה לנו לדבר.

מירי רגב: כרוב כבוש בידי עבאס.

מנסור עבאס: שלוש דקות, עופר כסיף.

מירי רגב: עבאס לא – – – עבאס לא אוהב כרוב.

מירי רגב: הוא אוהב זיתים, הוא לא אוהב כרוב.

משה אבוטבול: ראשי כרוב זה יותר טעים.

מירי רגב: הוא אוהב זיתים, הוא לא אוהב כרוב.

דוד אמסלם: עבאס אתה מבאס.

מירי רגב: עבאס, אתה אוהב כרוב כבוש?

משה אבוטבול: ראש כרוב יותר טעים, מירי.

מירי רגב: כרוב כבוש זה משהו משהו.

קריאה: – – –

קריאה: אנחנו הכול אוכלים.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רבים מאיתנו הזמינו משלוחים דרך חברת השליחויות wolt הפועלת באמצעות אפליקציה למכשיר הסלולרי.

עופר כסיף: גם מי שלא הזמין בוודאי ראה את אלפי השליחים של החברה נוסעים עם תיקים כחולים גדולים על הגב בכמה מהערים הגדולות בארץ.

עופר כסיף: מה שלא יודעים רבים זה שהשליחים של wolt הם בעצם לא ממש שליחים של wolt, אולי של וולט דיסני, משום שמדובר למעשה בפנטזיה של העסקה.

עופר כסיף: הם כביכול עצמאים העובדים עם wolt, כביכול קבלנים שמבצעים שירות בעבור התאגיד.

עופר כסיף: צורת ההעסקה הזאת מוכנה בעולם gig economy.

עופר כסיף: או בעברית, כלכלת החלטורה.

עופר כסיף: בפשטות, מדובר על תאגידי ענק בין-לאומיים שמנסים להימנע מאחריות של מעסיקים באמצעות רמייה של המערכת, כאילו עובדיהם השכירים הם קבלנים בחוזה.

עופר כסיף: השליחים מצידם נאלצים להירשם כעוסקים או לעבוד דרך אחת מחברות הקש שמספקות שירותי חשבונית תמורת עמלה.

עופר כסיף: כך מתחמקים התאגידים הללו, ברחבי העולם וגם בארץ, מתשלום זכויות סוציאליות, מביטוח עובדיהן, ממחויבות לביטחון תעסוקתי, ובעצם מכל מחויבות לעובד או לגבי העובד.

עופר כסיף: לצורך העניין, הדבר גם מאפשר לחברות הללו להסיר ידיהן מאחריות לעבירות תעבורה מסכנות חיים שמבצעים חלק משליחיהן.

עופר כסיף: כאשר אנו רואים את השליחים הללו נוסעים על כבישי הארץ – שלא לומר, לעיתים מחרפים נפשם על כבישי הארץ – דעו לכם, הם נוסעים ללא ביטוח מתאים.

עופר כסיף: אם כלי הרכב חשמלי, אז גם ללא ביטוח חובה וצד ג'.

עופר כסיף: כאשר הם עוברים תאונות דרכים – סיכון נפוץ בתחום העבודה הזה – החברה לא תיקח עליהם אחריות.

עופר כסיף: לאחרונה פורסם שהחברה תממן ביטוח תאונות אישיות.

עופר כסיף: לטובת מי שלא מכיר את סוג הביטוח הזה, מדובר בכיסוי מצומצם ביותר, ולא כזה שמתאים לביטוח עובדים בתחום שכזה.

עופר כסיף: שליחי חברת wolt החלו להתאגד, ויש להם קבוצה שבה חברים כ-2,000 מהם.

עופר כסיף: הם דורשים לדעת את יעדי המשלוחים לפני רגע האיסוף, לעדכן את מדיניות גיוס השליחים, לחשוף בפניהם מידע כמו אזורי עומס ועוד.

עופר כסיף: לשליחים אני רוצה לשלוח מסר מחזק: המשיכו במאבק

עופר כסיף: כם הצודק ותצליחו.

עופר כסיף: אני קורא לכם להתאגד בארגון עובדים, כי רק בדרך זו – של התארגנות כעובדים שכירים – תוכלו להילחם על הזכויות המגיעות לכם ולזכות בהן.

עופר כסיף: העסקת

עופר כסיף: כם כפרילנסרים פוגענית ונצלנית במיוחד, וראוי לה שתעבור לחלוטין מן העולם.

עופר כסיף: אל תלכו שולל אחר עגל הזהב של שכר נאה על הנייר.

עופר כסיף: המספרים, במקרה הזה, מראים תמונה שקרית, שלא משקפת ימי חופש, פנסיה ומיסים.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

עופר כסיף: עוד משפט, ברשותך.

עופר כסיף: זכויותיכם ורווחת

עופר כסיף: כם חשובים ויקרים יותר לכם ולקרוביכם.

עופר כסיף: עלינו, חברי הכנסת, מוטל לחסום את הפרצות בחוק שמאפשרות העסקה נצלנית שכזו.

עופר כסיף: אם חברת wolt רוצה לבצע שליחויות, שתואיל בטובה להעסיק שליחים, על כל הכרוך בכך.

עופר כסיף: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת עופר כסיף.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – גם אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם יעלה ויבוא ויגיע.

דוד אמסלם: כמה זמן יש לי?

מנסור עבאס: תתחיל ונראה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בקצרה, שלושה דברים.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, תמיד אמרתי, ואני טוען כאן:

דוד אמסלם: השמאל במדינת ישראל זה האנשים הבריונים, האלימים והמושחתים ביותר.

דוד אמסלם: דרך אגב, הם למדו את זה מהבולשביקים, כידוע לך.

דוד אמסלם: דרך אגב, זו האלימות הטבועה בהם.

דוד אמסלם: כשהם נמצאים בצד השני ויש להם קצת כוח, הם דורסים.

דוד אמסלם: לא רואים ממטר.

דוד אמסלם: אין להם שום הגינות.

דוד אמסלם: כלום.

דוד אמסלם: לכן אני דווקא שמח במה שהם עושים.

דוד אמסלם: אני אגיד לך למה, בגלל שאנחנו נדרוס אותם הרבה יותר עמוק וחזק.

דוד אמסלם: אתה עכשיו הצלת אותם.

דוד אמסלם: זה הכול ייפול, הכול קשקושים.

דוד אמסלם: אתם קורי עכביש, כולכם.

דוד אמסלם: אבל כשאנחנו נחזור, זה יהיה ל-30 שנה, ונדרוס אתכם 30 שנה.

דוד אמסלם: אז לכן שיביאו את זה בחשבון.

דוד אמסלם: מה שהם עושים עכשיו תכפילו פי-עשרה ונתקדם.

דוד אמסלם: לכן אני שמח ממה שקורה פה.

דוד אמסלם: כל החוצפה שלהם בוועדות, היהירות, הולכים פה כאילו הכנסת של אבא שלהם.

דוד אמסלם: אבל זה יחזור אליכם מהר מאוד, הרבה יותר מהר ממה שאתם חושבים, ובנוקשות ובאכזריות הרבה יותר גדולות.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, כל זה מבית מדרשו של מר אלקין, האיש המורעל ביותר בכנסת.

דוד אמסלם: אני רק כתבתי ליועץ המשפטי לממשלה מכתב: מר אלקין חייב 3.4 מיליון שקל מהבחירות האחרונות.

מאיר פרוש: מתי כתבת לו?

דוד אמסלם: כתבתי לו לפני שבוע-שבועיים.

דוד אמסלם: השיב לי הבן אדם – דרך אגב, אמרתי: אם מותר לקחת ערבות ולא להחזיר, קודם כול זו מתנה אסורה.

דוד אמסלם: ערבות וכסף מזומן זה כסף; זה שוחד.

דוד אמסלם: אם מותר לקחת, אז גם לי מותר היום לקחת, לכל דבר – מה זה קשור אם זה בחירות או קניתי בית – ולא להחזיר.

דוד אמסלם: הבן אדם הזה לא יכול רבע שעה פה, יושב כאן.

דוד אמסלם: ניגוד אינטרסים עצום.

דוד אמסלם: אנחנו לא יודעים אפילו למי.

דוד אמסלם: מה השיב לי מנדלבליט?

דוד אמסלם: תפנה לפרקליט המדינה.

דוד אמסלם: כאילו פרקליט המדינה קובע בכלל מי זה בכלל יושב בממשלה, חוות דעת לגבי השרים בממשלה.

דוד אמסלם: מנדלבליט, מאז שקמה הממשלה הפכת להיות היועץ המפלגתי.

דוד אמסלם: אתה כבר היועץ המפלגתי, לא המשפטי.

דוד אמסלם: אני חשבתי שחטפו אותך.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: לא שמעתי מילה ממך.

דוד אמסלם: מאז שקמה הממשלה הבנתי שאתה רק מצלם אותם.

דוד אמסלם: לא שמענו מילה וחצי מילה.

דוד אמסלם: אתה רואה את העבירות שנעשות בסדרות, זה לא מעניין אותך.

דוד אמסלם: ההצבעות הכפולות, ששני ח"כים לשעבר פה הועמדו לדין – אבל מה זה מעניין אותך, מר מנדלבליט?

דוד אמסלם: זה לא מעניין אותך.

דוד אמסלם: החוק לא עניין אותך.

דוד אמסלם: אני תמיד טוען שאתה אחד העבריינים הכי גדולים במדינת ישראל, כולל לגבי עצמך, ולכן אתה צריך להתפטר, ועכשיו, בגלל שאתה בושה למדינת ישראל.

דוד אמסלם: ועוד דבר קטן אגיד לך, היושב-ראש.

דוד אמסלם: לגבי הבג"ץ אנחנו כבר דיברנו, נדבר וכו'.

דוד אמסלם: אבל תראה מה עשה לך ניצן הורוביץ.

דוד אמסלם: הביא לך את הפונדקאות דרך הזה – הרי אתה יודע שלפי תפיסת העולם שלך, הדתית, אתה לא יכול לשבת עם בן אדם כזה.

דוד אמסלם: אתה.

דוד אמסלם: אז עכשיו מה הוא עשה?

דוד אמסלם: הפעיל לך את חיות.

דוד אמסלם: אז אדוני, עכשיו אתה תאכל את הדייסה שאתה בישלת.

דוד אמסלם: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

דוד אמסלם: – – – הוא יודע.

דוד אמסלם: הוא יודע.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לספר לכם שתי עובדות.

יולי יואל אדלשטיין: האחת מאוד ידועה: אני וחבר הכנסת דוד ביטן, אנחנו חברים.

יולי יואל אדלשטיין: השנייה פחות ידועה: פעם אחת לפני כמה שנים רבנו עם דוד ביטן מריבה כזאת שהיה צריך להביא אנשים, חברים משותפים, להשלים בינינו.

יולי יואל אדלשטיין: אני הייתי יושב-ראש הכנסת והוא היה יושב-ראש הקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: מה היה כל הסיפור?

יולי יואל אדלשטיין: הוא בא אליי, ליושב-ראש הכנסת, ואמר: צריכים להקים עוד ארבע ועדות בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי לו: לא.

יולי יואל אדלשטיין: רבנו.

יולי יואל אדלשטיין: ואז אני מגיע עכשיו, חבר הכנסת יעקב ליצמן, למה שנקרא אונסטע רשונע, לקו התחתון של הסיפור.

יולי יואל אדלשטיין: מה הייתה הבקשה של דוד ביטן?

יולי יואל אדלשטיין: לתת שתי ועדות לקואליציה ושתי ועדות לאופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא העלה בדעתו שהוא יבוא ליושב-ראש הכנסת ויבקש ארבע ועדות לקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: לא העלה בדעתו.

יולי יואל אדלשטיין: גם על שתיים-שתיים, אמרתי: לא מתאים לי, מה פתאום צריך להקים ועדות חדשות.

יולי יואל אדלשטיין: בסוף הקמנו שתיים, אחת לקואליציה, אחת לאופוזיציה, אחרי ויכוחים רבים וייעוץ משפטי וכל הדברים.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני אומר במילים אחרות את מה שעכשיו אמר חבר הכנסת דוד אמסלם.

יולי יואל אדלשטיין: בבית הזה הכול תקדים, אבל זה לא רק שהכול תקדים, וזה לא רק שההצעה הזאת – אנחנו, עם היועצת הפרלמנטרית שלי, הוותיקה, אתם מכירים אותה, אנחנו מדברים כבר בקודים.

יולי יואל אדלשטיין: היא רק שולחת לי את ההצעה שהגיעה לוועדה המסדרת ושמה סימן קריאה.

יולי יואל אדלשטיין: היא כבר לא כותבת: איזו בושה, איזה נורא, או משהו, היא רק שמה לי סימן קריאה.

יולי יואל אדלשטיין: הדבר הזה הוא לא רק תקדים, אדוני היושב-ראש, זה יותר עצוב מזה.

יולי יואל אדלשטיין: עשרות חברי הכנסת בבית הזה הם חדשים.

יולי יואל אדלשטיין: לא חשוב אם נבחרו לפני, כמה זה, חודשיים, או שנכנסו עכשיו בחוק הנורבגי – והם חושבים שכך זה צריך להיות.

יולי יואל אדלשטיין: המנצח לוקח את הכול, the winner takes it all, כפי שאומרים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל זה לא צריך להיות כך; זה גם לא היה כך מאז הוקמה הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: וכשיש לך יחסי כוחות של 59–60, אז כך זה גם בוועדות.

יולי יואל אדלשטיין: וכשלפעמים הקואליציה רוצה להגיע לרוב יותר גדול – נגיד בוועדת כספים – של שניים, אז היא מוכרת נכסים בוועדה אחרת; בוועדת הכלכלה, למשל, או בכל ועדה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: כל הסיפור שלי מול בג"ץ, חברים, מי שלא זוכר – ואני, דרך אגב, לא מתחרט עליו וגאה בו – כל הסיפור התחיל מזה שאמרתי לכולם שבלי הסכמות לא יקרו דברים בבית הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא אתן לשום רוב לדרוס את המיעוט.

יולי יואל אדלשטיין: מזה הכול התחיל.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, קצת קשה להסביר את זה לאנשים בחוץ, אבל תזכרו: הרוב באמת קובע, אבל מה שקורה כאן זה לא הרוב קובע, זה תהליך הפוך מן הדמוקרטיה, ואין ממנו דרך חזרה.

יולי יואל אדלשטיין: אין ממנו דרך חזרה.

יולי יואל אדלשטיין: יש אולי עוד שעה להתחרט ולמשוך את ההצעה הזו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי, שלוש דקות.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, יש סיפור – שומע, דודי?

דוד אמסלם: כן.

שלמה קרעי: בא אחד, גבאי צדקה, הסתובב בין בתי נדיבים לאסוף צדקה.

שלמה קרעי: הוא דופק בדלת של עשיר אחד, וההוא פותח את הדלת ומתחיל לצעוק ולקלל אותו.

שלמה קרעי: הגבאי עומד בשקט ושותק.

שלמה קרעי: אחרי כמה שניות של קללות הוא מוציא 100 דולר, נותן לו, וההוא אומר תודה ובא ללכת.

שלמה קרעי: הוא אומר לו: תגיד לי, צעקתי, קיללתי אותך, איך זה שלא ענית לי, לא ברחת?

שלמה קרעי: הוא מוציא לו את הפנקס ואומר, תראה מה כתוב על הכתובת שלך: מקלל, צועק ובסוף נותן 100 דולר.

שלמה קרעי: אתם ממשלה – אדוני יושב הראש, אתה שותף לממשלה כזאת – שמקללת, צועקת, משמיצה, מרעיבה ילדים, אבל בסוף גם לא נותנת אפשרות להרוויח 100 דולר.

שלמה קרעי: ועל מה אני מדבר?

שלמה קרעי: בג"ץ הוציא היום פסק דין לגבי לימודי חרדים באקדמיה, שאומר ככה: "מדיניות המאפשרת הדרת מרצות ממסלולים שבהם לומדים גברים בלבד מהווה אפליה אסורה של מרצות במוסדות להשכלה גבוהה, שיש לבטלה לאלתר".

שלמה קרעי: אז ריבונו של עולם, מה אתם רוצים מהחרדים?

שלמה קרעי: אתם רוצים שילכו לעבוד וללמוד; באים ללמוד, אתם לא נותנים לפי אמונתם, לא נותנים להם ללמוד לפי הדרך שבה הם גדלו והתחנכו.

שלמה קרעי: אני הייתי מרכז לימודי חרדים באוניברסיטת בר אילן, שם זה היה רק תואר ראשון.

שלמה קרעי: על תואר שני דינה זילבר, אם אני זוכר נכון, אמרה שרק תואר ראשון מותר לחרדים ללמוד; תואר שני בהפרדה זה כבר חילול הקודש, חילול האקדמיה שנאפשר להם תואר שני.

שלמה קרעי: אז הם היו אומרים לי, הסטודנטים: תראה, אנחנו רוצים להתקדם, רוצים ללמוד לתואר שני, אבל לא מאפשרים לנו, מה נעשה?

שלמה קרעי: אמרתי שצריך לשנות את הדבר הזה.

שלמה קרעי: אז עכשיו בא בג"ץ ואומרים: גם תואר ראשון לא נאפשר לכם ללמוד כמו שאתם רוצים ללמוד.

שלמה קרעי: אתה, אדוני היושב-ראש, נמצא כאן בממשלה כזאת רעה, אתה שומע את ליברמן, איך שהוא יוצא נגד הדת ונגד התורה ונגד המסורת, רוצה להרעיב ילדים חרדים, ועכשיו הרוח הגבית הזו, של הממשלה הרעה הזו, מחלחלת כבר בכל שדרות השלטון.

שלמה קרעי: גם בג"ץ, שחושב שהוא שליט-על, מבין כבר: יש לנו כאן ממשלה שתיתן לנו לעשות כל מה שאנחנו רוצים: לרמוס, לדרוס ולפגוע בכל האוכלוסיות שאין להן מישהו בממשלה שיכול להיות הפה שלהן.

שלמה קרעי: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שאם הממשלה הזו תמשיך להתנהל בצורה כזאת, תמשיך לאפשר פגיעה בילדים, פגיעה במשפחות חלשות, פגיעה בכאלה שרוצים לצאת ללמוד ולעבוד, לא תהיה לכם זכות קיום, והממשלה הזאת תגיע לסיומה מאוד מהר.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורית סטרוק.

שמחה רוטמן: התחלפנו.

מנסור עבאס: התחלפתם?

מנסור עבאס: אז חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה.

מנסור עבאס: את אחריו, אורית.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש הממשלה בפועל, כמובן, האמת היא שאני רוצה כמובן להתייחס גם לנושא חלוקת הוועדות ומה שהתרחש, אבל מוקדם יותר היום – ואולי זה יום מתאים ונושא מתאים להתייחס גם אליו – הזכרנו פה את יושב-ראש הכנסת לשעבר שלמה הלל.

שמחה רוטמן: אני קטונתי מלדבר לזכרו, וכמובן שגם לא הייתי פה בזמנו ואין לי אפילו זיכרון מכך, אבל אני כן רציתי לציין אותו בתור אדם שנאבק על כבודו של הבית הזה אולי יותר מכל אדם אחר, ואני חושב שהוא במידה מסוימת הקדים קצת את יושב-ראש הכנסת לשעבר יולי אדלשטיין, שיושב פה, בכך שכאשר בית המשפט העליון ניסה להתערב בסדרי הבית משיקולים ערכיים ונתן צו ליושב-ראש הכנסת – אז, בזמנו, זה היה בעניין הצעות החוק של חבר הכנסת כהנא, שהיה אז.

שמחה רוטמן: בית המשפט העליון התערב בסדרי הבית, ושלמה הלל פשוט אמר, אני לא מסוגל נפשית לפעול ולהעלות את הצעות החוק הללו, שהוא ראה אותן כגזעניות.

שמחה רוטמן: אני אפילו לא נכנס כרגע לוויכוח הפוליטי.

שמחה רוטמן: הוא פשוט סירב למה שבג"ץ אמר לו.

שמחה רוטמן: הוא היה יושב-ראש כנסת, הוא קיבל צו מבג"ץ, והוא אמר לבג"ץ – הוא לא סירב פקודה, הוא אמר: המפקד, אני לא יכול.

שמחה רוטמן: אבל זה ממש לא משנה, השורה התחתונה הייתה שהוא לא ציית להוראות בג"ץ והכנסת, ברוב, שינתה את התקנון, כדי לאפשר את הסמכות הזאת ליושב-ראש כנסת לא להעלות ולא לאשר כל הצעה.

שמחה רוטמן: הגנה על כבודו של הבית, גם מפני בג"ץ, היא חשובה.

שמחה רוטמן: אבל חשובה לא פחות ההגנה על כבודו של הבית הזה מאנשים – אני שמח מאוד, בועז, שהגעת – גם מאנשים שמחזיקים ברוב הקואליציוני.

שמחה רוטמן: גם מפניהם צריך להגן על כבודו של הבית הזה.

שמחה רוטמן: ומה שעולה פה היום להצבעה זו הצעה מבישה, שאין לה תקדים ואין לה אח ורע, והיא פוגעת פגיעה אנושה במרקם החיים הפרלמנטריים של הבית הזה, והיא מייצרת חוסר שוויון שאין כדוגמתו.

שמחה רוטמן: התקנון קובע שחלוקת הוועדות צריכה להתבצע בשים לב לגודל הסיעות והרכבן.

שמחה רוטמן: שמישהו יסביר לי איך יכול להיות שקואליציה של 61 – נניח 62, נניח שהם עדיין סופרים את עמיחי שיקלי כחלק מהם, למרות שהוא לא מצביע איתם; 62 מול 58 – איך זה משתרשר לנשיאות של 2:7?

שמחה רוטמן: איך זה משתרשר לוועדת כנסת של 6:9?

שמחה רוטמן: איך זה קורה?

שמחה רוטמן: איך המתמטיקה הזאת עובדת?

שמחה רוטמן: אז בעבר היו כל מיני מקרים ואפשר תמיד להביא אנקדוטות, אבל מה שהיה משותף לכל האירועים ולכל המקרים האחרים הוא שהגיעו אליהם בהסכמה, הגיעו אליהם בשיח של קואליציה ואופוזיציה, לא בכיפופי ידיים ולא בהורדת ידיים.

שמחה רוטמן: ומה שמתרחש – אני לא ותיק בין חברי הכנסת, אבל יש לי מספיק ותק כצופה בכנסת כדי להגיד שמה שאתם עושים היום, ההצבעה שאתם מנסים להביא, תגרום לכך שכנסת ישראל לא תוכל לבצע את תפקידה, לא רק בכנסת הזאת אלא גם בכנסות הבאות.

שמחה רוטמן: אני קורא לכם למשוך את ההצעה הזאת, תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שמחה רוטמן.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

מנסור עבאס: מנהלי הסיעות, בבקשה, נא לשמור על השקט.

אורית סטרוק: מה זה השוק הזה?

מנסור עבאס: כן, שלוש דקות.

אורית סטרוק: כן, תודה רבה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אתה יכול לעשות קצת שקט שם?

אורית סטרוק: מה זה הדבר הזה?

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, מנהלי הסיעות, אני מבקש מכם לא לנהל שיחות, סליחה.

אורית סטרוק: יש פרסה.

אורית סטרוק: מי שרוצה, שילך לדבר בפרסה.

מנסור עבאס: כן, אפשר לצאת ולדבר בחוץ; גם חברי הכנסת.

אורית סטרוק: טוב.

אורית סטרוק: אז אתה מתחיל לספור לי מעכשיו, נכון?

אורית סטרוק: אני לא אשמה שהם קשקשו ודיברו.

מנסור עבאס: ניתן, ניתן.

מנסור עבאס: בבקשה.

אורית סטרוק: טוב.

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: האמת שרציתי לדבר על העוולות הרבות שנעשו בחלוקה לוועדות, אבל על זה דיברתי באריכות בוועדה המסדרת, הסברתי את כל העוולות, ולכן אני מעדיפה לנצל את הבמה הזאת כדי לדבר – ואני אדבר על זה שוב ושוב – על הצעת החוק החשובה שתעלה כאן ביום רביעי במליאה.

אורית סטרוק: ואני הייתי רוצה לשמוע, אדוני היושב-ראש, מה יש לך לומר על הצעת החוק הזאת, כי יש לי איזושהי הרגשה שהסיבה שהצעת החוק הזאת נדחתה על ידי יושב-ראש ועדת השרים לחקיקה, השר גדעון סער – נדחתה בארבעה חודשים – יש לי הרגשה – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

מנסור עבאס: מנהלי הסיעות, מנהלי הסיעות, בבקשה, אני לא מכיר את כל השמות שלכם, אני לא יכול לקרוא לכם, בבקשה.

מנסור עבאס: כן, גברתי, בבקשה.

אורית סטרוק: כן.

אורית סטרוק: יש לנו הצעת חוק שחתום עליה, בין היתר, שר המשפטים גדעון סער, ולמרות שהוא חתום על הצעת החוק הזאת, הוא דחה את ההצבעה עליה בארבעה חודשים, ויש לי איזושהי הרגשה סמויה, אדוני היושב-ראש, שאתה הסיבה לדחייה.

אורית סטרוק: ולכן אולי כדאי שנברר בינינו, כי לדעתי, אתה דווקא אמור לתמוך בחוק הזה.

אורית סטרוק: אז אני אגיד מה אומר החוק.

מנסור עבאס: כן.

אורית סטרוק: הצעת החוק אומרת שמחבל שביצע פיגוע והורשע בפיגוע וישב בכלא, ותוך כדי ישיבתו בכלא הוא קיבל משכורת מהרשות הפלסטינית על הפיגוע שהוא עשה – מחבל כזה, אם הוא ישראלי, בתום תקופת המאסר שלו הוא יאבד את אזרחותו הישראלית.

אורית סטרוק: זאת, משום שהוא לא יכול להיות בעת ובעונה אחת גם סוכן של הרשות הפלסטינית בתוך ישראל ונגדה, וגם לקבל את כל ההטבות שמדינת ישראל יודעת להציע אזרחיה.

אורית סטרוק: ואני רוצה להבין, חשוב לי להבין את זה, כי אולי זה יעזור גם לחבר הכנסת גדעון סער, שחתום על החוק, וגם לסגן השר יואב סגלוביץ', שחתום על החוק הזה, ולחבר הכנסת ניר אורבך, ועוד רבים שחתומים.

אורית סטרוק: לי יש איזושהי הרגשה, אדוני היושב-ראש, שמכיוון שאתם ברע"מ אומרים שאתם לא תומכים במחבלים, אז אולי בעצם אתה גם כן – אתה לא מתנגד להצעת החוק הזאת.

אורית סטרוק: הרי אתם נגד הטרור, נכון?

אורית סטרוק: אתה יכול אולי להקל על החברים שלך בקואליציה אם אתה תגיד שהחוק הזה, אתה לא מתנגד לו, כי אתה מבין שלא יכול להיות שמחבל ביצע פיגוע קיבל כסף מהרשות הפלסטינית וימשיך להיות אזרח.

אורית סטרוק: אני חושבת שאתה תקל מאוד על השותפים שלך בקואליציה אם תאמר שזה לא מפריע לך ואתה לא תפוצץ על זה את הקואליציה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

אורית סטרוק: מה אתה אומר?

מנסור עבאס: משפט אחרון וסיימנו.

מנסור עבאס: תודה, תודה.

אורית סטרוק: אני סיימתי.

אורית סטרוק: אני רוצה לשמוע מה אתה אומר.

מנסור עבאס: ביקשת שננהל שיחה ביחד, כן.

אורית סטרוק: כן.

אורית סטרוק: אני אשמח לשמוע.

אורית סטרוק: אני חושבת שכולם ישמחו.

מנסור עבאס: לא מעל הדוכן.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה לחברת הכנסת אורית סטרוק.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, כן.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת בן גביר וחבר הכנסת דוד ביטן, ואז עוברים להצבעה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת בן גביר ואחריו דוד ביטן, ועוברים להצבעה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, את מה שיש לנו להגיד על המלצת הוועדה המסדרת בדבר הרכב הוועדות אמרנו בישיבת הוועדה המסדרת.

אוסאמה סעדי: אני חושב שיש קיפוח של האופוזיציה.

אוסאמה סעדי: הקואליציה יכלה להיות יותר לארג'ית ולתת יותר ועדות, ואז היינו חוסכים את כל הוויכוח הזה והכנסת הייתה כבר יוצאת לדרך ועובדת מבחינת ועדות.

אוסאמה סעדי: אבל אני רוצה, כבוד היושב-ראש, לדבר על נושא כואב, הומניטרי – האסירה חברת הפרלמנטר הפלסטיני ח'אלדה ג'ראר, שמרצה עונש מאסר של 24 חודש בכלא דמון.

אוסאמה סעדי: היא אמורה להשתחרר עוד שלושה חודשים.

אוסאמה סעדי: הבת שלה, סוהא, בת 30, נפטרה אתמול, וההלוויה שלה מחר.

אוסאמה סעדי: בגלל הקורונה, שנה וחצי היא לא ראתה את אימא שלה בכלא.

אוסאמה סעדי: מדובר במוות טרגי מאוד.

אוסאמה סעדי: אני פניתי ועוד חברים פנו, פנינו לשר לביטחון הפנים.

אוסאמה סעדי: היום גם היה כנס שארגן חברנו איימן עודה בנושא של אלימות משטרתית.

אוסאמה סעדי: השתתף השר, ואני פניתי אליו, והוא אמר שהנושא מוכר.

אוסאמה סעדי: כבוד סגן השר סגלוביץ', גם פנינו אליך, ואתה אמרת שהנושא מוכר.

אוסאמה סעדי: תראה, כבוד היושב-ראש, אני קיבלתי תשובה בכתב על פנייה.

אוסאמה סעדי: זה ממש – אין מילים לתאר את החוצפה של הכיבוש הנאור שאוסר על אסירה לצאת ולהשתתף בהלוויה של הבת שלה, להיפרד ממנה ולחזור.

מיכל מרים וולדיגר: היא תכננה רצח.

אוסאמה סעדי: היא לא תכננה שום רצח ושום דבר.

אוסאמה סעדי: מדובר באסירה פוליטית.

איתמר בן גביר: מה היא עשתה?

איתמר בן גביר: אז למה היא בכלא?

אוסאמה סעדי: מדובר באסירה פוליטית.

אוסאמה סעדי: אסירה פוליטית.

אוסאמה סעדי: אסירה פוליטית.

איתמר בן גביר: למה היא יושבת בכלא?

אוסאמה סעדי: בשבילכם כל העם הפלסטיני מחבלים.

אוסאמה סעדי: בשבילכם כולנו מחבלים, כולנו תומכי טרור.

איתמר בן גביר: למה היא בכלא – – –

אוסאמה סעדי: אתה הכי גזעני שיש.

אוסאמה סעדי: טרוריסט קטן תהיה ותישאר כל הזמן.

איתמר בן גביר: אתה מחבל.

איתמר בן גביר: אתה מחבל.

איתמר בן גביר: כל החברים שלך מחבלים.

איתמר בן גביר: אתם לא צריכים להיות בכנסת.

אוסאמה סעדי: אני מדבר – אפילו אין לך טיפת אמפתיה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: משפט אחרון, חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: כשאני מדבר על מוות של בחורה צעירה, על הבאה לקבורה, אתה מתפרץ, אבל ככה זה, אני לא מצפה ממך לכלום.

אוסאמה סעדי: זו התרבות שלך.

איתמר בן גביר: – – – היא מחבלת.

אוסאמה סעדי: תתבייש לך.

אוסאמה סעדי: תתבייש.

איתמר בן גביר: היא מחבלת.

אוסאמה סעדי: כשאני מדבר על מוות, תתבייש.

מנסור עבאס: משפט אחרון, חבר הכנסת.

איתמר בן גביר: ניסתה לרצוח אנשים.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת לא יקרא לחבר כנסת אחר "מחבל".

יוראי להב-הרצנו: אני מבקש שתעיר לו.

יוראי להב-הרצנו: אדוני יושב-ראש הישיבה, זו לא שפה הולמת.

יוראי להב-הרצנו: הוא חבר כנסת, והוא לגיטימי, והוא מייצג ציבור כאן.

אוסאמה סעדי: טוב שאתה מעיר, חבר הכנסת יוראי.

אוסאמה סעדי: היה צריך להוציא אותו על זה שהוא מכנה אותנו – כל הזמן מכנים אותנו, אדוני – –

איתמר בן גביר: – – –

אוסאמה סעדי: – – אתה אפילו הלכת לבית משפט על העניין הזה שקוראים לנו "תומכי טרור".

מנסור עבאס: כן, אז תודה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: משפט אחרון.

אוסאמה סעדי: הוא מפריע לי, הוא לא נותן לי לדבר.

מנסור עבאס: אוקיי, משפט אחרון.

אוסאמה סעדי: הכיבוש הנאור, כבוד סגן השר לביטחון פנים, אסר עליה לצאת.

אוסאמה סעדי: אבל מה, השר עיסאווי, השר עיסאווי, אמר: לפנים משורת הדין, מסיבה הומניטרית, ייתנו לה שיחת טלפון.

אוסאמה סעדי: בושה וחרפה לכיבוש הזה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איתמר בן גביר, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

איתמר בן גביר: יושב-ראש הישיבה, כנסת נכבדה, כבוד השר, האמת היא שאני רציתי לדבר על פרשת השבוע, שקשורה גם למה שאוסאמה סעדי אמר כאן, אבל אני לא יכול שלא להתייחס לדברים השפלים, החמורים, שאומר כאן אוסאמה סעדי, ויוראי להב, שנמצא כאן איפשהו, עוד נותן לו גיבוי לדבר הזה.

איתמר בן גביר: מספר לנו אוסאמה על איזושהי אסירה פוליטית.

איתמר בן גביר: ממש רחמנות, היא יושבת בכלא, לא נותנים לה להתקשר, לא נותנים לה לצאת להלוויה.

איתמר בן גביר: עוד מעט כולנו נזיל דמעות.

איתמר בן גביר: מי זו המחבלת הזאת?

איתמר בן גביר: היא יושבת בכלא על תכנון של רצח, על תכנון של רצח.

איתמר בן גביר: זו אסירה פוליטית?

איתמר בן גביר: על זה אתה מדבר, אוסאמה סעדי?

איתמר בן גביר: באחת כזו אנחנו צריכים להתחשב, במי שהייתה שותפה לרצח של רינה שנרב, השם ייקום דמה, לפציעה של בני המשפחה שם?

איתמר בן גביר: תפסיקו לסלף את ההיסטוריה.

איתמר בן גביר: והדבר הכי חמור הוא שאתם, חברי הקואליציה, נותנים לדבר הזה גב.

איתמר בן גביר: אתם נותנים לדבר הזה יד.

איתמר בן גביר: אתם מכנים את עצמכם ציונים, אוהבי המדינה, אוהבי הארץ, אבל אלה השותפים שלכם, אלה השותפים שלכם.

איתמר בן גביר: מר אורבך, ניר אורבך, אלה השותפים שלכם, וצריך לדעת את זה, זאת האמת, אי-אפשר להסתיר אותה, אלה שמדברים על רוצחי יהודים כאסירים פוליטיים, אלה שמדברים על מי שזורק בקבוקי תבערה כלוחמי חופש.

איתמר בן גביר: ואני שואל את עצמי, איך אתם מרשים להם להגיד כך?

איתמר בן גביר: ואנחנו, מבחינתנו, אין הבדל.

איתמר בן גביר: אז זה נכון שיש כאלה כמו אוסאמה סעדי, שחושפים את האמירות שלהם בפומבי, ויש כאלה כמו מנסור עבאס, שיושב כאן ואומר את זה בערבית.

איתמר בן גביר: בעברית הוא אומר דברים אחרים.

איתמר בן גביר: אבל בסופו של דבר מי שתומך בטרור – אבידר, זו האמת.

איתמר בן גביר: זו האמת, ואתה יודע, ואתה יודע – – –

אלי אבידר: – – – יושב-ראש הישיבה.

איתמר בן גביר: הוא יושב-ראש הישיבה.

איתמר בן גביר: הוא יושב-ראש הישיבה.

אלי אבידר: – – –

איתמר בן גביר: הוא יושב-ראש הישיבה, ואני חושב שהוא איש התנועה האסלאמית, והוא מודה בכך.

איתמר בן גביר: ואני חושב שהוא מעודד טרור ומעודד שהידים, ואתם – – –

אלי אבידר: יושב-ראש הישיבה, ואתה – – –

איתמר בן גביר: הבעיה שלי היא לא איתו.

איתמר בן גביר: אתה יודע מה, הבעיה שלי זה איתכם.

אלי אבידר: הוא לא יכול לענות לך, זה לא בסדר.

איתמר בן גביר: אתם, אתם אלה שנותנים לו 53 מיליארד למועצת השורא.

איתמר בן גביר: אתם אלה – לא יודע אם אתה, הקואליציה.

מנסור עבאס: תודה.

איתמר בן גביר: למה, הסתיים הזמן?

מנסור עבאס: כן.

איתמר בן גביר: טוב, אתה תיתן לי עוד כמה משפטים, כמו שנתת לאוסאמה.

מנסור עבאס: לא, לא, אני לא – – –

איתמר בן גביר: למה אוסאמה כן ואני לא?

מנסור עבאס: הפרעת לו, הפרעת לו.

איתמר בן גביר: מה?

מנסור עבאס: כי לקחת מהזמן שלו.

איתמר בן גביר: לא הבנתי.

איתמר בן גביר: אוסאמה יכול ואני לא יכול?

איתמר בן גביר: צריכה להיות איזו שוויוניות מסוימת גם אם אתה יושב-ראש הישיבה.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: תודה לך, חבר הכנסת איתמר בן גביר.

איתמר בן גביר: בכל מקרה, תתביישו לכם, חברי הקואליציה.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת דוד ביטן, אחרון הדוברים.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, היום בוועדה המסדרת היינו עדים לתופעה מאוד מאוד בעייתית.

דוד ביטן: הנושא של דריסת האופוזיציה הגיע לממדים קיצוניים.

דוד ביטן: מה ראינו היום בוועדה המסדרת, ששם הדיון, הבסיס להצעה הזו?

דוד ביטן: קודם כול, ישראל ביתנו עשתה השתלטות עוינת על ועדת הכספים.

דוד ביטן: גם משרד האוצר, גם יושב-ראש ועדת הכספים וגם שישה ממלאי מקום בוועדת הכספים של ישראל ביתנו למפלגות אחרות.

דוד ביטן: זאת אומרת, יכול היה להיות מצב שאם ליברמן היה רוצה, שבעה חברי כנסת מטעם ישראל ביתנו היו יושבים ומצביעים על כל מיני דברים.

דוד ביטן: אין לזה תקדים, זה לא דמוקרטי.

דוד ביטן: מה שקרה – לאחר שאנחנו הערנו את ההערות האלה הבינו בייעוץ המשפטי של הכנסת וגם כנראה חברי הכנסת האחרים שזה כבר מוגזם, ושינו את זה לשלושה ממלאי מקום.

דוד ביטן: אני אומר לכם, גם זה לא בסדר.

דוד ביטן: זה מראה שאין גבולות לקואליציה הזו ברמיסה של האופוזיציה ובהשתלטות על דברים.

דוד ביטן: זאת אומרת, מה קרה?

דוד ביטן: מדוע ישראל ביתנו צריכה כל כך הרבה ממלאי מקום בוועדת הכספים?

דוד ביטן: זה אומר דרשני.

דוד ביטן: לאחר מכן, בנושא של הסגנים, סגני היושב-ראש, אותו דבר.

דוד ביטן: הציעו לאופוזיציה שניים בסך הכול, שזה לא הגיוני.

דוד ביטן: יש לנו 52 מנדטים.

דוד ביטן: הציעו לנו שניים.

דוד ביטן: אף פעם לא היה מצב כזה בכנסת, שלגבי הסגנים זה לא הלך לפי יחסי הכוחות האמיתיים.

דוד ביטן: לכן גם לא הסכמנו, ובסוף באמת לא הייתה הצבעה על העניין הזה.

דוד ביטן: אפילו הייעוץ המשפטי, שלצערי הרב הולך היום הרבה עם הקואליציה, גם הוא אמר להם, כנראה: סטופ, עד כאן.

דוד ביטן: גם לא הסכמתי להצעה המתקנת, לפי חמישה מתוך 11, מכיוון שאני רציתי לגמור הסדר על הכול, לא על חלק שמתאים לקואליציה וחלק לא.

דוד ביטן: אם רוצים הסדר, צריכים על הכול.

דוד ביטן: ואחר כך הרכב הוועדות.

דוד ביטן: הליכוד – – –

קריאה: דוד, לא שומעים אותך – – –

דוד ביטן: למה לא שומעים?

דוד ביטן: אני מדבר אל המיקרופון.

דוד ביטן: מה?

דוד ביטן: רגע, אני אעלה פה קצת.

דוד ביטן: עכשיו שומעים?

קריאה: זה בסדר שאתה מדבר – – –

קריאה: – – – ימינה.

דוד ביטן: הינה, ימינה, טוב?

דוד ביטן: בסדר, ימינה זה טוב, תמיד זה טוב.

מנסור עבאס: טוב שהם מעוניינים לשמוע אותך, דוד.

מנסור עבאס: כל הכבוד לכם, אלי.

דוד ביטן: חברים, לאחר מכן, הנושא של הרכב הוועדות: לא יכול להיות מצב – לפי התקנון, בכל ועדה זה צריך להיות לפי יחסי הכוחות.

דוד ביטן: אם לא מסתדר איזה אחד פה או אחד שם, אפשר לתת את זה במקום אחר.

דוד ביטן: מה עשו?

דוד ביטן: נתנו לאופוזיציה, במיוחד לליכוד, את רוב החברים בוועדות המדע, הקליטה, והנשים.

דוד ביטן: כולנו הפכנו להיות חברי הוועדה לקידום מעמד האישה.

דוד ביטן: לא שאני נגד זה, כן, אבל אתם יודעים, במה שצריך, צריכים לקבל.

דוד ביטן: ואז אני אמרתי לחברי הקואליציה: טוב מאוד, אתם החלטתם לתת לנו בניגוד לדעתנו, אז תדעו לכם שאני לא אצביע בעד היושב-ראש שלכם, כי יש לי רוב.

דוד ביטן: יש לי רוב בוועדת קליטה – לא אצביע בעד היושב-ראש שאתם מציעים, כי יש לי רוב.

דוד ביטן: אתם מביאים אותנו – ויאיר, אל תיעלב, כן?

דוד ביטן: זה פוליטי, זה לא שאנחנו נגדך באופן אישי.

דוד ביטן: עד שיהיה הסדר על העניינים האלה.

דוד ביטן: כי מה קורה?

דוד ביטן: אם יש מלחמה, יש מלחמה על הכול.

מנסור עבאס: כן, תודה.

דוד ביטן: ואנחנו אז לא מכבדים גם את מה שבו אתם מגיעים להסכמות.

דוד ביטן: ואני אומר לכם, תפסיקו עם הדריסה הזו.

דוד ביטן: הדמוקרטיה חשובה ולאופוזיציה יש חלק בדמוקרטיה.

דוד ביטן: פעם זה אנחנו, פעם זה אתם.

דוד ביטן: נכון שאנחנו היינו יותר זמן, אבל אם אתם רוצים להצליח – לא שאני מאחל לכם להצליח כל כך, אבל אם אתם רוצים להצליח, אתם צריכים לכבד גם את המיעוט ולעבוד לפי הכללים שישנם והיו מקובלים כל השנים.

דוד ביטן: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד ביטן.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, מאחר שקיבלנו בקשה להצבעה שמית מסיעת הליכוד אז אנחנו עוברים להצבעה על המלצת הוועדה המסדרת בדבר הרכב הוועדות הקבועות ויושבי-הראש שלהן.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו משתתף בהצבעה

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח סעיד אלחרומי – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – בעד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו משתתף בהצבעה ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד טטיאנה מזרסקי – בעד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד מאיר פרוש – אינו משתתף בהצבעה עיסאווי פריג' – בעד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – אינו משתתף בהצבעה מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – בעד

מנסור עבאס: המזכירה תקרא את שמות חברי הכנסת שלא הצביעו, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יולי יואל אדלשטיין – אינו נכוח אמיר אוחנה – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו משתתף בהצבעה יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מנסור עבאס: האם יש חברי כנסת, חברות כנסת, שלא הצביעו ומעוניינים להצביע?

מנסור עבאס: האם יש?

מנסור עבאס: אז תמה ההצבעה.

מנסור עבאס: אנחנו ממתינים לתוצאות.

מנסור עבאס: אז תוצאות ההצבעה: 60 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מנסור עבאס: אני קובע שההמלצה של הוועדה המסדרת בדבר הרכב הוועדות הקבועות ויושבי-הראש שלהן מתקבלת, והוועדות יוצאות לדרך.

מנסור עבאס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1429).

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א–2021, לקריאה ראשונה.

מנסור עבאס: יציג את הצעת החוק השר במשרד האוצר חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ביום 19 בנובמבר 2020 פורסם חוק דמי בידוד, ובשמו המלא: חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשפ"א–2020.

חמד עמאר: החוק קבע זכאות לעובד השוהה בבידוד להיעדר מעבודתו ולקבל דמי בידוד בשל כך, בדומה לתשלום דמי מחלה.

חמד עמאר: החוק נקבע בהוראת שעה, זמנית, עד 31 במרס 2021, ובגלל התפזרות הכנסת היא הוארכה אוטומטית עד ליום 6 ביולי 2021, לפי סעיף 38 לחוק-יסוד: הכנסת.

חמד עמאר: עוד קבע החוק שהמדינה תשפה מעסיקים שישלמו דמי בידוד.

חמד עמאר: המדינה תשפה ב-75% מהסכום לעסק קטן של עד 20 עובדים וב-50% לעסק מעל 20 עובדים.

חמד עמאר: כאשר ילד היה חייב בבידוד גם ההורים שלו היו חייבים בבידוד, ולכן היו זכאים להיעדר מהעבודה ולקבל דמי בידוד בשל כך מכוח החוק.

חמד עמאר: עם זאת, כאשר החלו יותר ויותר הורים להתחסן, נוצרה בעיה.

חמד עמאר: הילד עדיין היה חייב לשהות בבידוד אך ההורים המחוסנים היו פטורים מחובת בידוד, ולכן לא היו זכאים להיעדר מעבודתם ולא היו זכאים לקבל דמי בידוד מכוח החוק.

חמד עמאר: מכאן התיקון המוצע.

חמד עמאר: התיקון מוסיף זכאות להיעדר מהעבודה ולקבל דמי בידוד לעובד הפטור מחובת בידוד שהוא הורה מלווה לילד השוהה בבידוד.

חמד עמאר: זה אומר שאם הילד נכנס לבידוד, ההורה שישהה אתו יקבל דמי בידוד.

חמד עמאר: בנוסף, מוצע להפחית את דמי הבידוד שמקבל העובד השוהה בבידוד ל-75%, מתוך רציונל שכאשר עובד שוהה בבידוד יש לכך עלויות על צדדים שלישיים; המעסיק נפגע בתפקוד היעיל של העסק, המעסיק צריך לשלם לעובד דמי בידוד, והמדינה משפה את המעסיק בשיעור מסוים.

חמד עמאר: בעת חיקוק החוק המקורי לא הייתה אלטרנטיבה לבידוד, אך כעת, כאשר העובד יכול להתחסן וכך למנוע את חובת הבידוד ובוחר שלא לעשות זאת, מוצדק להטיל חלק מהעלות שהעובד גורם לצדדים שלישיים על העובד עצמו.

חמד עמאר: לפי אותו רציונל, אם העובד לא היה יכול למנוע את הבידוד בעצמו, הוא עדיין יקבל 100%, למשל, עובד שרופא קבע שאינו יכול להתחסן, עובד שהוא לאחר חיסון ראשון וממתין לקבל את החיסון השני.

חמד עמאר: זה אומר – קודם כול עובד שנכנס לבידוד בגלל הבן שלו, אפילו אם הוא לא מחוסן, יקבל 100%.

חמד עמאר: אם העובד נכנס לבידוד והוא לא התחסן, אבל הרופאים מנעו ממנו להתחסן, גם אז הוא יקבל 100%.

חמד עמאר: גם אם הוא לקח את המנה הראשונה של חיסון הוא יקבל 100%.

חמד עמאר: לבסוף מוצע גם להאריך את תוקף החוק עד לסוף אוקטובר 2021, מתוך הנחה שעדיין יהיו אנשים וילדים שיהיו חייבים לשהות בבידוד.

חמד עמאר: אין שינוי בכללי השיפוי הרגילים של המעסיק ואף הארכנו את התקופה להגשת תביעות לשיפוי המעסיק מהמוסד לביטוח לאומי עבור דמי בידוד שישלמו.

חמד עמאר: לכן אני פונה לכל חברי הכנסת, ב-6 בחודש הוראת השעה הסתיימה.

חמד עמאר: זה אומר שאנחנו כמה ימים אחרי שהסתיימה הוראת השעה.

חמד עמאר: אני מבקש מכל חברי הכנסת לתמוך בחוק.

חמד עמאר: החוק הוא טוב, עוזר לאותם הורים שמחויבים לשהות בבידוד בגלל הבן שלהם אפילו שהם מחוסנים.

חמד עמאר: החוק גם מתייחס להורה שלא התחסן ויכול היה להתחסן.

חמד עמאר: אם הוא נכנס לבידוד בגלל הבן שלו הוא יקבל, אבל עובד שהחליט שהוא לא רוצה להתחסן, אז הוא גם ייקח קצת אחריות על עצמו ויקבל רק 75% מדמי השיפוי, תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה לשר במשרד האוצר חמד עמאר.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים ומתחילים עם חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

קריאה: אין רשימה.

מנסור עבאס: עוד מעט היא תופיע.

מנסור עבאס: אוקיי, יש רשימה.

מנסור עבאס: אוקיי?

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה?

קריאה: אלי כהן.

מנסור עבאס: אה, אוקיי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אלי כהן.

מנסור עבאס: אחרי הדובר השלישי אנחנו נכריז על נעילת הרשימה, כי כל פעם מבקשים עוד להוסיף שמות.

מנסור עבאס: אחרי הדובר השלישי אנחנו ננעל את הרשימה.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש – – –

מנסור עבאס: אנחנו ניתן להם, שלא יגידו שיש קואליציה דורסנית.

מנסור עבאס: דברו כמה שאתם רוצים.

מנסור עבאס: בבקשה.

אלי כהן: אז יאללה.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

אלי כהן: אמרת כמה שרוצים, אז נדבר.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר איתכם על הממשלה המושחתת ביותר שקמה לנו מקום המדינה.

אלי כהן: מנסור, אני לא מדבר על ה-53 מיליארד, תכף אתה תראה שביקשת מעט וזה כסף קטן מדי.

אלי כהן: אבל בואו נתחיל באמת בכסף הקטן, קודם כול בחוק הנורבגי.

אלי כהן: כדאי שתדעו שכל פעם שאתם רואים שר בחוק הנורבגי זה 9 מיליון שקל.

אלי כהן: תחשבו כל אחד מה אפשר לעשות ב-9 מיליון שקל.

אלי כהן: אגב, חמד עמאר זה אולי 18 שקל.

אלי כהן: חמד, אתה אומנם קראטיסט, אבל נראה לי שאתה האיש השווה מיליונים, כי אתה גם שר אוצר בשני משרדים ועוד מעט אולי תהיה גם נורבגי.

אלי כהן: כל נורבגי – 9 מיליון שקל.

אלי כהן: אבל אמרנו שזה הכסף הקטן, שאתם תדעו.

אלי כהן: ומאיר כהן יודע מה אפשר לעשות ב-9 מיליון שקלים.

אלי כהן: אחרי זה, 500 מיליון שקל, קופה קטנה שקיבל מנסור עבאס; 1.7 מיליארד שהבוס שלך ליברמן רוצה להעביר לטייקונים במסגרת ביטול הפטור ממע"מ.

אלי כהן: דיברנו על ה-53 מיליארד, אבל חברים, אמרנו שזה הכסף הקטן, בואו נדבר באמת על הכסף הגדול.

אלי כהן: סעיף 18 בהסכם עם מפלגת העבודה, הקואליציוני, אומר ככה: "הממשלה תפעל לאפשר רכישת זכויות לחברים על ידי אגודה חקלאית" – מיכאל ביטון, אני תכף אשאל אותך שאלה – היא "תפעל לאשר באגודה שיתופית חקלאית בהתאם לתנאים שאושרו בהחלטה 1488 של מועצת מקרקעי ישראל".

אלי כהן: עוד קובעים באותו הסכם קואליציוני: עוד מסכימים הצדדים לתמוך בחקיקה אשר תפעל לתיקון עיוותים ואפליה בזכויות החברים בקיבוץ", מסכנים, "ובמושב על יחידות הדיור שלהם" – יעקב אשר, מסכנים, צריך לעזור להם – וזאת "על בסיס השוואת התנאים".

אלי כהן: חברים, זו לא שחיתות, זו סופר-שחיתות, זו שחיתות על טורבו.

אלי כהן: מפלגת העבודה מחזירה אותנו לימי הפנקס האדום.

אלי כהן: אדוני הארץ חושבים שהקרקעות רשומות על שמם בטאבו, אולי שהן שייכות לאבא שלהם ולאימא שלהם.

אלי כהן: זה מחטף מארץ המחטפים.

אלי כהן: האם הדם של חברי הקיבוצים כחול יותר מהדם של יתר תושבי מדינת ישראל?

אלי כהן: עכשיו, מילא אם הייתם אומרים שנותנים להם את הקרקעות בשביל חקלאות, נותנים להם את הקרקעות בשביל ציונות; לא.

אלי כהן: נותנים להם את הקרקעות על מנת שביום שיפשירו אותן הם יעשו משא ומתן לראות כמה עשרות מיליארדים הם מקבלים בגין כל אותן קרקעות.

מנסור עבאס: כן.

אלי כהן: חברים – שני משפטים, אדוני היו"ר – זה תן לי ואתן לך.

אלי כהן: זה שוחד בחירות.

אלי כהן: הקיבוצים תומכים במפלגת העבודה, והינה הם מקבלים תשלום במזומן, ושָׁמֵן.

אלי כהן: שוב אנחנו רואים את ממשלת תל אביב-רעננה, ממשלה מנותקת שדואגת לעצמה במקום לדאוג לפריפריה.

אלי כהן: ואני רוצה לשאול את מיכאל ביטון, שקצת עסוק עכשיו: האם אתה תיתן כאן את התקציב לקיבוצים במקום לפריפריה ולאנשים?

אלי כהן: האם מאיר כהן כאן, שהוא מדימונה, ייתן גם הוא עשרות מיליארדים לקיבוצים במקום לפריפריה, יפעת שאשא ביטון?

מנסור עבאס: תודה, תודה.

אלי כהן: משפט אחרון, אדוני היו"ר.

מנסור עבאס: כמה משפטים אחרונים?

אלי כהן: משפט אחרון.

אלי כהן: אמר מנחם בגין: "אנחנו מאמינים שבמדינת היהודים צריך להיות ויהיה שוויון" בין כל האזרחים.

מנסור עבאס: תודה.

אלי כהן: זה לא שוויון.

אלי כהן: חלוקת קרקעות לקיבוצים על חשבון המדינה כשיש משפחות שבקושי משלמות את המשכנתה ואת שכר הדירה זאת בושה.

מנסור עבאס: תודה.

אלי כהן: ממשלת תל אביב-רעננה שדואגת לטייקונים ולקיבוצים.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אלי כהן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר.

מנסור עבאס: אשר, במלעיל, או אשר, במלרע?

– – –

מנסור עבאס: אשרי יעקב.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

אדוני היושב-ראש, חבריי, כמעט אמרתי "אדוני השר", ידידי ביטון, אנחנו מדברים על התמודדות, סיוע כלכלי בנגיף הקורונה, אני רוצה לומר לכם שאנחנו צריכים לדבר על סיוע פסיכולוגי לנגיף הליברמן.

אני לא אומר את זה סתם בשביל לתקוף אותו.

ביטון, אתה היית ראש עיר.

אתה יודע כמה ראשי עיר השקיעו בנושא של תעסוקה – מרכז הכוון; אני כראש עיר בבני ברק השקעתי המון במרכז הכוון, במרכז לעסקים קטנים, שאנשים יצאו וילמדו.

הבנות, נשים חרדיות, בשנים האחרונות הגיעו למקצועות רבים מאוד.

פעם זה היה רק גננת או מורה.

היום יש לך מתכנתות, הייטק, אדריכליות, מנהלות חשבונות, רואות חשבון.

כל חלומן של כל אותן בנות מלומדות, חלומן הוא שהבעל שלהן יהיה תלמיד חכם, ישב וילמד, יהיה ראש ישיבה, יהיה משגיח בישיבה, יהיה רב.

זה החלום שלהן.

בשביל זה הן מקריבות, והן הולכות לעבוד הרבה יותר מאשר בכללי, בציבור הכללי.

בציבור החרדי זה קרוב ל-80% תעסוקת נשים.

מגיע הבריון הזה שהוא שר אוצר – אתה שומע אותי, אדוני היושב-ראש?

מנסור עבאס: שומע, שומע.

הוא רוצה להרוס את כל המפעל הזה, את כל מה שראשי ערים חרדיות, ביחד עם חברי הכנסת שהיו כאן, שנתנו עידוד – הרי אותה אישה שהיא מתכננת בכירה, יש לה בבית, בלי עין הרע, דו רה מי פה סול לה סי.

היא לא תלך לעבוד, ואם היא תלך אז היא תוריד לחצי משרה.

היא לא תתמודד על משרה יותר טובה.

אנחנו רצינו לטייב לאוכלוסייה החרדית את העבודה, כדי שיתפרנסו בצורה יותר טובה.

מגיע הבריון הזה – רק בריון אני יכול להגיד עליו, כי הוא לא בדק, לא ראה.

הוא חושב שהוא יוכל להנדס אותנו.

הוא חושב שהוא ייקח בחורה שלמדה בבית יעקב, שכל חייה כל רצונה זה שבעלה ישב ילמד ויעלה בתורה, כי היא רואה בזה את הביטוח של עם ישראל – ככה היא נולדה, ככה היא חונכה – הוא יבוא להנדס אותנו?

מיהו בכלל?

אתה מבין מה יקרה פה?

אבסורד.

הבת של ליברמן, זאת שקיבלה – כמה, 2 מיליון שקלים, כמה היא קיבלה שם מההוא?

מנסור עבאס: תודה.

לא יודע, זה היה בכותרות בעיתונים.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אשר.

אני מסיים.

היא תוכל לשלוח את הילד שלה למעון עם 2 מיליון שקלים שקיבלה בגלל אבא שלה, אבל אשת אברך, שמרוויחה 8,000 שקלים ויש לה שלושה ילדים, לא תוכל לקבל.

מנסור עבאס: כן, תודה.

פחדנים.

אתם פחדנים כולכם, כולל אתה, בקואליציה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב אשר.

תקומו, תעשו הפיכה על דבר כזה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אורי מקלב, ואני מכריז על נעילת רשימת הדוברים.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, מכובדי השר במשרד האוצר חבר הכנסת – לא חבר הכנסת – חמד עמאר.

אורי מקלב: אתה לא חבר כנסת, נכון?

אורי מקלב: גם לא.

אורי מקלב: וגם השר שלך לא חבר כנסת.

אורי מקלב: אתה בעצם משקף את המצב הנורבגי המורחב הזה שאתם מחוקקים והבאתם לכנסת ורוצים להמשיך ולהרחיב אותו באופן כזה ששר האוצר – שהוא כמעט בפי כל דובר שעולה כאן על דוכן הכנסת; מזכירים אותו, ולצערי ולצערנו לא לטובה, ואין מי ששומע.

אורי מקלב: אין מי ששומע, ואני מניח גם שכנראה אין לך את הסמכות להעביר לו.

אורי מקלב: אם אנחנו חושבים ואנחנו יודעים שהיום הנושא הכלכלי הוא אחד הנושאים המרכזיים שיש בעקבות מגפת הקורונה, ובכלל, לקראת תקציב, בכלל בממשלה חדשה, הגזרות החדשות שהממשלה גוזרת – היא חושבת שהיא תשתפר אם היא תזרוק את הטלית והתפילין מתוך הספינה הסוערת, שאז היא תקל את המשא של התקציב.

אורי מקלב: היא גוזרת גזרות שבאופן ישיר רק פוגעות בכלכלה ורק עושות הפוך ממה שכל שר אוצר היה רוצה לעשות.

אורי מקלב: היא עומדת ממש בסתירה לאותן עמדות של משרד האוצר, שביד אחת הוא משקיע בחזרה של עובדות חרדיות, נשים בכלל ונשים חרדיות בפרט, משקיע סכומי עתק במשך שנים, והגיע למצב שהיום הנשים שעובדות מתוך האוכלוסייה החרדית אל מול האוכלוסייה הכללית – זה מגיע לאותם אחוזים, ולפי דעתי גם עוברים.

אורי מקלב: אם ניקח כמה נשים במגזר הכללי שיש להן ארבעה ילדים והן עובדות וכמה נשים במגזר החרדי, יותר נשים במגזר החרדי עובדות מאשר במגזר הכללי.

אורי מקלב: ואם ניקח שישה ילדים, ודאי יותר.

אורי מקלב: אלה שאנחנו מתמרצים אותם – אנחנו היום באים וזורקים אותם באבחה אחת מחוץ למעגל העבודה, וכל מה שאנחנו משקיעים אנחנו משקיעים לריק.

אורי מקלב: אז איך יכול להיות שמצד אחד אנחנו רוצים – ואנחנו יודעים שהנשים האלה תורמות, ואנחנו יודעים כמה זה חשוב לכלכלה.

אורי מקלב: אתם אומרים את זה.

אורי מקלב: אנחנו לא רוצים לחשוב על כלכלה, רוצים להתפרנס, היא בסך הכול רוצה להביא טרף לביתה, לא מעבר לזה.

אורי מקלב: מה האישה הזאת חטאה?

אורי מקלב: מה היא הייתה לא בסדר שאתם מתנכרים, מתנכלים, רודפים אותה ופוגעים בה?

אורי מקלב: מה היא עשתה?

אורי מקלב: היא קמה בוקר ב-05:30 כדי להוציא ארבעה ילדים ולהכין אותם לקראת זה שהיא הולכת לעבודה, והיא ב-06:30 כבר מתייצבת לעבודה מכיוון שהיא צריכה להוציא אותם ב-15:30.

אורי מקלב: היא עובדת, נותנת תמורה בעבודה שלה, עם מוסר עבודה גבוה, עם יכולות מאוד גבוהות.

אורי מקלב: אין אחד, אין מעביד אחד במשק שיבוא בתלונה על אותה אוכלוסייה חרדית, על אף הקשיים שלהם, ועל המאמץ וההשקעה שלהם, באיזה תפוקות, באיזה מוסר עבודה, באיזה יכולות שאין כמוהן.

אורי מקלב: איך יכול להיות, איך הוא יכול להביא הצעה כזאת?

אורי מקלב: שתי נשים עובדות בחברה אחת, עובדות במשרד אחד, במשרד רואה חשבון, רואת חשבון, או במשרד עורכי דין, כמזכירה, או עובדות במשרד ממשלתי – אלפי נשים חרדיות עובדות במשרד ממשלתי; חברה שלה שעובדת איתה באותו חדר תשלם 500 שקל למעון, והיא תשלם 2,500 שקל למעון – –

מנסור עבאס: משפט אחרון.

אורי מקלב: – – ובעצם כל העבודה שלה למעון – וזה בכלל לא כדאי.

אורי מקלב: למה, מה היא עשתה?

אורי מקלב: לא שמענו.

אורי מקלב: מה היא עשתה בזה שבעלה – היא לא פרודה, היא לא מפרנסת יחידה, לכן זה העונש שלה?

דוד אמסלם: תענה לו, תענה לו.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: בגלל שבעלה לא לומד אנתרופולוגיה?

אורי מקלב: אם הוא היה לומד אנתרופולוגיה זה היה בסדר?

אורי מקלב: במה היא אשמה?

אורי מקלב: מה הקשר בין עבודת נשים למה שמתעסק הבעל?

אורי מקלב: איפה קושרים אחד בשני?

אורי מקלב: איפה לוקחים את העבודה, שאין בה שום פגם, ומקשרים את זה למשהו אחר שלא מן העניין?

אורי מקלב: אם זה לא נקרא רשעות, מה נקרא רשעות?

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אורי מקלב.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

דוד אמסלם: מנסור, גם אתה בביזנס הזה – – – אם הגבר עובד והאישה לא עובדת, או האישה עובדת והגבר – – – נשמע לך הגיוני שישלם?

דוד אמסלם: תענה לנו, מה אתה אומר על זה?

מנסור עבאס: כן, בבקשה.

דוד אמסלם: או שאתה, לא אכפת לך.

דוד אמסלם: רק בבדואים אתה מתעסק וב-53 מיליארד שלך.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: בבקשה.

דוד אמסלם: איך אמרת, אתה חלק מהממשלה.

שמחה רוטמן: לא חלק מהממשלה – ראש הממשלה.

דוד אמסלם: אתה ראש הממשלה בפועל, תענה לנו.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת יואב בן צור.

מנסור עבאס: תודה.

דוד אמסלם: – – – ליברמן.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד.

דוד אמסלם: – – – רצה – – –

מנסור עבאס: רצה, פעם.

דוד אמסלם: אל תדאג, הוא יחזור לזה עוד.

דוד אמסלם: למה, בסוף הסיפור של החרדים ייגמר, הוא יחזור עוד פעם לערבים.

מנסור עבאס: אז בואו ניתן לחרדים לדבר.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת יואב בן צור.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, איפה השר?

יואב בן צור: אה, אדוני השר במשרד האוצר – אני מבקש, רומן, יש לו הרבה זמן לדבר פה, כל הלילה.

יואב בן צור: שב, תשמע אותנו, יא חביבי, בשביל מה אתה שר במשרד האוצר?

יואב בן צור: שמענו על העלייה המדאיגה בתחלואה מקורונה, על כך שעדיין 35% מאזרחי ישראל עדיין לא מחוסנים ועל כך שתוקפם של החיסונים פג.

קריאה: – – –

יואב בן צור: אמרתי, תוקפם של החיסונים פג.

יואב בן צור: ראש הממשלה התפאר ואמר: לא רק נתניהו יכול – גם אני יכול.

יואב בן צור: הוא דיבר עם בורלא, דיבר עם מי שדיבר, ואולי הצליח להביא 200,000 חיסונים.

יעקב ליצמן: בורלא לא מאשר שהוא דיבר איתו.

יואב בן צור: בורלא לא מאשר שהוא דיבר איתו, עוד יותר טוב.

יואב בן צור: אבל נגיד שיגיעו 200,000 חיסונים, מה זה לעומת מילוני החיסונים שנתניהו הביא?

יואב בן צור: רבותיי, אני רוצה לומר לכם: הבוקר חזרתי מרומא, מאיטליה.

יואב בן צור: הקהילות היהודיות שם אבלות וכואבות את לכתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

יואב בן צור: אין לכם מושג.

יואב בן צור: אלה קהילות של אוהבי ישראל, קהילות יהודיות שבהן אוהבים את מדינת ישראל בכל ליבם ומאודם, והם כולם אבלים וחפויי ראש על הממשלה שקמה פה.

יואב בן צור: הם לא מאמינים והם לא מעכלים את העובדה הזאת שקמה ממשלה כזאת.

יואב בן צור: ואני רוצה לשאול אותך, אדוני ראש הממשלה, מה אתה עושה עם זה?

יואב בן צור: כתבת תוכניות, הוצאת ספרים איך לנצח את מגפת הקורונה, רצית כל כך להיות ראש ממשלה שלא היה אכפת לך להפר את כל הבטחות הבחירות שלך.

יואב בן צור: באחת מהתוכניות שלך קראת לזה "מפטיש לפינצטה".

יואב בן צור: כתבת ש"אידיאולוגיית האנטי-בדיקות של – – – משרד הבריאות היא הרסנית לבריאות אזרחית ישראל ולפרנסתם", והמשלת את זה למפקד בקרב שלא מאמין במודיעין ולא רוצה לדעת היכן מסתתר האויב.

יואב בן צור: טענת שבלי רבבות בדיקות מהירות ביום נמשיך להיות מופתעים בכל פעם מחדש.

יואב בן צור: אני רוצה לשאול אותך, האם אתה פועל בהתאם להמלצות שלך או שגם בתחום הזה אתה עושה את ההפך המוחלט מכל מה שהתחייבת והבטחת לעשות לפני הבחירות?

יואב בן צור: האם מעבר לסיורים מצולמים במתחמי חיסונים לנוער אתה פועל לביצוע בדיקות איגום המוניות, או שאתה פועל לסגור את המקומות האדומים ולהרחיב את האזורים הירוקים?

יואב בן צור: או שבגלל שהתחלואה עולה בכפר סבא, ש-70% מהמצביעים בה בחרו במפלגות המרכיבות את הקואליציה שלך, אתה שותק?

יואב בן צור: אולי בגלל שהפעם העלייה בתחלואה היא בכוכב יאיר, ש-90% מהתושבים שם הצביעו למפלגות שמרכיבות את הממשלה הלבנה שלכם, אתה שותק?

יואב בן צור: אין הפעם חרדים להתסיס נגדם, אין הפעם ערבים להתסיס נגדם – אחרת הממשלה שלך תיפול.

מנסור עבאס: כן, משפט אחרון.

יואב בן צור: אין הפעם חלשים לשפוך את הזעם שלכם עליהם, כי שר האוצר רוצה להעלות להם את המיסים על הזמנת מוצרים מחוץ לארץ.

מנסור עבאס: כן, חבר הכנסת בן צור, נא לסיים.

יואב בן צור: אני מסיים.

יואב בן צור: אז שותקים, בורחים לאיחוד האמירויות להצטלם, לקטוף קרדיט על פעולות שאחרים עשו, והכול בסדר והכול יבוא על מקומו בשלום.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יואב בן צור.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב ליצמן.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת, בהיותי שר הבריאות הגיע לכאן לראשונה נגיף הקורונה.

יעקב ליצמן: אנשי המקצוע דיווחו על הידבקות מהנגיף בסין ובמזרח.

יעקב ליצמן: לא ידעו אז מה זה הנגיף, זה היה דבר חדש.

יעקב ליצמן: זה היה לפני שמילונים מתו, לא עלינו.

יעקב ליצמן: לקחתי אחריות והוריתי לסגור את השמיים לטיסות נכנסות מאותן המדינות הנגועות.

יעקב ליצמן: מי לא היה נגדי?

יעקב ליצמן: משרד החוץ, התיירות, שגרירים, כולם התערבו.

יעקב ליצמן: גם אנשי המקצוע הבכירים אמרו לי: אתה מגזים, לא למהר.

יעקב ליצמן: היחיד שתמך בי זה ראש המשלה דאז נתניהו.

יעקב ליצמן: למה אני מספר את זה?

יעקב ליצמן: שמעתי היום את כל ההשתלחויות ממי שקורא לעצמו ראש הממשלה בנט, מהנבל.

יעקב ליצמן: הוא אמר את הכול על הקורונה.

יעקב ליצמן: דבר אחד הוא לא אמר, שבסך הכול הסיבה שהיום אין הרבה נפגעים בנגיף זה בגלל שנתניהו הביא את החיסונים.

יעקב ליצמן: בגלל שהוא הביא את החיסונים כולם חוסנו; בעיקר יש הרבה נוער, והם לא מתאשפזים.

יעקב ליצמן: את זה הוא לא אמר.

יעקב ליצמן: הוא לא נתן קרדיט למי שצריך לתת קרדיט.

יעקב ליצמן: והוא מתפאר שהוא דיבר עם בעל הבית של החיסונים.

יעקב ליצמן: כמה הוא מביא?

יעקב ליצמן: 200,000 חיסונים, כשביבי הביא איזה 2 מיליון, 1.6 מיליון, לא יודע כמה הוא הביא.

יעקב ליצמן: יותר, כמה מיליונים.

שלמה קרעי: עשרות מיליונים.

יעקב ליצמן: עשרות מיליונים.

יעקב ליצמן: לכן כל הסיפור הזה של מה שהוא דיבר כאן – טוב שלא שמעו הרבה דברים ממה שהוא אמר, שצעקו לו, כי עם שקרנים זה קשה לשמוע את השקר.

יעקב ליצמן: אני אומר שיש היום התפתחות עוד פעם עם הנגיף.

יעקב ליצמן: הממשלה לא עושה כלום.

יעקב ליצמן: היא לא סוגרת את שדה התעופה, היא לא עושה סגר.

יעקב ליצמן: אם היה מדובר על חרדים, מזמן מזמן היו עושים סגר.

יעקב ליצמן: נחמן אש מצא לנכון להגיד שאולי יש גם חרדים, ערבים.

יעקב ליצמן: הוא לא יודע איפה אפילו.

יעקב ליצמן: הוא לא יגיד באיזה מקום, באיזו עיר יש.

יעקב ליצמן: אבל שם יש המון ערים אדומות, ולא עושים סגר, ולא סוגרים את שדה התעופה.

יעקב ליצמן: ואני חושש, לפי המצב, מיום ליום מתרבים המקרים, ויצטרכו בסופו של דבר להגיע למצב הזה של סגר.

יעקב ליצמן: עובדה שהוא אמר שהוא לא היה עושה חתונה בעוד חודשיים, כך הוא אמר אתמול.

יעקב ליצמן: היום הוא חזר בו, לא יודע.

יעקב ליצמן: גם הוא לא יודע.

יעקב ליצמן: לכן אני אומר, רבותיי, צריך לתת קרדיט לממשלה הקודמת שמיגרה את הקורונה.

יעקב ליצמן: הממשלה – אני מסיים.

מנסור עבאס: תודה לך.

יעקב ליצמן: אני מסיים, אני אף פעם לא מאריך לך.

יעקב ליצמן: הממשלה הנוכחית, אין לה מזל, אין לה סייעתא דשמיא, והיא לא תצליח.

יעקב ליצמן: לכן צריך לחשוש מאוד מאוד מהקורונה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב ליצמן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת משה גפני וחבר הכנסת אופיר אקוניס.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קראנו בפרשת השבוע: "איש כי ידֹר נדר לה' או השבע שבעה לאסֹר אסר על נפשו לא יחל דברו ככל היֹצא מפיו יעשה".

שלמה קרעי: הרב יונתן זקס מבחין בין שלושה סוגי אנשים שנשמעים לחוקים.

שלמה קרעי: יש כאלו שנשמעים לחוקים כי הם מפחדים מעונש; בחברה שמבוססת על כוח, האנשים בה נשמעים לחוקים כי הם מפחדים.

שלמה קרעי: ויש סוגי אנשים שנשמעים לחוקים בגלל כדאיות כלכלית, כדאיות, נהנתנות, תועלת אישית; חברה של אנשים שדואגים לעצמם ויודעים שכדאי: אם אני אשמור על הכללים החברתיים, אני איהנה מזה.

שלמה קרעי: ויש את החברה היהודית, חברה שנשמעת לחוקים מתוך מחויבות מוסרית.

שלמה קרעי: בחברה כזאת שלטון החוק יישמר לא בכוח הזרוע או מתוך הנוחיות ואינטרס אלא בכוח נאמנותם של אנשים להתחייבויות המוסריות שלהם.

שלמה קרעי: בחברה כזו למילים יש משמעות, המילים הן קדושות, יש מחויבות פנימית, מחויבות אישית בין אדם לאלוהיו.

שלמה קרעי: המוסדות החברתיים בחברה חופשית תלויים באמון, ואמון פירושו שאנחנו שומרים את מוצא פינו.

שלמה קרעי: אבל אם האמון נשבר, מה קורה כשהוא נשבר?

שלמה קרעי: היחסים החברתיים מתמוטטים, ואז החברה תלויה רק ברשויות אכיפת החוק, שגם הן בכלל פועלות לממש את האינטרסים של החברים שלהן הרבה פעמים.

שלמה קרעי: זאת אומרת, תנאי לחופש הוא אמון, ותנאי לאמון זה אנשים שעומדים במילה שלהם.

שלמה קרעי: דודי, הפיתוי להפר את מוצא פינו הוא אדיר – כן, לפעמים מגיע עד כס ראש הממשלה.

שלמה קרעי: לכן חשובה מאוד מידת האמונה באלוקים.

שלמה קרעי: אבי הליברליזם ג'ון לוק, שפעל באנגליה של המאה ה-17, סבר שאין לתת אזרחות לאתאיסטים.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: כי אי-אפשר לבטוח באדם שלא מאמין באלוקים שיכבד את מוצא פיו.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, יש לנו כאן ממשלה שיש לה אלוהים אחרים, אלוהי הכסף והזהב, אלוהי הקנאה והשנאה, ממשלה שלא יודעת לכבד את מוצא פיה.

שלמה קרעי: יושב כאן ראש ממשלה שהפר ושבר את כל יחסי האמון בין האזרחים לבין הממשלה, לבין הגוף הנבחר.

שלמה קרעי: ממשלה כזו, אנחנו אומנם לא נשלול לכם את האזרחות – –

מנסור עבאס: תודה.

שלמה קרעי: – – אבל נדאג שלא תהיו בשלטון מאוד מהר.

שלמה קרעי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה גפני, שלוש דקות, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, איפה את, אילת שקד?

משה גפני: חיכינו לך.

משה גפני: חיכינו לדעת – את אמרת כל הזמן, בהתחנחנות, בהתחסדות – פנית לציבור החרדי ואמרת לו שאת תדאגי כמובן לכל מה שזה, ולא יאונה רע לציבור החרדי; פנית לכתבים החרדים, לעיתונאים החרדים, ואמרת להם.

משה גפני: ועכשיו אנחנו חיכינו לראות שתבואי היום.

משה גפני: אחרי שהרשע ליברמן אמר את מה שהוא אמר לגבי מעונות היום, לגבי הילדים החרדים, חיכינו שתבואי להגיד מה את הולכת להגיד לאותם אלה שכל הזמן דיברת אליהם ואמרת שאת תדאגי להם.

משה גפני: על ליברמן אנחנו כבר לא מדברים, בגלל שאחרי שהוא – מי שזוכר, אחרי שהוא הפציץ את סכר אסואן ושהוא מחסל את אסמאעיל הנייה – – –

דוד אמסלם: לא, הוא גם מחזיר אותם לרשות הפלסטינית.

משה גפני: הוא אמר, הוא אמר שזה מה שהוא יעשה.

משה גפני: לא נשאר לו שום דבר.

משה גפני: מה הוא יגיד לציבור, במה הוא מתהדר?

משה גפני: הרי את זה הוא כבר עשה.

משה גפני: מה נשאר לו?

משה גפני: שלום יעשו אחרים, מלחמה יעשו אחרים.

משה גפני: מה נשאר לו?

משה גפני: אף אחד לא יבחר בו, אז הוא הולך נגד החרדים.

משה גפני: הוא מקווה שזה – אגב, לגבי הנושא של נשים עובדות, לגבי הנושא של המעונות, אני מציע לכם לבדוק מה המשמעות לציבור הערבי.

משה גפני: אבל נשאיר – אני אמרתי כבר כמה פעמים: המזל שלנו, החרדים, הוא שיש ערבים בארץ.

משה גפני: אז לפעמים הערבים עושים דברים וזה מועיל גם לנו.

משה גפני: אותו דבר עם גדעון סער.

משה גפני: גדעון סער הוכיח לילדי ישראל, לציבור בישראל, ששנאה יותר חשובה ממדיניות; שנאה שיש לו לנתניהו יותר חשובה מהאידיאולוגיה של ארץ ישראל וכל מה שהוא הטיף לנו במשך כל הזמן.

משה גפני: שלא לדבר על בנט, שממנו אנחנו כבר בכלל – מה אנחנו יכולים לעשות.

משה גפני: נתניהו הסיר את הקורונה, והוא החזיר אותה.

משה גפני: הוא הביא את הקורונה בחזרה, שזה סיפור בפני עצמו.

משה גפני: אבל את, אילת שקד, את אמרת שאת תדאגי לציבור החרדי.

משה גפני: את דיברת עם הכתבים החרדים, דיברת עם העיתונאים החרדים.

משה גפני: מה עכשיו, איפה את?

משה גפני: למה לא באת היום?

משה גפני: למה לא באת להסביר, שאנחנו נדע, שאנחנו נירגע בעניין הזה?

משה גפני: הרי דבר כזה לא יכול להיות.

משה גפני: אישה חרדית שיוצאת לעבודה, מתקדמת בעבודה שלה, ויש לה ילדים שהיא צריכה לשלוח למעון, החליט הרשע ליברמן, השותף שלכם – אדוני היושב-ראש, הוא שותף שלכם, הוא שותף של כל החברים האלה, שמדברים גבוהה-גבוהה, ובסופו של דבר מדובר על רשעות שאין כדוגמתה.

מנסור עבאס: כן.

משה גפני: אני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש, ולהגיד לך שאנשים מעירים לי על זה שאני משתמש במילים קשות.

משה גפני: אני אומר על בנט שהוא פרחח, מילים כאלה.

משה גפני: חיפשתי – האמת היא, אני רוצה להגיד לך בסוד, חיפשתי בעברית מילים מתאימות יותר.

משה גפני: לא מצאתי, רק פרחח.

משה גפני: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה גפני.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: חברות וחברי הכנסת, נפתלי בנט הערב, בידיים רועדות, לחוץ, היסטרי, משקר, שוכח, במפגן מרהיב של חוסר מודעות, חוסר ביטחון עצמי, ילדותיות, כמדריך בבני עקיבא – אדוני היושב-ראש, כמדריך בבני עקיבא.

אופיר אקוניס: כולכם ראיתם זאת, אזרחי ישראל ראו זאת.

אופיר אקוניס: אבל חמור הרבה יותר, אדוני היושב-ראש, הרבה יותר חמור: אויבי ישראל ראו הערב את נפתלי בנט הלחוץ וההיסטרי מעל דוכן הכנסת.

אורית סטרוק: חבר הכנסת אקוניס, למה להעליב את בני עקיבא – – –

אופיר אקוניס: זאת סכנה ענקית לעם ישראל.

אופיר אקוניס: לא רק שהוא נכנע, ונרמס, לכל איום ולכל ציוץ של רע"מ – אתמול הוא נכנע בלי קרב לאיומים שלכם, אדוני היושב-ראש, שלכם, של השותפה הקואליציונית הבכירה.

אופיר אקוניס: ששת המנדטים של בנט נכנעו לארבעת המנדטים שלכם.

אופיר אקוניס: נשבר, נחלש, מתרפס.

אופיר אקוניס: הוא דיבר על הרבה דברים, נפתלי בנט הלחוץ וההיסטרי והמשקר, מעל הדוכן הזה הערב.

אופיר אקוניס: אבל על מה הסופר המהולל, הסופר נ' בנט – על מה הוא לא דיבר, מחבר הספר "איך לנצח מגפה"?

אופיר אקוניס: על הקורונה.

אופיר אקוניס: על מחדל הקורונה.

אופיר אקוניס: זה לא מחדל נתב"ג.

אופיר אקוניס: לא יודע למה קראו לדיון "מחדל נתב"ג".

אופיר אקוניס: זה מחדל הקורונה.

אופיר אקוניס: ואנחנו מידרדרים במהירות עצומה, אדוני היושב-ראש, למאות חולים קשים, ואולי, חלילה, כפי שנאמר כאן הערב, גם לסגר חגי תשרי.

אופיר אקוניס: אבל אנחנו נדאג לזה, חבר הכנסת אמסלם.

אופיר אקוניס: אנחנו נדאג, גם בלילות הלבנים הללו וגם בימים, גם בכנסת וגם מחוצה לה, עוד מעט נדאג להרבה מאוד זמן לסופר נ' בנט, הסופר המהולל, אדוני היושב-ראש, נדאג לו להרבה מאוד זמן לכתוב ספר חדש: איך לרמות מדינה.

אופיר אקוניס: תודה.

אורית סטרוק: חבר הכנסת אקוניס, רק שנייה.

אורית סטרוק: למה להעליב את בני עקיבא?

אופיר אקוניס: זה היה ביטוי ציורי, מטפורי.

אורית סטרוק: אבל בני עקיבא זאת תנועה מאוד יפה, חשובה.

אורית סטרוק: לא להעליב את בני עקיבא, בבקשה.

אופיר אקוניס: כמדריך בתנועת הצופים, כמדריך בתנועת בית"ר, כמדריך באליצור, מה שאת רוצה.

אופיר אקוניס: לא מעליבים.

אופיר אקוניס: מטפורה, חברת הכנסת סטרוק, חלק מן הנאום הפוליטי.

אופיר אקוניס: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר אקוניס.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא אחריו חבר הכנסת אבי מעוז.

יעקב מרגי: על הדרך, זאת הזדמנות לתת לאנשים לחזור בתשובה ולשלב את חברת הכנסת וולדיגר בוועדת הבריאות.

יעקב מרגי: אני לא מבין למה פוחדים שהיא תהיה בוועדת הבריאות.

מיכל מרים וולדיגר: כמה אתה צודק, היושב-ראש.

אבי מעוז: אבל עוד לא הקימו את ועדת הבריאות.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש – עד שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אבי מעוז: תודה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבר שנים מזהירים אותנו שהינה, או-טו-טו קמה פה מדינת הלכה: מדינה שבה שולטים כוהני הדת; מדינה שמתנהלת על פי נורמות מתקופות אפלות בהיסטוריה האנושית; מדינה שבה משטרת המחשבות משליטה את אימתה על כל מי שיעלה בדעתו לסטות מהמקובל ומהמותר; מדינה שבה מי שלא מיישר קו עם האג'נדה השלטת מוכפש, מוקע ואף נענש; מדינה שבה מערכת החינוך, כזרוע של הכת השלטת, שוטפת את מוחם של הילדים מגיל גן ועד לסיום התיכון במאמץ ממוקד לגדל חיילים רובוטים, חסרי חשיבה עצמאית; מדינה שמפקדי הצבא שלה פועלים על פי שיקולי כוהני הדת ולא על פי שיקולים צבאיים מקצועיים; מדינה שבה מתעלמים ממצוקותיו של הפרט כדי לא לפגוע באג'נדות השולטות.

אבי מעוז: אז בלי שאף אחד כמעט שם לב, אנחנו כבר נמצאים עמוק בתוך מדינת ההלכה הזאת – מדינת ההלכה הפוסט-מודרנית.

אבי מעוז: מדינה שמי ששולט בה באמת אלו לא נבחרי העם אלא כת שהשתלטה בעורמה על מוקדי הכוח, ובהם בית המשפט העליון, הפרקליטות, התקשורת, האקדמיה והתרבות, תוך שליחת זרועות תמנון למערכת הביטחון ולמערכת החינוך; מדינה שבשיח הציבורי שלה יש דעות נאורות, מתקדמות, נכונות, ויש את שאר הדעות, שנחשבות כפסולות וחשוכות, ואוי לו למי שמשמיע אותן, אלא אם כן הוא ערבי מוסלמי, כמובן; מדינה שבה בעל דפוס לא מוכן להדפיס דברים כנגד אמונתו ומוכרת שלא פונה לגבר בלשון נקבה נקנסים בעשרות אלפי שקלים; מדינה שפקידי מערכת החינוך שלה מקיימים מכונת הנדוס תודעה ושטיפת מוח בהיקף מבהיל מגילאי גן ומעלה במטרה לפרק לחלוטין את ערכי המשפחה; מדינה שבה הצבא אנוס לשבץ חיילים לתפקידיהם בהתאם להוראות הגורמים הפרוגרסיביים מתוכו ומחוצה לו, ושמוכן לסכן את חייליו ואת אזרחי מדינתו כדי לא להיות מואשם כמי שפגע באזרחי האויב.

אבי מעוז: את המנגינה הצורמת הזאת אפשר וצריך להפסיק, ואת מדינת ישראל אפשר וצריך להחזיר להיות המדינה היהודית של העם היושב בציון, ויפה שעה אחת קודם.

אבי מעוז: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אבי מעוז.

יעקב מרגי: כרגיל, כהרגלו בקודש, הוא עומד בלוחות הזמנים ואף מותיר לחברו, הבא בתור, בצלאל סמוטריץ'.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, לפני קצת יותר מחודשיים חווינו כאן, במדינת ישראל – – –

יעקב מרגי: "היושבת בגנים חברים מקשיבים".

בצלאל סמוטריץ': לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו תאפס לי, בבקשה, את השעון.

בצלאל סמוטריץ': הפרעת לי.

יעקב מרגי: לא חרב בית המקדש אלא שהעמידו את דבריהם על – – –

בצלאל סמוטריץ': עכשיו מה, זה דינא דמלכותא – דינא?

בצלאל סמוטריץ': מנהג המדינה?

בצלאל סמוטריץ': שבעת טובי העיר?

בצלאל סמוטריץ': איך הפכת את זה עכשיו?

יעקב מרגי: הינה, קיבלת עוד דקה.

בצלאל סמוטריץ': לפני קצת יותר מחודשיים חווינו במדינת ישראל אירועים קשים מאוד, פרעות ערביי ישראל בתקופת מבצע שומר החומות; ימים ושבועות קשים של פגיעה בנפש וברכוש, באלימות קשה ובמניעים לאומניים ברורים.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו יש שקט, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': אין שקט.

בצלאל סמוטריץ': אירועים כאלה של זריקות אבנים, מתקפות, אלימות, הפחדות, מתרחשים כדבר של יום ביומו בערים שלמות במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אזרחים רבים במדינה היהודית חוששים להתהלך בה חופשי ונתונים להתקפות ולאלימות, שכעם יהודי אנחנו זוכרים אותן מתקופות אחרות, אפלות, בהיסטוריה של העם היהודי.

בצלאל סמוטריץ': יש איזה חוזה בסיסי בין מדינה לאזרחיה שמחייב את המדינה בראש ובראשונה לדאוג לשלומם ולביטחונם של האזרחים.

בצלאל סמוטריץ': כשאזרחים, כפי שאמרתי, בערים רבות חשים חוסר ביטחון אישי מינימלי, זאת הפרת החוזה הזה; הפרת ההסכם הזה שבין המדינה לבין אזרחיה.

בצלאל סמוטריץ': לו הייתי חושב שמדובר בגזרת גורל, ניחא.

בצלאל סמוטריץ': אבל לא מדובר בגזרת גורל; מדובר במדיניות מכוונת של השתקה, של הסתרה, של אוזלת יד.

בצלאל סמוטריץ': יותר ויותר אזרחים בלוד ובעכו מקבלים עכשיו הודעות ממשטרת ישראל על סגירת התיקים בתלונות שהגישו על אותם המאורעות, שלא נחקרו.

בצלאל סמוטריץ': עילה: עבריין לא נודע.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לספר למשטרת ישראל: עבריינים לא נודעים מעצמם, צריך לעבוד קשה ולחקור כדי למצוא אותם, כדי לתפוס אותם, לחקור אותם ולהביא אותם לדין.

בצלאל סמוטריץ': אם, חס וחלילה, קורה שיהודי היה משליך אבן על ערבי, הארץ גועשת; אתמול הרב שמואל אליהו, רב עיר במדינת ישראל, קיבל אבנים בירושלים, ניסיון לרצח.

בצלאל סמוטריץ': הנהג שלו נפצע.

בצלאל סמוטריץ': דממת אלחוט.

בצלאל סמוטריץ': והתיקים נסגרים.

יעקב מרגי: חבר הכנסת סעדי, אפשר רק – – –

בצלאל סמוטריץ': טוב, תתחיל את הזמן מחדש עכשיו.

יעקב מרגי: לא יכולתי להעיר למיכל רוזין, אז הערתי לסעדי.

בצלאל סמוטריץ': לא, לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': תתחיל את הזמן מחדש עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': אתה מפריע לי.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, אתה לקראת סיום.

יעקב מרגי: יש גבול.

יעקב מרגי: גם לנדיבות שלי יש גבול.

בצלאל סמוטריץ': מדובר במדיניות מכוונת של השתקה ושל הסתרה, של ניסיון לטייח, לטאטא, להחזיר עמוק עמוק את השד לתוך הבקבוק, לשים איזה פלסטר, שלא נדע, חס וחלילה, שלא נצטרך להודות שיש לנו בעיית נאמנות קשה מאוד אצל רבים רבים מערביי ישראל, שכופרים בזכותה של המדינה היהודית להתקיים ושנוהגים באנטישמיות אלימה, טרוריסטית ומסוכנת.

בצלאל סמוטריץ': וזה מסוכן, אדוני היושב-ראש – אני כבר מסיים.

יעקב מרגי: נא לסיים, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': זה מסוכן.

בצלאל סמוטריץ': לא, הפרעת לי עוד פעם, תתחיל מחדש עוד פעם.

יעקב מרגי: נא לסיים, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': זה מסוכן, מכיוון שזה התפוצץ לנו עכשיו בפרצוף בקטנה; בקטנה – אנשים שילמו על זה בחייהם ובשלמות גופם, אבל יחסית בקטנה.

בצלאל סמוטריץ': אם זה יתפרץ, חלילה, פעם נוספת, באלימות קשה הרבה יותר, בשימוש בנשק, אנחנו נמצא את עצמנו בפני קטסטרופה של ממש.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש לנו עוד הרבה נאומים.

בצלאל סמוטריץ': נמשיך בפעם הבאה.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

יעקב מרגי: אחריו – חברת הכנסת קרן ברק, אם תהיה נוכחת.

יעקב מרגי: אם לא, חברת הכנסת אורית סטרוק.

יעקב מרגי: אני עושה זאת כדי שמי שנמצא בחדרים יכין את עצמו.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, אתמול לפחות ראינו משחק.

אוסאמה סעדי: היום אנחנו ממשיכים דיון אחר דיון עד שעות הבוקר המוקדמות, אבל לפחות היורו נגמר.

אוסאמה סעדי: יכולנו לראות כמה משחקים.

אוסאמה סעדי: אבל היה משחק יפה, נכון, דודו?

דוד אמסלם: – – – המתח.

דוד אמסלם: היה מתח.

אוסאמה סעדי: המתח.

אוסאמה סעדי: כנראה היית בעד אנגליה.

דוד אמסלם: לא.

אוסאמה סעדי: לא?

אוסאמה סעדי: בסדר.

אוסאמה סעדי: לגבי החוק הזה, אדוני היושב-ראש, זה אחד מהחוקים שהעברתי בכנסת הקודמת ביחד עם חברי חבר הכנסת אחמד טיבי, ואנחנו שולחים לו מכאן ברכת רפואה שלמה; הוא עבר ניתוח אתמול בבית החולים הדסה עין כרם לאחר שהתברר שהוא סובל מאבנים בכליות.

יעקב מרגי: הוא ויתר על סודיות רפואית?

יעקב מרגי: לא ידוע לי.

אוסאמה סעדי: זה התפרסם.

יעקב מרגי: התפרסם?

אוסאמה סעדי: דוברות הדסה.

משה אבוטבול: עד כדי כך שאמרו שלא יזרוק את האבנים על מישהו.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: משה אבוטבול עוקב.

אוסאמה סעדי: היום, אלחמדולילה, הוא השתחרר הביתה, הוא מרגיש טוב, ואני מקווה שיחזור במהרה לכאן וימשיך לעשות את מה שהוא טוב בו, בעשייה.

אוסאמה סעדי: אנחנו חוקקנו, חבר הכנסת אמסלם, את החוק הזה בכנסת הקודמת, לאחר שבג"ץ – אתה זוכר, אדוני היושב-ראש?

אוסאמה סעדי: זה לא היה בוועדה שלך, נכון?

יעקב מרגי: זה נגיף הקורונה.

יעקב מרגי: מה חוקקת?

יעקב מרגי: אתה חוקקת – הממשלה הביאה.

אוסאמה סעדי: בידוד.

אוסאמה סעדי: בידוד.

אוסאמה סעדי: הייתה לנו הצעת חוק פרטית.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: לא בוועדה שלי.

אוסאמה סעדי: לא בוועדה.

אוסאמה סעדי: הייתה לנו הצעת חוק פרטית, וגם למשה ארבל הייתה הצעת חוק פרטית.

אוסאמה סעדי: והממשלה – איפה אתה, מה אתה מסתתר בפינה ככה?

משה ארבל: הוציאו אותי החוצה.

אוסאמה סעדי: הוציאו אותך לפני שלוש שעות, אתה עדיין בחוץ?

יעקב מרגי: הוא מכין את הבג"ץ הבא.

יעקב מרגי: הוא מכין את הבג"ץ הבא.

יעקב מרגי: לך תדע מה הוא זומם.

אוסאמה סעדי: אתה מכין את הבג"ץ על הוועדות, בטח.

אוסאמה סעדי: משה, זה החוק שלנו.

אוסאמה סעדי: אני רק תמה, ורציתי לשאול את השר חמד עמאר – החוק הזה, פקע תוקפו ב-6 ביולי.

יעקב מרגי: והוא לא נתן לכם קרדיט בהצגה?

אוסאמה סעדי: ב-6 ביולי.

יעקב מרגי: הוא לא נתן לכם קרדיט?

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: לא נתן קרדיט, קודם כול.

אוסאמה סעדי: אבל ב-6 ביולי פקע.

אוסאמה סעדי: וחוק כזה, שנותן – –

יעקב מרגי: פיצוי עבור הבידוד.

אוסאמה סעדי: – – פיצוי עבור בידוד, נזכרים להביא את זה – היום אנחנו ב-12 בחודש, ועד שנחוקק את זה, ועדות וכו' – חוקים כאלה דחופים, היה צריך להביא את זה בזמן.

אוסאמה סעדי: כנראה שלממשלה הזאת יש דחיפות וקדימות להרבה דברים דחופים, אבל חוק כזה, שהוא חוק חברתי, שנותן פיצוי לאנשים, ואנחנו תומכים בו, היה צריך להביא אותו בזמן ולשלם לאנשים את המגיע להם.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת.

יעקב מרגי: חברת הכנסת אורית סטרוק.

יעקב מרגי: אחריה – חבר הכנסת משה אבוטבול, שאין סיכוי שלא יהיה נוכח.

יעקב מרגי: אחרי אבוטבול – חברת הכנסת גילה גמליאל.

יעקב מרגי: כמה דקות את צריכה?

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, בבקשה, גברתי.

אורית סטרוק: זה הכול?

אורית סטרוק: למה שאלת?

אורית סטרוק: סתם.

אוסאמה סעדי: למה אתה שואל בכלל?

יעקב מרגי: זה על חשבוני, אני עוצר.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אבי מעוז הוא חבר כנסת חדש.

יעקב מרגי: הוא יודע לתכנן את דבריו לשלוש דקות.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים בתשעת הימים שלפני תשעה באב.

אורית סטרוק: פה, בחדר הזה, במליאה הזו, יש הרבה כאבים, יש הרבה כעסים, אנשים צועקים אחד על השני – בצדק, הרבה פעמים בצדק.

אורית סטרוק: אנשים באים עם מטען מאד מאוד קשה, ולפעמים צריך לראות דברים אחרים, לראות את האור, לראות את הדברים הטובים.

אורית סטרוק: אז אנחנו החלטנו אצלנו בסיעה – ואני רוצה לשתף את כולם, ואולי עוד אנשים יירתמו לזה – על מבצע שנקרא "מרבים אהבה":

אורית סטרוק: להעלות בכל יום על נס איזושהי קבוצה או איזשהו אדם או איזושהי עמותה שמרבה אהבה ומרבה טוב ומרבה אור.

יעקב מרגי: ומה עם יריב פוליטי, אם נדבר עליו טוב?

אורית סטרוק: גם אפשר.

יעקב מרגי: אפשר?

אורית סטרוק: בטח.

יעקב מרגי: בואי נראה.

יעקב מרגי: זה ניסיון לא פשוט.

אורית סטרוק: אבל עכשיו אני רוצה להתחיל רגע אחד – את זה אולי בנאום הבא אני אקח, בסדר?

אורית סטרוק: זה רעיון טוב.

אורית סטרוק: תמיד אני לומדת ממך.

אורית סטרוק: אבל אני רוצה קודם כול להעלות על נס כאן במליאה קבוצה של אנשים שקמים בכל בוקר כדי להרבות אהבה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אפשר לשוחח, רק קצת – – –

אורית סטרוק: מיכל, אולי את תאהבי את זה גם.

אורית סטרוק: חברתי מיכל רוזין, יכול להיות שאת תאהבי את זה גם.

אורית סטרוק: אני רוצה לדבר על העובדים הסוציאליים.

יעקב מרגי: חברי הכנסת מקלב וביטון, אתם ממש ליד האוזן שלי.

יעקב מרגי: אין בעיה לשוחח, אבל – – –

מיכאל ביטון: אנחנו נקשיב לאורית.

אורית סטרוק: אולי גם מיכאל יאהב את זה.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

מיכאל ביטון: אני מקשיב לך.

אורית סטרוק: אני רוצה לדבר על העובדים הסוציאליים, כי רציתי לדבר על האנשים שמרבים – – –

מיכאל ביטון: – – –

אורית סטרוק: הינה, אתה רואה?

מיכאל ביטון: ואני גם קצת עובד סוציאלי.

יעקב מרגי: אני גם קצת פסיכיאטר לפעמים, ופסיכולוג.

אורית סטרוק: קצת.

אורית סטרוק: אלה אנשים שקמים בכל בוקר כדי לתת אהבה לאחרים; אנשים שאנחנו לא סופרים אותם כל כך; הם אנשים יחסית אפורים, אין להם שום הילה, אין להם אפילו משכורת ראויה, ותמיד אין להם תנאי עבודה ראויים, אבל הם מגיעים לקליינטים שלהם – אם אפשר לקרוא לזה ככה – במצבים הכי קשים, ברגעים הכי חשוכים שלהם, במצבים הכי חסרי אונים, והם מדליקים להם את האור.

אורית סטרוק: והם מראים להם, יושבים איתם, עוזרים להם לחשוב על המצב החדש שהם נקלעו אליו, ואיך לצאת מזה, מסבירים להם איך הם יכולים לקבל שירותים כאלה ואחרים, עוזרים להם עם ההתלבטויות שלהם.

אורית סטרוק: בחיי היום-יום שלנו, מי שלא נזקק לעובד סוציאלי לא חושב עליהם בכלל, אבל ברגע שאנחנו מגיעים למצבים הקשים האלה, פתאום העובד הסוציאלי נהיה העוגן שבו אנחנו נאחזים ונעזרים בו כדי לצאת מתהומות שכל אחד מאיתנו יכול להיקלע אליהן ברגע.

אורית סטרוק: ברגע.

אורית סטרוק: והאנשים האלה, העובדים הסוציאליים, תאמין לי, אדוני היושב-ראש, אין להם סיבה להיות בתפקיד הזה.

יעקב מרגי: את אחרי הזמן.

יעקב מרגי: בגלל שהפרעתי לך לא עצרתי אותך.

אורית סטרוק: אבל לא נורא, רק בשבילם, שניתן להם את הכבוד שלהם גם.

יעקב מרגי: להתכנס לסיכום.

אורית סטרוק: אין להם סיבה להיות בתפקיד הזה, לא בהיבט של משכורת, לא בהיבט של כבוד ולא בהיבט של מעמד חברתי, אבל הם עושים את זה כדי לעשות טוב.

אורית סטרוק: ואני רוצה לנצל את הבמה הזו כדי להצדיע להם.

אורית סטרוק: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: לכן הייתי נדיב, ומגיע להם.

יעקב מרגי: תודה רבה לחברת הכנסת אורית סטרוק.

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה אבוטבול.

יעקב מרגי: אחריו – חברת הכנסת גילה גמליאל.

יעקב מרגי: ואם לא תהיה כאן חברת הכנסת גילה גמליאל, אז קטי קטרין שטרית.

משה אבוטבול: ואם לא תהיה קטי קטרין שטרית?

יעקב מרגי: די לשמחה בשעתה.

יעקב מרגי: ראה הוזהרת, עד שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: שלוש דקות, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש ממששת המנדטים מחזיק בידו צעצוע שהוא אפילו לא יודע איך להשתמש בו.

משה אבוטבול: כמו ילד קטן הוא עסוק רק בחיקויים.

משה אבוטבול: כל נאום שלו הוא ניסיון עילג לחקות את המנהיג היקר מר בנימין נתניהו, שעמד בראשות הממשלה 12 שנים רצופות.

משה אבוטבול: הוא מנסה לחזור על סיסמאות בלי קשר לדברים, ונובר בהיסטוריית הנאומים של ראש הממשלה לשעבר.

משה אבוטבול: אבל מה לעשות, זה לא הולך לו.

משה אבוטבול: בנט מדבר על החמוצים, ומנסה לחקות, אך זה נשמע עלוב, כמו תינוק מגודל.

משה אבוטבול: הוא הולך לנתב"ג כדי להצטלם בצילומי פוזה, אך שכח שמר נתניהו, כשהצטלם שם כראש ממשלה, היו מאחוריו מאות אלפי חיסונים, דבר תקדימי בכל קנה מידה בעולם ומשמש כסמל ודוגמה לאחריות וחריצות; שמנהיגי מעצמות התקשרו לקבל ממנו ייעוץ בנושא.

משה אבוטבול: ואילו בנט מצטלם בחיקוי עלוב בנתב"ג בקבלת פנים לווריאנט ההודי.

משה אבוטבול: יחי ההבדל הקטן.

משה אבוטבול: בפרט שבחודש בלבד שהוא בתפקיד כל המדדים של הנגיף רק עלו, ומעוררים דאגה ענקית בקרב הציבור.

משה אבוטבול: הוא קיבל מדינה עם ערים ירוקות וחמישה חולים ביום; כעת המצב מדאיג מאוד מאוד – מעל 500 חולים ביום.

משה אבוטבול: נפתלי, יש לך עוד הרבה מה ללמוד מראש הממשלה הקודם מר נתניהו.

משה אבוטבול: להלן מעט עצות למופעים הבאים שלך: תוכל בהחלט לערוך חיקוי בביקור בדוכני הפלאפל בקריית שמונה, או לצלם ארבעה מנהיגי ערב שעשו איתנו שלום.

משה אבוטבול: אל תתאמץ הרבה – יש לך כאן ארבעה מנהיגים ערבים שמנהיגים את המדינה בפועל כאן בכנסת, בחסותך ובעידודך.

משה אבוטבול: תצטלם איתם יחד, זה יחמיא לך וגם להם, וגם מספיק בשביל התמונה הנדרשת לתקשורת שמלטפת.

משה אבוטבול: אין הרי שום אידיאולוגיה במה שאתה מייצג, כי אם נלך אחורה במהלך השנים, נמצא בכל נאום שלך דבר והיפוכו – הזכרת את איראן ושכחת שהיללת בעבר ושיבחת את נתניהו על כמה שהעם חייב לו בנושא איראן, כמו בשאר הנושאים שהוכחת שאתה אומר דבר והיפוכו, משקר על ימין ועל שמאל, נטול עמוד שדרה, ושאין בדבריך מאומה מלבד התייחסות מסיבית ואובססיבית לציוצים, שהם עומדים בראש מעייניך.

משה אבוטבול: לצערנו, אתה נמצא בעמדה של תפקיד ראש ממשלה, שאליו שובצת לאחרונה על ידי השמאל בישראל, אך נקווה שבעזרת השם מהר מאוד תחזור למעמדך הטבעי כפי שהסקרים מנבאים לך ולא תוכל להמשיך להתל בעם ישראל, כי העם הרבה יותר רציני משפלות קומתו של אדם שלא עומד במילתו.

משה אבוטבול: וכמובן, לא נשכח לרגע את הבטחתך, שלאחר ימים מספר בלבד הפכה לבדיחה מהלכת – שתגן על הציבור החרדי – –

יעקב מרגי: תודה.

משה אבוטבול: – – ושיש לך וטו.

משה אבוטבול: הינה, מול ההסתערות הבוטה של שר האוצר בנושא המעונות לילדי החרדים, שכל המומחים אומרים שזה לא יתרום כלום למגמה של עידוד התעסוקה אלא בדיוק ההפך, יגרום לאימהות להיאלץ להישאר בבית – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

משה אבוטבול: – – אתה שותק ולא מגיב.

משה אבוטבול: גם אתה וגם השקד, שכבר לא פורח.

יעקב מרגי: תודה.

משה אבוטבול: אז זו שוב הוכחה – בזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש – שוב הוכחה נוספת שהשקר והכזב הפכו אצלך לתרבות שאתה מאמץ, ואנחנו נמשיך הלאה להתריע בנושא הזה.

יעקב מרגי: תודה.

משה אבוטבול: מדבר בנט תרחק.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת גילה גמליאל – איננה נוכחת; חברת הכנסת קטי קטרין שטרית – איננה נוכחת; חבר הכנסת אופיר כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת שמחה רוטמן – איננו נוכח; חבר הכנסת אופיר סופר – איננו נוכח; חברת הכנסת מירב בן ארי – אף היא איננה נוכחת.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת שמחה רוטמן, מאחר שזה סמוך ונראה, אז אני עוד אתיר לך, אבל כל מי שקראתי לא יקבל את רשות הדיבור.

יעקב מרגי: בבקשה.

דוד אמסלם: יעקב, הוא רשם אותי בסוף או לא?

יעקב מרגי: אתה רשום.

יעקב מרגי: בבקשה.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

שמחה רוטמן: כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת – – –

יעקב מרגי: עד שלוש דקות.

שמחה רוטמן: תודה רבה.

שמחה רוטמן: אנחנו – ודיברנו על זה כבר קודם – ראינו היום אירוע שאיננו מכבד את כנסת ישראל.

שמחה רוטמן: רגע, יש פה שר?

יעקב מרגי: יש.

יעקב מרגי: השר עיסאווי פריג' הוא השר התורן.

שמחה רוטמן: שלום, כבוד השר.

עיסאווי פריג': אני ישבתי כאן – –

שמחה רוטמן: כן, כן, זה בסדר גמור.

עיסאווי פריג': – – שבע שנים.

אוסאמה סעדי: הוא התגעגע, התגעגע – – –

שמחה רוטמן: התגעגע.

דוד אמסלם: לא התגעגע.

דוד אמסלם: הוא באוריגינל מתבייש לשבת פה.

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': שבע שנים ישבתי – – –

דוד אמסלם: הוא לא רוצה שהחבר'ה הערבים יראו אותו יושב פה, אז הוא יושב לידך.

קריאה: למה?

עיסאווי פריג': יש לי את הכבוד לשבת – – –

יעקב מרגי: השר פריג', תודה.

דוד אמסלם: אחי, יש לך את הכבוד לשבת עם בנט?

יעקב מרגי: חבר הכנסת דודי אמסלם, שמחה רוטמן לא אוהב שמפריעים לו.

מיכל מרים וולדיגר: – – –

שמחה רוטמן: קשה, קשה כך.

עיסאווי פריג': תוריד מהשעון של אמסלם כשיעלה.

יעקב מרגי: טוב.

יעקב מרגי: נא לאפשר.

יעקב מרגי: הוספתי לך את הדקה.

יעקב מרגי: בבקשה.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני.

שמחה רוטמן: אנחנו ראינו היום אירוע שממש לא תרם לכבודה של הכנסת, הנוגע להרכב הוועדות, אבל אני רוצה לדבר דווקא על מה שיהיה פה בהמשך השבוע, שלצערי גם הוא, כרגע לפחות, לפי איך שנראה, לא יתרום לכבודה של הכנסת.

שמחה רוטמן: עתידים לעלות בהמשך השבוע כמה וכמה חוקים, אבל למעשה אני רוצה להתמקד באחד מהם, או בשניים מהם, שעתידים לעלות כאן על בימת הכנסת.

שמחה רוטמן: אחד מהם זה הנושא של איך מדינת ישראל תטפל במחבלים שמקבלים כסף מהרשות הפלסטינית, הצעת חוק שחתמו עליה מכל סיעות הבית, בעצם כל חבר כנסת – האמת היא שהייתי חושב שבזה אמורים לתמוך גם חברי כנסת ערבים, לפחות אלו מהם שלא רואים עצמם תומכי טרור, אבל כנראה שיש כאלו שהם כן תומכי טרור.

שמחה רוטמן: ולמרות שההצעה הזאת היא הצעה שהייתה אמורה לעבור פה בקונסנזוס מלא בכנסת, ההצעה הזאת ככל הנראה לא תקבל יחס ענייני, והיא תיפול ככל הנראה, כי הקואליציה תעשה גיוס להפיל את הצעת החוק, שרוב חברי הקואליציה חתומים עליה, חלק גדול מאוד מחברי הקואליציה חתומים עליה.

שמחה רוטמן: זה סימפטום של קואליציה שמכרה את עצמה לתומכי טרור, קואליציה שתלויה בשביל קיומה גם במנסור עבאס ורע"מ, גם ברשימה המשותפת, וראינו את זה גם היום בחלוקת הוועדות.

שמחה רוטמן: הרשימה המשותפת, שהיא לא באמת סיעת אופוזיציה, היא סיעת חצי קואליציה, הם הגלגל הרזרבי של הממשלה; כאשר צריכים אצבעות, הם שם בשבילם, תומכי הטרור מפה ותומכי הטרור משם.

שמחה רוטמן: והתוצאה היא שמדינת ישראל לא מסוגלת להילחם בטרור.

שמחה רוטמן: חברי הקואליציה הזאת לא מסוגלים להצביע בעד חוק שהם עצמם תומכים בו, שהם עצמם הציעו אותו, שיילחם בטרור.

שמחה רוטמן: הצבת הזאת שחברי הקואליציה הכניסו את עצמם אליה, שהם שבויים בידיים של מנסור עבאס ושבויים בידיים של הרשימה המשותפת, זו צבת שיכולה להשתחרר ברגע.

שמחה רוטמן: שום דבר לא מחזיק אתכם.

שמחה רוטמן: אתם יכולים בכל רגע נתון לחזור בכם מהמהלך הזה.

שמחה רוטמן: השנאה – השנאה לנתניהו, השנאה לליכוד, השנאה לחרדים – השנאה, השנאה, השנאה שמחזיקה את הקואליציה הזאת ביחד, חייבת להיפסק.

שמחה רוטמן: אתם יכולים לחזור בכם, לבוא ולהגיד: אנחנו רוצים פה מדינה יהודית, להגיד מה אתם כן רוצים ולא מה אתם לא רוצים.

שמחה רוטמן: לא "רק לא ביבי" ולא "רק לא החרדים".

יעקב מרגי: תודה.

שמחה רוטמן: אתם יכולים לחזור בכם, ואני קורא לכם: חזרו בכם, הקימו הממשלה למען מדינה יהודית.

שמחה רוטמן: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אופיר סופר, בבקשה.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת ינון אזולאי.

דוד אמסלם: חזק וברוך.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת מיכאל ביטון, אני מאוד אשמח שאתה תמתין שתי דקות וחצי, כי אני רוצה לשוחח איתך על משהו.

משה ארבל: מה זה, קריוקי פה?

מיכאל ביטון: אני חייב להגיב לו.

אופיר סופר: אתה תוכל להגיב.

יעקב מרגי: אתה מגיב לו בזה שאתה מקשיב לו.

אופיר סופר: אני רוצה לדבר – ובגלל זה רציתי שחבר הכנסת מיכאל ביטון יהיה איתנו – על הפגיעה בסבסוד מעונות היום ללומדי התורה.

אופיר סופר: אנחנו הגענו לארץ ישראל לאחר אלפיים שנות גלות, הגענו מכל קצוות תבל, הגענו בדרך פלאית, ניסית.

אופיר סופר: אין שום אומה בעולם, שום אומה בהיסטוריה, שעברה את מה שהעם היהודי עבר – אחרי אלפיים שנות גלות שב לארצו והגיע לאותה נקודה קטנה על הגלובוס, כל כך קטנה וכל כך מיוחדת, ספציפית מאוד, במציאות שכל-כולה מקיפה אותנו באויבים.

אופיר סופר: הוא הגיע דווקא לנקודה הזאת בזכות התורה הקדושה, בזכות הארץ המובטחת.

אופיר סופר: זו מהותנו.

אופיר סופר: לא הקמנו את הבית היהודי על אוגנדה ולא על כל אדמה אחרת.

אופיר סופר: אני ביום הזה, בשם כנסת ישראל, רוצה להגיד תודה לכל לומדי התורה, למחזיקי בתי המדרש, לאלה שחובשים ברגעים אלו את הספסלים וממיתים עצמם באוהלה של תורה.

אופיר סופר: המציאות של אדם שממית עצמו באוהלה של תורה זה מעין איזו מציאות אין-סופית כזאת, הוא מתמסר כל-כולו.

אופיר סופר: ואנחנו יודעים, אדוני היושב-ראש, שאותם אנשים יושבים ועושים זאת בפשטות ובצניעות ובענווה.

אופיר סופר: המשפחה כולה מתגייסת לאותו לימוד תורה גדול.

אופיר סופר: אותו לימוד תורה גדול החזיק אותנו כאומה ברגעים קשים והחזיק אותנו כפרטים בזמן שאתה צריך לקבל את ההחלטות הכי קשות, הכי קשות.

אופיר סופר: כשאתה יודע שיש משמעות של נפשות, שיש משמעות להחלטות הרות גורל, אז באותם רגעים התורה הקדושה עומדת לנגד עיניך, ואיתה אתה נאזר באומץ ומקבל את ההחלטות האלו.

אופיר סופר: אנחנו ביום הזה צריכים לדעת להגיד תודה על העניין הזה ולזכור את זה כי כמדינה יהודית זה התפקיד שלנו, בשביל זה שבנו לכאן לארץ; לא בשביל להקים עוד איזו מדינה על אדמת אירופה ולא איזו מדינה נוספת בארצות הברית.

אופיר סופר: זו מהותנו.

אופיר סופר: לצערי, חבריי, התחושה היא שבממשלה הנוכחית יש מין איזשהו פרץ של אנרגיה שנובע ממקומות מאוד מאוד מאוד לא בריאים.

אופיר סופר: נושאי הדגל הם שר החוץ, ראש הממשלה בפועל יאיר לפיד, ושר האוצר ליברמן.

אופיר סופר: במהלך קמפיין הבחירות הם התחרו על הקולות שפוגעים במהותה של מדינת ישראל, עשו את כל זה בשם השנאה וקראו לזה ריפוי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

אופיר סופר: זה סוג של התבלבלות.

אופיר סופר: משפט אחד לסיום, אדוני היושב-ראש:

אופיר סופר: מוטב לראש הממשלה שיצודד עשר מעלות ימינה, שמאלה, אני לא יודע מה, אבל ברור לי שהוא לא בכיוון הנכון, וכדאי שיחשב מסלול מחדש ויתאפס על עצמו.

אופיר סופר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר סופר.

יעקב מרגי: הרב ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – לא יכול לדבר, הוא מנהל את הישיבה; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אחריו – חברת הכנסת רות וסרמן לנדה, ואחריה – חבר הכנסת משה ארבל.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מה שמדאיג אותי ממה שאני שומע, למד, רואה את ההתנהלות – שעומד פה היום ראש ממששת המנדטים נפתלי בנט והוא אפילו לא מצטדק על הקואליציה שהוא יצר, על הממשלה שהוא חבר לה, על הממשלה שהוא אשם בהקמתה או על הממשלה שהוא ניסה להתחמק מזה שהיא תוקם, ממשלת ימין.

מאיר פרוש: אני כן אזכיר למה לכאורה אני מתפלא על כך שהוא לא מתנצל על כך: אדם עשה סיבוב בכל מיני מקומות ונתן כל מיני הופעות במשך שנה, שנתיים, שלוש, אולי עשר שנים ויותר, והוא כל הזמן הבין שהוא יכול להשיג קולות ולקושש קולות מהימין, אז הוא דיבר ימין.

מאיר פרוש: כשהוא דיבר ימין, הוא אמר: כשאני אהיה ואני אוכל לעשות, אני אהיה יותר ימין מאשר הליכוד, וכשאני אהיה בקבוצה הזאת נשמור על ארץ ישראל, לא ניתן לערבים את כל מה שהם מבקשים מאיתנו, נתעסק גם בנושא של פסקת ההתגברות, ההתנהלות של בתי המשפט.

מאיר פרוש: הוא עשה את מה שהוא עשה – – –

יעקב מרגי: השר פריג', לא נותנים גב לדובר.

מאיר פרוש: הוא עשה את מה שהוא עשה.

מאיר פרוש: עכשיו, זאת ההזדמנות הראשונה שבעצם הכריחו אותו להגיע לפה כדי שהוא ידבר, יישא דברים מעל לדוכן.

מאיר פרוש: נדמה לי שזאת הפעם הראשונה, אדוני, שהוא נשא דברים כראש ממשלה.

מאיר פרוש: לא רק שהוא לא הצטדק, לא התנצל – הגן בשצף קצף על מה שהוא עשה.

מאיר פרוש: ריבונו של עולם, איך יכול להיות אדם שסיפר לנו, אמר לנו, דיבר כאילו שהוא בעד עקרונות, ולא כי הוא רוצה להיות חבר כנסת אז יש לו עקרונות.

מאיר פרוש: הוא גם הסביר את זה, מדוע הגיע להלך המחשבה הזה של צד הימין, להיות בעד ארץ ישראל השלמה, בעד לעשות סדר עם הרשות המחוקקת, הרשות השופטת – כל הדברים האלה שבימין תמיד מדברים עליהם.

מאיר פרוש: והוא עומד פה ומתקיף את כל מי שפוגע בו, כל מי שמדבר איתו ואומר לו: למה הקמת בנוכלות הזאת ממשלה כזאת, איך אתה עושה את זה.

מאיר פרוש: אני רוצה להמחיש ולדבר על הדבר הזה כדי לומר שאדם שאומר שהוא ימין ואין לו כל קשר לימין, אדם שאומר שהוא ימין ובסוף אנחנו ברגע רואים איך שהוא עוזב את העקרונות האלה, נוטש אותם, זה אומר שכל המהות שלו היא שקרית.

מאיר פרוש: המהות הזאת, שהוא אומר שהוא ימין – זה שקר.

מאיר פרוש: אין לו שום אידיאולוגיה.

מאיר פרוש: האידיאולוגיה שלו בכלל לא קשורה לא לזה ולא לזה.

מאיר פרוש: יש לו עניין אישי – הוא רצה להיות ראש ממשלה.

מאיר פרוש: הוא חשב, או שהוא אמר:

מאיר פרוש: מתוך זה שאני נראה דתי, מתוך זה שיש לי יחסים טובים עם הימין – – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

מאיר פרוש: רק התחלתי.

יעקב מרגי: לפני שלוש דקות פלוס.

אופיר אקוניס: יש לך עוד ארבעה חוקים שתוכל לעלות לדבר בהם.

מאיר פרוש: האכזבה היא מאדם שהסתובב ואמר שהוא יהיה המלך המשיח, שהוא יהיה זה שיצעד בראש המחנה הימני והוא יביא את הישועה, והוא עומד פה ומתקיף את כל קבוצת הימין.

מאיר פרוש: יש לך הסבר לזה?

מאיר פרוש: מי שיש לו הסבר, שיעלה לפה לדוכן על חשבון שלוש הדקות שיהיו לי בסיבוב הבא.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת.

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה ארבל, ואחריו – חבר הכנסת עופר כסיף, וכמובן מיכל וולדיגר, שאולי עד שתעלה ימצאו את הדרך לשלב אותה בוועדת הבריאות, כי היא תעשה עבודת קודש שם.

מיכל מרים וולדיגר: – – –

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, לפני שאני פותח את השעון אני מבקש, אם אפשר – בממשלה לדעתי המנופחת ביותר בתולדות מדינת ישראל אין לנו שר תורן.

יעקב מרגי: יש שר תורן.

משה ארבל: לפחות אחד, לפחות אחד שיבוא לשמוע את הגיגי חברי הכנסת הפשוטים מקרב מורמים מעם מממשלת השינוי והאיחוד והביזוי.

יעקב מרגי: אפשר לקרוא לשר התורן למליאה?

דוד אמסלם: הם גם שינו את התקנון.

דוד אמסלם: אחרי חודש גם שר תורן – –

משה ארבל: מותר להם גם בלי, מותר להם גם בלי שר תורן.

דוד אמסלם: – – גם השר התורן יוצא.

דוד אמסלם: הכול מותר להם.

יעקב מרגי: השר עיסאווי פריג'.

משה ארבל: אני לא רוצה לפתוח את העובדה שאתה לא מכהן כשר – – –

יעקב מרגי: הינה, נמצא איתנו השר התורן.

משה ארבל: ברוך הבא, אדוני.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: המשך.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר לשיתוף פעולה אזורי, היום בית המשפט העליון קיבל – – –

יעקב מרגי: שמע, אתה ראוי לציון שאתה כבר שולט: כל שר – שמו ותפקידו.

דוד אמסלם: לאט-לאט, עוד מעט אני אספר לך מה קרה לי היום.

משה ארבל: זה תהליך, זה קשה, זה מורכב – באמת, ממשלה רחבה – אבל עיסאווי גר קרוב לפתח תקווה, אז יש לו קרבה מיוחדת.

עיסאווי פריג': ועוד אני אפתיע אתכם בקרוב.

משה ארבל: בעזרת השם.

משה ארבל: בית המשפט העליון פסק היום פסיקה משמעותית ודרמטית בנוגע להפרדה באקדמיה.

משה ארבל: סוגיית ההפרדה באקדמיה.

קריאה: – – –

משה ארבל: תכף אני אתייחס, בזמן הקצר שיש.

משה ארבל: כחלק מהתהליכים שישנם בנושאים הללו, זה מתקשר ישר לעניין של מניעת סבסוד מעונות.

משה ארבל: בעצם רוצים לבוא ולומר לחרדים: אל תהיו חרדים.

משה ארבל: זה לא עניין של יציאה למעגל העבודה, זה לא עניין של יציאה ללימודים מתקדמים; זה: תשנו את אורחותיכם.

יעקב מרגי: אני אמרתי: יש הומופוביה, אסלאמופוביה ויש חרדופוביה.

משה ארבל: ודווקא סיעות כמו מרצ, שטוענות שהן ליברליות ומקדשות את חופש הדת ואת החופש מדת – הן באמת היו צריכות להילחם פה על הזכות של אדם להיות דתי במדינת ישראל, זכות ליברלית.

משה ארבל: אבל הצביעות מכאן והלאה.

משה ארבל: בין העותרים בעתירה הזאת, אדוני היושב-ראש, התנועה הרפורמית, והתנועה הרפורמית עתרה גם כנגד ביטול מיצוי כושר השתכרות בזמנו – כל דבר שנוגע ליהדות.

משה ארבל: התנועה הרפורמית גם עתרה – שם רשעים יירקב – גם בנושא ההפרדה באקדמיה.

משה ארבל: והשופט מלצר, שמסיים הערב את כהונתו – נאחל לו הצלחה ואריכות ימים – כותב בפסק הדין שלו הערה.

יעקב מרגי: אבל תהיה לו לשכה בבית המשפט העליון.

משה ארבל: אני מניח.

דוד אמסלם: – – – תמונה גדולה.

דוד אמסלם: אף אחד לא – – –

משה ארבל: בפסק הדין שניתן היום בעניין ההפרדה באקדמיה – – –

דוד אמסלם: – – –

משה ארבל: לא, על ההפרדה באקדמיה – – –

יעקב מרגי: שם ועדה ציבורית קבעה את זה?

משה ארבל: על לימודים בהפרדה באקדמיה כותב השופט מלצר, על ציטוט שהשמיטו העותרים, נתון מתוך ציטוט שלא היה להם נוח, בתוך תצהיר.

משה ארבל: שים לב, אתה עורך דין, אוסאמה: "במאמר מוסגר אוסיף, כי בכתבי הטענות" של העותרים "הובא תצהירה של סטודנטית זו כמעט במלואו, אבל בהשמטת סעיף זה.

משה ארבל: בעתירה הנדונה בפני בית המשפט הגבוה לצדק ראוי להתנהל אחרת, ועל אחת כמה וכמה כך על ידי עותר ציבורי – – – חובה זו היא לא רק חובה לומר 'אמת', אלא כוללת בתוכה גם חובה לומר את כל האמת – – – וזאת ללא השמטות שאינן נוחות לטוען, ככל שהן רלוונטיות להליך".

יעקב מרגי: נא לסכם.

משה ארבל: קבוצה שחרתה על דגלה שקר ושקר ושקר ושקר ושיסוי ממשיכה לא להתבלבל, להגיש תצהיר שקרי לבית המשפט – ואלה התוצאות.

משה ארבל: אני במשפט סיום, כבוד היושב-ראש – – –

מאיר פרוש: מה בית המשפט קבע?

משה ארבל: הוא עשה איזה סוג של כלאיים: הוא אמר שאפשר ללמוד בכיתה בהפרדה אבל חייבים לאפשר למרצות, למורות, ללמד באקדמיה.

משה ארבל: לצערי הרב, התהליכים האלה יובילו לנסיגה בשילוב חרדים בתעסוקה איכותית, ואני מאוד מאוד מקווה שנתעשת כולנו ונבין שזה אינטרס לאומי משותף, שכולנו צריכים להיות שותפים לו, ולא להשאיר את האוכלוסיות המודרות להסתדר לבד.

משה ארבל: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עופר כסיף, ואחריו – חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

יעקב מרגי: לאחר חברת הכנסת וולדיגר – חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חבריי הכנסת, ח'אלדה ג'ראר היא פעילת שמאל פמיניסטית, סוציאליסטית, אחת מהלוחמות הגדולות נגד הקולוניאליזם, פלסטינית וגם אסירה פוליטית.

עופר כסיף: במשך שנים היא נרדפת בגלל הפעילות הפוליטית שלה, פעילות למען שחרור עמה, למען צדק ושוויון לכול.

עופר כסיף: היא נאסרה לאחר שהורשעה במה שמכונה "עסקת טיעון", במירכאות, כי במציאות של הכיבוש עסקת טיעון זה שם מכובס להסכמה שנגזרת מאיום, מלחץ, ובוודאי ובוודאי מהיעדר משפט צדק.

עופר כסיף: אין משפט צדק לפלסטינים, במיוחד בשטחים הכבושים.

עופר כסיף: בית המשפט הצבאי איננו בית משפט, הוא פס ייצור של האשמות והרשעות שווא.

עופר כסיף: היא הורשעה בעסקת טיעון לאחר לחצים, כאשר למעשה שום פעולה אלימה לא נקשרה בשמה – אני מדגיש את זה שוב, שיהיה ברור: שום פעולה אלימה לא נקשרה בשמה, והיא נאלצה, תחת הלחצים, להגיע לעסקת טיעון, והיא אמורה להשתחרר באוקטובר לאחר כשנתיים מאסר, אם אני זוכר נכון.

עאידה תומא סלימאן: בספטמבר.

עופר כסיף: במרץ 2019 אביה נפטר, היא הייתה אז עצורה במה שמכונה מעצר מינהלי, ושוב, זה ביטוי מכובס לחטיפה של אדם והשמתו מאחורי סורג ובריח בלי כתב אישום.

עופר כסיף: במרץ 2019 אביה נפטר בעודה עצורה ולא אפשרו לה לצאת להלוויה.

עופר כסיף: עכשיו נפטרה בתה בת ה-31, ושוב לא נותנים לה לצאת להלוויה של בתה.

עופר כסיף: קודם כול, אני רוצה למסור מכאן את תנחומיי הכנים והעמוקים למשפחת ג'ראר.

עופר כסיף: אני רוצה לשלוח ברכות חיזוק וחיבוק לח'אלדה ולכל המשפחה, ואני רוצה לסיים בכמה משפטים שאני מצטט ממכתב שנכתב ב-1970, ובמכתב נאמר כך – ואחרי זה אני אגיד מי כתב אותו: "התקווה היא נשק רב-עוצמה, אפילו כאשר לא נותר דבר מלבדה.

עופר כסיף: מה שהחזיק אותי גם ברגעים הנוראיים ביותר הוא הידיעה שאני נצר למשפחה למודת ניסיון וסבל שהצליחה לגבור על קשיים רבים.

עופר כסיף: הידיעה הזאת מעניקה לרוחי כנפיים רבות-עוצמה".

עופר כסיף: את הדברים האלה כתב נלסון מנדלה בכלא ב-1970 לאחר שלא הותר לו לצאת להלוויה של בנו שנהרג בתאונת דרכים.

יעקב מרגי: תודה.

עופר כסיף: בושה וחרפה שהמדינה הזאת דומה יותר מדי לדרום אפריקה של 1970.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, ואחריו – חבר הכנסת אוריאל בוסו, שנמצא כאן.

יעקב מרגי: אני מקווה שעד סוף סדר-היום מישהו יתעשת – –

מיכל מרים וולדיגר: ויכניס את מיכל וולדיגר.

יעקב מרגי: – – וישלב את מיכל וולדיגר בוועדת הבריאות.

יעקב מרגי: יש לה הרבה מה לתרום.

מיכל מרים וולדיגר: חן-חן.

יעקב מרגי: מסירות נפש זה מה שהיה חרתה על דגלה בבואה לכנסת.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

מיכל מרים וולדיגר: חן-חן, אדוני יושב-ראש הכנסת.

מיכל מרים וולדיגר: חבריי הנכבדים, יחד עם חבריי לסיעה פגשתי היום את יעל ברזילי, אשתו של אלעד ברזילי.

מיכל מרים וולדיגר: למי שלא זוכר, אלעד נפגע קשה מאד בלינץ' שביצעו בו פורעים ערבים בעכו.

יעקב מרגי: זכיתי גם בביקור שלהם אצלי.

מיכל מרים וולדיגר: כואב הלב.

יעקב מרגי: כואב הלב.

מיכל מרים וולדיגר: יעל סיפרה לנו על אלעד.

מיכל מרים וולדיגר: על מה שהיה, על מה שהוא עובר ועל מה שצפוי לו.

מיכל מרים וולדיגר: אלעד עבר ועובר תקופה מטלטלת וכואבת.

מיכל מרים וולדיגר: הלינץ' שביצעו בו היה אכזרי ומרושע.

מיכל מרים וולדיגר: הוא אושפז בתחילה בטיפול נמרץ, שהה שם זמן רב תוך כדי קבלת טיפול מציל חיים.

מיכל מרים וולדיגר: המסע שלו לא תם, כעת הוא מתחיל בתהליך שיקום לא פשוט בבית לוינשטיין.

מיכל מרים וולדיגר: יום-יום, שעה-שעה, לוחם מעורר השראה.

מיכל מרים וולדיגר: אלעד הוא מורה, והוא התבקש על ידי הנהלת בית הספר שבו הוא עובד ללכת ולשמור על התלמידים, כשאף אחד לא שיער בנפשו שאלעד כמעט לא יחזור חי מהמשימה שלקח על עצמו – לשמור על התלמידים.

מיכל מרים וולדיגר: יעל סיפרה לנו גם על ארבעת ילדיהם, הקטן שבהם בן שנתיים וחצי; ילדים שמביטים על אביהם סובל ועובר מסע לא פשוט.

מיכל מרים וולדיגר: אלעד מסמל את הגבורה ואת האומץ – –

יעקב מרגי: חברת הכנסת דניאל.

מיכל מרים וולדיגר: – – את השפיות ואת החיים.

מיכל מרים וולדיגר: הפורעים הנאלחים שביצעו בו את הלינץ' מייצגים את ההפך; אלעד מייצג את הגבורה – הפורעים שלו מייצגים את הפחדנות.

מיכל מרים וולדיגר: אלעד, בשם הרבה מאוד ישראלים, אני מצדיעה לך.

מיכל מרים וולדיגר: אבל כאן, בנקודה הזו בדיוק, אני רוצה לספר על עוד צד של סבל שחווה משפחת ברזילי, וליתר דיוק חווה זאת יעל ברזילי.

מיכל מרים וולדיגר: יעל נלחמת בכל יום מחדש על חיי בעלה ועל השיקום שלו.

מיכל מרים וולדיגר: היא נלחמת על הילדים שלו, הילדים שלהם, ועל התא במשפחתי שלהם.

מיכל מרים וולדיגר: אבל יש לה מלחמה נוספת ומיותרת לחלוטין – המלחמה בביורוקרטיה.

מיכל מרים וולדיגר: משפחת ברזילי, כאמור, גרה בעכו; אלעד מאושפז בבית לוינשטיין ברעננה.

מיכל מרים וולדיגר: כל יום היא יוצאת מהבית בסביבות 05:30 בבוקר עם מונית – היא לא יכולה להתרכז בנהיגה, אפשר להבין זאת; היא חוזרת עם מונית אחר הצוהריים, אז מחליפים אותה הגיסים שלה.

מיכל מרים וולדיגר: הבטיחו לה שהיא תקבל חזרה את ההוצאות.

מיכל מרים וולדיגר: רק הנושא הזה, רק המונית הלוך ושוב – 12,000 שקל בחודש.

מיכל מרים וולדיגר: אז הבטיחו.

מיכל מרים וולדיגר: עד היום היא לא קיבלה אגורה.

מיכל מרים וולדיגר: ועוד עכשיו, כשמדברים על להחזיר לה כסף, מדברים איתה על תחבורה ציבורית, והיא צריכה לערוך ולהביא קבלות ולהוסיף – קטסטרופה.

מיכל מרים וולדיגר: ואם לא רק זה, יעל היא אחות במקצועה.

מיכל מרים וולדיגר: היא אומרת שמי שהחזיק את הבית בעצם היה אלעד.

יעקב מרגי: להתכנס לסיכום.

מיכל מרים וולדיגר: מאה אחוז.

מיכל מרים וולדיגר: עכשיו היא, בעצם, לא יכולה לעבוד, אבל כסף היא לא רואה.

מיכל מרים וולדיגר: הבטיחו לה שהיא תקבל מעין סוג של דמי מחלה, ואין דבר כזה.

מיכל מרים וולדיגר: היא מעסיקה עוזרת שתטפל בילדים כשהיא נוסעת, גם על זה הבטיחו לה שיחזירו לה כסף – שום דבר, לא דובים ולא יער.

מיכל מרים וולדיגר: כל היום היא צריכה למלא ביורוקרטיה.

מיכל מרים וולדיגר: עוד מסמכים ועוד מסמכים ועוד מסמכים.

יעקב מרגי: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: אני מסכמת ואומרת שהיא נאבקת על כל שקל ושקל.

מיכל מרים וולדיגר: במקום שהיא תיאבק על המשפחה שלה ונפנה אותה לשמור על המשפחה, היא נאבקת על כספים ועל ביורוקרטיה.

מיכל מרים וולדיגר: זה הזמן של כולנו פה לדאוג לה ולהפסיק עם הביורוקרטיה הזאת.

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, ואחריו – חבר הכנסת אוריאל בוסו, ואחריו – חבר הכנסת יואב קיש.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, דיברו איתי פה בשבוע שעבר, נתנו לי נאומים חוצבי להבות אש על הציונות ועל איפה אנחנו ציונים והם לא ציונים.

יצחק פינדרוס: אנחנו נמצאים בתשעת הימים, ערב תשעה באב, כשאנחנו מתאבלים על חורבן הבית ומייחלים לבנייתו.

יצחק פינדרוס: את ההפטרה השבוע, שבת חזון – אנחנו נסיים בפסוק "ציון במשפט תפדה ושביה בצדקה".

יצחק פינדרוס: הגאון מווילנה מחדד: למה "שביה בצדקה"?

יצחק פינדרוס: אומר הגאון מווילנה שהדרך היחידה לשיבת ציון זה לזכות את כל עם ישראל להיות חלק ממנה, ולכן, כשנותנים צדקה, ופרוטה מצטרפת לפרוטה, וכולם מצטרפים לעניין, אז זו אחדות של כל כלל ישראל וזה חלק משיבת ציון.

יצחק פינדרוס: כך ציון תיבנה על ידי בניה.

יצחק פינדרוס: מי שנאם פה קודם בגאווה ובשחצנות, בלי להתבייש, על הקורונה שהוא החזיר לפה למדינת ישראל, בלי להתבייש בזה שהוא לא קרא את הספרון שהוא גנב, כיצד לעצור את הקורונה, ולא קרא שם שצריך לעצור את הווריאנטים בכניסה לשדה התעופה בבן-גוריון, ולא קרא את הדברים הפשוטים שנכתבו שם בספר שהוא גנב ממישהו – אותו אדם לא מתבייש לעמוד כאן, כששני ההישגים המרכזיים של ממשלתו בחודש הראשון לכניסתה – הכישלון שלהם זה הקורונה, אבל מהם שני ההישגים?

יצחק פינדרוס: הישג ראשון – שהצליחו להכניס מתקווה חדשה עוד חברת כנסת נכבדה לתוך הכנסת, ועל זה נלחמו, מי שיודע, שבועיים ימים.

יצחק פינדרוס: קואליציה שלמה נלחמה מלחמת עולם לנורבגי מורחב, וכולם יודעים גם למה.

יצחק פינדרוס: ואז יש לו הישג עצום: לקחת מעם ישראל ומבני האברכים את פת הלחם.

יצחק פינדרוס: זה מה שהאדון בנט, ושקד ואלקין וסער ואיך שלא קוראים להם, לכל החבורה – אני כבר לא זוכר את רשימת הלפיד, יש עוד אחד שם, אולי לא הזכרתי מישהו – עם זה יש להם להתהדר.

יצחק פינדרוס: לקחת לאברכים, לילדי האברכים, את פת הלחם שלהם, בהיגיון כלכלי מדהים: אם אנשים לא יעבדו כנראה יהיו יותר הכנסות למדינה; אם לא יהיה פתרון לנשים הן יישארו בבית ואז יהיה פתרון כלכלי למדינה.

יצחק פינדרוס: אז יש לי חדשות בשבילך, אדוני:

יצחק פינדרוס: לקחת לעם ישראל את הזכות להיות חלק מאותו לימוד תורה; לקחת לעם ישראל את הזכות להיות חלק מהצדקה הכי גבוהה שאותו רמב"ם שאתה – הוא פוער את פיו ומצטט, כשהוא אפילו לא יודע איך לקרוא, מאיזה צד; שיזכור, הרמב"ם אומר:

יצחק פינדרוס: הדרגה הגדולה ביותר בצדקה זה לדאוג ליהודי לפרנסה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יצחק פינדרוס: שולחן ערוך – זה לדאוג ליהודי לפרנסה.

יצחק פינדרוס: את הזכות הזאת לקחת.

יצחק פינדרוס: התורה תמשיך ואנחנו נמשיך, ואתה איבדת, עם הכיפה שלך, עם הכיפה של החברים שלך, את הזכות להיות חלק מלימוד התורה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אוריאל בוסו, ואחריו – חבר הכנסת יואב קיש.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להקריא טקסט, ואחר כך נבדוק מי אמר את המילים הללו.

יעקב מרגי: גם אתה של נלסון מנדלה?

אוריאל בוסו: תכף אני אגיד לך.

אוריאל בוסו: הרי האומר דבר בשם אומרו מביא גאולה לעולם.

אוריאל בוסו: אבל צריך להקריא קודם כול את הדברים כדיוקם: "ועוד מילה אחת, מילה לראש הממשלה נתניהו.

אוריאל בוסו: במשך כל כך הרבה שנים לגלגו, זלזלו במדיניות העקבית שלו בעניין איראן.

אוריאל בוסו: הייתי לצידו לפני 11 שנים, כשהוא אמר שהשנה היא 1938 ואיראן היא גרמניה, וכמה לעגו לו.

אוריאל בוסו: הייתי לצידו ובאתי לוושינגטון כשהוא הלך לנאום בקונגרס, וכל המומחים הסבירו שהוא רק מרחיק את ארצות הברית.

אוריאל בוסו: ואני שותף עימו בקבינט ובהחלטה לפרסם בשבוע שעבר במסיבת עיתונאים, ועוד פעם מומחי ביטחון מטעם עצמם, הסבירו שזאת פגיעה בביטחון הלאומי של ישראל וזה רק למטרות יחצנות.

אוריאל בוסו: נדמה לי שהיום העתיד של ילדינו ונכדינו בטוח הרבה יותר מאתמול, ואני חושב שראוי שאותם מלגלגים ומבקרים של נתניהו בעניין האיראני יגידו לו היום תודה רבה".

אוריאל בוסו: אז זה לא סוד מי אמר את זה.

אוריאל בוסו: האומר דבר בשם אומרו מביא גאולה לעולם.

אוריאל בוסו: זה מר נפתלי בנט.

אוריאל בוסו: והיום הוא אמר לו כאן:

אוריאל בוסו: אתה יותר מדי דיברת ופחות עשית, ועוד שלל אמירות מנותקות לחלוטין מהציבור.

אוריאל בוסו: ודבר אחד הוא לא ידע לענות לנו – כשאתה עמדת כאן לפני חודש ימים, כשהושבעת לראשות הממשלה, הלכת מעל הראש של הנציגים ופנית: אחיי החרדים, אני אדאג לכם שלא יפגעו בכם, וכרגע 18,000 משפחות – אתה יודע, התראיינתי באחד מערוצי הרדיו, והוא אומר לי: תקשיב, מומחי כלכלה אומרים שזה מציל את הכלכלה.

אוריאל בוסו: אמרתי: איזו גאווה.

אוריאל בוסו: פעם אמרו לנו שיחידת העילית של כל בחורי הישיבות, אם ילכו לצבא יצילו את המדינה, פתאום הם יצילו בביטחון.

אוריאל בוסו: ועכשיו מתברר ש-18,000 משפחות חרדיות יצילו את הכלכלה של מדינת ישראל.

אוריאל בוסו: זו גאווה אמיתית.

אוריאל בוסו: מבלי לבדוק את הנתונים האמיתיים.

אוריאל בוסו: 150 מיליארד ש"ח גירעון למדינת ישראל, ושר האוצר לא יגיד איזו תוכנית הוא הולך לעשות.

אוריאל בוסו: אבל במה הוא הולך להתעסק?

אוריאל בוסו: בכותרות של כמה שקלים של הכסף של האוכל של הילדים, בשביל שבשנה הבאה יישארו בבית, בשביל להשיג תקשורת לדברים שהם לא רציונליים.

אוריאל בוסו: והתקשורת שותקת.

אוריאל בוסו: אבל זו לא רק התקשורת.

אוריאל בוסו: השותפים שנמצאים כאן מסביב לשולחן הממשלה, ועוד מתגאים: יש לנו כאן דתיים, ושומרי שבת וכיפות, זורקים מתחת לגלגלי הכלכלה את כל אותם לומדי התורה.

אוריאל בוסו: אבל לא יעזור שום דבר.

אוריאל בוסו: אברך אחד, אחד אפילו, לא יעזוב את מקום הלימוד שהוא לומד בו מאידיאל בשביל הכנסה כלשהי או בשביל הנחה.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב קיש.

יעקב מרגי: ואחריו – חברת הכנסת מאי גולן, אם תהיה נוכחת.

יעקב מרגי: אם לא – אחריה יהיה חבר הכנסת הרב אריה מכלוף דרעי.

יואב קיש: אם יהיה נוכח.

יעקב מרגי: ואידך זיל גמור.

יעקב מרגי: לאט-לאט.

יעקב מרגי: לא עליך המלאכה לגמור.

יעקב מרגי: לאט-לאט.

יעקב מרגי: יש רשימה ארוכה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, היינו פה בדיון 40 חתימות, ונפתלי לא יכול היה להסתכל לי בעיניים.

יואב קיש: צריך להבין, יש פה כוחות הרבה – – –

אוסאמה סעדי: הוא הזכיר אותך כמה פעמים.

יואב קיש: כן, כי הוא לא הסתכל עליי, אני גם לא באתי להסתכל עליו.

יואב קיש: אני לא באתי להסתכל עליו.

יואב קיש: אם אין לו את הכבוד – – –

אוסאמה סעדי: רצינו לשמוע אותך, דווקא.

יואב קיש: אם אין לו את הכבוד – מדבר בטלפון וכשאני אומר לו: בוא תסתכל לי בעיניים, הוא אפילו את זה לא מסוגל לעשות – אז אני אמרתי שאני מוותר על התשובה שלו.

יואב קיש: אם היה מתנהג בכבוד הייתי מתנהג אליו בכבוד.

יואב קיש: אני אומר לכם, חבריי חברי הכנסת, יש פה כוחות הרבה יותר גדולים ממה שאנחנו רואים בכנסת הזאת.

יואב קיש: ממשל ביידן – אפשר לקרוא לו ממשל ביידן-אובמה, הרי זה דור ב', זה אובמה 2.0 עכשיו בממשל ביידן – יש לו תוכנית סדורה.

יואב קיש: התוכנית הסדורה הזו מתחילה בחתימה על הסכם איראן והמעצמות.

יואב קיש: זה הדבר המרכזי שכרגע הם עוסקים בו.

יואב קיש: בגלל זה הם לא עוסקים בכל מה שקשור לאזור שלנו.

יואב קיש: אבל הנושא המדיני זה משנה ברורה, ואוסאמה סעדי, אני מניח שאתה גם מכיר למה הם מכוונים, השלב הבא שלהם – – –

אוסאמה סעדי: הלוואי שאתה צודק.

יואב קיש: השלב הבא שלהם זה פירוק הציר הישראלי באיחוד האירופי.

יואב קיש: הם עושים את זה עם ראש הממשלה החליפי יאיר לפיד, שדואג ללכת לשונאי ישראל ודואג להילחם באוהבי ישראל, וכך אנחנו רואים שפתאום יש עימות עם פולין, כך אנחנו רואים שמנהיג אוסטריה קורץ פתאום הופך להיות פחות מועדף על הממשל הישראלי, והנזק השני – וכל אלה שאוהבים שלמדינת ישראל יש נזק שמחים בזה – זה הנזק באיחוד האירופי.

יואב קיש: ואז, משם, מה שאנחנו נראה פה זו חזרה לתוכנית של הקמת מדינת טרור כושלת בלב ארץ ישראל.

יואב קיש: זה הפינאלה.

יואב קיש: זה יגיע לפה אחרי שממשלת הטלאים תעביר תקציב.

יואב קיש: ולכן כל המשחק עם המשותפת – כן בעד, לא בעד – non issues.

יואב קיש: יש פה קואליציה של 67 מול 53.

יואב קיש: הם יעבירו תקציב כי גולת הכותרת שלהם תהיה עקירת יהודים מארץ ישראל, וזה יגיע לשם.

יואב קיש: ואני בטוח שגם במשותפת יעזרו להם.

יואב קיש: ואתה יודע, שר המשפטים גדעון סער אמר:

יואב קיש: אני לא אבוא לממשלה שנשענת על המשותפת – – –

אוסאמה סעדי: אם המטרה היא סיום הכיבוש והקמת מדינה פלסטינית אנחנו נעזור לכם.

יואב קיש: אני יודע.

יואב קיש: זה מה שאני אומר.

יואב קיש: אתם תעזרו להם – – –

יעקב מרגי: אני אגיד לך, אוסאמה סעדי, גם הפלסטינים רוצים לסיים עם הסכסוך.

יעקב מרגי: גם אתם רוצים לסיים עם הסכסוך.

יואב קיש: אוסאמה סעדי, אני אומר לך בצורה מאוד ברורה: ברור לי שאתם תתמכו בהם בתקציב, כי הדבר הבא שיהיה זה אירוע של מדינת טרור בלב מדינת ארץ ישראל.

יעקב מרגי: נא לסיים.

יואב קיש: הפריעו לי, אז תן לי בבקשה חצי דקה.

יעקב מרגי: קח דקה, סיים.

יואב קיש: דקה.

יואב קיש: ולכן, לכל אלה – ופה אני אומר את זה גם באופן כן לצופים שלנו שממחנה הימין, שצריך להבין: הממשלה המסוכנת הזו, שזו הדרך המדינית שלה, לא תימוג באוויר ביום אחד.

יואב קיש: זה לא יקרה.

יואב קיש: אני חושב שיש שם אינטרסים מאוד כבדים וגדולים, שיובילו אותם להעברת תקציב בתמיכת המשותפת, ובוא נגיד כך: השלב שבו הציבור שלנו יצטרך לצאת לרחובות הוא כשאנחנו נראה את הפינאלה של התוכנית, וזה מדינת הטרור של הפלסטינים, שבתמיכת אמריקה ובתמיכת הממשלה הזו תבוא לכנסת הזו.

יואב קיש: אנחנו נילחם בזה בכל הכוח.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מאי גולן – איננה נוכחת; אריה מכלוף דרעי – איננו נוכח; מירי רגב – אינה נוכחת; חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין – איננו נוכח.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אופיר כץ.

יעקב מרגי: יש לך גיבוי פה, אל תדאג.

יעקב מרגי: לא, אני כיוונתי למישהו אחר, אופיר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: קודם כול, מילה: כשאני אני עליתי בנאום של 40 החתימות, אמרתי "ראש הממשלה", ועכשיו אני מצטער על זה, ומעתה והלאה אני לא אקרא לו "ראש הממשלה", כי כשהוא עלה לפה – הוא פעם אחת לא קרא ליו"ר האופוזיציה "יו"ר האופוזיציה".

אופיר כץ: הוא ניסה ככה להגחיך: ביבי נתניהו.

אופיר כץ: אז זו הייתה הפעם האחרונה שגם אני מכבד אותו וקורא לו "ראש הממשלה".

אופיר כץ: לצערי, אדוני היושב-ראש, הכנסת הזאת משותקת כבר מעל חודש; אין ועדות, החקיקה זוחלת, דיונים מהירים – לא שמענו על זה אפילו עוד פעם אחת, שיתוק.

אופיר כץ: כל מה שהקואליציה הזו עסוקה בו זה חוקי עסקנות פוליטיים, ואת טובת הציבור הם משליכים הצידה, כי מה זה בעצם משנה?

אופיר כץ: במקום לקדם פה הצעות חוק חשובות שהוראת השעה שלהן פגה, חשוב יותר לקואליציה לקדם חוקים שישמרו מקרוב על הכיסא שלהם.

אופיר כץ: נשמע כמו איזה מסר, ספין, אבל בואו תראו את העובדות בשטח: הצעת חוק שמאריכה את הזכאות לתשלום על ימי בידוד פגה ב-6 ביולי, היום מעלים אותה רק לקריאה ראשונה; הצעת חוק חדלות פירעון, שמאפשרת מינוי נאמנים שלא מתוך רשימות הנאמנים, שנועדה להגן על ניקיון ההליך, פגה גם כן היא ב-6 ביולי, והיום עולה רק לקריאה שנייה ושלישית – שבוע; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה, שקובעת הסדר למתן רישיונות להפעלת קווי מוניות, כן, תופתעו, פגה ב-6 ביולי, ועולה רק היום לקריאה שנייה ושלישית; גם החוקים של סמכות פקחים והמשך חל"ת הגיעו רק בלילה האחרון לוועדה, ובאיחור לשנייה ושלישית.

אופיר כץ: אבל מה כן חוקק וקודם במהירה בשבועיים האלו?

אופיר כץ: חוק נורבגי מורחב ומוכפל; חוק לפיצול הליכוד; הוספת סגני שרים.

יעקב מרגי: אני מבקש לפזר את ההפגנה משמאלי.

מיכאל ביטון: זו לא הפגנה, אנחנו – – –

יעקב מרגי: זה נשמע פה כמו הפגנה.

עיסאווי פריג': אנחנו מדברים – – –

יעקב מרגי: נא לא להפריע לו.

עיסאווי פריג': זה בנושא שאופיר מדבר עליו.

אופיר כץ: אדוני השר, זה היושב-ראש.

יעקב מרגי: אז – – –

אביר קארה: אדוני היושב-ראש – –

עיסאווי פריג': מגבשים דעה.

אביר קארה: – – אני מבקש להוסיף לו זמן.

יעקב מרגי: יש לך – – –

מיכאל ביטון: לא, השר צריך להשיב, אז הוא – – –

יעקב מרגי: אני שמתי לב – – –

אביר קארה: תוסיף לו זמן.

יעקב מרגי: אני שמתי לב שהוא מוצא חן בעיניך ואתה מגבה אותו.

אופיר כץ: יפה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה.

אביר קארה: אני מבקש להוסיף – – –

אופיר כץ: זו פעם שנייה שהוא דואג לי ולזמן שלי.

מיכאל ביטון: תוסיף לו זמן.

יעקב מרגי: תודה רבה.

אביר קארה: כל הזמן אני דואג לך.

אופיר כץ: רשמתי.

מיכאל ביטון: פה אחד תוסיף לו, פה אחד.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: בבקשה.

אביר קארה: בבקשה, רק תוסיף לו.

אופיר כץ: אבל מה כן חוקק וקודם בשבועיים האלו?

אופיר כץ: אמרתי, חוק נורבגי, חוק פיצול הליכוד וסגני שרים.

אופיר כץ: החוקים האלו תקתקו כמו שעון, עברו, קודמו, הוכנו, בלי לפספס פסיק.

אופיר כץ: והציבור?

אופיר כץ: שיתמודד.

אופיר כץ: הרי מה זה עוד שבוע בלי דמי בידוד?

אופיר כץ: מה זה משנה אם החלב לא יהיה במחיר מפוקח?

אופיר כץ: העיקר שיהיה לראש הממשלה החליפי סגן שני במשרד.

אופיר כץ: זה גם מדהים שאל מול השתקת הכנסת ורמיסת האופוזיציה יש דממה מוחלטת.

אופיר כץ: בכנסת הקודמת, על מעט הזמן שלא הוקמו ועדות, פחות מחודש ממה שקורה היום, ועל ייצוג פחות הולם ממה שמציעים לנו היום, הלשכה המשפטית הייתה מוצפת בפניות של התנועה – –

יעקב מרגי: נא להתכנס לסיכום.

אופיר כץ: – – לאיכות השלטון – –

יעקב מרגי: אחרי זמן הפציעות.

אופיר כץ: – – התנועה לאיכות השלטון ונוספות מסוגה.

אופיר כץ: היום, במצב הרבה יותר גרוע, תנחשו כמה פניות יש מהתנועה לאיכות השלטון ללשכה המשפטית?

אופיר כץ: אפס.

אופיר כץ: זה גם פלא ממש לקרוא בעיתונים שהחוק הנורבגי הוא פתאום נהדר.

יעקב מרגי: תודה.

אופיר כץ: הוא נותן לשרים זמן לעבוד, הוא כבר לא חוק של מושחתים.

אופיר כץ: באמת יש שינוי באוויר.

אופיר כץ: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: המשחק שלכם לא עובד עלינו, הציבור לא מעניין אתכם, לא אכפת לכם מהאזרחים.

אופיר כץ: כל מה שאתם עושים נובע מיצר הישרדותי מכוער וצבוע.

אופיר כץ: אתם מוכרים פה עקרונות כמו ארטיקים, הבטחות שנעלמות כלא היו, תקוות ואמון שריסקתם.

אופיר כץ: אל תשכחו לרגע שאתם בקרוב תיפלו, וכל מה שאתם עושים עכשיו – –

יעקב מרגי: תודה.

אופיר כץ: – – ייזכר לכם.

אופיר כץ: אל תבואו לבקש את טוב ליבנו כשאתם תהיו בצד השני, כי את הנזק שאתם עושים היום אנחנו נצטרך לתקן.

יעקב מרגי: תודה.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: לכל חברי הכנסת החדשים, קחו טיפ ממני: איך יודעים בנאום כתוב שאתה מדבר שלוש דקות?

יעקב מרגי: דף A4 בכתב גדול, 22 פונטים, במרחק של שורה כן-שורה לא – שלושה דפי 4A זה בדיוק שלוש דקות.

מיכאל ביטון: איזה גופן?

משה ארבל: לא, אבל הרב מרגי – – –

מיכאל ביטון: הגופן, הגופן.

עיסאווי פריג': השאלה כמה – – –

מיכאל ביטון: גודל גופן.

מיכל מרים וולדיגר: כמה מילים?

מיכל מרים וולדיגר: כמה מילים?

עיסאווי פריג': כמה זמן לקח לך – – –

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, אבל היו אתמול הארכות – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ידעתי שעם היהודים – אתה נותן להם, אתה רק מסתבך אחר כך.

משה ארבל: – – היו פנדלים, תתחשב.

יעקב מרגי: חבר הכנסת סעיד אלחרומי איננו נוכח; חבר הכנסת איתמר בן גביר – איננו נוכח; חבר הכנסת גדי יברקן – אף הוא אינו נוכח.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דודי אמסלם, בבקשה.

עיסאווי פריג': – – –

יעקב מרגי: לא, יש עוד שני דוברים אחריו: יריב ודוד ביטן.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת יריב לוין וחבר הכנסת דוד ביטן, אם יהיו נוכחים.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני כאיזה שעתיים הייתי בפרסה, ניגש אליי בן אדם, ואומר לי: נעים מאוד.

דוד אמסלם: שאלתי אותו: רק רגע, אתה עובד בכנסת או שאתה מהנורבגי?

דוד אמסלם: הוא אומר לי: אני חדש מהנורבגי, יומיים.

דוד אמסלם: אמרתי לו: אני אגיד לך את האמת, מצטער, אבל כל שעה וחצי ניגש אליי בן אדם, אני לא יודע אם הוא עובד בכנסת, אורח או חבר כנסת.

אופיר כץ: אני עד.

אופיר כץ: אני עד לזה.

דוד אמסלם: אתה עד לזה, ראית את זה.

דוד אמסלם: עכשיו פשוט, תראו איזו בדיחה עשיתם, פשוט הכנסתם לפה 30 עובדים זרים, 60 מיליון שקל.

עיסאווי פריג': לא, לא זרים.

עיסאווי פריג': לא זרים.

דוד אמסלם: ואני מבקש עכשיו מהציבור שבבית – המצלמה, אם אתה יכול לראות את שולחן הממשלה, אף אחד לא נמצא פה חוץ מפריג', הוא שר תורן.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא גם בנורבגי.

עיסאווי פריג': עוד לא בנורבגי.

דוד אמסלם: אתה עוד לא בנורבגי.

עיסאווי פריג': לא, עוד לא בנורבגי.

דוד אמסלם: אתה תהיה בנורבגי.

דוד אמסלם: אבל אני אגיד לכם, רבותיי, אני אסביר לכם מה קורה: עכשיו אלקין בבית אוכל גלידה עם אשתו; גדעון סער מנדנד את דוד; אילת שקד אוכלת פיסטוקים עכשיו עם בעלה; מתן כהנא, כמובן, עכשיו בעצם עושה ספורט; אביגדור ליברמן רואה כדורגל, וכן הלאה וכן הלאה.

דוד אמסלם: אבל מה הבעיה?

דוד אמסלם: אין לי בעיה עם זה.

דוד אמסלם: כל אחד בבית משלם 60 מיליון שקל כדי שהם יאכלו פיסטוקים.

דוד אמסלם: ועכשיו, כדי לסבר את האוזן, כל יום 200,000 שקל.

דוד אמסלם: כל יום.

דוד אמסלם: אתם מבינים את המושחתים שיושבים כאן?

דוד אמסלם: מעולם זה לא קרה בכנסת.

דוד אמסלם: אלה שמספרים לכם, תקווה חדשה – –

אביר קארה: – – –

דוד אמסלם: – – "אנחנו רוצים לעשות דברים חדשים" – רבותיי, זאת השחיתות הכי הכי הכי שפלה שיש כאן, הכי נמוכה.

דוד אמסלם: אנשים חושבים שהכסף זה של אבא שלהם, חושבים שהם משחקים בכסף של משחק המונופול.

דוד אמסלם: אלה האנשים שהרעילו את עם ישראל.

דוד אמסלם: עכשיו, מאיפה ליברמן רוצה להביא את הכסף הזה?

דוד אמסלם: בואו, אני אספר לכם, למנסור עבאס אין לו בעיה לתת 53 מיליארד שקל, אבל לילדים החרדים, להרעיב אותם, למה לא?

קריאה: להרעיב – – –

דוד אמסלם: למה לא?

דוד אמסלם: לקחת משפחה חרדית, שהאישה עובדת, למה בעלה לומד תורה מתוך אמונה.

דוד אמסלם: אבל אם אפשר להוריד להם, למה לא?

דוד אמסלם: לערבים – חס ושלום.

דוד אמסלם: עכשיו אני אגיד לכם מה יקרה.

דוד אמסלם: אם מנסור עבאס יחליט שלא, זה לא יקרה גם אם ליברמן יקפוץ עד השמיים.

דוד אמסלם: מנסור עבאס רק איים עליהם במוצאי שבת, הם התכנסו ביום ראשון.

דוד אמסלם: אמרו לו: מנסור, למה אתה מתעצבן?

דוד אמסלם: מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: תגיד לנו מה אתה רוצה.

יעקב מרגי: אבל למה באותה הזדמנות אתה מכעיס את – – –

דוד אמסלם: אמר להם: חבר'ה, הבדואים עכשיו למאיר כהן.

דוד אמסלם: ואללה, לא עברו שלוש דקות, אוסאמה סעדי עבר למאיר כהן.

דוד אמסלם: בגלל שזה ככה עובד.

דוד אמסלם: אני אמרתי לציבור בעם ישראל – –

אוסאמה סעדי: אבל זה הסכם.

אוסאמה סעדי: זה הסכם.

דוד אמסלם: – – אתם לא מבינים את האמת.

אוסאמה סעדי: אבל זה הסכם – – –

דוד אמסלם: מי שמנהל את המדינה היום זה מנסור עבאס וטאהא – –

עיסאווי פריג': אבל יש הסכם, אמסלם.

דוד אמסלם: – – ובעצם אני הקראתי לכם מה הם אמרו על חיילי צה"ל.

דוד אמסלם: הם משווים את חיילי צה"ל – –

יעקב מרגי: נא לסכם.

דוד אמסלם: – – למחבלים.

יעקב מרגי: נא לסיים.

דוד אמסלם: עכשיו אני מספר לכם, הם הקול – –

עיסאווי פריג': לא צריך לכבד את – – –

דוד אמסלם: – – ה-61.

דוד אמסלם: ברגע שהם לא מסכימים, אין חוק, הכול נמשך.

דוד אמסלם: ולכן באופן מעשי – –

יעקב מרגי: תודה.

דוד אמסלם: – – מי שמנהל את המדינה זה מנסור עבאס, הלכה למעשה.

עיסאווי פריג': לא צריך לכבד הסכמים קואליציוניים?

עיסאווי פריג': אני לא מבין.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת דוד ביטן, אם יהיה נוכח.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אנחנו נמצאים כאן בדיון על נושא שהוא נושא חשוב, והיום הזה, אדוני היושב-ראש, מתנהל כמו עוד יום רגיל במליאה.

יריב לוין: אבל אני מוכרח לומר לכם שלא כך הדבר, ואני חושב שכדאי שחברי כנסת של הקואליציה, שהיו שותפים והצביעו כאן קודם בסוגיית הרכב הוועדות, יבינו ויהיו ערים לנזק העצום שהם גרמו במו ידיהם, לא לכנסת העשרים-וארבע, אלא למוסד הכנסת בכלל.

יריב לוין: חברי אדוני השר עיסאווי פריג', אני חושב שגם אתה מבין, וכל מי שנמצא כאן מבין שמרגע שנחקק חוק נורבגי מורחב – –

יעקב מרגי: עאידה תומא סלימאן.

יעקב מרגי: בבקשה.

יריב לוין: – – והשרים בעצם מתפטרים מהכנסת ולא באים, זאת לא אותה כנסת.

יריב לוין: ואתה היית באופוזיציה לא מעט שנים ואתה יודע איזו חשיבות יש לאינטראקציה הזאת בין האופוזיציה לבין השרים.

יריב לוין: עכשיו, גם אני, שמתנגד לזה מכול וכול, ותמיד התנגדתי לזה, גם כשהתחלף השלטון – זו כבר עובדה, אף אחד לא יוכל לשנות אותה, והדבר הזה ימשיך וילווה אותנו, והנזק שהוא גרם הוא ברור.

יריב לוין: קח את זה, תוסיף עליו את התקדימים שנוצרים פה עם שימוש בסעיף 98 של התקנון, שמאפשר לרוב הקואליציוני לקצר את משך הדיונים ולמנוע מהאופוזיציה להביא את הדברים ולנמק את ההסתייגויות שהיא הגישה במלואן, ותקבל מציאות של כנסת מסורסת כמעט לחלוטין.

יריב לוין: תעבור לאולמות הוועדות, תראה מה קורה בוועדת הכספים.

יריב לוין: לוקחים את הוועדה ואומרים ככה: המפתח הסיעתי שהיה קיים תמיד איננו כבר, לא נחשב.

יריב לוין: עובדה, המשותפת יכולה, עם שישה מנדטים, לקבל שני נציגים, והליכוד, עם 29 חברי כנסת – שני נציגים.

יריב לוין: הקואליציה מייצרת לעצמה רוב של שניים בוועדה, כאשר הרוב שלה במליאה הוא בקושי שניים, ועושה את זה לא רק שם אלא בכל הוועדות החשובות לכל רוחב הגזרה, כפי שכמובן לא היה מעולם.

יריב לוין: אתה מבין את מה שאני מבין, שאם זה נקבע כך היום, זה כבר יהיה כך תמיד.

יריב לוין: אף אחד לא יעשה משהו אחר.

יריב לוין: על זה תוסיף את המצב שלוקחים את שר האוצר ונותנים לו שיושב-ראש ועדת הכספים יהיה מטעם הסיעה שלו, ממלא המקום של יושב-ראש ועדת הכספים יהיה גם הוא מטעם אותה סיעה, ויוצרים בעצם מצב שוועדת הכספים, שצריכה להיות לא רק גוף מפקח אלא – גם את זה אתה מכיר טוב – גוף שמתקיימים בו באמת דיונים אמיתיים, היא הופכת לזירה של מפלגה אחת, של אדם אחד, שר האוצר, שמנהל אותה גם כן.

יריב לוין: על כל זה תוסיף את העובדה שכאשר אני – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת, ולשוחח קצת בלחש.

יריב לוין: כאשר פנו אליי בקדנציה הקודמת וביקשו – ואתה זוכר גם את הדבר הזה היטב, למרות שאז לא היית כאן בכנסת, אבל אני בטוח שאתה זוכר את הדבר הזה היטב – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת מנסור עבאס, מוסי רז, נא לשבת בבקשה.

יריב לוין: – – באו אליי אנשי סיעת ימינה – –

יעקב מרגי: מירב בן ארי, נא לשבת.

יריב לוין: – – וביקשו שהקואליציה תתמוך במועמד שלהם לראשות הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

יריב לוין: אתה בוודאי זוכר את זה.

יריב לוין: ואני אמרתי: לא יקום ולא יהיה, כי אם ניצור מצב שעוד בנוסף לכל מה שתיארתי קודם גם הקואליציה תכתיב לאופוזיציה מי יהיו ראשי הוועדות מטעמה, אנה אנחנו באים?

יריב לוין: ומה קרה היום?

יריב לוין: על מה הצבעתם היום?

יריב לוין: על כך שיושב-ראש הוועדה למעמד האישה – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

יעקב מרגי: חברת הכנסת אמילי מואטי, לא מפנים גב לדובר.

יריב לוין: – – יושבת-ראש הוועדה, או יושב-ראש, מי שייבחר, שהוא תפקיד שמוקצה לאופוזיציה, מי יקבע מי הוא יהיה, איזו סיעה?

יריב לוין: הקואליציה.

יריב לוין: עכשיו אגיד לך עוד דבר, השר פריג', היית גם סגן יושב-ראש הכנסת, ואתה יודע שנשיאות הכנסת – –

יעקב מרגי: נא לסכם, אדוני.

יריב לוין: – – תמיד שיקפה את ההרכב הסיעתי.

יריב לוין: ואם לסיעה לא היו מספיק מנדטים כדי לקבל חבר מלא בנשיאות, חילקו ברוטציה את התפקיד.

יריב לוין: אתה, נדמה לי, כיהנת באופן הזה.

יריב לוין: אתה יודע מה רוצים עכשיו לעשות?

יריב לוין: תשעה חברים; שישה לקואליציה, עם 61 מנדטים – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

יריב לוין: – – שלושה לאופוזיציה, ומתוך השלושה – המשותפת, עם שישה, תקבל אחד מלא, ו-52 חברי כנסת יקבלו שני סגנים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יריב לוין: אנה אנחנו באים, השר פריג'?

יריב לוין: אולי תתערבו ותעשו משהו להפסיק את הטירוף הזה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אחרון הדוברים, חבר הכנסת דוד ביטן, ואחריו יסכם השר חמד עמאר.

יעקב מרגי: דוד ביטן, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: מיכל רוזין, תודה.

דוד ביטן: אני באמצע הסוכרייה.

רם בן ברק: – – –

יעקב מרגי: יש לו כישורים.

יעקב מרגי: רם בן ברק, אל תדאג לכישורי האכילה שלו.

עיסאווי פריג': אסור לאכול תוך כדי.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

דוד ביטן: עכשיו שומעים אותי?

קריאה: איך אפשר לא לשמוע אותך, ביטן?

יעקב מרגי: נא לא להפריע לחבר הכנסת ביטן.

דוד ביטן: עבאס, מנסור, תשמע טוב.

דוד ביטן: אני רואה שאתה מבסוט ביומיים האלה, חבל על הזמן.

דוד ביטן: אז אני לא רוצה לשבור אותך, אבל שני דברים אתה צריך לדעת: קודם כול, האוצר – חתמת איתם על הסכם קואליציוני, אבל האוצר לא ייתן לך כמעט כלום.

דוד ביטן: מה הוא יעשה?

דוד ביטן: הוא ייקח את כל הכספים שהמגזר הערבי מקבל בתקציב ויצבע לך אותו על ההסכם הקואליציוני.

דוד ביטן: בסוף אתה תסתכל ימינה, שמאלה, תראה שבעצם לא קיבלת כלום, ואז תתעורר.

דוד ביטן: זה התרגיל של האוצר באופן כללי.

דוד ביטן: ולכן לקואליציה אני אומר: תראו, אי-אפשר לעמוד במשברים קואליציוניים יום-יומיים עם רע"מ.

דוד ביטן: כל הזמן יש משבר, משבר.

דוד ביטן: אני אמרתי ברדיו לפני חודש שהבעיה של הקואליציה תהיה עבאס.

דוד ביטן: מדוע?

דוד ביטן: כי אתם תצטרכו לנהל איתו משא ומתן על כל חוק, על כל החלטה.

דוד ביטן: כל פעם הוא יתחיל מחדש.

יעקב מרגי: הבעיה זה לא המשא ומתן, זה תג המחיר.

דוד ביטן: כן, חכה, אני אומר באופן כללי.

עיסאווי פריג': יש הסכם קואליציוני, צריך לכבד אותו.

דוד ביטן: על מנת לפתור לכם את הבעיה, אמרתי למנסור, אני מציע שההסכם הקואליציוני יהיה הסכם יומי.

דוד ביטן: כל יום תנהלו משא ומתן על אותו יום, מה הוא מקבל באותו יום, ואז הקואליציה תוכל להמשיך להשתדרג ולהמשיך להחזיק מעמד.

אלעזר שטרן: כל לילה ההסכם הזה.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: הסכם יומי.

דוד ביטן: כל יום יושבים ב-10:00 עם מנסור עבאס והחבר'ה שלו ואומרים איך אנחנו מסדרים את היום.

דוד ביטן: אחרת אתם לא יכולים.

דוד ביטן: כי פריג', יש לו בעיה, הוא חלק ממרצ, והוא בעניין הזה הגון.

דוד ביטן: יש כללים למרצ.

יעקב מרגי: ממלכתי.

דוד ביטן: ממלכתי כאילו, לא הגון, גם מנסור עבאס יכול להיות הגון אבל הוא ממלכתי.

דוד ביטן: ולכן הוא לא יכול לעשות את מה שרע"מ עושים.

דוד ביטן: אבל לאט-לאט הוא ילמד שבלי זה הוא לא יכול להתקדם.

דוד ביטן: נכון או לא, פריג'?

עיסאווי פריג': – – –

דוד ביטן: ואני אומר לך, שים לב, פריג', הוא יקבל הסכם קואליציוני יומי, אתה תקבל הסכם קואליציוני שבועי.

דוד ביטן: כך אתם תהיו מסודרים, גם רע"מ וגם מרצ, ואתם מחזיקים הרי בסופו של עניין את הקואליציה הזאת, כי בלעדיכם אי-אפשר.

דוד ביטן: הם אמרו בהתחלה – – –

עיסאווי פריג': אנחנו נחזיק ארבע שנים?

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: אתם המצאתם פטנט.

דוד ביטן: מה הפטנט?

דוד ביטן: אתם כבר לא אומרים מה הממשלה הולכת לעשות, אלא כמה זמן היא תחזיק מעמד.

דוד ביטן: הממשלה נבחנת על פי משך הזמן שהיא מחזיקה מעמד.

דוד ביטן: אבל זה לא הולך ככה.

דוד ביטן: אתם צריכים לבצע דברים.

דוד ביטן: יש בעיות במדינה שצריך לטפל בהן, אז אתם אומרים: הכול בהסכמה.

דוד ביטן: בהסכמה כל אחד יכול לעשות.

דוד ביטן: כדי לעשות כביש או גשר באיזשהו מקום, מספיק שהפקיד יקבל החלטה והפקידים באוצר יתקצבו את זה; לא צריך בשביל זה ממשלה.

דוד ביטן: ממשלה צריך על מנת לפתור את הבעיות היום-יומיות של המדינה, גם לטווח ארוך וגם לטווח קצר, ושם ההסכמות לא עוזרות.

דוד ביטן: מה שצריך לעשות – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

דוד ביטן: – – זה לטפל בבעיה עצמה.

דוד ביטן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: מסכם?

יעקב מרגי: לא מסכם.

יעקב מרגי: אנחנו עכשיו עוברים להצבעה על הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) (תיקון מס' 6).

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 52

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: בעד הצביעו 52 חברי כנסת, נגד – שלושה חברי כנסת, אין נמנעים.

יעקב מרגי: הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) (תיקון מס' 6) אושרה ותעבור לוועדת – – –

קריאה: העבודה.

דוד אמסלם: הכספים.

יעקב מרגי: ועדת הכנסת שתקום תכריע.

יעקב מרגי: זה עובר לוועדה המסדרת לקביעת ועדה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

קריאה: ועדת הכספים.

יעקב מרגי: הוועדה המסדרת תקבע.

יעקב מרגי: כשיש מחלוקת, היא תקבע.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: [מס' מ/1406; דברי הכנסת, חוב' י"ב, ישיבה 32; נספחות.

יעקב מרגי: ]

יעקב מרגי: נא לשבת, חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יעקב מרגי: הצעת חוק חדלות פירעון – חברי הכנסת, אני לא שומע את עצמי.

יעקב מרגי: יוליה מלינובסקי, א.

יעקב מרגי: לא נותנים גב לדובר; ב.

יעקב מרגי: יושבים במקום.

יעקב מרגי: השר עיסאווי פריג', תודה רבה.

יעקב מרגי: נא לשבת, חברי כנסת.

יעקב מרגי: ווליד טאהא, נא לשבת.

יעקב מרגי: ניר אורבך, נא לשבת.

יעקב מרגי: פינת היועצים שם – סדרנים, תיכנסו לפעולה.

יעקב מרגי: מה, אני צריך לעשות סדר במליאה?

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשמור על שקט.

יעקב מרגי: הצעת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי (תיקון מס' 5), התשפ"א–2021, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יעקב מרגי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת גלעד קריב.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, בטרם אגש להצעת החוק, אדוני היושב-ראש, אבקש רק לציין, בעקבות פרסום שראיתי היום ברשתות החברתיות, שהיום אנחנו מציינים את היום ה-2,500 לשהייתו או ללקיחתו של אברה מנגיסטו בשבי החמאס.

חוק ומשפט): 2,500 ימים, ומן הראוי שנשים את – – –

יעקב מרגי: עצור, עצור רגע.

יעקב מרגי: סדרנים.

יעקב מרגי: אני אומר ליועצים שיושבים בתאים: אנחנו נוציא את כולם, נשאיר רק את מנהלי הסיעות.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת.

יעקב מרגי: חמד עמאר, רם שפע, יש פרסה, יש לכם שם כיבוד, הכול.

יעקב מרגי: דוד ביטן, נא לשבת.

יעקב מרגי: בבקשה.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, אז אשוב ואציין את העובדה שהיום זהו היום ה-2,500 שבו אברה מנגיסטו לא נמצא יחד עם בני משפחתו – –

יעקב מרגי: השר פריג'.

חוק ומשפט): – – וביום הזה, רווי המחלוקות והעימותים בבית, אני בטוח שסביב הסוגיה הזו כולנו נושאים תפילה משותפת – –

יעקב מרגי: סיעת יהדות התורה, עד לכאן זה מגיע.

חוק ומשפט): – – לשובו לחיק משפחתו, יחד עם הישאם א-סייד, האזרח הישראלי הנוסף, וכמובן עם – – –

יעקב מרגי: יוליה, עם כל הכבוד, את יושבת במרחק מדודי אמסלם, אתם מדברים בצעקות, מה זה פה?

יוליה מלינובסקי: אני רוצה שהוא יתקרב לפה.

יעקב מרגי: לא, שבי לידו או שתחזרו למקום.

יעקב מרגי: בחייכם.

יעקב מרגי: בבקשה.

חוק ומשפט): כמובן נזכיר גם את חללי צה"ל הדר גולדין ושאול אורון, זכרם לברכה.

יעקב מרגי: דודי אמסלם.

חוק ומשפט): חוק חדלות פירעון נחקק בשנת 2018 ונכנס לתוקף בספטמבר 2019.

חוק ומשפט): החוק מסדיר את מכלול דיני חדלות הפירעון והשיקום הכלכלי, הן של יחידים והן של תאגידים, ומסמיך את שר המשפטים להתקין תקנות הדרושות לביצוע החוק, לרבות בכל הנוגע לאופן גיבוש רשימות הנאמנים הממונים לפי החוק.

חוק ומשפט): הוראות החוק בעניין זה, של רשימות הנאמנים, נועדו להרחיב את היצע הנאמנים שמתוכם יכולים – – –

יעקב מרגי: עידית סילמן, נא לשבת.

יעקב מרגי: מירב בן ארי, דוד ביטן, אתם רוצים התייעצות?

יעקב מרגי: תעשו בחוץ.

יעקב מרגי: תעשו את ההתייעצות בחוץ.

יעקב מרגי: הדובר מתאמץ.

חוק ומשפט): לא להגזים.

דוד אמסלם: בתפילות הוא מתאמץ יותר.

יעקב מרגי: בבקשה.

חוק ומשפט): הוראות החוק בעניין גיבוש רשימות הנאמנים נועדו, כאמור, להגדיל את היצע הנאמנים שמתוכם יכולים בתי המשפט והממונה על חדלות הפירעון והשיקום הכלכלי לבחור על מנת ללוות את תהליך חדלות הפירעון, ובמיוחד את תהליך השיקום הכלכלי.

חוק ומשפט): ביולי 2019 הוסף לחוק סעיף 376א, הקובע כי במהלך תקופה של כתשעה חודשים מיום תחילתו של החוק יהיה ניתן למנות נאמנים שלא מתוך רשימות הנאמנים החדשות, והמינויים ימשיכו באופן דומה לאופן המינוי שהיה תקף ערב כניסת החוק.

חוק ומשפט): דחיית התחילה לעניין מינוי הנאמנים, או גיבוש רשימות הנאמנים, נדרשה כדי לאפשר פרק זמן סביר להתקנת התקנות שעניינן אופן גיבוש רשימות נאמנים וכן לגיבוש הרשימות עצמן בהתאם להוראות התקנות.

חוק ומשפט): בהמשך, בשל עיכוב נוסף בהתקנת התקנות, בין היתר בעקבות הבחירות לכנסת העשרים-ושלוש, הוארכה הוראת השעה עד לחודש מרץ 2021, ולאחר מכן בפועל, בעקבות הקדמת הבחירות לכנסת העשרים-וארבע, ובהתאם להוראות סעיף 38 לחוק-יסוד: הכנסת, הוארך תוקף הוראת השעה עד ליום 6 ביולי 2021.

חוק ומשפט): תקנות חדלות פירעון ושיקום כלכלי (כללים לעניין גיבוש רשימת נאמנים) הותקנו בינואר 2021, אך בשל עיכוב בהליך מינוין של הוועדות הציבוריות שתפקידן לגבש את רשימות הנאמנים, רשימות אלה טרם גובשו בפועל.

חוק ומשפט): על כן באה הצעת החוק שלפניכם, אשר מבקשת להאריך את תוקפה של הוראת השעה עד ליום 1 בינואר 2022 וכן לקבוע כי התיקון ייכנס לתוקפו באופן רטרואקטיבי מיום 7 ביולי 2021.

חוק ומשפט): ועדת החוקה בדיוניה בהצעת החוק עמדה על כך שהיא תעקוב אחרי יישום התקנות והתקנת רשימות הנאמנים החדשות כדי למנוע מצב שבו תידרש הארכה נוספת, ובכוונת הוועדה לקיים דיוני מעקב בנושא זה.

חוק ומשפט): להצעת החוק הוגשו הסתייגויות ובקשות רשות דיבור.

חוק ומשפט): אני מבקש מהכנסת לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאות השנייה והשלישית בנוסח שאושר בוועדה.

חוק ומשפט): תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: להצעת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי (תיקון מס' 5) יש רשימת דוברים.

יעקב מרגי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת דוד ביטן.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דוד ביטן, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת משה ארבל.

דוד ביטן: אכלת את כל הסוכריות, אה?

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, חמש דקות עומדות לרשותך.

דוד ביטן: דודי, אכלת את כל הסוכריות?

דוד ביטן: השארת משהו?

דוד ביטן: תאמין לי, בלע את כל הסוכריות, זה משהו לא נורמלי.

דוד ביטן: טוב, כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני דיברתי על מנסור עבאס בפעם שעברה, עכשיו אני אדבר על משהו אחר.

דוד ביטן: קודם כול, לגבי החוק הזה – זה חוק מאוד חשוב, ובעצם מי שהוביל אותו בוועדת חוקה זה אוסאמה סעדי.

דוד ביטן: הוא ניהל את כל הישיבות, ובעצם אפשר להגיד שהוא חוקק את החוק.

יעקב מרגי: אוסאמה, עוד פעם לא קיבלת קרדיט.

דוד ביטן: עוד פעם אני נותן לך, מה אני אעשה?

דוד ביטן: כל פעם שאני עולה, החוק הזה – אתה לא הפעלת את השעון, כבוד היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: אתה בסוף – – –

דוד ביטן: אני נותן לך קרדיט, כי האמת, מגיע לך, באמת עבדת קשה על החוק הזה, ישיבות על גבי ישיבות עם משרד המשפטים, חברי הכנסת וכל מי שצריך.

דוד ביטן: אם אפשר להגיד שמישהו הוביל את החקיקה, זה אוסאמה סעדי.

דוד ביטן: אנחנו גם היינו בסדר שהתעלמנו מזה שהוא מהרשימה המשותפת והתייחסנו לזה שהוא גם בן אדם וגם עורך דין מצוין, ולכן נתנו לו לנהל את העניין הזה, בקואליציה הקודמת.

יעקב מרגי: הפחד לא ניהל אתכם.

דוד ביטן: לא, הפחד לא ניהל אותנו, ידענו שהוא יעשה את העבודה על הצד הטוב ביותר, וזה שהוא מנהל את הישיבה, הוא לא ינצל את זה למשהו לא ראוי.

דוד ביטן: לכן הוא ניהל את הכול – גם את ההסתייגות, גם את – הכול.

דוד ביטן: באמת כל הכבוד, אוסאמה.

דוד ביטן: אני אגבה ממך על זה משהו אחר כך.

אוסאמה סעדי: דוד, יש התיישנות.

דוד ביטן: זה נכון, יש התיישנות.

דוד ביטן: אבל אנחנו נמצאים במצב, לצערי הרב, שבעצם החוק לא מיושם כמו שצריך בגלל הבעיה של הנאמנים, וטוב עושה יושב-ראש הוועדה – אני מבין שהסעיף הזה הולך לפקוע, ואנחנו לא רוצים להתחיל את כל התהליך מחדש, כי זה באמת חוק שלקח הרבה זמן לחוקק אותו.

דוד ביטן: ולכן אני אישית תומך בשינוי הזה שאתם מביאים עכשיו על מנת להאריך את תוקף הוראת השעה.

דוד ביטן: מעבר לזה, החוק הזה מאוד חשוב להרבה מאוד חייבים, שאני מבין שלא פותחים בהליך פשיטת רגל אלא קוראים לזה פשיטת רגל קטנה, על מנת שאם יש חוב בסכום מסוים אפשר יהיה לגשת להוצאה לפועל ולקבל הסדר הרבה יותר מהיר, ללא כל הרעש והצלצולים של הליך פשיטת הרגל.

דוד ביטן: הרבה מאוד אנשים מחכים לזה.

דוד ביטן: אני באמת לא יודע למה עד עכשיו לא מינו את רשימת הנאמנים.

דוד ביטן: זה לדעתי – – –

אוסאמה סעדי: אני אסביר לך.

דוד ביטן: אז בוא תסביר.

דוד ביטן: זה לדעתי כישלון באמת רציני, מכיוון שיש נושאים חברתיים, וזה נושא חברתי ממדרגה ראשונה.

דוד ביטן: בארצות הברית, למשל, הליך פשיטת רגל הוא מהיר מאוד.

דוד ביטן: יודעים שבן אדם נמצא בקשיים ולא יכול להסדיר את החובות שלו, אז נותנים לו מהר מאוד להתחיל חיים חדשים, להתחיל להיכנס עוד פעם לכלכלה ולעשות את מה שצריך.

דוד ביטן: בישראל בכל דבר מערימים קשיים כאלה שאתה, בשביל לעשות משהו, לוקח לך הרבה מאוד זמן.

דוד ביטן: יחסית, עכשיו הליך פשיטת רגל בבתי המשפט נהיה קצר יותר וטוב יותר.

דוד ביטן: לא כמו שהיה לפני עשר שנים, נגיד.

דוד ביטן: הפעם כונס הנכסים הרשמי עושה את העבודה בצורה יותר מהירה, ולכן אנחנו לא שומעים זעקה על זה שהחוק לא התחיל לבוא לידי ביטוי כמו שחשבנו שהוא יהיה.

דוד ביטן: אבל ברגע שהוא יתחיל, תאמינו לי, הרבה מאוד אנשים יצאו לדרך חדשה.

יעקב מרגי: אוסאמה סעדי.

דוד ביטן: אוסאמה, מה, בוא תסביר.

דוד ביטן: תסביר באמת למה החוק הזה – למה הנאמנים לא מתחילים?

אוסאמה סעדי: יש לי 25 דקות.

אוסאמה סעדי: אני אשמח.

דוד ביטן: יש לך 25 דקות?

יעקב מרגי: כן.

דוד ביטן: ואני נתתי לך קומפלימנטים.

דוד ביטן: תאמין לי.

דוד ביטן: אתה לא צריך אותי באמת.

דוד ביטן: מה?

דוד ביטן: נגמר לי הזמן?

יעקב מרגי: יש לך עוד 45 שניות.

דוד ביטן: 45 שניות, מה?

אוסאמה סעדי: אני מרשה לך חמש דקות.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: בסדר, סעדי, אני לא אקח לך.

דוד ביטן: אתה צריך לבוא ולהסביר מה עשית בעניין הזה.

יעקב מרגי: הוא לא צריך.

דוד ביטן: אבל תשמע, אוסאמה, הפעם הקואליציה לא כמו שאנחנו היינו בסדר איתך.

דוד ביטן: כי אני רואה שהם הלכו עם מנסור עבאס, ואתה פה ושם נותן להם רשת ביטחון.

דוד ביטן: וראית היום שהם עבדו עליך בעיניים עם ועדת הנשים; לא אמרו לך שבעצם בזה שהם נותנים לנו רוב שם, אתה אולי לא תקבל את יושב-ראש הוועדה שאתה מצפה לקבל.

דוד ביטן: ואמרתי – למרות שאני חושב שתומא סלימאן יכולה להיות, חוץ מהבעיה של החיילים, שאז היא לא רצתה לזמן ולעשות ישיבות.

יעקב מרגי: תודה רבה.

דוד ביטן: רגע, רגע, עוד קצת.

יעקב מרגי: אין לי בעיה לתת לך על חשבון – – –

דוד ביטן: הוא נתן לי קצת זמן.

דוד ביטן: אתה אחריי?

אוסאמה סעדי: לא.

דוד ביטן: לא אחריי.

דוד ביטן: בסדר.

יעקב מרגי: קח שתי דקות על חשבונו.

דוד ביטן: למעט הבעיה הזאת, בסך הכול, אני חושב שהיא הייתה יושבת-ראש ועדה שתפקדה מצוין.

דוד ביטן: למעט הבעיה של החיילות, שהיא לא רצתה לכנס בסופו של דבר, אני לא מבין למה לא.

דוד ביטן: כיושב-ראש ועדה, אתה צריך לעשות את העבודה, מה זה משנה אם זה כך וכך.

עאידה תומא סלימאן: לא נכון.

דוד ביטן: אני זוכר את זה.

דוד ביטן: למה לא נכון?

עאידה תומא סלימאן: יש לך זיכרון סלקטיבי.

דוד ביטן: לא, לא סלקטיבי.

דוד ביטן: אני זוכר שהיה עם זה בלגן גדול.

זאב בנימין בגין: – – –

יעקב מרגי: מירב בן ארי הייתה בעניינים אז.

דוד ביטן: מירב, לא הייתה בעיה עם הנושא של החיילות?

דוד ביטן: נכון?

מירב בן ארי: – – –

דוד ביטן: הייתה.

דוד ביטן: היא אומרת שלא הייתה.

דוד ביטן: לא נכון.

דוד ביטן: הייתה בעיה ועוד איך הייתה.

דוד ביטן: עכשיו, תומא, אני אומר לך – – –

זאב בנימין בגין: היה דיון נאה, דוד, היה דיון נאה.

יעקב מרגי: מי ניהל אותו?

דוד ביטן: – – – אבל בהתחלה היא לא רצתה, אתה יודע את זה.

דוד ביטן: מה?

דוד ביטן: היא לא רצתה בהתחלה.

יעקב מרגי: סמוך על דוד ביטן, ראית שכשהוא רוצה להחמיא, הוא מחמיא, וכשצריך – – –

דוד ביטן: לכן אני הודעתי היום – ותומא, אל תיעלבי, באמת שאנחנו לא עושים את זה נגדך.

יעקב מרגי: הוא מכיר את העובדות.

עאידה תומא סלימאן: – – –

דוד ביטן: אמרתי היום בוועדה שאנחנו לא נצביע בשביל יאיר גולן בוועדה של הקליטה, הוא נבחר כביכול על ידי הקואליציה, מכיוון שיש לנו רוב.

דוד ביטן: לא חייבים.

דוד ביטן: אותו דבר יש לנו רוב – – –

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אל תתרברב, כי עוד בתקדימים שנוצרו כאן ישונה התקנון כך שיושב-ראש יכול להיבחר גם בלי הצבעה.

דוד ביטן: אין בעיה, שישנו אותו גם כן.

דוד ביטן: כרגע, במצב הנתון, אנחנו יכולים לא להצביע.

דוד ביטן: ולכן, גם בוועדה למעמד האישה – – –

יעקב מרגי: זה אחרי המהומה של היום בוועדה המסדרת.

דוד ביטן: אבל זה לא נגדך באופן אישי.

דוד ביטן: אבל כמו שאני מכיר את אוסאמה, כשאנחנו נצטרך אתכם באיזו הצבעה, הוא יבוא וייתן לי את זה.

יעקב מרגי: אל תבנה על זה.

דוד ביטן: כשאנחנו נשחרר את הפלונטר בוועדה.

יעקב מרגי: הוא ברצועת הביטחון לממשלה הנוכחית.

דוד ביטן: הוא ברצועת הביטחון לממשלה.

דוד ביטן: מצד שני, פה ושם אנחנו מנצלים את זה שהוא מצביע אידיאולוגית על איזה נושא, ואז אנחנו משתמשים בעניין הזה.

וליד טאהא: – – –

דוד ביטן: זהו?

יעקב מרגי: זהו.

יעקב מרגי: מה אתה רוצה?

יעקב מרגי: שבע דקות.

דוד ביטן: נתן לי חמש דקות.

יעקב מרגי: אתה רוצה את כל חמש הדקות?

יעקב מרגי: קח.

יעקב מרגי: דבר.

יעקב מרגי: בבקשה.

זאב בנימין בגין: ביטן – – –

דוד ביטן: מה?

דוד ביטן: אני לא שומע.

יעקב מרגי: אתה בתוספת זמן על חשבון אוסאמה.

דוד ביטן: תשמע, אוסאמה זה משהו מיוחד, אין מה לעשות.

דוד ביטן: אבל הייתה לו תקופה מאוד קצרה שהוא לא נבחר לכנסת.

דוד ביטן: הייתה לו קודם כול רוטציה.

דוד ביטן: ניסינו לשכנע אותו – זה לא בסדר שניסינו לשכנע אותו, אבל ניסינו לשכנע אותו לא לקיים את הרוטציה, זאת האמת.

דוד ביטן: זה לא בסדר שניסינו, אני מודה בזה, אבל לא רצינו להפסיד אותו בכנסת.

דוד ביטן: מה?

אוסאמה סעדי: לא עזר.

אוסאמה סעדי: התפטרתי.

דוד ביטן: ובכל זאת הוא עמד ברוטציה והחליט להתפטר בכל זאת, אז נאלצנו להסתדר בלעדיו.

דוד ביטן: למרות שהוא זה שתמיד היה המוציא והמביא בכל השיחות איתכם – הוא התנדב לזה, לא שרצנו אחריו.

דוד ביטן: הוא אוהב את זה.

דוד ביטן: ולכן – אחר כך הוא לא נבחר, נכון?

דוד ביטן: ולאחר מכן הוא נבחר.

דוד ביטן: היה לו מזל שהיו בחירות כל שלושה-ארבעה חודשים, אחרת היום הוא לא היה יושב איתנו.

זאב בנימין בגין: למה היו בחירות כל שלושה חודשים?

דוד ביטן: בני, אתה לא אכלת סוכריות הרבה זמן, תכף אני מביא לך.

זאב בנימין בגין: שאלתי, למה היו בחירות כל שלושה-ארבעה חודשים?

דוד ביטן: לא בגללנו.

דוד ביטן: בגלל שאתם עשיתם חרמות.

חוק ומשפט): לא, לא בגללכם.

דוד ביטן: בגלל שאתם החרמתם את בנימין נתניהו.

חוק ומשפט): אתה צודק, לא בגללך, בגלל נתניהו.

דוד ביטן: זה מה שקרה.

דוד ביטן: כשעושים חרמות – –

קריאות: – – –

דוד ביטן: – – אנחנו בבעיה.

דוד ביטן: עכשיו, דרך אגב, מה זה?

קריאה: – – –

דוד ביטן: אז אני אומר, עשיתם חרמות שלא לצורך.

יעקב מרגי: מה קרה?

יעקב מרגי: אמר "נתניהו"?

יעקב מרגי: עד עכשיו התנהגתם יפה.

יעקב מרגי: מה קרה?

דוד ביטן: הינה, ראית, רק הזכרתי את נתניהו.

דוד ביטן: עשיתם חרמות.

יעקב מרגי: מה קרה?

יבגני סובה: לא – – – מחזקים את – – – שלו – – –

יעקב מרגי: תנו לו לסיים, בבקשה.

דוד ביטן: עשיתם חרמות שלא לצורך, וזה יצר מצב של כאוס פוליטי ומערכת בחירות אחרי מערכת בחירות.

דוד ביטן: אז עכשיו – בפעם שעברה הקמנו ממשלה עם גנץ, ועכשיו אתם הקמתם עם רע"מ ומרצ.

דוד ביטן: בסדר.

דוד ביטן: הבנו את זה.

דוד ביטן: בואו נראה כמה זמן תחזיקו מעמד באמת.

דוד ביטן: אני לא רואה מצב שתחזיקו מעמד הרבה זמן, כי אתם קצוות פוליטיים, ויהיה לכם קשה מאוד להסתדר, ואתם תריבו בסופו של דבר.

דוד ביטן: גם לריב לוקח זמן.

דוד ביטן: ולכן, בסופו של עניין – –

יעקב מרגי: הם יבלעו הרבה צפרדעים.

דוד ביטן: – – בגלל שלריב לוקח זמן, אז אני מאמין שאתם שנה – – –

יעקב מרגי: רק כדי לא להתפרק.

דוד ביטן: שנה לא נוכל לעשות כלום, אבל בתוך שנה אני מאמין שכן.

דוד ביטן: לקחתם לנו את בני בגין, שהוא – מה?

חוק ומשפט): לא מחזירים אותו.

דוד ביטן: לקחתם את בני בגין, שהוא באמת שם דבר בליכוד, אבל לצערנו בזמן האחרון הוא קצת הפך להיות מפלגת העבודה.

זאב בנימין בגין: התפקר – – –

דוד ביטן: מה?

יעקב מרגי: התפקר, הוא אומר.

יעקב מרגי: יצא לתרבות רעה.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: אתה, איך שאמרתי פעם ברדיו: אתה לא אלוהים של הליכוד.

דוד ביטן: והצדקת אותי, נכון?

דוד ביטן: אמרת אחריי: נכון, אני באמת לא אלוהים.

דוד ביטן: אתה זוכר את זה?

זאב בנימין בגין: התייעצתי עם אשתי, וגם היא אמרה לי – – –

יעקב מרגי: היא בדקה, והוא לא אלוהים, ובזה אנחנו מסיימים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

דוד ביטן: לקחתם אותו, אבל בסופו של דבר נסתדר גם בלעדיו.

דוד ביטן: משאירים לכם אותו בלי שום בעיה.

דוד ביטן: זהו?

דוד ביטן: טוב, תודה רבה.

יעקב מרגי: זהו, סיימת.

יעקב מרגי: כל דבר טוב מסתיים בסוף.

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה ארבל, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת אתי חוה עטייה, אם היא תהיה נוכחת.

יעקב מרגי: אם לא – אז חבר הכנסת אורי מקלב.

יעקב מרגי: עד 15 דקות לרשותך, אדוני.

דוד אמסלם: יעקב, תתקשר לשרת התחבורה שתעלה לנו את המזגן.

דוד אמסלם: חם לנו.

יעקב מרגי: יש שר תורן.

יעקב מרגי: עיסאווי פריג' נמצא במליאה והוא שר תורן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר לשיתוף פעולה אזורי, בבית הכנסת של הרב יוסף משאש, זכר צדיק לברכה, בחיפה, הגיע תשעה באב.

משה ארבל: וכמו בכל שנה בבית הכנסת של הרב משאש בחיפה נהגו המתפללים במנהגי אבלות, החשיכו את האורות, התיישבו על הרצפה, אחזו בספרים והתכוננו לאמירת הקינות אל תוך הלילה, כפי שנהגו גם במרוקו ובאלג'יר במשך דורות רבים.

יעקב מרגי: מה?

יעקב מרגי: בטריפולי לא?

יעקב מרגי: תוסיף גם טריפולי.

משה ארבל: אני מתחבר לזהות הרב המדובר.

משה ארבל: נגיע גם לטריפולי.

משה ארבל: אולם באותה שנה דברים התרחשו אחרת.

משה ארבל: זמן קצר לאחר שהחל החזן לקונן על חורבן בית המקדש, ובעוד כמה מן המתפללים ממררים בבכי חרישי, קם רבי יוסף משאש וקבע: עד כאן קינות.

משה ארבל: אנחנו באתחלתא דגאולה.

משה ארבל: הגמרא, במסכת מכות, מספרת על רבי עקיבא שראה שועל יוצא מבית קודשי הקודשים, וחכמים בוכים ורבי עקיבא מצחק.

משה ארבל: ואמרו לו: מפני מה אתה מצחק?

משה ארבל: אמר להם: מפני מה אתם בוכים?

משה ארבל: ענו: מקום שכתוב בו "הזר הקרב יומת", יוצא ממנו שועל.

משה ארבל: אמר להם: אני צוחק מפני שעד שלא נתקיימה נבואתו של ירמיה, מתיירא הייתי שמא לא תתקיים נבואתו של זכריה.

משה ארבל: ועכשיו משנתקיימה נבואת הגלות, בוודאי ובוודאי שבעזרת השם תתקיים נבואת הגאולה.

משה ארבל: מנהיגות רואה אסטרטגיה, רואה למרחוק.

משה ארבל: גם אם עכשיו נמצאים ברגעי משבר, צריך להסתכל קדימה כמה צעדים.

משה ארבל: בפעם הקודמת שהייתה לנו כאן הזדמנות לעמוד מעל הדוכן ולדבר באריכות, ודיברנו מענייניהם של חכמי ישראל, דיברתי על הרב עוזיאל – הזכרתי בקצרה, והבטחתי להרחיב – – –

יעקב מרגי: אני תוך כדי מקבל הודעה מאחד, חסיד שלך, מיכאל אילוז, שהוא צופה ונהנה מכל מילה שאתה אומר.

קריאה: גם אנחנו נהנים.

קריאה: סוף-סוף מביאים איזה משהו – – –

משה ארבל: אנחנו נודה כמובן לראש המועצה הדתית בנוף הגליל מיכאל אילוז, שעוסק בעבודת קודש.

משה ארבל: דיברנו בקצרה על חבר הכנסת החמישית והשישית הרב פריג'א זוארץ, זכר צדיק לברכה, ובהזדמנות שיש לי עכשיו אני רוצה להמשיך ולעשות שימוש בספר הנפלא שערך אופיר טובול, בשם "קול התור", ולספר קצת על רבי פריג'א.

משה ארבל: רבי פריג'א – בשמו העברי זה ישועה, אבל אני מעדיף – – –

עידית סילמן: – – – לאופיר סלפי עם "קול התור".

קריאה: אתה יכול להודיע על השדולה המזרחית.

משה ארבל: אבל זה רק אחרי שנבחן אתכם.

עידית סילמן: אז אולי תגיד שאנחנו פותחים שדולה מזרחית מסורתית.

עידית סילמן: ספר לעם ישראל, תתגאה.

משה ארבל: אבל זה עדיין בתהליכים, אנחנו בוחנים את הנושא לעומק.

עידית סילמן: אתחלתא דגאולה, נו, מה?

משה ארבל: בינתיים קבענו תאריך.

יעקב מרגי: אחרי ההתנהגות של הוועדה המסדרת, ספק אם הוא ירצה.

יעקב מרגי: אני בספק אם נאפשר לו לשתף איתך פעולה.

משה ארבל: בינתיים נקבעה פגישה עם יושבת-ראש הקואליציה.

משה ארבל: היא נתנה את הבטחתה ודחתה.

משה ארבל: הם רגילים שמילה זו לא מילה.

מיכאל ביטון: לא, תלמד עליה זכות.

עידית סילמן: תלמד עליה זכות, היא בערים המעורבות מחר.

משה ארבל: אבל נחזור עכשיו לעניינו של הצדיק שדיברנו על אודותיו.

משה ארבל: הוא נולד בחורף בשנת 1907, למניינם, בטריפולי שבלוב.

משה ארבל: בשנותיו הראשונות הוא למד בצלא – זה החדר שהיה בזמנו בלוב – ולאחר מכן בישיבת דאר ביבי אצל רבי חי גביזון.

משה ארבל: הוא חבש את ספסל הלימודים בחברת יגדיל תורה, שנוסדה בשנת 1893 בלוב במטרה להכשיר מורים, דיינים ורבנים, והיה לאחד מתלמידיו של רבי כמוס נחיאסי, מראשי קהילת יהדות לוב בטריפולי ולאחר מכן במדינת ישראל.

משה ארבל: באוגוסט 1928 נשלח רבי פריג'א מטעם הרבנות בטריפולי לשמש רבה של העיר חומס.

משה ארבל: נוסף על כך, הוא שימש חזן, שוחט, פוסק הלכה, מורה לעברית בקהילה ובסביבותיה.

משה ארבל: רבי פריג'א הוביל בקהילה פעילות ציונית-דתית והפיץ את השפה והתרבות העברית שהתגבשו בארץ ישראל.

משה ארבל: סמוך להקמת מדינת ישראל החלו קהילות קטנות בלוב לחסל את החיים היהודיים בני מאות שנים ולהגר לעיר הנמל טריפולי, שממנה הפליגו לארץ ישראל.

משה ארבל: בתוך גל ההגירה הגדול הזה חזר רבי פריג'א ב-1948 מחומס לטריפולי, ושהה בה עד שעלה לישראל בדצמבר 1949.

משה ארבל: בעיר טריפולי הוא הפך לפעיל עלייה, תוך שהוא מרחיב את השפעתו באמצעות ייסוד העיתון "חיינו", שהביא בו חדשות ממדינת ישראל ודיווח על העלייה והקליטה של העולים מלוב.

משה ארבל: עם הגעתו לשער עלייה בחיפה נשלח רבי פריג'א, יחד עם העולים מלוב, למעברת שבות עם בבית ליד.

משה ארבל: הוא שימש בה רב ומורה, ובהמשך – מנהל בית הספר המקומי.

משה ארבל: פעילותו הציבורית, שהחלה בטריפולי, נמשכה בישראל.

משה ארבל: רבי פריג'א זוארץ ייסד, עם שותפים נוספים, את ועד קהילות יוצאי לוב, שהפך לאחת מהתאחדויות במוסדות המפד"ל, עליה השלום.

משה ארבל: בשנת 1955 נבחר לכהן בכנסת השלישית מטעם המפד"ל וכיהן בה גם ברביעית, החמישית והשישית – בסך הכול 14 שנים כשליח ציבור של יוצאי צפון אפריקה.

משה ארבל: באותם שנים הוא קבע את מקום מושבו בנתניה והקים בה ישיבה על שם רבי אברהם חיים אדאדי, שהיה מגדולי רבני לוב במאה ה-19.

משה ארבל: בשנת 1990 הוענק לו תואר יקיר התנועה הדתית-לאומית על פועלו, ובשנת תשנ"ג, 1993, נפטר רבי פריג'א ונקבר בנתניה.

משה ארבל: משעלה למדינת ישראל קיבלה פעילותו הציונית ביטוי חברתי ותרבותי הקשור באופן הדוק לקהילתו וליתר העולים מצפון אפריקה.

משה ארבל: כחבר כנסת הוא הוביל תפיסה חברתית באמצעות קידום חוקים אשר סייעו לשכבות החלשות בהיבטים של כלכלה וחינוך.

משה ארבל: הוא טען כי רק שיפור רמת החיים ורמת החינוך של העולים יאפשר מיזוג גלויות ברוח המדיניות שהוביל ראש הממשלה דאז לאחר הקמת מדינת ישראל.

משה ארבל: כאיש ספר ביקש רבי פריג'א לשמר את ההיסטוריה והתרבות של יהודי לוב במדינת ישראל, מתוך אידיאולוגיה שבמושגים עכשוויים ניתן לכנותה "רב-תרבותיות", דהיינו, מיזוג גלויות תוך שמירה על הייחודיות של כל גלות וגלות או לכל הפחות שימורה והנחלתה לצעירים.

משה ארבל: על תפיסתו האידיאולוגית ופעילותו הציונית של רבי פריג'א זוארץ אפשר ללמוד מעיון בארבע התחנות המרכזיות בחייו, תוך ציטוט ודיון במגוון טקסטים שכתב.

משה ארבל: תחנות אלה מסרטטות את תהליך התפתחותו כמנהיג: מורה, תלמיד חכם, משורר, פעיל, רב, חבר כנסת, סופר וחוקר בישראל.

משה ארבל: אני מניח שהזמן לא יאפשר לנו לעבור על כל התחנות, אבל נתחיל.

יעקב מרגי: הוא מופיע באחד מספרי הלימוד?

משה ארבל: הבטיחו שיהיה, כמובן, ראש הממשלה.

משה ארבל: אבל זאת לא הייתה הבטחה ליבתית.

משה ארבל: כשהוא היה שר חינוך הוא מינה את ועדת ביטון, שתחולל שינוי, כמובן, אבל כדרכו ההבטחה לא קוימה.

חוק ומשפט): – – –

משה ארבל: באוגוסט 1928, בתום הכשרה רבנית, נשלח רבי פריג'א זוארץ מטעם הרבנות בטריפולי – –

יעקב מרגי: הסיפור השלם לא גורע משאר חלקיו של הסיפור.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

משה ארבל: – – לכהן כרבה של העיר חומס, כאמור.

משה ארבל: הוא היה חזן, שוחט, פוסק הלכה ומורה לעברית בקהילה ובסביבותיה.

משה ארבל: לצד לימוד מסורתי של טקסטים מהתנ"ך, לימד גם עברית מודרנית ושילב בתוכנית הלימודים שיעורים בספרות עברית ובהיסטוריה של עם ישראל, תוך שהוא נעזר בספרי לימוד ובעיתונים שנשלחו מהארץ.

משה ארבל: במקביל להוראה בבית הספר ייסד בשנת 1931 את המועדון העברי בן יהודה.

משה ארבל: במועדון הזה התקיימו שיעורי עברית למבוגרים, קריאה משותפת בעיתונות העברית מארץ ישראל ופעילות תרבות למבוגרים ולבני נוער, ובהן הצגות שכתב והעלה, שיחות, שירה בציבור, פעילות ספורט.

משה ארבל: כמו כן, הוא עמד בקשר עם כלל הקהילה והפיץ את השפה והתרבות העברית.

משה ארבל: בשנותיו בחומס החל רבי פריג'א זוארץ לחבר שירים שביטאו כמיהה לציון.

משה ארבל: הוא הלחין את השירים ושר אותם עם תלמידיו ובני קהילתו בימי הלימודים ובאירועים חגיגיים.

משה ארבל: השירים שהלחין וכתב שימשו להנחלת השפה העברית בדרך חווייתית ומעניינת ולהקניית ידע וערכים.

משה ארבל: כפדגוג, הם סייעו בידו ליצור חטיבות זמן של למידה חווייתית, שהפחיתו את המתח הלימודי.

משה ארבל: השירים היו גם גורם מלכד ומושך לפעילות תרבותית, ולעיתים תפקדו כאמצעי תעמולה בקרב רבדים בקהילה שלא שלטו בשפה העברית אבל כן מצאו עניין והנאה בשירים.

משה ארבל: גם מכובדי היושב-ראש כמובן שולח ידו בשירה.

משה ארבל: אני מאחל לנו שיום יבוא וגם השירים יצאו מהמגירה.

יעקב מרגי: לא לפרסום, לא לפרסום, למגירה.

משה ארבל: תלמידו של הרב פריג'א זוארץ, זבולון בוארון, תיאר בדברי ההקדמה לקובץ השירים של מורו, "הגיגים: שירים לעת מצוא" את ההשפעות החינוכיות, התרבותיות והאידיאולוגיות שהיו לשירים על התלמידים והקהילה.

משה ארבל: וכך הוא כותב: "השירים היו מושרים בפי רבים בעיירות לוב.

משה ארבל: לרבים מאיתנו, נערי בני ישראל בלוב, מילאו שירים אלו תפקיד מרכזי בגיבושו של חינוכנו הציוני – – – שירים אלה ואחרים שרנו בדבקות, בהתלהבות ובלהט ללא גבול, אשר הדבקנו בו אף את ההססנים שבקרבנו – – – שיריו של רבנו היו לנו גם מקור לא אכזב להעשרתו של אוצר לשוננו העברית המדוברת".

משה ארבל: אני מבקש להקריא בפניכם שיר אחד מתוך קובץ השירים.

משה ארבל: וכך הוא כותב: פרחי חיים הידד פרחו / בשדותינו פה ושם / בחשכות דורות אורות זרחו / אכן יש תקווה לעם.

משה ארבל: זוהר דרור לנו הופיע / אחר אלפי שנות עלטה/ הד מציון לנו משמיע / התכוננו, עידן מטא.

משה ארבל: ולעמכם בל תקמצו / את כל תנו – חלב ודם / איש את אחיו זרזו, אמצו / שכם אחד בעד העם.

משה ארבל: אל חוף מבטחים נחתור, ננהגה / אונייתנו המטורפה / לסיר חרפה נחשוב, נדאגה / שעה אחת קודם יפה.

משה ארבל: רוח עמנו כאז נפריח / דת עם לאום ושפת הורים / גם את הגוף בל עוד נזניח / רוח מוצק עם שרירים.

משה ארבל: / ציון אימא תקוותה בנו / לא עת לדום, משקוט די/ אם אין לנו – מי לנו?

משה ארבל: / ואם לא עכשיו – אימתי?

משה ארבל: שיר זה איננו משתייך לשירת הכיסופים הקלאסית, המבטאת כמיהה ערטילאית לבוא המשיח, סיום הגלות וחזרה לארץ האבות, כמו שירים נוספים של רבי פריג'א זוארץ עצמו.

משה ארבל: הוא גם לא עוסק בשאיפה אוטופית.

משה ארבל: הוא נכתב מתוך היכרות עם פעילותה של התנועה הציונית בישראל ומגיב לה.

משה ארבל: אין ספק ששיריו של רבי פריג'א זוארץ כוללים רבדים שהושאלו משירת הקודש, ובעיקר משירי הגאולה, אבל הוא מוסיף להם רבדים חדשים.

משה ארבל: השיר "פרחי חיים", שהקראתי כעת, מתאר את ההתעוררות הלאומית שבעקבותיה העם היהודי מאחד כוחות ועולה לישראל.

משה ארבל: בבית שלפני האחרון רבי פריג'א זוארץ מציג גם את תפיסתו הציונית: דת עם לאום ושפת הורים.

משה ארבל: לאומיות שמשלבת באופן הרמוני את הדת ונטועה במסורת ההורים; לא מתנתקת, לא ציונות חדשה, לא יהודי חדש, לא ישראלי חדש – המשך של אותם דורות.

משה ארבל: ניתן לאפיין את תפיסתו ככזו שאינה שוללת לחלוטין את התרבות הגלותית אלא יוצרת שילוב הרמוני עם התרבות הציונית הדתית.

משה ארבל: גישתו זו קיבלה ביטוי גם בפעילותו במדינת ישראל.

משה ארבל: רבי פריג'א זוארץ סיים את שירו בהשאלה מהפתגם שטבע הלל הזקן במסכת אבות: "אם אין אני לי, מי לי.

משה ארבל: וכשאני לעצמי, מה אני.

משה ארבל: ואם לא עכשיו, אימתי".

משה ארבל: אלא שברוח הלאומיות הקולקטיבית הוא משנה אותו לצורת רבים: אם אין לנו – מי לנו?

משה ארבל: ואם לא עכשיו – אימתי?

משה ארבל: הכמיהה הדתית לציון, מאורעות מלחמת העולם השנייה, הפרעות שביצעו מוסלמים ביהודי לוב ב-1945 וב-1948 וההכרזה על הקמת מדינה היהודית, הביאו לכך שמרבית קהילת יהודי לוב ביקשה לעלות לישראל.

משה ארבל: העלייה התאפשרה רק לאחר שהשלטון הבריטי, ששלט בלוב לאחר מלחמת העולם השנייה, פתח את שערי המדינה ב-31 בינואר 1949.

משה ארבל: הידיעה על פתיחת השערים נפוצה בקרב קהילות יהודיות קטנות, שבניהם מכרו את רכושם ונעו מהיישובים הקטנים בטריפוליטניה לכיוון טריפולי הבירה על מנת להפליג משם לישראל.

משה ארבל: תוכננה עלייה הדרגתית, כך שבכל שנה יעלו 7,000 עולים, אולם הלחץ שהופעל על האחראי לעלייה בלוב ברוך דובדבני, ועל ראש מחלקת העלייה בסוכנות היהודית יצחק רפאל, שביקר בלוב ביוני 1949, הביא לשינוי החלטת הממשלה.

משה ארבל: במשך שנתיים התקיימו 42 הפלגות, ובמסגרתן עלו רוב בני הקהילה היהודית בלוב.

משה ארבל: במטרה לעדכן ולהכין את הקהילה לעלייה, ייסד וערך רבי פריג'א זוארץ בטריפולי באוגוסט 1949 את העיתון "חיינו".

משה ארבל: העיתון יצא לאור בחסות בן יהודה, בני עקיבא, ברית חלוצים דתיים וקק"ל.

משה ארבל: בעיתון הוא דיווח על ההכנות ועל השלבים לעלייתה של הקהילה למדינת ישראל, וכן על קליטתם של העולים מלוב במעברות ובמושבי עולים.

משה ארבל: העיתון הביא גם דיווחים חדשותיים ממדינת ישראל ומהתפוצות.

משה ארבל: נוסף על אלה, פרסם רב פריג'א זוארץ בעיתון שירים ומאמרים פרי עטו ושירים ארץ-ישראליים.

משה ארבל: כדי שבני הקהילה יוכלו לקרוא את החדשות, פרסם זוארץ את העיתון בשלוש השפות המדוברות בקהילה: עברית, ערבית יהודית ואיטלקית.

משה ארבל: העיתון הופץ אז ב-3,500 עותקים, הגיע לכל בתי היהודים בלוב וסייע בהכנת הקהילה לחיים החדשים בישראל.

משה ארבל: לאחר עלייתו של רבי פריג'א זוארץ, החליפו עמישדי גואטה בעריכת העיתון.

משה ארבל: העיתון "חיינו" דורש מחקר מקיף, ובמסגרת הנאום הזה – יש לנו זמן?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: נא לסכם – – –

משה ארבל: נדלג – לא, זה היה עשר דקות או 15?

יעקב מרגי: זה היה 15 – – –

משה ארבל: כהלכתן.

משה ארבל: אז אנחנו ניאלץ לחתום את הסקירה הקצרצרה כאן – –

יעקב מרגי: לנאום הבא.

משה ארבל: – – וכמובן – –

יאיר גולן: – – –

משה ארבל: – – להעלות את זכרו ואת מורשתו המפוארת של חבר הכנסת לשעבר הרב פריג'א זוארץ.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: אותי לימדו לא להיות נדיב על חשבון אחרים.

משה ארבל: יהי זכרו ברוך.

משה ארבל: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת משה ארבל.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת אוריאל בוסו, שהחליף את חוה אתי עטייה, בבקשה.

יעקב מרגי: אתה השארת בן אדם ער שממתין לשמוע את הנאום שלך.

יעקב מרגי: הוא רוצה לחוות דעה על זה.

יעקב מרגי: אחיך הגדול.

אוריאל בוסו: אה, כן?

יעקב מרגי: יהודה אבידן מחכה לראות.

אוריאל בוסו: טוב, אז יש לנו לפחות – – –

יעקב מרגי: לי אין ספק שתביא לו כבוד, נחת רוח, אבל הוא רוצה לשמוע אותך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עשר דקות עומדות לרשותך.

אוריאל בוסו: תשמע, הרייטינג של ערוץ הכנסת – מגיע גם לערוץ הכנסת באמת שאפו אמיתי.

אוריאל בוסו: מתברר שזו תוכנית הריאליטי הטובה ביותר שצופים בה.

אוריאל בוסו: ויש הרבה עובדים טובים שעובדים – וכבר שיבחתי גם כן את עובדי הכנסת והמזכירות – שעות לא שעות.

אוריאל בוסו: ראיתי, קראתי פוסט של – אני פחות מכיר, אבל אני יודע שהוא מפורסם – אלירז שדה, לאחר שהוא שמע על הגזרה של המעונות.

אוריאל בוסו: וכך הוא כותב: אל תיגעו ואל תרעו ללומדי התורה.

קטי קטרין שטרית: הוא בחור חילוני.

אוריאל בוסו: הוא בחור חילוני.

אוריאל בוסו: הוא לא אברך, ולא משפחתו.

קטי קטרין שטרית: הוא בן הזוג של אילנית לוי.

קטי קטרין שטרית: הוא נשוי לאילנית לוי.

אוריאל בוסו: אוקיי.

אוריאל בוסו: עכשיו עשית לי כבר בעיה.

קטי קטרין שטרית: כן.

אוריאל בוסו: אבל בכל אופן, הוא כותב: אלו המעטים הלומדים כאברכים גזרו על עצמם חיי עוני.

אוריאל בוסו: הם לא יכולים לצאת לעבודה, כי הם עוסקים בקדושה.

אוריאל בוסו: העזרה מהמדינה היא זניחה, והחיסכון לא יועיל למדינה ולשאר האזרחים.

אוריאל בוסו: בשבילם זה הבסיס – אם יצאו לעבוד – בשביל עולם התורה זה אסון.

אוריאל בוסו: בשבילנו כעם יהודי זו סכנה קיומית.

אוריאל בוסו: את זה כותב בחור חילוני ממבט צדדי.

אוריאל בוסו: ואמרתי את המספרים.

אוריאל בוסו: מי שלא יודע, לפחות שני שליש מהציבור החרדי משולב במעגל העבודה בצורה כזאת או אחרת.

אוריאל בוסו: קודם כול, כשאנחנו מדברים על הנשים, גם מבחינת ה-OECD, ציבור הנשים החרדיות, במספר מקביל, אפילו קצת יותר מהציבור החילוני, עובדות.

חוק ומשפט): – – –

אוריאל בוסו: לא, לא.

אוריאל בוסו: אין פער.

אוריאל בוסו: אין, אין.

חוק ומשפט): – – –

אוריאל בוסו: בכל אופן, הן נמצאות במקום מצוין לפי כל הפרמטרים.

חוק ומשפט): – – –

אוריאל בוסו: עכשיו, אנחנו מדברים על השליש שנשאר – סולת נקייה, טהורה.

אוריאל בוסו: והלוואי – ולא רק אני אומר את זה; אני בטוח שעוד כמה יגידו – הלוואי שהיינו זוכים לשבת ולהמית את עצמנו באוהלה של תורה.

אוריאל בוסו: לומדים מתוך בחירה, לומדים מתוך אידיאל, מתוך הבנה אמיתית של קיום.

אוריאל בוסו: ואת כל הזרקורים של הצלת הכלכלה של מדינת ישראל עכשיו אנחנו מכוונים לשם.

אוריאל בוסו: 150 מיליארד ש"ח גירעון לאחר הקורונה, וזה מה שיציל את הכלכלה.

אוריאל בוסו: חברת הכנסת קריב, אני שואל אותך משהו.

חוק ומשפט): – – –

אוריאל בוסו: דיברו על הגיוס כבר לפני כמה וכמה שנים, והוכח שמה שמנסים לעשות בכוח פשוט לא יעבוד.

אוריאל בוסו: נעשו המון מהלכים בשנים האחרונות לשילוב הציבור כחלק מהחברה, אבל לאפשר למי שרוצה ללמוד להמשיך ללמוד.

אוריאל בוסו: התמיכות הללו הן שוליות לעומת מה שהם עושים, לעומת מה שהם תורמים.

אוריאל בוסו: לחלוטין אף אחד לא יכול לחלום שמי שלומד באוהלה של תורה – – –

יעקב מרגי: זו לא תמיכה ללומד תורה.

אוריאל בוסו: אבל אנשים חושבים – – –

יעקב מרגי: זה סיוע לאישה שרוצה לצאת לפרנס את ביתה, סיוע להתפתחות הילדים הקטנים.

חוק ומשפט): כן.

אוריאל בוסו: קודם כול, לימוד תורה זה קשה מאוד, מ-09:00 עד 13:00 ומ-15:00 עד 19:00, וזה כולל ערב, וזה כולל שישי, זה מאמץ.

אוריאל בוסו: זה אחד.

אוריאל בוסו: דבר שני, דיברו, כחלק מקריטריונים של המעונות, על כך שאדם הולך ומשלב את עצמו בחלק מהתעסוקה, שהוא מראה שהוא הולך להשתלב, זה קריטריון.

אוריאל בוסו: הבן שלי לומד בכולל, והוא עושה מבחן לרבנות בשביל להשתלב בסוף במעגל העבודה.

חוק ומשפט): יפה.

אוריאל בוסו: יפה, אבל אף אחד לא מכיר במבחני הרבנות, במבחני דיינות, במבחני קהילה.

חוק ומשפט): אז בזה צריך לטפל.

אוריאל בוסו: לומדים – צריך לעשות קריטריון – – –

חוק ומשפט): שילמדו חצי יום וחצי יום יעסקו בהכשרה מקצועית, כולל במקצועות קודש והוראה.

אוריאל בוסו: אבל הוא רוצה ללמוד כל היום בשביל לצאת עם הבנה אמיתית של ארבעת חלקי שולחן ערוך.

אוריאל בוסו: אתה יודע מה זה מבחני הרבנות?

אוריאל בוסו: מבחן על איסור והיתר; מבחן על שבת, ואחר כך – חופה וקידושין, ברכות, אבלות וכו' – שמונה מבחנים של הרבנות.

אוריאל בוסו: ואם זה דיינות – יש שלושה מבחנים גדולים מאוד שצריך לעשות: חושן משפט, אבן העזר, יורה דעה.

חוק ומשפט): בוא נקבע מספר שנים שבהן שהוא עוסק באוהלה של תורה, ולאחר מכן שחצי יום ילמד וחצי יום יעבוד.

יעקב מרגי: – – –

אוריאל בוסו: לעולם לא נגביל אדם שרוצה ללמוד תורה, גם לשם לימוד, פה במדינת היהודים.

אוריאל בוסו: זו בדיוק הנקודה.

אוריאל בוסו: זו בדיוק הבעיה האמיתית שאנחנו רוצים להציף.

חוק ומשפט): גם עבודת כפיים זה ערך יהודי.

חוק ומשפט): גם עמל.

חוק ומשפט): תודה ועבודה, אלה שניהם ערכים יהודיים.

יעקב מרגי: אבל למה זה מקפיץ אותך?

חוק ומשפט): לא.

חוק ומשפט): זה לא מקפיץ אותי.

יעקב מרגי: בוא, בוא, אני – בוא, בוא.

יעקב מרגי: לומדי – – –

חוק ומשפט): זה לא מקפיץ.

חוק ומשפט): אבל – – –

יעקב מרגי: אדוני, לומדי התורה גזרו על עצמם צניעות – –

חוק ומשפט): נכון.

יעקב מרגי: – – עוני מרצון.

יעקב מרגי: הם לא חיים על כתפי אף אחד.

יעקב מרגי: הם חיים – הם לא משקיעים 700 שקל בהופעה בפארק הירקון, בגני יהושע ובכל האטרקציות האחרות.

יעקב מרגי: הם גזרו על עצמם, מתוך צניעות, פשוט חיים – – –

חוק ומשפט): הרב מרגי, אתה חושב שכל מי שהוא לא אברך אז חייו הם 700 שקל בגני יהושע?

יעקב מרגי: אף אחד לא בא בטענות על צורת החיים של אף אחד.

יעקב מרגי: אנחנו 70 שנה, עייפנו מזה שרוצים לחנך אותנו, להנדס אותנו, לתכנת אותנו.

חוק ומשפט): – – – חס וחלילה.

יעקב מרגי: סליחה שלקחתי.

יעקב מרגי: אני מוסיף לך דקה.

אוריאל בוסו: היושב-ראש נגע בנקודה, וזה מה שהתחלתי להגיד לך: להפסיק לנסות לחנך את הציבור, ובטח לא לחנך בכוח.

אוריאל בוסו: לא לחנך בכוח.

אוריאל בוסו: יש מספיק רעיונות איך לשלב.

אוריאל בוסו: הינה, עכשיו יצאה פסיקה שאפשר ללמוד באקדמיה בהפרדה.

אוריאל בוסו: באמת תודה רבה.

אוריאל בוסו: בשנים האחרונות, ברגע שנפתחו הקריה האקדמית אונו ועוד הרבה מכללות, ואפשרו ללמוד – –

יעקב מרגי: אני מקווה שיופי תירוש לא תערער, אם יש ערכאת ערעור.

יעקב מרגי: אני לא יודע.

אוריאל בוסו: – – אפשרו ללמוד, אז אלפי חרדים עשו תארים – תארים במשפטים ותארים בחינוך, במנהל עסקים ובראיית חשבון – ולומדים, ממשיכים ללמוד ומשתלבים.

אוריאל בוסו: ואותן משפחות שהנשים שם עובדות מתוך בחירה, ברצון אמיתי לשלב, לעבוד ולפרנס את הבית ולאפשר גם בשעות הללו, והבעל ילך ללמוד, ברצון של האישה – האישה, היא לא עושה את זה בכפייה ואומרת: טוב, אין מה לעשות, אני אתפרנס.

אוריאל בוסו: זו הבחירה שלה.

אוריאל בוסו: מרגע שהיא החליטה להתחתן – אני רוצה ואני אתאבד על הדבר הזה.

אוריאל בוסו: אני לוקחת בעצמי – היא תקנה פחות בגדים, ופחות בילויים, עם כל העבודה שהיא תעשה בשביל שהבעל ילמד.

אוריאל בוסו: אתה אומר לה: לא.

אוריאל בוסו: למרות שאת עובדת והשתלבת במעגל העבודה ואת רוצה לעבוד עד 16:00, בגלל שהעבודה שלך היא עבודה קשה ואת רוצה להכניס יותר פרנסה, את לא תוכלי לצאת לעבודה.

אוריאל בוסו: עשרות מעונות הודיעו כבר על סגירה.

אוריאל בוסו: אנשים ביטלו את הרישום.

אוריאל בוסו: הינה, אני מחזיק פה את הטבלה.

אוריאל בוסו: אנשים הבינו את הפערL דרגה 3 במעון לילד זה היה 866 ש"ח, ולתינוק זה 1,070.

אוריאל בוסו: ברגע שמבטלים את כל הדרגות, 2070 ש"ח לילד ו-2,695 לתינוק – משפחה עם שניים-שלושה ילדים, אפילו עם שני ילדים – – –

חוק ומשפט): לא צריך לבטל, כל מה שצריך זה שבן הזוג השני – עשר שעות בשבוע.

אוריאל בוסו: קודם כול, קודם כול, אי-אפשר להגיד כזה דבר לאנשים לאחר שיצאו לרישום, לאחר שתכננו חודש – – –

חוק ומשפט): – – – צודק.

אוריאל בוסו: לא שמענו את מר בנט שדיבר, ציוץ אחד הוא לא העלה בנושא הזה.

אוריאל בוסו: הוא לא אמר לשר האוצר: תעצור רגע, נדבר על השנה הבאה, נחשוב על שילוב.

יעקב מרגי: כיושב-ראש ועדת החוקה, אתה תיתקל בסוגיה שתרצה לתקן, ויגידו לך: חזקת ההסתמכות.

חוק ומשפט): בזה אני מסכים איתך.

חוק ומשפט): בזה אני מסכים.

חוק ומשפט): בוא נמתין ונראה מה – – –

אוריאל בוסו: המון חברי כנסת מהקואליציה, ברגע שהגשתי הצעה לסדר-היום, פנו אליי ואמרו לי: אנחנו מצטרפים אליך.

אוריאל בוסו: לא יכול להיות שמשנים את הכללים באמצע, חודש וחצי לפני.

חוק ומשפט): בסדר, אני מסכים.

אוריאל בוסו: יפה, אבל להסכים זה לא מספיק, צריך לעשות מעשה.

אוריאל בוסו: אתה יושב-ראש של ועדת החוקה, נמצא פה חבר הכנסת מיכאל ביטון, יושב-ראש ועדת הכלכלה – בהצלחה רבה לך.

אוריאל בוסו: אנחנו בטוחים שתעשה עבודה מצוינת, למרות שאנחנו לא חלק מהוועדות.

יעקב מרגי: במילים יפות הוא אמר לך: אתה שותף לדבר – מילה שלישית.

אוריאל בוסו: שותף, אין מה לעשות.

אוריאל בוסו: אבל, כל כך הרבה חברי כנסת חברתיים – וקולם נדם.

אוריאל בוסו: קולם נדם מול הדריסה הנוראית הזאת, שעושים כרגע – – –

יעקב מרגי: שלושה היו בעצה.

אוריאל בוסו: אבל זה מה שתפס את הכותרות.

מיכאל ביטון: אני בא להקשיב לנאומים ואתם יורדים עליי?

אוריאל בוסו: לא, לא, סיבכנו אותך.

מיכאל ביטון: עוד מעט, ב-03:00 – – –

יעקב מרגי: הרב מיכאל, שלושה היו באותה עצה.

יעקב מרגי: זה ששתק, אתה יודע מה קרה לו בסוף?

מיכאל ביטון: ב-03:00 אנחנו עולים לדבר תורה.

יעקב מרגי: בבקשה.

מיכאל ביטון: אנחנו נעבוד ביחד בוועדה.

מיכאל ביטון: נעבוד ביחד, בוסו, בהוגנות עם כולם.

אוריאל בוסו: אז אני אומר, חברי הכנסת החברתיים שנמצאים בקואליציה צריכים להרים קול זעקה.

אוריאל בוסו: לא שמענו שר אחד אפילו, חוץ מזה שהשולחן הזה תמיד ריק מאז החוק הנורבגי.

אוריאל בוסו: אני חושב שזו אחת הבעיות, אתה לא יכול להתנגש מולם.

אוריאל בוסו: לא יהיה לנו איתם שום – צריך לחוקק איזה חוק שגם שר שהוא לא חבר כנסת יצטרך לבקר פה במליאה פעם בשבועיים, שלושה, חודש, אחרת אין לך דיבור איתם.

אוריאל בוסו: הם לא נגישים לציבור – ולא רק לציבור, לא נגישים לכנסת, לבעיות האמיתיות שנמצאות כאן.

אוריאל בוסו: עוד איכשהו היה חיבור, עכשיו אנחנו בכלל לא נראה אותם.

אוריאל בוסו: הם לא מבינים את המצוקות.

אוריאל בוסו: אנחנו מקבלים אין-ספור הודעות של משפחות, של אנשים, של אברכים, שאומרים: מה נעשה?

אוריאל בוסו: הינה, אני סיפרתי ואמרתי באופן אישי, הבן שלי לומד בכולל, והכלה עובדת בעבודה עד שעה 16:00 אחר הצוהריים.

אוריאל בוסו: הילד, הנכד שלי, צריך להיות במעון.

אוריאל בוסו: הוא אומר לי: אבא, בשנה הבאה איך אני שם אותו במעון?

אוריאל בוסו: 2,500 שקל משלמים במעון.

אוריאל בוסו: אז יחפשו משפחתונים, יחפשו חלטורות, יביאו לסבתא או שהאישה צריכה להוריד כרגע מהמשרה, לסיים בשעה 13:00 את העבודה, כי הבעל – היא תוריד מהאוכל שלה ולא תוציא אותו מהכולל.

אוריאל בוסו: זה מה שהמדינה רוצה לעשות בסוף?

אוריאל בוסו: להוציא אנשים ממעגל העבודה?

אוריאל בוסו: ומה להגיד, ניצחנו?

אוריאל בוסו: לא היה כזה דבר מאז קום המדינה.

אוריאל בוסו: אבל קולם של חברי הכנסת החברתיים בקואליציה, קולם של השרים, קולו של מר בנט, שאמר: אחיי החרדים, תעזבו את העסקנים, אני אדאג לכם שלא יפגעו בכם – קולו נדם.

אוריאל בוסו: האמת היא, כשאני חושב על הסיטואציה – מה זה קולו נדם?

אוריאל בוסו: תאר לך שהוא מתקשר לשר האוצר ואומר לו: שר האוצר מה אתה עושה?

אוריאל בוסו: הוא אומר לו: מה זאת אומרת?

אוריאל בוסו: בתור מה?

אוריאל בוסו: אתה כולה יש לך שישה מנדטים, לי שבעה, תגיד תודה שאתה ראש ממשלה, אתה תגיד לי מה לעשות?

אוריאל בוסו: אף אחד לא יכול באמת להגיד לו מה לעשות.

אוריאל בוסו: הרי גם ועדת הכספים אצלו, ועדת הרפורמות, ויש לו שישה חברים – עכשיו הורידו לשלושה, ממלאי מקום בוועדת הכספים שיהיו מטעם ישראל ביתנו ושר האוצר והכול ביחד באותו מקום.

אוריאל בוסו: זאת אומרת הוא רב עם עצמו, אין מישהו שיגיד לו לא.

אוריאל בוסו: אנחנו נמצאים באובדן אמיתי.

אוריאל בוסו: אבל אני אומר לציבור, ולא רק לציבור, באחריות אמיתית: אם מישהו חושב שיש אברך אחד, משפחה חרדית אחת שתשנה אורח חייה בגלל הגזרה הזאת – לא יקום ולא יהיה.

אוריאל בוסו: אבל הם מרגישים על הבשר שלהם.

אוריאל בוסו: לצערנו, אנחנו אומרים, בבחירות תמיד יוצאים ועושים סוג של געוואלד בקמפיינים.

אוריאל בוסו: צעקנו ואמרנו להם: חבר'ה, לא יהיו לכם בסוף גם קמפיינים – עזרה לקמפים לישיבות, ויהיו גזרות על המעונות, ואחר כך, מחר יכול להיות שגם בארנונה יגידו: לא תהיה לך הנחה בארנונה, עד שלא יהיה כושר השתכרות.

אוריאל בוסו: אנשים אמרו: אתם מגזימים, יהיה אותו דבר, עולם כמנהגו נוהג.

יעקב מרגי: נזמין אותם לכאן.

אוריאל בוסו: לא.

אוריאל בוסו: היום, מספר להם מר ליברמן מה הוא באמת, הוא מאמץ את כל הדברים הללו, ולצערנו הציבור מבין שהזעקות הללו היו זעקות אמיתיות.

יעקב מרגי: תודה.

אוריאל בוסו: בעזרת השם, שום דבר, אנחנו עכשיו נמצאים ממש בתשעת הימים, בזמן של אבל על החורבן, מאמינים שבעזרת השם כבר ביום ראשון לא נצטרך לשבת על הרצפה ולומר קינות אלא בית המקדש ייבנה.

יעקב מרגי: תודה.

אוריאל בוסו: אבל בית המקדש השלישי ייבנה באהבת חינם.

אוריאל בוסו: אנחנו נמשיך לאהוב חינם, לא נקלל ולא נעשה שום דבר.

אוריאל בוסו: אבל נמשיך לזעוק לקדוש ברוך הוא שיגאל את עם ישראל, תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אוריאל בוסו.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אורי מקלב.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת אופיר כץ, שהפעם אני מקווה שיהיה בזמן.

יעקב מרגי: מיכאל, בהתמדה רבה, כל הכבוד לך, יישר כוח.

מיכאל ביטון: רק בשביל הפרוטוקול, בערוץ 20 התייחסתי לנושא.

יעקב מרגי: 15 דקות לרשותך, אדוני.

קריאה: מי אחריו, אדוני?

יעקב מרגי: אחריו, אמרתי – אופיר כץ.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: אם יש שר – אז מכובדי השר, אם אין שר – חבריי חברי הכנסת, אני תמיד משתדל קודם כול להגיד בכמה משפטים, בכל אופן – – –

יעקב מרגי: שר תורן בסביבה?

אורי מקלב: תעצור את השעון.

יעקב מרגי: רונית.

קריאה: מי השר התורן?

יעקב מרגי: חמד עמאר.

יעקב מרגי: בבקשה, דבר.

אורי מקלב: דובר מקודם, כשחבר הכנסת חמד עמאר הציג את הצעת החוק הקודמת – –

יעקב מרגי: אנחנו נאפס, וכשהוא יחזור נפעיל לך את השעון.

אורי מקלב: – – של סיוע כלכלי, דיברנו על כך שהמינוי של שר במשרד האוצר והחוק הנורבגי בנוסף גורמים לכך שאת שר האוצר לא רואים בכלל, אדוני היושב-ראש, בכנסת.

אורי מקלב: הביקורת הרבה שיש עליו בכנסת מבית ומבחוץ בכלל לא מגיעה לאוזניו.

אורי מקלב: יכול להיות שיש בזה איזה מעלה, שהוא – – –

יעקב מרגי: הוגו צ'אווס היה צריך ללמוד קצת איך עובדים.

קריאה: משנה מנכ"ל, משנה – – –

יעקב מרגי: תשמע, ועדה פרלמנטרית מסורסת – מה אתה מתפלא.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: סליחה, אדוני.

אורי מקלב: בכל אופן, אנחנו נדבר על חדלות פירעון, אנחנו דנים בזה עכשיו וזו הוראת שעה שהופסקה – – –

יעקב מרגי: כל עוד אין שר תורן השעון לא עובד.

יעקב מרגי: השעון יתחיל לעבוד כשיהיה שר תורן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

מיכאל ביטון: הרב מקלב, תנצל את הזמן לאיזה דבר תורה.

אורי מקלב: זה בסדר, אני אנצל את הזמן – – –

מיכאל ביטון: יש לנו מניין.

יעקב מרגי: אל תאתגר אותו.

יעקב מרגי: גם אם תהיה שעה, הוא ידבר שעה.

אורי מקלב: גם דבר תורה, אם ירצה השם, ככל שהזמן מאפשר.

מיכאל ביטון: תתחיל בדבר תורה ואחרי זה תעבור לענייני דיומא.

אורי מקלב: אתחיל בדבר תורה.

יעקב מרגי: רומן, איך זה קורה לך, רומן?

אורי מקלב: אנחנו קראנו בפרשת השבוע על ערי מקלט, ואנחנו ידענו, אנחנו יודעים, שרוב שבטי ישראל, תשעה שבטים וחצי, היו בתוך ארץ ישראל, ומעבר לירדן – שני שבטים וחצי, של בני גד ובני ראובן וחצי שבט המנשה היו בצד השני.

יעקב מרגי: מעבר לירדן.

אורי מקלב: מעבר לירדן.

אורי מקלב: עכשיו, כשזה הגיע לחלוקה של ערי מקלט, קבעו שש ערי מקלט.

אורי מקלב: שש ערי המקלט האלה, איך הייתה צריכה להיות החלוקה?

אורי מקלב: מינימום היה צריך להיות אולי 1.5 בחלוקה – – –

יעקב מרגי: עמדת היועצות.

אורי מקלב: עיר מקלט וחצי תהיה בעבר הירדן, והשאר – בארץ ישראל.

אורי מקלב: אבל התורה אומרת לנו: לא.

אורי מקלב: שלוש ערים נעשה בתוך גבולות ישראל ושלוש ערים נעשה בעבר הירדן.

אורי מקלב: כאן נשאלת השאלה למה.

אורי מקלב: למה אנחנו מוצאים יותר ערי מקלט?

אורי מקלב: התשובה שאומרים המפרשים: בעבר הירדן יש הרבה יותר רוצחים.

אורי מקלב: יש יותר.

אורי מקלב: ארץ ישראל שומרת על האנשים, האנשים שנמצאים שם הם אנשים שמתנהלים באורח החיים התרבותיים, המצווים, כאנשים שיש להם את עשרת הדיברות וכמובן "לא תרצח" הוא אחד מהדיברות, אחד מהם.

אורי מקלב: אבל לא רק זה, זה טבע האנשים: לא תרצח.

אורי מקלב: אבל יש מקומות מופקרים יותר.

אורי מקלב: אין את האווירה, אין את המחויבות, וממילא יש יותר רוצחים.

מיכאל ביטון: מה עם הזמן?

יעקב מרגי: לא יעבוד.

יעקב מרגי: כל עוד אין שר תורן, לא יעבוד השעון.

יעקב מרגי: בכנסת הנוכחית יש תופעה: יו"ר ועדה יכול לקום מהכיסא, להשאיר את חברי הכנסת מדברים ולצאת להתייעצויות – אני בכוונה לא אומר את זה בלשון נקבה, כדי שזה לא יהיה אישי – ושר יכול להפקיד את המליאה.

יעקב מרגי: גם ככה בקושי יש לנו נציגות.

קריאה: הגיע השר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: מרגע זה 15 דקות לרשותך.

אורי מקלב: ואיפה קנס על זה שהוא לא היה?

יעקב מרגי: אין קנס.

יעקב מרגי: קיבלנו את הקנס שאנחנו יושבים פה ושומעים.

מיכל מרים וולדיגר: הרווחנו, כל מילה פנינה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: עליי היו כולנה.

אורי מקלב: בכל אופן אני אסיים.

אורי מקלב: אז בגלל שיש יותר רוצחים.

אורי מקלב: נשאלת השאלה: ערי מקלט בנויות לשוגגים ולא לאלה שהם רוצחים.

אורי מקלב: אז מה הקשר בין זה שיש יותר רוצחים מעבר לירדן, לא בארץ ישראל, לבין ערי המקלט?

אורי מקלב: אז התשובה היא – – –

מיכאל ביטון: בשגגה.

אורי מקלב: בשגגה – אם זה בשגגה, אז הוא לא רוצח.

מיכאל ביטון: לא בזדון.

אורי מקלב: אז לא צריך להיות הבדל.

אורי מקלב: מה זה משנה לך?

אורי מקלב: שם זה רוצחים בכוונת מכוון.

אורי מקלב: אנחנו קוראים להם רוצחים, אבל לא בשוגג.

אורי מקלב: בשוגג – צריך להיות אותו דבר.

אורי מקלב: יש כמה תשובות אבל התשובה הקלאסית, שמתאימה כאן למה שאנחנו רוצים להגיד: כשיש פשע בסביבה, יש זילות בכול, ואז נהיה גם בשוגג וגם הזהירות יורדת.

אורי מקלב: אין דבר – הרואה סוטה בקלקולה צריך להזיר את עצמו מן היין; מי שרואה מעשה לא טוב, דברים, פעילות לא טובה – זה משפיע על הסביבה.

אורי מקלב: זה אומר, זאת אווירה אחרת.

אורי מקלב: יותר מזה, אני רוצה להוסיף עוד משהו.

אורי מקלב: כתוב גם שלערי מקלט צריך לכתוב שלטים, שתהיה הכוונה לערי המקלט האלה.

אורי מקלב: למה לא מצאנו בשום מקום הכוונה?

אורי מקלב: למה צריך הכוונה?

אורי מקלב: לכאורה חשבנו שזה הפוך – שזה צריך להיות משהו שלא צריך לכוון אליו.

אורי מקלב: למה צריך לכוון?

אורי מקלב: התשובה היא בדיוק הפוך: כדי שאנשים אפילו לא ישאלו איפה ערי המקלט, שיראו בשלטים; השלטים, יתרגלו אליהם; אם ישאלו: רגע, קרה משהו כאן – רק לשמוע שהיה רצח בשוגג, אפילו, זה צריך לזעזע, זה עושה משהו, מחליש אותך, מכיוון שדברים רעים, דברים מושחתים, דברים שלא מבוססים טוב, זה משפיע על הסביבה.

אורי מקלב: לכן אנחנו עומדים כאן כמעט יום-יום ובמשך שעות רבות, לילה ויום, אנחנו מדברים, בגלל פלטפורמה.

אורי מקלב: אני לא מחשיב אותך, יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת מיכאל ביטון, אבל בסך הכול, איך אמרת, צריך עכשיו להיזהר יותר.

אורי מקלב: בוודאי צריך עכשיו להישמר יותר, מכיוון שהאווירה, התרבות והסביבה מאוד מאוד משפיעות, ואנחנו היום רואים שכל הזמן אנחנו צריכים להתמודד עם דברים דורסניים.

אורי מקלב: דיברנו על כך קודם כשציינו את הנושא של הקמת ועדות.

אורי מקלב: אנחנו לא באים עכשיו בטענה בתור אופוזיציה, אנחנו באים עם הוכחות מוכחות שלא התנהגנו ככה – לא התנהגנו ככה, ואנחנו מדברים על 12 שנות שלטון, ויכולים להרשות לעצמם לעשות דברים כאלה.

אורי מקלב: אפשר, אחרי עוד פעם ועוד פעם שאתה עושה את זה, אתה אומר: לא נורא.

אורי מקלב: לא, היו גבולות, שמנו לעצמנו גבולות, וצריך לשים גבולות.

אורי מקלב: זה משחית את כל השיח, דבר כזה.

אורי מקלב: אנחנו רואים את ההתנהלות הזאת בעוד דברים.

אורי מקלב: אנחנו יום-יום דנים בחוקים שהממשלה הזאת מביאה, שהם בעצמם חוקים מרחיקי לכת.

אורי מקלב: אני אביא לכם חוק שעכשיו קיבלתי.

אורי מקלב: עכשיו עוזרי יושב בחדר ומכין הסתייגויות לחוק הדיינים, שקיבלנו עכשיו, חוק הדיינים הסופי שהממשלה מציגה.

אורי מקלב: בכלל אי-אפשר להבין מדוע בחוק הדיינים לוקחים באמת איזו מילה שהיא מכובדת, אנשים בתפקיד מכובד, המשרה מכובדת, המקום מכובד, ואנחנו מוזילים את הדיינים ואת כל המוסד הזה, מוסד הדיינות, מוסד בתי הדין, לחוק שכל-כולו פרסונלי – אי-ותרנות בין שני שרים בשתי מפלגות, שכל אחד אומר:

אורי מקלב: אני זה שיהיה בוועדה למינוי דיינים.

אורי מקלב: במקום שמה שהיה מובן – לא שאני חושב שהשר לענייני דתות של היום הוא הנציג המומלץ שלי, ממש לא, אבל בכל אופן זה היה מקובל שהוא יהיה בוועדה כממשלה.

אורי מקלב: נותנים לשר שהוא שר השיכון.

אורי מקלב: מה הקשר?

אורי מקלב: אין קשר, אבל יש קשר: שתלטנות ורצון עז.

אורי מקלב: אז באים לכנסת, ומכיוון שאי-אפשר בחוק הקיים היום ששני שרים יכהנו כנציגים בגוף הבוחר בוועדה למינוי דיינים, אז מה עושים?

אורי מקלב: עושים חוק: רגע, יש כנסת שגם צריכה לשלוח שני נציגים?

אורי מקלב: אז אנחנו נחליף – הכנסת תשלח רק נשים ואנחנו נשלח רק גברים, זאת אומרת, ממשלת ישראל לא תשלח נשים.

אורי מקלב: אין להם בעיה בלדברר את זה ואין להם בעיה בנראות.

אורי מקלב: לטענתם, איך זה שהממשלה לא שולחת אישה?

אורי מקלב: אנחנו ניתן לכנסת לעשות את זה.

אורי מקלב: הכול בגלל ג'ובים, הכול בגלל חוק פרסונלי.

אורי מקלב: איך אנחנו מצליחים לקיים את זה?

אורי מקלב: אנחנו נעשה פשרה: גם אני רוצה וגם אתה רוצה, אז שנינו נהיה.

אורי מקלב: ככה נפתרות הבעיות, ואז עושים חוקים שיש להם השלכות כבדות מאוד, כמו שאנחנו יודעים על מה שקרה בכנסת, והביקורת הציבורית הייתה רבה.

אורי מקלב: אחרי שהביקורת הציבורית הייתה רבה, באו היום לוועדה – או אתמול באישון לילה – והחליפו.

אורי מקלב: אמרו: אנחנו הבנו.

אורי מקלב: גם הייעוץ המשפטי של הכנסת – אני רוצה באמת להעריך אותם ולכבד אותם על כך שהם עושים עבודה חשובה מאוד והם לא נכנעים ללחצים כאלה ואחרים.

אורי מקלב: בזמננו, אנחנו שמענו.

אורי מקלב: חבל שגם בוועדה המסדרת היום חוות דעת של היועצת המשפטית לא התקבלה, אף שהדברים נאמרו.

יעקב מרגי: אבל נאמרו דברים ברורים לפרוטוקול בעקבות שאלות שלי ושל חבריי.

אורי מקלב: לפרוטוקול, וזה נשאר מאוד לפרוטוקול, ובאופן מעשי המשיכו בחוק.

יעקב מרגי: לא, לא, אני מייחס חשיבות רבה לפרוטוקול.

אורי מקלב: במקרה הזה הביאו שינוי לחוק.

אורי מקלב: חשבתי: אולי חזרו בהם – לא חוק פרסונלי?

אורי מקלב: ואז מתברר: איזה חזרו בהם, שום דבר.

אורי מקלב: הביאו חוק שהוא יותר גרוע מהחוק הראשון, ואז שינו בכלל – מוסיפים.

אורי מקלב: טוב, לא נגרע מהכנסת, הכנסת תמשיך לבחור נציג אחד ונציגה אחת, והממשלה תקבל תוספת.

אורי מקלב: אנחנו נגדיל את הגוף הבוחר, נגדיל את הוועדה, ואז אנחנו נוסיף אחד.

אורי מקלב: אבל גם זה לא מספק, זה לא מסתדר טוב עם השליטה שצריכה להיות – בכל אופן, אולי לרבנים ולדיינים יש איזו שליטה – גם זה לא נראה.

אורי מקלב: זה, אנחנו נסתדר עם זה.

אורי מקלב: איך?

אורי מקלב: גם ניתן לשר המשפטים למנות עוד טוענת רבנית.

אורי מקלב: אז יש כבר שתי טוענות רבניות.

אורי מקלב: ואני שואל: אם כך, למה לא גם טוען רבני?

אורי מקלב: אין תשובה.

אורי מקלב: אמרו: תבדוק את זה.

אורי מקלב: עכשיו קיבלנו נוסח סופי – זה לא נמצא.

אורי מקלב: הרי אם אנחנו באמת מכבדים, אנחנו צריכים – זה הרי גוף שהוא מקצועי.

אורי מקלב: מכיוון שאין להם איזה התאגדות, אז שר משפטים – שזה עוד כוח לממשלה – שר המשפטים ימנה עוד שתי נציגוֹת.

אורי מקלב: תיתן גם לנציגוּת – הרי זאת גילדה, שעוסקת – רובם רובם הם טוענים רבניים; טוענות רבניות הן אחוז מאוד מאוד קטן.

אורי מקלב: לא, שתי טוענות רבניות, הן מייצגות.

אורי מקלב: זה ממש שוויוניות לתפארה, ההחלטה הזאת.

אורי מקלב: זה לא נגמר בהחלטה הזאת, ואז יוצא שהכנסת מקופחת, הכנסת מקופחת יחסית.

אורי מקלב: יש איזה איזון בין הממשלה לבין הכנסת.

אורי מקלב: אני שואל אתכם, אדוני היושב-ראש – – –

יעקב מרגי: הכנסת כמעט לא קיימת מאז הוקמה הממשלה.

יעקב מרגי: היא נדרסת.

אורי מקלב: ודאי.

אורי מקלב: מי צריך יותר נציגים?

אורי מקלב: יש ממשלה.

אורי מקלב: היינו צריכים עכשיו להחליט, הייתה אפשרות להחליט: או ממשלה או כנסת – מי צריך יותר?

אורי מקלב: אם זה שוויוני זה גם עיוות, מכיוון שהכנסת מייצגת הרבה יותר מהממשלה, הממשלה מייצגת מקסימום חצי מהכנסת, אז הם מקבלים פעם אחת, ועכשיו אנחנו מורידים מהכנסת.

אורי מקלב: היו כבר תקופות – אנחנו גם צריכים לחשוש שבכלל האופוזיציה לא נמצאת, ואנחנו עכשיו בתוך זה מחלישים את כוח האופוזיציה.

אורי מקלב: זה נהיה בסוף אחד מחמישה.

אורי מקלב: מחלישים בצד הזה את האופוזיציה.

אורי מקלב: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אתה, שהיית שר לענייני דתות, יודע הרי את הדברים, אתה קרוב לנושא.

אורי מקלב: התברר שרוצים למנות גם – כבר היה מינוי של טוענת רבנית, היה מינוי, וחשבו חכמים איך אנחנו בכל אופן גם נפטרים ממנה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים עכשיו מינוי שלנו, גם זה לא היה טוב.

אורי מקלב: יש מינוי לארבע שנים שהיה רק לפני כמה חודשים; לפני חמישה, שבעה או שמונה חודשים היה מינוי.

אורי מקלב: משרד המשפטים אומר: אי-אפשר, יש לה מינוי.

אורי מקלב: זו לא משרת אמון, זה מינוי.

אורי מקלב: במינוי הזה אי-אפשר – אומרת היום נציגת משרד המשפטים, בשאלה מפורשת וממוקדת בנושא הזה, היא אומרת: בנציגה הזאת אי-אפשר עכשיו לגעת.

אורי מקלב: זה לא קשור.

אורי מקלב: את הנציגה האחרת שר המשפטים יבחר עכשיו, ימנה עכשיו, אבל זה לא.

אורי מקלב: מה אתה חושב שעכשיו – מה אתה חושב שמגיע לנו בהצעת החוק לפני שעתיים?

אורי מקלב: בתוך הצעת החוק יש תוספת, שהיא תהיה רק עד שנה.

אורי מקלב: הצעת החוק, בחלק של המעבר, תהיה עד שנה.

אורי מקלב: הרי השמיים יזעקו על זה.

אורי מקלב: עד כמה אפשר ללכת?

אורי מקלב: עד כמה נמוך אפשר ללכת בדריסה, בכוחניות כזאת?

אורי מקלב: וככה אתה רואה לאורך כל הדרך.

אורי מקלב: התחלתי להגיד על חדלות פירעון, ולא רק שאנחנו – באמת נשאלה כאן השאלה למה עד עכשיו לא נבחרו נאמנים והיה עכשיו צריך לעשות עוד הארכה של הוראת השעה.

אורי מקלב: זה עכשיו התפקיד שלכם, אתם בשלטון, לראות שהפקידות תעבוד יותר טוב ותהיה יעילה יותר.

אורי מקלב: אבל אנחנו ביד אחת רוצים לעשות את זה חדלות פירעון ולעזור לחדלות פירעון, ואנחנו מכניסים אנשים לחדלות פירעון, ורק עכשיו עשינו חוק של סיוע כלכלי בגלל נגיף קורונה, פתאום בידודים – מי כבר חשב על בידודים?

אורי מקלב: אנשים זרקו את המסכות מהבית.

אורי מקלב: אנשים היו בטוחים שאנחנו כבר אחרי זה.

אורי מקלב: ככה זה גם היה צריך להיות.

אורי מקלב: וגם ההתפרצויות הקטנות האלה היו צריכות לקבל את המענה המקצועי והרפואי בקלות.

אורי מקלב: אלה לא דברים חדשים.

אורי מקלב: מה שקרה זה לא בגלל שלא עשו נכון – לא עשו שום דבר; אנחנו נמצאים היום בהתפרצויות שהיום אנשים מבוהלים ואומרים לי שבעוד חודש וחצי לא אפשר יהיה לעשות חתונות, לא התכנסויות.

אורי מקלב: אנחנו פתאום נמצאים בתוך הגל הרביעי.

אורי מקלב: מסתירים את זה מאיתנו.

אורי מקלב: אנחנו כבר נמצאים בתוכו.

אורי מקלב: ואנשים, מפחד וחוסר יכולת לשלוט, לא עושים שום דבר.

אורי מקלב: ולא רק זה: ביד אחת אנחנו אומרים לעזור לחדלות פירעון, ומצד שני רק לפני כמה ימים הבאנו לכאן צמצום החל"ת.

אורי מקלב: יש אנשים שכבר חיים – היום, היום, כשאנחנו נמצאים היום, בתאריך הלועזי, כמובן, ב-12 או ב-13 בחודש, לאנשים לא יהיה מאיפה לשלם את המשכנתה, לא יהיה להם מאיפה לקנות אוכל.

אורי מקלב: היום הם כבר חיים כך שהם לא יקבלו, ואין להם עבודה, הם לא מוצאים עבודה ולא ימצאו עבודה, ואין להם היכולת למצוא עבודה.

אורי מקלב: אתם יודעים את האמת, ולא אכפת לכם שום דבר.

אורי מקלב: באבחה אחת, על אף חוות הדעת, על אף שנערכו לכך שהחל"ת ירד בצורה מדורגת, חתכו את זה והגיעו לגיל 45.

אורי מקלב: אתם מכירים אישה בת 40 או 43 שכן תמצא עכשיו עבודה?

אורי מקלב: גיל 45 זה אומר שרק מכאן ואילך היא לא תמצא, ולפני זה כן יכולים למצוא?

אורי מקלב: ולא רק זה – דיברנו, וגם אתה היית שותף, על נשים הרות.

אורי מקלב: תחריגו אותן.

אורי מקלב: נשים הרות זה גם לא הרבה זמן.

אורי מקלב: אלה תקופות מסוימות, קצרות.

אורי מקלב: אין ספק שאם אתה צריך לקחת אישה בת 45 או אישה הרה בת 35, אין ספק שלאישה ההרה בת ה-35 יותר קשה.

יעקב מרגי: ברשותך, אני אומר: אתה מתאמץ לתת רציונל כזה או אחר.

יעקב מרגי: שר אוצר שנואם שבועיים לפני ההחלטה הזו שהחרדים והבדואים יולדים לבטלה – אמירה מאוד גזענית, מאוד פוגענית – אי-אפשר לחפש רציונל במעשה שלו חוץ מדעות, מסטריאוטיפים, מגזענות ומנקמנות.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש מאוד צודק, אבל הוא אמר עוד משהו.

אורי מקלב: הוא אמר: בחברה הערבית אני לא יכול לגעת.

יעקב מרגי: אפשר לגעת.

יעקב מרגי: אם הרציונל הכלכלי עובד, למה לא?

אורי מקלב: אבל זה הכול פוליטיקה.

יעקב מרגי: הפחד.

יעקב מרגי: הפחד אוכל.

אורי מקלב: אמר: אני לא יכול לגעת בזה עכשיו.

אורי מקלב: אבל שידעו מה הוא רוצה לעשות להם רק ברגע שיוכל לעשות להם, ובזה שהם הולכים לתמוך בו – שתהיה להם אחריות על הציבור שלהם, על האוכלוסייה שלהם.

אורי מקלב: אבל על מה הוא אמר את זה?

אורי מקלב: טוב שאתה מעלה את זה כאן, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: הוא דיבר על זה כהסבר מדוע הוא קיבל את ההחלטה שמבחן ההכנסה של האישה שעובדת, של האישה שמפרנסת, יהיה תלוי ברצון אחר, עוד לפני שנגיע לערכים, לפני שנגיע לחיוב – בעצם המעשה עצמו.

אורי מקלב: ואני חושב שזה לא רק ליברמן; מי שצריכים לקחת אחריות לא פחות מזה זה גם ראש הממשלה וגם מחליף ראש הממשלה וגם השרים הבכירים שיושבים והסגנים של ראש הממשלה.

אורי מקלב: הם כולם צריכים לקחת אחריות.

אורי מקלב: אי-אפשר לראות שאתם עומדים כאן ושותקים ולא עונים על השאלות האלה.

אורי מקלב: האחריות היא עליכם.

אורי מקלב: אנחנו לא נוריד את זה מסדר-היום.

אורי מקלב: יותר ויותר אנחנו שומעים, מקבלים על זה גיבוי – לא מהקואליציה, מהציבור, מאנשים רגילים ששומעים את זה, כולל כאן בכנסת.

אורי מקלב: אנשים שנמצאים כאן בקואליציה, אכפת להם, ואני מעריך את זה שאכפת להם.

אורי מקלב: צר לי, ואני חושב שאתם כן צריכים לגלות באמת מנהיגות ולגלות אומץ ויושרה ציבורית ולבוא ולהגיד: לא, עד כאן.

אורי מקלב: בשונה מהרבה דברים לא מדובר כאן על משהו ציבורי, על נושא של תקציבים למוסדות לחינוך, למוסדות לימוד תורה שהממשלה מתקצבת; כאן מדברים על משהו אזרחי – לא משהו ציבורי – על העובד עצמו, הטלת משהו על העובד עצמו, פגיעה אישית באזרח.

אורי מקלב: לא מדובר כאן במשהו שאתה אומר: יש לי תקציבים ממשלתיים ומוסדות חינוך ודברים כאלה שאני עוזר או אני לא עוזר, ואני אחליט עכשיו איך אני אעשה את זה ולמי אני כן עוזר – ולא שזה לא חמור, לא שאני מסכים; אנחנו מדברים כאן על משהו שכל מדינה יודעת לתת, יש כאלה שנותנים בחינם ויש כאלה שלא נותנים; כל המעונות נוצרו לא כעוד משהו, כמוסד חינוך.

אורי מקלב: זה השוני בין מעונות, והוויכוח אם זה נמצא במשרד העבודה ומשרד החינוך, הוויכוח הארוך הזה.

אורי מקלב: למה יש ויכוח ארוך?

אורי מקלב: למה זה לא במשרד החינוך?

אורי מקלב: למה משרד העבודה?

יעקב מרגי: אתה יודע איך היה מוגדר פה בעבר הרציונל של המעונות – אני מקווה שזה תוקן: אחסון ילדים בזמן שהאימא יוצאת לעבוד.

יעקב מרגי: תתפלאו לשמוע, ככה זה היה מוגדר.

אורי מקלב: זה נורא ואיום.

אורי מקלב: הקונוטציה היא שלילית מאוד.

אורי מקלב: אבל אנחנו יודעים שהמעונות נוצרו לדבר אחר – לא לבעל ולא למישהו אחר, אלא כדי שכשיש ילדים, האימא לילדים – לא אישה עובדת; אימא לילדים, לא מישהו אחר – תוכל ללכת לעבוד, ויהיה מי שישמור על הילדים שלה מגיל אפס עד שלוש.

אורי מקלב: מה נפגע היום שבאים ופוגעים בהם, ברציונל הזה, בתפיסה הזאת, בדבר שהוא ודאי הכלכלה, שהוא המניב?

יעקב מרגי: נא לסיים.

אורי מקלב: ואותן נשים, הן עושות את זה במסירות רבה, באחריות רבה, והן עושות את זה בצורה הכי טובה.

אורי מקלב: כשאנחנו היום באים ופוגעים בהן, אנחנו לא נגיע – אנחנו יודעים, יש לנו תשובות.

אורי מקלב: רק לסבר את האוזן, התשובה הייתה שאם בן הזוג לא עובד, שילך וישמור על הילדים.

יעקב מרגי: תודה.

אורי מקלב: בן הזוג – מה זה "לא עובד"?

אורי מקלב: הוא נמצא, ולא רק שהוא עובד.

אורי מקלב: השר בתוך משרד האוצר, אדוני, אתם מפעילים רגולציה על אותם האנשים שנמצאים במקום הלימודים שלהם.

אורי מקלב: ודאי ערך הלימוד הוא אורח חיים – אף אחד לא יצליח בעניין הזה.

אורי מקלב: כפי שנאמר, ואתה יודע, אדוני היושב-ראש – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: ביטון, למה לך לאתגר אותו?

יעקב מרגי: גם שעה הוא ידבר.

אורי מקלב: – – בדנ"א היהודי, בוודאי החרדי, יש.

אורי מקלב: גם מי שעם הזמן היה הולך לעבוד – אבל כשאתה עושה את זה מתוך כפייה – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

יעקב מרגי: יש עוד הרבה חוקים, ותוכל לדבר עוד הלילה.

אורי מקלב: – – מתוך הכרח, הוא יגיד: אני לא אכופף ראש בדברים האלה.

אורי מקלב: אז נכון, הילד יאכל קליפות של תפוזים או קליפות של תפוח אדמה וגזר, אבל – – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אבי מעוז, אתה חייב לתת השתלמות לחברי הכנסת איך עומדים בלוחות זמנים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אופיר כץ, הפעם לא פספסת.

אופיר כץ: לא.

יעקב מרגי: אחריו – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, ואחריה – כמובן, אתי חוה עטייה, ואם היא לא תהיה – אבי מעוז.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: כמה אתה רוצה?

אופיר כץ: היו לי עשר?

יעקב מרגי: קיבלת עשר.

אופיר כץ: נתתי לביטן חמש, אז חמש.

יעקב מרגי: לא, לא אתה.

אופיר כץ: נתתי לו חמש.

יעקב מרגי: אצלי רשום עשר.

אופיר כץ: אוקיי.

אופיר כץ: אתה רוצה – – – פחות.

יעקב מרגי: דבר, בבקשה.

קריאה: אף אחד לא מחייב אותו – – –

יעקב מרגי: אמרתי, עד עשר דקות.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אדוני יושב-ראש הוועדה שלנו – עם אוזנייה, לא שומע אותנו.

יעקב מרגי: הוא נבחר כבר?

יעקב מרגי: היו פה ישיבות?

יעקב מרגי: יו"ר ועדת הכלכלה העתידי, הוא מתייחס אליך.

מיכאל ביטון: כן.

אופיר כץ: אמרתי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר וגם אדוני יושב-ראש הוועדה.

מיכאל ביטון: תודה, ידידי.

אופיר כץ: זהו, תמשיך עכשיו.

אופיר כץ: אני רוצה להקריא לכם משהו: דחיית הקמתן של הוועדות בכנסת ודחיית מועד סגני יושבי-ראש הכנסת "פוגעת פגיעה של ממש בדמוקרטיה הישראלית ובשיטת המשטר הנהוגה, ונדמה כי הכול מתוך שיקולים זרים ומשוא פנים שמטרתם לכבול את שיקול דעתה של הכנסת"; "לא ייתכן ששיקולים פוליטיים זרים ומשחקים קואליציוניים של הממשלה יפגעו פגיעה אנושה כל כך ברשות המחוקקת".

אופיר כץ: זוהי פנייה של התנועה לאיכות שלטון.

אופיר כץ: אתם בטח חושבים: טוב, זה כנראה מדבר על הקואליציה הנוכחית.

אופיר כץ: זה תיאור מדויק, הרי.

אופיר כץ: כל הכבוד להם.

אופיר כץ: אבל, תהיו מופתעים: לא.

אופיר כץ: אלו דבריה של התנועה לאיכות השלטון, לוחמי הדמוקרטיה, שומרי החומות, מגיני המבצר, שנלחמו כנגד הרשעים בליכוד שניסו לחרב את הרשות המחוקקת.

אופיר כץ: ותראו מה זה, היוצרות התהפכו, וכל אנשי האופוזיציה שהתנועה הגנה בחירוף נפש על זכויותיהם עברו לקואליציה, נוהגים בדורסנות, בדיקטטורה, רומסים זכויות וזורקים לפח מנהגים וסיכומים.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, כדאי שתשמע עכשיו דברים שלקחתי כשהם היו בצד השני, על העניין הזה של הוועדות.

יעקב מרגי: רוני הסדרן משך את תשומת ליבי.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אופיר כץ: כי אנחנו ביחד, בוועדה, מנסים לשמור על כבודה של הכנסת, כבודה של האופוזיציה, כבר כמה שבועות, חודש.

אופיר כץ: בוא תשמע מה אלה שעושים לנו את הבעיות אמרו אז.

אופיר כץ: ב-4 באפריל, לפני כשלושה חודשים, אמר חברי מאיר כהן, כשיו"ר הוועדה המסדרת היה מיקי זוהר: לכולם צריכה להיות נציגות ומפתח על פי כוח המפלגה.

אופיר כץ: בתת-מודע שלנו אנחנו רואים את ההסכמים, אבל בואו ונהיה אך ורק על פי המפתח של תוצאות הבחירות.

אופיר כץ: אלקין, כוכב הפרוטוקולים – תקשיב, אדוני היושב-ראש – אלקין.

יעקב מרגי: מקשיב, רק הסתכלתי – – –

אופיר כץ: "אם רוצים לחזור לדרך שבה הכנסת בדרך כלל עובדת, שכן מגיעים להסכמות – – –" – פתאום הוא בעד הסכמות.

אופיר כץ: והוסיף בדיון חודש אחרי: קודם כול, אם כבר מדברים פה מי תקע ומי לא תקע את עבודת הכנסת, זה לא אנחנו שמנענו במשך שבועיים הקמה – – – עד שיסתדר מספר או עד יסתדר משהו בכוכבים".

אופיר כץ: פה הוא מלין, על שבועיים הוא כבר בא בטענות, והוא מחזיק אותנו כבר חודש בלי ועדות.

אופיר כץ: והוא לא עוצר: "בכנסת הזאת שברתם שיא" – – –

יעקב מרגי: רונית, נטע, שרן, בועז, תודה.

אופיר כץ: בועז, תקשיב מה אלקין אמר לפני כמה חודשים על זה שלא היו ועדות כנסת – –

יעקב מרגי: שמע, שמע.

יעקב מרגי: זה טוב.

אופיר כץ: – – על שבועיים.

אופיר כץ: לא חודש, שבועיים: "בכנסת הזאת שברתם שיא של למעשה שיתוק מוחלט של הכנסת.

אופיר כץ: לא היה כדבר הזה באף כנסת מאז שהוקם מנגנון – – – אתם מנעתם במשך תקופה ארוכה פיקוח פרלמנטרי במדינת ישראל בכל התחומים".

יעקב מרגי: השר אלקין, יכול להיות שהוא אמר את זה?

אופיר כץ: אלקין אמר את זה על שבועיים שלא היו ועדות.

אופיר כץ: על שבועיים.

אופיר כץ: לא על חודש.

בועז טופורובסקי: אני ממש רוצה שנגיע להסכמה.

בועז טופורובסקי: אני באמת רוצה.

בועז טופורובסקי: חייבים.

מיכל מרים וולדיגר: אז תיתנו לנו.

מיכל מרים וולדיגר: אל תהיו חזירים.

יעקב מרגי: תגיד לי איך, אם 26 מתוך 29, 26 ח"כים מכהנים בוועדת המדע, ועדת מעמד האישה – אתה יודע, זה אפילו מצחיק.

אופיר כץ: בועז, בועז, אני מכיר אותך, ואני יודע – – –

יעקב מרגי: וולדיגר, שבאה לכאן בשביל מערכת הבריאות, לא מכהנת כחברת ועדת הבריאות.

אופיר כץ: לא נתתם – – –

מיכל מרים וולדיגר: – – – ודי לחכימא ברמיזא.

בועז טופורובסקי: בואו נשב ונגיע – – –

אופיר כץ: בועז, אני חייב להגיד לך משהו – – –

בועז טופורובסקי: אתם תתחשבו בשיקולים הקואליציוניים שלנו – – –

אופיר כץ: הפוך.

אופיר כץ: לא.

אופיר כץ: אתם צריכים להתחשב באופוזיציה.

אופיר כץ: זה הפוך.

יעקב מרגי: אני אתן לכם – – –

אופיר כץ: אתם הכוח.

אופיר כץ: אתם צריכים להתחשב באופוזיציה.

בועז טופורובסקי: אני מסכים שצריך למצוא איזשהו פתרון.

יעקב מרגי: אם יש לך מנדט, תבוא, נשב, וניתן לך את הנוסחה המנצחת.

אופיר כץ: בדיוק.

אופיר כץ: בועז, הרי אני יודע שאתה יודע ומבין שההצעות שאנחנו מקבלים הן לא הגיוניות ואפילו מבזות.

אופיר כץ: אבל בסדר, אל תענה לי.

אופיר כץ: אני מכיר אותך ואני יודע מה אתה חושב, ואתה לא צריך לענות לי.

אופיר כץ: אז את זה הוא אמר על שבועיים.

מיכל מרים וולדיגר: אופיר, הם יגידו לך: אבל ביבי.

מיכל מרים וולדיגר: כאילו זה הפתרון, שביבי עשה ככה.

אופיר כץ: לא, אבל זאב.

אופיר כץ: אתה צוחק, אה?

אופיר כץ: די, תעצור, שלא תסתבך.

בועז טופורובסקי: לא לא.

בועז טופורובסקי: אני לא.

אופיר כץ: אז שימו לב, כן, הוא זועק על שבועיים.

אופיר כץ: כל הזעקות האלה היו על שבועיים, כשכבר חודש הוא משבית את הכנסת.

אופיר כץ: מעניין מה היה אומר אלקין של אז על אלקין של היום.

אופיר כץ: עודד פורר, מאותו דיון: "אני חושב שההסכמה צריכה להיות כוללת".

אופיר כץ: וחיזק אותו עיסאווי פריג': "כוללת".

אופיר כץ: ואל מול כל ההטחות וההאשמות, שימו לב, עמד יושב-ראש הוועדה מיקי זוהר, ולא הסכים להצביע, ואני מצטט גם מהפרוטוקול, אמר מיקי: "לא, אני רוצה להסכים איתכם, לא באתי לפה להביא פה משהו חד-צדדי".

אופיר כץ: חבל שהם לא פה לשמוע וללמוד איך מתייחסים לאופוזיציה.

יעקב מרגי: זה לא היה עוזר.

יעקב מרגי: גם אם ישמעו, הפסיקו להסמיק אפילו.

אופיר כץ: כן.

אופיר כץ: ואיפה התנועה לאיכות השלטון?

אופיר כץ: אני חוזר אליה, היא פנתה כשאנחנו היינו – – –

יעקב מרגי: נתקעה בנתיב השמאלי, נתקעה בנתיב השמאלי.

יעקב מרגי: היא לא יודעת לחזור לימין.

אופיר כץ: על שבועיים הם פנו במכתבים.

אופיר כץ: עכשיו בדקתי עם הלשכה המשפטית אם התנועה לאיכות השלטון פנתה אליהם לגבי העובדה שאין ועדות.

אופיר כץ: לא מכתב, לא פקס, לא מייל.

אופיר כץ: ביטון, כלום.

אופיר כץ: זהו.

אופיר כץ: לא מוציאים יותר מכתבים.

אופיר כץ: הכול בסדר.

אופיר כץ: איפה התנועה כשמקפיאים חקיקה, מונעים ועדות, מורידים כלים פרלמנטריים, מקצרים זמני דיבור, מוציאים מדיונים?

אופיר כץ: לא תאמינו, אבל היא בשקט.

אופיר כץ: אף תלונה לא נשלחה ללשכה המשפטית של הכנסת על אי-הקמת הוועדות.

אופיר כץ: אף בג"ץ לא הוגש בסערה ובקריאות: הדמוקרטיה מתה.

אופיר כץ: פשוט שממה.

אופיר כץ: הצביעות והאופורטוניזם של השמאל בלתי נתפסים.

אופיר כץ: קשה לי להאמין באיזה קלות אנשי הימין – ימין – שבזו לצביעות הזו, כרגע הצטרפו בדיוק בדילוגים וצהלה לבושה.

אופיר כץ: אני מקווה שאתם יודעים שהציבור לא יסלח לכם, הוא לא ישכח, בסוף הוא גם יתחשבן איתכם.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר כץ.

יעקב מרגי: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אני יודע שהיא הגיעה במיוחד והיא רוצה לדבר.

יעקב מרגי: כנראה היא בפינת עישון.

יעקב מרגי: אז בינתיים, כדי שלא נעכב את רשימת הדוברים – אתי חוה עטייה נמצאת?

יעקב מרגי: אורלי לוי אבקסיס, בבקשה, גברתי.

יעקב מרגי: אמרתי יושבת, לא אמרתי מעשנת, בפינת – – –

קריאה: – – –

אורלי לוי אבקסיס: יש לך מזל שהילדים שלי ישנים עכשיו, מרגי.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה, בכל אופן.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: עד עשר דקות לרשותך, גברתי, בבקשה.

יעקב מרגי: אתה מבין, מיכאל, במקום לנוח, לישון – – –

מיכאל ביטון: אני רואה 12 – – –

יעקב מרגי: זה השאריות של אופיר.

יעקב מרגי: זה השאריות של אופיר.

יעקב מרגי: תשמע, אני אומר לך, תראה איזו מסירות נפש.

יעקב מרגי: במקום לנוח – –

אורלי לוי אבקסיס: במקום להיות עם הילדים שנמצאים בחופש.

יעקב מרגי: – – באה לומר את דבריה.

אורלי לוי אבקסיס: אשרינו שיש לנו גם מי שימלא את מקומנו בזמן שאנחנו לא נמצאים שם.

אופיר כץ: אשרינו.

אורלי לוי אבקסיס: בהחלט, אופיר.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדבר היום על נושא שכואב לי במיוחד.

אורלי לוי אבקסיס: אומנם אני בצד האחר של מדינת ישראל מבחינה גיאוגרפית, אבל אנחנו שותפי גורל.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני רואה שהרכבת לאילת לא בתוכנית של ליברמן כי זה לא כלכלי – טוב שאתה נמצא כאן, חבר הכנסת ביטון, כי מה זה לא כלכלי?

אורלי לוי אבקסיס: בוא נתחיל לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, אני זוכרת שכאשר יאיר לפיד היה שר האוצר, הוא אמר שרכבת לבית שאן לא כלכלית במסגרת כל אותם קיצוצים וכל אותם רעיונות.

אורלי לוי אבקסיס: יש להם הרבה במשותף.

אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת באותה מידה גם את השר שהיה שר האוצר, יאיר לפיד, שגם רצה להפסיק ולכלול שוב פעם, ולכבול את האישה, את מצבה למצבם של הגברים במשפחה, כי אין לנו ישות נפרדת – – –

יעקב מרגי: ממתי תחבורה ציבורית היא בכלל רווחית או כלכלית?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נגיע לזה, בוודאי, אדוני.

יעקב מרגי: ממתי?

יעקב מרגי: חוסר ניסיון, מה עושה לאנשים.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך שזאת בדיוק הייתה אותה הטענה של יאיר לפיד: שזה לא כלכלי, רכבת לבית שאן.

אורלי לוי אבקסיס: כי מי האנשים שגרים שם בפריפריה?

אורלי לוי אבקסיס: מתי הוא רואה אותם, ממסע בחירות למסע בחירות?

אורלי לוי אבקסיס: ואז יצאנו במאבק, חברי כנסת מהפריפריה הגיאוגרפית בעיקר, אבל כאלו שבאמת אכפת להם מכל אותם אנשים שאם היו בוחנים את החיים הכלכליים, מי מהם היו נשארים בפריפריה?

אורלי לוי אבקסיס: הרי לגור בפריפריה זה לא כלכלי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יצאנו אז למאבק, ולמזלנו הרב היה במשרד התחבורה שר שקראו לו ישראל כץ.

אורלי לוי אבקסיס: וישראל כץ, כמו שאתם יודעים, הוא לא אחד שאפשר להפחיד אותו בקלות.

אורלי לוי אבקסיס: נפגשנו איתו, והוא אמר לנו: אל תדאגו.

אורלי לוי אבקסיס: ואכן, הוא כינס מסיבת עיתונאים, ונכנס בשר האוצר יאיר לפיד ואמר לו: אדוני, אתה יכול להגיד כמה אתה רוצה לקצץ, אני אחליט מה מקוצץ אצלי במשרד.

אורלי לוי אבקסיס: והרכבת הזו, שאמרו שהיא לא כלכלית, אתם יודעים כמה אנשים היא משרתת?

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים כמה הורים לילדים היא משרתת?

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים כמה מקומות פרנסה היא פתחה בחזרה לכל אותם אנשים שנמצאים באזור בית שאן?

יעקב מרגי: כמה תנועת תושבים חיובית – – –

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי, אני מכירה אנשים – – –

יעקב מרגי: הגירה חיובית למקומות האלה בגלל הרכבות.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי, בוודאי, כי אנשים אומרים: אנחנו יכולים לשמור את מקום עבודתנו – – –

יעקב מרגי: שוב, חוסר ניסיון.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא חוסר ניסיון.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מסכימה איתך, מרגי.

יעקב מרגי: את אומרת שזה השקפת עולם?

אורלי לוי אבקסיס: זה רשעות.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא רגיש למי שלא דומה לך.

יעקב מרגי: גם.

אורלי לוי אבקסיס: כי עכשיו אני שמעתי שגם רוצים להטיל מס על הכניסה לתל אביב.

אורלי לוי אבקסיס: אז בואו נדיר את תושבי הפריפריה לא רק מהתחבורה הציבורית, נדיר אותם מהיכולת למצוא תעסוקה.

אורלי לוי אבקסיס: כי מקומות תעסוקה, מה לעשות, אין מספיק בפריפריה הגיאוגרפית של מדינת ישראל, גם אם הילד מאוד מאוד מוכשר.

אורלי לוי אבקסיס: בואו, כל אותם סטודנטים שיכולים לנסוע ולחזור, לדוגמה בית שאנים שלא היו חייבים להעתיק את מקום מגוריהם למרכז הארץ או סמוך לאוניברסיטה או למכללה שבהן הם לומדים, ויכלו לנסוע ברכבת ללימודים ולחזור הביתה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זה הקל עלינו כהורים.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני יודעת שהילדים שלי שרוצים לראות סרט – כן, אין בבית שאן, אין בעפולה, אין באזור בכלל בית קולנוע, כי זה לא כלכלי לחיות בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: זה כנראה גם לא כלכלי לכל אותם אולמות קולנוע לפתוח עוד ועוד – שייסעו.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני, כהורה, נורא מפחדת שהילדים ינהגו, או מי נוהג ואיך.

אורלי לוי אבקסיס: הרכבת פתרה לנו גם את הבעיה הזאת, כי זה לא טריוויאלי למי שגר במרכז, לחשוב שבשביל ללכת לסרט צריך לנסוע ולצאת מחוץ לעיר.

אופיר כץ: הם צריכים להבין, אין לנו קולנוע.

אורלי לוי אבקסיס: אין לנו קולנוע בעפולה, אין בבית שאן, אין באזור, אין במועצה האזורית שלנו.

אופיר כץ: הרכבת של בית שאן עוצרת בעפולה, ונוסעת לחיפה בדיוק לקולנוע.

אורלי לוי אבקסיס: בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: התחנה שם בבית הקולנוע, והם יכולים לבלות ולחזור.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה לא כלכלי, אמר אז יאיר לפיד.

יעקב מרגי: שלא נדבר על אוניברסיטה וטיפולים רפואיים.

יעקב מרגי: שלא נדבר על עוד עשרים אלף דברים.

אורלי לוי אבקסיס: לחלוטין, אדוני, ואז אתה חוסך לך גם את הכסף של החניות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מי שרוצה תחבורה ציבורית מדבר גבוהה-גבוהה על התחבורה הציבורית, אבל רוצה לבטל את התכנונים.

אורלי לוי אבקסיס: כבר הוציאו 100 מיליון שקלים על התכנונים של הרכבת לאילת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל חבר'ה, בואו נדבר.

אורלי לוי אבקסיס: ההוצאה הלאומית לבריאות בישראל נמוכה יחסית לעולם המפותח.

אורלי לוי אבקסיס: 83% מהציבור קנו ביטוח פרטי, אבל חסרות תשתיות רבות וכוח אדם תומך בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, זה לא כלכלי ולא כדאי להיות חולה בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: יש לך ביטוח משלים?

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא יכול ליישם אותו, כי אתה צריך שירותים מחוץ לעיר.

אורלי לוי אבקסיס: ואז מה?

אורלי לוי אבקסיס: צריך רכבת, צריך תחבורה ציבורית, אבל אין בנמצא.

אורלי לוי אבקסיס: האי-שוויון בולט כמעט בכל פרמטר: במספרי הרופאים, במיטות אשפוז, בציוד רפואי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל רוצים להוריד 700 תקנים.

מיכאל ביטון: מזל שבן-גוריון גילה שלהקים את המדינה זה כלכלי.

מיכאל ביטון: זה עלה לנו, אבל זה כלכלי.

אורלי לוי אבקסיס: איך אמר אילן גילאון?

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני אגיד לך.

אורלי לוי אבקסיס: גם אם היו מוכרים את המדינה זה כנראה לא היה כלכלי.

אורלי לוי אבקסיס: האם מדינה מתנהלת אך ורק לפי הנושאים הכלכליים?

אורלי לוי אבקסיס: כי כשאני מנסה לחשוב על זה, הרבה מאוד מהדברים שאנחנו מאמינים בהם לא היו צריכים להיות על הפרק.

אורלי לוי אבקסיס: למה שניתן – – –

יעקב מרגי: אנו באנו ארצה לבנות ולהיבנות.

יעקב מרגי: ויש כאלה שבאו ארצה רק לבנות, ולא להיבנות.

מיכאל ביטון: עם קום המדינה, בשלוש שנים העלו פי-שלושה עולים מהאזרחים במדינה.

מיכאל ביטון: היו 600,000, ובשלוש שנים הביאו כמעט שני מיליון עולים.

מיכאל ביטון: זה לא היה כלכלי, אבל זה שוויון.

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך, זה גם לא היה אנושי, איך שקיבלו אותם פה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל על זה יש לנו סיפור אחר.

מיכאל ביטון: זה ליום אחר.

יעקב מרגי: אל תפתח פצעים, תעשה לי טובה.

יעקב מרגי: אל תפתח פצעים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בואו נמשיך קצת.

אורלי לוי אבקסיס: תוחלת החיים בפריפריה קצרה בארבע שנים מתוחלת החיים במרכז.

אורלי לוי אבקסיס: גם זה לא כלכלי.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על השכר הממוצע במשק, בואו נראה מה השכר הממוצע בפריפריה: בסביבות בין 20% ל-30% פחות, אותם מקצועות, אותה משרה.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מסתכלים על הפריפריה, מה עובר להם בראש, לשר האוצר לשעבר, הכושל – אמרו עליו חברים בקואליציה שלו שהוא היה הכושל ביותר בין שרי האוצר במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: ומה חושב על זה אביגדור ליברמן?

אורלי לוי אבקסיס: שזה לא כלכלי לגור בפריפריה; שלא כדאי להשקיע בתושבים בפריפריה; שלא כדאי להשקיע בסטודנטים בפריפריה; שלא כדאי להשקיע בתחבורה הציבורית.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה חושבת על זה שרת התחבורה?

אורלי לוי אבקסיס: לא שמעתי אותה אומרת מילה.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נדבר קצת על הצביעות של השמאל.

אופיר כץ: מה לה ולפריפריה?

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני שמעתי אותה מדברת הרבה על תחבורה ציבורית.

יעקב מרגי: בינתיים שמענו רק על המזגנים ברכבות.

אורלי לוי אבקסיס: לא, למה?

אורלי לוי אבקסיס: יש גם מיץ תפוזים, שחשוב מאוד.

יעקב מרגי: אבי מעוז, לקחתי לך חלק מהנאום, או מה?

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, הרסתם לי את כל הרצף, אבל זה נחמד לנהל דיון שכזה.

אורלי לוי אבקסיס: אז בואו נדבר קצת על צביעות של אנשים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קראתי בשבוע שעבר – אפרופו, אנחנו עוסקים בתחבורה ציבורית – ששרת התחבורה שלנו, באופן מאוד מתריס, מתחה ביקורת על השרה הקודמת, על השרה מירי רגב.

אורלי לוי אבקסיס: היא אמרה: אני לא מוכנה לקבל את הרכב שלה, את הג'יפ שלה, המזהם, אני רוצה היברידי.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, אני יצאתי החוצה מחוץ לבית, הסתכלתי על הרכב שלי.

אורלי לוי אבקסיס: פתחתי את הדלת, ראיתי מכונית היברידית, אבל זאת המכונית הפרטית שלנו, כי הבת שלי, נורא חשוב לה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לידה ראיתי ג'יפ, ג'יפ גדול מאוד של שבעה מקומות.

אורלי לוי אבקסיס: הג'יפ שעומד לי בחניה.

אורלי לוי אבקסיס: שתבינו, קיבלתי אותו כי יש לי ארבעה ילדים, אז תמיד מחשבים כמה ילדים עם ההורים, כדי שזה יתאים פחות או יותר.

אורלי לוי אבקסיס: שבעה מקומות.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק אספר לכם שהג'יפ הזה כנראה מזהם; הוא לא היברידי, הוא לא עובד על טכנולוגיה שאנחנו עוד לא מכירים.

אורלי לוי אבקסיס: הג'יפ הזה, אני קיבלתי אותו ממרב מיכאלי.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, זה ג'יפ מזהם לרווקה בלי ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי אפשר היה לחסוך את זיהום האוויר הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אז כשאני מדברת על פופוליזם, זה פופוליזם לשמו.

אורלי לוי אבקסיס: כי שתי דקות לפני כן היא לקחה – לא היברידי קטן, שהיא יכלה לבחור כחברת כנסת; היא לא לקחה ג'יפ, אפילו צנוע, שהיא יכלה לבחור כחברת כנסת; היא לקחה ג'יפ גדול, מרווח, שבעה מקומות.

אורלי לוי אבקסיס: בלי ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כשהיא הגיעה להיות שרה, היא נלחמה ואמרה: מירי רגב הזאת מזהמת, היה לה ג'יפ.

אורלי לוי אבקסיס: אז עד לפני יומיים לשרת התחבורה היה ג'יפ שהיום חונה אצלי בחניה, והוא רכב מזהם.

אורלי לוי אבקסיס: הרכב הפרטי שלי – שקנינו לבית בצנעה ולא עשינו מזה רעש – הוא רכב היברידי.

אורלי לוי אבקסיס: אז מי שרוצה באמת עושה את הדברים בשקט, בשביל הנשמה.

יעקב מרגי: את יודעת, אנחנו מתאמצים להוכיח להם עד כמה – הם לא מסמיקים.

אורלי לוי אבקסיס: אין להם חשומה.

יעקב מרגי: הם לא מובכים.

יעקב מרגי: אין חשומה, אומרים.

יעקב מרגי: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: אין, אבדה הבושה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך למה.

יעקב מרגי: אם הרשמת לא יודעת מה זה חשומה, זה בושת פנים.

יעקב מרגי: אין להם בושה.

יעקב מרגי: זה חשומה.

יעקב מרגי: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, זה לא נגמר רק בזה.

אורלי לוי אבקסיס: למה אין בושה?

אורלי לוי אבקסיס: כשאתה יודע שאתה תחת ביקורת, אתה נזהר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל היום, כשאנחנו רואים את מסע הדה-לגיטימציה שהאופוזיציה עוברת על ידי התקשורת, יודעים בקואליציה שהכול מותר להם.

אורלי לוי אבקסיס: ועדה מסדרת תסדר ג'ובים לכל חבר כנסת, גם לנורבגים, רק כדי שיצביעו.

אורלי לוי אבקסיס: ועדה מסדרת תסדר את חברי הליכוד, שישבו בצד ולא יוכלו להביע את דעתם, לא משנה מה החלק היחסי שלהם בחלוקה של חברי הכנסת.

יעקב מרגי: תפצל ועדות.

אורלי לוי אבקסיס: ועדה מסדרת תסדר עוד ועדות ועוד ועדות.

אורלי לוי אבקסיס: כל ועדה כזאת וכל נורבגי כזה שנכנס, זה עוד שלושה עוזרים, זה עוד רכב, זה עוד תקציב לבוחר.

אורלי לוי אבקסיס: ואם נרצה גם לשכה, איפה שיבחר.

יעקב מרגי: וצוות ועדה.

אורלי לוי אבקסיס: וצוות ועדה.

אורלי לוי אבקסיס: ובכל ועדה כזאת צריכה גם יועץ משפטי ואתה צריך גם מנהלת ועדה.

אורלי לוי אבקסיס: ואתה צריך עוזר נוסף, בנוסף לשלושה עוזרים של כל ח"כ.

יעקב מרגי: ודובר.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, הנורבגי הזה, שדובר בו רבות על ידי אלה שיושבים היום בקואליציה והיו באופוזיציה, הנורבגי הזה, נעשה בו שימוש על ידי מפלגה של 30 ומשהו מנדטים פעם אחת.

אורלי לוי אבקסיס: הליכוד השתמש בנורבגי אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אחד, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: הקואליציה הזאת, כבר כמעט 30, נכון?

אורלי לוי אבקסיס: השרים הולכים לנוח.

אורלי לוי אבקסיס: אלה באים כעובדים זרים באמת.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה את זה.

אופיר כץ: כיו"ר הוועדה המסדרת היו לנו חילוקי דעות על סגני היושב-ראש.

אופיר כץ: מה היה הפתרון שלהם?

אופיר כץ: בואו נגדיל.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נגדיל עוד.

אורלי לוי אבקסיס: יש להם פתרון לכל דבר.

אורלי לוי אבקסיס: הנורבגי שלנו לא טוב?

אורלי לוי אבקסיס: בואו נגדיל אותו.

אורלי לוי אבקסיס: יש בעיות עם ועדות?

אורלי לוי אבקסיס: בואו נגדיל אותן.

אורלי לוי אבקסיס: יש בעיה עם רכבים?

אורלי לוי אבקסיס: בואו נגדיל אותם.

אוריאל בוסו: תשעה יושבי-ראש כנסת, שניים לאופוזיציה – – – אחד הורידו.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיבו, אני לא יודעת מי עשה שם את החישוב.

אוריאל בוסו: אין חלוקה – – –

אורלי לוי אבקסיס: העיקר, אומרים על החרדים שהם לא לומדים לימודי ליבה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מי שעשה שם את החישוב לא מבין כלום בחשבון פשוט, לא במתמטיקה.

אורלי לוי אבקסיס: זה נכון אולי לחלק מנושאי התפקידים הבכירים בממשלה הזאת, אבל אלף-בית – חלוקה הוגנת, מין ייצוג.

אורלי לוי אבקסיס: עזבו אותנו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו הרי נציגים שהציבור בחר.

אורלי לוי אבקסיס: תראו בכל אחד מאיתנו את מספר האנשים שבחרו בו באופן יחסי.

אורלי לוי אבקסיס: ההדרה הזאת, והאי-יכולת להבין את כללי המשחק, יוצרות מציאות חדשה.

אורלי לוי אבקסיס: זה יתחיל להיות קו ההתחלה בכל סיטואציה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: הם יוצרים היום את התקדים, והם יוצרים היום את מה שיהיה מחר, אולי, בממשלה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: ומי יפתח את הפה?

אורלי לוי אבקסיס: ומי יוכל לומר משהו?

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אני באמת רוצה למחות, ואני מנצלת את זה, חמד עמאר, שאתה נמצא פה, אדוני השר.

יעקב מרגי: יש לך דקה על ההפרעות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: איך אתה יושב בשקט, כשאתה יודע שיש לא מעט אנשים שבשבילם הנושא הזה – שמדירים לא רק את כל נבחרי הציבור של הימין, החבר'ה שלך, שנמצאים בפריפריה; לא רק שלא סופרים אותם, החברים שהיו איתך עד לא מזמן, בין אם זה בקואליציה ובין אם זה באופוזיציה, היום אנחנו מדברים – בבקשה, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אני בטוחה שגם דודי אמסלם ייתן לי מהזמן שלו.

אורלי לוי אבקסיס: הוא תכף ייכנס.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדבר על הנושא של החרדים ועל העניין של מעונות היום.

אורלי לוי אבקסיס: בוא ניקח רגע את החרדים ונשים אותם בצד.

אורלי לוי אבקסיס: היום זה הפך להיות משהו שבא להכשיר כל מיני דברים.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, נשים אותם בצד.

אורלי לוי אבקסיס: קחו לדוגמה תא משפחתי אחר, לא חרדים.

אורלי לוי אבקסיס: אישה שיוצאת לעבוד, ומאחר שהיא המפרנסת העיקרית בבית, ואכפת להם מאוד מגידול הילדים והם רוצים מבוגר אחראי צמוד אליהם, הגבר בוחר להיות עקר בית, או להיות יותר נוכח בבית, והיא מכניסה הכנסה יפה.

אורלי לוי אבקסיס: אומרים לה: לא לא לא לא לא, אם הבחור שלך לא יוצא לעבוד – זה כבר לא חוק תעסוקת נשים – את מאבדת את כל הסבסוד לילדים בגיל הרך.

אורלי לוי אבקסיס: את מאבדת, בגלל שבחרתם במין חלוקת עבודה שכזו כפי שבבית.

יעקב מרגי: את מדברת עכשיו על חשבון זמנה של אתי חוה עטייה, שאינה נוכחת.

אורלי לוי אבקסיס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: נוסף לכך, אדוני, בוא נשים לרגע את השחורים, את החרדים, בצד.

אורלי לוי אבקסיס: אם היה מדובר על זוג שבתקופת הקורונה הבעל איבד את מקום עבודתו ולא מצא עדיין מקור פרנסה אחר, ובינתיים האישה אולי עובדת טיפה יותר קשה, אבל אומרים לו: לא לא לא לא לא.

יעקב מרגי: אבל מה אכפת לו?

יעקב מרגי: העיקר הוא דופק את החרדים.

יעקב מרגי: מה אכפת לו?

אורלי לוי אבקסיס: לא לא לא לא לא, אתם עכשיו לא תקבלו השתתפות בשכר לימוד של הילדים בגיל הרך, כי אתה לא מצאת עבודה.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שנשים עדיין נספרות ביחס לבעלים שלהן.

אורלי לוי אבקסיס: ואם היא נשואה לאיזה בעל פרזיט שלא רוצה לצאת לעבוד?

יעקב מרגי: ומרב מיכאלי לא שמה לב.

אורלי לוי אבקסיס: עזוב, נו, מה?

אורלי לוי אבקסיס: הרי סיפרתי לך הרגע סיפור.

אורלי לוי אבקסיס: ואם היא תגיד משהו, אתה תאמין?

יעקב מרגי: הפסקתי.

אורלי לוי אבקסיס: יופי.

אורלי לוי אבקסיס: לא, העיקר – – –

יעקב מרגי: כואב לי שהיא הצליחה לבלבל אותנו עם הנקבה והזכר, מגדרים.

יעקב מרגי: זכר-נקבה, נקבה-זכר.

אורלי לוי אבקסיס: אז בוא אני אספר לך על עוד משהו, על העלאת גיל – – –

יעקב מרגי: קיבלתי ורטיגו כבר.

אורלי לוי אבקסיס: העלאת גיל הפרישה לנשים – מה, שם לא מפריע?

אורלי לוי אבקסיס: נשים חלשות, מוחלשות.

אורלי לוי אבקסיס: ניהלנו על זה דיונים בוועדות הכספים, אמרנו: מה יהיה עם אותן – אל תדברו איתי על מנהלות בנקים, אל תדברו איתי על נשים חזקות במשק, אותן ירצו להמשיך להעסיק גם כשהן יעברו את גיל 70; דברו איתי על אלה שהגוף שלהן הוא מקור הפרנסה שלהן, על עובדות הניקיון, על כל אלה שכשאנחנו מגיעות לקניון נמצאות שם בשירותים ומנקות אחרינו.

אורלי לוי אבקסיס: האם מישהו ירצה להמשיך להעסיק אותן בגיל 62?

אורלי לוי אבקסיס: אתם תגידו להן: אתן חייבות להמשיך להיות מועסקות, אבל המעסיקים לא חייבים להמשיך להעסיק אותן.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שלא תהיה להן קצבת זקנה, לא תהיה להן פנסיה ולא תהיה להן הכנסה בשנים האלו.

אורלי לוי אבקסיס: גזרה של עוני ורעב על אותן נשים.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם כל אותן מנקות בבית הספר?

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם אותן גננות?

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם אותן מטפלות סיעודיות, שהגב שלהן כבר נשבר מלהרים את המבוגרים – –

יעקב מרגי: אבל זה לא מעניין אף אחד.

אורלי לוי אבקסיס: – – ואת הנכים?

אורלי לוי אבקסיס: יצטרכו לדחות להן את גיל הפרישה לפנסיה כדי לדחות להן את התשלומים של קצבת הזקנה ואת הפנסיה, ובינתיים אין להן הכנסה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה רשע יש בממשלה הזו, כל מה שהצלחנו לבלום אצל יאיר לפיד – שמו על זה עוד ועוד ועוד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יש להם כסף לנורבגים.

יעקב מרגי: איפה ארגוני הנשים?

אורלי לוי אבקסיס: תקשיב לי, אחד הדברים הצבועים ביותר – ובאמת, קשה לי להגיד את זה, כי שיתפתי פעולה לאורך שנים – אלו ארגוני הנשים במדינת ישראל.

יעקב מרגי: והשדולות.

יעקב מרגי: והשדולות.

אורלי לוי אבקסיס: השדולות.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר מדברים סרה ורעה בנשים מהימין, הן סותמות את הפה.

אורלי לוי אבקסיס: מותר להפקיר אותן, מותר לזלזל בהן, מותר להיות מיזוגיניים כלפיהן, מותר להיות ארסיים כלפיהן, מותר להיות שוביניסטיים כלפיהן; מותר להגיד מילים שלא יעלו – אתה יודע, בתור ילדה אפילו לא הייתי מסוגלת להגיד את הדברים האלו.

יעקב מרגי: נא לסכם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל עלינו מותר להגיד הכול, וארגוני הנשים שותקים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל "ילדה" – להגיד "ילדה" על מישהי מהצד השני – שומו שמיים.

יעקב מרגי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לכם, הצביעות הזו – בין שזה על הרכב ההיברידי ובין שזה על התחבורה הציבורית – –

יעקב מרגי: אהבתי את הסוגיה של הרכב ההיברידי.

אורלי לוי אבקסיס: לא, זה פשוט היה אמיתי, אני באמת יצאתי החוצה לבדוק.

יעקב מרגי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – ובין שזה על הרכבת לאילת ובין שזה על הקיצוץ של המעונות לגיל הרך, יש פה רוע לב, והרוע הזה מופנה אך ורק לאותם אנשים שלא שייכים למחנה שלהם – או אתם יודעים מה, לא שייכים למיליה שלהם – –

יעקב מרגי: למיליה.

אורלי לוי אבקסיס: – – ולשכנות שלהם, כי כשהם יוצאים החוצה מהעיר – – –

יעקב מרגי: ד"ר אבישי בן חיים קורא לזה ישראל השנייה.

אורלי לוי אבקסיס: ישראל השנייה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אסיים בזה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: יש לך אתגר למלא רבע שעה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, רבע שעה.

יעקב מרגי: כל אחד ומה שהוא סובל – אחד מחום, אחד מקור.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, בכל זאת אנחנו בתשעת הימים.

אבי מעוז: הפסוק אומר: "שמחנו כימות עִנִּתנו שנות ראינו רעה".

אבי מעוז: ואומרים חז"ל: כל המתאבל על ירושלים זוכה ורואה בבניינה.

אבי מעוז: יש בעולם הזה – – –

יעקב מרגי: עידית, הזדמנות: מיכל וולדיגר לוועדת הבריאות.

אבי מעוז: אוזניים ערלות.

אבי מעוז: יש בעולם הזה קדושה.

אבי מעוז: באדם, הקדושה מתבטאת בנשמה שלו; בלאום, הקדושה מתבטאת בעם ישראל; בזמן, הקדושה מתגלית בשבת; במקום, הקדושה מתגלית בבית המקדש.

אבי מעוז: הוא חרב, לדאבוננו, וכל מה שנגיד היום זה מצד הזיכרון שאנחנו זוכרים איך בית המקדש בתפארתו בנוי, עומד על היכלו, והכוהנים בעבודתם ולוויים בשירם ובזמרם.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר, בפסק דין הזוי ומקומם, פסקה שופטת פרוגרסיבית קנס של 25,000 שקלים כנגד שופרסל בשל העובדה – לא להאמין – שהמוכרת סירבה לפנות אל גבר בלשון נקבה.

אבי מעוז: היא ראתה גבר לפניה.

אבי מעוז: אני רוצה לקרוא פוסט חשוב של איילת לאש שנכתב על הסיפור הזה, ואני חושב שהוא מבטא בצורה מדויקת את האבסורד שבתפיסה הפוסט-מודרנית.

אבי מעוז: כולנו מכירים את הסיפור על בגדי המלך החדשים.

יעקב מרגי: אני לא.

יעקב מרגי: אני למדתי על המלך העירום.

אבי מעוז: אז אני אקריא.

יעקב מרגי: אני למדתי על המלך העירום.

אבי מעוז: המלך העירום.

אבי מעוז: כל אנשי העיר היו סקרנים לראות את האריג, וגם הם התגודדו סביב חלון חדרם של החייטים כדי להתפעל מהיופי של בגדי המלך החדשים.

אבי מעוז: כולם נבהלו כשלא ראו שום דבר, אולם איש לא העז להודות בכך, שמא ייחשבו טיפשים.

אבי מעוז: החייטים הנוכלים הלכו כביכול לערוך את המדידות האחרונות של בגדי המלך, והמלך ניסה לשווא לראות את הבגדים, אך לא ראה דבר, בשעה שהאורגים הנוכלים החמיאו למלך על מראהו הנפלא עם הבגדים החדשים.

אבי מעוז: הגיע יום המצעד הגדול.

אבי מעוז: המלך צעד בראש שיירה גדולה כאשר החייטים המומחים אוחזים כביכול בשובל גלימתו ומשרתיו מלווים אותו.

אבי מעוז: כל אנשי ממלכתו פרצו בתשואות למראה המלך שצעד בחגיגיות.

אבי מעוז: כולם החמיאו לבגדי המלך החדשים שמעולם לא ראו כמוהם.

אבי מעוז: ולפתע פתאום הפריע קולו של ילד קטן את ההמולה ורחש ההמון: אבא, תראה, המלך הוא עירום.

אבי מעוז: האב הנבוך התאמץ להשתיק את בנו, אולם הילד חזר וצעק את האמת: המלך הוא עירום.

אבי מעוז: המלך הוא עירום.

אבי מעוז: תתבייש לך, ילד חשוך, צעקה עליו אישה נאורה.

אבי מעוז: מי אתה שתקבע אם המלך הוא עירום או לא?

אבי מעוז: המלך החליט שמה שהוא לובש הוא הבגד הראוי, הוא הבגד המייצג אותו, היפה ביותר.

אבי מעוז: מי אתה שתחליט למלך על ההעדפות שלו?

אבי מעוז: אבל תסתכלו, המלך עירום בכלל, הוא לא לובש כלום, זעק הילד.

אבי מעוז: מי את.

אבי מעוז: ה שתחליט.י בשבילו?

אבי מעוז: מי?

אבי מעוז: המלך מרגיש.ה בנוח בבגדים האלה.

אבי מעוז: הוא/היא מרגיש.

אבי מעוז: ה שהוא/היא לובש.

אבי מעוז: ת את זה, וזה מה שחשוב.

אבי מעוז: ה, הוכיח.ה אותו א-מגדרי מהקהל.

אבי מעוז: היה שם א-מגדרי.

אבי מעוז: אתה עירומופוב, או אולי בגדופוב, אתה חשוך ועלוב, זעקו על הילד שורות-שורות של פרוגרסיבים, משכילים ונאורים.

אבי מעוז: אני לא מבין, מלמל הילד בעצב, אבל כולם רואים שהמלך בלי בגדים.

אבי מעוז: המולה פרצה בקהל.

אבי מעוז: הפרוגרסיבים יצאו מגדרם ומא-גדרם בזעם ובשצף-קצף: לא אתה תחליט בשביל המלך אם הוא לבוש או לא.

אבי מעוז: לא הבנת?

אבי מעוז: לעזאזל העובדות.

אבי מעוז: יש לחייב את הילד החצוף ב-25,000 ש"ח פיצויים, הכריזו אנשים מוארים.

אבי מעוז: לפתע יצא אחמד מביתו.

אבי מעוז: אחמד יצא מביתו לפתע – אדוני היושב-ראש, אני באמצע בגדי המלך החדשים – הביט סביב וסקר בעיניו את ההמולה.

אבי מעוז: עיניו הצטמצמו וגבותיו זעפו.

אבי מעוז: מה זה פה, מלך עירום על משאית וכולם עושים פה מצעד?

אבי מעוז: קישתא.

אבי מעוז: תסתלקו מפה.

אבי מעוז: אצלנו אין את השטויות האלה.

אבי מעוז: רוח, רוח מן הון.

אבי מעוז: מייד רצו אליו כל הפרוגרסיבים: מחילה, אחמד, הם מלמלו.

אבי מעוז: מבינים אותך מאוד, מסורת שלך זו מסורת.

אבי מעוז: בסך הכול המלך רצה להראות את בגדיו החדשים.

אבי מעוז: הינה, אנחנו מקפלים הכול והולכים.

אבי מעוז: בגדים?

אבי מעוז: תפס אחמד את בטנו וצחק צחוק גדול.

אבי מעוז: איזה בגדים?

אבי מעוז: המלך שלכם עירום, יה אהבלים.

אבי מעוז: נכון, נכון, אתה צודק, אחמד.

אבי מעוז: אנחנו מכבדים מאוד את דעתך האותנטית.

אבי מעוז: התרבות שלכם היא תרבות רבת-שנים.

אבי מעוז: הוא עירום, אבל חש בתוך-תוכו שהוא לבוש, וזו בחירתו.

אבי מעוז: לא חשוב עירום.

אבי מעוז: הוא עירום.

אבי מעוז: הינה, קח 25,000 שקלים, תקנה לך בזה מה שתרצה.

אבי מעוז: הינה, אנחנו הולכים, לא נעבור ברחובותיך.

אבי מעוז: סליחה.

אבי מעוז: מכבדים.

אבי מעוז: הינה, הלכנו.

אבי מעוז: עד כאן הפוסט של איילת לאש בהקשר ההזוי של אותו פסק דין שחייב את שופרסל ב-25,000 שקלים בשל העובדה שהמוכרת סירבה לפנות אל גבר בלשון נקבה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, מכיוון שבפוסטים עסקינן, אני רוצה להקריא פוסט נוסף.

אבי מעוז: הפוסט הפעם הוא של הרב ד"ר משה רט.

אבי מעוז: הוא כתב כך עם סיום חודש שהסתיים בסוף החודש שעבר.

אבי מעוז: הוא שואל: מישהו יודע אולי מתי חל חודש נכי צה"ל?

אבי מעוז: אין ספק שנכי צה"ל ראויים שיהיה חודש שנציין למענם.

אבי מעוז: מתי חל חודש נפגעי הטרור?

אבי מעוז: מתי, אולי מישהו יודע, חודש ניצולי השואה?

אבי מעוז: מתי חל החודש של הנשים המוכות?

אבי מעוז: מתי חל החודש של הגברים הגרושים?

אבי מעוז: חודש המוגבלים פיזית?

אבי מעוז: חודש חולי הסרטן?

אבי מעוז: חודש הסובלים מהתמכרויות?

אבי מעוז: חודש הפרעות האכילה?

אבי מעוז: אולי מישהו יודע מתי חל חודש העולים החדשים, או מתי חל חודש המובטלים, או חודש הקשישים?

אבי מעוז: אולי מישהו יודע מתי חל חודש היתומים והאלמנות?

אבי מעוז: אולי מתי חל חודש העיוורים והחירשים?

אבי מעוז: מתי זה החודש שמוקדש כולו לעיסוק בהם ובסבלם של כל אלה שציינתי כרגע, שבו משרדי הממשלה מניפים את דגלם, וכל החברות והארגונים מציגים אותו בלוגו שלהם?

אבי מעוז: אני רוצה לעצור רגע באמצע הפוסט.

אבי מעוז: אני חושב שיש פה רעיון מצוין.

אבי מעוז: אני חושב שראוי שמשרדי הממשלה ייקחו לעצמם חודש, כל אחד בתחום משרדו – שחודש יעסקו בתחום הכי חשוב של המשרד.

אבי מעוז: אני מניח שמשרד הרווחה, יהיו לו הרבה חודשים בשנה שהוא יעסוק בזכויות של האנשים שהם הכי זקוקים לסיועו, ובאותו חודש הוא יראה איך הוא מייעל את פעילות משרדו – איך הוא מייעל את פעילות משרדו באופן הזה שהוא עוזר באותו חודש לאותם אלה שזקוקים לעזרתו; איך הוא בחודש הזה רואה איך הוא יכול לייעל את הביורוקרטיה כדי שהאנשים, האלה שכל השנה באמת סובלים, יוכלו באותו חודש לפתור להם את הבעיות.

אבי מעוז: אבל לצערנו לאף אחד מהאנשים שהזכרתי אין חודש כזה.

אבי מעוז: למה?

אבי מעוז: אני ממשיך את הציטוט: "הם לא מספיק סובלים ומדוכאים כדי להצדיק את זה?

אבי מעוז: טוב, הבנתי", כותב הרב ד"ר משה רט, "מעניין באמת מי הם אותם אנשים שיותר סובלים ומדוכאים מכל אלה, שלהם כן מקדישים חודש שלם של מודעות.

אבי מעוז: אני בטוח שזה נובע אך ורק משיקולים טהורים של אכפתיות וזכויות אדם, ולא ממגמות אידיאולוגיות ופוליטיות כלשהן, ששוטפות את המוח של ההמונים והופכות אותם לאידיוטים שימושיים בשירותה של אג'נדה פרוגרסיבית".

אבי מעוז: עד כאן שני הפוסטים.

אבי מעוז: אני רוצה לסיים בכמה מילות נחמה.

אבי מעוז: התחלתי עם "שמחנו כימות עִנִּתנו שנות ראינו רעה".

אבי מעוז: התחלתי עם הפסוק הזה, והפסוק הזה אומר שכל מי שמתאבל על ירושלים, ככל שאנחנו מתאבלים יותר על ירושלים, ככל שאנו מכירים יותר ויותר את החיסרון של בית המקדש, את החיסרון של בניין בית המקדש, ככה יותר ויותר נזכה לראות בשמחתה של ירושלים.

אבי מעוז: אני מאחל לכולנו שבמהרה בימינו נזכה לראות את בית המקדש בתפארתו.

אבי מעוז: במהרה בימינו אמן.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר כנסת אוסאמה סעדי.

דוד ביטן: כמה זמן יש לך, אוסאמה?

אוסאמה סעדי: בערבית אומרים – תשאל את סגנית המזכירה: (אומר בערבית: אתה נדיב, ומגיע לנו –) אתה נדיב, ואנחנו – (אומר בערבית: מה, מאזן?

אוסאמה סעדי: )

דוד ביטן: 22 דקות.

דוד ביטן: תעמוד בזה?

אוסאמה סעדי: 20 דקות.

דוד ביטן: 20 דקות.

דוד ביטן: טוב.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, סבח אל-ח'יר, עד השעה 04:00 היום.

דוד ביטן: מכיוון שאתה המומחה לחוק היחיד פה, ואנחנו כבר לא זוכרים מה היה שם, הסעיפים, אז קדימה.

אוסאמה סעדי: החוק הזה, אדוני היושב-ראש, הוא להחליף פקודת פשיטת הרגל, פקודת החברות וחוק החברות, שמדברים על חדלות פירעון של חברות ושל יחידים.

אוסאמה סעדי: יחידים – זה נקרא פשיטת רגל, פושט רגל, וחברה גם יכולה להיות חדלת פירעון.

אוסאמה סעדי: באמת, הממשלה הביאה הצעת חוק מהפכנית שנקראת "חדלות פירעון ושיקום כלכלי".

אוסאמה סעדי: היה לי הכבוד לנהל חלק רב מהחוק הזה, כפי שציינת בדבריך, בכנסת העשרים, ובאמת העברנו את החוק הזה, ואני יכול להגיד לך, העברנו את זה פה אחד.

אוסאמה סעדי: כשמדובר באמת בחוקים חברתיים ובחוקים לטובת האזרחים, אני חושב שצריכים להיות בדעה אחידה ולתמוך בחקיקה הזאת, בין שזה בקואליציה ובין שזה באופוזיציה.

אוסאמה סעדי: הצעת החוק הנוכחית שאנחנו דנים בה, תיקון מס' 5, דנה במינוי נאמנים.

אוסאמה סעדי: נאמן זה בעל תפקיד שמנהל את תיק פשיטת הרגל של היחיד או של החברה: הוא עושה חקירה, הוא עושה אספת נושים, הוא זה שמגיש דוחות לבית המשפט, ויש לו תפקיד חשוב בהליך הזה שנקרא "חדלות פירעון".

אוסאמה סעדי: לכן, חשוב מאוד שבאמת הנאמנים, בעלי התפקידים, יהיו גם עורכי דין, רואי חשבון, יהיו באמת מקצוענים ויעזרו לסיים ההליך בצורה היעילה ביותר.

אוסאמה סעדי: לפני החוק היו רשימות של נאמנים, אדוני היושב-ראש, ובית המשפט היה בוחר מתוך הרשימות האלה נאמן וממנה אותו בתיק מסוים.

אוסאמה סעדי: בחוק אמרנו שתהיינה שתי ועדות ציבוריות: ועדה למינוי נאמנים ליחידים וועדה למינוי נאמנים לתאגידים.

אוסאמה סעדי: הוועדות האלה יקיימו הליך מיון והרשמה, ובסוף יבחרו רשימה חדשה של נאמנים שתחליף את הרשימות הקיימות.

דוד ביטן: ולא יהיו פרוטקציות.

אוסאמה סעדי: זה לא פרוטקציות.

אוסאמה סעדי: כאילו הייתה טענה שמשרדים מסוימים, עורכי דין מסוימים, רואי חשבון, מקבלים יותר מדי מינויים, וככה, בתי משפט אוהבים למנות משרדים מסוימים.

אוסאמה סעדי: הטענה השנייה הייתה שעורכי דין חדשים או רואי חשבון חדשים, צעירים, לא הייתה להם הזדמנות לקבל מינויים, כי כל הזמן אמרו: אין לכם ניסיון.

אוסאמה סעדי: אז איך עורך דין צעיר יקבל ניסיון?

אוסאמה סעדי: הוא צריך לקבל תיקים.

אוסאמה סעדי: זה כמו הביצה והתרנגולת, מי קודם.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו באנו ואמרנו: 15% מהרשימה.

אוסאמה סעדי: נדמה לי שכל חמש שנים מחליפים את הרשימות האלה והוועדות בוחרות רשימות.

אוסאמה סעדי: אמרנו: 15% מכל רשימה יהיו נאמנים חדשים, על מנת להזרים דם חדש.

אוסאמה סעדי: היה ויכוח והיה עיכוב בהקמת הוועדות הציבוריות.

אוסאמה סעדי: אני הבנתי שחלק מהעיכוב נבע גם מהבחירה של נציגי לשכת עורכי הדין.

אוסאמה סעדי: סוף-סוף שר המשפטים הקים את שתי הוועדות האלה.

אוסאמה סעדי: עכשיו ישנן ועדות, והביקורת שלנו, אדוני היושב-ראש – למשל ביחידים, הוועדה שמונתה זה של השופט קובי שינמן; נציגי האפוטרופוס הכללי – נטע כצמן ונילי לבנת; נציג לשכת עורכי הדין – שי מילוא; נציגת ההוצאה לפועל – תמר עוזר; נציגת הסיוע המשפטי – מרב שיבק.

אוסאמה סעדי: בתאגידים: השופט קובי ורדי; נציגי הממונה – נטע כצמן ורותי מזרחי; נציג לשכת עורכי הדין – יוסי אלישע; נציג של לשכת רואי החשבון – אתה שמת לב?

אוסאמה סעדי: משהו חסר פה?

אוסאמה סעדי: משהו לא בסדר בוועדות האלה?

אוסאמה סעדי: אין ייצוג של המיעוטים, אין ייצוג של הערבים.

אוסאמה סעדי: ואני אמרתי לשר המשפטים, גדעון סער: הכיצד יכול להיות?

דוד ביטן: עכשיו?

דוד ביטן: עכשיו הוקמו?

אוסאמה סעדי: עכשיו.

אוסאמה סעדי: הוועדות האלה הוקמו עכשיו.

אוסאמה סעדי: למה עכשיו מבקשים ארכה?

אוסאמה סעדי: כי הוועדות האלה צריכות לפעול וצריכות לעשות את הליך המינוי והרשמה והמבחנים וכל הדברים האלה.

אוסאמה סעדי: לכן מבקשים להאריך את התוקף של הרשימות הקיימות עד לסיום הוועדות שהתמנו לבחירת נאמנים חדשים.

דוד ביטן: רק עכשיו הוסיפו את – – – למיעוטים?

אוסאמה סעדי: רק עכשיו.

אוסאמה סעדי: אין מיעוטים, אין נציגים שלנו.

דוד ביטן: אבל אמרת לשר.

אוסאמה סעדי: אין נציג של הערבים.

אוסאמה סעדי: בינתיים אלה הוועדות הקיימות.

אוסאמה סעדי: באמת, יש משהו לא בסדר בכלל בעניין הזה של הרכב הוועדות.

אוסאמה סעדי: אבל אדוני היושב-ראש, אומנם אני עליתי לדבר, בוועדה וגם פה – אנחנו מצביעים בעד החוק הזה, כי זה חוק חשוב, חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי.

אוסאמה סעדי: תשים לב שאפילו בכותרת שמנו דגש לא רק על חדלות פירעון, אלא המטרה היא – –

דוד ביטן: לפתוח דף חדש.

אוסאמה סעדי: – – לפתוח דף חדש, לעזור לאנשים האלה, שהסתבכו ולתת להם שיקום כלכלי וגם הכשרה – יש בחוק גם הכשרה כלכלית לאנשים שהסתבכו.

אוסאמה סעדי: אבל אני רוצה לנצל את יתרת הזמן ולדבר על חוק-יסוד: הלאום.

אוסאמה סעדי: פסק הדין שנתן בג"ץ לפני כמה ימים.

אוסאמה סעדי: אם אתה זוכר, אדוני היושב-ראש, אני תמיד אומר פה לאלה שאומרים שבג"ץ הוא סניף של מרצ, בג"ץ הוא שמאל, בג"ץ הוא, אני לא יודע מה, אני כל הזמן אומר – הכי קשה כשמבקרים את בג"ץ, ואני אומר: בג"ץ, כאילו בית משפט גבוה לצדק, כאשר הוא מגיע לקו הירוק – נעצר.

דוד ביטן: מה רצית?

דוד ביטן: זה חוק-יסוד.

אוסאמה סעדי: תכף נגיע לחוק-היסוד.

אוסאמה סעדי: הכשירו הריסות בתים, הכשירו הפקעת קרקעות, הכשירו אפילו חיסולים, הכול בחסות בג"ץ.

אוסאמה סעדי: עכשיו, באנו לחוק הזה – נכון, זה חוק-יסוד, אז אתה יכול לקרוא לכל חוק "חוק-יסוד", ואז מה, בג"ץ, אין לו סמכות לבטל חוקים שפוגעים בזכויות בסיסיות, בזכויות חוקתיות?

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, מי כמוך פרלמנטר משכמו ומעלה, אתה יכול לבוא ולכתוב: חוק-יסוד: ההגירה.

אוסאמה סעדי: נכון שיש לכם חוק כזה?

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: אתה מסתכל על המהות של החוק.

אוסאמה סעדי: חוק-יסוד: הלאום; חוק-יסוד: אני לא יודע מה.

דוד ביטן: לא, בודקים את זה לפי המהות שלו.

אוסאמה סעדי: נכון.

דוד ביטן: נו, אז חוק-יסוד: הלאום – אין חוק אחר בעניין הזה, ולכן זה חלק מהמארג של חוקי-היסוד.

דוד ביטן: עובדה, הם גם כתבו את זה.

אוסאמה סעדי: בסדר.

אוסאמה סעדי: אבל אני אומר, עובדה שבג"ץ, בסופו של יום, לא הכריע בסוגיה הזאת.

אוסאמה סעדי: הוא אמר: אני משאיר את זה בצריך עיון, אני לא קובע מסמרות ולא קובע הלכה אם לבג"ץ יש סמכות לבטל חוקי יסוד, כפי שקבע בבנק המזרחי ובעוד שורה של פסקי דין.

אוסאמה סעדי: יש לו סמכות לבטל חוקים רגילים, את זה כבר יש.

אוסאמה סעדי: אבל אדוני היושב-ראש, הכיצד יעלה על הדעת שמתוך הרכב מורחב של 11 שופטים, 11 שופטי העליון, רק שופט אחד יפסול או יגיד שיש עילה לפסול את חוק-היסוד הזה כי הוא פוגע בעקרונות יסוד?

אוסאמה סעדי: ובמקרה השופט הזה הוא השופט הערבי היחיד בבית המשפט העליון, השופט ג'ורג' קרא.

אוסאמה סעדי: צדיק אחד בסדום.

אוסאמה סעדי: איפה כל השופטים, כל השופטים הליברליים?

דוד ביטן: אבל אוסאמה, הם כתבו שם שהפרשנות לחוק הזה, ליישום שלו, תהיה לפי דברים מסוימים, שבעצם מאפשרים חופש לגבי שוויון ודברים מהסוג הזה.

דוד ביטן: אתה יודע את זה, מה?

אוסאמה סעדי: אתה הובלת את החוק הזה.

דוד ביטן: זה לא נכון מה שאתה אומר.

אוסאמה סעדי: אתה הובלת את החוק הזה כשהיית בכנסת העשרים.

אוסאמה סעדי: היית יו"ר קואליציה.

דוד ביטן: אמת.

אוסאמה סעדי: ומה הייתה התוצאה?

אוסאמה סעדי: התוצאה בכנסת, בכנסת ישראל, שהיא שסועה, מחולקת למפלגות וסיעות מימין ומשמאל ומהמרכז, התוצאה הייתה 55–62.

אוסאמה סעדי: זאת אומרת, 55 חברי כנסת – וברשימה המשותפת היינו אז 13.

עאידה תומא סלימאן: – – –

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: 55–62, זאת התוצאה שהייתה.

אוסאמה סעדי: היינו 13.

אוסאמה סעדי: זאת אומרת שהיו 42 חברי כנסת יהודים, שאמרו במפורש, והצביעו, שאסור לחוקק את החוק הזה.

אוסאמה סעדי: אבל כאשר מגיעים למבצר הדמוקרטיה ושלטון החוק, יש רק שופט אחד שאומר שהחוק הזה לא צריך להיות בספר החוקים?

אוסאמה סעדי: אמרת: נתנו פרשנות.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: אמרו שיפרשו ויממשו – –

אוסאמה סעדי: אמרו: נפרש את זה.

דוד ביטן: – – לפי הדברים של השוויון וכל הדברים האלה – – – אז מה אתה רוצה?

אוסאמה סעדי: זאת אומרת, דעת הרוב, בראשות הנשיאה אסתר חיות, ואמרה: אנחנו מוצאים שיש בחוק-היסוד הזה פגיעה בעקרונות יסוד, בעקרון השוויון.

אוסאמה סעדי: אתה זוכר שהיו פה כמה חברי כנסת והיו הסתייגויות שביקשו להכניס את עקרון השוויון לתוך החוק?

אוסאמה סעדי: אתם אמרתם: לא.

אוסאמה סעדי: במפורש.

אוסאמה סעדי: אז באה הנשיאה ואומרת: נכון, בסעיף 1 יש פגיעה בעקרונות ליבה של המשטר, עקרון השוויון.

אוסאמה סעדי: סעיף 4 מדבר על מעמדה של השפה הערבית.

אוסאמה סעדי: מאז קום המדינה החוק אומר שהערבית היא שפה רשמית.

אוסאמה סעדי: רק שאדון דיכטר, שמדבר ערבית, בא, ושיניתם את המעמד של השפה הערבית משפה רשמית לשפה שיש לה מעמד מיוחד.

אוסאמה סעדי: זאת לא פגיעה?

אוסאמה סעדי: בית המשפט העליון אומר: כן, יש פה פגיעה.

אוסאמה סעדי: אבל מה, הלכנו לסעיף 7, ששם עיקר הביקורת שהייתה כלפי החוק הזה, על עידוד ההתיישבות היהודית.

אוסאמה סעדי: ואז אמרו: נכון, יש פה פגיעה ב-20% מהאזרחים של המדינה, שהם האזרחים הערבים.

אוסאמה סעדי: ואז באו ואמרו: העיקרון של הפרשנות המקיימת.

אוסאמה סעדי: מה זאת אומרת?

אוסאמה סעדי: נכון שיש פגיעה בעקרון השוויון ובזכויות בסיסיות, אבל אנחנו – תראה, אדוני היושב-ראש – אנחנו נפרש את חוק-היסוד הזה, כאילו הוא הולם, מתיישב ולא סותר את העקרונות הבסיסיים של המדינה מאז קום המדינה ומגילת העצמאות.

אוסאמה סעדי: אני מקריא לך את מה שהם אמרו: " מרבית שופטי ההרכב", עשרה, "סברו אומנם שמוטב היה אילו זכה עקרון השוויון לעיגון מפורש בחוק-היסוד" – אבל זה מה שביקשנו.

אוסאמה סעדי: היו ימים ולילות.

אוסאמה סעדי: אני זוכר, הייתה חברת כנסת ציפי לבני, נכון?

דוד ביטן: לא, ציפי לבני לא הייתה אז.

אוסאמה סעדי: בכנסת העשרים?

דוד ביטן: היא הייתה לפני זה.

עאידה תומא סלימאן: – – – לא הייתה.

דוד ביטן: היא הייתה בעשרים?

דוד ביטן: לא הייתה.

בחוק הלאום היא לא הייתה.

דוד ביטן: היא הייתה בכנסת העשרים, רק לא הייתה בחוק הלאום.

אוסאמה סעדי: אני זוכר שכל הזמן דיברו ביש עתיד, וניסו והגישו את ההסתייגות להכניס – "אך הבהירו כי העובדה שעקרון זה לא עוגן בו – – – אינה גורעת ממעמדו ומחשיבותו כעקרון יסוד – – – דעת הרוב הוסיפה וקבעה, כי את הוראות חוק – – – הלאום, יש לפרש בראייה רחבה ומתוך שאיפה להרמוניה חוקתית בין חוקי-היסוד כולם".

אוסאמה סעדי: אבל אני מזכיר לכולנו שאפילו בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו אין את עיקרון השוויון.

אוסאמה סעדי: נכון, חבר הכנסת מרעי?

אוסאמה סעדי: אין.

אוסאמה סעדי: הרי זאת הביקורת.

אוסאמה סעדי: עיקרון השוויון זה יצור של הפסיקה.

אוסאמה סעדי: ואז באים לסעיף 4.

אוסאמה סעדי: השופטים הבהירו כי "סעיף 4 – – – מעגן את היותה של השפה העברית שפתה העיקרית והרשמית של המדינה, אך זאת מבלי לגרוע ממעמדה של השפה הערבית", תראה, "להלכה ולמעשה" – – –

דוד ביטן: מה אתה רוצה, מה אתה רוצה?

דוד ביטן: 80% מדברים עברית.

אוסאמה סעדי: מה זה "הלכה למעשה"?

אוסאמה סעדי: היה ברור וכתוב – – –

דוד ביטן: אני לא מבין את ההתנגדות שלך.

דוד ביטן: רוב התושבים מדברים עברית, נכון?

אוסאמה סעדי: בסדר.

דוד ביטן: אז זאת השפה הראשונה.

דוד ביטן: והשפה השנייה זאת ערבית.

דוד ביטן: אז מה לא בסדר?

אוסאמה סעדי: אבל זאת לא שפה שנייה.

דוד ביטן: אז איזו שפה, ראשונה?

אוסאמה סעדי: היו שתי שפות, גם ערבית וגם עברית, כשפה רשמית במדינה.

אוסאמה סעדי: עכשיו בא החוק הזה ואומר: אני משנה – לא שפה רשמית אלא שפה בעלת מעמד מיוחד.

אוסאמה סעדי: בית משפט אומר: אני מפרש את זה, והלכה למעשה השפה הערבית תישאר שפה רשמית.

אוסאמה סעדי: כיצד, אלוהים, איך?

אוסאמה סעדי: מחר יבוא מישהו ויגיד: בחוק כתוב "מעמד מיוחד".

אוסאמה סעדי: תראה, יש לי עוד שתי דקות, אני רוצה לעבור לסעיף 7.

אוסאמה סעדי: "ערך ההתיישבות היהודית המעוגן בסעיף 7 לחוק-היסוד ניתן להגשמה לצד ערך השוויון, והסעיף לא נועד להכשיר אפליה והדרה של מי שאינם יהודים ממקרקעי המדינה".

דוד ביטן: נכון, הם צודקים.

אוסאמה סעדי: אבל למה צריך לפרש את זה ככה, כאשר החוק קובע במפורש?

אוסאמה סעדי: אז מה המטרה של החוק הזה, תגיד לי.

אוסאמה סעדי: מה המטרה של החוק?

דוד ביטן: אני יכול להתווכח איתך קצת?

אוסאמה סעדי: בבקשה, בטח.

דוד ביטן: יופי.

דוד ביטן: החוק הזה הוא חוק דקלרטיבי, למעט, באמת, סעיף 7, שמדבר על עידוד ההתיישבות היהודית.

דוד ביטן: זה לא פוסל ולא מונע התיישבות אחרת.

דוד ביטן: זה מה שהם אומרים לך, ולכן אין פה פגיעה בשוויון.

אוסאמה סעדי: יש.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: הערבים בכפרים הערביים לא בונים שם?

דוד ביטן: הם לא מתיישבים שם?

אוסאמה סעדי: בונים על הקרקע שלהם.

דוד ביטן: מה זה: על הקרקע שלהם?

אוסאמה סעדי: על הקרקע הפרטית.

דוד ביטן: למה, אצלנו בונים על איזה קרקע?

אוסאמה סעדי: לא, על קרקע מדינה.

אוסאמה סעדי: על קרקע מדינה.

דוד ביטן: גם אתם מקבלים קרקע מדינה.

דוד ביטן: ודאי.

אוסאמה סעדי: אבל על זה בדיוק אני אומר.

דוד ביטן: לא, זה מכרזים – – – ככה אתה יכול להגיד.

דוד ביטן: מה אתה רוצה?

אוסאמה סעדי: אני אומר שעקרון השוויון מחייב שאנחנו נקבל את האחוז שלנו במקרקעי המדינה.

דוד ביטן: רגע, אתה לא יכול לגשת למכרז?

אוסאמה סעדי: איפה יש מכרזים?

דוד ביטן: הכול במכרזים.

דוד ביטן: כל אחד יכול לגשת.

אוסאמה סעדי: רק עכשיו התחילו, רק עכשיו התחילו.

דוד ביטן: כל אחד יכול לגשת למכרז.

אוסאמה סעדי: אני אסיים בדעת המיעוט, אבל היא דעה מאלפת, היא דעה זקופת קומה, של שופט שבאמת עמד על זה ואמר:

אוסאמה סעדי: אנחנו המיעוט הילידי (מתרגם את דבריו לערבית.

אוסאמה סעדי: ) זה שופט ערבי שכותב את זה, ואומר: הסעיפים 1ג, 4 ו-7, שמדברים על השפה ועל ההתיישבות, "שוללים את ליבת הזהות הדמוקרטית של המדינה, ומזעזעים את אמות הסיפים" – איך קוראים לזה?

אוסאמה סעדי: "של המבנה החוקתי".

אוסאמה סעדי: לדבריו, בהתעלמותו של חוק הלאום מעצם קיומו של "המיעוט הילידי", אזרחי המדינה הערבים והדרוזים, הוא מתייחס אליהם כאל "נוכחים נפקדים": "נוכחים" לצורך הפגיעה בשפתם, ו"נפקדים" מעצם הדרתם מהחוק.

אוסאמה סעדי: מילים כדורבנות.

אוסאמה סעדי: כל הכבוד לשופט ג'ורג' קרא, ובושה לשופטי הרוב.

דוד ביטן: זה לא נכון.

דוד ביטן: צריך להתייחס אליהם כאל מיעוט.

דוד ביטן: מה לעשות?

דוד ביטן: זה המצב.

אוסאמה סעדי: מיעוט?

אוסאמה סעדי: מיעוט שהוא מודר?

דוד ביטן: ולכן הוא טועה, השופט קרא.

אוסאמה סעדי: מיעוט?

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, תקרא את חוק הלאום.

אוסאמה סעדי: מסעיף 1 עד הסעיף האחרון לא תמצא בו מילה אחת על דמוקרטיה, על שוויון, על ערבים.

דוד ביטן: אתה יודע למה.

אוסאמה סעדי: אתה יודע מה?

אוסאמה סעדי: כל הזמן מדברים.

אוסאמה סעדי: בשבילי הערבים זה כולל דרוזים, כולל צ'רקסים, כולל הכול.

אוסאמה סעדי: אבל לפחות, העדה הדרוזית, הערבים הדרוזים, (אומר בערבית: העדה הדרוזית האצילית,) הם אפילו משרתים בצבא.

אוסאמה סעדי: אתם כל הזמן טוענים נגדנו: אתם לא ממלאים חובות, אתם לא משרתים.

אוסאמה סעדי: באה העדה הדרוזית, ואומרת: החוק הזה גורם עוול לנו.

אוסאמה סעדי: איפה השוויון?

אוסאמה סעדי: עשו הפגנות, השמיעו קול זעקה אדיר.

דוד ביטן: אז, הינה, אני אסביר.

דוד ביטן: אני יכול להסביר לך?

אוסאמה סעדי: כן, בבקשה.

דוד ביטן: אתה לא מתייחס למה שאמרו השופטים, שזה מארג של חוקי-יסוד.

דוד ביטן: זאת אומרת, אתה לא מחוקק חוק ומתחיל להזכיר את כל חוקי-היסוד בתוך החוק הספציפי.

דוד ביטן: אבל אם אתה מחבר את כולם ביחד, וזה מה שהם אמרו, אז – – –

אוסאמה סעדי: אבל אין חוק-יסוד: השוויון, אפילו.

דוד ביטן: רגע, רגע.

דוד ביטן: בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, השוויון שם הוכר בפסיקה.

אוסאמה סעדי: אין, זאת פסיקה, זאת פסיקה.

דוד ביטן: מה זה משנה?

דוד ביטן: מה זה משנה?

אוסאמה סעדי: אבל אין.

דוד ביטן: רגע.

דוד ביטן: לכן אתה טועה.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך עכשיו – – –

דוד ביטן: לפי השיטה שלך צריך עכשיו כל פעם להזכיר את כל החוקים – אז זה לא המצב.

אוסאמה סעדי: אתה מדבר על חוקי-יסוד?

אוסאמה סעדי: זכות חוקתית זה השוויון?

אוסאמה סעדי: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, הממשלה החדשה עכשיו, אפילו בקווי היסוד שלה ואפילו עם רע"ם, אין את חוק-יסוד: השוויון.

דוד ביטן: למה אתה נותן להם רשת ביטחון?

אוסאמה סעדי: איזה רשת ביטחון?

דוד ביטן: הממשלה החדשה.

דוד ביטן: אתה נותן להם.

אוסאמה סעדי: אני מצביע נגד הממשלה הזאת.

אוסאמה סעדי: עכשיו הצבענו נגדה.

אוסאמה סעדי: אבל מה?

עאידה תומא סלימאן: אין, אין.

דוד ביטן: הינה, תומא נותנת רשת ביטחון.

דוד ביטן: ואתה שם בחוק של הפיצול.

אוסאמה סעדי: בממשלה הקודמת, שרן ובועז – – –

שרן השכל: הייתי פה כל הדיון.

שרן השכל: אבל עברו 20 דקות.

אוסאמה סעדי: אה, גמרתי.

אוסאמה סעדי: הוא הפריע לי.

דוד ביטן: מה זה משנה?

אוסאמה סעדי: בממשלה הקודמת – אתה זוכר – שר המשפטים הקודם ניסנקורן הביא את הצעת חוק-יסוד: השוויון.

אוסאמה סעדי: זה המינימום לפחות.

אוסאמה סעדי: זה המינימום.

דוד ביטן: סיימת?

דוד ביטן: היה מעניין, אבל אתה טעית בגדול בהבנה של פסק הדין.

דוד ביטן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, 13 דקות.

דוד ביטן: זה מספק אותך?

דוד ביטן: עאידה, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, כבוד היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: את האמת, תכננתי להתחיל אחרת, אבל אני חייבת לשאול את השאלה שכל הזמן, מאז כינון הממשלה הזאת, אני שואלת את עצמי: באיזו זכות מתחקרים אותנו על העמדה שלנו כלפי הממשלה, במיוחד לאחר שהצבענו נגד הממשלה הזאת?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא חלק מהממשלה הזאת.

דוד ביטן: הם אומרים שאתם עוזרים להם.

אוסאמה סעדי: באים הליכוד – מי שעשו לנו עוול היסטורי, מי שהדירו אותנו, תקפו אותנו בבחירות ולפני הבחירות ובקדנציה הקודמת – – –

דוד ביטן: מה הם עשו?

עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת עליך אישית.

דוד ביטן: זה לא קשור אליי.

עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על הממשלה.

דוד ביטן: דיברת על הליכוד.

עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על הליכוד, שכל הזמן מטיחים בנו: אתם רשת ביטחון, לא רשת ביטחון, למה אתם לא עם האופוזיציה.

עאידה תומא סלימאן: למה, עכשיו נזכרתם שאפשר שאנחנו נהיה חלק מהאופוזיציה?

עאידה תומא סלימאן: אז כן, אנחנו לא במצב הכי נוח לנו, כי אנחנו גם לא חלק מהאופוזיציה הזאת, ששנים רבות, בדורסנות ובכוחנות, דרסה אותנו.

דוד ביטן: אבל אנחנו לא ביקשנו מכם.

עאידה תומא סלימאן: או הסיתה נגדנו.

דוד ביטן: לא אפריע לך.

עאידה תומא סלימאן: האופוזיציה הזאת, כשהייתה בממשלה, הסיתה נגד הרשימה המשותפת, הסיתה נגדנו באופן אישי.

דוד ביטן: גם לא ביקשנו מכם להיות איתנו.

עאידה תומא סלימאן: נגד האוכלוסייה הערבית.

דוד ביטן: לא ביקשנו מכם.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני אמשיך ואני אגיד לך.

דוד ביטן: בסדר, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא רשת ביטחון של אף אחד.

דוד ביטן: הם אומרים.

עאידה תומא סלימאן: שיגידו.

עאידה תומא סלימאן: אתם גם אמרתם הרבה דברים בעבר.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכולם, אנחנו לא רשת ביטחון לממשלה, ואנחנו לא חלק מהאופוזיציה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: ולא נסכים שיהיה לנו ראש אופוזיציה שהיה ראש ממשלה והסית נגדנו.

עאידה תומא סלימאן: הוא לא יהיה הראש שלנו בשום פנים ואופן.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמשיך להצביע ולעשות פוליטיקה של ייצוג האוכלוסייה שבחרה בנו ושל כל המוחלשים שלא השכילו להכיר בנו ולהצביע לנו – כי אנחנו נלך לפי העקרונות שלנו והאידיאולוגיה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שמרגישים היום גם את הכעס, אבל גם את הכאב שלי, לאחר שקיבלתי את ההחלטה של רשות בתי הסוהר לא לאפשר לח'אלדה ג'ראר להיות בהלוויה של הבת שלה, אחרי שנה וחצי שהיא לא ראתה את הבנות שלה.

עאידה תומא סלימאן: היא לא נכחה בחתונה של הבת שלה, כי מנעו ממנה לנסוע לפני שכלאו אותה, ולפני שניסו – מה אתם אומרים, לתפור לה תיק?

עאידה תומא סלימאן: אז לתפור לה תיק – ניסו להעניש אותה על דברים שהיא לא עשתה.

עאידה תומא סלימאן: בסוף, הצטרכו ללכת איתה על עסקה, ובמה האשימו אותה?

עאידה תומא סלימאן: שייכות לארגון אסור.

עאידה תומא סלימאן: אתה יודע, אוסאמה, משאירים את ההגדרה הזאת כדי שכל פעם שלא יצליחו להפליל מישהו בטרור, ברצח, אז ישלפו לו שהוא חבר בארגון אסור.

עאידה תומא סלימאן: אני מתפלאת, לא הייתה טיפת רגש לאימא שנמצאת חודשיים לפני השחרור שלה – שתהיה נוכחת, להסתכל על הבת שלה בהלוויה, ולהיות עם המשפחה שלה.

אופיר כץ: למה היא בכלא?

עאידה תומא סלימאן: אמרתי למה היא בכלא.

עאידה תומא סלימאן: אם הקשבת, היית יודע.

עאידה תומא סלימאן: היא בכלא כי האשימו אותה שהיא חלק מארגון אסור.

אופיר כץ: – – – חטפו אותה – – –

עאידה תומא סלימאן: כן, חטפו אותה.

עאידה תומא סלימאן: ניסו כמה פעמים להאשים אותה.

עאידה תומא סלימאן: לא עלה בידם.

עאידה תומא סלימאן: היא פוליטיקאית, היא נבחרת ציבור.

עאידה תומא סלימאן: בחרו בה בבחירות להיות חברת פרלמנט, וכן, הכיבוש הישראלי מחזיק חברת פרלמנט פלסטיני בבית הסוהר.

אופיר כץ: – – –

עאידה תומא סלימאן: ואם אתה לא יכול לרגע אחד להבין מה זה שאימא מאבדת את הבת שלה באופן פתאומי, אחרי שנה וחצי שלא ראתה אותה, ובכל זאת מתעקש להתנגח איתי, אז בבקשה על עקרון השוויון ועל חוק הלאום, שחוקק בדורסנות ובאגרסיביות בהובלת הממשלה הקודמת, בהובלת הליכוד, בהובלת מר בנימין נתניהו, ראש האופוזיציה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו היינו הנפקדים בתוך החוק הזה.

עאידה תומא סלימאן: מהיום הראשון אני אמרתי, שאם היו פרקטיקות של שלטון, הפרדה גזעית – ותבינו, תפנימו: הפרדה גזעית, אפרטהייד, זה לא רק כשמפרידים פיזית בין שתי האוכלוסיות.

עאידה תומא סלימאן: יש הגדרות מאוד ברורות מה זה משטר אפרטהייד.

עאידה תומא סלימאן: משטר אפרטהייד זה כאשר תחת אותו שלטון יש שתי מערכות חוק, שמפלות נגד קבוצה מסוימת ונותנת עליונות לקבוצה אחרת.

עאידה תומא סלימאן: ואם זה היה קיים בפרקטיקות, עם חוק הלאום זה נכנס לספר החוקים, ולא בפעם הראשונה.

עאידה תומא סלימאן: גם החוקים שמתייחסים לקרקעות המדינה, עאלק, שהופקעו ברובן מהאוכלוסייה הערבית הפלסטינית, הם חוקי אפרטהייד, כי הם מונעים מהאוכלוסייה הערבית נגישות שוויונית כאזרחי המדינה לקרקעות האלה.

עאידה תומא סלימאן: אבל גם – היום התקיים כנס מאוד חשוב בכנסת ביוזמת חבר הכנסת וראש הרשימה איימן עודה, על אלימות משטרתית, על אלימות משטרתית כלפי האזרחים.

עאידה תומא סלימאן: והייתי רוצה לראות את כל אלה שהזדעקו מאלימות משטרתית כלפי מפגינים, כלפי אוכלוסיות מסוימות במדינת ישראל – שיהיו נוכחים, לשמוע את העדויות המצמררות של אנשים שסבלו מהאלימות הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני בעצמי יכולה לספק כמה וכמה עדויות מהחודשים האחרונים על אלימות המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: ואפרופו, מדברים על אלימות, כל פעם שהיינו מעלים את הנושא של הפשיעה היו אומרים לנו שזה עניין תרבותי באוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אז אני אומרת לכם עכשיו: אלימות היא עניין תרבותי בתוך משטרת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: זה חלק מהתרבות הארגונית של המשטרה הזו, המשטרה שמתנכלת ומתנקמת באזרחים.

עאידה תומא סלימאן: אם היינו שומעים את זעקתן של המשפחות ששם עדיין מחכים לדעת למה הרוצח של הבנים שלהם מסתובב חופשי בחוץ ומסתכל להם בעיניים בתוך העיר שלהם, היינו מבינים שעניין הנפקדות מחוק הלאום מתורגם דה פקטו לנפקדות ולעוינות כלפי האזרחים הערבים.

עאידה תומא סלימאן: אני הגשתי שאילתה לפני כחודש לשר המשפטים ושאלתי על כל הנושא של מעצרים שהתקיימו במאורעות של מאי.

עאידה תומא סלימאן: תשמעו נתונים מעניינים.

עאידה תומא סלימאן: אוסאמה, אלה נתונים מדהימים.

עאידה תומא סלימאן: ביקשתי פילוחים לפי מחוזות, פילוחים לפי שייכות לאומית וקבוצות גיל.

עאידה תומא סלימאן: כתבי אישום – עד לפני שבוע במחוז חיפה הוגשו 46 כתבי אישום מתוך אלפים של מעצרים.

עאידה תומא סלימאן: בעיר עכו לבד התקיימו מעל 250 מעצרים.

עאידה תומא סלימאן: 46 כתבי אישום, מתוכם שני כתבי אישום נגד יהודים, 44 כתבי אישום נגד ערבים במאורעות.

עאידה תומא סלימאן: נו?

עאידה תומא סלימאן: אני בעצמי הייתי עדה לאלימות מצד קבוצות ימין שהוזרמו לתוך חיפה ועכו ולוד ורמלה, ואנשים תקפו את הציבור.

עאידה תומא סלימאן: שני כתבי אישום במחוז חיפה.

עאידה תומא סלימאן: במחוז ירושלים – 63 כתבי אישום, 61 מתוכם נגד ערבים ושני כתבי אישום נגד יהודים.

עאידה תומא סלימאן: כל מה שקרה בעיר ירושלים, כל הסרטונים שראינו של תקיפות על ערבים ברגע ששמעו אותם מדברים ערבית – אף אחד.

עאידה תומא סלימאן: 85 כתבי אישום נגד קטינים – קטינים, שחוק הנוער לא חל עליהם במאורעות האלה, הם לא התייחסו אליהם תחת חוק הנוער, והייתה לשוטרים את החוצפה לבוא מול שופטים ולהגיד: תשכחו מחוק הנוער הפעם.

עאידה תומא סלימאן: 85 נערים.

עאידה תומא סלימאן: המסר מאוד ברור: עוינות כלפי האזרחים הערבים שביטאו עמדה פוליטית – – –

אופיר כץ: מה עמדה פוליטית?

אופיר כץ: אנשים נרצחו.

אופיר כץ: איזה עמדה פוליטית?

עאידה תומא סלימאן: עמדה פוליטית.

אופיר כץ: רצחו יהודים, איזה עמדה פוליטית?

אופיר כץ: זה עמדה פוליטית לרצוח יהודים?

עאידה תומא סלימאן: אתה כנראה שוכח שנרצחו גם ערבים.

אופיר כץ: לזרוק בקבוקי תבערה?

אופיר כץ: לזרוק בקבוקי תבערה ?

עאידה תומא סלימאן: אני לא מצדיקה שום רצח.

עאידה תומא סלימאן: אתה זה שמצדיק רצח – –

אופיר כץ: לזרוק בקבוקי תבערה לבית של ילדים – –

עאידה תומא סלימאן: – – אתה זה שמצדיק אלימות.

אופיר כץ: – – לבית של ילדים ערבים ביפו.

עאידה תומא סלימאן: תתבייש לך.

אופיר כץ: לזרוק בקבוקי תבערה לבית של ערבים ביפו – – –

עאידה תומא סלימאן: תתבייש לך.

עאידה תומא סלימאן: אתה צריך להתבייש.

אופיר כץ: זה אנשים, זה בני אדם.

קריאות: – – –

עאידה תומא סלימאן: כולכם צריכים להתבייש.

אופיר כץ: זה בני אדם.

אופיר כץ: לזרוק בקבוקי תבערה לחדר של ילדים – – –

עאידה תומא סלימאן: ברגע שמגישים 85 כתבי אישום נגד נוער – –

קריאות: – – –

מיכל מרים וולדיגר: את סתם משקרת, הכול מילים – – – את סתם צועקת.

עאידה תומא סלימאן: – – זה מסר מאוד ברור: הפחדה, הפחדה וניסיון – אם הייתם יושבים ושומעים את הצעיר שעצרו אותו, קיבל מכות כל הדרך לתחנת המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: המשטרה פתחה לו את הראש כי דפקו לו את הראש ברצפה, וכשראו שיש לו דם על הפנים ויש לו פצעים והם לא יכולים להביא אותו למוחרת לבית משפט, שחררו אותו ואמרו לו: אוי ואבוי לך אם תדבר על מה שקרה.

אופיר כץ: – – – שמעתי את אשתו של תושב לוד שרצחו אותו.

עאידה תומא סלימאן: תפסיק.

אופיר כץ: כשחזר הביתה עשו בו לינץ', רצחו אותו, את אשתו, שמעתי – –

עאידה תומא סלימאן: ההבדל היחידי – – –

אופיר כץ: – – שנשארה בלי בעל – –

עאידה תומא סלימאן: ההבדל היחידי – –

אופיר כץ: – – והילדים נשארו בלי אבא.

אופיר כץ: אותם שמעתי.

עאידה תומא סלימאן: – – בשיח החירשים שמתקיים פה: אני נגד אלימות מכל סוג, נגד כל בן אדם.

עאידה תומא סלימאן: אתה לא.

עאידה תומא סלימאן: זה ההבדל היחידי, ובזה בודקים את המוסר של בני אדם – –

אופיר כץ: את צבועה.

אופיר כץ: את יודעת למה את צבועה?

עאידה תומא סלימאן: – – בזה בודקים את העמדות של בן אדם.

אופיר כץ: את יודעת למה את צבועה?

עאידה תומא סלימאן: כאשר אתה ישבת בבית שלך וצייצת נגד ערבים – –

אופיר כץ: כי את קוראת לאלימות עמדה פוליטית, את לא קוראת לזה אלימות.

עאידה תומא סלימאן: – – אני התרוצצתי בעכו העתיקה כדי להציל אזרחים יהודים.

אופיר כץ: את קוראת לזה עמדה פוליטית.

אופיר כץ: אלה שזורקים בקבוקי תבערה, את קוראת לזה עמדה פוליטית.

עאידה תומא סלימאן: תתבייש לך.

עאידה תומא סלימאן: אני לא במקום כזה שאתה, דווקא אתה – –

אופיר כץ: את מציירת טרור כעמדה פוליטית.

אופיר כץ: את מציירת טרור כעמדה פוליטית – – –

עאידה תומא סלימאן: – – תאשים אותי בכלום.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת על מה אני מדברת, ועוד ימים יגידו שהסיפור המלא של מה שקרה במאי עוד לא נודע ועוד לא סיפרו אותו, ואתם תגלו כמה הלכתם עיוורי עיניים סביב מה ששמעתם בתקשורת, כאשר הסיפור האמיתי, כאשר מה שקרה והעוינות והאגרסיביות והברוטליות של משטרת ישראל נגד הצעירים שלנו – עוד יצטרכו לתת עליה חשבון, וחשבון נפש עמוק.

עאידה תומא סלימאן: ועד שלא תשתנה התרבות הגזענית האלימה בתוך הארגון שנקרא משטרת ישראל, לצערנו נמשיך לסבול מפשיעה, ימשיכו לשתף פעולה עם ארגוני הפשע וייתנו להם חסות, וייתנו לנו מכות ואלימות.

דוד ביטן: תודה, עאידה תומא סלימאן.

דוד ביטן: חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

קריאה: לא שומעים אותך.

קריאה: מיקרופון.

דוד ביטן: לא שומעים אותי?

מיכל מרים וולדיגר: עכשיו טוב.

דוד ביטן: 15 דקות.

מיכל מרים וולדיגר: כן, אדוני.

דוד אמסלם: בסוף לקחת את כל הסוכריות?

דוד ביטן: לקחו אותן.

דוד ביטן: אני לקחתי?

דוד ביטן: מה, אתה קמת בלילה ומה שמעניין אותך זה הסוכרייה?

דוד אמסלם: נתת אותן לקואליציה – – –

דוד ביטן: נתתי גם לקואליציה – נכון – סוכריות.

דוד ביטן: מה קרה?

קריאות: – – –

מיכל מרים וולדיגר: אדוני יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת – – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: – – – ואתה נותן להם סוכריות – – –

מיכל מרים וולדיגר: אני מתחילה, חברים.

מיכל מרים וולדיגר: ביום רביעי מועלית הצעת חוק של אי-הפללה – – –

דוד ביטן: שרן.

מיכל מרים וולדיגר: הינה, שרן נכנסה בדיוק.

מיכל מרים וולדיגר: אי-הפללה בנוגע לסם הקנביס.

מיכל מרים וולדיגר: הצעה אחת, רגע אחד לפני הלגליזציה.

מיכל מרים וולדיגר: לגליזציה – איזו מילה קולית זו.

מיכל מרים וולדיגר: בזמני היינו משתמשים במילה "מגניב".

מיכל מרים וולדיגר: מגניב לומר לגליזציה, מגניב לקדם לגליזציה.

מיכל מרים וולדיגר: זה גם מתגלגל על הלשון: לגליזציה.

מיכל מרים וולדיגר: יש שרואים מול עיניהם פנאן, סאטלה, כיף.

מיכל מרים וולדיגר: אבל אני, אני רואה סכנה, סכנה גדולה.

מיכל מרים וולדיגר: חבריי הנכבדים, להפוך את השימוש בסמים, בקנביס, לדבר חוקי זה דבר רע, רע מבחינתי.

מיכל מרים וולדיגר: רע לנוער, רע לחוסן האישי של כל אחד ואחת מאיתנו – –

ינון אזולאי: שרן, זה חוק שלך, תקשיבי.

מיכל מרים וולדיגר: – – רע לביטחון, הביטחון שלנו, רע לחברה.

מיכל מרים וולדיגר: שרן.

ינון אזולאי: זה החוק שלך, תקשיבי.

מיכל מרים וולדיגר: לא.

מיכל מרים וולדיגר: שלה זה אי-הפללה, אנחנו בדרך ללגליזציה.

מיכל מרים וולדיגר: מעבר לבעיות הבריאותיות שהקנביס עלול לגרום למשתמשים בו, מעבר לבעיית ההתמכרות שעלולה להתפתח בעקבות השימוש, לא פחות חמורה היא הבעיה החברתית שתתפתח כאן בישראל.

מיכל מרים וולדיגר: ככל שנהפוך את השימוש בקנביס לדבר חוקי כחומר עובר לסוחר, נגדל פה דור של חלשים, של אנשים שלא ידעו כיצד להתמודד עם קשיים ואתגרים.

מיכל מרים וולדיגר: אבל רגע לפני שארד לנושא עצמו, אני רוצה להדגיש: אני בעד הסרת החסמים והביורוקרטיה לצרכני הקנביס הרפואי, לרווח את השורות, לאפשר לסובלים ולנדרשים, אלה שנזקקים למשככי כאבים, באישור רפואי כמובן – בוודאי שאני בעד.

מיכל מרים וולדיגר: אבל מכירה של קנביס לכל דורש – לא ולא.

מיכל מרים וולדיגר: פשוט לא.

מיכל מרים וולדיגר: אני יודעת שזה לא פופולרי לדבר נגד לגליזציה, אבל אני מחויבת לאמת, לפחות כפי שאני רואה אותה.

מיכל מרים וולדיגר: מי מכם ששמע את נאום הבכורה שלי, שאותו נאמתי לפני זמן לא רב, ייתכן שיזכור איך חיי קיבלו תפנית משמעותית כשקרוב משפחה שלי חלה בתחלואה כפולה: התמכרות פלוס הפרעה נפשית.

מיכל מרים וולדיגר: הזכרתי אז במילים בודדות את תחילתה של המחלה.

מיכל מרים וולדיגר: אבקש כעת להרחיב במעט.

מיכל מרים וולדיגר: אם מישהו מיושבי הבית הזה סבור שהפרעה נפשית נחתה עליו בשל איזו נטייה גנטית – הוא טועה.

מיכל מרים וולדיגר: אם מישהו מיושבי הבית הזה סבור שההפרעה הנפשית שנחתה עליו הייתה בשל נטילת סמים קשים – גם הוא טועה.

מיכל מרים וולדיגר: הסיפור שלו התחיל בירוק הזה, בקנביס.

מיכל מרים וולדיגר: הכול התחיל שם, לצערי, בגיל צעיר מדי – 14 וחצי.

מיכל מרים וולדיגר: על פי מחקרים רבים בארץ ובעולם, אחד מתוך 11 בגירים שמשתמשים בקנביס מתמכר בסופו של דבר – 9% מהמשתמשים.

מיכל מרים וולדיגר: אחד מתוך שישה בני נוער שמשתמשים בקנביס מתמכר בסופו של דבר – 17%, חברים.

מיכל מרים וולדיגר: זה המון.

מיכל מרים וולדיגר: בן המשפחה שלי היה אחד מתוך אותם 17%.

מיכל מרים וולדיגר: כדי שנקבל קצת קנה מידה מה זה אותם 17% אני אשתף אתכם שעל פי סקר משנת 2019 שאני מצאתי, היקף השימוש בקנביס ברמת התנסות כלשהי בקרב תלמידי י' עד י"ב עמד על 11.9%.

מיכל מרים וולדיגר: על פי נתונים שאני מצאתי ישנם כ-123,500 תלמידי י"ב.

מיכל מרים וולדיגר: נכפיל בשלושה שכן יש לנו את י"א, י"ב וי', ונקבל כ-370,500 תלמידים.

מיכל מרים וולדיגר: 11.9% מתוכם, שהם בעצם המשתמשים על פי הנתונים – אנחנו מגיעים ל-44,090 תלמידים שמשתמשים בסמים, אני מדברת על י' עד י"ב.

מיכל מרים וולדיגר: 44,000.

מיכל מרים וולדיגר: 17% מתוכם, כמו שאומר הנתון, הם אלה שיתמכרו.

מיכל מרים וולדיגר: זה לא רק שימוש פה ושם בימים שבא להם, אלא פשוט תלות.

מיכל מרים וולדיגר: מדובר בכמעט 7,500 תלמידי י' עד י"ב מכורים לקנביס.

מיכל מרים וולדיגר: אסון.

מיכל מרים וולדיגר: בעיית ההתמכרות היא נוראית.

מיכל מרים וולדיגר: תאמינו לי, אני מכירה את זה מקרוב.

מיכל מרים וולדיגר: תלות נפשית בחומר פסיכו-אקטיבי, תלות שיש לה היבטים גופניים, פסיכולוגיים וחברתיים, והיא עלולה להביא בסיכון מוגבר לתחלואה נפשית ופיזית.

מיכל מרים וולדיגר: ושוב, אני מכירה את זה באופן אישי, גם בתוך משפחתי וגם ברבבות של משפחות שאני מלווה ומטפלת בהן.

מיכל מרים וולדיגר: הדבר הזה, אותה התמכרות, מוביל גם להתנהגות אנטי-חברתית ואפילו למוות.

מיכל מרים וולדיגר: אז לפני שאנחנו הולכים ללגליזציה חשוב שנדע מה המצב היום בישראל בטיפול בהתמכרויות, כי שוב אני מזכירה לכם:

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו מדברים על כמויות עצומות של נוער ושל מבוגרים שעלולים להתמכר לו רק נהפוך את הדבר הזה ללגלי.

מיכל מרים וולדיגר: ואני שוב מזכירה: אני לא מדברת על הקנביס הרפואי, שבעיניי הוא איננו רפואי – הוא משמש כמשכך כאבים.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא מזלזלת בזה, זה חשוב.

מיכל מרים וולדיגר: בואו נרווח את השורות, נאפשר לעוד אוכלוסיות שזקוקות לזה להיכנס פנימה ולקבל את האישור הרפואי, פחות ביורוקרטיה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל לא על זה אני מדברת.

מיכל מרים וולדיגר: אני מוחה נגד הלגליזציה, שנהפוך את זה לחוקי, שבכל חנות אפשר יהיה לקנות את זה.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני חוזרת רגע להתמכרויות.

מיכל מרים וולדיגר: לפני כחודש, ביום 16 ביוני 2021, פרסם הממ"מ מחקר משלו, והנושא היה סוגיית רצף הטיפול במערך הטיפול בהתמכרויות, ומה בינו ובין מערך בריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: אבל קודם שנצלול למחקר אני רוצה לציין שעל פי תחשיבים שונים, ניתן להעריך שמספר המכורים, המטופלים והבלתי-מטופלים, לסם הקנביס במדינת ישראל עומד על בין 31,000 ל-174,000 אנשים.

מיכל מרים וולדיגר: הטיפול באוכלוסיות האנשים שסובלים מהתמכרות בישראל נחלק בין שני גורמים עיקריים: האחד, משרד הבריאות, שהוא בעצם הממונה על אספקת שירותי הטיפול הרפואי, כלומר על הגמילה הפיזית – האשפוזיות למיניהן.

מיכל מרים וולדיגר: מול זה יש את משרד הרווחה, שממונה על הטיפול הפסיכו-סוציאלי והשיקום של הנגמלים.

מיכל מרים וולדיגר: כל זה קורה בתום שלב הגמילה הרפואי.

מיכל מרים וולדיגר: גורם נוסף שאומנם לא בדיוק אמון על אספקת השירותים בתחום הגמילה וההתמכרויות אבל הוא אחראי לאספקת סל שירותי הבריאות של בריאות הנפש לכלל המבוטחים, ואלה קופות החולים, במסגרת הרפורמה, למי שלא מכיר.

מיכל מרים וולדיגר: בנוסף לכך שוב, יש למשרד הבריאות אחריות ליתן שירותי שיקום לנכי נפש בקהילה, וביניהם גם למכורים.

מיכל מרים וולדיגר: לפי המחקר של הממ"מ, המציאות הקיימת כואבת עוד לפני הלגליזציה, גם היום היא כואבת, כואבת מאוד.

מיכל מרים וולדיגר: הטיפול באוכלוסיית הסובלים מהתמכרויות, ובהתאם – באלה הסובלים מתחלואה כפולה, שזה גם בריאות הנפש וגם התמכרויות – נחלק בין כמה גורמים, והדבר הזה, רק זה, טומן בחובו בעיות, קשיים ונפילה בין הכיסאות.

מיכל מרים וולדיגר: אחד ההיבטים המרכזיים בהבטחת המשך הגמילה של המכורים לאחר שהשלימו את תהליך הגמילה באשפוזיות של משרד הבריאות, הוא הפנייתם לטיפול הפסיכו-סוציאלי במשרד הרווחה.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, יש כאן שני גופים, ובן אדם מכור, שכבר לא ממש יודע לתפעל ושיקול הדעת שלו נפגם, הוא אמור, אחרי שהוא טופל במשרד הבריאות במכוני גמילה, לעבור לטיפול הפסיכו-סוציאלי של משרד הרווחה.

דוד ביטן: שרן.

מיכל מרים וולדיגר: אני מפריעה?

דוד ביטן: לא, לא.

דוד ביטן: אנחנו מנסים לעשות משהו בדרך.

דוד ביטן: הכול בסדר.

מיכל מרים וולדיגר: האמת היא שזה נושא שמאוד חשוב לשרן.

מיכל מרים וולדיגר: אבל בסדר.

דוד ביטן: כן, כן.

שרן השכל: – – –

מיכל מרים וולדיגר: דוח מבקר המדינה 69ב' לשנת 2019 כבר כתב על כך, לאחר שנמצא כי מרבית המסיימים את הטיפול באשפוזיות שבאחריות משרד הבריאות אינם ממשיכים בתהליך הגמילה במסגרת של משרד הרווחה – כלומר, יש כאן בעיה של כשל בין שתי המסגרות, בין משרד הבריאות למשרד הרווחה.

מיכל מרים וולדיגר: בשנת 2017, לפי דוח מבקר המדינה, לדוגמה, הופנו להמשך טיפול – שוב, הם סיימו את הטיפול באשפוזיות של משרד הבריאות, ורק 30% מתוכם הופנו לטיפול המשך באותן מסגרות של משרד הרווחה.

מיכל מרים וולדיגר: זה פשוט לא ייאמן.

מיכל מרים וולדיגר: 70% נפלו בדרך, לא המשיכו אף שסיימו את הטיפול במשרד הבריאות.

מיכל מרים וולדיגר: 70% לא המשיכו, 305 בלבד המשיכו.

מיכל מרים וולדיגר: עוד עלה מהדוח כי "לא הושלם הטיפול בכ-44% מהמטופלים באשפוזיות של משרד הבריאות".

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, מאלה שכבר נכנסו לתהליך של משרד הבריאות, 44% לא השלימו את הטיפול הראשוני.

מיכל מרים וולדיגר: אבל לא רק שהם לא השלימו את הטיפול הרפואי, משרד הבריאות לא טורח לעדכן את שירותי הרווחה בנוגע להפסקת הטיפול ועל חזרתו של אותו מטופל לקהילה.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, הבן אדם שמכור קשה חוזר לקהילה בלי שאף אחד יודע על כך, הוא לא סיים את הטיפול באשפוזית, הוא חוזר לקהילה בלי מסגרת, בלי תוכנית, בלי ליווי – הוא מסכן את עצמו ומסכן את הקהילה.

מיכל מרים וולדיגר: "מבקר המדינה ציין כי בהיעדר יכולת להצליב את נתוני משרד הבריאות על המטופלים שנמצאים אצלו עם נתוני משרד הרווחה, הפסקת רצף הטיפול" – גורמת לכך שמטופלים אלה חוזרים להתמכרות ושהמשאבים שהושקעו בגמילתם ירדו לטמיון.

מיכל מרים וולדיגר: המדינה משקיעה מיליוני שקלים, מיליוני שקלים בטיפול, והכול יורד לטמיון.

מיכל מרים וולדיגר: סיכום ביניים של המחקר: "אין כיום גורם מתכלל שיהווה כתובת וטיפול" ולפיכך "קיים קושי ביצירה ובשמירה על רציפות טיפולית, בשל פיצול בין הגורמים השונים האמונים על הטיפול בהפרעה הנפשית לבין הגורמים האמונים על הטיפול בהפרעת ההתמכרות, מה שמוביל להחמרה חוזרת ונשנית במצב הנפשי של המטופלים".

מיכל מרים וולדיגר: תאמינו לי, חיי אדם נהרסים מהקנביס.

מיכל מרים וולדיגר: זה אמיתי, זה חי וזה נושם.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לקרוא עוד כמה נתונים בשתיים וחצי הדקות שנשארו לי.

מיכל מרים וולדיגר: סם הקנביס עשוי לגרום לתחלואה נפשית קשה ביותר כגון פסיכוזות, סכיזופרניה, הפרעה דו-קוטבית, חרדה, דיכאון וניסיונות אובדנות.

מיכל מרים וולדיגר: סם הקנביס עשוי לגרום לשורה ארוכה של נזקים בריאותיים ומחלות כגון פגיעה קוגניטיבית, תפקודית, חברתית, פגיעות במערכות הנשימה, הלב, מוח, כלי דם, שבץ, אירועים מוחיים, פגיעות בילדים לאימהות שהשתמשו בסם בעת הריונן.

מיכל מרים וולדיגר: עוד אני אגיד שהאוכלוסייה הרגישה ביותר לנזקי סם הקנביס היא בני הנוער וצעירים עד גיל – יש אומרים 25, יש אומרים 27.

מיכל מרים וולדיגר: בגילים האלה הנזקים חמורים יותר, שכיחים יותר, וההתמכרות משמעותית יותר.

מיכל מרים וולדיגר: עוד אומר שנהיגה תחת השפעת סם הקנביס מכפילה את הסיכון לתאונות דרכים.

מיכל מרים וולדיגר: להבדיל מאלכוהול, אין כל בדיקה יעילה ואפקטיבית כיום, המאפשרת לרשויות האכיפה והחוק לזהות אדם הנוהג תחת השפעת סם הקנביס באופן המסכן את עצמו ואת זולתו.

מיכל מרים וולדיגר: עוד אני אגיד כי מספר המאושפזים שהתקבלו בשנת 2019 במחלקות לתחלואה כפולה בישראל בגין התפרצות מחלת נפש על רקע שימוש בקנביס, אם לבדו ואם בשימוש במקביל עם חומרים פסיכו-אקטיביים נוספים, נאמד לפחות בכ-3,400 מאושפזים.

מיכל מרים וולדיגר: כשאני מדברת על 3,400 מאושפזים – לכל אחד מהם יש משפחה.

מיכל מרים וולדיגר: הכול נהרס: המשפחה נהרסת, החיים של אותו מאושפז נהרסים.

מיכל מרים וולדיגר: שערורייה.

מיכל מרים וולדיגר: מעבר לנתון הזה, קיימים מאושפזים לשעבר בעלי רקע של התפרצות מחלת נפש בגין שימוש בעבר בקנביס משנים קודמות, הממשיכים בטיפול במסגרות ההמשך של מערך בריאות הנפש של משרד הבריאות, שמספרם נאמד בכ-10,000 מטופלים.

מיכל מרים וולדיגר: מספר המכורים שטופלו במסגרות הטיפול והגמילה שבאחריות משרד הרווחה בגין התמכרות לסם קנביס, אלה שעוד לא נפגעו בבריאות הנפש, נאמד בכ-4,000 מטופלים נכון לשנת 2018, והוא עולה על מספר המכורים לאלכוהול – למרות שהשימוש באלכוהול שכיח יותר בציבור הרחב – ועל מספר המכורים לכל סוגי הסמים האחרים, למעט אלכוהול, גם יחד.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לסיים ולומר: מלבד שלוש מדינות ריבוניות בעולם – אורוגוואי ב-2017, קנדה ב-2019 ודרום אפריקה בשנת 2020 – שום מדינה אחרת בעולם לא חוקקה חוק ברמה מדינתית בדבר לגליזציה של שימוש בסם הקנביס.

מיכל מרים וולדיגר: לעומת זאת, ניסיונות להעביר לגליזציה במדינות גרמניה וניו זילנד באוקטובר 2020 נכשלו.

מיכל מרים וולדיגר: אז יש לי עוד הרבה מה לומר בנושא – ועוד אני אגיד לך, שרן, ואנחנו עוד נדבר על זה – אבל בשלב זה תודה.

דוד ביטן: קחי עוד שתי דקות.

מיכל מרים וולדיגר: אוקיי, אני אקח עוד דקה.

מיכל מרים וולדיגר: בקולורדו, ארצות הברית, שהיא אחד המקומות הראשונים בעולם שקיבל החלטה על לגליזציה של סם בשטחה, דווחו הנתונים הבעייתיים הבאים: 1.

מיכל מרים וולדיגר: – אני רוצה שתקשיבו לי – שיעור המשתמשים הבגירים מעל גיל 18 טיפס מדי שנה עד לשיעור מצטבר של 74% בחלוף שש שנים בלבד, כלומר הלגליזציה עודדה אנשים להשתמש בסם הקנביס; מספר ביקורי בני הנוער בחדרי מיון או חירום בקשר לשימוש בסם קפץ במאות אחוזים מאז הלגליזציה; מספר האשפוזים הקשורים לסם הוכפל; מספר מקרי התאבדות שבהם נמצאה נוכחות של סם קנביס בבדיקת רעלים בדמו של המתאבד גדל פי שניים וחצי; מספר מקרי המוות מתאונות דרכים שבהם הנהגים נמצאו חיוביים בבדיקת רעלים בדם לסם קנביס, ושיעורם היחסי בכלל מקרי המוות בתאונת דרכים, גדל באופן משמעותי; והנתון האחרון – אומנם יש לי עוד הרבה, אבל לשלב הזה – קולורדו הפכה למוקד אספקה בלתי חוקי של סם הקנביס לעשרות מדינות שונות ברחבי ארצות הברית.

מיכל מרים וולדיגר: אז בעיניי פשוט – לא להמשיך עם זה הלאה.

מיכל מרים וולדיגר: אין לה למהר.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

דוד ביטן: יופי.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: רק שתדעי, כתבו לי כל מיני הערות על מה שאמרת.

מיכל מרים וולדיגר: אוקיי.

דוד ביטן: בפלאפון.

דוד ביטן: חלק מסכימים, חלק לא מסכימים.

מיכל מרים וולדיגר: מאה אחוז.

מיכל מרים וולדיגר: אני בטוחה שאני אוכל להתמודד עם כל טענה שכנגד.

דוד ביטן: אני בטוח.

קריאה: – – –

דוד ביטן: לא, עכשיו מלכיאלי.

דוד ביטן: איפה מלכיאלי?

קריאה: אמסלם.

דוד ביטן: אמסלם?

דוד ביטן: בבקשה.

דוד ביטן: מלכיאלי אחרון או מה?

ינון אזולאי: חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד ביטן: חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד ביטן: דודי או דוד, מה אתה מעדיף?

דוד ביטן: יש לך עשר דקות.

דוד אמסלם: אפרופו זה – – –

קריאה: – – –

דוד ביטן: רגע, עשר דקות.

דוד אמסלם: מיכאל – – –

דוד ביטן: צמצמתי, צמצמתי.

דוד אמסלם: מה זה בדיחה קטנה שאני אספר?

דוד ביטן: רבותיי, הם הורידו את הסעיף של ארבע שעות.

דוד ביטן: לא יהיה לנו את זה.

דוד אמסלם: כשהגענו לכנסת, ביטן ואני, ראיינו אותנו פה בערוץ הכנסת, ואנחנו כולה יום בכנסת.

דוד אמסלם: אנחנו יושבים, שואלים את ביטן שאלה – – –

חמד עמאר: אתה מעניין, באתי לשמוע.

דוד אמסלם: שואלים את ביטן שאלה – –

דוד ביטן: לא אספר עליך סיפורים.

דוד אמסלם: – – אז הוא מתחיל לענות ואומר: חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: אמרתי לו: דוד, זה דודי, מה זה חבר הכנסת?

דוד אמסלם: פתאום, תוך יום, הוא קורא לי חבר הכנסת אמסלם.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: טוב, רבותיי חברי הכנסת – –

מיכאל ביטון: רגע, אמסלם, הוא אמר שהוא יספר עליך סיפור.

דוד אמסלם: – – אדוני היושב-ראש – –

דוד ביטן: רבותיי, כבוד השר.

דוד אמסלם: – – קודם כול, אנחנו נתחיל, כבוד השר – – –

דוד ביטן: לא, כבוד השר, בוא שב פה.

דוד אמסלם: כבוד השר חמד עמאר – –

דוד ביטן: שרן, אתם מפריעים.

דוד אמסלם: – – עשינו לך כבוד.

חמד עמאר: אנחנו לא יכולים – – –

דוד אמסלם: אני ראיתי שאתה תרגלת פה את הכיסא.

דוד אמסלם: אמרתי לך, אנחנו נעביר אותך פה באמת בכבוד, או-טו-טו אתה תשב על הכיסא הזה, בעזרת השם, איפה שישבת עכשיו.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתחיל עם מה שקרה היום.

דוד ביטן: רק להתחיל?

דוד אמסלם: אנחנו היום שמענו את מר בנט מנסה להשפיל את ראש הממשלה נתניהו, קורא לו בנאום 20 פעם חבר הכנסת נתניהו – לא ראש הממשלה לשעבר, לא ראש האופוזיציה, חבר הכנסת נתניהו.

דוד אמסלם: הוא התעקש על זה, גם דיבר בזלזול.

דוד אמסלם: אני רציתי רק להגיד למר בנט: אני רוצה להזכיר לך מאין באת.

דוד אמסלם: בערך ב-2006, 2007, באתי לבקר את ראש הממשלה נתניהו, פגישה.

דוד אמסלם: היינו אז באופוזיציה.

דוד אמסלם: מה הוא אמר לך ולאילת?

דוד אמסלם: תביאו סודה לאמסלם עם קצת עוגיות.

דוד אמסלם: אז תביא לנו קצת סודה, מר בנט, תזכור מאיפה באת.

דוד אמסלם: אתה בעצם נוכל, רמאי ושקרן.

דוד אמסלם: עכשיו, אני רוצה לספר לך איזה משהו, בדיחה קטנה, כבוד השר, שאותך אני מעריך.

דוד אמסלם: סופרמן, שלגייה ופינוקיו יצאו לטייל בעיר.

דוד אמסלם: הם רואים פתאום איזה שלט, כתוב:

דוד אמסלם: תחרות האיש החזק בעולם.

דוד אמסלם: אומר סופרמן לחבר'ה: תקשיבו, תמתינו שנייה, עשר דקות אני הולך לשם ויוצא.

דוד אמסלם: הבן אדם נכנס לחמש דקות, יוצא עם הגביע, אומר: ראיתם?

דוד אמסלם: ניצחתי שם את כולם, אני האיש החזק בעולם.

דוד אמסלם: ממשיכים, אחרי חמש דקות מגיעים לעוד שלט, כתוב:

דוד אמסלם: תחרות מלכת היופי העולמית.

דוד אמסלם: אומרת להם שלגייה: חבר'ה, תמתינו לי פה שתי דקות, אני רק נכנסת לשנייה ויוצאת.

דוד אמסלם: ואללה, יוצאת אחרי דקה, זכתה במקום הראשון בגביע, אומרת להם: אתם רואים?

דוד אמסלם: אני האישה הכי יפה בעולם.

דוד אמסלם: ממשיכים, רואים: האיש הכי שקרן בעולם.

דוד אמסלם: אומר להם פינוקיו: חבר'ה, תחכו פה שתי דקות, אני כבר יוצא.

דוד אמסלם: ואללה, נכנס – שעה, שעתיים, שלוש.

דוד אמסלם: אחרי שבע שעות יוצא בוכה כולו, אומר: מי זה הבנט הזה עכשיו שניצח אותי?

דוד אמסלם: מר בנט, אתה שקרן, נוכל ורמאי.

דוד אמסלם: זה מה שאתה.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: אני מתבייש בכלל לקרוא לך ראש הממשלה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אתה בושה לדמוקרטיה.

חוק ומשפט): זו הרמה של כנסת ישראל.

חוק ומשפט): אתה בושה לכנסת.

דוד אמסלם: הינה, גם אתה.

דוד אמסלם: דרך אגב, הרב הרפורמי, הייתה לי הזכות להעיף אותך בוועדת הפנים כשהלכנו על נושא מתווה הכותל.

דוד אמסלם: דרך אגב, הרי הרפורמים, רק שתדעו, גם הכותל – הרי הם חושבים, הם עדיין אוחזים בזה שבית המקדש זה איזה בית מטבחיים, מה שנקרא פרימיטיבי, פגני, והם נלחמים לעשות את מתווה הכותל.

דוד אמסלם: פתאום הכותל מעניין אותם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להקריא לך איזה משהו קטן באמת, שככה נהניתי ממנו.

דוד אמסלם: אתה יודע, נתחיל מה שנקרא, נתחיל עכשיו בשעה של מחזה של שייקספיר.

דוד אמסלם: כשקראתי בשבת, אני פותח עיתון – ואללה, שברתי את הכיסא.

דוד אמסלם: לא האמנתי שמה שאני קורא זה אמיתי.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני רואה: התאהבתי, אהובתי.

דוד אמסלם: ההיכרות ביניהם בהחלט יכולה להיות פרק בגרסה הישראלית של בית הקלפים.

דוד אמסלם: דרך אגב, בידיעות אחרונות, רבותיי, כל עם ישראל: שר והעוזרת הפרלמנטרית שלו מתאהבים כנגד כל הסיכויים – רבותיי, וגם נגד חוק שאוסר יחסים בין בוס ועובדת.

דוד אמסלם: נמשיך: כמה זמן אתם עובדים יחד עד שאת מרגישה שאולי קרה ביניכם משהו שחורג מיחסי עבודה?

דוד אמסלם: מאוהבת הרגשתי מייד, ואפילו רציתי לעזוב את העבודה, כדי לא להכניס את עצמי לסיטואציה שתהיה לי בעיה לצאת ממנה אחר כך, אבל בגלל שלא ידעתי מה הצד השני מרגיש, אז אמרתי: אוקיי, אפשר להעריץ את האיש ולאהוב אותו ולהיות בקשר, ולא חייבים לשפוך את הכול החוצה.

דוד אמסלם: אז איך את מתוודה בכל זאת?

דוד אמסלם: בסמ"ס, כי כנראה הביצים שלי לא היו מספיק גדולות באותה תקופה – זאת אומרת, דרך אגב, זה רק באותה תקופה, עכשיו כנראה הן גדלו.

דוד אמסלם: כתבתי לו: אני רוצה לכתוב לך משהו חשוב, אם אפשר.

דוד אמסלם: כשתגיע הביתה תשלח לי שאתה יכול להקשיב.

דוד אמסלם: חיכיתי והוא ענה: אני זמין.

דוד אמסלם: אז כתבתי לו את הטקסט הבא, שאני זוכרת אותו מילה במילה: התאהבתי באיש מקסים ומרתק, והלב פועם בקצב לא סדיר.

דוד אמסלם: יודעת שלא בטוח שאהבתי תתממש, ואם תתממש יהיה בה גם כאב וצער, אבל זאת המציאות.

דוד אמסלם: ומה התשובה?

דוד אמסלם: שואלת אותה הכתבת – מילה אחת הוא כתב לי: אהובתי.

דוד אמסלם: טוב, נמשיך את עלילות פונפון.

אמילי חיה מואטי: אחרי זה ביטן מספר איך הוא התאהב באשתו.

דוד אמסלם: זה הכי לא מתאים לאיש שהוא נתפס, והוא אחר לגמרי ממה שאתם רואים אותו בחוץ.

דוד אמסלם: משם התחלנו לדבר מה עושים, עד שמקבלים החלטה שעוזבים את המשפחה ומנסים לבנות את עצמנו מחדש.

דוד אמסלם: כמה זמן זה לקח?

דוד אמסלם: שואלת הכתבת.

דוד אמסלם: חודשיים של התלבטויות.

דוד אמסלם: ברור שהיה משהו במערכות היחסים הקודמות של שנינו שאפשר בכלל מחשבה של פירוק, אבל זה או שאת בוחרת את עצמך או שאת בוחרת את ילדייך.

דוד אמסלם: יענו, זו הברירה, בין עצמך לילדייך.

דוד אמסלם: לבוא ולהגיד לילד שלך: אני עוזבת את אבא, זה בעצם להרוס לו את החיים, גם במחיר של אהבה חזקה.

דוד אמסלם: שואלת אותה הכתבת: לא היה זמן ליהנות אפילו מהרעיון של רומן?

דוד אמסלם: לך היה ברור שעוזבים את הבית?

דוד אמסלם: היה די ברור שאנחנו לא נמצאים בסיטואציה של סטוצים.

חוק ומשפט): – – –

דוד אמסלם: בשבילי זאת הייתה פעם ראשונה בחיים שיצא לי לפגוש רגש מאוד חזק.

חוק ומשפט): בושה לכם שאתם יושבים ומתענגים על זה, ובושה לאיש הזה.

דוד אמסלם: כמה זמן – כבוד הרב – זה נמשך בסוד?

חוק ומשפט): שב בשקט.

חוק ומשפט): גס רוח.

חוק ומשפט): אתה ביזיון לבית הזה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, כבוד הרב הרפורמי מפריע לי.

חוק ומשפט): אתה ביזיון לבית הזה.

חוק ומשפט): גסות הרוח שלך.

דוד אמסלם: בבקשה, אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש.

חוק ומשפט): ביזיון.

חוק ומשפט): שבו.

חוק ומשפט): תלמידי חכמים, ראינו אתכם.

חוק ומשפט): תלמידי חכמים.

דוד אמסלם: כבוד הרב הרפורמי מפריע לי.

דוד ביטן: הוא יוצא.

דוד אמסלם: אז שיצא.

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: כמה זמן זה נמשך בסוד?

דוד אמסלם: אדוני השר, היא שואלת אותה.

דוד אמסלם: הוא בא לראות אותי בהצגה שהופעתי בה.

דוד אמסלם: רצה להביא לי פרחים, אבל פחד שיראו.

דוד אמסלם: אז הוא התקשר אליי מהדרך הביתה ואמר שלא משנה מה ההחלטה שלי, הוא החליט שהוא רוצה לעזוב.

דוד אמסלם: נבהלת?

דוד אמסלם: זה פתאום נהיה אמיתי?

דוד אמסלם: ידעתי שברגע שאנחנו נצא בפומבי, אני אצטרך לוותר על העבודה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, לא לוותר על המשפחה – לוותר על העבודה.

דוד אמסלם: מיכאל, זה מה שהטריד אותה – לוותר על העבודה.

אבתיסאם מראענה: מה שמטריד, אמסלם, זה מה אתה עושה עכשיו.

אבתיסאם מראענה: זה מה שמאוד מטריד.

דוד אמסלם: מה שמרגיז זה שגם היום על הגברים אומרים: חמוד או התאהב, ועל נשים: היא התקדמה דרך המיטה.

דוד אמסלם: אני פוטרתי ותקופה ארוכה לא מצאתי עבודה, כי אמרו שאלקין וזה.

אבתיסאם מראענה: לא, זה מה שמטריד.

אבתיסאם מראענה: מה אתה מנסה לעשות?

אבתיסאם מראענה: זה כל כך לא מתאים לך.

אבתיסאם מראענה: פשוט חוצפה.

דוד אמסלם: אבל אחר כך אי-אפשר לפטר.

דוד אמסלם: אני מרוויחה היום פחות ממה שהרווחתי.

אבתיסאם מראענה: יש משפחה, יש ילדים.

אבתיסאם מראענה: אתה מבזה אנשים, משפחות וילדים – –

דוד אמסלם: אני אענה לך.

אבתיסאם מראענה: – – בבית מחוקקים.

דוד אמסלם: אני אענה לך.

דוד אמסלם: אני אענה לך.

אבתיסאם מראענה: זו פשוט בושה.

אבתיסאם מראענה: אתה צריך להתבייש, כי זה ממש לא מתאים לך.

קריאה: מה בושה?

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש.

אבתיסאם מראענה: אמסלם, לא מתאים לך.

דוד אמסלם: אז אני אענה לך.

אבתיסאם מראענה: מה שיש בעיתון, בידיעות אחרונות, זה בעיתון.

אבתיסאם מראענה: מה אתה מנסה לעשות?

דוד אמסלם: רק שנייה.

אבתיסאם מראענה: לא, מה אתה עכשיו מנסה לעשות?

דוד אמסלם: אני אסביר מה אני מנסה.

אבתיסאם מראענה: אתה מבזה את הבית הזה.

אבתיסאם מראענה: אתה לועג לאנשים.

דוד אמסלם: אבל למה את מפריעה לי?

אבתיסאם מראענה: אתה לועג למשפחות.

אבתיסאם מראענה: זו חוצפה.

דוד אמסלם: אני לועג להם.

דוד אמסלם: נכון, צודקת.

אבתיסאם מראענה: לא מתאים לך.

דוד אמסלם: אני לועג לזוג אלקין.

דוד אמסלם: אני לועג.

אבתיסאם מראענה: לא מתאים לך.

דוד אמסלם: אני אגיד לך למה.

דוד אמסלם: אני חושב שבושה וחרפה שיש שר כזה בממשלת ישראל שבא לעיתון.

אבתיסאם מראענה: אתה אבא, יש לך אישה, יש לך ילדים.

אבתיסאם מראענה: זאת חוצפה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם זה היה במסגרת איזה רכילות שכתבו, ניחא.

אבתיסאם מראענה: אתה מפרשן.

אבתיסאם מראענה: מה אתה מנסה לעשות?

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אתה רוצה להפסיק את הפיאסקו הזה?

אבתיסאם מראענה: לא, מה אתה מנסה לעשות?

אבתיסאם מראענה: יש משפחה, והמשפחה הזאת חיה את חייה.

אבתיסאם מראענה: בחרו את החיים שלהם.

אבתיסאם מראענה: מי אתה?

דוד ביטן: רבותיי, אני מבקש ממך.

דוד ביטן: אני מבקש ממך להפסיק.

אבתיסאם מראענה: מי אתה?

דוד אמסלם: תפסיקי לצעוק.

דוד ביטן: אני מבקש ממך להפסיק.

אבתיסאם מראענה: לא, רוצה לצעוק.

אבתיסאם מראענה: אני אמשיך לצעוק ולהוריד אותך מהפודיום.

דוד ביטן: חברת הכנסת מראענה, אני מבקש ממך להפסיק.

אבתיסאם מראענה: מה שאתה עושה פה זה ביזיון.

אבתיסאם מראענה: זאת חוצפה.

אבתיסאם מראענה: אתה מפרשן כתבה בעיתון.

דוד אמסלם: גב' מראענה, את מפריעה לנו.

אבתיסאם מראענה: מי אתה בכלל?

אופיר כץ: זה שאת פה זה ביזיון.

אבתיסאם מראענה: מי אתה בכלל?

דוד אמסלם: גב' מראענה, אני אמסלם דוד, גר במעלה אדומים – –

אבתיסאם מראענה: – – –

דוד אמסלם: – – ולא רץ לעיתון לספר סיפורים.

אבתיסאם מראענה: זאת חוצפה.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: הבנו אותך.

דוד אמסלם: הבנו.

דוד ביטן: אני מבקש להפסיק.

אבתיסאם מראענה: זאת חוצפה.

דוד אמסלם: הבנו אותך.

דוד אמסלם: הבנו.

אבתיסאם מראענה: זה ביזיון.

אבתיסאם מראענה: יש משפחה וילדים.

דוד ביטן: חברת הכנסת מראענה, אני לא רוצה להוציא אותך.

אבתיסאם מראענה: אתה לא חושב על אף אחד?

דוד אמסלם: הבנו.

דוד אמסלם: הבנו.

דוד אמסלם: הבנו.

אבתיסאם מראענה: מה זה?

דוד אמסלם: הבנו אותך.

אבתיסאם מראענה: תתנצל.

דוד אמסלם: לא אתנצל.

דוד אמסלם: על מה להתנצל?

דוד אמסלם: את תתנצלי.

אופיר כץ: זה ביזיון שאת בכנסת.

אבתיסאם מראענה: תתנצל.

קריאה: תוציא אותה כבר.

דוד ביטן: חברת הכנסת מראענה, מספיק.

אבתיסאם מראענה: תפסיקו פה להתחצף.

אבתיסאם מראענה: די.

דוד ביטן: מספיק.

קריאה: שקט.

אבתיסאם מראענה: אתה תסתום.

אבתיסאם מראענה: אתה תסתום.

דוד ביטן: טוב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה, פעם שנייה ופעם שלישית.

דוד ביטן: תוציאו אותה, בבקשה.

אבתיסאם מראענה: מה שקורה פה זה ביזיון אחד שלם.

קריאה: מה את צועקת?

אבתיסאם מראענה: תתביישו לכם.

דוד ביטן: תוציאו אותה, בבקשה.

אבתיסאם מראענה: תתביישו לכם.

דוד ביטן: תצאי, בבקשה.

דוד ביטן: אני ניסיתי להשתיק אותך הרבה פעמים.

דוד ביטן: אי-אפשר ככה.

אבתיסאם מראענה: אבא.

אבתיסאם מראענה: סבא.

קריאה: שקט.

אבתיסאם מראענה: בן אדם.

קריאה: שקט.

אבתיסאם מראענה: חלאס.

אבתיסאם מראענה: באמת.

אבתיסאם מראענה: (חברת הכנסת אבתיסאם מראענה יוצאת מאולם המליאה.)

דוד אמסלם: רבותיי, מה שהקראתי לכם זו כתבה בידיעות אחרונות, שישבו עם השר אלקין בבית עם אשתו, והם סיפרו את זה לכל עם ישראל.

דוד אמסלם: זה לא קטע רכילותי שקראנו שמישהו אמר למישהו.

דוד אמסלם: לכן חשבתי, נפלתי מהכיסא.

דוד אמסלם: קודם כול, אני רוצה לספר לעם ישראל שצופה בנו מי זו הממשלה ומי זה השר אלקין, שתבינו על מה מדובר.

דוד אמסלם: דבר שני, אם מישהו לא קרא את ידיעות אחרונות, אז אני מספר לו מה כתוב בעיתון.

דוד אמסלם: הם הביאו את זה לעיתון.

דוד אמסלם: דרך אגב, השר אלקין התכוון שכל אחד בעם ישראל יקרא את זה וידע את זה.

דוד אמסלם: אז לכן חשבתי: מצוות היום לספר לכל עם ישראל, כולל במדיה הזאת, מה אומרים השר אלקין ורעייתו בידיעות אחרונות.

דוד ביטן: עברת את הזמן.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, יש לי חצי שעה.

דוד ביטן: לא, הוא הוריד לי.

דוד אמסלם: אני עכשיו רוצה, רבותיי, לספר לכם עוד משהו שנוגע לשר אלקין.

דוד ביטן: תסיים.

דוד אמסלם: דוד, מספיק.

דוד ביטן: נתת לי עשר דקות.

דוד ביטן: מה אתה רוצה?

דוד ביטן: אז עכשיו אתה חוזר על הכול?

דוד אמסלם: מספיק.

דוד אמסלם: יש פה את ההסכמות שעשינו, אנחנו לפי ההסכמות.

דוד ביטן: אבל ביקשתי ממך, אמרת שאתה מסכים.

דוד אמסלם: לא אמרתי לך שום דבר.

דוד ביטן: בטח.

דוד ביטן: אמרת שאתה מסכים.

אוריאל בוסו: דודי, יש לך חצי שעה.

דוד ביטן: נו, יאללה, תגמור.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לכם שאני פניתי למר מנדלבליט.

דוד אמסלם: השר אלקין ב-2018, כמדומני, ותקנו אותי אם אני טועה, יכול להיות שזה היה אחרי, התמודד לעיריית ירושלים.

דוד אמסלם: מתי זה היה?

דוד אמסלם: ב-2018, 2019?

דוד אמסלם: 2018.

דוד אמסלם: הוא התמודד לראשות עיריית ירושלים והפסיד.

דוד אמסלם: לקח ערבויות של 3.4 מיליון שקל מכל מיני אוליגרכים ועשירים.

דוד אמסלם: אני מספר מה היה.

מיכל רוזין: אתה יכול לעבור אליי?

מיכל רוזין: אני גם רוצה חיים שכאלה.

דוד אמסלם: עוד מעט נעשה לך.

נעמה לזימי: לא, אתה יכול לעבור לביבי ולכל נישואיו הקודמים?

דוד אמסלם: אחרי זה, אחרי זה, נשמה.

דוד אמסלם: נתחשב בכם, הכול בסדר.

נעמה לזימי: יחסיו עם ילדיו?

דוד אמסלם: למה לכם להפריע?

דוד אמסלם: מיכל רוזין, למה לך להפריע?

דוד אמסלם: בואי נתקדם.

מיכל רוזין: בוא נתחיל: איפה נולדתי.

דוד אמסלם: אנחנו נעשה עלייך פרק.

דוד אמסלם: בקיצור, הוא נשאר חייב 3.4 מיליון שקל.

דוד אמסלם: דרך אגב, איך הוא עשה?

דוד אמסלם: הרי תרומה מותרת בערך עד כ-10,000 שקל.

דוד אמסלם: מה המציאו הרמאים?

דוד אמסלם: לוקחים ערבויות על בחירות ולא מחזירים אותן.

דוד אמסלם: הרי מי שנותן ערבות כזאת בבנק הוא שם cash flow, מזומן.

דוד אמסלם: הרי זה על קרן הצבי.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על בחירות.

דוד אמסלם: לכן בא הבנק, חילט את הערבויות ולקח את הכסף שמר אלקין בעצם לקח.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם זה לדעתי בניגוד לחוק באופן מובהק.

דוד אמסלם: אם יש פה יועץ משפטי שקצת שכל יש בקודקודו – בוודאי הוא לא מאפשר דבר כזה.

דוד אמסלם: רבותיי, בן אדם שחייב 3.4 מיליון שקל, לפי מה שהיה כתוב בעיתונות, ומשמש שר במדינת ישראל, זה דבר שלא מתקבל על הדעת.

דוד אמסלם: בגלל שאני חושב שזה דבר שהוא חמור, אני חושב שזה שוחד הלכה למעשה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם מותר לו לקחת ערבות ולא להחזיר, אז למה לנו אסור לקחת ערבויות?

דוד אמסלם: לא משנה לטובת מה – לטובת בחירות, לטובת רכישת איזה רכב, לטובת רכישת איזה מפעל.

דוד אמסלם: הרי זו ההלבנה של השוחד.

דוד אמסלם: עד היום, אני לפחות מבין כך – אלא אם כן אני טועה; שיבוא השר אלקין ויגיד לנו שלא – הוא חייב סכום עתק לאנשים בחוץ.

דוד אמסלם: אני פניתי ליועץ המשפטי.

דוד אמסלם: 1.

דוד אמסלם: זה דורש חקירת משטרה, בגלל שאם זה היה דוד אמסלם שהיה חייב 10,000 שקל, הוא בוודאי מקבל תרומה, אז בוודאי הייתי נשאל על העניין, ובזריזות מאוד.

דוד אמסלם: 2.

דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי הוא לא יכול לשמש כשר כי כמות האינטרסים ובעלי העניין שיש כאן היא פשוט בלתי נתפסת.

דוד אמסלם: ולכן, כשמינו אותו לשר השיכון – וכמובן, הוא רוצה עוד תיק – אני חשבתי שזו חוצפה, אני חשבתי שזו עזות מצח, אני חשבתי שזה דבר שמר מנדלבליט חייב להוציא חוות דעת שהוא לא יכול לשמש שר בממשלה.

דוד אמסלם: וכמובן, כפי שאני קורא את העיתונים ויודע את זה, גם מנדלבליט יודע את זה בדיוק כמוני.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: אבל מר מנדלבליט – איך אומר הגשש, אני אסביר – –

דוד ביטן: הוא, היו לו 35 דקות.

דוד ביטן: ביקשתי ממנו לקצר לעשר והוא לא רוצה לקצר כרגע; הוא יקצר חלק הזמן.

דוד אמסלם: לא הבנתי, חבר'ה, כואב לכם שאני מדבר?

מיכל רוזין: – – – אני מסבירה, הייתי באמצע – – –

דוד אמסלם: איך אמרתי?

דוד אמסלם: מיכל רוזין, השמאל במדינת ישראל זה האנשים הכי אלימים, הכי מושחתים והכי בריונים שאני מכיר.

דוד אמסלם: אז עכשיו, בוועדות – גנבתם אותן, גם את הממשלה גנבתם.

דוד אמסלם: עכשיו גם לדבר אסור לנו.

נעמה לזימי: – – – עד הבחירות – – –

דוד אמסלם: לכן אני רוצה לומר שמאז הקמת הממשלה הזאת – דרך אגב, עד הקמת הממשלה – את מפריעה לי.

קריאה: – – –

דוד ביטן: זה מפריע.

דוד ביטן: תנו לו לסיים.

דוד ביטן: תנו לו לסיים.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אתה עושה פה קרקס מכל הסיפור הזה.

דוד אמסלם: אתה לא רוצה, אז אל תנהל את הישיבה.

דוד אמסלם: הן מפריעות.

דוד אמסלם: אני יושב כאן בשקט ואני שומע את כולם.

דוד ביטן: אין בעיה, תמשיך.

קריאה: אני רק רוצה להבין איפה היית שנתיים וחצי מאז הבחירות – – –

דוד ביטן: חברים, אני לא רוצה להוציא אף אחד, נו, באמת.

דוד ביטן: כן, תמשיך.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני אומר, עד הקמת הממשלה הזאת היינו שומעים, חבר הכנסת לוין, את מר מנדלבליט כל יומיים מצייץ, מדליף, כותב בעיתונות – הכול נגד הממשלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, מאז שהם הקימו, לא שמעתי אותו.

דוד אמסלם: אמרתי: קרה לו משהו?

דוד אמסלם: מר מנדלבליט, הכול בסדר?

דוד אמסלם: אתה בריא, אתה בארץ, אתה קיים?

דוד אמסלם: הרי אתה ראית את ההצבעות הכפולות.

דוד אמסלם: לא עשית כלום.

דוד אמסלם: דרך אגב, עבירה פלילית פר-אקסלנס.

דוד אמסלם: אתה יודע שלפי החוק אם נודע ליועץ המשפטי לממשלה שנעברה עבירה – הוא מחויב להורות על חקירה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להזכיר לאזרחי מדינת ישראל: מעולם לא הוגשה תלונה נגד ראש הממשלה נתניהו, אבל היועץ המשפטי החליט שאת ראש הממשלה נתניהו כן חוקרים על סיגרים.

דוד אמסלם: לא חוקרים אותו על שום דבר.

דוד אמסלם: את הבית של ראש הממשלה אסור לשפץ בכלום, אבל עכשיו פתאום את הבית של בנט משפצים ב-15 מיליון, את הבית של לפיד – ב-7 מיליון, ואת הבית של גנץ – בעוד 7 מיליון.

דוד אמסלם: עכשיו, כשראש הממשלה פינה את בלפור, אז משפצים את בלפור.

דוד אמסלם: רבותיי, הזויים האנשים האלה, כאן יושבים מטורפים.

דוד אמסלם: מטורפים.

דוד אמסלם: חושבים שמדובר בכסף, כפי שאמרתי, משחקי מונופול, כאילו הכול ניירות.

דוד אמסלם: כסף מעולם לא עניין את השמאל.

דוד אמסלם: זה אנשים אכזריים, אנשים מושחתים, אנשים שפלים, שלא מעניין אותם לא חוק, לא מוסר – כלום, רק השלטון והדריסה.

דוד אמסלם: מה זה מעניין אותם בכמה משפצים?

דוד אמסלם: שאלתי את עצמי: אם הורסים את הבית של בנט ובונים אותו מחדש הוא לא עולה 5 מיליון שקל; מההתחלה, יש רק קרקע ומתחילים לבנות, כולל מקלט.

דוד אמסלם: איך הגענו ל-15 מיליון?

דוד אמסלם: מה אתה עושה שם, מר בנט?

דוד אמסלם: אני מניח שאם היה ראש הממשלה נתניהו משפץ את ביתו באיזה חצי מיליון שקל, היינו רואים את שלומית ברנע כבר מוציאה את כל ההדלפות לעיתונים, כולל החשבוניות, וכמובן היינו שומעים את פלג והיינו שומעים את אברמוביץ' אומרים לציבור: תראו, על חשבון העניים, אחד-אחד.

דוד אמסלם: אבל כשמדובר בבנט – 15 מיליון שקל.

דוד אמסלם: הבן אדם רבע שעה ראש ממשלה?

דוד אמסלם: אין שום בעיה.

דוד אמסלם: חבר'ה, אין מגבלת כסף, בזבזו כמה שאתם רוצים.

דוד אמסלם: אני חושב שזו חוצפה ועזות מצח.

דוד אמסלם: לא שמענו את מר מנדלבליט – חבר הכנסת לוין, משנים פה חוקי-יסוד על בסיס פרסונלי: חוק מיכל שיר, שר המשפטים גדעון סער חייב להכניס את מיכל שיר.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הוא שכנע אותה שהיא נמצאת באמצע הכרכרה, שהוא מקבל 20 מנדטים, ושם אותה במקום התשיעי.

דוד אמסלם: עכשיו, לא היה לו נעים.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: היא בעצם הייתה פה, בחניון, כשהיא הייתה בליכוד, היא וגב' שרן השכל.

דוד אמסלם: היא נעדרה מההצבעה והוא הקפיץ אותה – הוא ראה בטלוויזיה ואמר לה: תיכנסי עכשיו, בין ההצבעות השמיות שעשינו.

דוד אמסלם: ואז היא רצה מהר, נכנסה: אני נגד.

דוד אמסלם: היא ורם שפע וחבריו הפילו את הממשלה, הסוסים הטרויאניים שהיו בליכוד – –

קריאה: – – –

דוד אמסלם: – – אבל עכשיו הוא חייב להכניס אותה.

דוד אמסלם: מה לעשות והוא קיבל שישה מנדטים, ואם הוא היה ממתין עוד שבועיים גם זה לא היה?

דוד אמסלם: אז משנים חוק-יסוד, עושים חוק נורבגי, אבל גם בנורבגי עדין מיכל שיר לא נכנסת, אז מתקנים את הנורבגי.

דוד אמסלם: אמרתי לעצמי, אדוני היושב-ראש:

דוד אמסלם: מזל שהוא לא שם אותה במקום ה-12.

דוד אמסלם: הוא היה עושה נורבגי על הנורבגי, וגם הנורבגים – היו להם נורבגים.

דוד אמסלם: אז קודם כול אני מבקש מכל הנורבגים: שימו שלט, שנדע נורבגים של מי אתם.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: אז אני אומר לך, היום פגשתי אחד, הוא אומר לי: דודי, נעים מאוד.

דוד אמסלם: אמרתי לו: מי אתה, אני לא מכיר אותך, אתה עובד בכנסת?

דוד אמסלם: אתה אורח או אתה נורבגי?

דוד אמסלם: אמר לי: נורבגי.

דוד אמסלם: אמרתי לו: אגיד לך את האמת, אל תיעלב, אבל כל שלוש דקות בא לי פה איזה נורבגי, אני לא מכיר אותו.

דוד אמסלם: יש פה איזה פיאסקו, יש פה איזו בדיחה בכנסת.

סימון דוידסון: אבל הייתי נחמד איתך.

דוד אמסלם: נכון, זה אתה.

דוד אמסלם: הינה, זה הוא.

דוד אמסלם: היה נחמד.

דוד אמסלם: הוא אומר לי: אני כבר יומיים פה.

סימון דוידסון: ארבע שעות.

דוד אמסלם: ארבע שעות, סליחה.

דוד אמסלם: אז חבר'ה, כל כמה שעות נכנס אחד חדש – ואללה, אנחנו לא מכירים.

דוד אמסלם: לכן אני מציע, דרך אגב, שישימו תמונות בכניסה.

דוד אמסלם: כל היום מחליפים את התמונות.

דוד אמסלם: דוד, עכשיו אני רואה את היושב-ראש מעיין בתמונות.

דוד אמסלם: הוא מזהה עכשיו.

דוד אמסלם: עכשיו בכנסת עושים תמונה ומחליפים אותה בערך כל שבוע, מיכאל, למה כל שבוע נכנס נורבגי חדש.

דוד אמסלם: אתה צריך להחליף את כל התמונות מחדש.

דוד ביטן: – – –

דוד אמסלם: דקה, נו.

דוד אמסלם: ולך אני רוצה לספר, מיכל: תראי, כשאני ראיתי את ההצבעה של פרקליט המדינה, הזדעזעתי בממשלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשכתבתי למנדלבליט את המכתב לגבי אלקין, הוא אומר לי: תפנה לפרקליט המדינה.

דוד אמסלם: אמרתי לעצמי: אם קצת שכל יש לך ואתה משפטן שנה א', אתה מבין שיש פה שתי שאלות: 1.

דוד אמסלם: נניח לפרקליט המדינה לגבי העבירה הפלילית, שאתה הבוס שלו; 2.

דוד אמסלם: אתה היועץ המשפטי לממשלה, והוא לא יכול להיות שר בתקופה הזאת.

דוד אמסלם: זו לא שאלה לפרקליט המדינה, זו שאלה של היועץ המשפטי לממשלה.

דוד אמסלם: וככה עונה לי מר מנדלבליט, האיש שנעלם.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך, מיכל, ההצבעה על פרקליט המדינה הייתה מזעזעת.

דוד אמסלם: אני רק שואל את עצמי מה היה קורה אם אנחנו היינו מעבירים את פרקליט המדינה הזה.

דוד אמסלם: הרי אתם הייתם מגישים בג"צים, כל העמותות של הנשים בארץ היו מפגינות פה היום בחוץ, כולן.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשרצו להביא את זה לממשלה, אני בכל מקרה, כשהיינו עוד בממשלה הקודמת, לא התכוונתי להצביע בשביל זה.

דוד אמסלם: אני חושב שזו חוצפה ועזות מצח שבן אדם שאמור להיות פרקליט המדינה ולהעמיד אנשים שמטרידים מינית, הוא עצמו מטרידן.

דוד אמסלם: אבל אצלכם – איך אמרתי?

דוד אמסלם: שר המשפטים הציע אותו.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אמרתי לעצמי: שר המשפטים, כנראה שהטרדות מיניות זה הדבר האחרון שמעניין אותו.

דוד אמסלם: בסדרי העדיפויות שלו זה עומד בסוף.

דוד אמסלם: וכמובן, את מר מנדלבליט למה זה אמור בכלל לעניין?

דוד אמסלם: מה אכפת לו מה בן אדם אמר, מה לא אמר?

דוד אמסלם: הרי אם זה היה פקח בעיריית ירושלים, מר מנדלבליט היה מוציא חוות דעת שאי-אפשר למנות אותו לפקח, אבל פרקליט מדינה, שמחר אמור לבדוק תיקים של הטרדות מיניות של נשים – אני רואה את שרת התחבורה נמנעת.

דוד אמסלם: אתה יודע, חבר הכנסת אוסאמה, מי שנמנע, אני רואה אותו כאדם הכי פחדן; או שאתה תומך או שאתה מתנגד.

דוד אמסלם: אתה יודע, היא בנתה קריירה רק מלעוות את העברית, בלשון נקבה.

דוד אמסלם: אני עצמי חושב שבע פעמים איך היא אומרת את המשפט – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: – – אבל כשזה מגיע לממשלה ולפרקליט המדינה ולכיסא, מה זה משנה?

דוד אמסלם: הכול נעלם בצד.

מיכל רוזין: – – –

דוד אמסלם: זה רק מראה שערכים אין לכם, מוסר אין לכם.

דוד אמסלם: אתם פקה-פקה, כל היום רק מדברים פה דברים – רוממות שלטון החוק בגרונכם, אבל אתם יודעים שאתם אנשים דורסניים, אתם אנשים שאין להם ערכים, אתם אנשים קרטונים – פשוט אין לכם לא אידיאולוגיה, לא כלום חוץ מכיסאות – – –

דוד ביטן: היו לו 35 דקות, הסברתי את זה.

דוד ביטן: לכל אחד אני צריך להסביר את זה?

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד ביטן: היו לו 35 דקות, ביקשתי ממנו לרדת לפני כן לעשר דקות, הוא הסכים בהתחלה וחזר בו, אז מה אתה רוצה שאני אעשה?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: יש הסכם של ארבע שעות על החוק הזה, אז איפה הבעיה?

דוד אמסלם: איפה הבעיה?

דוד ביטן: טוב, די, מספיק.

דוד ביטן: הסברתי את זה – – –

דוד אמסלם: לא הבנת – יש ארבע שעות לחוק.

דוד אמסלם: אני יכול לדבר כמה שאני רוצה, כל הארבע שעות.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר, מיכל, אני אומר לך, מיכל רוזין: תתביישו, את והחברים שלך.

דוד אמסלם: תתביישו גם אתם.

דוד אמסלם: תתביישו כל מפלגת העבודה, כל האנשים שאני רואה פה.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

מיכל רוזין: זה שידור חוזר – – –

דוד ביטן: – – – אתה רוצה לדבר?

דוד ביטן: מלכיאלי?

דוד ביטן: איננו.

דוד ביטן: יושב-ראש הוועדה רוצה לעלות?

קריאות: – – –

דוד ביטן: מי עולה?

דוד ביטן: מי מסכם, אתה או יושב-ראש הוועדה?

דוד ביטן: אני לא שומע.

קריאות: – – –

דוד ביטן: אז אתה מוותר?

דוד ביטן: אז אני עובר להצבעה על הצעת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי (תיקון מס' 5), התשפ"א–2021.

דוד ביטן: הוגשו הסתייגויות.

דוד ביטן: להלן שמות חברי הכנסת לפי קבוצות: קבוצת סיעת הליכוד – חברי הכנסת בנימין נתניהו, יולי יואל אדלשטיין, ישראל כץ, מירי מרים רגב, יריב לוין, יואב גלנט, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, גלית דיסטל אטבריאן, חיים כץ, אלי כהן, צחי הנגבי, אופיר אקוניס, יובל שטייניץ, דוד אמסלם, דסטה גדי יברקן, אמיר אוחנה, אופיר כץ – –

קריאה: – – –

דוד ביטן: רגע.

דוד ביטן: – – חוה אתי עטייה, יואב קיש, דוד ביטן, קרן ברק, שלמה קרעי, מכלוף מיקי זוהר, אורלי לוי אבקסיס, קטי קטרין שטרית, פטין מולא ומאי גולן; קבוצת סיעת ש"ס – חברי הכנסת אריה מכלוף דרעי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, חיים ביטון, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול ואוריאל בוסו; קבוצת סיעת יהדות התורה – חברי הכנסת משה גפני, יעקב ליצמן, אורי מקלב, מאיר פרוש, יעקב אשר, ישראל אייכלר ויצחק פינדרוס; קבוצת סיעת הציונות הדתית – חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אורית סטרוק, אבי מעוז ואופיר סופר.

דוד ביטן: עם מי אני עובד, רבותיי?

דוד ביטן: יריב, עם מי עובדים?

קריאות: – – –

דוד ביטן: הרי רוב ההסתייגויות הורדו, נכון?

אוריאל בוסו: יש 50 – – –

דוד ביטן: מה סיכמתם, 50?

דוד ביטן: רגע, אבל מול מי עובדים?

דוד ביטן: יריב.

קריאות: – – –

דוד ביטן: בסדר, בואו נתחיל.

דוד ביטן: 50.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: דוד, מ-1 עד 10 ברצף.

דוד ביטן: אתה, אדוני?

דוד ביטן: חבר הכנסת אמסלם, אנחנו נעבוד מולך.

דוד ביטן: הסתייגויות לפני סעיף 1 – – –

קריאה: הכול, הכול.

דוד ביטן: רגע, אני צריך לקרוא את הקבוצות לפני שאני – – –

קריאות: – – –

דוד ביטן: לא משנה, נסתדר.

דוד ביטן: תתחיל, תתחיל.

דוד ביטן: דודי, תוריד חלק.

דוד ביטן: תתחיל.

דוד ביטן: לפני סעיף 1 – אני צריך לקרוא את הקבוצות?

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 1 – הצבעה.

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 8

דוד ביטן: נמנעים – 2

קריאות: – – –

דוד ביטן: לא משנה, יש רוב מוחלט.

קריאות: – – –

דוד ביטן: טעות, טעות.

דוד ביטן: עאידה הצביעה במקום מי?

דוד ביטן: במקום ווליד טאהא.

דוד ביטן: מי עוד הצביע בטעות?

קריאה: – – –

דוד ביטן: זהו.

דוד ביטן: אז שמונה בעד, 29 נגד, שני נמנעים.

דוד ביטן: ההסתייגות לא עברה.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 2 – – –

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: על 2 אתה מצביע?

דוד ביטן: שנייה, איפה עושים את זה?

דוד ביטן: שוב הצבעה.

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 8

דוד ביטן: נמנעים – 2

דוד ביטן: בעד – שמונה, נגד – 29, שני נמנעים.

דוד ביטן: ההסתייגות לא עברה.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 3.

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 9

דוד ביטן: נמנעים – 2

דוד ביטן: אנחנו נספור גם אותך.

דוד ביטן: אתה בעד או נגד?

דוד ביטן: נגד, אין בעיה.

דוד ביטן: בעד – תשעה, נגד – 29, שני נמנעים.

דוד ביטן: ההסתייגות לא עברה.

דוד ביטן: להוסיף את יוסי שיין.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 4 – הצבעה.

דוד ביטן: בעד – 9

דוד ביטן: נמנעים – 2

דוד ביטן: בעד – תשעה, נגד – 30, שני נמנעים.

דוד ביטן: ההסתייגות לא עברה.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 5, הורדת אותה?

קריאות: כן.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 6 – הצבעה.

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 9

דוד ביטן: נמנעים – 2

דוד ביטן: נוסיף אותך באופן קבוע, בסדר?

דוד ביטן: מה שאני אומר – עוד אחד, יוסי שיין.

דוד ביטן: בעד – תשעה, נגד – 30, שני נמנעים – פלוס יוסי שיין; לא נחזור על זה כל פעם, בסדר?

דוד ביטן: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד ביטן: להמשיך?

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 7 – הצבעה.

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 9

דוד ביטן: נמנעים – 2

דוד ביטן: בעד – תשעה, נגד – 30, שני נמנעים.

דוד ביטן: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד ביטן: להמשיך?

דוד ביטן: הסתייגות מס' 8.

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 9

דוד ביטן: נמנעים – 2

דוד ביטן: בעד – תשעה, נגד – 30, שני נמנעים.

דוד ביטן: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 9 הוסרה.

דוד ביטן: אני עובר להסתייגות מס' 10.

דוד ביטן: נא להצביע.

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 9

דוד ביטן: נמנעים – 2

דוד ביטן: בעד – תשעה, נגד – 31, שני נמנעים.

דוד ביטן: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 11.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: תשאל אותי.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: דלג עליה.

דוד ביטן: כל פעם אני אשאל אותך?

דוד ביטן: אתה תגיד לי אם אתה רוצה.

דוד אמסלם: – – –

דוד ביטן: אני ממשיך רגיל.

דוד אמסלם: 12.

דוד ביטן: 12.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 12, רבותיי.

דוד ביטן: 11 הוסרה.

קריאה: למה היא הוסרה?

דוד ביטן: למה היא הוסרה?

דוד ביטן: תשאל את אמסלם.

דוד ביטן: אין בעיה.

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 9

דוד ביטן: נמנעים – 1

דוד ביטן: בעד – תשעה, נגד – 31, נמנע אחד.

דוד ביטן: איפה הנמנע השני שהיה?

דוד ביטן: הסתייגות 12 לא התקבלה.

דוד ביטן: כן, מר אמסלם.

דוד אמסלם: תעבור ל-13.

דוד אמסלם: תאפשר לבדואים לשלוט בנגב.

דוד ביטן: הצבעה על הסתייגות מס' 13.

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 9

דוד ביטן: נמנעים – 1

דוד ביטן: בעד – תשעה, נגד – 31, נמנע אחד.

דוד ביטן: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד ביטן: איזו הסתייגות?

דוד אמסלם: 14.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 14.

דוד ביטן: נא להצביע.

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 10

דוד ביטן: נמנעים – 2

דוד ביטן: בעד – עשרה, נגד – 31, שני נמנעים.

דוד ביטן: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד ביטן: איזו הסתייגות?

דוד אמסלם: 17.

דוד ביטן: 15 ו-16 הוסרו.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 17 – נא להצביע, רבותיי.

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 10

דוד ביטן: נמנעים – 2

דוד ביטן: בעד – עשרה, נגד – 31, שני נמנעים.

דוד ביטן: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד אמסלם: 22.

דוד ביטן: רגע, רגע.

דוד ביטן: הסתייגויות 18, 19, 20, 21 – הוסרו.

דוד ביטן: עכשיו אנחנו נצביע על הסתייגות מס' 22.

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 10

דוד ביטן: נמנעים – 2

דוד ביטן: בעד – 10, נגד – 32, נמנעים – שניים.

דוד ביטן: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 23.

קריאות: – – –

דוד ביטן: רבותיי, הסתייגות מס' 23.

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 10

דוד ביטן: נמנעים – 2

דוד ביטן: בעד – עשרה, נגד – 32, שני נמנעים.

דוד ביטן: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 24.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: תדלג עליה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: התחלנו להצביע, אני מאוד מצטער.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 24.

דוד ביטן: אתה, תהיה בעניין, אל תתחיל לדבר לי עם כל העולם.

דוד אמסלם: דוד, אני מבקש ממך, תצביע על הסתייגות – – –

דוד ביטן: על זה כבר הצבענו.

דוד ביטן: הצבענו.

דוד ביטן: תצביעו.

דוד אמסלם: תתקדם.

דוד אמסלם: מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: בעד ההסתייגות – 10

דוד אמסלם: נמנעים – 2

דוד ביטן: בעד – עשרה, נגד – 32, שני נמנעים.

דוד ביטן: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד ביטן: עכשיו אני שואל אותך.

דוד אמסלם: יפה, תשאל כל אחד.

דוד ביטן: אני אשאל אותך, אין בעיה.

דוד אמסלם: 26.

דוד ביטן: 25 אתה מסיר?

דוד אמסלם: כן.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 25 – הוסרה.

דוד ביטן: הצבעה על 26.

דוד ביטן: מי בעד?

דוד ביטן: מי נגד?

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 10

דוד ביטן: נמנעים – 2

דוד ביטן: בעד – עשרה, נגד – 32, שני נמנעים.

דוד ביטן: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד ביטן: כן, אדוני.

דוד אמסלם: 30.

דוד ביטן: 27, 28, 29 – הוסרו.

דוד ביטן: עכשיו מצביעים על 30.

דוד אמסלם: דרך אגב – – – לא לאפשר בנגב בניית יישובים יהודיים.

דוד אמסלם: בעד ההסתייגות – 10

דוד אמסלם: נמנעים – 2

דוד ביטן: בעד – עשרה, נגד – 33, שני נמנעים.

דוד ביטן: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד ביטן: כן, אדוני.

דוד אמסלם: 32.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 31 – הוסרה.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 32 – הצבעה.

דוד ביטן: מי בעד?

דוד ביטן: מי נגד?

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 9

דוד ביטן: נמנעים – 2

דוד ביטן: בעד – תשעה, נגד – 33, שני נמנעים.

דוד ביטן: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד ביטן: מה עכשיו?

דוד אמסלם: 34.

דוד ביטן: 33 הוסרה.

דוד ביטן: עכשיו הסתייגות מס' 34.

דוד ביטן: מי בעד?

דוד ביטן: מי נגד?

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 10

דוד ביטן: נמנעים – 2

דוד ביטן: בעד – עשרה, נגד – 33, שני נמנעים.

דוד ביטן: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד אמסלם: 38.

דוד ביטן: הסתייגויות מס' 35, 36, 37 – הוסרו.

דוד ביטן: הסתייגות מס' 38 – הצבעה.

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 10

דוד ביטן: נמנעים – 2

דוד ביטן: בעד – עשרה, נגד – 33, שני נמנעים.

דוד ביטן: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, על סעיף 45 אני מבקש הצבעה שמית.

דוד ביטן: אוקיי, הצבעה שמית.

דוד ביטן: קודם כול, 39, 40, 41, 42, 43, 44 – ההסתייגויות הוסרו.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד ביטן: אוקיי, עכשיו עוברים להסתייגות מס' 45.

דוד ביטן: הצבעה שמית.

דוד ביטן: כן, גברתי.

דוד אמסלם: הכוונה היא שהממשלה לא תתקוף בעזה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח סעיד אלחרומי – נגד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד נעמה לזמי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – נמנע מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינה נוכחת יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח יסמין פרידמן – אינה נוכחת אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – נגד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נמנעת

דוד ביטן: אני מבקש, אם את יכולה לקרוא שוב, פעם שנייה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינו נוכח מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת עיסאווי פריג' – אינו נוכח יסמין פרידמן – אינה נוכחת אביר קארה – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – לא משתתף עמיחי שיקלי – אינו נוכח

דוד ביטן: יש מישהו באולם שנוכח ולא הצביע?

דוד ביטן: תמה ההצבעה.

דוד ביטן: תודה, גברתי.

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – 12, נגד – 35.

דוד ביטן: ההסתייגות לא התקבלה, הסתייגות מס' 45.

דוד ביטן: חבר הכנסת אמסלם, איפה להמשיך?

דוד ביטן: קצץ, קצץ קצת.

דוד אמסלם: אם אתה נותן לי עוד משפט אחד על חשבון הנאום הקודם ששכחתי, אני מוריד את כל ההסתייגויות.

דוד ביטן: תגיד משפט אחד מפה.

דוד אמסלם: מהמקום.

דוד אמסלם: מוכנים?

דוד אמסלם: כל מה שהקראתי על מר אלקין, ועוד הבן אדם מתעקש להיות בוועדה לבחירת דיינים.

דוד אמסלם: הוא הפך את העולם כדי להיות בוועדה לבחירת דיינים.

דוד ביטן: משפט אחד.

דוד ביטן: חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: מורידים את הכול.

דוד ביטן: מה עכשיו?

קריאה: – – –

דוד ביטן: הוא הנציג של כולם.

דוד ביטן: כל ההסתייגויות הנותרות ירדו.

דוד ביטן: אני עובר להצביע על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

דוד ביטן: חבר'ה, שימו לב.

דוד ביטן: בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 36

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: סעיף 1, כנוסח הוועדה, עבר, התקבל.

דוד ביטן: התוצאה – 36 בעד, שבעה נגד, נמנעים – אפס.

דוד ביטן: סעיף 2, הצבעה על סעיף 2 כנוסח הוועדה – מי בעד?

דוד ביטן: מי נגד?

דוד ביטן: בעד סעיף 2 – 37

דוד ביטן: נמנעים – 1

דוד ביטן: בעד – 37, נגד – שישה, נמנע אחד.

דוד ביטן: סעיף 2, כנוסח הוועדה, התקבל.

דוד ביטן: אם כך, תמה הקריאה השנייה.

דוד ביטן: נעבור להצבעה על החוק בקריאה שלישית.

דוד ביטן: מי בעד?

דוד ביטן: מי נגד?

דוד ביטן: בעד החוק – 36

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: בעד – 36, נגד – שישה, נמנעים – אפס.

דוד ביטן: אם כך, אני קובע שהצעת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי (תיקון מס' 5), התשפ"א–2021, עברה בקריאה שלישית.

דוד ביטן: [נספחות.

דוד ביטן: ]

דוד ביטן: עוברים לסעיף הבא.

דוד ביטן: הסעיף הבא, רבותיי – תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלות על הפעלת שדות תעופה וטיסות) (תיקון מס' 23), התשפ"א–2021.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת, מונחת בפני הכנסת הצעה לאישור תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלות על הפעלת שדות תעופה וטיסות) (תיקון מס' 23), התשפ"א–2021, לפי סעיף 4(ד)(2)(ג) לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף–2020.

אלעזר שטרן: בהתאם למנגנון הקבוע בחוק, ככל שבתוך שבועיים לא מתקבלת החלטה על ידי ועדת הכלכלה של הכנסת או ועדה אחרת שתוסמך לכך, על מליאת הכנסת לדון בתקנות ולאשרן או לא לאשרן.

אלעזר שטרן: תקנות תעופה קובעות תנאים והגבלות להפעלת כלי טיס, שדות תעופה ולעניין השוהים בהם.

אלעזר שטרן: ביום 28 ביוני 2021, נוכח נתוני התחלואה בעולם והחשש מיבוא תחלואה לישראל מחו"ל, ובפרט של וריאנטים חדשים לנגיף הקורונה שעשויים להיות מסוכנים, אישרה הממשלה את תיקון 23 לתקנות התעופה.

אלעזר שטרן: תיקון זה האריך את התוקף של תקנות אלו עד ליום 26 ביולי 2021.

אלעזר שטרן: כמו כן, הוא הטיל חובה על נוסע יוצא שהוא אזרח או תושב מעל גיל 16 להגיש, כתנאי לעלייתו לטיסה, הצהרה שלפיה הוא אינו יוצא או שהוא מורשה לצאת למדינה שהיציאה אליה אסורה, וחובה על חברת התעופה שלא לאפשר עלייה לטיסה של נוסע שלא הציג הצהרה כאמור.

אלעזר שטרן: ללא אישור המליאה לתקנות אלה, יתבטלו התקנות המגבילות נוסעים, חברות תעופה ושדות תעופה.

אלעזר שטרן: כמו כן, תתבטל האחריות הפלילית לעבירות הנובעות מהתקנות שבוצעו החל מיום 1 ביולי 2021 ועד היום, יוחזר כל קנס ששולם בגין הפרתן ויתבטלו הליכי אכיפה שננקטו בשל העבירות כאמור.

אלעזר שטרן: בהתאם לכך אבקש מכם לאשר תקנות אלה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, תודה.

דוד ביטן: תודה, כבוד השר.

דוד ביטן: הדובר הראשון – חבר הכנסת דוד אמסלם, אבל תעבור נושא, בסדר?

דוד ביטן: תעבור נושא הפעם.

דוד ביטן: שלוש דקות.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת, קודם כול, תאפס את השעון, דוד.

דוד ביטן: איפסתי.

דוד ביטן: קדימה.

דוד אמסלם: איפסת, יפה מאוד.

דוד אמסלם: רבותיי – – –

קריאה: – – –

דוד אמסלם: שלוש שעות.

דוד אמסלם: זה לא שלוש דקות, זה שלוש שעות.

דוד ביטן: שלוש דקות.

דוד אמסלם: שלוש דקות?

דוד אמסלם: רבותיי, יש פה בכנסת מפלגה שנקראת תקווה חדשה.

דוד אמסלם: היא מכרה לציבור: באנו להפריח רוח חדשה בכנסת.

דוד אמסלם: מר גדעון סער ומר אלקין, בוודאי גב' השכל ומיכל שיר, רצו להראות איזו רעננות חדשה.

דוד אמסלם: מה החוק הראשון שגדעון סער מכניס להסכם הקואליציוני?

דוד אמסלם: דרך אגב, לא מדברים על עניים; לא מדברים על ארץ ישראל; לא מדברים על היהדות.

דוד אמסלם: לא בשביל זה באנו לכנסת.

דוד אמסלם: בהסכם הקואליציוני: חוק הקנביס והחוק הנורבגי – פריצת החוק הנורבגי הגדול, לעשות אותו יותר גדול.

דוד אמסלם: מה הם ביקשו?

דוד אמסלם: הרי לאנשים האלה אין שובע, לא לגדעון סער ולא לאלקין.

דוד אמסלם: כמה שתיתן, הקיבה למטה פתוחה, הכול נופל.

דוד אמסלם: שישה מנדטים בקושי – –

קריאה: אבל ראש ממשלה, יא אללה.

דוד אמסלם: – – ארבעה שרים.

דוד אמסלם: כמובן, מר אלקין אף פעם לא הסתפק בתיק אחד, גם כשהוא היה בליכוד.

דוד אמסלם: קיבל את איכות הסביבה – ביקש גם את ירושלים.

דוד אמסלם: היה מקבל עכשיו שיכון – מבקש גם את ירושלים.

דוד אמסלם: הוא לא יכול אחד, זה בשבילו עלבון גדול, חייב מינימום שניים.

דוד אמסלם: אני אומר לכם, אם היו נותנים לו שניים, היה אומר: שלושה תיקים.

דוד אמסלם: ארבעה שרים, רבותיי, שישה מנדטים.

דוד אמסלם: ארבעה שרים.

דוד אמסלם: עכשיו הם מגישים הצעת חוק לשנות גם את מספר השרים בוועדת הדיינים.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: יש לפי החוק היום שניים.

דוד אמסלם: זה שהם רצו להדיר את החרדים – כבר דנו על זה.

דוד אמסלם: שמעתי היום שהם רוצים להרחיב את מספר השרים לשלושה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: יש לך שם את שר הדתות, ומר אלקין רוצה להיות גם בוועדת הדיינים.

דוד אמסלם: אין לי מושג למה זה מעניין אותו.

דוד אמסלם: לאור הכתבה שהקראתי לכם, אני מציע לו לראות דיין – לברוח לצד השני, שלא יראה אותו; שישים מסכה.

דוד אמסלם: אבל מה זה משנה, מר סער?

דוד אמסלם: הרי תקווה חדשה – סגנים, לכל אחד אצלם יש סידור עבודה.

דוד אמסלם: הם הכניסו שלושה נורבגים, נהיו כבר תשעה, תשעה, חבר'ה.

דוד אמסלם: דוד, עוד שניים ואתם נבחרת כדורגל.

דוד אמסלם: הם יכולים לייצג את הכנסת כקומפלט, 11 איש.

דוד ביטן: עוד מעט בוסקילה נכנס.

דוד ביטן: בוסקילה מקום 12.

דוד אמסלם: אמרתי, מזל שהוא לא הכניס את גב' שיר במקום ה-12.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: היה לנו נורבגי עד 12.

דוד אמסלם: איך עושים שישה מנדטים?

מיכל שיר סגמן: – – –

דוד אמסלם: עושים נורבגי על נורבגי.

דוד אמסלם: היא ישבה בחניון – – –

מיכל שיר סגמן: – – –

דוד אמסלם: תקשיבו, כשהיא נבחרה בליכוד, במחוז – – –

יבגני סובה: דודי, עבר הזמן.

מיכל שיר סגמן: – – –

דוד אמסלם: היא ישבה בחניון, ומה עשתה?

דוד אמסלם: רואים בטלוויזיה שאומרים לה: תיכנסי עכשיו.

דוד אמסלם: יעני, הוא עשה לנו טריק.

קריאה: נגמר הזמן.

דוד אמסלם: טריק.

דוד אמסלם: זה איש של טריקים, הוא ואלקין.

יבגני סובה: אבל דודי, דיברת על זה קודם.

יבגני סובה: נגמר הזמן.

דוד אמסלם: אין יושר.

דוד אמסלם: הם חושבים שהם חכמים.

דוד אמסלם: אז פתאום אנחנו רואים את גב' שיר, ובשאלה מי לא הצביע היא נכנסה: אני נגד.

דוד אמסלם: אני נגד.

דוד ביטן: אמסלם.

דוד ביטן: אמסלם.

דוד אמסלם: אישה שנבחרה בליכוד במחוז.

דוד ביטן: כמה זמן?

דוד אמסלם: לא מתביישת.

דוד אמסלם: דרך אגב, אלו אנשים שבוגדים בכל דבר – בחברים, בערכים, במשפחה, במה שאתם רוצים.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד ביטן: הסתיים הזמן.

דוד ביטן: תודה רבה לך.

מאיר פרוש: לא אמרת – – – איפה הוא יושב?

מאיר פרוש: איפה הוא יושב כאן במליאה?

דוד ביטן: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נמצא; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח; חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב בן צור – אינו נוכח.

דוד ביטן: חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

יצחק פינדרוס: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.

דוד ביטן: בוקר טוב.

יצחק פינדרוס: כנסת נכבדה, יש שיטות שלפיהן אנחנו כבר בעלות השחר; יש מחלוקת בין פוסקים, אבל יש שיטות שלפיכן אנחנו כבר בעלות השחר.

יצחק פינדרוס: רבותיי, אנחנו נמצאים בשלושת השבועות, ותשעה באב יחול ביום ראשון.

יצחק פינדרוס: עולים פה נציגים מדי פעם ונותנים לי מוסר על בית המקדש השני שחרב, על שנאת חינם.

יצחק פינדרוס: רק שיתרגמו את המשפט "שנאת חינם" ויזכרו מה זה.

יצחק פינדרוס: אבל בוא נסביר מה זה בית המקדש שכולם מייחלים אליו.

יצחק פינדרוס: הם כולם מדברים על שנאת חינם, על הדבר שגרם לחורבן בית המקדש, אבל מה בית המקדש?

יצחק פינדרוס: מה היה המקום הזה?

יצחק פינדרוס: אני שואל תמיד את נשות הפרובוקציה בכותל:

יצחק פינדרוס: אתן באות לכותל – המקור לכל ההפרדה בין גברים לנשים היה בבית המקדש.

יצחק פינדרוס: המקור להפרדה היה, דרך אגב, באירוע של שמחת בית השואבה; לא באירוע של הקרבת קורבנות, לא באירוע של עבודת יום הכיפורים – באירוע של שמחת בית השואבה, שם המקור להפרדה.

יצחק פינדרוס: וכל אלה שנותנים לי פה מוסר על שנאת חינם לא זוכרים שבית המקדש הוא המקום שבו מתחברים שמיים וארץ.

יצחק פינדרוס: זה המקום שהוא משופע רוחניות – שם השכינה שרויה, שם נמצאים לוחות הברית.

יצחק פינדרוס: זה הדבר הבסיסי שאיתו מתחברים.

יצחק פינדרוס: אז מדברים על מסביב – אני רוצה להזכיר לכולם למה אנחנו מתגעגעים, למה אנחנו מחכים.

יצחק פינדרוס: אנחנו מחכים לחיבור ולהשארת השכינה ולחיבור הזה בין שמיים וארץ, לזה אנחנו מחכים.

יצחק פינדרוס: ובשביל להגיע לזה אנחנו צריכים להיות ראויים – בשביל השראת השכינה צריך להיות ראויים.

יצחק פינדרוס: ואי-אפשר ולצעוק אידיאולוגיה שנוגדת את השראת השכינה, לצעוק נגד הפרדה, לצעוק נגד מינוי דיינים ראויים, לצעוק נגד מינוי רבנים ראויים, לצעוק נגד דת במדינת ישראל, ולצעוק – חבר'ה, אבל שלושת השבועות, שנאת חינם.

יצחק פינדרוס: אנחנו צריכים לחכות לבית המקדש.

יצחק פינדרוס: אז אני מציע לכולנו, בשבוע הזה של החורבן, בשבוע הזה שברחה השכינה, לזכור את הדבר הזה, למה אנחנו ממתינים ולמה אנחנו מחכים.

יצחק פינדרוס: ובשביל שנזכה להיות ראויים, צריך לחזק את ההפרדה, צריך לחזק את השראת השכינה, צריך לחזק את אותם דברים וצריך לחזק את הקשר למתן תורה, וכך אנחנו נוכל לזכות בתשעה באב שהימים יהפכו מאבל לשמחה, מאבל ליום טוב.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה, חבר הכנסת פינדרוס.

דוד ביטן: חבר הכנסת שלמה קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת מנסור עבאס – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת אבי מעוז – אינו נוכח; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת; חברת הכנסת אורית סטרוק – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה אבוטבול – אינו נוכח; חברת הכנסת גילה גמליאל – אינה נוכחת; חברת הכנסת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר כץ – היה פה, אם הוא יבוא, אני אתן לו; חבר הכנסת שמחה רוטמן – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – מוותר.

דוד ביטן: חבר הכנסת מאיר פרוש.

דוד ביטן: ינון, אתה היית צריך להיות לפניו.

דוד ביטן: אתה אחריו, בסדר?

ינון אזולאי: לא, אני לא רוצה.

דוד ביטן: אתה ויתרת?

דוד ביטן: טוב.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – –

דוד ביטן: רבותיי, זה מפריע.

מאיר פרוש: – – אנחנו נמצאים בסוגיה שלקראת שבת יצא שר האוצר בהכרזה שהוא הולך לפגוע באותם ילדים שהוריהם – שהאבא יושב ולומד, ולמרות שהאימא עובדת, הוא יפסיק את הסבסוד במעונות.

מאיר פרוש: בשבת האחרונה קראנו את פרשת מטות-מסעי.

מאיר פרוש: המדרש אומר בפרשת מטות – הקדוש ברוך הוא אומר למשה רבנו: נקום את נקמת בני ישראל, ומשה רבנו מייד אומר:

מאיר פרוש: נקום את נקמת השם במדיין.

מאיר פרוש: אומר המדרש: אמר הקדוש ברוך הוא להם, אינו אלא זיקו הוא שלכם, שגרמו לי להזיק אתכם.

מאיר פרוש: אמר משה: ריבון העולמים, אם היינו ערלים או עובדי עבודה זרה או כופרי מצוות, לא היו שונאים אותנו ולא רודפים אחרינו – כך משה רבנו אומר.

מאיר פרוש: למה משה רבנו אומר "נקמת ה"?

מאיר פרוש: כי אם היינו ערלים, גויים, אם היינו כופרי מצוות, אם היינו עובדי עבודה זרה, לא היו שונאים אותנו, לא היו רודפים אותנו.

מאיר פרוש: אלא, אומר משה רבנו: בשביל תורה ומצוות שנתת לנו, אתה, הקדוש ברוך הוא.

מאיר פרוש: בשביל שנתת לנו תורה ומצוות – לכן שונאים אותנו, לכן רודפים אותנו.

מאיר פרוש: לכן אומר משה רבנו: אם כך, הנקמה היא שלך, הקדוש ברוך הוא, בגלל שאנחנו מקיימים את המצוות שלך, בגלל שאנחנו שומעים למה שאתה אומר, ולכן אני אומר: "לתת נקמת ה' במדיין".

מאיר פרוש: מה שעובר עלינו, הניסיון הזה, ששר האוצר ליברמן מבקש לפגוע בנו, דווקא בנו, זה רק מכיוון שאנחנו מקיימים מצוות, רק מכיוון שאנחנו רוצים לקדש שם שמיים.

אלינה ברדץ' יאלוב: לא לא – – –

מאיר פרוש: רק מכיוון שאנחנו אדוקים במצוות, בתורה – לכן הוא שונא אותנו, לכן הוא רודף אותנו.

אלינה ברדץ' יאלוב: לא לא לא – – –

מאיר פרוש: ומה שאנחנו צריכים לעשות זה להמשיך הלאה בקיום המצוות.

מאיר פרוש: אבל לקדוש ברוך הוא אנחנו אומרים: ריבונו של עולם, תדע לך, נקום נקמת ה' במדיין.

מאיר פרוש: תנקום בו, מכיוון שהוא עושה את זה לנו מכיוון שאנחנו מקיימים את המצוות.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חברת הכנסת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה ארבל – אינו נוכח; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת; חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח.

דוד ביטן: חבר הכנסת אוריאל בוסו.

אוריאל בוסו: לפי ההסכם ייתנו עכשיו שעתיים.

דוד ביטן: לא, לא.

דוד ביטן: איזה הסכם?

דוד ביטן: זו קריאה ראשונה, אין פה הסכם.

אוריאל בוסו: זה הסיכום.

אוריאל בוסו: אל תפר הסכמים.

דוד ביטן: אבל אין פה הסכם.

דוד ביטן: כן, זו קריאה ראשונה, לא עושים הסכם.

דוד ביטן: קדימה.

יבגני סובה: – – –

אוריאל בוסו: יושב-ראש ועדת הכספים.

דוד ביטן: תגיד לשר החקלאות שלא יבוא.

דוד ביטן: הוא תורן עד 05:30.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, קודם כול, לפחות אני יודע שעובדי ערוץ הכנסת – – –

דוד ביטן: אני רואה שישראל ביתנו בשעה כזאת של הבוקר – אתם אריות.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, לפחות אני יודע שעובדי ערוץ הכנסת גם בשעה כזאת עובדים ומשדרים את הדברים הנפלאים.

אוריאל בוסו: השעה 04:20, כמעט לפנות בוקר.

אוריאל בוסו: חברים, גם מהקואליציה, ששואלים: נו, מה אתם מושכים?

אוריאל בוסו: אני אקריא – יש עיתונאי אחד, פעיל ציבור, יאיר לוי, שכתב עכשיו ציוץ: אני מבין שזה קשה ומתיש, הפיליבסטרים של החברים מהאופוזיציה, אבל יש ציבור של מיליונים שמרגיש שגנבו לו את הבחירות ומצפה מכם להתאמץ ולעשות הכול כדי להפיל את ממשלת תל אביב-רעננה.

אוריאל בוסו: זאת אומרת שאנחנו נמצאים פה לבטא את ליבם ואת רגשותיהם של רבים מאזרחי ישראל שלקחו להם את הבחירות לא בדרך ישרה או חוקית.

אוריאל בוסו: ואם אנשים שואלים מה המטרה של כל הפיליבסטרים האלה, למה אנחנו מושכים – הרי מדובר בחוקי קורונה, חדלות פירעון, אבל צריך להסביר לאנשים שכל זמן שיש עדיין חוק שנמשך, אז יש חוק יותר גרוע שלא נחקק בזמן הזה, וזו המטרה.

אוריאל בוסו: חבריי חברי הכנסת שבאו לכאן עם חוקים הנורבגים ונכנסו, באמת ליבי עליכם שבשעות כאלה אתם נמצאים עדיין ומסונג'רים.

אוריאל בוסו: שולחן הממשלה כאן מסביב כולו ריק – אולי זו הייתה המטרה, להתיש את האנשים.

דוד ביטן: חוץ מאחד.

דוד ביטן: חוץ מאחד.

אוריאל בוסו: אני רוצה להרגיע את האנשים שאם עכשיו נמשך חוק שהיה אמור להיות דיון של ארבע שעות, מחר אני מבין שיהיה סדר-יום יותר קצר, אבל יום רביעי – עד חמישי אחר הצוהריים אנחנו אמורים להיות פה.

אוריאל בוסו: אז מי שאמור – להביא מזרונים, מזוודות, לסגור את החדרים, כבר תתארגנו עם המשפחות, כי אנחנו נמצאים כאן בשביל להישאר.

אוריאל בוסו: אנחנו נמצאים כאן בשביל לבטא את הרגשות של אזרחי ישראל – – –

קריאה: זה לא ניכר – – –

אוריאל בוסו: חבר הכנסת דודי אמסלם – יוראי?

דוד ביטן: הלך.

אוריאל בוסו: איך אני אראה אותך בשעה כזאת – – –

קריאה: בוסו, אתה צריך לסיים, כי אני צריך אותך – – –

יוראי להב-הרצנו: בוסו, הלוואי שכולם היו – – – בוסו – – –

אוריאל בוסו: אם אנחנו נמצאים כאן בשביל שחוק הדיינים העקום הזה, שרוצים בו לשנות את המשחק בשביל לבחור דיינים הם פחות טובים, אנחנו נעשה את זה; ואם רוצים לפגוע בכשרות, אנחנו נדבר גם ב-04:00 ו-05:00 ו-06:00 ו-08:00.

אוריאל בוסו: אנחנו נעזוב את המשפחות.

אוריאל בוסו: המשפחה שלי יודעת שאנחנו נמצאים כאן בשביל להילחם על הדברים החשובים למען המדינה היהודית האמיתית שלנו, ושום דבר לא ירתיע אותנו גם ב-04:00 וב-05:00.

דוד ביטן: תסיים, בבקשה.

דוד ביטן: זהו – – –

אוריאל בוסו: תודה רבה.

יוראי להב-הרצנו: בוסו, הלוואי שכולם היו כמוך, חברי.

דוד ביטן: הגזמתם.

דוד ביטן: הרבה לא נוכחים בכלל.

דוד ביטן: חבר הכנסת יואב קיש – אינו נוכח; חברת הכנסת מאי גולן – אינה נוכחת; סעיד אלחרומי – מוותר; אני – לא יכול לנאום.

דוד ביטן: חבר הכנסת מלכיאלי, בוא, אתה אחרון לפני השר.

קריאה: הוא אחרון?

דוד ביטן: לפני השר, כן.

דוד ביטן: אין אנשים בצד הזה, מה אתם בלחץ?

דוד ביטן: הינה, אני קורא לכולם לבוא מהמכבסה.

קריאה: – – –

דוד ביטן: חשבתי שאתה עוד פעם מדבר איתי על הזמן.

מיכאל מלכיאלי: אופוזיציה – תוכנית חניון.

דוד ביטן: הוא היה צריך לדבר 35 דקות, ואמרתי לו: תוותר – לעשר.

דוד ביטן: אחר כך הוא חזר בו, אז מה רצית שאני אעשה?

מיכאל מלכיאלי: תוכנית חניון.

קריאה: חבל על הזמן.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת – –

דוד ביטן: שלוש דקות.

מיכאל מלכיאלי: – – השעה 04:20, ואני שואל את עצמי למה אני עולה לדבר.

מיכאל מלכיאלי: כבר דיברתי פה היום – – –

קריאה: למה – – –

מיכאל מלכיאלי: לא.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: דיברתי פה כבר היום כמה פעמים.

מיכאל מלכיאלי: רק אני רוצה להגיד לך, אדוני השר, שאני יצאתי היום – אני מסיים את היום שלי בכנסת מאוד מוטרד.

מיכאל מלכיאלי: אני בבוקר מכין לעצמי, אתה יודע, נאום; הולך לדבר בפני נפתלי בנט, אתה יודע, ראש הממשלה, אתה אומר שאתה צריך להכין את עצמך.

מיכאל מלכיאלי: בוא, לא כל יום יוצא לך לנאום מול ראש ממשלה.

מיכאל מלכיאלי: ואתה מטיח בו האשמות, אתה מספר לו שהמחדל של נתב"ג הולך וגדל מיום ליום – תורי ענק בימים אלו.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, יצאתי מוטרד מאוד.

מיכאל מלכיאלי: עלה לפה ראש ממשלה, לא סיפק שום תשובה על שום שאלה.

מיכאל מלכיאלי: דיברנו על הממשלה המנופחת שלו, על השקרים שלו, על גנבת השלטון שלו, על הקורונה, שהולכת וגדלה מיום ליום – הבן אדם בא לפה ואין לו מה לומר אלא: חבר הכנסת נתניהו, חבר הכנסת ביבי, חבר הכנסת נתניהו, חבר הכנסת ביבי.

מיכאל מלכיאלי: נאום של עשר דקות.

מיכאל מלכיאלי: שחצנות.

מיכאל מלכיאלי: יהיר.

מיכאל מלכיאלי: פשוט לתפוס את ראש האופוזיציה ולהטיח בו עוד פעם ועוד פעם.

מיכאל מלכיאלי: רגע, שאלו אותך שאלות, מיסטר נתניהו – נתניהו, אני אומר – מר בנט.

מיכאל מלכיאלי: רימית את כולם.

מיכאל מלכיאלי: בוא לכנסת, תן תשובות.

מיכאל מלכיאלי: החתמנו 40 ח"כים, 40 חברי כנסת.

מיכאל מלכיאלי: יש להם שאלות.

מיכאל מלכיאלי: באנו לשאול אותך.

מיכאל מלכיאלי: תשובה אחת אתה לא מסוגל לתת, על שאלה אחת.

מיכאל מלכיאלי: אני יצאתי מאוד מוטרד.

מיכאל מלכיאלי: האיש הזה, חוץ מלנהל את עצמו דרך הטוויטר וציוצים וסיפורים וסלפי, לא מסוגל לעשות כלום חוץ מלבוא לכאן ובנאום שלם לחזור עשרים פעם, כמו איזה גולם: חבר הכנסת נתניהו, חבר הכנסת ביבי, חבר הכנסת נתניהו, כל הזמן לחזור על זה.

מיכאל מלכיאלי: זה היה הנאום שלו.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, לפני איזה חודש היה איזשהו פרסום שהוא משלם 90,000 שקל בחודש לכותבי נאומים.

מיכאל מלכיאלי: יש לו שני כותבי נאומים – לכל אחד 45,000 שקל.

מיכאל מלכיאלי: ואני אומר: אלעזר שטרן, אם אתה היית משלם 45,000 שקל לכל נואם וזה הנאום שהיו מביאים לך, לא היית מפטר אותם?

מיכאל מלכיאלי: איזה מין נאומים אלה?

מיכאל מלכיאלי: תשובה אחת לשאלה לא נתת.

מיכאל מלכיאלי: בושה וחרפה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: השר שטרן, לא נראה לי שיש טעם שתעלה.

דוד ביטן: אני עובר להצבעה על תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלות על הפעלת שדות תעופה וטיסות) (תיקון מס' 23), התשפ"א–2021, הצבעה בקריאה ראשונה.

דוד ביטן: מי בעד?

דוד ביטן: יצביע בעד; מי נגד?

דוד ביטן: יצביע נגד.

דוד ביטן: בעד התקנות – 28

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: בעד – 28, נגד – שניים, נמנעים – אפס.

דוד ביטן: התקנות אושרו.

דוד ביטן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' 1425).

דוד ביטן: ]

דוד ביטן: עכשיו אני עובר לסעיף הבא בסדר-היום – –

קריאה: האחרון.

דוד ביטן: – – הצעת חוק הכניסה לישראל (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2021, לקריאה ראשונה.

דוד ביטן: השר שטרן יציג בשם שרת הפנים.

אלעזר שטרן: הצעת חוק הכניסה לישראל (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2021 – אני מציג אותה לקריאה ראשונה.

אלעזר שטרן: מוצע לאפשר בהוראת שעה התקפה למשך שלושה חודשים בחינה מחדש ואישור של בקשות הארכה לרישיון לישיבת ביקור לשם העסקת עובדים זרים בסיעוד אשר נדחו בתקופת מגפת הקורונה.

אלעזר שטרן: הרישיונות האלה ייבחנו במקרים שבהם הקשר בין המטופל לעובד הזר נמשך מעל חצי שנה, בשל הסתמכות על תקופת ההיערכות הארוכה שניתנה בעקבות מגפת הקורונה, ובלבד שבעת הגשת הבקשה העובד הזר לא היה בישראל מעל 13 שנים.

אלעזר שטרן: כל זאת על מנת למנוע את ניתוקו של קשר טיפולי ארוך, אשר יכול לגרום לפגיעה קשה במטופל.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אני לא רואה פה הרבה חברים מהאופוזיציה.

אלעזר שטרן: אני בטוח שאנשים – גם אתה בטח תהיה בעד זה.

אלעזר שטרן: אני רוצה להסביר במשפט אחד: יש אנשים שמאושר להם סיוע סיעודי.

אלעזר שטרן: הייתה תקופה שלא אישרו להביא.

אלעזר שטרן: יש להם עובדים זרים שהם חורגים מהתקופה.

אלעזר שטרן: מוצע לאפשר להם להישאר כאן.

אלעזר שטרן: אני חושב שזו בקשה, זה חוק הומני מאוד.

אלעזר שטרן: תודה רבה, אדוני.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: אני עובר לרשימת הדוברים.

דוד ביטן: חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר, אלכס, אתה מוותר?

אלכס קושניר: נראה לי שכן.

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: חבר הכנסת משה אבוטבול – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – הוא לא פה?

דוד ביטן: אינו נוכח; חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נוכח; חבר הכנסת איתמר בן גביר – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת אז קרן ברק – אינה נוכחת; חברת הכנסת שרן מרים השכל, מוותרת?

שרן השכל: מוותרת.

דוד ביטן: חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; ווליד טאהא, מוותר?

קריאה: לא – – –

דוד ביטן: הוא לא פה.

דוד ביטן: אינו נוכח.

דוד ביטן: חבר הכנסת אבי מעוז – אינו נוכח; חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב בן צור – אינו נוכח; חבר הכנסת יריב לוין – היה פה, לא?

דוד ביטן: אינו נוכח; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח; חברת הכנסת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת פטין מולא – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

דוד ביטן: חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

אלכס קושניר: חבר הכנסת פינדרוס, מזמן לא שמענו אותך.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, מכיוון שבועז מוריד חוקים, אז אני לא יודע אם אני עוד אנאם פה לפני תשעה באב, כי אתה מוריד לנו חוקים בסיטונאות, ואתה הולך להקל עלינו.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: ירד אחד.

דוד ביטן: תסיימו – נגמור את הישיבה.

יצחק פינדרוס: משך את החוק, אבל אני חייב.

יצחק פינדרוס: חודש אב הוא גם החודש של הנחמה.

יצחק פינדרוס: הסיפור של כפרת עוונות ושל חטאים בראשי חודשים בא מהחודש החמישי: קרא עליי מועד מראש חודש אב.

יצחק פינדרוס: מנחם אב – הוא נקרא מנחם אב, אז אני רוצה ללמד זכות.

יצחק פינדרוס: אחרי היום של ההתקפות ושל המופע המדהים של יושב-ראש ימינה נפתלי בנט פה, אני רוצה ללמד זכות.

יצחק פינדרוס: אם פעם כל הזמן הייתי מנסה לשכנע אתכם שהתורה היא דבר שהוא לא משתנה, והוא לא משתנה עם הזמן, והתורה ניתנה מהשמיים, והיא משהו אלוקי, ואתם חשבתם שזה – ניסיתם – אז אמרתי: הם לא מבינים כמה זה רציני; היום אני יכול לדון אתכם לכף זכות.

יצחק פינדרוס: אם כל המושגים שקידשתם ואתם צועקים עליהם מתהפכים בתוך מערכת בחירות או בשינוי שולחן הממשלה: דמוקרטיה זה כבר לא דמוקרטיה, בעיות של חוק נורבגי זה לא בעיות של חוק נורבגי, ממשלה חליפית זה לא ממשלה חליפית, כספי ציבור זה לא כספי ציבור, טוהר מידות זה לא טוהר מידות, הכול יכול להשתנות לפי האינטרס – אז אני דן אתכם לכף זכות שאתם תינוקות שנשבו, שמבינים שגם התורה זה משהו שיכול להשתנות לפי הנסיבות.

יצחק פינדרוס: אז אני מבין אתכם.

יצחק פינדרוס: אז בעזרת השם, אני רוצה להגיד לכם שזה נכון שדמוקרטיה זה לא דמוקרטיה, וחוקי-יסוד זה לא חוקי-יסוד – תלוי למי – וכספי ציבור זה כספי ציבור – תלוי למי.

יצחק פינדרוס: התורה היא דבר נצחי, ובעזרת השם תהיה השראת השכינה, וכולנו ניווכח שהתורה היא דבר נצחי והיא תישאר לעד, גם אחרי שפה ישנו את כל כללי המשחק כל יום מחדש.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חברת הכנסת גלית דיסטל – אינה נוכחת; חברת הכנסת מירי מרים רגב – אינה נוכחת; חבר הכנסת מנסור עבאס – אינו נוכח; חברת הכנסת אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חברת הכנסת מאי גולן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת; חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חבר הכנסת שמחה רוטמן – אינו נוכח; חבר הכנסת שלמה קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב קיש – אינו נוכח; חבר הכנסת דסטה גדי יברקן – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת ניר ברקת – אינו נוכח; חברת הכנסת אורית סטרוק – אינה נוכחת; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חברת הכנסת גילה גמליאל – אינה נוכחת; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חברת הכנסת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת.

רות וסרמן לנדה: – – –

דוד ביטן: מוותרת?

דוד ביטן: את רוצה לדבר?

דוד ביטן: אז בואי.

דוד ביטן: מוותרת.

דוד ביטן: חברת הכנסת מאי גולן רשומה פעמיים – אינה נוכחת; חבר הכנסת אריה דרעי רשום פעמיים – אינו נוכח; חברת הכנסת מירי רגב רשומה פעמיים – אינה נוכחת.

דוד ביטן: כבוד השר, אני לא רואה טעם שאתה תסכם, נכון?

אלעזר שטרן: אני מסכים איתך.

דוד ביטן: רבותיי, לשבת.

דוד ביטן: הצעת חוק הכניסה לישראל (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2021 – מצביעים בקריאה ראשונה.

דוד ביטן: הצבעה – מי בעד?

דוד ביטן: יצביע בעד; מי נגד?

דוד ביטן: יצביע נגד.

דוד ביטן: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: בעד – 26, נגד – שלושה, נמנעים – אפס.

דוד ביטן: זה עתיד לעבור ועדת הפנים.

יצחק פינדרוס: לחצתי על הלחצן של – – –

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: לרשום בבקשה שהוא לחץ בטעות על הלחצן של רוטמן.

דוד ביטן: יצחק פינדרוס הצביע בטעות מהמקום של רוטמן.

קריאה: ועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד ביטן: אני מעביר את זה לוועדת הפנים.

דוד ביטן: אין התנגדות.

קריאה: לא, לא.

קריאה: חוקה, חוק ומשפט.

דוד ביטן: אז אני מעביר את זה לוועדת הכנסת, אם ככה.

דוד ביטן: מישהו אמר ועדת הפנים?

דוד ביטן: אני אמרתי לפי מה שכתבו לי.

דוד ביטן: אתם לא רוצים ועדת הפנים?

קריאה: אין ועדת פנים עדיין.

דוד ביטן: אין בעיה, אז לוועדת חוקה, חוק ומשפט.

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: תם סדר-היום.

דוד ביטן: הישיבה הבאה תתקיים היום, יום שלישי, ד' באב התשפ"א, 13 ביולי 2021 בשעה 16:00.

דוד ביטן: ישיבה זו נעולה.