ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 38, 2021-07-05 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, היום כ"ה בתמוז התשפ"א, 5 ביולי 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את דיוני מליאת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 11) (שר נוסף במשרד); הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון מס' 4 והוראת שעה) (תיקון) (הפיכת הוראת שעה להוראת קבע), התשפ"א–2021; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תיקון מס' 257), התשפ"א–2021; הצעת חוק הכניסה לישראל (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל מהצעת חוק פ/1678/24 וכלה בהצעת חוק פ/1735/24:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק ההגנה על חוסים (תיקון – מחיקת זקנה מההגדרה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – איסור פעילות פוגענית), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק-יסוד: משאל עם (תיקון – יישובים באזור יהודה ושומרון), מאת חבר הכנסת צבי האוזר; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – הצבעת אזרחים מחוץ לישראל), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת צבי האוזר; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – כשירות לאמץ והתאמת מאמצים לילד), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – החזר דמי נסיעה באמבולנס עבור מטופל בתחום בריאות הנפש), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת מיכל וולדיגר, אמילי חיה מואטי, בצלאל סמוטריץ', אורית מלכה סטרוק, אופיר סופר, שמחה רוטמן, משה ארבל, גלית דיסטל אטבריאן, שלמה קרעי, קטי קטרין שטרית, אפרת רייטן מרום, ג'ידא רינאוי זועבי וגלעד קריב; הצעת חוק אבחון פסיכו-דידקטי לילדים נזקקים, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תקופת אכשרה לעובדים בעבודה מחזורית), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות למטרות שירותי סידור חוץ-ביתי הולם לילדים), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – כשירות מועמדים לכהונה כנשיא המדינה), מאת חברי הכנסת איתן גינזבורג, מיכל רוזין, גבי לסקי, מופיד מרעי, שרן מרים השכל, יוראי להב הרצנו ואלון טל; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הגבלת עיקול מיטלטליו של קשיש), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – החרגת עיקול ביטוח רפואי בידי צד שלישי), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חובת לימוד עברית וערבית במוסדות חינוך תיכוניים), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – מניעת בחירת מועמד שהורשע ברצח או ניסיון רצח כחלק ממעשה טרור),

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון – פיצויים שהוטלו על ידי בית משפט צבאי), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת מועמד המצוי בחקירה מהרכבת הממשלה), מאת חברי הכנסת איתן גינזבורג, מיכל רוזין, גבי לסקי ומופיד מרעי; הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון – ביטול החוק), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה ועופר כסיף; הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון – הקצאת קרקעות בנגב ובגליל לחיילים משוחררים ומשרתי שירות לאומי-אזרחי), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק הסדרת הטיפול בחולי נפש (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מיכל וולדיגר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הגדלת קצבת הנכות), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה ועופר כסיף; הצעת חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות (תיקון – העברת האחריות למשרד החינוך), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק העונשין (תיקון – חלופת מאסר לנשים הרות ולאימהות), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – מינוי סגן ראש רשות בשכר), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על מוצרי מזון בסיסיים), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – זכאות לאימהות יחידניות המקבלות מזונות ילדים), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הצמדת קצבת אזרח ותיק לשכר הממוצע במשק), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – הוספת סייעת בגני ילדים), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת חירום (תיקון – תשלום שכר עבודה לעובד שנעדר עקב סגירת מוסד הלימוד של ילדו), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מימון שירותי בריאות נוספים לאוכלוסיות מסוימות), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – פטור מטעמי מצפון), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה ועופר כסיף; הצעת חוק מעונות יום שיקומיים (תיקון – מעון יום שיקומי ייעודי לילדים עם אוטיזם), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק להנצחת זכרו של מנחם בגין (תיקון – יום זיכרון ממלכתי), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק לקידום דיור בר-השגה, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת קצבת נכות לשכר מינימום), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת קצבת נכות לשכר המינימום), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יואב קיש; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – הזכות לשוויון), מאת חברי הכנסת איתן גינזבורג, מירב בן ארי, רם שפע, גלעד קריב, רון כץ, מיכל רוזין, גבי לסקי, מופיד מרעי, יוראי להב הרצנו ואלון טל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת קצבת הנכות לשכר מינימום), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי לידה לעצמאיות – מתן זכות לעבודה חלקית), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (חובת גילוי מסמכי תאגיד עירוני), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון – איסור על תעמולה גזענית), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; הצעת חוק שינוי במינוח המייצג מטעם המדינה (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מטרות החינוך), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (חיסיון עיתונאי), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק לייעול הפיקוח של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת,

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – מסלולי לימוד נפרדים), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש הממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות), מאת חברי הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי, יאיר גולן, מיכל רוזין, גבי לסקי ומוסי רז; הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון – חקירה תוך 48 שעות), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק מקרקעין באזורי יהודה ושומרון, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק נציבות תלונות אסירים, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק ההתגוננות האזרחית (תיקון – הקמת תשתית חיבור לרשת אינטרנט אלחוטית במקלטים שביישובי קו העימות), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלה לשמירת היריון לאם שילדה פג), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר פרישה) (תיקון – תקופת צינון של עובדי אגף התקציבים במשרד האוצר במעבר למגזר הפרטי), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-וארבע, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – קביעת תעריף מקסימלי לשכר טרחת עורך דין), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת שלמה קרעי, רון כץ, ישראל אייכלר, אורית מלכה סטרוק, מוסי רז, אופיר סופר, אבי דיכטר, עאידה תומא סלימאן, ינון אזולאי, יצחק פינדרוס, רם שפע, עמיחי שיקלי, חיים ביטון, אבי מעוז, אוריאל בוסו, מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, גלית דיסטל אטבריאן, משה ארבל, יעקב מרגי, חוה אתי עטייה, קרן ברק, אוסאמה סעדי ומשה אבוטבול; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – הוראות לגבי אישה נכה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פיצויים בלא הוכחת נזק בשל חריגה מזמני המתנה במוקד שירות טלפוני), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – ריבית על יתרת זכות),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק יום בריאות הנפש, התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת מיכל וולדיגר, אמילי חיה מואטי, בצלאל סמוטריץ', אופיר סופר, מירב בן ארי, זאב בנימין בגין, ינון אזולאי, אוריאל בוסו, משה אבוטבול, מיכאל מלכיאלי, קטי קטרין שטרית, עידית סילמן, מאיר יצחק הלוי, ולדימיר בליאק, קרן ברק, שירלי פינטו קדוש, מוסי רז, מיכל רוזין, גבי לסקי, סעיד אלחרומי, איתמר בן גביר, מאיר פרוש, שרן מרים השכל, מיכאל מרדכי ביטון, אורלי לוי אבקסיס, פטין מולא, עופר כסיף, אבתיסאם מראענה, אחמד טיבי ומאזן גנאים.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונחו היום על שולחן הכנסת צו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (בידוד בית והוראות שונות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 31), התשפ"א–2021, וצו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (בידוד בית והוראות שונות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 32), התשפ"א–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: החוק הנורבגי המושחת והמופקר של ממשלת השנאה וההונאה; << נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >> 3.

בממשלה בשל: מאמצי הממשלה להעביר את החוק לפירוק משפחות לאחר שלושה שבועות של מדיניות גזענית והעמקת הכיבוש והאי-שוויון<< נושא >>

מיקי לוי: הצעות סיעות הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו לראשות הממשלה, התאחדות הספרדים שומרי תורה, תנועתו של מר"ן הרב עובדיה יוסף זצ"ל, יהדות התורה והשבת – אגודת ישראל, דגל התורה, והרשימה המשותפת, חד"ש, תע"ל, בל"ד, להביע אי-אמון בממשלה.

מיקי לוי: א.

מיקי לוי: החוק הנורבגי המושחת והמופקר של ממשלת השנאה וההונאה – הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו לראשות הממשלה.

מיקי לוי: ינמק את ההצעה חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, עשר דקות.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה בעצם לסקור בפניכם סיקור – מה קרה לנו רק בשבועיים האחרונים עם הממשלה המושחתת והמופקרת הזאת, ממשלת שנאה והונאה, פשוטו כמשמעו.

דוד אמסלם: אני מתעלם כרגע ממר בנט וסער.

דוד אמסלם: נשים בצד את הנוכלות ואת ההונאה הציבורית שהם עשו, נשים שנייה בצד.

דוד אמסלם: ראש ממשלה עם שישה מנדטים יש לנו, רבותיי, דבר שהוא חסר תקדים, הורס את הדמוקרטיה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: דבר שאפילו לא מתקבל על הדעת.

דוד אמסלם: דרך אגב, ממשלה לא יכולה להתנהל ככה.

דוד אמסלם: אתם יודעים את האמת – אי-אפשר.

דוד אמסלם: ליברמן לא רואה אותו כראש ממשלה, ולכן אני חושב, גם אם במספרים יצא 59–60 כממשלת מיעוט, עדיין זה פוגע במדינת ישראל, בניהול השוטף שלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, מדובר – סך הכול, כולכם, כל הממשלה הזאת, מריונטות של מנסור עבאס, ראש התנועה האסלאמית, תומך טרור באופן מובהק, ומשקר גם פה.

דוד אמסלם: דרך אגב, מעלה כאן ואומר דברים בערבית – יש נאום ליהודים, מה שנקרא, ויש נאום לערבים.

דוד אמסלם: אני אגיד לכם, רבותיי, אני מקריא כאן סטנוגרמות שבהן הם מדברים בטלוויזיה בערבית – לוקח את התרגום, מקריא את זה פה, והוא אומר: זה לא מדויק.

דוד אמסלם: קורא לחיילי צה"ל מחבלים.

דוד אמסלם: עם זה יושב גנץ, עם זה יושב אלקין, עם זה יושבים סער ובנט, הצדיקים הגדולים.

דוד אמסלם: העיקר – יושבים במשרדים.

דוד אמסלם: העיקר – לא נתניהו.

דוד אמסלם: מנסור עבאס – בוודאי.

דוד אמסלם: הפקירו את כל הנגב.

דוד אמסלם: דרך אגב, 11 יישובים.

דוד אמסלם: מעניין מאוד גם לשמוע מה כמות הדונמים שהם הולכים לתת למנסור עבאס – כמעט את כל הנגב.

דוד אמסלם: על זה מדבר בנט.

דוד אמסלם: הרי אמר – האשים את נתניהו בהפקרת הנגב כשהוא עצמו, דרך אגב, טיפל בזה באמצעות אורי אריאל בשש השנים האחרונות.

דוד אמסלם: אבל מה זה משנה?

דוד אמסלם: הבן אדם שקרן סדרתי.

דוד אמסלם: כל מילה שהוא מוציא מפיו היא שקר.

דוד אמסלם: בואו נגיע עכשיו – מה נתנו למנסור עבאס.

דוד אמסלם: 53 מיליארד שקל זה כמעט תקציב הביטחון.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם הוא יבקש 70, ייתנו לו.

דוד אמסלם: ביזיון.

דוד אמסלם: אנשים ללא בושה.

דוד אמסלם: שום דבר, לא מעניין אותם כלום.

דוד אמסלם: דרך אגב, כאילו זה כסף במונופול.

דוד אמסלם: כשנותנים לחרדים 200 מיליון – לפיד עשה על זה קריירה.

דוד אמסלם: כל יום עלה לכאן ושיסה את כל עם ישראל בחרדים, בלומדי התורה.

דוד אמסלם: אבל לתת למנסור עבאס 500 מיליון שקל דמי כיס, מה שנקרא, לחלק לכל המדרסות, ועוד 53 מיליארד שקל, רבותיי – לא לדימונה; לא לחיילים, להעלות את המשכורת; לא לביטחון, כדי לקחת ולבנות עוד כיפות ברזל.

דוד אמסלם: עכשיו אני אומר לציבור ששומע אותי בבית: רבותיי, הכסף הזה נלקח מאיזשהו מקור, אז אני אגיד לכם מאיפה הוא נלקח וניתן למנסור עבאס.

דוד אמסלם: הוא יילקח מהרווחה, מהביטחון.

דוד אמסלם: ככה מנסור עבאס משפיע על הביטחון של מדינת ישראל.

דוד אמסלם: ככל שהוא יבקש יותר כסף, ככה יישאר פחות כסף לביטחון, לרווחה ולחינוך של אזרחי מדינת ישראל הלא-ערבים, היהודים.

דוד אמסלם: כמובן, בממשלה כזאת, ליהודים אנחנו לא צריכים לדאוג, אנחנו צריכים לדאוג לערבים.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שאם לא נדאג לערבים אנחנו לא נהיה בממשלה ולא יהיה לנו יושב-ראש כנסת.

דוד אמסלם: יש להם, דרך אגב, החוק הנורבגי – 30 עובדים זרים.

דוד אמסלם: ממשלה של 56 איש.

דוד אמסלם: תבינו, לא, מדובר באיזה 80 איש – 56 איש, 26 שרים, כמעט על כל שני ח"כים שר.

דוד אמסלם: לא היה ולא נברא.

דוד אמסלם: השר אלקין, דרך אגב, עם שני תיקים.

דוד אמסלם: למה אין אחד?

דוד אמסלם: שניים, למה לא?

דוד אמסלם: אם אפשר לאכול עוד ועוד ועוד, למה לא? 26 שרים.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: עכשיו הם טוענים: בממשלה הקודמת היו יותר.

דוד אמסלם: אז בואו נבדוק.

דוד אמסלם: 17 שרים זה רק במחנה הלאומי.

דוד אמסלם: 17 – לקח אותם גנץ, שהוא היום שותף שלהם.

דוד אמסלם: ולכן, רבותיי, הם הולכים לעשות עוד 30 נורבגים.

דוד אמסלם: מה זה 30 נורבגים?

דוד אמסלם: הם לא יהיו פה, הם לא יהיו כאן יותר, אתם לא תראו בכנסת אף אחד מהם.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני מציע גם לכל הכתבים לבדוק כמה שעות הם מקדישים במשרדים, כי הם לא בכנסת.

דוד אמסלם: הם משאירים כאן עובדים זרים, ואלה מקבלים את המשימות מהממשלה; הממשלה הולכת לישון.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: למה שיישאר כאן בכנסת ויצביע, כמו שעשינו עד היום?

דוד אמסלם: אז מר אלקין ילך לישון היום מוקדם וישאיר כאן הנחיות לשאר הקרטונים לעבוד כל הלילה, למה, בין כה וכה הוא ישן.

דוד אמסלם: הוא ובנט נוסעים בשיירה ומבסוטים.

דוד אמסלם: זה ההפקרות של האנשים האלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, מקימים כמה ועדות שהם רוצים בכנסת, כי כל אחד צריך סידור עבודה.

דוד אמסלם: דרך אגב, הקמת ועדה – משמעותה כספית; זה עוד צוות לוועדה, יושב-ראש הוועדה מקבל עוד איזה 2,000, 3,000 שקל, מקבל עוד עוזר.

דוד אמסלם: בגלל שכסף זה לא הבעיה שלהם, לא מעניין אותם כלום.

דוד אמסלם: אנשים דורסניים, אלימים.

דוד אמסלם: תמיד אמרתי, אדוני היושב-ראש, שהשמאל במדינת ישראל זה האנשים הכי אלימים והכי מושחתים שאני מכיר.

דוד אמסלם: אין להם אלוהים, בשום נושא.

דוד אמסלם: לא תשמע את אברמוביץ' פותח בזה היום את המהדורה.

דוד אמסלם: חס ושלום.

דוד אמסלם: כשאנחנו עשינו נורבגי קטן – דרך אגב, פעם אחת הליכוד השתמש בזה; היינו 36 מנדטים – פעם אחת השתמשנו בזה, עם חבר כנסת אחד.

דוד אמסלם: אבל הנוכלים, מה אכפת להם?

דוד אמסלם: כל התקשורת איתם.

דוד אמסלם: לא נשמע את רינה מצליח, לא נשמע כלום.

דוד אמסלם: יש לנו ממשלה טובה, הם יגידו, מצוינת.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, תקווה חדשה, מפלגה של שישה אנשים, אם היינו מחכים עוד שבועיים הם לא היו עוברים את אחוז החסימה – בואו תשמעו מה הם סחטו, בראשות אלקין וסער: ארבעה שרים, חמישה משרדים, שניים לאלקין, שלושה נורבגים.

דוד אמסלם: למה הם צריכים להכניס את מיכל שיר, מקום תשיעי, שאזרחי מדינת ישראל ישלמו עליה משכורת?

דוד אמסלם: למה לא?

דוד אמסלם: אם אפשר גם לפרנס את החברים – איך אמר בנט?

דוד אמסלם: לא עבודה – לא מדברים.

דוד אמסלם: ועוד היד נטויה.

דוד אמסלם: אתם תראו מה עוד הם יעשו פה, בגלל שכסף זה לא הסיפור אצלם, זה אנשים ללא מוסר, אנשים ללא עכבות, אנשים מושחתים שדוהרים איך שהם רוצים ולא מעניין אותם כלום.

דוד אמסלם: אנחנו שומעים גם ש-15 מיליון שקל הולכים לשיפוץ של מר בנט בביתו ברעננה, 7 מיליון ללפיד – לפחות מה שאני קורא – ועוד 7 לגנץ.

דוד אמסלם: אני צובט את עצמי להאמין.

דוד אמסלם: הרי אם אתה בונה את הבית מהיסוד, לדעתי הוא לא עולה לך 5 מיליון.

דוד אמסלם: 15 מיליון שקל בגלל שהוא לא רוצה לעבור לגור בבלפור?

דוד אמסלם: רבותיי, האנשים האלה, כפי שאמרתי, מופקרים ברמות-על.

דוד אמסלם: רק זה לבד מביא אותנו לכמעט 30 מיליון שקל.

דוד אמסלם: אני פשוט מזדעזע.

דוד אמסלם: הם חושבים שמדובר עוד בלירות ישנות.

דוד אמסלם: 15 מיליון שקל לבית ברעננה.

דוד אמסלם: הרי אם הייתי מגלח את כל הבית ובונה אותו מחדש הוא לא היה עולה 5 מיליון.

דוד אמסלם: אין לי מושג, דרך אגב, מאיפה הם מביאים את כל המספרים והתקציבים.

דוד אמסלם: זה לא מעניין אותם.

דוד אמסלם: הוא לא יעלה לגור במעון ראש הממשלה, שכבר נמצא כאן, עם כל האבטחה ועם כל סידורי הביטחון.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מה פתאום?

דוד אמסלם: אני אמשיך לגור ברעננה ואתם תשימו פה 15 מיליון בשביל כמה חודשים שאני אהיה ראש ממשלה.

דוד אמסלם: שימו, מה זה משנה, הרי זה לא כסף שלי, זה כסף של המדינה, שטויות.

דוד אמסלם: כסף של המדינה לא נחשב.

דוד אמסלם: אני שמעתי גם את שר הדתות כהנא – חבר הכנסת מרגי – אומר שהיהדות היא גורם משסע מאז הקמת המדינה.

דוד אמסלם: אני השתגעתי.

דוד אמסלם: שר הדתות, דתי, מדבר על זה?

דוד אמסלם: אני הייתי בטוח עד היום שהיהדות היא הגורם המאחד את עם ישראל.

דוד אמסלם: לא ידעתי ששר הדתות טוען שהיהדות היא הגורם המשסע.

דוד אמסלם: כל הכבוד לך, השר כהנא.

דוד אמסלם: שר הדתות, אתה באמת לא מתבייש להגיד דבר מהסוג הזה?

דוד אמסלם: אתה יודע מה, אפילו איש שהיה מנותק מהיהדות באופן קיצוני, לא הייתי מצפה שהוא יגיד דבר כזה, ועוד אתה שר הדתות של מדינת ישראל.

דוד אמסלם: זה, רק אצל בנט יכול להיות, רק בממשלה אצל בנט.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, היו פה הצבעות כפולות של אביר קארה, חבר הכנסת סגן השר קארה, אביר קארה – זה דבר שהוא פלילי, דרך אגב.

דוד אמסלם: היה פה בכלל בעבר דבר כזה?

דוד אמסלם: אני הבנתי, לפחות ממה שקראתי, שאתה עשית הבחנה אם אנחנו מצביעים בשתי הידיים במכה או באצבע אחת בשני מקומות.

דוד אמסלם: חשבתי שאולי אני אצביע במקום אחד גם לשכנים שלי באופן תדיר, קבוע.

דוד אמסלם: זאת עבירה פלילית שאתה צריך לטפל בה, לא הכנסת.

דוד אמסלם: דרך אגב, קרו דברים מעולם.

דוד אמסלם: לגבי חוק האזרחות, רבותיי, אנחנו הגשנו את חוק-יסוד: ההגירה.

דוד אמסלם: תראו כמה צביעות יש לכם ועזות מצח.

דוד אמסלם: אתם נשענים על תומכי מחבלים – אתה, מר אלקין, הרי שר בגלל תומך מחבלים מנסור עבאס וחבר מרעיו.

דוד אמסלם: אני אשלח לכם את הסטנוגרמות מה הם אומרים בטלוויזיה – אתמול, לא לפני שלוש שנים; שבוע.

דוד אמסלם: ואתם באים ואומרים לנו, רבותיי, שאנחנו פוגעים בביטחון מדינת ישראל?

דוד אמסלם: הרי אתם פוגעים הלכה למעשה – הממשלה שלכם, לשיטתכם, פוגעת בביטחון מדינת ישראל, בגלל שהיא נשענת על מנסור עבאס, היא נשענת על התנועה האסלאמית, וברור לכם לחלוטין שמחר יושב לבנט בראש, לשר הביטחון, ללפיד, לכל הפוליטיקאים שלכם, כולל אלקין – –

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: – – שאם מחר אנחנו מרגיזים את עבאס אנחנו כבר מפרקים את הממשלה.

דוד אמסלם: אז אני מניח שזה יבוא לידי ביטוי גם בנושא הכספי, גם בנושא הביטחוני של מדינת ישראל, בכל סוגיה וסוגיה.

דוד אמסלם: לכן תתביישו לכם, איך בכלל אתם קוראים לעצמכם ממשלה שנשענת על כוחות ציוניים.

דוד אמסלם: איך אתם מסכימים בכלל – –

מיקי לוי: תודה רבה.

דוד אמסלם: – – לבנות ממשלה עם תומכי טרור?

מיקי לוי: תודה לחבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: הנושא השני באותו סעיף: ממשלת העקירה – התאחדות הספרדים שומרי התורה, תנועתו של מרן הרב עובדיה יוסף.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אפשר להשיב?

מיקי לוי: אה, סליחה, אני מתנצל, צריך לענות על כולם.

מיקי לוי: בבקשה, השר ישיב.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אנחנו ממשלה רצינית, לכל אי-אמון מתייחסים לפי הנושא ושולחים שר להגיב בהתאם לנושא.

זאב אלקין: אבל אני חייב להגיד לך, אדוני היושב-ראש וחבריי חברי הכנסת, שכשהקשבתי לחבר הכנסת אמסלם אני תהיתי לתומי אם הוא קרא את הנושא של הצעת האי-אמון שסיעתו הגישה והוא הציג אותה כאן, כי על פניו אני ציפיתי שעיקר הנאום יתרכז בחוק הנורבגי – הרי זאת הייתה הטענה המרכזית של האי-אמון הזה.

זאב אלקין: הרי כל שבוע צריך להמציא סיבה להגיש אי-אמון, וכשאין סיבות צריך להמציא אותן.

זאב אלקין: אבל לפעמים כשממציאים סיבה מצוצה מהאצבע ומבינים שקצת לא שייך לדבר על זה, אז בסוף בנאום יש משפט אחד על החוק הנורבגי, וכל השאר – על דברים אחרים.

זאב אלקין: אז אני בכל זאת, היות שחשבתי לתומי שכפי שהוגש בהצעת האי-אמון הדובר ידבר על האסון הזה של החוק הנורבגי, אני בכל זאת אתייחס בכמה מילים לחוק הנורבגי – מה גם שבכל זאת חבר הכנסת אמסלם כן הזכיר את זה במילה אחת ובמשפט אחד – ואחר כך אני אתייחס גם לשאר הטענות, שזה מִחזור של טענות שאנחנו שומעים אותן כאן בשבועות האחרונים.

זאב אלקין: קודם כול כמה מילים לגופו של החוק הנורבגי.

זאב אלקין: בהרבה מאוד מדינות שיש בהן משטר פרלמנטרי בעולם המערבי החוק הנורבגי מופעל לא במשורה כמו שהוא מופעל אצלנו, על חלק מהשרים, אלא באופן גורף.

זאב אלקין: תפיסת העולם במדינות האלה אומרת שדווקא רצוי שלא לבלבל ולא לערבב בין תפקיד של שר לתפקיד של חבר הכנסת, בין הזרוע המבצעת לזרוע המחוקקת.

זאב אלקין: אם אנחנו רוצים פרלמנט מלא שכל החברים בו עובדים באופן מלא, לא רק במליאה אלא גם בוועדות הכנסת, שכידוע שם עיקר עבודתה של הכנסת, השרים מחויבים – ברגע שהם מתמנים לשרים ואם הם היו חברי פרלמנט – להתפטר מהפרלמנט.

זאב אלקין: בחלק מהמדינות הם אפילו לא יכולים לחזור, ויש מדינות שבהן הם יכולים לחזור ברגע שהם מפסיקים את כהונתם בממשלה.

זאב אלקין: ולכן עצם הבסיס של החוק הנורבגי, מבחינה משטרית, הוא לא המצאה ישראלית ובטח לא המצאה של הממשלה הזאת, אלא יש כאן אמירה רצינית, שרוצים בית מחוקקים מלא.

זאב אלקין: אגב, דווקא חברי האופוזיציה הנוכחית, יש להם רקורד לא קטן בלהיות חברי כנסת מהקואליציה, וככאלה הם יודעים היטב שבדרך כלל כשאין חוק נורבגי למעשה גורלם של חברי הכנסת מהקואליציה זה לכהן בו זמנית בארבע ועדות כנסת במקרה הטוב ולהתרוצץ בין ועדה לוועדה, בוודאי בתקופה של ההצבעות.

זאב אלקין: הם סוג של אצבע אוטומטית, הרבה פעמים תוך כדי הצבעה על נושאים שאין להם מושג על מה הם מצביעים ולמה הביאו אותם דווקא לוועדה הזאת ומה קורה בה.

זאב אלקין: הפעלה של חוק כמו החוק הנורבגי באה להתמודד עם התופעה הזאת, כי היא מייצרת כנסת עובדת – אומנם אצלנו עוד לא במלואה, אנחנו מתקדמים בהדרגה, אבל בסוף יכול להיות שהחזון צריך להיות שבאמת כל חברי הממשלה יתפטרו מהכנסת ותהיה כאן כנסת עובדת על 120 חברי כנסת.

זאב אלקין: אגב, גם מבחינת המספר בפרופורציה של מספר חברי פרלמנט על מספר האזרחים, מדינת ישראל היום דווקא נמצאת די בסוף הרשימה בעולם המערבי.

זאב אלקין: אומנם כשהקמנו את המדינה היינו מדינה הרבה יותר קטנה, ואז 120 חברי כנסת בוודאי הספיקו, אבל היום מדינות בסדר גודל שלנו בעולם המערבי – מספר חברי הפרלמנט שם הרבה יותר גדול מאצלנו.

זאב אלקין: ואצלנו, בלי חוק נורבגי, כשהממשלה היא בדרך כלל סדר גודל של כרבע מהכנסת או קצת פחות, אז הכנסת למעשה הופכת לכנסת נכה.

זאב אלקין: לכן, אם מסתכלים לרגע על הרעיון המסדר של החוק הנורבגי, דווקא הרעיון המסדר הוא לא חבר כנסת בודד או לא שר בודד מסיעה, אלא הרעיון המסדר הוא דווקא להפך.

זאב אלקין: הייתם צריכים לתקוף אותנו על זה שלא כולם מתפטרים ולא מיישמים את החוק הנורבגי במלואו לפי הבסיס שלו, אלא רק באופן חלקי.

זאב אלקין: ויכול להיות שבסוף המערכת הישראלית גם תגיע לנקודה הזאת, כי זה טוב להפרדת הרשויות; זה טוב גם לכך שתהיה כנסת מתפקדת באופן מלא; זה טוב כדי שחברי כנסת מהקואליציה באמת יכהנו במספר סביר של ועדות ולא יתרוצצו כאן בלי עבודה רצינית בוועדות הכנסת.

זאב אלקין: אגב, אם מה שהיה מעניין את האופוזיציה – זה מה שבדרך כלל מעניין את האופוזיציה – זה פיקוח פרלמנטרי, אז היה מתבקש שדווקא הם יתמכו במהלך הזה, כי כמה שיהיו כאן יותר חברי כנסת, הם פחות מחויבים למשמעת הממשלתית, גם כשהם חברי קואליציה, והם כן יהיו שותפים לפיקוח הפרלמנטרי על הממשלה יחד עם חברי כנסת מהאופוזיציה.

זאב אלקין: זה מה שעושות ועדות הכנסת.

זאב אלקין: לכן, בעיניי, האופוזיציה דווקא מרוויחה מההפעלה של החוק הנורבגי ולא מפסידה את היכולת שלה להיות שחקן במשחק הדמוקרטי.

זאב אלקין: אבל אם כל המטרה זה להתיש פיזית את השרים בלילות ולא לאפשר להם לעבוד במשרדים – אם בזה אתם תופסים את מהות עבודתכם האופוזיציונית, אז יכול להיות שאתם באמת נורא מצטערים, כי ההפעלה של החוק הנורבגי תהפוך את הכלי הזה ללא אפקטיבי ושרי הממשלה הזאת יוכלו לעבוד במשרדים שלהם, ואז באמת, אם זה הכלי הפרלמנטרי היחיד שמצאתם, אז אתם בבעיה, ומכאן רוב הכעס.

זאב אלקין: אבל אני לא יכול שלא להתייחס לצעקות האלה של הקוזק הנגזל ולגלגול העיניים והאמירות: איך יכול להיות שאתם הולכים על החוק הנורבגי?

זאב אלקין: זה בושה וחרפה וחוק מושחת, ואיך אתם בכלל מתקרבים לזה?

זאב אלקין: יכול להיות שחבר הכנסת אמסלם פחות מכיר, או מכיר ושכח, אבל הרעיון של ההפעלה של החוק הנורבגי נכנס לביצוע במציאות הפוליטית הישראלית, נדמה לי, אם אינני טועה, דווקא עם הממשלות בראשות בנימין נתניהו.

זאב אלקין: זה היה עוד ב-2009, אני זוכר, שנכנס להסכמים הקואליציוניים הרעיון של החוק הנורבגי הקטן; קראו לו אז "חוק ניסן סלומינסקי" – כן, היה אפילו חבר כנסת שהיה אמור להיכנס לכנסת, ובסוף, מסיבות שונות שהיו קשורות יותר בסיעתו זה לא קרה, אבל בהחלט הרעיון המסדר הזה של הפעלת החוק הנורבגי נכנס לחיינו.

זאב אלקין: לאחר מכן, כמה פעמים הוא חוקק והפך לחלק מנחלת העשייה הפוליטית.

זאב אלקין: לא בממשלה הזאת – היא לא זאת שהכניסה אותו לחיים הפוליטיים של מדינת ישראל; אלה היו ממשלות בראשות בנימין נתניהו.

זאב אלקין: אבל אז, כמובן, אף אחד לא היה מעלה על הדעת שחבר הכנסת אמסלם יבוא לבנימין נתניהו ויגיד: איך אתה מקדם חוק כל כך מושחת ולמה זה קורה; אז חברי כנסת מהסיעות החרדיות, אני מניח, לא היו מעלים על דעתם לתקוף את החוק הנורבגי ואת השימוש בו ולטעון שזה אירוע נוראי, כי מה לעשות, רוב חברי הכנסת שעשו שימוש בחוק הנורבגי עד היום היו דווקא חברי כנסת שהם היום באופוזיציה משתי הסיעות החרדיות, מסיעת יהדות התורה וסיעת ש"ס, שרבים מהם התפטרו בחוק הנורבגי והכניסו חברי כנסת מהסיעות האלה.

זאב אלקין: אבל כנראה שהכול תלוי.

זאב אלקין: האופוזיציה תלויה בפוזיציה.

זאב אלקין: כן, כשאתה בממשלה אז אתה מקדם את החוק הנורבגי ומאוד שמח ומשתמש בו; כשאתה באופוזיציה, פתאום אתה נזכר שזה חוק מושחת ונוראי ומגלגל עיניים ושואל: איך יכול להיות שקידמת את זה?

זאב אלקין: אבל דווקא הדבר הכי מעניין, חבר הכנסת אמסלם – ודווקא במקרה שלך אני בטוח שאתה זוכר את האירועים האלה, כי זה גוף שאתה בדרך כלל משתתף בישיבות שלו – שגם הליכוד כתנועה הביע תמיכה בחוק הנורבגי בכמה הזדמנויות.

זאב אלקין: אני רוצה להזכיר לך שרק לפני כשנתיים, ב-2019, התכנסה מזכירות הליכוד בזמן אישור ההסכם עם כולנו של כחלון, ואתה זוכר על מה דיבר שם יושב-ראש הליכוד בנימין נתניהו, באותה ישיבת מזכירות הליכוד, חבר הכנסת אמסלם?

זאב אלקין: הוא דיבר על חוק נורבגי משודרג – כך הגדיר את זה בנימין נתניהו.

זאב אלקין: במה השדרוג?

זאב אלקין: השדרוג, כפי שאמר נתניהו:

זאב אלקין: לפחות ארבעה שרים מהליכוד יתפטרו במסגרת חוק נורבגי משודרג שאנחנו נחוקק, כדי לאפשר לארבעה חברי כנסת להיכנס לכנסת, אם הם יינזקו כתוצאה מהאיחוד הזה עם כולנו.

זאב אלקין: אז כשנתניהו – – –

דוד אמסלם: ולמה זה לא קרה?

זאב אלקין: אתה יודע למה זה לא קרה?

דוד אמסלם: למה?

זאב אלקין: למה זה לא קרה?

זאב אלקין: כי בבחירות שהיו אחרי זה, חבר הכנסת אמסלם, הליכוד לא הרכיב ממשלה, אז לא הייתה שום יכולת להפעיל את החוק הנורבגי.

דוד אמסלם: ולאחר מכן, כשהוא הרכיב?

זאב אלקין: עכשיו, זאת הסיבה – –

דוד אמסלם: ולאחר מכן, כשהוא הרכיב?

זאב אלקין: – – שזה לא קרה.

קטי קטרין שטרית: הסיבה היא שהחברים שלך בקואליציה היו נגד.

דוד אמסלם: ואחרי זה?

דוד אמסלם: את האמת אתה יודע.

זאב אלקין: אז כשנתניהו – –

דוד אמסלם: הליכוד לא הפעיל את זה אף פעם.

זאב אלקין: – – מדבר על חוק נורבגי משודרג, זה קודש-קודשים.

דוד אמסלם: אז למה אתה משקר לציבור?

זאב אלקין: אני מצטט את בנימין נתניהו.

זאב אלקין: אתה יכול לחלוק עליו.

דוד אמסלם: עזוב, אנחנו לא בחוג לפילוסופיה.

זאב אלקין: זה לגיטימי, אבל אני לא זוכר שכשישבת שם במזכירות הליכוד – ושנינו ישבנו שם – לא זוכר שהתרעמת.

דוד אמסלם: למה הליכוד לא עשה את זה?

דוד אמסלם: למה הליכוד לא עשה את זה?

זאב אלקין: לא זוכר שקמת ואמרת: אדוני ראש הממשלה בנימין נתניהו, אתה מדבר על דבר מושחת.

זאב אלקין: איך אתה מבטיח לנו, לחברי הליכוד, חוק נורבגי משודרג?

זאב אלקין: לא יעלה על הדעת.

קטי קטרין שטרית: תענה, אז למה הליכוד לא עשה את זה?

קטי קטרין שטרית: תענה.

זאב אלקין: אני נגד.

זאב אלקין: אני מבקש שלא.

זאב אלקין: תיקח חזרה את ההבטחה הזאת.

זאב אלקין: אני מתנגד לזה, בשום פנים ואופן, ונגד זה שמזכירות הליכוד תתמוך ברעיון הזה.

זאב אלקין: אבל אגב, החוק הנורבגי המשודרג, המרובע, תקראו לו איך שאתם רוצים, זה לא הדיון היחיד שבו מזכירות הליכוד דיברה על החוק הנורבגי.

זאב אלקין: אני אביא לך אירוע משנת 2013.

זאב אלקין: היה דיון במזכירות הליכוד שאחד מהחברים שם אמר את הדבר הבא: הדרך לחיזוק הליכוד עוברת דרך כמה צעדים, והחשוב שבהם הוא חקיקתו של החוק הנורבגי.

זאב אלקין: לפי חוק זה, שר מהליכוד מתפטר מהכנסת, וכך נכנס הבא בתור, ואם לליכוד יהיו שבעה-שמונה שרים, הרי שנבחרי מחוזות ושריונים חשובים יוכלו לכהן כח"כים.

זאב אלקין: זאת אומרת שדיברו על זה שיהיו בכלל שבעה-שמונה שרים בליכוד שיתפטרו, וזאת הדרך לחיזוק תנועת הליכוד.

זאב אלקין: אז כנראה מה שטוב כשאתה בשלטון, וזאת הדרך לחיזוק הליכוד – – –

דוד אמסלם: למה לא עשינו את זה?

זאב אלקין: למה לא עשיתם את זה?

דוד אמסלם: הרי בסוף אתה רק מבלבל במוח.

דוד אמסלם: הרי למה לא עשינו את זה?

זאב אלקין: אני מצטט לך את נתניהו.

זאב אלקין: יכול להיות שהוא מבלבל את המוח.

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: דיברנו, דיברנו.

קטי קטרין שטרית: אבל אתה היית חלק מזה.

זאב אלקין: אני פטור.

דוד אמסלם: נגיד, לשיטתך דיברנו.

דוד אמסלם: לא עשינו.

דוד אמסלם: אתם עכשיו עושים את זה הלכה למעשה, לוקחים את הכסף ציבורי, ואתה מבלבל את המוח, עושה מזה תיאוריה.

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: זה שבנימין נתניהו לעיתים קרובות, חבר הכנסת אמסלם, לצערי, מבטיח לחברי סיעתו דברים ולא מקיים אותם – אתה צודק, זו תופעה ידועה – –

דוד אמסלם: מבטיח.

דוד אמסלם: נו, למה לא לקחנו?

דוד אמסלם: למה לא לקחנו, מר אלקין?

זאב אלקין: – – שחוזרת על עצמה פעם אחר פעם.

דוד אמסלם: למה לא עשינו?

דוד אמסלם: אתה שואל מה אמרנו בחדרים?

זאב אלקין: אנחנו מכירים את זה.

דוד אמסלם: למה לא עשינו?

דוד אמסלם: הרי אתם שודדים את הציבור הלכה למעשה, מהיום הראשון, מהיום הראשון.

זאב אלקין: לכן המצב הזה שמבטיחים ולא מקיימים.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: תודה.

זאב אלקין: כל חבר סיעת הליכוד מכיר את זה.

זאב אלקין: הוא גם יודע בדיוק מה המחיר של ההבטחות האלה.

דוד אמסלם: באמת?

דוד אמסלם: אבל אתה משקר גם בזה.

דוד אמסלם: מה זה משנה?

זאב אלקין: אבל בסופו של דבר – – –

דוד אמסלם: אתה עכשיו לוקח לי פרוטוקולים אולי – – – מהמזכירות.

דוד אמסלם: אני הייתי במזכירות הזאת?

דוד אמסלם: מאיפה אתה יודע שהייתי שם בכלל?

זאב אלקין: בסופו של דבר אני מבין את זה.

דוד אמסלם: אתה זוכר, אה, אתה זוכר מה היה שם.

דוד אמסלם: ישבת לידי.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: תודה רבה.

זאב אלקין: אני מבין את הזעם הקדוש, חבר הכנסת אמסלם – –

דוד אמסלם: מה הזעם הקדוש?

זאב אלקין: – – אבל אני הייתי מצפה – –

דוד אמסלם: אתם צבועים ונוכלים.

דוד אמסלם: זהו.

זאב אלקין: – – חבר הכנסת אמסלם, שהזעם הקדוש הזה על החוק הנורבגי הנורא יתעורר כשבנימין נתניהו דיבר על חוק נורבגי משודרג ולא עכשיו.

דוד אמסלם: לדבר, גם לכם אני מרשה, גם לכם מותר לדבר.

דוד אמסלם: אתם עושים.

דוד אמסלם: תדברו כמה שאתם רוצים.

זאב אלקין: אבל אני רוצה להעיר עוד כמה הערות.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תודה.

דוד אמסלם: תדברו, תדברו כמה שאתם רוצים.

זאב אלקין: בעקבות הדברים שאמרת – –

דוד אמסלם: 30 עובדים זרים הבאת לפה.

זאב אלקין: – – שאינם קשורים לחוק הנורבגי, היות שבכל זאת אי-אפשר להשאיר את זה בלי תשובה – הטחת בפנינו כמה נקודות.

זאב אלקין: אגב, רק עוד עניין אחד מספרי, חבר הכנסת אמסלם: אני מבין שלימודי ליבה זה לא חובה, אבל אם תספור, נכון לעכשיו התפטרו מהכנסת לא 30 שרים אלא 16.

זאב אלקין: במסגרת התיקון הזה שיעבור, לפי מה שאני מעריך, יתפטרו עוד ארבעה.

דוד אמסלם: ועוד היד נטויה.

קטי קטרין שטרית: אבל אתם מכניסים 30.

דוד אמסלם: ועוד היד נטויה.

זאב אלקין: אז לכן, חברת הכנסת שטרית, הרי אפשר לשקר, אפשר לא לדעת לספור, ואחר כך להגיד שדווקא חרדים לא לומדים לימודי ליבה.

קטי קטרין שטרית: אז תגיד כמה.

דוד אמסלם: אז כמה?

דוד אמסלם: אז תגיד לנו, כמה?

קטי קטרין שטרית: תגיד לנו, כמה?

דוד אמסלם: תכה אותנו.

דוד אמסלם: כמה כתבת אז?

זאב אלקין: אני אומר לך, אני מעריך – אני מעריך שבמסגרת החוק הנורבגי, גם אחרי סיבוב החקיקה הנוכחי, יתפטרו מהכנסת סדר גודל של כ-20 שרים.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: ועוד מעט – – –

זאב אלקין: אגב, איך אני יודע את זה?

זאב אלקין: אני יודע את זה גם מדיונים עם יושב-ראש הכנסת בסוגיות הנדל"ן בכנסת, אז לכן, זה המספר האמיתי, ויושב-ראש הכנסת לא ייתן לי לשקר.

דוד אמסלם: עוד מעט תחוקק חוק שאתם מגדילים עוד פעם את החוק הנורבגי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, נחכה שיחוקקו.

מיקי לוי: ימשיך השר, בבקשה.

דוד אמסלם: היום, היום, זה על סדר-היום.

דוד אמסלם: לדעתי היום או עוד שבוע.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה, ימשיך השר.

זאב אלקין: טענה נוספת שנאמרה על ידי חבר הכנסת אמסלם במסגרת הזעם הקדוש הזה שהיה כאן מעל הבמה – הוא טען על הסוגיה שראש הממשלה הנבחר נפתלי בנט ממשיך להתגורר בביתו ברעננה ולכן זה כרוך בהוצאות נוספות.

זאב אלקין: קודם כול, אני מכיר ראש ממשלה אחר – לשעבר כבר – שהוא גם גר בבלפור מלא על מלא וגם דאג לביתו הפרטי בקיסריה, למרות שכמעט לא היה שם.

זאב אלקין: אז לכן, מהבחינה הזאת, חבר הכנסת אמסלם, אני מציע לך לעבור השתלמות אצל בנימין נתניהו בסוגיית הבתים ולמה דואגים ולמה לא, ורק לאחר מכן לבוא – לאחר ההשתלמות הזאת – לבדוק מה קורה עם נפתלי בנט ועם ביתו.

קטי קטרין שטרית: אולי תתחילו להתעסק בעצמכם?

קטי קטרין שטרית: ויתרתם על ירושלים.

קטי קטרין שטרית: ויתרתם על ירושלים.

מיקי לוי: תודה, חברת הכנסת שטרית.

זאב אלקין: ולסיכום – – –

קטי קטרין שטרית: זה שהוא לא אומר על ירושלים – זה לוותר על עיר הבירה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, תודה, תודה.

מיקי לוי: תעלי ותשיבי.

מיקי לוי: עזבי.

מיקי לוי: תודה לך.

משה גפני: כמה זמן תימשך השנאה לנתניהו?

זאב אלקין: ולסיכום – – –

קטי קטרין שטרית: אין לכם שום דבר חוץ משנאה לנתניהו.

זאב אלקין: ולסיכום, אדוני היושב-ראש, אי-אפשר שלא להתייחס לטענה שדווקא הקדיש לה חבר הכנסת אמסלם, נדמה לי, את רוב נאומו, למרות שזה היה קשור בטח לאי-אמון שרצו להגיש בשבוע הבא או בשבוע שאחרי זה, אבל איכשהו זה השתרבב לו לנאום של השבוע, וזה הדיון על כך שסיעת רע"מ חברה בקואליציה הנוכחית.

זאב אלקין: הוא אמר: איך אתם בכלל מעיזים להיתמך על ידי תומכי טרור ולשתף פעולה עם מנסור עבאס?

זאב אלקין: האיש כל כך נורא.

זאב אלקין: אני שפשפתי עיניים, כי אני זוכר – הרי רק עכשיו היינו בתהליך הרכבת הממשלה, רק לפני כמה?

זאב אלקין: פחות מחודשיים, בנימין נתניהו ואנשי הליכוד תקפו את בצלאל סמוטריץ' ואמרו: בצלאל סמוטריץ' מפריע לנו להקים ממשלה עם מנסור עבאס.

זאב אלקין: תגיד לי, חבר הכנסת אמסלם, בנימין נתניהו רצה להקים ממשלה עם תומכי טרור?

זאב אלקין: זה דברי כפירה.

זאב אלקין: על זה בליכוד של היום אפשר בכלל לאבד כל תפקיד וכל מעמד.

זאב אלקין: איך אפשר להעלות את זה על הדעת?

דוד אמסלם: גם פה אתה משקר.

זאב אלקין: בוודאי, בוודאי, רק כל מדינת ישראל צפתה באירוע.

דוד אמסלם: גם פה אתה משקר – – – על חוק הבחירה הישירה.

דוד אמסלם: אתה יודע את האמת.

זאב אלקין: אני יודע היטב את האמת.

זאב אלקין: אני יודע מה מנסור עבאס אמר לי: כל מה שאתם מציעים לנו, נתניהו מציע יותר.

זאב אלקין: כל מה שאתם מציעים לנו, נתניהו מציע יותר.

דוד אמסלם: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: לשיטתך, נניח שאתה צודק, אז בגלל זה אתה מתחבק עם מנסור עבאס?

דוד אמסלם: נניח שאתה צודק ונניח שאנחנו לא בסדר – – –

זאב אלקין: אני לא אומר שאתם לא בסדר.

זאב אלקין: אני רק אומר שלצאת לשמש – – –

דוד אמסלם: אתה איתו.

דוד אמסלם: אנחנו, דרך אגב, לא איתו.

דוד אמסלם: אתה איתו, עם תומך מחבלים.

זאב אלקין: לצאת לשמש כשיש לך חמאה על הראש ולהטיח את זה באחרים – אני מציע לך – – –

דוד אמסלם: אתה איתו.

דוד אמסלם: יש לכם שישה מנדטים, לא הייתם מקבלים – – – שישה מנדטים, תיק וחצי.

מיקי לוי: תודה.

זאב אלקין: חבר הכנסת אמסלם, אנחנו עשינו – – –

דוד אמסלם: הצעת לו להיות סגן שר אצלך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אתה ממקומך נושא נאום נוסף, זה אפילו לא קריאות ביניים.

מיקי לוי: בבקשה ממך.

מיקי לוי: תודה.

קטי קטרין שטרית: שיענה עניינית.

דוד אמסלם: שיענה.

דוד אמסלם: הוא מספר לנו מה רצינו.

דוד אמסלם: אתה עשית.

דוד אמסלם: אני לא מדבר לא על פריג' ולא על מרצ.

דוד אמסלם: אתה.

דוד אמסלם: אתה.

דוד אמסלם: משחק לנו אותה איש ימין.

דוד אמסלם: אתה, שומר על מסורת ישראל.

דוד אמסלם: אתה, תראה עם מי אתה יושב – –

קטי קטרין שטרית: – – –

מיקי לוי: אבל השר ישב בשקט קודם.

מיקי לוי: נדמה לי שאת בסדר-היום.

דוד אמסלם: – – עם כל מי שרוצה לעקור את כל המסורת, את – – – ואת היהודים מארץ ישראל.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: בבקשה, אדוני השר, תמשיך רצוף.

זאב אלקין: אני אנסה, בינתיים אני לא מצליח משפט.

מיקי לוי: בבקשה.

זאב אלקין: אז חבר הכנסת אמסלם, אני מבין את הצער העמוק על זה שמה שאתם חלמתם לעשות ורציתם לעשות וניסיתם לעשות – כשלתם, ואנחנו הצלחנו.

זאב אלקין: זה הכול.

זאב אלקין: זה כל ההבדל.

זאב אלקין: אתם רציתם להקים ממשלה עם מנסור עבאס – –

דוד אמסלם: אתה מרוצה מזה?

דוד אמסלם: אתה מרוצה?

זאב אלקין: – – ולא הלך, ואנחנו הקמנו ממשלה ושלחנו אתכם לאופוזיציה.

זאב אלקין: ואני מניח – – –

דוד אמסלם: בשביל זה עלית לארץ – כדי שתהיה בממשלה עם מנסור עבאס?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם.

זאב אלקין: אני מניח שהתקופה הממושכת הזאת של התקררות באופוזיציה תעזור לכם להבין כמה דברים שאני חושב שהגיע הזמן שיבינו אותם בשיח הציבורי במדינת ישראל.

זאב אלקין: אני כמובן קורא לכנסת לדחות את הצעת האי-אמון.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה לשר זאב אלקין.

מיקי לוי: הסעיף השני: ממשלת העקירה – התאחדות הספרדים שומרי תורה, תנועתו של מרן הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק לברכה, ויהדות התורה והשבת אגודת ישראל – דגל התורה.

מיקי לוי: ינמק את ההצעה חבר הכנסת יעקב מרגי.

מיקי לוי: בבקשה, עשר דקות.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים, אדוני היושב-ראש, אתה יודע, חבר נשיאות, חבר הוועדה המסדרת ביום שני – אין הרבה זמן פנוי.

יעקב מרגי: תוסיף לזה ישיבת סיעה, צריך להכין נאום, אומרים לך: אתה מנמק את האי-אמון.

יעקב מרגי: עכשיו, לך תשכנע.

יעקב מרגי: באיזה כלי אתה יכול לשכנע את הכנסת להצביע בעד האי-אמון?

יעקב מרגי: אז החלטתי שהפעם אני אקח נאומים שנאמו כאן מעל הפודיום בלהט, בדם ליבם, מי שמרכיבים היום את הממשלה.

יעקב מרגי: אני אתחיל עם יאיר לפיד, 1 ביוני 2020: "אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הגשנו את הצעת האי-אמון הזאת כי אי-אפשר להאמין לכם לאף מילה.

יעקב מרגי: כל ילד בן שש" – אני לא יודע לעשות את התנועות – "כל ילד בן שש יודע שמה שחשוב זה לא מה אנשים אומרים אלא מה הם עושים.

יעקב מרגי: אם אתם אומרים שזו ממשלת קורונה" – אז, בזמנו – "בגלל המשבר ואז מקימים ממשלה" – אז הוא הלין – "של 36 שרים, 16 סגני שרים, 52 משרדים ממשלתיים, מאות מיליוני שקלים, מפלצת ביורוקרטית, אז למה שמישהו יאמין לכם?

יעקב מרגי: " אלו דבריו של יאיר לפיד.

יעקב מרגי: ועוד הוא ממשיך: אם אתם אומרים "ממשלת שינוי" – "שינוי" אני הכנסתי – "ואנחנו כבר שלושה שבועות אחרי הקמת הממשלה, ולא עשיתם כלום" – חוץ מלהכפיש ולהשמיץ שכל משרדי הממשלה לא מתפקדים.

יעקב מרגי: אבל מה לעשות, אתם נהנים ממשק חזק, כלכלה נושמת, בועטת, חזקה; משטר חיסונים שהוכיח את עצמו.

יעקב מרגי: את כל זה הממשלה הקודמת השאירה לכם.

יעקב מרגי: אני רק מבקש – לא הוא, הוא לא ביקש, אני מבקש: רק אל תקלקלו.

יעקב מרגי: עוד אומר יאיר לפיד: "הצענו לכם להעביר יחד חקיקת בזק לטובת העצמאים.

יעקב מרגי: קואליציה ואופוזיציה ישימו בצד את המחלוקות.

יעקב מרגי: יש משבר, זה יותר חשוב מפוליטיקה, יותר חשוב מהפוליטיקאים.

יעקב מרגי: לא עניין אתכם.

יעקב מרגי: יותר חשוב שתוכלו עכשיו למנות מאות מינויים פוליטיים".

יעקב מרגי: השר אלקין יצא.

יעקב מרגי: אנחנו לא דברנו סרה בחוק הנורבגי, רק תוהים ושואלים: מה קרה לנימוקים מלפני כמה חודשים?

יעקב מרגי: מה קרה להם היום?

יעקב מרגי: הכול עניין – איך הוא אמר?

יעקב מרגי: של פוזיציה.

יעקב מרגי: לא משנה האמת, לא משנה המהות.

יעקב מרגי: אני שואל: למה הרציונל הזה לא הנחה אתכם בבואכם לטפל בחוק האזרחות?

יעקב מרגי: עוד אומר לפיד: "היה יותר חשוב להעביר את החוק הנורבגי כדי למנות עוד כמה לשכות ותפקידים, אז אל תתפלאו שלא מאמינים לכם.

יעקב מרגי: אם אתם אומרים 'ניכנס מתחת לאלונקה' ואז לוקחים חצי מיליארד" – אז, בזמנו, חצי מיליארד שקלים; בינתיים זה הפך להיות 50 מיליארד למנסור עבאס.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: אל תתפוס אותי על 3 מיליארד כשהם מדברים על 50.

יעקב מרגי: "מקימים את המשרד לענייני ברז מים חמים וברז מים קרים" – זה מונח שיאיר לפיד טבע בלקסיקון שלנו, זה לא אני.

יעקב מרגי: הינה, אני לא לוקח זכויות על זה – "משרד לענייני הג'ובים לחבר'ה בחברות הממשלתיות, משרד לענייני חיזוק וקידום קהילות שלא קיימות באמת", אז אי-אפשר להאמין לכם.

יעקב מרגי: כך קובע יאיר לפיד.

יעקב מרגי: "דווקא עכשיו, דווקא בתקופה הכי קשה לאוכלוסיות המוחלשות, לקחתם את הכסף והעברתם אותו לבניית הלשכה המפוארת של ראש הממשלה החליפי", ניבא ולא ידע מי ניבא, מי ישב שם.

יעקב מרגי: "מה אתם רוצים שנחשוב?

יעקב מרגי: " מה, אלי אבידר, אני לא מאמין שאתה לא עומד בהומור, במציאות.

יעקב מרגי: "מה אתם רוצים שנחשוב?

יעקב מרגי: ב-3.6 מיליון שקלים אפשר לקנות 300,000 ארוחות חמות לילדי עניים", ככה אומר יאיר לפיד.

יעקב מרגי: "אתם שמים את הכסף הזה בלשכה המפוארת לבן אדם שיש לו כבר לשכה מפוארת".

יעקב מרגי: עוד אומר יאיר לפיד: "הייתי אומר שאי-אפשר להאמין לכם, אבל אפשר.

יעקב מרגי: אנחנו כבר מאמינים עליכם.

יעקב מרגי: אנחנו מאמינים לכם מפני שהקשבנו לכם, ואתם, בגלוי, במוצהר, לא מאמינים אחד לשני לאף מילה.

יעקב מרגי: אומרים: אחדות, אחדות, ואז רצים לתקשורת ללכלך אחד על השני".

יעקב מרגי: אז הוא דיבר קצת בלגלוג, והינה, החוק עומד להגיע לכנסת.

יעקב מרגי: אני מאמין שאם תשאלו את יאיר לפיד, הוא היה מעדיף לחזור אחורה למחוק את הנאום הזה.

יעקב מרגי: שישה עריקים יש בממשלה הזאת.

יעקב מרגי: אני מבין שאתם עובדים על שבעה או שמונה.

יעקב מרגי: מי שגונב את המנדט שלו בשביל לקבל ג'וב, בשביל לשכה ונהג, אסור להאמין לו.

יעקב מרגי: הוא בן אדם עם אפס אמינות.

יעקב מרגי: אני אומר לעריקים: עזבו אותנו.

יעקב מרגי: אלה שקנו אתכם לא מאמינים לכם.

יעקב מרגי: כל אלה שמחבקים אתכם, שאומרים לכם שעשיתם צעד נכון, אומרים מאחורי הגב שלכם: תיזהרו מהם.

יעקב מרגי: מי שאפשר לקנות אותו פעם אחת הוא כזה.

יעקב מרגי: צריך להיזהר שלא יקנה אותו מישהו אחר.

יעקב מרגי: אם במקום להשתמש בכסף של משלמי המיסים בשביל לעזור להם בשעתם הקשה ביותר אתם לוקחים את הכסף ומוציאים אותו על המעון החליפי, על השיירה החליפית, על לשכה חליפית, על מאות הג'ובים המיותרים שמקיפים את הממשלה המנותקת ביותר בתולדות ישראל, אז אל תמכרו לנו שאכפת לכם ממשהו.

יעקב מרגי: כך אמר יאיר לפיד.

יעקב מרגי: ועוד אומר: "אל תמכרו לנו שלקחתם אחריות.

יעקב מרגי: לקחתם כסף, זה כל מה שלקחתם.

יעקב מרגי: לקחתם את הכסף של מעמד הביניים הישראלי, של העצמאים, והוצאתם אותו על עצמכם".

יעקב מרגי: עוד מוסיף לפיד: "אני שומע, אגב, את הקולות הנעלבים שלכם בתקשורת".

יעקב מרגי: שמע, הייתי חושד שאולי יש לו רוח הקודש או נבואה.

יעקב מרגי: מילה במילה זה מתאים למציאות היום.

יעקב מרגי: "אני שומע, אגב, את הקולות הנעלבים שלכם בתקשורת.

יעקב מרגי: אני רוצה להזכיר לכם, מי שמשקר לכל הבוחרים שלו מאבד את הזכות להיעלב כשקוראים לו שקרן.

יעקב מרגי: מי ששיקר מאות פעמים, לא פעם אחת, מאות פעמים בכנסים, בתוכניות טלוויזיה, בשידורי רדיו, ובכל פעם שהוא נעמד מול קהל, אז לא מאמינים לו.

יעקב מרגי: עשיתם החלטה – – – להעדיף ג'ובים על פני ערכים, להתקפל מול הג'ובים.

יעקב מרגי: זאת החלטה שלכם.

יעקב מרגי: אתם תצטרכו לחיות איתה.

יעקב מרגי: היא כוללת את זה שלא מאמינים לכם יותר.

יעקב מרגי: הציבור מסתכל עליכם ויודע שאתם שם רק בשביל עצמכם, שלא אכפת לכם ממנו, שאתם לא ראויים לאמון", והוא קרא אז, בזמנו: "אני קורא לכנסת לקבל את הצעת האי-אמון".

יעקב מרגי: כל מה שאמרתי, רבותיי, נכון שזה מתאים להווה, אחד לאחד?

יעקב מרגי: זה נאום שנאם יאיר לפיד ב-1 ביוני 2020 בגנות חוק הג'ובים, בגנות הנורבגי, בגנות ראש הממשלה החליפי, בגנות השיירה החליפית, בגנות המעון החליפי.

יעקב מרגי: עכשיו אני רוצה, ברשותכם, לגשת גם להתנהלות בוועדת חוקה.

יעקב מרגי: מה לעשות, זאת השנה ה-19 שאני מחוקק בכנסת, שתי קדנציות יו"ר ועדה.

יעקב מרגי: לא היה כדבר הזה.

יעקב מרגי: בואו תקשיבו.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם בוועדה המסדרת.

יעקב מרגי: אני מצטט.

יעקב מרגי: מאחר שאני לא הייתי בדיונים בוועדת חוקה, אני נסמך על דברי חברי חבר הכנסת שמחה רוטמן: לפי לוח הזמנים הנוכחי, תקציב המדינה לשנת 2021 צפוי לעבור בקריאה שנייה ושלישית רק ב-4 בנובמבר.

יעקב מרגי: כמה מלל נשפך בזמנו, בעבר, על כך שתקציב עובר סמוך לסוף שנה תקציבית.

יעקב מרגי: כמה נאומים חוצבי להבות היו כאן.

יעקב מרגי: בינתיים יש גופים חוץ-ממשלתיים, יש עמותות, יש ארגוני חברה אזרחיים וגופי חינוך ששותפים לעשייה בחינוך ומשוועים לתקציב לקראת פתיחת שנת הלימודים לאחר שנתיים של שיתוק – אובייקטיבית, בגלל שלא הייתה ממשלה פעילה – שיתוק של גופים אלה, גופים לא מתוקצבים בסעיף תקציב אלא בסעיפי תמיכה.

יעקב מרגי: ההחלטה להעביר תקציב בנובמבר – זאת אומרת, שיתוק מוחלט של הגופים האלה שבסוף, בסוף, פוגע באזרח, פוגע בילדים ובמערכת החינוך שצריכה אותם.

יעקב מרגי: אני מציע שממשלת השינוי תתרכז קודם בהעברת התקציב בהקדם, ולאחר מכן תבנה תקציב שיהיה מבוסס על הערכים המשותפים.

יעקב מרגי: אני מקווה שיש ערכים משותפים בקואליציה הזאת.

יעקב מרגי: אם תצליח למצוא אותם.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, מה שקורה בוועדת חוקה בראשות חבר הכנסת גלעד קריב זה די מדהים.

יעקב מרגי: מעבירים חוק-יסוד שהוא למעשה שני חוקי-יסוד: אחד מזיז את התאריך לאישור תקציב ואחד משנה את החוק הנורבגי, וכל זה בכמה שעות, לאחר שההליך – ידוע שהממשלה מביאה חוק לכנסת והיא צריכה לתת לציבור לחוות את דעתו במהלך 21 יום.

יעקב מרגי: קיבלו אישור מהיועץ המשפטי לממשלה – רבותיי, 74 שעות.

דוד אמסלם: היושב-ראש נותן להם מה שנקרא – – –

יעקב מרגי: לא, הממשלה.

יעקב מרגי: הממשלה חייבת ביידוע הציבור 21 יום.

יעקב מרגי: במקרה הזה, היועץ המשפטי לממשלה אישר להם ב-74 שעות.

דוד אמסלם: היועץ המפלגתי.

יעקב מרגי: היועץ המשפטי לממשלה – ב-74 שעות, שמתוכן, בתוך ה-74 שעות האלה יש שישי-שבת.

יעקב מרגי: איפה יש שהות וזכות לציבור להביע את דעתו על חוקים כאלה?

יעקב מרגי: ואז יבואו לספר לנו שחוקי-יסוד זה קודש-הקודשים, זאת החוקה העתידית של מדינת ישראל, שככה מתהווה חוקה.

יעקב מרגי: אז הינה.

יעקב מרגי: רק מזכיר לכם, למי שלא זוכר ולא יודע, שלא מזמן בית המשפט העליון פסל חוק של הכנסת וביטל אותו על זה שהוא חוקק בחיפזון.

דוד אמסלם: שבע שעות, כל הלילה, חוק אחד.

יעקב מרגי: אז רבותיי, אנחנו לא מדברים על זה שבהליך חקיקה בוועדה יש ערך מוסף לדיון בוועדה.

יעקב מרגי: גופים משמיעים את דבריהם.

יעקב מרגי: אני מסיים, משפט אחרון.

יעקב מרגי: במקרה הזה, היושב-ראש הגדיל לעשות.

יעקב מרגי: אני מקפיד, אני סגן יושב-ראש, מקפיד על לוחות הזמנים.

יעקב מרגי: סליחה שאני לוקח את השניות האחרונות.

יעקב מרגי: יושב-ראש הוועדה אף לא אפשר לגופים אזרחיים לדבר ברוחב והגביל זאת.

יעקב מרגי: בסך הכול כל הארגונים – כל הארגונים, אדוני היושב-ראש – דיברו במשך כעשר דקות.

יעקב מרגי: הדברים רשומים בפרוטוקול.

יעקב מרגי: אני מעריך – אני מחברי הכנסת שנותנים כבוד לפרוטוקול בכנסת ולדברי הימים של הכנסת, כי בסוף, בסוף, כולם משתמשים בזה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני קורא, כמובן, להצביע בעד האי-אמון.

יעקב מרגי: לאור הדברים המשכנעים של יאיר לפיד, אני חושב שצריך להצביע אי-אמון.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת מרגי.

מיקי לוי: ישיב השר לשירותי דת מתן כהנא, בבקשה.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת מקלב, אני מציע לכם להקשיב.

מתן כהנא: חבר הכנסת גפני.

אורי מקלב: – – –

מתן כהנא: לא לא לא, בוא תשמע.

מתן כהנא: נתחיל מחדש.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

דבר על החרדים קצת.

אתה תשמע, אל תדאג.

יש לך קונסנזוס אצלך ואצל השותפים שלך.

מתן כהנא: יעקב אשר, אדוני חבר הכנסת, אל תדאג, אתה תשמע הכול.

מתן כהנא: לפני שבועיים עמדתי פה על הבמה הזאת וטעיתי – אמרתי משפט שבצדק רבים פירשו אותו הפוך ממה שהתכוונתי, משפט שפגע בעובדי מועצות דתיות שעושים עבודת קודש באספקת שירותי דת לאזרחי מדינת ישראל ומקדשים במעשיהם שם שמיים.

מתן כהנא: אמרתי שלצערי, במשך 73 שנה היהדות היא גורם משסה ומפלג, אך מה שהתכוונתי לומר הוא שלצער כולנו המתח בין דת למדינה הוא הגורם המשסה והמפלג.

מתן כהנא: אני מאמין בכל ליבי שהיהדות היא הדבק שמחבר אותנו כעם.

מתן כהנא: בימינו הרבה ישראלים נפגשים עם היהדות בפעם הראשונה, ולעיתים גם היחידה – –

אורי מקלב: למה אתה לא מתנצל בפנינו?

אורי מקלב: למה אתה לא מתנצל בפנינו?

מתן כהנא: – – בממשק עם המשרד לשירותי הדת והרבנות – לפעמים לקראת שמחה גדולה של הקמת בית בישראל, ולעיתים, לא עלינו, בעת פירוקו ובעת פטירת בני משפחה.

מתן כהנא: אני שמח להגיד שבמפגש שלי עם עובדי המשרד ושלוחותיו השונות ועם עובדי המועצות המקומיות, אני רואה עובדים מסורים שמבינים היטב את גודל האחריות המונחת על כתפם ופועלים מתוך רצון עז לקדש שם שמיים.

מתן כהנא: לצערי, התדמית הציבורית של תחום שירותי הדת רחוקה מאוד מפועלם של האנשים האלה.

מתן כהנא: מתוך רצון לחזק את זהותה היהודית של מדינת ישראל ומתוך רצון לשפר את שירותי הדת, בכוונתי לפעול לרפורמות בתחום הכשרות והגיור, רפורמות נחוצות שישפרו את תחום הכשרות ויסייעו בבלימת מגמת ההתבוללות שנובעת מכך שיש בינינו כחצי מיליון אזרחים ישראלים, רובם מזרע ישראל, המשרתים איתנו, לומדים איתנו, עובדים איתנו ורוצים או לפחות רצו להיות יהודים – – –

אתה מדבר בדיוק כמוהו.

אתה מדבר בדיוק כמו גלעד קריב.

אתה מדבר בדיוק כמוהו.

אתה נשמע כמו רבי רפורמי, אותו דבר.

אתה לא מבין בזה.

בחיים לא התעסקת בזה.

אוריאל בוסו: – – –

מיקי לוי: תודה.

מתן כהנא: כיהודי שומר תורה ומצוות אני מתייחס לכל שינוי במנגנוני שירותי הדת בחרדת קודש ומתוך כוונה אחת ויחידה: שיפור המצב הקיים וחיזוק זהותה היהודית של מדינת ישראל.

מתן כהנא: חבריי מהסיעות החרדיות, לצערי, השיח בשבועות האחרונים גלש למקומות שאליהם לא חשבתי שיגיע.

מתן כהנא: גם לי יש חלק בכך.

מתן כהנא: אך אפילו באופן שבו הדברים נאמרו, אני מקשיב היטב לדבריכם ולוקח אותם לתשומת ליבי.

מתן כהנא: אמשיך להיות קשוב לביקורת, מתוך אמונה ותקווה שבהמשך היא תיאמר בדרך שתקל על כולנו להקשיב זה לזה.

מתן כהנא: אמרתי זאת בעבר בהזדמנויות רבות ואחזור על זה גם כעת: בציבור החרדי אני רואה אחים ושותפים לדרך.

מתן כהנא: לא על הכול אנחנו מסכימים, אבל אני מביט בהערכה על מסירות

מתן כהנא: כם ללימוד התורה, על עולם החסד והנתינה שלכם ועל המחירים שאתם מוכנים לשלם על כך.

שלמה קרעי: בשבילם אתם מחוקקים את החוק של הפיצול – – –

מתן כהנא: גם את זאת אמרתי בעבר, וגם על זאת אחזור: יש הרואים בציבור החרדי בעיה.

מתן כהנא: אני חושב שהשתלבות הציבור החרדי בכל תחומי החיים במדינת ישראל תוך שימור אורח חייהם הוא פוטנציאל הצמיחה של מדינת ישראל, ואני תפילה שכך יהיה.

מתן כהנא: מדינת ישראל זקוקה לציבור החרדי.

מתן כהנא: חבריי חברי הכנסת, ימי בין המצרים הם הזדמנות לתקן, ואת חלקי הקטן ניסיתי לעשות עכשיו.

מתן כהנא: אני בטוח כי את המחלוקת בינינו – – –

– – – תוכל להצביע עם דיינים?

לא, תענה לי רק על זה.

מתן כהנא: אני אענה לך.

אני מאמין לך שאתה רוצה לחזור בתשובה, אבל תוכל להצביע עם דיינים?

מתן כהנא: אני אוכל למנות דיינים מעולים.

אז אתה תעשה בשבילנו.

מתן כהנא: אני אמנה דיינים מעולים – –

האחים שלנו החרדים.

מתן כהנא: – – דיינים מעולים, אל תדאג.

שלמה קרעי: אבל למה אתם ממדרים את החרדים?

מתן כהנא: אני בטוח שאת המחלוקות בינינו ניתן לנהל באופן שירבה קידוש השם ויביא לחיזוק זהותה היהודית של מדינת ישראל.

קטי קטרין שטרית: סיסמאות.

קטי קטרין שטרית: סיסמאות.

קטי קטרין שטרית: כל מערכת הבחירות שלכם אותו דבר.

קטי קטרין שטרית: התשובות שלך – כמו מערכת הבחירות שלכם.

קטי קטרין שטרית: מילים – parler, parler, parler – זה מה שנשאר לכם.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

מיקי לוי: בבקשה.

יבגני סובה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה.

– – – לדבר יותר נכון, אבל זה שקר.

הוא לא משלנו.

אתה משקר.

כולם – – –

קטי קטרין שטרית: אחינו ואחינו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, תנסה להגיד – אפשר להגיד, בבקשה – המילה "משקר" קשה.

מיקי לוי: אתה יכול להגיד: אתה אינך דובר אמת, בסדר?

קריאות: – – –

יבגני סובה: אינו מדייק.

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: – – – אדוני היושב-ראש, סליחה, לא משקר – נוכל – – – אבל זה אותו דבר.

קטי קטרין שטרית: איך הוא יכול לפנות אליהם כאחים שלו ומצד שני הוא מדיר אותם?

קטי קטרין שטרית: איזה היגיון יש פה?

קטי קטרין שטרית: לא, אבל זה או שאנחנו מטומטמים או שהוא משקר.

קטי קטרין שטרית: אני מעדיפה שהוא ישקר, שלא נהיה מטומטמים.

קטי קטרין שטרית: פשוט לא יאומן.

קטי קטרין שטרית: כמה שקרים אפשר.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, שמעתי.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: נדמה לי שאת עולה ראשונה כדי להשיב.

מיקי לוי: כל מה שאת רוצה להגיד, את מספיק מוכשרת להכניס בשלוש הדקות שיהיו לך.

מיקי לוי: בבקשה.

שלמה קרעי: את מפנטזת.

מיקי לוי: בבקשה, השר ימשיך.

מתן כהנא: אני רוצה להתייחס פה לעוד שני דברים שנאמרו כאן.

מתן כהנא: דבר ראשון – לדברים שאמר חברי חבר הכנסת אמסלם לגבי החוק הנורבגי.

מתן כהנא: מה שאני יכול להגיד, מניסיוני הלא-רב כחבר כנסת, שהחוק הנורבגי הוא חוק נחוץ, ומה שהיה נכון זה שכל השרים היו יוצאים ובמקומם היו נכנסים חברי כנסת.

מתן כהנא: כי אני זוכר מה זה להיות חבר כנסת בשלוש ועדות שקורות בו-זמנית: אי-אפשר בכלל להעמיק באף אחד מהנושאים האלה, אי-אפשר לחוקק כמו שצריך ואי-אפשר לעשות פיקוח על הממשלה כמו שצריך, ואתה רץ מוועדה לוועדה רק כדי להצביע, וראש הסיעה צועק לך מה להצביע ברגע שאתה נכנס.

מתן כהנא: ולכן, אפשר להעביר ביקורת על גודל ממשלה – את זה אני מבין – –

שלמה קרעי: זה ככה עבד אצלכם.

מתן כהנא: – – אבל החוק הנורבגי הוא חוק נחוץ למדינת ישראל.

קטי קטרין שטרית: הוא נחוץ לכם כדי לשרוד.

קטי קטרין שטרית: זהו.

קטי קטרין שטרית: הוא נחוץ לכם כדי לשרוד.

אורי מקלב: – – – זה קומבינה – – –

מתן כהנא: אני מדבר בשם עצמי.

מתן כהנא: חברי חבר הכנסת מקלב, אני מדבר בשם עצמי, מהניסיון שלי.

מתן כהנא: מהניסיון שלי אני יודע להגיד – – –

דוד אמסלם: למה בנט עכשיו – – –

מתן כהנא: אני, לפחות, בשלוש ועדות שונות לא הצלחתי לתפקד כמו שצריך ולא הצלחתי לתת את התפוקה שעם ישראל מצפה מחבר כנסת, כי אין זמן.

שלמה קרעי: תורידו כמה שרים.

מתן כהנא: זאת ביקורת רלוונטית, זאת ביקורת רלוונטית, אבל החוק הנורבגי – אני חושב שכל שר וכל סגן שר צריך לצאת מהממשלה ושיחליף אותו חבר כנסת.

דסטה גדי יברקן: אז למה לא – – –

קריאות: – – –

מתן כהנא: לא אמרתי.

מתן כהנא: אמרתי שזאת ביקורת רלוונטית, לא אמרתי שזה מה שצריך לעשות.

דוד אמסלם: השר כהנא, אני רוצה להגיד לך משהו ברצינות.

דוד אמסלם: אני לא פוסל את מה שאתה אומר, אבל בוודאי לא עושים את זה לצורך קואליציוני.

דוד אמסלם: אפשר לדון בזה – יש לזה צדדים לכאן ולכאן – ובסופו של דבר להביא איזשהו חוק.

דוד אמסלם: דרך אגב, 70 שנה במדינת ישראל לא היה חוק כזה.

דוד אמסלם: אני לא פוסל את מה שאתה אומר.

דוד אמסלם: אני אומר, ודאי, צריך לעשות דיון ציבורי רחב, גדול.

דוד אמסלם: לא נביא את זה עכשיו בגלל שאלקין רוצה להכניס את מיכל שיר או שר – אתה יודע.

דוד אמסלם: לכן אני אומר.

דוד אמסלם: הרי אתם ישבתם פה לפני כמה חודשים, אתם אמרתם לנו.

דוד אמסלם: הליכוד פעם אחת הפעיל את זה, על בן אדם אחד.

דוד אמסלם: אלקין שיקר.

דוד אמסלם: גם כשאני רציתי אז, אז, כשהעברנו את החוק הקטן, ראש הממשלה לא הסכים שאנחנו נעשה את זה בנורבגי, ובליכוד לא עשינו שום דבר, והיינו 35 מנדטים.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר לך, אם זה בגלל פוליטיקה – לא בסדר; אם זה ענייני, אפשר לדון על זה.

אורי מקלב: – – – צעקתם – – –

מתן כהנא: אני לא צעקתי על אף אחד על החוק הנורבגי.

מתן כהנא: אני חושב שהחוק הנורבגי הוא נחוץ.

דסטה גדי יברקן: אני רק אומר, זה נראה לי באמת מאוד יפה.

דסטה גדי יברקן: יש רעיון שרץ בישראל – להרכיב ממשלה מקצועית, זאת אומרת, כל שר יהיה מומחה במשרד שעליו הוא אמון.

דסטה גדי יברקן: על פי התחלופה של 30 חברי כנסת, אפשר שאתם, אתה כאחד, וכל – חוץ מראשי המפלגות, כל הבכירים יהיו חברי כנסת, ותביאו שרים חיצוניים, וככה נמנע 30 חברי כנסת שעולים 200,000 שקל ליום.

דסטה גדי יברקן: פשוט מאוד.

מתן כהנא: הנקודה השנייה שאני רוצה להגיד זה לגבי מה שעומד לקרות פה – – –

דוד אמסלם: – – – כמעט ממשלת נורבגיה – – –

מתן כהנא: מה שאני רוצה להגיד על מה שהולך להיות פה במשך היום – אי-אפשר שלא להתייחס לחוק האזרחות, שהולך לעלות כאן בהמשך.

מתן כהנא: תראו, חבריי חברי הכנסת מהאופוזיציה – – –

קטי קטרין שטרית: אתה תכף תגיד לנו מה אנחנו צריכים לעשות.

מתן כהנא: לא, לא אגיד לכם מה לעשות, אני אתן לכם עצה.

מתן כהנא: אתם יכולים לקבל אותה, אתם יכולים שלא.

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: אל תיתן לנו, תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: בפעם האחרונה שנתת לנו עצה, מצאנו את עצמנו עם ממשלת שמאל.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה, אנחנו מסתדרים.

קטי קטרין שטרית: בלי עצות.

קריאות: – – –

מתן כהנא: רגע, אולי אני רוצה להמליץ לך להצביע נגד?

מתן כהנא: לכי תדעי.

מתן כהנא: אולי אני רוצה להמליץ לך להצביע נגד, חברת הכנסת שטרית?

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אני מציע שכל חברי הכנסת – חברת הכנסת שטרית – – –

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: אל תדאג.

קטי קטרין שטרית: קול אחד.

קטי קטרין שטרית: יש לנו קול אחד.

קטי קטרין שטרית: מאתגרים אותי, מיקי.

מיקי לוי: – – – אבל יהיה לך כאן מספיק זמן כדי לאתגר אותנו.

קריאות: – – –

תשכנע את תמר זנדברג.

עזוב אותנו.

מתן כהנא: מה שאני מציע – אני לא צריך לשכנע אף אחד.

מתן כהנא: מה שאני מציע לכם – מציע לכם להפנים, פשוט להפנים, שיש ממשלה, ממשלה יציבה – –

דסטה גדי יברקן: יציבה?

מתן כהנא: – – ממשלה שתחזיק ארבע וחצי שנים, בעזרת השם.

– – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, אבל לא כל משפט צריך להדליק אותך.

אבל איך היא יציבה כשאתם – – –

מתן כהנא: ממשלה יציבה, שתחזיק ארבע וחצי שנים, שתעשה דברים נפלאים למען אזרחי מדינת ישראל.

קטי קטרין שטרית: אתה באמת מאמין שהיא תהיה ארבע וחצי שנים?

מתן כהנא: מאמין לגמרי.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, הרי את צריכה עכשיו להשיב.

קטי קטרין שטרית: הרי השתמשו בכם כדי להרגיז אותנו.

קטי קטרין שטרית: עוד מעט גם אתכם ירגיזו.

קטי קטרין שטרית: אין סיכוי.

קטי קטרין שטרית: שמאל וימין זה כמו מים ושמן.

מיקי לוי: אל תענה, בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, תשבי, בבקשה.

מיקי לוי: אני מציע הצעה ידידותית: לכל דברי השר תכיני איזה משפט וחצי, תתכללי את כל מה שהוא אומר.

קטי קטרין שטרית: לא, אני עושה שיעור באזרחות.

מיקי, יש המון המון ביקורת.

מיקי לוי: אני סומך על היכולות שלך, חבר הכנסת אשר.

מיקי לוי: תודה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, מי כמוך יודע.

מתן כהנא: בקיצור, חברי חבר הכנסת גדי יברקן, תפנימו: יש ממשלה; תחזיק מעמד; תעשה פה דברים נהדרים למען אזרחי מדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: הלוואי.

מתן כהנא: ואתם עכשיו צריכים להחליט אם אתם אופוזיציה נגד הממשלה או אופוזיציה נגד המדינה.

מתן כהנא: בשלב זה נראה לי שבחרתם להיות אופוזיציה נגד המדינה.

קטי קטרין שטרית: ואנחנו אופוזיציה זמנית וקואליציה זמנית.

דסטה גדי יברקן: אדוני השר, אני מוכן להצביע.

דסטה גדי יברקן: תאתגר אותי.

דוד אמסלם: דרך אגב, ממך אני למד שמנסור עבאס הוא נגד המדינה.

דוד אמסלם: הוא מצביע נגד החוק.

דוד אמסלם: מרצ נגד המדינה.

דוד אמסלם: הממשלה שלכם נגד המדינה.

דוד אמסלם: נגד – – –

קריאות: – – –

מתן כהנא: חבר הכנסת אמסלם, הממשלה שלנו זאת ממשלה מצוינת.

דוד אמסלם: אני שואל, לשיטתך – תבין, מנסור עבאס זה בן אדם שהוא נגד המדינה.

דוד אמסלם: תמר זנדברג וחבר מרעיה, כל מרצ, הם נגד המדינה, ואתם נשענים עליה, על אותה ממשלה יציבה.

מתן כהנא: אני אומר שהממשלה הזאת היא ממשלה שמורכבת מימין, ממרכז, משמאל ומערבים.

מתן כהנא: כל אחד יש לו את העמדות שלו.

מתן כהנא: כל אחד יש לו את העמדות שלו, ואנחנו לא נשנה את העמדות של חברתי תמר זנדברג.

דוד אמסלם: אתה טוען – – – נגד המדינה.

מתן כהנא: אני רק אומר שבממשלה הזאת יש לנו דרך, יש לנו איך למנוע פגיעה במדינה.

דוד אמסלם: בסוף יש נגד המדינה ובעד המדינה.

דוד אמסלם: עכשיו אני שואל: לשיטתך, תמר זנדברג, מרצ, רע"מ – הם נגד המדינה, לשיטתך?

מתן כהנא: לחברתי תמר זנדברג יש תפיסת עולם, איך בעיניה הדברים צריכים להתנהל.

דוד אמסלם: אז אם מישהו נגד המדינה, זה בסדר?

דוד אמסלם: אני רוצה להבין מה אתה אומר.

מתן כהנא: אנחנו עכשיו בממשלה – –

דוד אמסלם: אז אתה אומר – – –

מתן כהנא: – – שמחפשת את המכנה המשותף הרחב – – –

דוד אמסלם: אז זו פונקציה רק של תפיסת העולם?

לך כל הדרך.

מתן כהנא: אנחנו עכשיו בממשלה שמחפשת את המכנה המשותף הרחב.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, די.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אבל הוא ענה לך.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין ממנו.

דוד אמסלם: אני מבין, לשיטתך, שאם תפיסת העולם שלך היא נגד המדינה, אז מותר לך להיות בממשלה.

דוד אמסלם: אז למה הרשימה המשותפת גם?

מתן כהנא: התפיסות שלנו לגבי דברים שצריכים לקרות במדינה הן שונות, אבל אנחנו יודעים – –

דוד אמסלם: – – –

מתן כהנא: – – חבר הכנסת אמסלם, אנחנו יודעים למצוא את המכנה המשותף הרחב ולפעול למען אזרחי מדינת ישראל, ואנחנו גאים בזה.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: השר כהנא, אם אתה מכניס לממשלה מי שעולה לעשות אזכרה ליאסר ערפאת, מי שבעצם שר בממשלה שמבקש להסגיר את חיילי צה"ל, לאן הגעת?

דוד אמסלם: לאן הגעתם?

מתן כהנא: דרך אגב, זה אנשים שגם אתה רצית לשים בממשלה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברים, מספיק.

דוד אמסלם: יש לנו ראש ממשלה עם שיירה.

דוד אמסלם: אחלה.

דוד אמסלם: תגיד את האמת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אתה עושה איזה נאום ארוך טווח.

דוד אמסלם: יש דו-שיח.

דוד אמסלם: אני יכול לא להגיד כלום, אבל הוא פונה אליי.

מיקי לוי: תודה.

מתן כהנא: יש בקנה חוקים שכולכם תסכימו עליהם, למשל חוק שעוזר לנשים עגונות מחוץ לארץ – חוק מעולה שכולם יכולים להסכים עליו.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לקחנו את החוקים שלכם.

קטי קטרין שטרית: אני הגשתי את כל החוקים – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

קטי קטרין שטרית: נראה מה תצביע.

מתן כהנא: את הפרקטיקה הזאת אנחנו מכירים היטב.

מתן כהנא: עשינו את זה בשנה האחרונה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, מכיוון שלקחת את כל שלוש הדקות שלך, אולי לא תעלי?

קטי קטרין שטרית: לא.

מיקי לוי: אה.

מתן כהנא: אבל יש חוק מצוין של השרה שקד והשרה מירב כהן לגבי אנשים שהולכים לאבד את העובדים הסיעודיים שלהם.

מתן כהנא: כל החוקים האלה לא יעברו בגלל ההתנהגות שלכם.

מתן כהנא: אז אתם צריכים להחליט אם אתם אופוזיציה לממשלה או אופוזיציה למדינה, ואתם עכשיו אופוזיציה למדינה.

מתן כהנא: תודה.

קריאות: – – –

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת.

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש.

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

משה גפני: אדוני.

דוד אמסלם: שכח שאין ממשלה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר לשירותי דת מתן כהנא.

מיקי לוי: אני ניגש לנושא השלישי בהצעות האי-אמון: מאמצי הממשלה להעביר את החוק לפירוק משפחות לאחר שלושה שבועות של מדיניות גזענית והעמקת הכיבוש והאי-שוויון – הרשימה המשותפת – חד"ש, תע"ל, בל"ד.

מיקי לוי: ינמק את ההצעה חבר הכנסת איימן עודה.

מיקי לוי: בבקשה.

משה גפני: מי משיב על האי-אמון הזה?

קריאות: – – –

מיקי לוי: יש סדר-יום, חבר הכנסת גפני.

– – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

מתן כהנא: מתי אתה?

אני אגיד לך – תבוא עוד 20 דקות.

נראה אותך גבר.

נראה אותך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

הוא הרגיז אותי, היושב-ראש.

קריאות: – – –

מיקי לוי: בסדר, מה לעשות?

הוא משקר.

מיקי לוי: נדמה לי שאתה ברשימת המשיבים.

מיקי לוי: נשמע אותך.

לכן אמרתי לו שיבוא.

מיקי לוי: הוא יכול לקחת סטנוגרמה.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת עודה, עשר דקות לרשותך.

מיקי לוי: שקט במליאה, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת – נדב ארגמן, ראש השב"כ, אני מאשים אותך בשיתוף פעולה עם ארגוני הפשע המאורגן ברצח אזרחים ערבים.

איימן עודה: המשטרה מאשימה אותך.

איימן עודה: דבר כזה צריך להרעיד את אמות הסיפים בבניין הזה, שהשב"כ נותן חסות לארגוני הפשע המאורגן.

איימן עודה: כמה דיברו על אשמים אחרים, בין היתר, על התרבות שלנו.

איימן עודה: לא חשבו שזה לא היה המצב לפני 20 שנה ו-30 שנה; לא חשבנו שזה לא המצב, למשל, בגדה המערבית.

איימן עודה: זה רק פה בתוך מדינת ישראל.

איימן עודה: השב"כ הוא לא עוד ארגון.

איימן עודה: הוא לא ארגון פוליטי, לא אמור להיות לא ימין ולא שמאל.

איימן עודה: זו המדינה העמוקה.

איימן עודה: המדינה העמוקה משתפת פעולה עם ארגוני הפשע המאורגן בקרב האזרחים הערבים.

איימן עודה: והמשטרה מצאה אשם חדש, גם בגלל שהיא רוצה להגיד: אני לא יכולה.

איימן עודה: הידיים שלי כבולות.

איימן עודה: אנחנו לא מקבלים את הטענה של המשטרה.

איימן עודה: הכתובת שלנו היא לא השב"כ, הכתובת שלנו היא המשטרה.

איימן עודה: מי שיכול לנצח את ארגוני הפשע המאורגן, את הפרוטקשן, את השוק האפור, את הנשק הבלתי-מורשה, זו המשטרה.

איימן עודה: היא הכתובת שלנו.

איימן עודה: לכן אני פונה לחברי הכנסת וקורא לכם לחתום על עצומה שקוראת להקים ועדת חקירה, ועדת חקירה בנושא הזה – בנושא של האשמת המשטרה את ארגון השב"כ בכך שהוא מקדם קשר חסות, הגנה על ארגוני הפשע המאורגן בקרב האזרחים הערבים.

איימן עודה: מבחינתנו אין נושא יותר כאוב, שפוגע בנו יותר, מנושא הפשיעה בקרב האזרחים הערבים.

סמי אבו שחאדה: היושב-ראש מכיר את זה מקרוב.

דוד אמסלם: לא הבנתי מה אתה אומר.

דוד אמסלם: יש לך בעיה שכלל המערכים יטפלו בזה?

דוד אמסלם: אתה יודע, עשיתי הרבה דיונים בעניין, בוודאי על נשק במגזר הערבי.

דוד אמסלם: אתה לא מעוניין שכל מי שיכול לעזור, יעזור?

איימן עודה: מי שאמור לטפל זה המשטרה.

דוד אמסלם: גם אם יבוא עכשיו צבא ארצות הברית.

איימן עודה: אנחנו, האזרחים הערבים, אין לנו אמון בשב"כ.

דוד אמסלם: אבל אתה מבקש לפתור את הבעיה.

איימן עודה: אנחנו, אין לנו אמון בשב"כ.

איימן עודה: במדינה דמוקרטית, מי שאמור לטפל זה גוף אזרחי, וזו המשטרה.

איימן עודה: נקודה.

איימן עודה: והיא יכולה, והיא הוכיחה זאת בקרב האזרחים היהודים, והיא הוכיחה זאת בנתניה, והיא הוכיחה זאת בכל מיני מקומות.

איימן עודה: היא הוכיחה.

איימן עודה: היא יכולה, אם היא כן רוצה.

איימן עודה: אז אני עובר לנושא אחר – ונמצאת פה שרת הפנים אילת שקד.

איימן עודה: אני רוצה להגיד לך שאני לא תולה בך תקווה.

איימן עודה: את גזענית.

איימן עודה: את כך.

איימן עודה: את בנויה בצורה הזאת.

איימן עודה: אין לך שום בעיה לפגוע בטף ערבי, בילדה ערבייה.

איימן עודה: אין לך שום בעיה לעשות זאת.

איימן עודה: אין לך.

איימן עודה: במדינת ישראל לא אומרים שצריך לבטל את חוק השבות בגלל נתן זאדה, למשל, שרצח ארבעה ערבים בשפרעם, בגלל גולדשטיין, שרצח בחליל, בחברון, או בגלל עמי פופר, שהרג פועלים ערבים בשנת 1990.

איימן עודה: על זה לא אומרים: בגלל שיש טרוריסטים יהודים, צריך לבטל את חוק השבות.

איימן עודה: לדעתי, צריך לבטל אותו ממניע אחר לגמרי – שצריך לאזרח את כל החוקים לטובת כלל האזרחים.

איימן עודה: זה מניע אחר לגמרי.

איימן עודה: אבל במדינת ישראל אין את הטיעון הביטחוני.

איימן עודה: בשביל לבטל חוק – זה רק כשהוא נוגע לאזרחים הערבים, כי הפילוסופיה של הקמת המדינה היא ליהודים, ועל חשבון האזרחים הערבים.

איימן עודה: זוהי הפילוסופיה.

דוד אמסלם: רק שאתה מתכחש – – –

איימן עודה: זוהי האידיאולוגיה הגזענית ששולטת במדינה הזאת.

דוד אמסלם: רק שאתה מתכחש לזה שזו המדינה היהודית.

איימן עודה: אני לא רוצה לענות לך.

דוד אמסלם: למה?

איימן עודה: זו המולדת שלי.

איימן עודה: במולדת שלי אני צריך לחיות בשוויון אזרחי ולאומי.

דוד אמסלם: לא מדובר על שוויון אזרחי.

איימן עודה: במולדת שלי.

דוד אמסלם: אתה ומנסור עבאס, אתם לא מאמינים שזאת מדינה של היהודים?

דוד אמסלם: אני שואל.

סמי אבו שחאדה: תענה לו.

סמי אבו שחאדה: דוד אמסלם, קוראים לו.

סמי אבו שחאדה: תגיד לו.

סמי אבו שחאדה: ערבים – – –

איימן עודה: אני רוצה לפנות למרצ, אלייך, תמר זנדברג: תמיד הצבעתם נגד החוק הגזעני הזה.

איימן עודה: אני מקווה ומצפה ממרצ שגם הפעם יצביעו נגד החוק הגזעני הזה.

איימן עודה: אני שמעתי את מרב מיכאלי בשנה שעברה – היא תקפה את החוק הזה ואמרה: אני לא יכולה לתת יד, אני מתנגדת.

איימן עודה: אני מקווה שהיא תעמוד במילה שלה, בעמדה הנכונה והמוסרית, ותצביע יחד עם מפלגת העבודה נגד החוק הגזעני הזה.

דסטה גדי יברקן: איימן, למה אתם מיתממים?

דסטה גדי יברקן: בוא נפיל את הממשלה.

איימן עודה: אני פונה אליכם, גם למרצ, גם למרב מיכאלי וגם לרע"מ – אני פונה גם לרע"מ: אל תיתנו יד גם לעסקה בין הליכוד לבין הממשלה הזאת, כלומר, להעביר את חוק-יסוד: ההגירה, וגם להעביר את החוק; כאילו אתם מתנגדים, אבל הממשלה שאתם שותפים לה, אתם נותנים לה להעביר את החוק הדורסני, הגזעני הזה.

איימן עודה: אתם ממילא שותפים בממשלה ימנית.

איימן עודה: ימנית.

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת איימן, פעם ראשונה בהיסטוריה שאתם יכולים להפיל ממשלה.

איימן עודה: הממשלה הזאת סיימה אתמול שלושה שבועות ראשונים.

דסטה גדי יברקן: אתם באופוזיציה תומכים בממשלה הזאת.

דסטה גדי יברקן: בואו נפיל אותם קודם.

איימן עודה: החוק למניעת איחוד המשפחות – היא עובדת בשביל להעביר אותו עכשיו; שלוש תקיפות בעזה; צווי ההריסה בנגב; אישור מצעד הדגלים בירושלים, וכתוצאה – חידוש התבערה האזורית; המשך האלימות והפשיעה בקרב האזרחים הערבים והמשך אי-פענוח התיקים – שמונה נרצחו מאז הקמת הממשלה הנוכחית ו-52 מתחילת השנה; ביטול החל"ת ל-70% מהמובטלים והשארת מאות אלפים ללא תעסוקה, בעיקר בנצרת, באום אל-פחם וברהט; אישור 31 תוכניות בנייה בהתנחלויות; פשרת אביתר – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

איימן עודה: המשך ההשתלטות על ירושלים המזרחית וגירוש תושבי שייח' ג'ראח וסילואן ודיכוי אלים של ההפגנות נגד הגירוש.

איימן עודה: אם זאת ממשלת השינוי, אז השינוי הוא ימינה.

איימן עודה: השינוי הוא ימינה.

איימן עודה: זו ממשלה שהיא נגד כל הערכים הטובים, נגד השלום בוודאי, נגד השוויון בוודאי – –

דסטה גדי יברקן: אז למה אתם עוזרים להם מהאופוזיציה?

דסטה גדי יברקן: למה אתם עוזרים להם מהאופוזיציה?

איימן עודה: – – נגד הדמוקרטיה, נגד הצדק החברתי.

דסטה גדי יברקן: אז למה אתם עוזרים להם באופוזיציה?

איימן עודה: אתם שותפים בממשלה הרעה והימנית הזאת – – –

דסטה גדי יברקן: אבל אתה המשענת.

דסטה גדי יברקן: אתה המשענת שלהם.

איימן עודה: אבל לפחות היום, היום, החוק הדורסני, הגזעני, שפוגע ישירות ביום-יום – לא בתיאוריה, לא כאילו אידיאולוגיה רחוקה, אלא פגיעה ישירה, יום-יומית, בילדים, בטף, באנשים.

איימן עודה: אני פונה לאנשים שיש להם מצפון, ויש אנשים כאלה.

איימן עודה: אני חולק על זה שהם חלק מהממשלה הזאת.

איימן עודה: אני מדבר על מרצ.

איימן עודה: אני חושב שאתם כן – מה זה "אני חושב"; אם לא תעשו, זה קרע, קרע בינינו לביניכם, זה קרע בין מרצ לבין האזרחים הערבים וקרע היסטורי בין מרצ לבין אנשים דמוקרטים יהודים.

איימן עודה: אני קורא לכם להצביע נגד ולהפיל את החוק הדורסני הזה.

איימן עודה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת עודה.

מיקי לוי: תשיב שרת הפנים אילת שקד, בבקשה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת איימן עודה קרא לי עכשיו בשמות גנאי.

איילת שקד: אני אבחר להתעלם מהשקרים והשטויות שאמרת כרגע מעל הדוכן.

סמי אבו שחאדה: – – – פשיזם מריח כמו דמוקרטיה, יא איימן.

סמי אבו שחאדה: מה, אתה לא יודע שפשיזם מריח כמו דמוקרטיה אצל כמה אנשים?

איילת שקד: חבר הכנסת אחמד טיבי הגיש הצעת אי-אמון בממשלה גם בשל הארכת חוק האזרחות והכניסה לישראל וגם בשל פשרת אביתר.

איילת שקד: אני מאוד מקווה שהסיעות הציוניות באופוזיציה לא יצטרפו לדברים המחרידים שלך נגד המדינה ולא ישתפו איתך פעולה בהצבעה נגד החוק הזה.

יצחק פינדרוס: לא יכול להיות.

יצחק פינדרוס: כל הסיעות הציוניות בקואליציה.

איילת שקד: הנביא ישעיהו העלה על נס את החזון – בוא, איימן, תקשיב קצת, לא יזיק לך.

איילת שקד: הנביא ישעיהו העלה על נס את החזון הישראלי לפני אלפי שנים: "וכתתו חרבותם לאתים וחניתותיהם למזמרות, לא ישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה".

איילת שקד: זהו החזון שאליו עם ישראל נושא עיניו; זהו החזון שליווה אותנו במסענו ההיסטורי – כלי המלחמה יהפכו לכלי בנייה וצמיחה.

איימן עודה: – – – זה בדיוק אתם.

איילת שקד: לצערנו, בהתמודדות עם אויבינו, אנו עדים למציאות הפוכה.

איימן עודה: מאז 48' עד עכשיו זה בדיוק אתם.

איילת שקד: אויבינו משתמשים – – –

איימן עודה: מאז 48' עד עכשיו זה בדיוק אתם.

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה, נדמה לי – עוד שנייה, השרה.

מיקי לוי: חבר הכנסת איימן עודה, נדמה לי שהשרה לא הפריעה לך.

איימן עודה: במיוחד אתם, מפלגת המתנחלים.

איימן עודה: במיוחד אתם, מפלגת המתנחלים.

איילת שקד: חבר הכנסת איימן עודה – –

איימן עודה: – – – אמורים להיות בבית הדין בהאג.

איימן עודה: את אמורה להיות בבית הדין בהאג.

איילת שקד: – – אני גאה שהמפלגה שלי בונה יישובים בארץ ישראל.

איילת שקד: ובוא אני אגיד לך עוד משהו, קצת שיעור בהיסטוריה: את מלחמת העצמאות אתם פתחתם, פראיירים, אתם פתחתם.

איילת שקד: חשבתם שתנצחו – הפסדתם.

איילת שקד: בעיה שלכם.

איילת שקד: תישאו בתוצאות.

אחמד טיבי: זה ההיסטוריה?

איילת שקד: עכשיו תן לי להמשיך.

דוד אמסלם: אגב, אל תפריע לה.

דוד אמסלם: היא מדברת אל מנסור עבאס, לא אליך.

דוד אמסלם: היא מדברת אל מנסור עבאס.

קריאות: – – –

איילת שקד: לצערנו, בהתמודדות עם אויבינו אנחנו עדים למציאות הפוכה.

איימן עודה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת איימן עודה, נדמה לי שהשרה לא הפריעה לך.

מיקי לוי: בבקשה, זה לא יהיה מכובד שאני אקרא לך בקריאה ראשונה.

מיקי לוי: היא לא הפריעה לך.

מיקי לוי: תקשיב למה שיש לה להגיד לך, בבקשה.

דוד אמסלם: למה אתה מפריע לה לדבר למרצ ולמנסור עבאס?

דוד אמסלם: אני לא מבין אותך.

דוד אמסלם: אתה מפריע לה.

איילת שקד: אויבינו משתמשים בכלי הבנייה והצמיחה למטרות הרג ורצח.

איילת שקד: במקום להוסיף חיים, אויבינו גודעים חיים.

קריאות: – – –

איילת שקד: באמצעות הזכות לחיי משפחה, אויבינו קרעו חיי משפחות רבים מספור.

דסטה גדי יברקן: יש פה בלבול.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן.

איילת שקד: עכשיו צריך להבין איך זה נעשה: לעיתים זהו גל טרור העושה שימוש במחבלים מתאבדים, לעיתים באבנים וסכינים, ולעיתים זה גל טרור שמשתמש גם במוסד הנישואים.

איילת שקד: אנו משתמשים באבן ובברזל לצמיחה ולבנייה, לחרוש ולבנות, ואויבינו משתמשים בהם להרס ולגדיעת חיים; אצלנו הופכים את הברזל למזמרות, ואצלם מחשלים אותו לחניתות; אצלנו מניחים אבן בשעה שמקימים בית בישראל, ואילו אצלם זורקים אותה על משפחה בשעה שמבקשים להרוס את ביתה.

דוד אמסלם: אגב – – – את זה בשביל התנועה האסלאמית.

דוד אמסלם: חבר'ה, לזה היא מתכוונת, התנועה האסלאמית.

דוד אמסלם: כל מילה בסלע.

דוד אמסלם: מסכימים איתך.

איילת שקד: א

איילת שקד: חמד טיבי ואיימן עודה טוענים שמדובר בחוק גזעני ואנטי-אנושי המונע איחוד משפחות.

איילת שקד: ואני אומרת הפוך – – –

עאידה תומא סלימאן: גם שעון מקולקל צודק פעם אחת ביום.

איילת שקד: החוק הזה הוא חוק חיוני שבא לעולם בגלל דם יהודי שנשפך על ידי מרצחים ארורים שנכנסו למדינת ישראל באמצעות נישואים; מאות מחבלים שקיבלו את מעמדם – או בנים של – בישראל מכוח נישואים הם ההוכחה הניצחת לחשיבותו הביטחונית של החוק.

עאידה תומא סלימאן: – – –

עופר כסיף: את בעצמך יודעת שזה שקר.

מיקי לוי: תודה, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, די.

מיקי לוי: תודה.

איילת שקד: אני קראתי את חוות הדעת של השב"כ כפי ששרי – –

סמי אבו שחאדה: – – – נתת מספרים אחרים – – –

איילת שקד: לא.

איילת שקד: יש לי את המספרים.

סמי אבו שחאדה: – – –

איילת שקד: אני רציתי גם לפרסם אותם.

איילת שקד: לצערי, לא הסכימו.

איילת שקד: – – כפי שחברי הכנסת של הליכוד ושל הסיעות החרדיות מכירים היטב את חוות הדעת, כי הם קראו אותה לפני פחות מחודש.

איימן עודה: זו – – – ששיתף פעולה עם ארגוני הפשע?

איילת שקד: טוב, אז בואו, אני רוצה רגע לספר לכם.

איילת שקד: אחד ממושאי ההגנה של הרשימה המשותפת זה מחבל בשם שאדי טובאסי, תושב ג'נין, שנהנה מאזרחות ישראלית הודות לנישואי אביו הפלסטיני עם ערבייה ישראלית.

איילת שקד: טובאסי ניסה ללא הצלחה לחדור לקניון בחיפה לצורך ביצוע פיגוע.

איילת שקד: הוא לא הצליח, אבל הוא לא ויתר.

איילת שקד: הוא היה נחוש.

איילת שקד: הוא נכנס למסעדת מצא ופוצץ את המסעדה על יושביה.

איילת שקד: בפעולתו הפחדנית הוא הביא למותם של 15 ישראלים ולפציעתם של עוד עשרות.

איילת שקד: ואולי אתה, חבר הכנסת איימן עודה, רוצה לדבר על סאמר אטרש, שלפני כניסתו לתוקף של החוק הזה – –

איימן עודה: – – – על עמי פופר.

מיקי לוי: די, אתה אמרת את זה מעל הדוכן.

מיקי לוי: היא תגיד מה שהיא רוצה.

איילת שקד: – – הוא, שנהנה מהפירות הבאושים של איחוד משפחות, התהלך בירושלים באין מפריע.

איילת שקד: הוא הוביל מחבל מתאבד לפיגוע בקו 6 בגבעה הצרפתית ובו נהרגו שישה אזרחים ישראלים ועשרות נפצעו.

איילת שקד: לצערי, אנחנו יכולים להמשיך בסיפורים האלה, כי יש עוד.

סמי אבו שחאדה: ואז מה?

סמי אבו שחאדה: ואז מענישים את כל הפלסטינים?

סמי אבו שחאדה: ואז מה?

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, די.

עאידה תומא סלימאן: – – – למה אתם מתחבאים – – –

מיקי לוי: עאידה, חברת הכנסת סלימאן, מספיק, מספיק.

מיקי לוי: נדמה לי שאת רשומה.

מיקי לוי: תעני לה כשתעלי לדוכן.

מיקי לוי: תודה.

איילת שקד: תראו, יש עוד עשרות מקרים כאלה, עשרות רבות של מקרים כאלה.

איילת שקד: החוק הזה, כשחוקק, נועד בדיוק למנוע או לפחות לצמצם הישנות של מקרים כאלה.

איילת שקד: צריך להגיד שגם בגל הטרור האחרון, ב-2015, אני זוכרת – אז אני הייתי שרת משפטים ושר הפנים היה סילבן שלום.

איילת שקד: ישבנו יחד בקבינט, וסילבן שלום הראה לי אז נתונים ממשרד הפנים, והוא אמר לי שרוב פעולות הטרור שנעשות על ידי ערביי ישראל, רובם היו תושבים במזרח ירושלים; רובם היו צאצאים של משפחות שנוצרו כתוצאה מאיחוד משפחות.

איילת שקד: אני מאוד מקווה שהאופוזיציה, שהצביעה שנה אחרי שנה במשך 12 שנה – סליחה, יותר, מ-2003 – במשך 18 שנה בעד החוק הזה, תמשיך ותצביע בעדו או תימנע, ולא תיתן לחברי הרשימה המשותפת להפיל אותו.

איילת שקד: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לשרה שקד.

מיקי לוי: הודעה לחברת הכנסת סילמן.

מיקי לוי: היא נמצאת?

מיקי לוי: איננה.

יש טופורובסקי, ואם אין טופורובסקי, יש את אורבך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

– – – יש חמישה ראשי ועדה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, תודה רבה.

מיקי לוי: אני מזמין את חברת הכנסת שטרית, בבקשה.

דוד אמסלם: קטי, תסבירי להם, אם כבר ממשלה – – – את האאודי 8 והשיירה – – –

קטי קטרין שטרית: אתה זוכר שאמרתי שאני לא – – –

דוד אמסלם: עכשיו שמענו את השרה שקד.

דוד אמסלם: היא רק שוכחת שהיא שרה בגלל – – –

קטי קטרין שטרית: היום אני אצטט גם דברים של חברת הכנסת שקד.

מיקי לוי: שלוש דקות, בבקשה.

דוד אמסלם: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, נראה לי שלא כל דובר זקוק לעזרה שלך.

דוד אמסלם: תשלח לו חלות לשבת.

דוד אמסלם: הוא אוהב מאוד שומשום.

דוד אמסלם: הוא אוהב הרבה שומשום.

קטי קטרין שטרית: אתם זוכרים שהייתי מורה, עאידה?

קטי קטרין שטרית: אתם זוכרים?

קטי קטרין שטרית: עופר, אמרתי לפני כמה ימים שאני רוצה לחזור להיות מורה, אז היום אני עושה חידון.

קטי קטרין שטרית: אני עושה חידון, יאללה, ובא לי לשחק איתכם היום – – –

עופר כסיף: יש פרסים?

אאודי 8.

דוד אמסלם: תקבל סגן שר.

קטי קטרין שטרית: אני אחשוב על פרסים.

קטי קטרין שטרית: אז בא לי לשחק את משחק הזיכרון.

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: זהו, יש לי הרבה ממתקים בחדר.

קטי קטרין שטרית: אני אצטט לכם, ואתם תגידו לי מה אמר את זה.

קטי קטרין שטרית: "הצבעתי נגד החוק הנורבגי.

קטי קטרין שטרית: כשמקצצים תקנים בביטוח הלאומי ובשירותי התעסוקה בשביל לממן ממשלה מנופחת, לא מעבירים חוק שיביא עוד הוצאות על עוד חברות וחברי כנסת.

קטי קטרין שטרית: נגד.

קטי קטרין שטרית: " אני אתן לכם רמז: היום היא שרת התחבורה.

קטי קטרין שטרית: מי אמרה את זה?

קטי קטרין שטרית: מרב מיכאלי.

קטי קטרין שטרית: בואו נמשיך.

קטי קטרין שטרית: החוק הנורבגי הוא קומבינה של מיליונים.

קטי קטרין שטרית: רמז: היום הוא שר הבריאות, ניצן הורוביץ.

קטי קטרין שטרית: כל הכבוד.

קטי קטרין שטרית: "באישון לילה, כמו גנבים, העבירה הקואליציה את חוק הג'ובים הנורבגי.

קטי קטרין שטרית: 110 מיליון שקלים לכיסאות ולמקורבים ועוד איזה אאודי 8 לחליפי.

קטי קטרין שטרית: ממשלת נתניהו החמישית שוברת את כל שיאי הניתוק והאטימות.

קטי קטרין שטרית: במקום דמי אבטלה לעצמאים ומענקים למובטלים הם מבזבזים את כספי הציבור על ג'ובים".

קטי קטרין שטרית: נו, זה קל.

קטי קטרין שטרית: תנחשו מי אמר את זה – יאיר לפיד, שר החוץ.

קטי קטרין שטרית: ונמשיך: "תמורת החוק הנורבגי סיכמתם היום על פסקת התגברות.

קטי קטרין שטרית: ישבתם וסיפרתם לנו שעשיתם הכול כדי למנוע בחירות, והיום הסכמתם ללכת לבחירות אם בית המשפט יחליט לעשות את עבודתו", אמרה.

קטי קטרין שטרית: "שמענו שבבית ראש הממשלה יש תנאים קשים, אז מסתבר שהם מצאו כמה סמרטוטים חדשים כדי לעשות איתם פאנלים".

קטי קטרין שטרית: נו, רבותיי, אני מצטטת.

קטי קטרין שטרית: כרגע היא השרה לאיכות הסביבה, תמר זנדברג.

קטי קטרין שטרית: "אנו יושבים פה להכשיר את השרץ.

קטי קטרין שטרית: מדובר בקומבינה פוליטית, צינית, בזבזנית, לא ראויה.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מתבקשים לחזק עוד יותר את האחיזה של הקואליציה המושחתת בכנסת.

קטי קטרין שטרית: איך נבחר ציבור שדרכו דרך ישרה והגונה יכול לתמוך במה שמונח פה לנגד עינינו?

קטי קטרין שטרית: " את המילים האלה – אני נותנת רמז – אמר מזהה התהליכים יאיר גולן.

קטי קטרין שטרית: "משרד האוצר העריך באחרונה שעלותה השנתית של לשכה לחבר כנסת היא 1.5 מיליון שקלים.

קטי קטרין שטרית: לעומת זאת, לפי חישוב שנערך על ידי מרכז המחקר והמידע של הכנסת, העלות השנתית היא 1.7 מיליון שקל".

קטי קטרין שטרית: זוכרים?

מיקי לוי: נא לסיים, בבקשה.

מיקי לוי: כבר הרבה מעבר.

קטי קטרין שטרית: "לא כלכלה – לא מעניין", הסיסמה האופורטוניסטית הזאת של ראש הממששת המנדטים בקמפיין הזה כנראה לא הייתה סיסמה ליבתית.

קטי קטרין שטרית: זה היה כמובן בנט.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת שטרית.

קטי קטרין שטרית: שימו לב לצביעות, לשחיתות, למוסר הכפול.

קטי קטרין שטרית: האמת, אם לא היה לכם מוסר כפול, לא היה לכם מוסר בכלל.

מיקי לוי: תודה, תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטון – אינו נוכח.

קטי קטרין שטרית: למה לא נוכח?

מיקי לוי: אני מתנצל, אני הסתכלתי על המושב.

דוד אמסלם: – – – אתה לא מזהה אותם.

דוד אמסלם: את ביטון אתה לא מזהה?

מיקי לוי: אני מתנצל, הסתכלתי על – – –

חיים ביטון: אני לא מהנורבגים.

דוד אמסלם: זה שנבחר – אתה לא מזהה אותו.

דוד אמסלם: מהחלופי כל רבע שעה אתה מזהה?

דוד אמסלם: את הנורבגי?

חיים ביטון: אני מקבל את זה שלא שמת לב אליי.

מיקי לוי: הסתכלתי על המושב.

חיים ביטון: אני ספרדי גאה, זה בסדר, לא לחוץ מזה.

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, תגובתי בעניין האי-אמון, דווקא על מה שהשר כהנא אמר כאן – ראו, חברים, לפני כמה ימים הוא עמד כאן ודיבר בדרך זחוחה ביותר על 73 שנים שבהן שירותי הדת לא עשו את עבודתם.

חיים ביטון: זה היה מקומם; כנראה גם השטח התקומם, ולכן הוא כנראה הגיע לפה היום בתגובה על נושא העקירה המדוברת והתנצל, כן, הוא התנצל על אמירותיו.

חיים ביטון: יש לכבד אנשים שמתנצלים על אמירותיהם, וזאת גם במה מכובדת להתנצל בה.

חיים ביטון: אבל אני מקווה מאוד שיחד עם זה, שר שהחל את עבודתו במשרד חשוב מאוד לעם ישראל, וכבר מצא את הזמן להתנצל על האמירה הזאת – אני מקווה שהוא יתנצל גם על עקירת הדת האמיתית שהוא מתכוון אליה בכל נושא הרפורמות.

חיים ביטון: הרי המילה "רפורמות" זאת איזושהי מכבסת מילים שלוקחים אותה – אני לא רוצה להגיד – מאיזו שאול שבה נמצאות בעצם מחשבות לאורך שנים רבות בהיסטוריה האפלה, בתקופות קשות מאוד לעם ישראל.

חיים ביטון: לצערנו הרב, אנחנו רואים את זה חוזר שוב.

חיים ביטון: לצערנו, זה נאמר משר דתות במדינת ישראל, שרואה את הצורך לכאורה לעשות רפורמה בנישואים, רפורמה בכשרות, רפורמה בגיור.

חיים ביטון: המילה "רפורמה" אומרת שאנחנו רוצים להקל, רוצים למצוא פתרונות יותר נעימים.

חיים ביטון: התורה שלנו, רבותיי, קובעת את הכללים, וכבר 3,500 שנה מנסים, לאורך כל ההיסטוריה, לשנות אותה עוד פעם ועוד פעם ולא יוכלו לה.

חיים ביטון: רבותיי, שר הדתות באשר הוא – ואני מכבד אותו כשר – לא יכול להתבטא הלוך וחזור על רפורמות כאלה.

חיים ביטון: אנחנו שמענו ממנו את התוכניות שלו – זה נאמר כאן, זה נאמר בשטח, זה נאמר לראשי מועצות דתיות; אני אומר לכם, אני מאוד מקווה, ומאמין אפילו, שאם הוא היה הירואי מספיק לעמוד פה על הדוכן ולהתנצל ולומר שהוא אמר דבר שפגע בהרבה מאוד אנשים – ואני משער לעצמי שהוא עשה זאת אחרי שהוא הרגיש את הרעש שעולה מהשטח – הוא ישמע ויראה גם את הרעש על הרפורמות המדוברות.

חיים ביטון: אני קורא לו מכאן להפסיק לתכנן ולגרום לכך שיהיו לנו כל מיני שירותי דת שונים ומשונים שסותרים את המשרד הזה שמדינת ישראל כיבדה בו, שהוא משרד לשירותי דת, כדי שנוכל להמשיך לקרוא לו "לשירותי דת" ולא "לרפורמות בשירותי דת".

חיים ביטון: תודה.

מיקי לוי: משבח אותך על עמידה בזמן המדויקת כל כך.

מיקי לוי: חבר כנסת חדש מעיף מפעם לפעם עין ללוח ועומד בזמנים.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

ינון אזולאי: זו רק ההתחלה, כבוד היושב-ראש.

מיקי לוי: חברת הכנסת יעל רון בן משה, בבקשה.

יעל רון בן משה: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לדבר על נושא שאני חושבת שלא דובר פה בימים האחרונים, ואני חושבת שהוא חשוב מספיק כדי שנקדיש לו את שתיים וחצי הדקות שנותרו לי.

יעל רון בן משה: מחר יקפא תוקפה של הוראת השעה שמסדירה את הטבות המס לתושבים באזורי גבול בנגב, בבקעה, בעמק המעיינות ובגליל.

יעל רון בן משה: אבל אני לא רוצה לדבר על כסף או תקציב, אלא על החשיבות של ההתיישבות באזורי גבול ובפריפריה הגיאוגרפית, חשיבות ביטחונית, חברתית, דמוגרפית וכלכלית.

יעל רון בן משה: אם לא נעודד צעירות וצעירים להתיישב באזורים מרוחקים, לא נוכל להתפלא שכולם יגורו באזור המרכז.

יעל רון בן משה: וכן, זה קשור גם אליכם, חברי הכנסת התל אביבים, שגרים ברחובות, ברעננה ובמקומות אחרים במרכז הארץ.

יעל רון בן משה: משבר הדיור לא ייפתר בפרויקט מחיר למשתכן בגליל ים ובהרצליה, את זה כבר כולנו מבינים.

יעל רון בן משה: אז איך נעודד אוכלוסיות שונות לגור בחניתה, בשלומי, בגלגל ובקריית שמונה?

יעל רון בן משה: אני מניחה שחלק מכם – אני יודעת, אני מזהה את הפרצופים – היו על המרפסת של אורלי גבישי סוטו בחניתה וראו את מוצב החיזבאללה שממול.

יעל רון בן משה: אז איך אורלי תמשיך לגור שם עם שלושה ילדים כשהמדינה נכנסת לה לכיס בעת הזאת בלי הסבר למה זה קורה דווקא עכשיו?

יעל רון בן משה: דרך אחת היא השקעות כלכליות שונות, וכן, הטבות המס הן השקעה של המדינה.

יעל רון בן משה: כותב לי אסף, בחור צעיר, אבא לשלושה ילדים קטנים: אני, בתור תושב המתגורר סמוך לנהריה, יכול להגיד בוודאות שאם הטבות המס יבוטלו, זו תהיה מכה קשה מאוד לתושבים שגרים פה.

יעל רון בן משה: ואני שואלת אתכם: זו העת לתת את המכה הזאת?

יעל רון בן משה: זו העת, אחרי שנה כלכלית קשה כל כך, להיכנס לכיסם של האזרחים ולשנות את חוקי המשחק בטרם בוצעה בחינת עומק של העניין?

יעל רון בן משה: ושוב, העניין הוא לא הטבות המס כן או לא, אלא איך אנחנו, המדינה, מעודדים התיישבות בנגב, בבקעה ובגליל.

יעל רון בן משה: אני שמחה שחברי יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת אלכס קושניר – ראיתי אותו פה קודם – נעתר לקריאתי לקיים מחר ישיבה בוועדת הכספים.

יעל רון בן משה: עם רוב חברי הוועדה מכל סיעות הבית כבר דיברתי.

יעל רון בן משה: אני רואה פה את מרכז הקואליציה בוועדה, חבר הכנסת בליאק; ראיתי את חבר הכנסת אזולאי, שהיה כאן קודם.

יעל רון בן משה: לשמחתי, כולם תומכים בהארכת הוראת השעה, ואם צריך רגע של אופטימיות ביום הזה, זה אולי הרגע הזה, שיש תמיכה בקרב חברי ועדת הכספים בלנסות להאריך מחר את תוקפה של הוראת השעה, כי זה הדבר הנכון לעשות, אבל נראה איך נתקדם מחר.

יעל רון בן משה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת שפע – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

לא ידעתי שרם שפע לא – – –

מיקי לוי: ידעתי, אני מכיר אותך כבר כמה שנים.

מיקי לוי: המתנתי.

אתה יודע מה הכיף בזה שאתה מכיר אותי?

שגם זכיתי להכיר אותך.

אני יכול לקבל את שלוש הדקות של רם שפע?

רם, אתה נותן לי את שלוש הדקות שלך?

תהיה נחמד.

אדוני היושב-ראש, אנחנו שמענו קודם את השר לענייני דתות מתן כהנא, שאני אומר, הבין את טעותו בדברים הקשים שהוא אמר בשבוע שעבר.

אבל עם כל זה שזה נאמר בטון מפויס, אני עדיין הייתי שמח לברר איתו כמה דברים בנושאים שהוא דיבר עליהם.

אבל אני רוצה לומר גם מילה – יש שר פה?

כן, שרה.

הייתה פה השרה שקד, עכשיו יש שרה אחרת.

דווקא רציתי לדבר אל שקד, כי למרב מיכאלי אין לי מה להגיד, לעמת אותה עם המציאות הזאת.

עמד פה השר ואמר: יש לנו ממשלה יציבה שתעשה טוב לאזרחים, ובאותו משפט: תבואו להצביע איתנו בחוק האזרחות.

זאת אומרת, אם יש לך ממשלה כזאת טובה, שאתם מסבירים לנו שהיא הפסיפס של המדינה והכול מצוין, מה אתם באים לקבץ נדבות בליכוד או אצלנו?

אתם שכנעתם את עם ישראל שזו ממשלה טובה שמתאימה לאג'נדות שלכם, אז מה?

ואחר כך עוד סיפרת, מתן כהנא, שאתם מטפלים כרגע בנושא של עובדים זרים לקשישים – דבר חשוב, שאנחנו ודאי בעד זה; האשמת שהחוקים האלה לא יגיעו.

בגלל מי הם לא יגיעו?

העדפתם לשים את חוק הדיינים כדי להדיר חברי כנסת חרדים מלהצביע.

את זה שמתם קודם.

על זה שלחתם את עידית סילמן למלחמה בוועדה המסדרת, על חוקים דחופים.

ואני אומר לך, מתן כהנא, ידידי – ואני מוכרח לומר ידידי – אתה בא מרקע מפואר, רקע חשוב מאוד.

אני לא יודע מה הניסיון שלך בנושאי דת, אני לא יודע כמה התעמקת ולמדת, אבל אם היית בא – אני שואל אותך, דודי, הוא היה בא ואומר: אני שר חדש, אני אדם דתי, אני קודם כול רוצה להתחיל לעזור למשרד הדתות בתקנים, להתחיל לעזור שבתי הדין ייראו כמו היכלות של בתי המשפט ולא בבניינים מטים ליפול; אני בא לעזור לכם בשעות נוספות, בא להגדיל את מערכת המחשוב, להוסיף עוד רבנים או דיינים, מה שצריך.

ואת הרפורמות שאתה רוצה לעשות – דבר עליהן בעוד שנה או שנתיים, כשתוכיח כמה באת לעזור למוסד הזה של הרבנות.

אבל אתה מגיע עם רפורמות שכל מטרתן היא להרוס ולהחריב את חזונו של הרב קוק, שייסד את הרבנות – למרות שלנו החרדים יש מחלוקת בהרבה דברים, היא מחלוקת לשם שמיים, אבל אתה, את הבסיס הזה של הרב קוק, של הרב הרצוג, הרב אונטרמן, הרבנים הראשיים, שאתה באת מהציבור הזה, אתה בא להחריב ברגל גסה.

זה לא עזה.

הרבנות היא לא עזה; הרבנות היא לא מבצע הירואי בתעלות.

זה מקום מקודש, זה מקום שצריך לקבל את המעמד שלו לפחות כמו בתי המשפט.

אתה אומר ישר רפורמות.

תוכיח את עצמך קודם כול שאתה דואג למשרד הזה, למוסד הזה – –

מיקי לוי: תודה.

– – אחר כך נדבר על הרפורמות, אם תהיה לכם עוד ממשלה בכלל.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת אשר.

מיקי לוי: חבר הכנסת שפע, בבקשה.

רם שפע: יושבים פה חברים וחברות ביציע, מסתכלים עלינו, הגיעו במיוחד לפה, כל אחד מהרקע שלו ומאיפה שהוא הגיע, כדי לראות מה קורה במליאת הכנסת.

רם שפע: כל אחד מאיתנו – – –

מה הם ראו?

רם שפע: מה הם ראו?

רם שפע: הם ראו את יעקב אשר כרגע – –

כן.

רם שפע: – – אומר דברים שאני לא בטוח עד כמה הוא בטוח לגביהם, לגבי לחרב ולעשות ולהרוס.

רם שפע: לא נראה שמתן כהנא, זה תפקידו כרגע.

אוריאל בוסו: הרבה יותר ממה שנאמר.

רם שפע: יותר ממה שנאמר.

רם שפע: אוקיי, תכף נבדוק את זה.

הרבה יותר גרוע.

רם שפע: אני רוצה להקדיש כמה מילים לסיפור של קואליציה ואופוזיציה.

רם שפע: אמרתי את זה היום בסיעה ואני חוזר על זה – אני באמת רוצה לפרגן גם פה לדודי אמסלם, ליעקב אשר, לחבר הכנסת אוריאל בוסו – – –

האמת – – – יש מומחיות בזה.

אתה בקדנציה הקודמת היית – –

רם שפע: ראית מה זה?

רם שפע: אופוזיציה וקואליציה.

– – גם בקואליציה וגם באופוזיציה – חודשיים פה, כמה חודשים שם.

רם שפע: כן.

רם שפע: אני, כחלק מהיותי במפלגת העבודה, עסוק בלחדש ולהתחדש, וזה חלק מזה.

רם שפע: מה שמדהים במה שקורה עכשיו לליכוד ולשאר המפלגות זה שהם מצליחים להיות לא ענייניים גם כשהם היו בקואליציה וגם כשהם באופוזיציה.

רם שפע: הם מצליחים לייצר שיח שהכול נהרס פה והכול מסוכן פה והכול לא נאות פה והכול לא לגיטימי, ושוברים את כל המוסכמות.

רם שפע: גם מתוך הקואליציה הם עשו את זה וגם מתוך האופוזיציה.

רם שפע: היום ישבתי בוועדה המסדרת, כמו שאנחנו עושים שעות ביום.

רם שפע: באמת מעט מאוד מהות הייתה שם, כמו שקורה לפעמים בוועדת הכנסת, אבל איכשהו אתם מצליחים גם שם לייצר הקצנה אדירה בשיח, כאילו כל מה שאנחנו עושים פה הוא לא לגיטימי.

רם שפע: אבל יש לי חדשות בשבילכם, אפרופו ידידי יעקב אשר: מאז שהממשלה קמה, פתאום יש ישיבות ממשלה שלא רבים בהן, מינויים בשירות הציבורי פשוט מתנהלים, כי ככה מדינה מתוקנת מתנהלת; שרים משתפים ביניהם – – –

היועץ המשפטי לא מעכב שום מינוי, הכול פיקס.

רם שפע: היועץ המשפטי לא צריך להתערב כל הזמן בעבודת הממשלה, כי הממשלה עובדת.

בדיוק.

רם שפע: השרה להגנת הסביבה ושרת התחבורה מבינות – –

דוד אמסלם: היועץ המפלגתי.

רם שפע: – – שהן מנהלות ביחד משבר.

אוריאל בוסו: לא שמענו את היועץ המשפטי על ההצבעה הכפולה אפילו.

דוד אמסלם: היועץ המפלגתי הוא הצלם.

אוריאל בוסו: לא שמענו את היועץ המשפטי על ההצבעה הכפולה אפילו.

רם שפע: הינה, היועץ המפלגתי זה בדיוק דוגמה לדברים שכבר מזמן לא קורים פה.

– – – קורונה – – –

רם שפע: עכשיו אני רוצה להגיד לך משהו, יעקב אשר.

כן.

דוד אמסלם: היועץ המפלגתי יצא לחופש.

רם שפע: אני אדם חילוני, אבל חושב שחלק מאיתנו, החילונים, רוצים מאוד מאוד מאוד לכבד את המסורת, לשמור על הצביון היהודי של מדינת ישראל.

רם שפע: השיח שאתה מנסה לייצר פה מול מתן כהנא, מולנו ומול אחרים על הממשלה הזאת הוא בדיוק פוגע פגיעה עמוקה ואנושה ביכולת של החילונים בישראל להיות הרבה יותר קרובים ליהדות שלהם.

רם שפע: אנחנו צריכים לייצר שיח שאנחנו מדברים ביחד על איך מייצרים סטטוס קוו אמיתי, לא כזה שנוצר פה בעשרות השנים האחרונות, שהוא הרי מזמן מזמן לא אותו הסטטוס קוו שנקבע אי אז, וגם למפלגתי הייתה חלק גדול בו.

רם שפע: אז במקום לעלות פה ולהטיח האשמות, בוא נדבר ביחד – כי זה מה שהם מצפים מאיתנו לעשות – על איך מייצרים פה מדינה שהדת והמדינה בה יודעות לחיות, יודעות לחיות, לא כמו עכשיו, אבל גם לא הקצנה שאתה לא תחיה איתה, אלא ביחד, ואת זה אני אומר עכשיו מתוך הקואליציה.

רם שפע: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

רם שפע: בול בזמן.

מיקי לוי: חבר הכנסת שפע, כל הכבוד.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת בן גביר.

מיקי לוי: בבקשה.

רם, יישר כוח.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השר לשעבר דודי אמסלם, אני עדיין בהתרשמות מהוועדה המסדרת בבוקר, בהמשך למה שאמר רם שפע.

יבגני סובה: תאר לעצמך אם הייתה קמה ממשלה בתמיכה של רע"מ והיום הייתם זקוקים לקולות שלנו להעביר את חוק האזרחות – מה היינו רואים, דודי?

יבגני סובה: היינו רואים מסיבת עיתונאים של נתניהו שקורא לאחריות לאומית, שאומר: כיצד זה ייתכן שתצביעו נגד המדינה?

יבגני סובה: נכון, אנחנו כבר שלושה שבועות התרגלנו לא לראות את הפניקה.

יבגני סובה: למה?

יבגני סובה: כי יש ממשלה שמתפקדת.

יבגני סובה: אז יש בעיות קצת בתחלואה, אז מטפלים בזה – בלי מסיבות עיתונאים בומבסטיות, בלי הצהרות בפריים טיים בשמונה, בלי כל מיני ויכוחים בתוך הממשלה: זה אמר ככה, זה אמר ככה, אני רוצה ככה ואני רוצה ככה.

יבגני סובה: שלושה שבועות, ומרגישים – עם ישראל מרגיש שהממשלה מתפקדת.

יבגני סובה: בשבוע שעבר, אחרי שאתם עשיתם פיליבסטר בחוק החל"ת, שהוא חשוב לכולנו, שמעת על מסיבת עיתונאים בומבסטית של שר האוצר אביגדור ליברמן?

יבגני סובה: לא שמעתם את זה.

יבגני סובה: התקבל חוק החל"ת, הצלחנו להכניס משהו – דרך אגב, גם בעזרת האופוזיציה; האופוזיציה ביקשה, הכניסו דברים, העבירו חוק שהוא טוב לכל עם ישראל, ולא שמעתי על מסיבת עיתונאים דרמטית בשעה 20:00 בכל הערוצים.

יבגני סובה: זה נקרא ממשלה מתפקדת.

יבגני סובה: עכשיו אני רוצה להגיד לגבי הדברים האלה.

יבגני סובה: אפריל 2018 אומר לך משהו?

יבגני סובה: אתה זוכר את הפארסה הגדולה שהייתה בהסכם עם האו"ם בעניין המסתננים?

יבגני סובה: נתניהו מקבל החלטה לקלוט 16,000 מסתננים, וכאשר הוא רואה כמה ציוצים של עיתונאים – לא פוליטיקאים, לא שרים; של כמה עיתונאים – הוא עשה פרסה כזאת שאני לא יודע, נראה לי משאית שלמה לא תעשה פרסה כזאת, ומבטל את ההסכם.

יבגני סובה: ואתם מדברים על חוק-יסוד: ההגירה?

יבגני סובה: באמת, אני שואל את אנשי הליכוד: אתם מדברים על חוק-יסוד: ההגירה, שאתם 12 שנה לא הצלחתם אפילו להתקרב לדבר הזה; אתם לא הצלחתם להעביר את העניין הזה של 16,000 מסתננים, והיום אתם בוכים שמישהו הפריע לכם להעביר את חוק-יסוד: ההגירה?

יבגני סובה: אני לא יודע איך זה ייגמר.

יבגני סובה: אני עדיין חושב שטובת המדינה מעל הפוליטיקה ואפילו מעל טובתו האישית של איש אחד, שהוא ראש המפלגה שלכם ויושב-ראש האופוזיציה.

יבגני סובה: ואני לא יודע איך זה ייגמר פה, אני לא יודע מה יהיה בלילה; הכנסת הזאת ידעה הרבה הפתעות.

יבגני סובה: אני רק אומר, ואמרתי את זה כמה פעמים: יש לכם נטייה לקרוא את המציאות כפי שאתם רוצים, אבל מה לעשות, אנחנו יודעים את העובדות, אנחנו גם יכולים לדעת מה היה לפני שנה, לפני שנתיים, לפני שלוש שנים, והכי חשוב, אותם עיתונאים יודעים גם לתזכר את הדברים שהיו.

יבגני סובה: אז הינה, תבדקו מה היה לפני שלוש שנים בעניין המסתננים ותבדקו מה אתם עשיתם 12 שנה בעניין חוק ההגירה לפני שאתם מטיפים לנו מוסר.

יבגני סובה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת בן גביר, ואחריו – חבר הכנסת כסיף.

ינון אזולאי: איתמר, תן לו, אל תוותר.

איתמר בן גביר: תצאו רק יותר מהר.

איתמר בן גביר: קדימה, קדימה, אוסאמה, כסיף, כל המחבלים החוצה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר.

איתמר בן גביר: מה, אני מזרז אותם.

יבגני סובה: אתה רוצה שכולנו נצא?

איתמר בן גביר: המחבלים.

איתמר בן גביר: אתה קורא לעצמך מחבל, יבגני?

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

איתמר בן גביר: רגע, קודם אמרתי שיצאו החוצה, זה יהיה גם לכבודו של היושב-ראש.

איתמר בן גביר: עדיף בלי מחבלים.

מיקי לוי: בבקשה.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, משעה 03:00 הייתי בדיונים רצופים של הוועדות, קודם בוועדת חוקה, אחר כך בוועדת חוץ וביטחון, ואני חייב לומר שהתרגשתי: איזה חברי קואליציה יש לנו, איזו אחריות – ביטחון המדינה, צורך ביטחוני, פששש, איזו ציונות.

איתמר בן גביר: ועכשיו גם במסיבות העיתונאים, כמה מרגש היה לשמוע את ראש הממשלה בנט – כן, כן, חייבים לעדכן אותו, אדוני היושב-ראש, שהוא נבחר להיות ראש הממשלה, כי שמעתי אותו אומר "ראש הממשלה" על נתניהו; מה לעשות, זה בא לו בטבעי – כמה מרגש היה לשמוע את בנט מדבר על הפגיעה בביטחון המדינה; לשמוע את ראש הממשלה החלופי יאיר לפיד אומר שמי שמצביע נגד החוק מצביע נגד ישראל; את השר מתן כהנא מדבר על הצפת מדינת ישראל באלפי פלסטינים; אפילו במפלגה של אבתיסאם מראענה שמעתי שיש כאלה שפתאום דואגים לביטחון המדינה, כבוד השרה מיכאלי.

אמיר אוחנה: הם הציפו את הממשלה בפלסטינים.

אמיר אוחנה: את הממשלה הם הציפו.

איתמר בן גביר: רק מה, יש בעיה אחת קטנה: אלה שכל כך מודאגים וכל כך בעד לשמור לנו על הביטחון, בונים על הזיכרון הקצר.

איתמר בן גביר: אבל ניחא זיכרון קצר.

איתמר בן גביר: דחילכ, לא עבר חודש.

איתמר בן גביר: הם מודאגים מהמצב הביטחוני אבל הכניסו את תומך הטרור מנסור עבאס וחבריו מהתנועה האסלאמית לקואליציה.

איתמר בן גביר: הם מספרים שאכפת להם מהמדינה, מספרים לנו, אבל הם לקחו 53 מיליארד שקלים, כסף מהשכונות, והעבירו אותו למועצת השורא.

איתמר בן גביר: הם מספרים לנו שאכפת להם מאוד שישראל לא תיפגע, שהמצב הביטחוני לא יורע, אבל באותה נשימה הם מוותרים על שלטון החוק בנגב, בגליל, ברמלה, בלוד.

איתמר בן גביר: שרת הפנים אילת שקד השתמשה לפני כשעה בשמו של רון קוקיא, השם ייקום דמו, שנרצח על ידי בן משפחה שאוחדה, אלא שכמה דקות לאחר מכן קיבלתי את ההודעה מבועז קוקיא, אבא של רון, שכתב לי: אם הקואליציה עם רע"מ ומרצ כצפוי איננה מסוגלת להעביר חוק ציוני, אז שיגיעו להבנות על העברת חוק-יסוד: ההגירה, אחרת אנחנו קוראים לכם להתנגד לחוק.

איתמר בן גביר: אילת שקד, מה אתם מספרים לנו סיפורים?

איתמר בן גביר: מה אתם באמת רוצים?

איתמר בן גביר: אם באמת אכפת לכם, יש פתרון – יש חוק, חוק-יסוד: ההגירה.

איתמר בן גביר: ואם לא, אם בסך הכול אתם רוצים שאנחנו נתחזק לכם את הקואליציה הזאת, עם אלחרומי ומאזן גנאים ומנסור עבאס ויאיר גולן, תשכחו מזה.

איתמר בן גביר: אנחנו לא נהיה גלגל הרזרבה שלכם.

איתמר בן גביר: אתם רוצים שנהיה גלגל הרזרבה של מנסור עבאס?

איתמר בן גביר: תחלמו על זה.

יעקב ליצמן: איפה הם עכשיו?

יעקב ליצמן: מנהלים משא ומתן?

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין – חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת רוזין.

מיקי לוי: בבקשה.

עופר כסיף: תודה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כל ההתנחלויות בלתי חוקיות.

עופר כסיף: כולן, ללא יוצאת מן הכלל, בנויות על אדמה כבושה וגזולה מתושביה הפלסטינים, הנאנקים יום-יום, שעה-שעה, תחת מגפי הכובש.

איתמר בן גביר: והבית שלך בשייח' מוניס, לא?

עופר כסיף: לשאול אם התנחלות – – –

איתמר בן גביר: הבית שלך בשייח' מוניס, לא?

עופר כסיף: לשאול אם התנחלות כלשהי – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, נדמה לי שהוא לא הפריע לך.

איתמר בן גביר: הוא לא היה כאן, הוא יצא החוצה.

מיקי לוי: לא חשוב, אבל הוא לא הפריע.

מיקי לוי: בבקשה.

איתמר בן גביר: – – – הוא יצא החוצה.

מיקי לוי: בבקשה, תן לו להגיד את דברו.

מיקי לוי: בבקשה.

עופר כסיף: לשאול אם התנחלות כלשהי, אביתר או אריאל, היא חוקית, זה כמו לשאול: האם סכין מסוימת כשרה לשחיטת חזיר?

עופר כסיף: בבסיס הכיבוש הישראלי עומדת תוכנית קולוניאליסטית ולאומנית שלפיה האדמה חשובה מהאדם ופולחן המתים גובר על קדושת החיים.

עופר כסיף: תחת תפיסה זו מקיימת ישראל משטר אפרטהייד, חוק צבאי, טיהור אתני והרג לפלסטינים, וחוק אזרחי מחבק ומלטף למתנחלים הפולשים.

עופר כסיף: אל מול העוול הזה זעקו בעבר רבים רבים מאזרחי ישראל ומנהיגיהם הנבחרים, לא רק משמאל, היו אנשים הגונים גם בימין, ואילו היום, למרבה החרפה, בממשלה שמכשירה את קן הצרעות הטרוריסטי אביתר ומעבירה חוק לפירוק משפחות, יושבים גם אנשים הטוענים כי הם בעד זכויות האדם.

עופר כסיף: החשוד בפלילים חבר הכנסת נתניהו הודה אך לאחרונה כי מטרת חוק פירוק משפחות היא מטרה דמוגרפית גזענית, שנועדה למנוע הפיכתם של פלסטינים לתושבי ישראל, ולא עניין ביטחוני.

עופר כסיף: חשוב להבין: הוראת השעה – –

סמי אבו שחאדה: היום גם דוד אמר את זה, עופר.

עופר כסיף: – – הוראת השעה אכן מונעת כניסה של פלסטינים מהשטחים הכבושים, אך זו לא תכליתה העיקרית.

עופר כסיף: בפועל, גם תחת ההוראה הקיימת גברים פלסטינים מעל גיל 35 ונשים מעל גיל 25 יכולים להיכנס ולהתגורר בארץ שנים ארוכות, וזאת לאחר בידוק ביטחוני, לכאורה.

עופר כסיף: הם לא מהווים כל סכנה, וזה אפילו לפי הקריטריונים המופרכים של הכיבוש.

עופר כסיף: מה שהחוק הזה נועד למנוע זה מתן זכויות תושב, שלא לדבר על זכויות אזרח, מהאנשים הזכאים לחיות ואכן חיים כאן עם משפחתם על פי החוק הקיים.

עופר כסיף: זאת תכליתו האמיתית של החוק.

עופר כסיף: פלסטיניות ופלסטינים תושבי השטחים הכבושים התאהבו באזרחים מישראל, הקימו משפחה, וחיים כאן ללא זכויות האדם הבסיסיות ביותר.

איתמר בן גביר: שילכו לעזה.

עופר כסיף: את ההוכחה כי מדובר בחוק גזע ולא בעניין ביטחוני אפשר לבסס גם בהוכחות כתובות.

עופר כסיף: ב-1973 קיבלה הממשלה את המלצותיה של ועדת גפני, ועדה שהציעה להגדיר כיעד שמירה על 73.5% יהודים – –

מיקי לוי: בבקשה לסיים.

עופר כסיף: מייד מסיים, אדוני.

עופר כסיף: – – על 73.5% יהודים ו-26.5% פלסטינים, ב"ירושלים הגדולה", זו ששטח השיפוט שלה הורחב פי שלושה על ידי סיפוחים למיניהם.

עופר כסיף: הממשלה התחייבה בזאת למדיניות גזענית בעליל.

מיקי לוי: תודה.

עופר כסיף: הוראת השעה הזמנית – אני מסיים.

עופר כסיף: הוראת השעה הזמנית, שהפכה זה מכבר לקבועה, היא חוק אנטי-אנושי שדגל שחור מתנוסס מעליו; הוא חוק לא חוקי, וניאבק בו בכל הכלים הלגיטימיים העומדים לרשותנו, כמו למשל הבעת אי-אמון בממשלה המציעה את החוק הגזעני והמרושע הזה.

עופר כסיף: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת כסיף.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: טוב, הזכירו לי פה מהאופוזיציה – אני עדיין מתרגלת – שזה הנאום הראשון שלי, ולא רק הנאום הראשון שלי, אני צריכה להתרגל להיות קואליציה, מיקי, ורוב הזמן אני שותקת, גם בוועדות וגם במליאה, ומי כמוך מבין אותי כמה זה קשה.

מיכל רוזין: אבל אני רוצה באמת, אדוני כבוד יושב-ראש הכנסת – איזה כיף, איזה אושר לקרוא לך ככה – כנסת נכבדה, חבריי באופוזיציה, חברים יקרים באופוזיציה – – –

אמיר אוחנה: לסובב, לסובב, לסובב.

מיכל רוזין: הינה, עליזה, שלום גם לך, חברתי היקרה, מנהלת סיעה גדולה באופוזיציה.

מיכל רוזין: זה תואר כבוד.

אמיר אוחנה: אגב, הסיעה הגדולה בבית, לא רק באופוזיציה.

מיכל רוזין: בבית, נכון.

מיכל רוזין: הינה, כבוד עוד יותר גדול לעליזה.

מיכל רוזין: אני רוצה לשאול אתכם, באמת לדבר איתכם, כמי שהייתה שבע שנים באופוזיציה, לשאול אתכם, אמסלם, דודי, בוא תגיד לי: איך זה מרגיש?

מיכל רוזין: איך זה מרגיש להיות באופוזיציה?

מיכל רוזין: לדעתי אתם לא לגמרי התרגלתם.

מיכל רוזין: אני רואה אתכם בלילות, חוץ מפרוש, שלא נמצא פה כרגע – רב ליצמן, אתה לא יודע מה קרה לפרוש.

מיכל רוזין: הייתי פה שבע שנים, הבן אדם ישן במליאה, עלה למעלה, היה אומר: אמממ, שאילתה – עונה: אמממ, יורד; פתאום צועק בוועדות, משתולל, חי במליאה.

יעקב ליצמן: אז הוא עושה את העבודה שלו.

מיכל רוזין: תקשיב, אופוזיציה יפה לכם.

מיכל רוזין: אופוזיציה טובה לכם.

מיכל רוזין: כי מה?

מיכל רוזין: אתם כאילו יושבים, מחכים שהקוסם עוד יעשה איזה קסם, יעלים אותנו, כבר לא נהיה בממשלה, ואתם איכשהו באיזשהו תרגיל ישראבלוף, האשף הפוליטי הכל-יכול יחזיר אתכם להיות בממשלה.

מיכל רוזין: אז צר לי לומר לכם: זה לא עומד לקרות.

מיכל רוזין: וישראל כץ, שהתראיין לפני כמה ימים – שלשום, לדעתי – לרינה מצליח, בפגוש את העיתונות, אמר לה: אני יודע בוודאות שהייתי מצליח להרכיב ממשלה, אפילו די רחבה.

מיכל רוזין: אז איך זה מרגיש לחיות עם הידיעה הזאת שיכולת, אבל באסה, ביבי לא הרשה?

מיכל רוזין: וחברת הכנסת מירי רגב – היא הייתה צריכה להיות שרת החוץ בממשלת גנץ.

מיכל רוזין: איפה שרת החוץ?

מיכל רוזין: איפה היא?

מיכל רוזין: אם רק ביבי היה מתכוון באמת שתהיה רוטציה.

מיכל רוזין: אבל על זה אפשר לומר: אילו לסבתא היו גלגלים, אז היא הייתה שרת תחבורה.

מיכל רוזין: אופיר אקוניס – איפה אופיר אקוניס?

מיכל רוזין: למה הוא לא פה?

מיכל רוזין: כמעט כמעט היה שר המשפטים.

מיכל רוזין: איך הוא חיכה?

מיכל רוזין: איך הוא רצה, אוחנה?

מיכל רוזין: אמיר אקוניס – אופיר אקוניס, איך הוא רצה?

מיכל רוזין: יצא לי אמיר אקוניס, ראיתם?

מיכל רוזין: אוחנה ביחד עם אופיר, יפה.

אמיר אוחנה: אין שמחה כשמחה לאיד.

מיכל רוזין: אם רק ביבי היה רוצה.

מיכל רוזין: האמת היא שהוא רצה, ביבי רצה שהוא יהיה שר המשפטים, אבל לא יצא.

מיכל רוזין: תשמע, אמיר, עוד מעט אתה תגלה שחוץ מהאחריות יפילו עליך גם את האשמה, את הכול.

אמיר אוחנה: אני חושב שזה הפוך.

מיכל רוזין: אז אני אומרת לכם, חבריי באופוזיציה: תדעו לכם שאנחנו הולכים להיות פה ממשלה חזקה ומתפקדת, ולמרות המחלוקות, כמו שהיו אצלכם – הייתי באופוזיציה, היו מחלוקות – –

איתמר בן גביר: אנחנו רואים בחוק האזרחות איזה תפקוד, שאתם צריכים אותנו לכל דבר.

מיכל רוזין: – – אנחנו נמשיך ונתקיים, ותהיה פה ממשלה חזקה ומצליחה למען כל אזרחי ואזרחיות ישראל.

מיכל רוזין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת רוזין.

מיקי לוי: חבר הכנסת ולדימיר, בבקשה, אחרון הדוברים, ולאחר מכן תסכם השרה שקד.

מיקי לוי: בבקשה.

ולדימיר בליאק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מסתכל בשבועיים האחרונים על חלק מחברי האופוזיציה ומנסה להבין מהו מקור הכעס שלהם על המציאות החדשה, שבה אחרי 12 שנים הם נותקו מהשלטון.

ולדימיר בליאק: אני יכול להבין את האכזבה ואת הקושי, אבל זה מעבר לזה – זה כעס שהם מתקשים מאוד להשתלט עליו.

ולדימיר בליאק: ואז אני נזכר כי היה כאן לאחרונה שר אשר נלחם מלחמת חורמה בנבחרת הדירקטורים.

ולדימיר בליאק: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, להזכיר במה בעצם מדובר.

ולדימיר בליאק: נבחרת הדירקטורים של החברות הממשלתיות הוקמה בשנת 2013 על ידי שר האוצר יאיר לפיד.

ולדימיר בליאק: במסגרת היוזמה נקבעו קריטריונים חדשים למינוי דירקטורים, ובין היתר ניסיון מקצועי, ותק והשכלה, וזה לעומת מה שהיה נהוג קודם – בעיקר קשרים פוליטיים.

ולדימיר בליאק: מה הייתה התוצאה?

ולדימיר בליאק: החברות הממשלתיות עברו מהפסד מצטבר של 600 מיליון שקלים ערב הקמת הנבחרת בשנת 2013 לרווח מצטבר של 2 מיליארד שקלים בשנת 2016.

ולדימיר בליאק: לדעתי, בשנת 2018 זה אפילו עלה לכיוון 4 מיליארד שקלים.

ולדימיר בליאק: כלומר, נבחרת הדירקטורים שירתה נאמנה את האינטרס הציבורי.

ולדימיר בליאק: אז מדוע שר מהליכוד ניסה לפרק את הנבחרת?

ולדימיר בליאק: כי הוא בסך הכול רצה לסדר כמה ג'ובים לחברים שלו ממרכז הליכוד.

ולדימיר בליאק: אז היום הוא כועס.

ולדימיר בליאק: מדוע?

ולדימיר בליאק: כי זה היה קרוב, זה היה כל כך קרוב למימוש.

ולדימיר בליאק: ואז באה ממשלת השינוי.

ולדימיר בליאק: אז היום הוא וגם אחרים כועסים, כי הם רצו לפרק את נבחרת הדירקטורים, להכניס את חברי המרכז לתפקידי מפתח ולפגוע באינטרס הציבורי.

ולדימיר בליאק: וזה היה כל כך קרוב – – –

קרן ברק: הכי טוב זה להכניס את החברים שלכם מהשדולה.

קרן ברק: הכי טוב.

אופיר כץ: – – – זה עדיף, נכון?

ולדימיר בליאק: ולא רק זה – גם להחליף את פרקליט המדינה למישהו שהוא נוח יותר לתפיסת העולם שלהם – –

אופיר כץ: להכניס את החברים – – –

ולדימיר בליאק: – – וזה היה כל כך קרוב, חבר הכנסת כץ, כל כך קרוב; ולפטר את היועץ המשפטי לממשלה במטרה לבטל את המשפט של יו"ר האופוזיציה – –

קריאות: – – –

ולדימיר בליאק: – – וזה היה מאוד קרוב, מאוד קרוב, חברת הכנסת ברק.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת כץ.

מיקי לוי: די.

ולדימיר בליאק: וכמובן, להחליש את בג"ץ ולהרוס את מערכת המשפט, וזה היה קרוב מאוד, חבר הכנסת כץ.

אופיר כץ: – – – תל אביב ורעננה.

אופיר כץ: הכנסתם מישהו מעפולה וקריית גת?

ולדימיר בליאק: וברגע האחרון הצלחנו לעצור את הרס מוסדות השלטון של מדינת ישראל – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, זה לא נאום, זה קריאות ביניים.

ולדימיר בליאק: – – וזאת הסיבה האמיתית לכעס הבלתי-נשלט של חברי האופוזיציה.

ולדימיר בליאק: ואני אומר לכם, חברים, אין לכם ברירה, תצטרכו להתרגל למציאות אחרת, שבה מדינת ישראל מתנהלת על פי כללי ניהול תקין ולא על פי הגחמות של משפחה אחת ושרים לא מקצועיים.

ולדימיר בליאק: אנחנו באנו לכנסת לעבוד לילות כימים למען הציבור שבחר בנו.

ולדימיר בליאק: אנחנו נהיה פה ביום ונהיה פה בלילה, ואם צריך נישן בלשכה ולא נראה את המשפחה, ואתם יכולים להמשיך ולהמשיך: פיליבסטרים, משיכות זמן – תבחרו.

ולדימיר בליאק: אנחנו מוכנים, ואנחנו גם נמשיך לנצח.

ולדימיר בליאק: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: השרה אילת שקד, בבקשה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להקריא מכתב ששלח צחי ברוורמן, מזכיר הממשלה הקודם, ב-8 ביוני, לפני – כמה זמן?

איילת שקד: מה התאריך היום?

מיקי לוי: 8 ביוני?

מיקי לוי: כלום, מה זה?

מיקי לוי: חודש, פחות.

איילת שקד: לפני פחות חודש.

איילת שקד: שלח צחי ברוורמן, מזכיר הממשלה, לפני פחות מחודש, לכל שרי הממשלה דאז, לפי בקשה של שר הפנים דאז אריה דרעי: הנידון: חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשס"ג–2003, הארכת תוקף – משאל טלפוני.

איילת שקד: מצורפת הצעה בנושא שבנידון אשר שר הפנים מבקש להביאה להחלטת הממשלה.

איילת שקד: חוות הדעת הביטחונית המוזכרת בדברי ההסבר הועברה באופן אישי על ידי נציגי גורמי הביטחון אל חברי הממשלה.

איילת שקד: בהתאם לסעיף 19(א) בתקנון לעבודת הממשלה, אודה לכם אם תאשרו את ההצעה בהקדם האפשרי לטלפון 02-6705532 או לקבוצת ממשלת ישראל, שחברים בה חברי הממשלה בלבד.

איילת שקד: בברכה, צחי ברוורמן, מזכיר הממשלה.

איילת שקד: מיותר לציין שכל חברי ממשלת ישראל, לפני פחות מחודש, כולל כמובן ראש הממשלה דאז בנימין נתניהו, אישרו את ההצעה.

שלמה קרעי: כי על ממשלת ימין אפשר לסמוך, אבל על שקד ועבאס אי-אפשר לסמוך.

איילת שקד: והרי לפניכם – "מחליטים: א.

איילת שקד: בהתאם לסעיף 5 לחוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשס"ג–2003 (להלן – החוק), ועל בסיס חוות דעת עדכנית של גורמי הביטחון המוסמכים, להאריך את תוקפו של החוק בשנה אחת עד ליום ז' בתמוז (6 ביולי 2022).

איילת שקד: ב.

איילת שקד: להביא לאישור הכנסת את הארכתו בצו של החוק האמור – – – ג.

איילת שקד: בהתאם לסעיף 3ד לחוק, ועל בסיס חוות דעת עדכנית של גורמי הביטחון המוסמכים, לקבוע כי רצועת עזה עודנה אזור בו מתבצעת פעילות העלולה לסכן את ביטחון מדינת ישראל ואזרחיה, ולפיכך מנחה הממשלה את שר הפנים להמשיך שלא לאשר מתן רישיונות לישיבה בישראל או היתרים לשהייה בישראל לפי סעיפים 3 ו-3(א)(2) לחוק למי שרשום במרשם האוכלוסין כתושב רצועת עזה, וכן למי שמתגורר ברצועת עזה אף שאינו רשום במרשם האוכלוסין כתושב רצועת עזה.

איילת שקד: " זו ההצעה שאישרו שרי הליכוד, שרי ש"ס ושרי יהדות התורה ואישר אותה בנימין נתניהו.

איילת שקד: עכשיו אני רוצה לספר לכם סיפור דמיוני.

איילת שקד: אזרחי ישראל יושבים ספונים בהמוניהם בממ"דים ובחדרי מדרגות.

איילת שקד: כיפת ברזל עובדת שעות נוספות, וכך גם מערכת הגנה נוספת ומערכות נוספות שלא היה מנוס מלהפעילן.

איילת שקד: ראש הממשלה ושרי הקבינט טרוטי עיניים, מתכנסים ומאשרים עליית מדרגה.

איילת שקד: צה"ל תוקף במלוא עוצמתו.

איילת שקד: בנימין נתניהו, יושב-ראש האופוזיציה, מכנס מסיבת עיתונאים.

איילת שקד: בניגוד מוחלט לציפיות, ראש האופוזיציה חורג מהמקובל בישראל מאז קום המדינה ותוקף בשצף-קצף: נעשה הכול כדי להפיל את הממשלה הרעה הזאת.

איילת שקד: הסיטואציה שתיארתי כרגע אינה פרי דמיון מפותח.

איילת שקד: היא מתרחשת לנגד עינינו בימים האחרונים.

קריאה: – – –

איילת שקד: לו היה נוחת כאן חייזר בימים האחרונים הוא היה סבור שהאופוזיציה מנהלת מאבק ענייני, אידיאולוגי.

איילת שקד: לצערי הרב האמת רחוקה מכך שנות אור.

איילת שקד: המאבק הזה הוא הכול חוץ מענייני.

איילת שקד: בתקופה האחרונה אנחנו רואים כאן בכנסת ישראל פיצול – לא פיצול של תפקיד היועמ"ש, שדרך אגב, נתניהו התנגד לו כל השנים, אלא פיצול של תפקיד יושב-ראש האופוזיציה.

איילת שקד: נתניהו א' ביקש להיזכר כשומר ביטחון ישראל; נתניהו ב' פועל ללא הרף לסכל ניסיון של ממשלת ישראל להגן על ביטחון ישראל.

איילת שקד: הוא אמר רק כרגע שיותר חשוב להפיל את הממשלה מאשר להעביר את חוק האזרחות.

איילת שקד: נתניהו א' הביא לאישור ממשלותיו וכנסות ישראל השונות את הארכת תוקף חוק האזרחות והכניסה לישראל זה 12 שנים רצופות; נתניהו ב' החליט שמדובר בחוק שיש להתנגד אליו בכל תוקף.

איילת שקד: נתניהו א' ביקש משרי ממשלתו לפני פחות מחודש ימים לאשר את הארכת תוקף החוק ולהביאו לאישור הכנסת.

איילת שקד: אני חוזרת: לא לפני שנה – לפני פחות מחודש ימים.

איילת שקד: נתניהו ב' מוביל את חברי הליכוד ושאר חברי האופוזיציה להתנגדות לאותה הצעה בדיוק שאישרו כשהיו שרי ממשלת ישראל.

איילת שקד: נתניהו א' הורה לבכירי השב"כ לכתת רגליהם בבתי שרי ממשלתו לשעבר ולהסביר להם על חשיבות הארכת תוקף החוק – – –

משה גפני: – – –

איילת שקד: אני חוזרת ואומרת: נעשה כאן הליך חריג.

איילת שקד: בכיר מהשב"כ עבר בין שרי הממשלה והסביר להם על החשיבות של הארכת תוקף החוק.

איילת שקד: נתניהו ב' הורה לשרי ממשלתו לשעבר, בשבתם כחייליו באופוזיציה, להסביר לציבור מדוע בעצם החוק פגום.

משה גפני: – – –

איילת שקד: נתניהו א' הצהיר בעבר כראש אופוזיציה כי בענייני ביטחון לאומי אין אופוזיציה ואין קואליציה.

איילת שקד: בעניין הזה, כולנו מקשה אחת – – –

איתמר בן גביר: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אתם מקימים ממשלה עם רע"מ ואת מדברת איתי על – – –

יצחק פינדרוס: השותפים שלך – – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת זוהר.

איילת שקד: נתניהו ב' החליט שהמלחמה באופוזיציה כנראה יותר חשובה מביטחון ישראל – – –

איתמר בן גביר: – – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת פינדרוס.

מיקי לוי: מה הלהט?

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר.

איילת שקד: אני פונה לחברי האופוזיציה, שבמשך שנים עבדנו ביחד כדי שהחוק הזה יעבור: אל תיתנו ידיכם להפלת החוק – – –

אופיר כץ: אל תפני אלינו – – –

יצחק פינדרוס: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, הבנו.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, חבר הכנסת פינדרוס.

איילת שקד: עכשיו אני רוצה להזכיר לחברי האופוזיציה את דברי ההסבר, כי אולי לא כולם קראו – אולי לא כולם מחברי האופוזיציה קראו את דברי ההסבר שהגיש להם צחי ברוורמן ב-8 ביוני, לפני פחות מחודש.

איילת שקד: והינה דברי ההסבר – – –

אופיר כץ: העברנו אותו בקלות.

אופיר כץ: לא הסתמכנו על – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, זה לא נאום מהמקום.

איילת שקד: ב-6 באוגוסט 2003 נכנס החוק לתוקפו.

איילת שקד: החוק נחקק בהתאם להחלטת ממשלה מס' 1813 מ-12 במאי 2002 בדבר הטיפול בשוהים בלתי חוקיים ומדיניות איחוד משפחות בנוגע לתושבי הרש"פ וזרים ממוצא פלסטיני – – –

אופיר כץ: העברת את זה גם למרצ?

אופיר כץ: אמרת למרצ על החשיבות – – –

איילת שקד: הרקע להחלטת הממשלה, ולאחר מכן לחקיקת החוק הנדון, היה בחינת המציאות הביטחונית מאז פרוץ העימות המזוין בין ישראל לפלסטינים בספטמבר 2000, אשר הראתה מעורבות גוברת והולכת של פלסטינים תושבי האזור – –

אופיר כץ: – – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת כץ.

איילת שקד: – – אשר ניצלו את מעמדם בישראל, שנתקבל בעקבות הליכי איחוד משפחות עם ישראלים, לשם מעורבות בפעילות טרור, ובכלל זה סיוע לביצוע פיגועי התאבדות.

איילת שקד: תעודות הזהות הישראליות אשר ניתנו לתושבי האזור אפשרו להם תנועה חופשית בין שטחי הרשות לישראל והפכו אותם לאוכלוסייה מועדפת על ארגוני הטרור לביצוע פעילות עוינת בכלל ובשטח ישראל בפרט.

איילת שקד: תוקפו של החוק נקבע לשנה אחת, ועם סיומה הוארך תוקפו עוד כמה פעמים.

איילת שקד: ב-1 באוגוסט 2005 תוקן החוק לראשונה – –

משה גפני: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, חבל על הלב.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, שב, בבקשה.

איילת שקד: – – ובמסגרתו הורחבו החריגים המאפשרים מתן היתרי שהייה בישראל לאוכלוסיות בעלות סיכון ביטחוני מופחת, כהגדרתן בסעיפים 3 ו-3א לחוק המתוקן.

איילת שקד: ב-28 במרץ – זאת אומרת, ב-2005 ממשלת הליכוד הרחיבה את החוק והוסיפה לו עוד חריגים.

איילת שקד: ב-2007, לאחר מתן פסק הדין בבג"ץ, תוקן החוק עוד פעם, ובמסגרתו הוקמה ועדה מקצועית מייעצת לשר הפנים לטיפול במקרים הומניטריים מיוחדים והוספה תוספת לחוק ובה רשימת המדינות שעליהן יחולו מגבלות החוק.

איילת שקד: בנוסף, נקבע סעיף 3ד לחוק, שאמר כי שר הפנים רשאי, בהמלצת גורמי הביטחון, לקבוע כי במדינה או באזור מסוים מתבצעת פעילות העלולה לסכן את ביטחון מדינת ישראל או אזרחיה, וזאת במסגרת הפעלת שיקול הדעת בהיבט הביטחוני בנוגע לבקשות המוגשות על פי חוק.

איילת שקד: ב-11 ביוני 2008 הוארך תוקפו של החוק בצו עד ל-31 ביולי 2009.

איילת שקד: במקביל, ובין היתר לאחר כינון ממשלת החמאס ברצועת עזה, קבעה הממשלה ב-15 ביוני 2008, בהתאם לסעיף 3ד לחוק ועל בסיס חוות דעת גורמי הביטחון המוסמכים, כי רצועת עזה הינה אזור שבו מתבצעת פעילות העלולה לסכן את ביטחון מדינת ישראל או אזרחיה, והנחתה את שר הפנים שלא לאשר מתן רישיונות לישיבה בישראל או היתרים לשהייה בישראל לפי סעיפים 3 ו-3א (2) לחוק למי שרשום במרשם האוכלוסין כתושב רצועת עזה, וכן למי שמתגורר ברצועת עזה אף שאינו רשום במרשם האוכלוסין כתושב רצועת עזה.

איילת שקד: בהתאם לכך, הורה שר הפנים כאמור – לאחר מועד זה הוארך תוקפו של החוק עוד כמה פעמים – – –

אופיר כץ: מה אומרים במרצ על ההסדר הזה – – –

איילת שקד: ב-11 בינואר 2012 ניתן פסק דינו של בית המשפט העליון בהרכב מורחב של 11 שופטים אשר דחה כמה עתירות לביטול החוק בקובעו כי החוק אינו חוקתי, וזאת בהמשך לפסק דין קודם בהרכב מורחב מ-14 במאי 2006, אשר דחה עתירות קודמות בעניין זה כנגד החוק בנוסחו הקודם.

איילת שקד: כאן אני רוצה לספר, למי שלא מכיר, כי לא בטוח שכל אחד מחברי הכנסת – אני יכולה לרדת?

איילת שקד: מכירים את זה שהעתירה הזאת קרעה לשניים את בית המשפט העליון.

איילת שקד: היה את מחנה ברק, שאמר שהחוק לא חוקתי וצריך לבטל אותו כי הוא פוגע בזכויות אדם, והיה את המחנה של חשין, שאמר שזכויות אדם אינן מתכון להתאבדות לאומית.

איילת שקד: שישה מול חמישה – שישה היו בצד של חשין וחמישה היו בצד של ברק, וכך הם לא ביטלו את החוק.

איילת שקד: ואם אתם, חברי האופוזיציה, תבחרו לבטל את החוק ותבחרו במחנה של ברק במקום במחנה של חשין, צר לי עליכם.

אורית סטרוק: החברים שלך רוצים לבטל, לא אנחנו – – –

קטי קטרין שטרית: את בחרת בשמאל.

קטי קטרין שטרית: את בחרת בשמאל.

אופיר אקוניס: אילת, תשמרי משהו ללילה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נא לשבת במקומות.

מיקי לוי: אני רוצה לגשת להצבעה.

מיקי לוי: כדי שלא יהיו טעויות כפי שהיה בעבר, בבקשה, לתפוס את המקומות.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר, תודה רבה על הסיוע.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטון.

מיקי לוי: תודה רבה לכם.

מיקי לוי: נא לשבת במקומות.

מיקי לוי: בבקשה, לתפוס מקומות.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעה.

מיקי לוי: חברים, חברי הכנסת, נא לשבת במקומות.

מיקי לוי: אני ניגש להצבעה על הצעת האי-אמון מטעם סיעת הליכוד.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 52

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – 52, נגד – 59, כולל אותי.

מיקי לוי: כולל אותי.

מיקי לוי: אני מודיע שההצעה לא עברה.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצעת האי-אמון השנייה, מטעם סיעת ש"ס.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד הצעת סיעות ש"ס ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 52

מיקי לוי: נמנעים – 6

מיקי לוי: 52 – – –

קריאה: חסר.

קריאה: רגע.

מיקי לוי: רגע.

מיקי לוי: נגד.

מיקי לוי: 59 נגד, 52 בעד, כולל שוסטר, נרשם בפרוטוקול, נמנעו – שישה.

מיקי לוי: אני קובע שההצעה נדחית.

מיקי לוי: ניגשים להצעת האי-אמון השלישית, מטעם הרשימה המשותפת – הצבעה.

מיקי לוי: בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 10

מיקי לוי: נמנעים – 2

מיקי לוי: בעד – עשרה, נגד – 58, שניים נמנעים.

מיקי לוי: ההצעה נדחתה.

מיקי לוי: הודעות אישיות.

מיקי לוי: בבקשה שקט.

מיקי לוי: הודעות אישיות.

מיקי לוי: ההודעה הראשונה – מטעמו של חבר הכנסת בנימין נתניהו, בבקשה.

מיקי לוי: שקט במליאה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חברת – בבקשה לשבת.

מיקי לוי: השרה זנדברג, בבקשה.

מיקי לוי: אני מבקש שקט במליאה.

מיקי לוי: בבקשה, חמש דקות לרשותך, חבר הכנסת נתניהו.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, זה לא ייקח חמש דקות, זה ייקח דקה קצרה.

בנימין נתניהו: אני שמעתי את חברת הכנסת אומרת שיש כאן ממשלה ציונית; שמעתי את בנט אומר שזו ממשלה עשר מעלות ימינה יותר מכל ממשלות הימין.

בנימין נתניהו: והם לא מסוגלים להעביר החלטה פשוטה כל כך בחוק הזה, שהוא מחורר ושהוא מתכרסם מדי שנה.

בנימין נתניהו: גם את זה הם לא מסוגלים להעביר, כי הם בעצם תלויים בממשלה, שהיא כביכול ציונית, בגורמים אנטי-ציוניים שמתנגדים לישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

יוראי להב-הרצנו: אתה חברת אליהם, אדוני.

בנימין נתניהו: אז הם פונים אלינו – –

יוראי להב-הרצנו: אתה חברת לגורמים הקיצוניים הללו.

קריאה: הוא חבר כנסת, הוא כבר לא ראש ממשלה – – –

בנימין נתניהו: – – אחרי שהם בישלו את הדייסה הזאת בחוצפה שלא תיאמן, ואומרים לנו: תעזרו לנו לאכול את הדייסה שאנחנו בישלנו בעצמנו.

בנימין נתניהו: ואני אגיד לך דבר פשוט.

בנימין נתניהו: הם אומרים: תגלו אחריות.

בנימין נתניהו: איפה האחריות שלכם, כשאתם הקמתם ממשלה כזאת?

בנימין נתניהו: איפה חוסר האחריות שלכם?

בנימין נתניהו: שם אנחנו רואים אותה.

בנימין נתניהו: הקמתם ממשלה שלראשונה בתולדות ישראל תלויה בגורמים אנטי-ציוניים.

בנימין נתניהו: בן-גוריון לא עשה את זה, משה שרת לא עשה את זה, יצחק רבין לא עשה את זה.

קריאה: הם אזרחי ישראל.

שרן השכל: אתה בישלת את זה.

קריאות: שקט.

קריאה: שבי בשקט.

בנימין נתניהו: אהוד אולמרט לא עשה את זה.

בנימין נתניהו: אבל אתם עשיתם את זה.

קריאה: חוצפנית, תשבי בשקט.

קריאה: מי את בכלל?

קריאה: חוצפנית.

מיקי לוי: תודה, חברת הכנסת השכל.

שרן השכל: הוא בישל את זה, לא אנחנו.

קטי קטרין שטרית: שבי בשקט.

קטי קטרין שטרית: שבי בשקט.

בנימין נתניהו: והינה, אנחנו – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

בנימין נתניהו: הינה, אנחנו באים – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת השכל – –

בנימין נתניהו: צעקו, צעקו.

מיקי לוי: – – בבקשה.

בנימין נתניהו: אתם לא מרשימים אף אחד – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת השכל.

קריאה: תפסיקי את השם שלך, שיר ללא השכל.

בנימין נתניהו: כי ניכרים דברי אמת.

מירב בן ארי: אתה הראשון שפתח את הדלת.

מיקי לוי: לא להפריע – –

בנימין נתניהו: וזו האמת הפשוטה.

מיקי לוי: – – חברת הכנסת בן ארי.

מירב בן ארי: אתה פתחת את הדלת בשבילם.

מיקי לוי: אני מבקש מהצד הזה – –

מירב בן ארי: הכול עבודה שלך.

מירי רגב: תשבי בשקט.

קריאות: – – –

מיקי לוי: – – חברי האופוזיציה, בבקשה.

שרן השכל: אתם עשיתם את זה.

שרן השכל: אתם עשיתם את זה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת השכל, אני קורא אותך פעם ראשונה.

מיקי לוי: שבי.

מיקי לוי: אני מבקש לא לעזור לי.

גלית דיסטל אטבריאן: חצופה.

מיקי לוי: אני מסתדר.

מיקי לוי: בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים שליטה אמיתית בגבולות ישראל.

בנימין נתניהו: אנחנו הקמנו גדר פיזית מול התנגדות של כמה אנשים טובים כאן – אני מתכוון באמת אנשים טובים, אבל הם טעו, ואנחנו אמרנו:

בנימין נתניהו: אנחנו צריכים להקים גדר פיזית כדי למנוע שיטפון של מיליון – עד עכשיו זה כבר היה מגיע למיליון – מיליון מסתננים בלתי חוקיים מאפריקה.

בנימין נתניהו: אנחנו כבר שנים מבקשים להקים גדר חוקית נגד אותה הסתננות, גם מצד מסתננים בלתי חוקיים וגם מצד איחוד משפחות, שמשמש בעצם דלת אחורית מול הזכות השיבה של פלסטינים.

מירב בן ארי: מה עצר אותך – –

בנימין נתניהו: והינה, אנחנו מבקשים להעביר את החוק הזה – –

מירב בן ארי: – – 12 שנה?

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי.

בנימין נתניהו: – – חוק-יסוד: ההגירה.

בנימין נתניהו: ומי שעצר אותנו, מי שמנע מאיתנו – –

קריאה: מי מנע את זה?

מירב בן ארי: מי?

מירב בן ארי: מי?

בנימין נתניהו: – – זה קודם כול אותה שרת – –

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי.

בנימין נתניהו: – – משפטים אילת שקד – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – ואחר כך שר המשפטים ניסנקורן.

יאיר גולן: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, בבקשה שקט.

יאיר גולן: – – – היית ראש הממשלה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, פעם – – –

יאיר גולן: מי הפריע לך?

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, פעם ראשונה.

יצחק פינדרוס: אילת שקד, הוא אמר עכשיו.

בנימין נתניהו: ועכשיו אנחנו מביאים להם – זה לא שאמרנו להם: סטופ; אתם צריכים – בסדר, נלך לחוק הזה, שמאבד מערכו משנה לשנה, הוראת שעה שלא מטפלת בעניין באמת.

יאיר גולן: למה לא טיפלת בזה?

בנימין נתניהו: אנחנו באים במלוא האחריות ומציעים לקואליציה את חוק-יסוד: ההגירה, שייתן לנו שליטה בגבולות ישראל אחת ולתמיד – –

מירב בן ארי: למה לא הבאת אותו במשך ארבע שנים?

בנימין נתניהו: – – על מי שנכנס לישראל.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי.

מירב בן ארי: ארבע שנים לא הבאת חוק-יסוד – – –

קטי קטרין שטרית: – – –

בנימין נתניהו: והם סירבו.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, פעם ראשונה.

מאי גולן: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, פעם ראשונה.

מאי גולן: – – – את האמת – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, את מפריעה לראש מפלגתך, אני לא מבין אותך.

מאי גולן: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, את מפריעה לראש מפלגתך, זה לא מכובד.

מיקי לוי: תודה.

מאי גולן: אני מפריעה למי שהפריע לו.

מיקי לוי: בבקשה.

בנימין נתניהו: אנחנו הצענו את הדבר האחראי והנכון לעשות – להעביר את חוק-יסוד: ההגירה בעבודה משותפת של הקואליציה והאופוזיציה; להעביר אותו היום בקריאה טרומית, ולדחות את הוראת השעה בחודשיים – אם תרצו לדבר על שלושה חודשים לא אגיד לכם שנדחה אתכם על הסף כמו שאתם דחיתם אותנו – ואנחנו מביאים גאולה ופתרון לבעיה הזאת במדינת ישראל.

בנימין נתניהו: זה הדבר האחראי לעשות.

בנימין נתניהו: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

בנימין נתניהו: תודה על ההגנה החשובה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת נתניהו.

קריאות: – – –

מיקי לוי: שקט באולם.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: תקשיב, תקשיב.

אופיר אקוניס: טיבי, גם הודעה אישית?

אופיר אקוניס: ביבי או טיבי.

מירב בן ארי: זו הודעה אישית?

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: השרה שקד – אני מציע לאופוזיציה להקשיב, למרות שאנחנו אופוזיציה אלטרנטיבית.

אחמד טיבי: השרה שקד עלתה לנאום בתשובה על הצעת האי-אמון של סיעת הרשימה המשותפת ודיברה ביהירות, בחוצפה, בגסות רוח, בגזענות, ופנתה אלינו, לח"כים של הרשימה המשותפת, ובעצם לח"כים הערבים, בעיקר, ואמרה: אתם התחלתם ב-48' והפסדתם, יא פראיירים.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר לאילת שקד שהיא יושבת בקואליציה – –

קריאה: עם פראיירים.

אחמד טיבי: – – עם מי שהיא קוראת להם פראיירים, חברי הכנסת של רע"מ.

אחמד טיבי: היא קוראת להם פראיירים כי הם ערבים, פלסטינים, בדיוק כמוני.

קטי קטרין שטרית: כל הכבוד.

אחמד טיבי: בדיוק כמוני.

אחמד טיבי: גם הם פלסטינים.

אחמד טיבי: הם עשו טעות קשה כשהצטרפו לממשלה הזאת, שהיא שינוי לרעה, אבל הם פלסטינים, הם פלסטינים, והיא שרת הפנים בגלל הקולות של הפלסטינים האלה ברע"מ.

אחמד טיבי: כדאי לה לזכור את זה בכל פעם שהיא חותמת על צו לפירוק משפחות של פלסטינים ולפגיעה בילדים פלסטינים.

אחמד טיבי: והיא התגאתה ואמרה: אני חותמת, ואני מונעת, גם אם החוק ייפול – אני מונעת מהמשפחות האלה להתאחד.

שלמה קרעי: היא לא תעשה את זה, טיבי.

אחמד טיבי: ולכן, כדאי לה להיות קצת צנועה, במיוחד כשהיא כל יום מתקשרת לאנשי רע"מ ומבקשת מאוד יפה שיאפשרו לה להעביר את החוק.

יואב קיש: גם אליכם.

אחמד טיבי: מבקשת יפה מאוד.

מכלוף מיקי זוהר: מה היא משלמת?

מכלוף מיקי זוהר: מה היא משלמת?

אחמד טיבי: לא כמו היהירות שהייתה כאן.

מכלוף מיקי זוהר: מה היא משלמת?

מכלוף מיקי זוהר: מה היא משלמת?

אחמד טיבי: ובכל זאת, אני לא מכיר ערבי גאה בן העם הפלסטיני שיסכים להעביר את החוק הזה.

יואב בן צור: רע"מ.

אחמד טיבי: לא מכיר אף ערבי כזה.

אחמד טיבי: כל ערבי שיסכים להעביר את החוק הזה בעצם יורק בפרצופם של משפחות, של ילדים, של בני עמו, ופוגע פגיעה קשה, עד כדי תקיעת סכין בגב של המשפחות הפלסטיניות משני עברי הקו הירוק, אלה שהפגינו כאן.

אחמד טיבי: ראינו את הילדים, את הדמעות, את הבכי, את הסבל היום-יומי.

אחמד טיבי: על דבר כזה לא מנהלים משא ומתן – לא בשביל חודש, לא בשביל שנה.

אחמד טיבי: את החוק הזה מפילים, כי הוא כתם שחור בספר החוקים של מדינת ישראל.

אחמד טיבי: כך נהגנו מ-2003.

אחמד טיבי: מיכל, את ומרצ הייתן יחד איתנו מול בג"ץ.

אחמד טיבי: מרצ היא סיעה עם מצפון, ואני לא מתאר לעצמי שתתנהגו כמו שהתנהגתם בוועדה – לצאת מהאולם.

אחמד טיבי: ההחלטה האחת והיחידה שצריך לקבל היא להצביע נגד.

אחמד טיבי: וההודעה של מפלגת העבודה היום שסיעת העבודה תצביע בעד החוק היא הודעה מבישה.

אחמד טיבי: בוז להודעה הזאת של מי שמגיעים בחג, בעיד אל-אדחא, ומבקשים מהערבים לאכול כבשים ובסוף מצביעים נגד המשפחות הפלסטיניות.

אחמד טיבי: מדובר בחוק מביש, גזעני, אנטי-אנושי שצריך להפיל אותו.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

מיקי לוי: הודעה לחברת הכנסת סילמן, בבקשה.

הוועדה המסדרת): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הוועדה המסדרת החליטה בישיבתה היום כי ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעות החוק הבאות לשם הכנתן לקריאה השנייה והשלישית: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 10), מ/1410; הצעת חוק קיום דיונים בהיוועדות חזותית בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים בתקופת התפשטות נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון), התשפ"א–2021, מ/1419.

הוועדה המסדרת): תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה ליושבת-ראש הוועדה המסדרת.

איתן גינזבורג: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 120) (תיקון מס' 2), התשפ"א–2021, שהחזירה הוועדה הזמנית לענייני כספים; הצעת חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב (תיקון מס' 7), התשפ"א–2021, שהחזירה הוועדה הזמנית לענייני כספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה למזכירת הכנסת.

איתן גינזבורג: << נושא >> צו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (בידוד בית והוראות שונות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 32), התשפ"א–2021 << נושא >> [נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים, חברי הכנסת, לסעיף הבא על סדר-היום – צו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (בידוד בית והוראות שונות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 31), וצו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (בידוד בית והוראות שונות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 32), בדיון משולב.

איתן גינזבורג: תציג את הצווים שרת התחבורה מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: אני מחליפה – אני מדברת בשם חברי שר הבריאות, ואני מביאה בפניכן ובפניכם צווים שדרושים לנו כדי להתמודד עם העלייה בתחלואה מהנגיף מסוג דלתא, המכונה דלתא, שאנחנו רואות ורואים לאחרונה עלייה בהידבקות בו ובתחלואה.

מרב מיכאלי: ולכן, כדי להישמר וכדי לצמצם ככל האפשר את ההתפרצות ולא להגיע, חלילה, לכדי היקפים משמעותיים, אנחנו מביאות ומביאים בפניכם שתי הצעות לתיקון צו בריאות העם.

מרב מיכאלי: האחד: צו שיאפשר מתן קנסות להורות והורים בגין הפרת בידוד של ילדות וילדים מתחת לגיל 12 שגרים איתם.

מרב מיכאלי: בזמן האחרון התרחשו כמה מקרים, מספר לא מבוטל של מקרים, שבהם קטינים וקטינות הפרו בידוד, מה שהאיץ את התפרצות התחלואה, כתוצאה מכך.

מרב מיכאלי: מתחת לגיל 12 קטינות וקטינים מן הסתם אינם בני אחריות פלילית, אבל משום שבגילים האלה, בדיוק בשל כך, הורות והורים אחראים להם לחלוטין, ובשל פוטנציאל הנזק הרב בהדבקה של קטינות וקטינים שיוצאים החוצה ובעצם חושפים אחרים שאינם מחוסנות ומחוסנים לתחלואה, מוצע לתקן את הצו ולקבוע שחובת הבידוד חלה גם על מי שאחראי או אחראית לקטינה או קטין שמתגוררים עימם ומתחת לגיל 12.

מרב מיכאלי: הפרת האחריות הזאת מהווה עבירה של ההורה או ההוֹרָה.

מרב מיכאלי: תיקון נוסף לצו הזה יאפשר לראש שירותי בריאות הציבור, מנכ"ל משרד הבריאות ורופאי המחוז או רופאות המחוז להורות למחוסנות ולמחוסנים, למחלימים, לשהות בבידוד בהתקיים אחד מהתנאים הקבועים בסעיף: אם המחוסנת או המחוסן היה במגע עם חולה שנדבקה בזן מסוכן של הנגיף באירוע תחלואה חריג; אם המחוסנת או המחוסן היה במגע עם חולה ונמצא דרך קבע במוסד שנמצאת בו אוכלוסייה בסיכון, אוכלוסייה לא מחוסנת או אוכלוסייה שידוע שהחיסון לא יעיל לגביה; אם היה במגע עם חולָה או חולה בטיסה.

מרב מיכאלי: בתיקון הזה נקבעה חובת עטיית מסכה גם על השוהות והשוהים בשדה התעופה, בשדות תעופה בין-לאומיים ומעברי הגבול ובמקומות שניתן בהם טיפול רפואי.

מרב מיכאלי: התיקון הנוסף מציע להרחיב את החובה לעטות מסכה כך שתחול בכל מקרה שאינו שטח פתוח, למעט מקום המגורים של האדם.

מרב מיכאלי: תיקון זה נדרש לנוכח העלייה בתחלואה בשבועיים האחרונים ולצורך צמצום התפשטות הנגיף בישראל.

מרב מיכאלי: למעשה, מדובר על החזרת חובת עטיית מסכה כפי שהייתה עד לתיקון מס' 28, שנכנס לתוקף ב-15 ביוני 2021.

מרב מיכאלי: אבקשכם ואבקשכן, חברותיי וחבריי, לאשר את התיקונים כאמור כדי למנוע ולצמצם את התחלואה.

מרב מיכאלי: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשרת התחבורה והבטיחות בדרכים מרב מיכאלי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדוברים – אני סוגר את רשימת הדוברים – וראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת יעקב אשר.

איתן גינזבורג: כן, כן, אדוני, זה אתה.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא אדוני.

איתן גינזבורג: בכבוד רב, שלוש דקות מלאות.

הדדי לגמרי.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, אשמח לקצת קשב.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

אני רוצה לומר, אנחנו נמצאים בתופעה – אתם מכירים את זה, בבית ספר, כשבאים לילד ואומרים לו: למה אתה עושה ככה?

הוא אומר: כי גם ההוא עשה.

אנחנו כבר 10, 12 שנים, שומעים פה נאומים נגד הליכוד, נגד התפקוד של הליכוד, נגד נתניהו, נגד יושב-ראש הקואליציה הקודם מיקי זוהר, שנעשים מעשים שלא ייעשו, ששיקול הדעת שלהם הוא לא שיקול דעת, שעושים דברים שהורסים את הדמוקרטיה, ומה שאנחנו רואים מהיום שהממשלה ההזויה הזאת קמה זה שכל היום אתם מסבירים את עצמכם על כל הדברים שאתם גיליתם כשאתם באתם והופעתם במופעי אימים בוועדות.

אני לא אשכח את זה, בוועדת חוקה, על החוק הנורבגי.

ידידי יושב-ראש הישיבה איתן גינזבורג לא ישכח מה עשו כל האינטליגנטים ואיך הלכו לו על הראש ואמרו שכל דבר – עשו, נעשה; שלא לדבר על מה שעשו לגנץ – איזה האשמות האשימו אותו.

ושלושה-ארבעה שבועות, כל דבר שאתם עושים – לקחתם בדיוק מה שנעשה בתקופת נתניהו, מה שנעשה בתקופות של מיקי זוהר כיושב-ראש קואליציה, ואתם באים ואומרים: הוא עשה.

ולא רק שהוא עשה, אלא אם – אתה שומע, יאיר גולן – אם הוא עשה נורבגי של 30%, אנחנו המהדרין מן המהדרין עושים נורבגי כפול, ואם בוועדה הוא לא נתן זכות דיבור, כן נתן זכות דיבור – הם בכלל לא נותנים זכות דיבור.

והכי גרוע והכי צבוע, אדוני היושב-ראש, זה כשעולים לפה היום – עולה לפה שרת הפנים ופשוט באה ואומרת: יש לנו ממשלה נהדרת, שותפים נהדרים, אבל אנחנו רוצים את עזרתכם, כי עם השותפים האלה אנחנו לא מסתדרים.

חבר'ה, יש גבול כמה אפשר לפגוע באינטליגנציה וכמה אפשר לרמות.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

גם כשאתה בקואליציה יש גבול.

תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר; אחריו, אני רק מכין אותך.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מאז תחילת השנה נהרגו 31 פועלים, 31 עובדים נהרגו בתאונות עבודה, מתוכם 19 באתרי בנייה.

עופר כסיף: אני רוצה לנצל את הזמן הקצר שיש לי ולקרוא את שמות 19 ההרוגים, אותם אלה שנהרגו מאז השבעת הכנסת.

עופר כסיף: כולי תקווה שאני לא אצטרך לעשות את זה כל שבוע, אבל בכוונתי, אם חלילה יהיה צורך, לקרוא את שמות ההרוגים כל שבוע.

עופר כסיף: יוסף מוחסיין אל-מראחלה, בן 18, מאל-פורעה; מוחמד עלי נעים מיפיע, בן 34; סוהייל אבו רחמון, בן 73, מנוף הגליל ; חמזה חליל אבו מסאעד, בן 21, מערוער; עידו קונטס, בן 26, מרעננה; נביל גאלב שואהנה מראס עטייה, בן 37; פואד עבוד, בן 39, מדאלית אל-כרמל; אדם ששמו לא נמסר, בן 61, מאזור ירושלים; אריק חסון, בן 50, לא כתוב מאיפה; איבראהים סורור, בן 75, מעילבון; חסן מוחמד סאלח אבו ראס מעילוט, בן 36; ראפי אבו חמד, בן 40, מדאלית אל-כרמל; יעקב ישראל מזרחי, בן 40, מתל אביב; נסראת אבו תנהא, בן 57, מיפיע; מסעב אל-נג'די, בן 30, מראס אל-עמוד; יגאל בן אקן, בן 50, מקריית גת; אדם ששמו לא ניתן לפרסום, בן 55; עוד אדם בן 65 ששמו אינו ידוע, והאחרון – גם שמו אינו ידוע, בן 30, שהוא היה עובד זר מגיאורגיה.

עופר כסיף: אני קורא פה לעשות מעשה של ממש, להפסיק את תאונות העבודה שלא נפסקות ונמשכות וגובות קורבנות יום-יום כמעט.

עופר כסיף: אני קורא פה לממשלה ולכל חברי הכנסת להתגייס ביחד למאבק בתאונות העבודה.

עופר כסיף: יהי זכרם של ההרוגים ברוך, ותודה.

איתן גינזבורג: מצטרף אליך, חבר הכנסת כסיף, ובעיקר לשרת העבודה, שתחתיה נמצא האגף הרלוונטי.

איתן גינזבורג: הם באמת הרוגים שקופים.

איתן גינזבורג: בהחלט.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מיקי זוהר, בבקשה.

איתן גינזבורג: שלוש דקות, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, רציתי לדבר קצת על חוק האזרחות.

מכלוף מיקי זוהר: אני מניח שאני אדבר גם במהלך הדיון, אבל משום שיש הרבה דברים לומר אז אני אתחיל כבר בדיון הזה.

מכלוף מיקי זוהר: הרי אנחנו עדים לכך שקמה בישראל ממשלת שמאל, ממשלה שהחליטה במודע להישען על הרשימה המשותפת וקבעה שהיא רשת הביטחון שלה.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שאנשים שכחו, אבל הממשלה הזו שקמה, ממשלת השמאל הזו שקמה, נשענת על הרשימה המשותפת.

מכלוף מיקי זוהר: היא הגדילה לעשות שחלק מהממשלה שלה – קיימת מפלגת רע"מ, שהיא מפלגה אנטי-ציונית; היא אומרת בצורה ברורה את עמדותיה – זו מפלגה אנטי-ציונית.

מכלוף מיקי זוהר: ואני שואל את עצמי מהי הסכנה היותר-גדולה: ממשלת השמאל הזו שקמה או חוק האזרחות, שבפועל, הבנתי, יהפוך את הגברת שקד לפקידת הגירה?

מכלוף מיקי זוהר: היא תצטרך לשבת כמה שעות טובות במשרד יום-יום ולחתום על בקשות, על היתרים, לבחון את הסוגיה במסגרת סמכותה החוקית.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מכלוף מיקי זוהר: ואני באמת חושב שברגע שקמה ממשלה כזאת נוראית, שקד לא צריכה לבוא אלינו בטענות, היא צריכה לבוא בעיקר לעצמה.

מכלוף מיקי זוהר: היא הקימה ממשלה כל כך מסוכנת לביטחון המדינה, ממשלה שלא תדע לטפל באיום האיראני, שכנראה תסכים עם האמריקאים במדיניות שונה מול האיום האיראני; ממשלה שלא תדע לטפל בסוגיות בסיסיות כמו שאנו רואים לנגד עינינו, לשמור על מדינת ישראל כמדינת הלאום היהודי.

דוד אמסלם: אני מתפלא עליך, מיקי.

מכלוף מיקי זוהר: כן, דודי.

דוד אמסלם: הבן אדם נוסע בשיירה, לא הולך לישון, נוסע 24 שעות ביממה.

מכלוף מיקי זוהר: כן, כשאתה נוסע בשיירה אתה שוכח מהאחריות, בנט.

מכלוף מיקי זוהר: תשכח מהשיירה, תיזכר בעם ישראל.

דוד אמסלם: שישה מנדטים, הוא צובט את עצמו.

מכלוף מיקי זוהר: תיזכר בביטחון המדינה.

דוד אמסלם: הוא צובט את עצמו, הוא אומר: אני שישה מנדטים, תראה את השיירה.

דוד אמסלם: לא מאמין.

דוד אמסלם: שישה רכבים.

מכלוף מיקי זוהר: הוא לא מאמין.

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע מה?

מכלוף מיקי זוהר: אין לי דרך לנתח את זה יותר יפה.

מכלוף מיקי זוהר: עשית פה איזושהי אסוציאציה שאני כנראה לא יכול לחלוק עליה, כי אחרת אין דרך להסביר את ההחלטה השערורייתית הזאת של בנט ללכת לממשלה שכזאת.

מכלוף מיקי זוהר: אז אני אומר לקואליציה החדשה: אל תבנו עלינו.

מכלוף מיקי זוהר: לכו לרע"מ שיוציאו לכם את הערמונים מהאש; לכו לרשת הביטחון שלכם, למשותפת.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא הכתובת שלכם.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שהחוק הזה סוף-סוף חושף את ממשלת הזדון הזו, את הממשלה המסוכנת הזו.

מכלוף מיקי זוהר: ואתם יודעים מה?

מכלוף מיקי זוהר: אני קורא לקואליציה – יש לכם שתי אפשרויות, תבחרו: האחת, בואו נקדם את חוק ההגירה, תוך חודשיים-שלושה נקדם את חוק ההגירה, ובא לציון גואל, פתרנו את הבעיה; השנייה, תפרקו את הממשלה הזו.

מכלוף מיקי זוהר: בואו נקים ממשלת ימין.

מכלוף מיקי זוהר: בואו נעשה את מה שעם ישראל ציפה מכם, מאלה שהצביעו בעבורכם, שחשבו שתפעלו כפי שהתחייבתם לציבור.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה גם לך, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: בזה תם הפרק הראשון בנאומו של חבר הכנסת זוהר על חוק האזרחות.

איתן גינזבורג: אתה הבטחת לכולם שיהיה עוד המשך, כי זה חוק חשוב.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבטיח לכולם שיהיה המשך.

איתן גינזבורג: אתה רואה איך אני קשוב?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה, יעלה ויבוא, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, חידה: מה המשותף לאסתר חיות, יאיר לפיד, מיקי לוי, בנימין נתניהו, ראובן ריבלין, בני גנץ ונפתלי בנט?

משה אבוטבול: בזמן שאתם מנסים לפתור את החידה אני אתן רמז.

משה אבוטבול: יצחק רבין, זכרו לברכה, לא היה אדם דתי, כידוע.

משה אבוטבול: רבין הגיע לניו יורק לרגל אירועים לציון 50 שנה להקמת האו"ם.

משה אבוטבול: מאחר שסיום האירוע התאחר, יצא ראש הממשלה דאז באיחור והחל לצעוד ברגל בליווי משלחת אבטחה לעבר בית המלון, כדי לכבד את השבת.

משה אבוטבול: המצלמות תיעדו את האירוע, ולאחר רחוב או שניים הציעו אנשי הפמליה לרבין להיכנס לרכב השרד ולנסוע למלון.

משה אבוטבול: הצלמים כבר הלכו, המלון עוד רחוק, ו-73 זה כבר לא גיל צעיר.

משה אבוטבול: רבין סירב והשיב למציעים: אני לא אדם פרטי אלא ראש ממשלת ישראל, ומדינת ישראל היא מדינה יהודית ושומרת שבת.

משה אבוטבול: וכך, בגדלות נפש, בגשם שוטף, צעד רבין במשך חצי שעה עד לבית המלון ריג'נסי בניו יורק שבו הוא התאכסן.

משה אבוטבול: במהלך השבת האחרונה, בשעה 15:00, פרסם יושב-ראש הכנסת מיקי לוי רשומה או פוסט בפייסבוק לסיכום השבוע בכנסת, ואף צירף לכתיבתו תמונות של נציגים חרדים – דבר כואב שראוי למחות עליו כשלעצמו.

משה אבוטבול: יושב-ראש הכנסת התנצל בצאת השבת על חילול השבת המיותר, ועל כך הוא ראוי לשבח.

משה אבוטבול: וזה גם פתרון החידה.

משה אבוטבול: במדינת ישראל ישנם שבעה אנשים שנחשבים סמלי שלטון: יושב-ראש הכנסת, ראש הממשלה, שר הביטחון, שר החוץ, נשיא המדינה, נשיא בית המשפט העליון וראש האופוזיציה.

משה אבוטבול: הם חלון הראווה של מדינת ישראל כמדינה יהודית דמוקרטית.

משה אבוטבול: כשהם שומרים שבת המשמעות היא שמדינת ישראל כולה שומרת שבת.

משה אבוטבול: באורחות חייהם הפומביים הם שומרים על היום הלאומי של עם ישראל, יום השבת – לא נוסעים בשבת, לא מקיימים פגישות עבודה, לא מוציאים הודעות לתקשורת, לא מצייצים ברשתות החברתיות אלא ממתינים לצאת השבת.

משה אבוטבול: אני מצטט את דבריו של המשורר הלאומי חיים נחמן ביאליק.

משה אבוטבול: הוא אמר: "עם ישראל לא יוותר לעולם על השבת, כי היא לא רק יסוד קיומו הישראלי אלא גם יסוד קיומו האנושי.

משה אבוטבול: בלי שבת אין צלם אלוקים ואין צלם אנוש בעולם.

משה אבוטבול: אילו הייתה העבודה תכלית לעצמה – –

איתן גינזבורג: תודה.

משה אבוטבול: – – הרי אין מותר לאדם מן הבהמה".

איתן גינזבורג: תודה רבה.

משה אבוטבול: אני אמשיך ואסיים.

משה אבוטבול: "כל עמי התרבות קיבלו מיד ישראל בצורה זו או אחרת – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: – – את יום המנוחה, והיא שהיא עמדה להם ללבוש צורת אדם במקצת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: בלעדיה היו כולם עומדים בפראותם – – – שמירת השבת שקולה בעיניי לא רק כשמירת כל התרי"ג מצוות הישראליות" – – –

איתן גינזבורג: תודה.

משה אבוטבול: עוד דקה, אדוני.

איתן גינזבורג: לא, אדוני, אדוני, אנחנו מקפידים.

איתן גינזבורג: אתם מקפידים על רישום מוחלט ואנחנו נקפיד על זמנים.

איתן גינזבורג: יש לך עוד נאום עוד מעט, אני מבטיח שתוכל להשלים את זה.

משה אבוטבול: אני אסיים רק בכך שאנחנו בעיצומם של ימי בין המצרים, וחז"ל אמרו שלא חרבה ירושלים אלא בגלל שחיללו את השבת.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי השרה, בגלל שלוש סיבות הקימו, או עשו, נפתלי בנט ואילת שקד את ממשלת השמאל הזאת, שאנחנו היום רואים אותה בגנותה ובכל תחלואיה, כפי שקורה – ואני לא רוצה להאריך, כבר דיברתי ואני עוד אדבר בהמשך.

משה גפני: אבל שלוש הסיבות שבגללן הם הקימו את הממשלה הזאת הן 1.

משה גפני: השנאה לנתניהו; 2.

משה גפני: השנאה לחרדים; 3.

משה גפני: תאוות השררה – שבנט לא היה יכול לוותר על העניין הזה שהוא יהיה ראש ממשלה.

משה גפני: לא משנה שזה קרקס וליצנות והכול, אבל הוא לא היה יכול לוותר על העניין הזה.

משה גפני: אני רוצה לנתח את שלושת הדברים.

משה גפני: האחד – השנאה לנתניהו.

משה גפני: כאילו נתניהו הוא עדיין ראש ממשלה, הולכים ומוציאים החוצה שהוא קיבל 50,000 שקל כדי לבנות ג'קוזי בקיסריה.

משה גפני: מה לעשות, לא היה ולא נברא, לא משל ולא נמשל.

משה גפני: ממשיכים לדבר עליו, מין שנאה פתולוגית שאי-אפשר פשוט לתאר אותה.

משה גפני: אני לא חסיד של נתניהו, אבל הוא היה ראש ממשלה מצוין, הוא עשה המון דברים טובים למדינת ישראל; הוא גם עכשיו עשה עם הקורונה – ברגע שהוא עזב, הקורונה חזרה.

משה גפני: הוא הביא את החיסונים, הוא עשה את הדברים שצריך לעשות.

משה גפני: ג'קוזי.

משה גפני: זה בכלל לא משנה אם זה נכון או לא נכון.

משה גפני: תשאלו את האדם הממוצע – התקשורת הכניסה בראש שיש נתניהו ויש ג'קוזי.

משה גפני: נכון?

משה גפני: לא נכון?

משה גפני: לא רלוונטי.

משה גפני: אחרי זה השנאה לחרדים, הסיבה השנייה.

משה גפני: אתם שומעים שיש דברים דחופים שצריך לעשות.

משה גפני: בנט אמר שצריך לעשות את הממשלה הזאת, בגלל שאחרת הולכים לבחירות חמישיות.

משה גפני: בסדר, הבנו.

משה גפני: ולכן – מה?

משה גפני: צריך לעשות דברים חיוניים.

משה גפני: מה הדבר החיוני שהם עושים?

משה גפני: אין צורך עכשיו במינוי דיינים – מינו דיינים; אין בעיה דחופה שעומדת על הפרק – הם מביאים הצעת חוק שהחרדים לא יהיו בוועדה למינוי דיינים.

משה גפני: אתה שומע את שר האוצר שלהם, שאומר באילת שאישה עובדת, אישה חרדית, והיא צריכה לשלוח את הילד שלה למעון – שתשלם מחיר מלא; לא לסבסד לה את המעון, בגלל שהיא חרדית.

משה גפני: זה פשוט לא להאמין שהדבר הזה הוא דבר שקיים ונמצא בלקסיקון שעליו מדברים.

משה גפני: אני כמובן סומך על בנט, שאמר שהוא יגן על החרדים.

משה גפני: הוא לא יגן ולא כלום.

משה גפני: הרב אייכלר, אנחנו נצטרך להילחם בעצמנו נגד האנטישמיות הזאת.

משה גפני: והדבר השלישי והאחרון – – –

איתן גינזבורג: אחרון.

משה גפני: אני מסיים, אין לי יותר משלוש סיבות.

משה גפני: והסיבה האחרונה – – –

מרב מיכאלי: נגמר הזמן, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: נגמר הזמן.

ישראל אייכלר: את לא היושבת-ראש.

מרב מיכאלי: אני רק מעירה את תשומת ליבו – – –

ישראל אייכלר: מספיק שאת שרת התחבורה ובשבת נוסעים באוטובוסים.

משה אבוטבול: מה את עושה ככה?

משה אבוטבול: אני הייתי מתבייש בזה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

משה אבוטבול: את חושבת שזאת גאווה גדולה?

משה אבוטבול: זאת מדינה יהודית – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אבוטבול.

איתן גינזבורג: הרגע סיימת לדבר.

איתן גינזבורג: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: והסיבה האחרונה – – –

משה אבוטבול: – – –

איתן גינזבורג: הוא במשפט האחרון שלו, תן לו לדבר.

איתן גינזבורג: תן לו לדבר, אנחנו רוצים לשמוע מה הסיבה השלישית, כולנו משתוקקים.

משה אבוטבול: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: קריאת הביניים נשמעה, תודה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

משה אבוטבול: – – – ירושלים חרבה בגלל חילול שבת.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: הסיבה האחרונה היא תאוות השררה.

משה גפני: תאוות השררה היא כזאת שיכולה לעמוד פה שרת המשפטים, אחרי שהיא לקחה את המדינה ונתנה את זה לממשלה הזאת, עם כל הבעיות שכרוכות בזה – הביטחונית, המדיניות, הכול הכול הכול – ואומרת לנו: אתם תישאו באחריות, אתם תדאגו לזה שחוק האזרחות יעבור, אחרי שאת הכול, כל מה שקורה במדינה, נתנו להם.

משה גפני: תאוות השררה שלא יודעת שובעה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על הסבלנות, ואני מבטיח לך שבנאומים הבאים אני אאריך עוד.

משה גפני: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אני מודה לך, חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: על לא דבר.

איתן גינזבורג: אני מחכה לאותם נאומים.

משה גפני: תודה רבה.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו – חבר הכנסת אוריאל בוסו.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול אני מתפלא איך זה ששר הבריאות לא בא להציג את החוק.

אורלי לוי אבקסיס: הוא חושב שזה חוק פשיסטי.

יעקב ליצמן: זה חוק בריאות, חוק שלו.

יעקב ליצמן: איך זה שהוא שולח מישהו?

יעקב ליצמן: הקורונה לא חשובה לו?

יעקב ליצמן: אז התשובה: באמת לא חשוב לו, ואני אביא לכם כמה הוכחות.

דוד אמסלם: הוא בעתירה בהאג, נגד החיילים בהאג.

יעקב ליצמן: א.

יעקב ליצמן: שים לב, חבר הכנסת אמסלם: ביום ראשון הודיעו שביום שלישי יהיה קבינט קורונה.

יעקב ליצמן: כל יום מתווספים עשרות, מאות, אולי אלפי מקרים, אבל אין להם זמן, הם עסוקים.

יעקב ליצמן: אז הודיעו כמה ימים – – –

אורלי לוי אבקסיס: איך הם עסוקים?

אורלי לוי אבקסיס: יש להם את הנורבגי.

יעקב ליצמן: מה?

אורלי לוי אבקסיס: הנורבגים החליפו אותם.

אורלי לוי אבקסיס: למה הם עסוקים?

יעקב ליצמן: לא יודע.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא פינה להם זמן?

יעקב ליצמן: אפילו לא מצא לנכון לבוא להציג את החוק הזה.

יעקב ליצמן: ב.

יעקב ליצמן: אם היה מצב היום שבהרצליה ותל אביב ובנימינה ועוד מקומות שיש הרבה מקרים של הקורונה – אם זה היה קורה בבני ברק, מה היו עושים לנו?

יעקב ליצמן: החרדים אשמים, צריך לעשות סגר.

יעקב ליצמן: למה לא צריך לעשות סגר בהרצליה?

יעקב ליצמן: למה לא צריך לעשות סגר בתל אביב, איפה שזה קורה?

יעקב ליצמן: למה רק אצלנו החרדים משרד הבריאות מאוד מאוד מאוד המליץ ולחץ?

אורלי לוי אבקסיס: ליצמן, גם כשאין חולים במגזר החרדי שמים את התמונות של החרדים.

יעקב ליצמן: כן, שמעתי שהייתה ביקורת והורידו.

יעקב ליצמן: שמעתי, תודה רבה.

יעקב ליצמן: אז אני אומר, עם כל הכבוד להם, הם לא מטפלים בקורונה.

יעקב ליצמן: מתווסף כל יום, ורק מאיימים כל הזמן שאם יקרו עוד מקרים ועוד מקרים הם ייזכרו.

יעקב ליצמן: עד הרגע הזה לא עשו כלום, לא עשו כלום כלום, ממש כלום, ואני חושב שעד שהם יתעוררו – ואיפה הספר הזה של בנט?

יעקב ליצמן: איפה הספר?

מיכאל מלכיאלי: אזל מן השוק, נגמר.

מיכאל מלכיאלי: אי-אפשר להשיג אותו.

יעקב ליצמן: רב-מכר.

יעקב ליצמן: רב-מכר.

אורלי לוי אבקסיס: הוא יצא – – –

מיכאל מלכיאלי: הממשלה מנסה לקרוא, להבין מה לעשות.

מיכאל מלכיאלי: כלום.

יעקב ליצמן: לא יודעים.

משה אבוטבול: זה הורד מהמדפים.

יעקב ליצמן: אז אנחנו נעשה מבצע שמי שיכול להביא לראש הממשלה את הספר, ניתן לו פרס.

יעקב ליצמן: אז הוא ידע – – –

מיכאל מלכיאלי: יקבל סגן שר.

יעקב ליצמן: לא, אין מקום.

מיכאל מלכיאלי: יקבל שר בתוך משרד אחר.

משה אבוטבול: זה ירד מהמדפים, אני מבקש לא לדבר על הספר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מחפשים את סופר הצללים.

יעקב ליצמן: אז אם הוא יודע כל כך טוב מה לעשות בקורונה, שיעשה.

יעקב ליצמן: הוא לא עושה כלום.

יעקב ליצמן: כלום.

יעקב ליצמן: עוד יומיים, עוד שלושה ימים, יהיה דיון בקבינט מה צריך לעשות עם המאות שכבר נוספו, אבל בינתיים כל יום מתווספים עוד מקרים ועוד מקרים, והוא לא משתלט על המצב.

אורלי לוי אבקסיס: הרב ליצמן, זה בגלל שהוא כל כך מאמין, שהוא מחכה לנס.

איתן גינזבורג: תודה רבה, הרב ליצמן.

יעקב ליצמן: אני כבר מסיים, עוד מילה.

איתן גינזבורג: לא, אתה מנהל דו-שיח – זה על חשבון הזמן שלך.

איתן גינזבורג: אני מצטער.

יעקב ליצמן: לא, לא, רק מילה.

איתן גינזבורג: אז תשב לידה והיא תגיד לך.

איתן גינזבורג: אני בטוח שזה יהיה מעניין, רק לא על חשבון כל המליאה, אדוני.

אורלי לוי אבקסיס: הכיפה שלו אולי מעידה על זה שהוא מאמין – – –

יעקב ליצמן: היושב-ראש לא נותן לי לשמוע – – –

איתן גינזבורג: נכון, כי אני לא רוצה שתפריע לך לדבר.

יעקב ליצמן: אוקיי, אז רק מילה אחת.

יעקב ליצמן: אני מציע ליושב-ראש שעם כל הכבוד, כששר הבריאות לא כל כך מעוניין בדיון על הקורונה – או להביא אותו בצו הבאה או לסגור את הדיון.

יעקב ליצמן: תודה.

מיכאל מלכיאלי: או למנות שר במשרד הבריאות.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת ווליד טאהא.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שרת המשפטים עמדה כאן קודם מעל הדוכן וסיפרה שלפני חודש בערך, בישיבת הממשלה, בקבוצת הווטסאפ, לבקשת מזכיר הממשלה, רצו להעביר את החוק והצביעו.

אוריאל בוסו: אבל דבר אחד היא לא סיפרה.

אוריאל בוסו: אתה יודעים למה החוק לא עבר ולא הגיע לכאן?

אוריאל בוסו: כי מר גנץ שם וטו על העברת החוק – גם החוק הזה שמדברים עליו, הסכנה – עד שלא ימנו לו מנכ"ל.

אוריאל בוסו: טובת המדינה למול עיניו וביטחון המדינה – את זה הם לא סיפרו.

אוריאל בוסו: איזו צביעות.

אוריאל בוסו: חיסונים היום אין לנו בגלל שלא מינו מנכ"ל למשרד המשפטים.

אוריאל בוסו: זו הצביעות.

אוריאל בוסו: אנחנו מקבלים הטפות ממר בנט ויאיר לפיד היום: איפה ביטחון המדינה, טובת המדינה?

אוריאל בוסו: אתם לא מודאגים שבתוך הממשלה שלכם יושבים אנשים שהולכים נגד המדינה ולא תומכים בחוק?

אוריאל בוסו: בממשלה שלכם.

אוריאל בוסו: מה אתם רוצים מאיתנו?

אוריאל בוסו: הבאנו חוק הסדרה – תתמכו בו.

אוריאל בוסו: זו הצביעות בהתגלמותה, פעם אחר פעם.

אוריאל בוסו: אבל השקרים שם נמשכים ללא הרף.

אוריאל בוסו: לפני יומיים שרת המשפטים ישבה עם מתיישבים, ראשי יש"ע, ואמרה להם: סיכמתי שכל נושא הבנייה נמשך אצלי, במשרד המשפטים.

אוריאל בוסו: אחרי שעה יוצאת הכחשה של שר הביטחון: לא היה ולא נברא בהסכם.

אוריאל בוסו: כל נושא הבנייה נמצא במשרד הביטחון ויפעל לפי הצורך.

אוריאל בוסו: שקד עושה בנט.

אוריאל בוסו: אולי צריך להתנצל עכשיו שוב בפני חכם מנסור, שהוא בסוף בינטט את כולם, כי לא תקום ישיבה באיתמר, הוא עבד על כולם, וכולם עבדו על כולם; ממשיכים בצביעות שלהם לרמות גם את המתיישבים, גם את תושבי מדינת ישראל, להגיד שאין, טובת המדינה למול עיניהם.

אוריאל בוסו: מאיתנו אתם רוצים עזרה לקיים את הממשלה שאתם מדברים עליה שהיא בסכנה?

אוריאל בוסו: אני יושב היום בוועדת חוץ וביטחון, ואתה שומע אנשים שצועקים: סכנה; מהקואליציה מנסים לשכנע; מיכל רוזין יושבת ומנסה לדבר, אצלכם, בממשלה שלכם.

אוריאל בוסו: איפה הצביעות?

אוריאל בוסו: אתכם זה לא מדאיג?

אוריאל בוסו: בנט ולפיד מטיפים לנו, אבל בממשלה שלכם יושבים אנשים שהם לכאורה נגד המדינה ורוצים לפגוע בביטחון המדינה.

אוריאל בוסו: אז בבקשה, מי שרוצה לעשות מעשה זמרי ולבקש שכר כפינחס, שלא יבוא אלינו לעזרה.

אוריאל בוסו: אנחנו לא ניתן לכם חמצן ולא החייאה אפילו רגע אחד, לממשלה הזאת.

אוריאל בוסו: וכבר מי שקצת ביטא ואמר: יש אדם שהוא – אם הוא חולה סכרת, לא עליכם, צריך לקטוע לו רגל בשביל שימשיך לחיות.

אוריאל בוסו: אם אנחנו עכשיו בחוק הזה נצטרך להתנגד אליו בשביל שנפיל את הממשלה המסוכנת הזאת לביטחון מדינת ישראל, זה מה שאנחנו נעשה.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת בוסו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: שלוש דקות.

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לפני שאיכנס לדברים שלי, עמד פה לפני לא הרבה זמן מי שהיה ראש ממשלה במשך 12 שנים במדינת ישראל לאחרונה, והיה גם לפני כן, והוא אמר שהממשלה של השינוי לרעה, יש בה גורמים אנטי-ציוניים.

סמי אבו שחאדה: הוא כנראה פשוט מבין לא נכון – אנטי-ציוניים זה טוב; להיות אנטי-ציוני זה דבר חיובי.

סמי אבו שחאדה: מה זה להיות אנטי-ציוני?

סמי אבו שחאדה: זה להיות אנטי-כיבוש, להיות בן אדם דמוקרט, להאמין בזכויות אדם כאדם, בלי עליונות הגזע היהודי.

סמי אבו שחאדה: להיות אנטי-ציוני זה להיות נגד עליונות יהודית.

יאיר גולן: הפרשנות שלך שגויה לחלוטין.

סמי אבו שחאדה: בעד שוויון.

יאיר גולן: – – –

סמי אבו שחאדה: בעד שוויון.

סמי אבו שחאדה: לכן, אנטי-ציוני זה דבר מבורך.

סמי אבו שחאדה: מי שצריך לחשוב לגבי העניין של הבעיה עם המוסר – זה הציוני.

סמי אבו שחאדה: מי שאנטי-כיבוש, מי שבעד שוויון, מי שאנטי-עליונות יהודית וחושב שכל בני האדם שווים – שמח – –

גלית דיסטל אטבריאן: אחרי שישה מיליון מגיעה לנו מדינה.

סמי אבו שחאדה: – – שמח וגאה.

סמי אבו שחאדה: והוא חושב שהוא גם, כמוני, יש לו הרבה יותר קרבה לדמוקרטיה ולזכויות אדם מאשר להיות ציוני.

סמי אבו שחאדה: זה באשר למה שאמר ראש הממשלה לשעבר – – –

אורלי לוי אבקסיס: בגלל זה אתה תומך בארגוני טרור – כי הם אוהבים את האנושיות – – –

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, הרעש הזה מפריע, ואז קשה לי – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, את ביקשת לדבר, נכון?

אורלי לוי אבקסיס: ולכן, בגלל שהם דואגים לזכויות האדם באשר הם, אתם תומכים בארגוני טרור.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבקסיס, תודה רבה על קריאת הביניים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: זה קצת מדהים אותי, זכויות האדם ולתמוך במעשי טרור.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תסביר לי את האנומליה הזאת.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת אבקסיס.

איתן גינזבורג: את לא יכולה להתעלם לגמרי ממה שמדברים אלייך.

אורלי לוי אבקסיס: אתה גם מקשיב למה שאומרים פה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו משיבים לטיעונים.

איתן גינזבורג: לא, יש קריאות ביניים, ואת צריכה להישמע למה שמבקשים ממך.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

אורלי לוי אבקסיס: אז זה די גורם לנו ככה למחשבות נוספות.

משה ארבל: אתה שולל את קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית?

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת ארבל.

משה ארבל: זו השאלה, סמי.

איתן גינזבורג: בבקשה.

משה אבוטבול: איתן, היום אתה קשוח מדי.

סמי אבו שחאדה: אני – להפך, אני מציג – – –

אורלי לוי אבקסיס: היום חברת מפלגתך לשעבר עומדת לדין, נחקרת בחשד להסתה.

איתן גינזבורג: – – – חברת הכנסת אבקסיס, אני אקרא אותך לסדר פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: מספיק.

משה ארבל: היושב-ראש, קריאות ביניים זה בתקנון.

איתן גינזבורג: קריאת ביניים זאת קריאה, לא נאום, ולא אחרי שמעירים.

איתן גינזבורג: אתה ישבת פה, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה – – –

אורלי לוי אבקסיס: במסגרת של דיון גם מתפתח איזשהו שיח.

אורלי לוי אבקסיס: זה תפקיד היושב-ראש – צריך לדעת מתי – – –

איתן גינזבורג: תודה.

סמי אבו שחאדה: עכשיו לעניין.

סמי אבו שחאדה: אני אתעלם מהרעש הצדדי הזה והמיותר.

איתן גינזבורג: אני מוסיף לך זמן.

איתן גינזבורג: בבקשה.

סמי אבו שחאדה: תודה.

סמי אבו שחאדה: תודה, אדוני.

סמי אבו שחאדה: ואני רוצה להגיד משהו לגבי המדינה היהודית והדמוגרפית.

משה אבוטבול: דמוקרטית.

משה אבוטבול: סמי – – –

סמי אבו שחאדה: דמוגרפית.

סמי אבו שחאדה: זה מה שאמר יאיר לפיד היום, והוא ממשיך את דרכו של בנימין נתניהו לפניו – הוא אמר באופן ברור שהתיקון לחוק האזרחות בא ממניעים דמוגרפיים.

אורלי לוי אבקסיס: טוב, אם תקשיב לכל מה שלפיד אומר – – –

סמי אבו שחאדה: עכשיו, אם יש גזענות בעולם, חברים, אתם המאסטרים.

סמי אבו שחאדה: במקומות אחרים שיש בהם גזענות, הם מתביישים קצת בגזענות שלהם.

קריאה: – – –

סמי אבו שחאדה: אין עוד פרלמנטים שמתגאים בגזענות חוץ מכם.

סמי אבו שחאדה: תתביישו קצת.

אורלי לוי אבקסיס: אין עוד פרלמנטים – –

קריאה: – – –

סמי אבו שחאדה: אין עוד דברים כאלה.

סמי אבו שחאדה: העולם השתנה.

אורלי לוי אבקסיס: – – שבהם יש אנשים שתומכים ברצח של אוכלוסייה אזרחית.

משה ארבל: מנסור עבאס – – –

סמי אבו שחאדה: אתה יודע, כשהיהודים במאה ה-19 סבלו מגזענות – – –

משה ארבל: – – – מאזן גנאים, סעיד אלחרומי – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ארבל, יש גבול גם.

אוריאל בוסו: אבל בלי רע"מ זה לא עובר.

סמי אבו שחאדה: הם היו בעד שוויון.

סמי אבו שחאדה: למה היהודים מתנגדים לשוויון?

אוריאל בוסו: זה לא היהודים, זה הערבים.

סמי אבו שחאדה: אני באמת לא יכול להבין למה היהודים מתנגדים לשוויון.

משה ארבל: איפה מנסור?

גלית דיסטל אטבריאן: שישה מיליון.

סמי אבו שחאדה: אי-אפשר להבין.

גלית דיסטל אטבריאן: בגלל זה.

סמי אבו שחאדה: פעם, במאה ה-19 – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

קריאה: – – –

סמי אבו שחאדה: – – יהודים, רובם, נזעקו למען שוויון.

סמי אבו שחאדה: במאה ה-21, הרוב בכנסת מתנגד לשוויון, ומגיע עם חוק למדינה יהודית ודמוגרפית.

אורלי לוי אבקסיס: זה הבית הלאומי של העם היהודי.

סמי אבו שחאדה: עם גזענות אין פשרות.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

סמי אבו שחאדה: אני מסיים, אדוני.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

סמי אבו שחאדה: אמרתי את זה כמה פעמים, כנראה לא מבינים – –

אורלי לוי אבקסיס: זה הבית הלאומי של העם היהודי לפי מגילת העצמאות.

סמי אבו שחאדה: – – אז אני אגיד עוד פעם:

סמי אבו שחאדה: עם גזענות לא מתפשרים.

סמי אבו שחאדה: גזענות מביסים.

משה ארבל: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ארבל, תוריד את הידיים, אנחנו לא בשוק.

קריאה: תודה, אדוני.

קריאה: תודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת גלית דיסטל אטבריאן.

משה ארבל: היושב-ראש, מותר לנו לדבר עם הידיים.

משה ארבל: אתה לא דנה ויס.

איתן גינזבורג: כן, כן, זה מאוד מכבד אותך, אדוני.

איתן גינזבורג: זה מאוד מאוד מכבד אותך.

משה ארבל: – – – אל תיתן לי ציונים.

איתן גינזבורג: זה מאוד מכבד אותך.

משה ארבל: תודה.

משה אבוטבול: סמי, זה דמוקרטיה או דמוקרציה?

משה אבוטבול: אחד קורץ לשני אצלכם.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: שלוש דקות.

משה אבוטבול: מה שמותר לכם, לנו אסור.

גלית דיסטל אטבריאן: אני רוצה לענות לחבר הכנסת הנכבד שנאם כאן רגע לפניי.

גלית דיסטל אטבריאן: הסיבה שבגללה הציונות קיימת איננה גזענות אלא שישה מיליון יהודים שנטבחו.

סמי אבו שחאדה: לא נכון, לא נכון – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבו שחאדה, לא להפריע.

סמי אבו שחאדה: הציונות התחילה 100 שנים קודם.

איתן גינזבורג: אני מבקש ממך לא להפריע.

איתן גינזבורג: הרגע ירדת מהדוכן.

גלית דיסטל אטבריאן: והסיבה שבגללה אני אתעקש לנצח על מדינת לאום של העם היהודי – מדינת לאום של העם היהודי לנצח-נצחים, נא להתרגל.

גלית דיסטל אטבריאן: יש לכם מזרח תיכון ענק, אתם יכולים לבחור איזו נקודה שאתם רוצים; לנו – לנו אין.

סמי אבו שחאדה: הציונות – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שחאדה, מספיק.

גלית דיסטל אטבריאן: לנו אין.

גלית דיסטל אטבריאן: זה הבית שלנו.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה יכול לחיות פה כאזרח שווה זכויות, הכול בסדר – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

גלית דיסטל אטבריאן: מדינת הלאום, הלאום, היהודית, מדינת היהודים – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבו שחאדה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבו שחאדה, מספיק.

איתן גינזבורג: הגנתי עליך כשהיית כאן.

איתן גינזבורג: אני מבקש שלא תפריע לאחרים.

איתן גינזבורג: אני מבקש שלא תפריע.

איתן גינזבורג: קראת קריאת ביניים, תודה רבה על הקריאה.

איתן גינזבורג: תן לה להמשיך לנאום.

סמי אבו שחאדה: – – –

איתן גינזבורג: מותר לה לנאום על מה שהיא רוצה.

סמי אבו שחאדה: שתפסיק עם – – –

גלית דיסטל אטבריאן: אני רוצה לדבר עכשיו על נושא אחר, ברשותכם.

גלית דיסטל אטבריאן: עמדה פה אילת שקד לפני כמה דקות ועשתה גם את מה שראש ממששת המנדטים עושה, עשתה את מה ששרן השכל עשתה היום בבוקר, עשתה את מה שמתן כהנא עושה.

גלית דיסטל אטבריאן: באמת, החבר'ה האלה מימינה ומתקווה חדשה הם מופת של חוסר מודעות עצמית שאני לא יכולה לתאר.

גלית דיסטל אטבריאן: באיזה עולם הם מעיזים לפנות לבנימין נתניהו ולומר לו שהוא מסכן את הצביון היהודי של מדינת ישראל?

גלית דיסטל אטבריאן: בנימין נתניהו לא יושב שם אלא פה מסיבה אחת: כי הוא איננו למכירה.

גלית דיסטל אטבריאן: אותו אי-אפשר לקנות.

גלית דיסטל אטבריאן: ניסו.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו ראינו את אברמוביץ' עומד בערוץ 12 ואומר: אתה תאותרג אם רק תעשה את מה שאנחנו רוצים.

גלית דיסטל אטבריאן: כולם ידעו שהמשפט המופרך הזה וכתב האישום המופרך הזה, שבנוי בתפירה רשלנית, שבאמת כנראה שהתופרים והתפרניות לא העלו על דעתם שהוא יימשך עד הסוף; הם לא העלו על דעתם שהפארסה הזאת – הביזיון הזה יגיע לבית משפט.

גלית דיסטל אטבריאן: עכשיו הכול בעצם מוכח לנו, השכם וערב, רק שהתקשורת כמובן מסתירה את זה.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל אם יש דבר אחד שאפשר ללמוד מזה זה שבנימין נתניהו איננו למכירה.

גלית דיסטל אטבריאן: כל לילה שבו שרה נתניהו בכתה על הסיקור המפלצתי, הבלתי-אנושי, מדינה שלמה התמכרה לשנאה בלתי נתפסת.

גלית דיסטל אטבריאן: כל דמעה של שרה נתניהו זה עוד יישוב שלא פונה, זה עוד גבול שלא זז, זה עוד הדיפה מול ממשלת אובמה ומול משטר עוין.

איתן גינזבורג: תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: אני עוד לא סיימתי, שנייה.

איתן גינזבורג: כן, סיימת.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא הפריע לי בהתחלה.

גלית דיסטל אטבריאן: תן לי עוד שנייה.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

גלית דיסטל אטבריאן: אני רוצה לומר דבר כזה: כשאילת שקד, עם כאבי הבטן שלה, מכרה את המדינה ואת כל מה שחשוב לה לטובת קואליציה אנטי-ציונית, וכשראש ממששת המנדטים, בעבור המגלומניה המטורללת שלו מכר את המדינה כדי שהוא ישב בכיסא החשוב, ראש האופוזיציה שילם במשפחתו, שילם בילדיו, שילם בחפותו, שילם בשמו הטוב, הקריב את כל מה שיקר לו למען המדינה הזאת.

איתן גינזבורג: תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: כשאני רואה אותם באים ומאשימים אותו, אלוהים, זה תפלצתי, זאת צביעות.

גלית דיסטל אטבריאן: לאנשים האלה אין מראה בבית.

איתן גינזבורג: תודה רבה לגלית דיסטל אטבריאן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, יש פה שר?

איתן גינזבורג: יש את השרה מירב כהן – נמצאת בקצה המליאה.

אורי מקלב: בסדר, מאה אחוז, רק רציתי לכבד אותה, לא מעבר לזה.

דוד אמסלם: אני מציע שישימו את הנקודות האלה, כמו בסופר – – – עוד קרטון אחד של שר וגמרנו.

אורי מקלב: חבריי חברי הכנסת, שר האוצר ירד עד אילת הדרומית, מכל עיסוקיו, מכל ההכנות להגשת תקציב, ונאם בפני כינוס של רואי חשבון.

אורי מקלב: מי שציפה לאיזה בשורות מיוחדות על תוכנית המשק, הבראה אחרי הקורונה – כל שר אוצר צריך להיות שקוע יותר במקום אחר, להיות מקצועי מאוד, לראות איך הוא באמת מוציא את המשק וממשיך את התפיסה הכלכלית שהצליחה עד עכשיו.

אורי מקלב: הוא רוצה לעשות שינויים – גם זו זכותו.

אורי מקלב: שתי בשורות יש לו, לשר האוצר – זה כל תוכן נאומו בתוך הכינוס הזה לפני רואי החשבון, שרגילים לפרוס את משנתם הרחבה לשרי האוצר ושרים אחרים.

אורי מקלב: יש לו פתרון, איך הוא מציל את המשק, מה הוא יעשה.

אורי מקלב: הדבר הראשון שהוא יעשה: הוא יחליף את מבחן ההכנסה והיקף העבודה במעונות היום – כדי שנשים תוכלנה ללכת לעבוד – הוא יחליף את זה במבחן כושר ההשתכרות.

אורי מקלב: עוד דבר אחד: את קצבאות הילדים הוא לא יוריד.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: הקואליציה שלו – יש הרכב כזה שלא יכול לתת לו לשנות.

אורי מקלב: מי ההרכב?

אורי מקלב: מי זה?

אורי מקלב: מפלגת רע"מ, שלא תיתן לו; בגלל הערבים אחרים זוכים.

אורי מקלב: בגלל מפלגת רע"מ – זה בסדר וזה לגיטימי – הוא לא יכול לפגוע בקצבאות הילדים.

אורי מקלב: אבל יש לו בשורה: במעונות הוא כן יפגע.

אורי מקלב: המעונות זה הדבר שכל ממשלה, כל ממשלה, בכל העולם, כל פרלמנט, כולם, עשו דבר אחד: ייתנו את האפשרות לנשים שהן יוכלו לצאת לעבודה, וייתנו מענה וסידור לילדים כדבר הכי ברור והכי לגיטימי והכי נצרך.

אורי מקלב: מטבע הדברים, גם נותנים סבסוד, ומה שקורה – נותנים סבסוד, גם אם לא חינם, בכל אופן, לסבסד כך שנשים תוכלנה לעבוד, כשזה תלוי בהיקף המשרה שלה ובהכנסה שלה.

אורי מקלב: בא שר האוצר אומר: לא, אני אפעיל את כושר ההשתכרות של כחלון.

אורי מקלב: זוכרים את זה, בזמן בנט-לפיד, אותה ממשלה שמה שהיה לנגד עיניה זה איך לרדוף את החרדים?

אורי מקלב: אחרי זה, כששואלים: אתם לא רואים מה אתם עושים?

אורי מקלב: לא, אין לנו שום עניין, אנחנו רק רוצים לתת את האפשרות לאנשים לעבוד, לצאת לעבודה.

אורי מקלב: אתה רוצה לתת את האפשרות לצאת לעבודה או שאתה לא רוצה לתת את האפשרות לצאת לעבודה?

אורי מקלב: אתה עושה בדיוק את הדברים ההפוכים.

אורי מקלב: מישהו יודע מה המאמץ, כמה השקעה וכמה הקרבה צריכות להיות לאישה שיש לה ילדים כדי לצאת לעבודה?

אורי מקלב: עושים את זה, ועושים את זה במסירות.

אורי מקלב: מצליחים.

אורי מקלב: ועובדים שמרוצים מהם – הם באמת מגדילים את הפריון ותורמים הרבה.

אורי מקלב: נשים רבות, אלפי נשים אם לא עשרות אלפי נשים – ברגע שאתה תולה את זה במבחן ההכנסה – –

איתן גינזבורג: נא לסיים.

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: – – לא יצליחו לעבוד, בגלל שאין דבר כזה; הם לא יצליחו לעמוד עם המשכורת הקטנה שיש להם גם ככה.

אורי מקלב: אבל מה נקרא לא לעבוד?

אורי מקלב: זה נקרא לא לעבוד?

אורי מקלב: אם הבעל יושב ולומד, זה נקרא לעבוד.

אורי מקלב: לא רק שזה נקרא לעבוד, הרי הוא גם חייב להיות בזמן שהוא נמצא – הוא אומר שהוא ישמור בבית.

איתן גינזבורג: תודה.

אורי מקלב: הממשלה מצד אחד אומרת שהיא לא תיתן סבסוד לבעל של האישה העובדת, שלומד, ומצד שני, מחייבים אותו במשרד החינוך, ואם לא, קונסים אותו אם הוא לא נמצא שמונה שעות.

אורי מקלב: איך אפשר?

אורי מקלב: איך שר האוצר, שאם לא שקר בפיו, יכול לומר דבר כזה בפני ציבור?

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אסור לזלזל באויב שמצהיר על תוכניותיו.

ישראל אייכלר: שמעתי היום שבאיראן יש שלט אלקטרוני שסופר ספירה לאחור ליום השמדת מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: אגב, הלילה השלט הזה נכבה בגלל שהייתה הפסקת חשמל בטהראן; מזה אני יודע שיש שלט כזה.

ישראל אייכלר: כן, כך קראתי היום.

ישראל אייכלר: כתוב שאין דבר שמראים לבן אדם סתם, כי "אשור שבט אפי".

ישראל אייכלר: השלט הזה בא לעורר אותנו, ובפרט בימי בין המצרים, לתשובה, לתפילה ולצדקה, שמעבירות את רוע הגזרה, שלא יזכו ליום הזה שהשלט הזה יוכל לפעול.

ישראל אייכלר: מוריי ורבותיי, מהנושא הזה אני רוצה לעבור לנושא אחר.

ישראל אייכלר: היום הזכיר חברי הרב מקלב את ההצהרות של שר האוצר.

ישראל אייכלר: גם זה – הקדוש ברוך הוא עושה לנו אזהרות, שאנחנו נדע.

ישראל אייכלר: תארו לעצמכם שר אוצר שצריך להכין תקציב של 500 מיליארד שקלים.

ישראל אייכלר: מאיפה הוא ייקח את הכסף?

ישראל אייכלר: הוא נשאל.

ישראל אייכלר: אמרת שלא תעלה מיסים.

ישראל אייכלר: אז הוא אומר: אני אקח מאלה, מהאברכים, הוא אמר.

ישראל אייכלר: אנחנו נשקיע בחדשנות ולא באברכים.

ישראל אייכלר: אברכים זה לא חדשנות.

ישראל אייכלר: הרי הם מחדשים כל יום חידושי תורה, "בכל יום יהיו בעיניך כחדשים", אבל הוא לא למד את זה והוא לא יודע את זה.

ישראל אייכלר: אבל הוא הבטיח לגזול את כבשת הרש של לומדי התורה, שבזכותם ורק בזכותם אנחנו יכולים לענות למי שצעק פה קודם שפלסטין היא כבושה ושארץ ישראל לא שייכת לנו, רק בזכות התורה שהם לומדים.

דוד אמסלם: הוא רוצה להעביר להם, הוא מחפש מקורות.

ישראל אייכלר: אה, צריך להעביר להם.

דוד אמסלם: מנסור עבאס – – – מיליארד שקל.

ישראל אייכלר: אולי בזכות הבדואים הוא לא יפגע בקצבאות הילדים.

דוד אמסלם: ועוד 500 מיליון דמי כיס.

ישראל אייכלר: והתקשורת שותקת.

דוד אמסלם: אז מהחרדים הוא ייקח – – –

ישראל אייכלר: אבל הפשע הגדול ביותר שהוא עשה מבחינה הומנית הוא לפגוע באימהות שמגדלות משפחות עם ילדים במסירות נפש, ויוצאות גם לעבודה, ממש במסירות נפש, לשלול מהן את ההנחה במעונות ילדים.

ישראל אייכלר: אני זוכר שהייתה פה חברת כנסת שרצתה לעשות את זה פעם.

ישראל אייכלר: היום היא עומדת למשפט ורוצים לגזור עליה עשר שנים כי היא אמרה אז שעולה לנו יקר מדי, האימהות האלה שמקבלות הנחות.

ישראל אייכלר: היא רצתה אז לעשות את מיצוי כושר השתכרות, ששני ההורים יעבדו.

ישראל אייכלר: ברוסיה לא רצו שתהיה ילודה, אז עשו ששני ההורים חייבים לצאת לעבודה, כשהייתה המהפכה הקומוניסטית.

ישראל אייכלר: אבל פרעה כבר אמר, הבה נתחכמה לו פן ירבה, והקדוש ברוך אמר כן ירבה.

ישראל אייכלר: אבל אני שואל את אזרחי ישראל הלא-חרדים: באיזו מדינה בעולם היה שר אוצר שאומר שהיהודים אינם יצרניים וניקח מהם בשביל לתת לאחרים לא להעלות מיסים?

ישראל אייכלר: באנגליה, בצרפת, באמריקה, אפילו בברית המועצות או בסין, אם מישהו היה אומר את זה, הוא היה חייב להתפטר באותו היום בעוון גזענות ואנטישמיות.

אורלי לוי אבקסיס: בנוסף לזה, תעסוקת נשים במגזר החרדי משתווה ואפילו עולה על הממוצע ב-OECD, 74% תעסוקה.

ישראל אייכלר: ובזה רוצים לפגוע.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שאת זה הם שמים בצד.

ישראל אייכלר: בכל אופן, אנחנו, בעזרת השם – אני רוצה לעמוד בזמן, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

ישראל אייכלר: אני אסיים בפסוק אחד.

ישראל אייכלר: אגב, אני רוצה לומר שכל שרי הממשלה שותפים במלחמה שהוא עושה נגד השם אלוקי ישראל ונגד לומדי התורה, אבל הפסוק שאני אומר, "באלוקים נעשה חייל והוא יבוז צרינו".

ישראל אייכלר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת קטי שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה ארבל יעלה ויבוא.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרה לשוויון חברתי, אני שמח מאוד שאת התנדבת להישאר כאן שרה תורנית באולם ולדבר באמת על נושא שנוגע לכולנו – שוויון.

משה ארבל: שוויון, כידוע, הוא נגזרת של כבוד האדם וחירותו.

משה ארבל: הוא ערך במשטר החוקתי שלנו, בעל מעלה שממשלות ישראל לדורותיהן, מ-2006, כמדומני, מאז הוקם המשרד לשוויון חברתי בגלגוליו הקודמים, הבינה שצריך להשקיע משאבים רבים מאוד ולחתור לערך החשוב הזה.

משה ארבל: בכאב גדול ובצער דיבר כאן

משה ארבל: גם קודמי על ההחלטה השרירותית, שלצערי הרב הייתה גם בכנסת התשע-עשרה, כששר האוצר היה יאיר לפיד, שהחליטה בשם קודים וסיסמאות שאנשי מקצוע מטעם הגדירו אותם, כביכול, כהגדרה המקצועית וקראו לה בשלוש המילים "מיצוי כושר השתכרות".

משה ארבל: שלוש המילים הללו היו בעצם פגיעה ישירה, באופן מובהק ודווקני, באוכלוסיות מאוד מאוד מסוימות.

משה ארבל: המילים הללו נועדו למנוע שוויון; המילים הללו נועדו לגרום לכך שאישה חרדית שרוצה מאוד להתקדם בתעסוקה, שהצליחה לפרוץ הרבה מאוד תקרות – לא זכוכית; הרבה מאוד תקוות בטון – יצאה ולמדה לימודים מתקדמים, אם זה לימודים אקדמיים ואם זה הייטק ותכנות, והיא נמצאת כבר במצב שמעסיקיה מבינים שכדאי להשקיע בה, והתפוקה שהיא נותנת בעבודה היא משמעותית, תורמת לחברה, מביאה אותה באמת למעמד שבו היא מפרנסת משמעותית בבית, הילדים והילדות שרואים אותה רואים שבאמת אישה יכולה לזקוף קומה ולפתח קריירה – האשמה היחידה של אותו ילד עד גיל שלוש – שאותה אימא תצטרך לקחת מהמשכורת שלה 2,800 שקלים בחודש לטובת מעון יום – הפשע היחיד זה שהאבא של הילד, בן זוגה של אותה אישה, בחר ללמוד תורה.

משה ארבל: זה ערך שאפשר להתווכח עד כמה באמת אנחנו צריכים לעודד.

משה ארבל: בסדר, זה דיון ציבורי ראוי, עד כמה אנחנו צריכים לעודד יציאת גברים חרדים לשוק התעסוקה, אבל השאלה היא האם בשם אותו ויכוח, שהוא ויכוח עקרוני חשוב – האם בשם אותו ויכוח נכון יהיה להעניש ולגזול מאותה אישה, שהצליחה לפרוץ תקרות ולצאת לעבוד, לקחת לה מאותה משכורת שהיא מביאה הביתה ומאותו לחם של אותם ילדים למשפחה ברוכת ילדים את הסכום הזה בשל אותה אמונה דתית?

משה ארבל: אני חושב שסוגיית השוויון, שקרובה לליבך, ראוי שתיתני עליה כחברת הממשלה את הדעת, ולא לאפשר לתופעות כאלה להתקיים.

משה ארבל: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת ארבל.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: איפה?

איתן גינזבורג: אה, סליחה.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא, בכבוד רב.

איתן גינזבורג: בכבוד רב.

יצחק פינדרוס: צריך לעשות בדיקה עצמית אם יש מצב שאני באולם ולא מרגישים בנוכחותי.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהפטרה השבוע נקרא – אנחנו בשבעה דפורענותא: "כי שתים רעות עשה עמי אֹתי עזבו מקור מים חיים לחצֹב להם בֹּארוֹת – – – נשברים אשר לא יכִלו המים".

יצחק פינדרוס: כבר קודמיי העלו על נס את ההודעה המעניינת היום של שר האוצר של מדינת ישראל בכנס באילת.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לומר לו משהו אחד: אני אולי פחות מוטרד מידידיי חבר הכנסת משה ארבל, חבר הכנסת הרב פרוש, מהתוצאה של המעשה שלו כלפי אותם אברכים, כי אני מציע לו לבדוק ולהסתכל לעצמו ולעשות את הבדיקה.

יצחק פינדרוס: כי כשעשו את זה בפעמים הקודמות זה לא מנע את גידול עולם התורה; זה לא מנע את חיזוק עולם התורה.

יצחק פינדרוס: זה עשה דבר אחד – זה לקח את הזכות של מדינת ישראל ואזרחי ישראל להיות שותפים בדבר הזה.

יצחק פינדרוס: אני מזכיר לו שוב: מדינת ישראל פועלת בכלכלה שלה לא לפי הכללים הבין-לאומיים.

יצחק פינדרוס: כשכלכלות העולם נופלות, במדינת ישראל הכלכלה עולה; כשבמקומות אחרים הכלכלה עולה, במדינת ישראל היא יכולה לרדת.

יצחק פינדרוס: זה תלוי בזכות שלנו בלימוד התורה של בני ישראל.

יצחק פינדרוס: אתה יודע את זה.

יצחק פינדרוס: יכול להיות שפוליטית שווה לך לקחת אותם מצביעים, 300,000 לא יהודים שמצביעים לך, וזה עושה לך טוב באלקטורט שלך, אבל אתה מאלה שלא חושבים שהממשלה הולכת ליפול מחר ואתה הולך לבחירות.

יצחק פינדרוס: אתה הולך להיות אחראי לכלכלה.

יצחק פינדרוס: תשמור על עצמך ועל הכלכלה שלא תיפול כשייקחו להם את הזכות להיות חלק מאותו לימוד תורה.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך כבר עכשיו, ותבדוק.

יצחק פינדרוס: קרה כבר פעם, פעמיים, שלוש – עשו את הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: זאת לא פעם ראשונה שמנסים את המשחק הזה.

יצחק פינדרוס: המשחק הזה שאתה תפגע בלומדי התורה יפגע אך ורק בכלכלת ישראל ובך כשר האוצר ותירשם לדיראון עולם בעניין הזה.

יצחק פינדרוס: תזכור את לפיד כשר האוצר, ואפילו את נתניהו כשר האוצר, כמה שנים לקח להתנקות מהכתם הזה שהוא עשה את זה.

יצחק פינדרוס: תזכור ואל תשכח את זה, ותחזור בך מהר מאוד מהבשורה הכלכלית הראשונה שאתה מביא למדינת ישראל.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת פינדרוס.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתם יודעים שמילים יכולות להרוג.

אורית סטרוק: במה הדברים אמורים?

אורית סטרוק: הלך היהודי לקנות מכונית.

אורית סטרוק: יש היום כל מיני סוגים של מכוניות – יש מכונית שנוסעת על דלק, יש מכונית שנוסעת על חשמל וכן הלאה.

אורית סטרוק: אומר לו המוכר: תקשיב, יש לי בשבילך מכונית מיוחדת – אתה מסיע אותה על מילים ועוצר אותה על מילים.

אורית סטרוק: איך?

אורית סטרוק: הוא אומר לו: תראה, אתה נכנס למכונית.

אורית סטרוק: אם אתה אומר "ברוך השם", המכונית נוסעת, ואם אתה אומר "שמע ישראל", המכונית עוצרת.

אורית סטרוק: מה, באמת?

אורית סטרוק: אני יכול לקחת אותה לנסיעת מבחן?

אורית סטרוק: אומר לו: כן.

אורית סטרוק: נכנס למכונית, אומר "ברוך השם" והמכונית מתחילה לנסוע.

אורית סטרוק: נוסע, נוסע, נוסע, הכול טוב ויפה.

אורית סטרוק: פתאום הוא שם לב שהוא מתקרב לתהום, אבל מה, הוא לא זוכר מה צריך להגיד כדי שהמכונית תעצור.

אורית סטרוק: מה לעשות?

אורית סטרוק: הוא לא יודע מה לעשות, והמכונית עוד שנייה נוסעת לתהום.

אורית סטרוק: מה עושים?

אורית סטרוק: אז הוא צועק "שמע ישראל" והמכונית עוצרת.

אורית סטרוק: הוא אומר: "ברוך השם" – טראח.

אורית סטרוק: המכונית הזאת – הממשלה הזאת, שאתם נתתם לחברי הכנסת מרע"מ לשים יד על ההגה של הממשלה.

קריאה: – – –

אורית סטרוק: אני אומרת, הממשלה הזאת שהקמתם, ונתתם לחברי הכנסת מרע"מ, שרוצים לאיין את מדינת ישראל מזהותה כמדינת הלאום של העם היהודי – נתתם להם לשים יד על ההגה, והיא – "שמע ישראל", עוד שנייה נופלת לתהום.

אורית סטרוק: עוד שנייה נופלת לתהום.

אורית סטרוק: ואתם אומרים לנו – עמדה פה קודם חברתי, חברתי הטובה, השרה אילת שקד, והיא אומרת: למה אתם לא עוזרים לנו להניע את המכונית?

אורית סטרוק: אתם רואים שהיא תקועה.

אורית סטרוק: החבר'ה מרע"מ שמו אמברקס, לא נותנים למכונית לנסוע.

אורית סטרוק: מה את רוצה, אילת, שאנחנו נעזור למכונית הזאת להידרדר לתהום?

אורית סטרוק: זה מה שאת רוצה שנעשה?

אורית סטרוק: אתם לוקחים את מדינת ישראל לתהום של אובדן הציונות, של הפיכת מדינת ישראל למדינת שני לאומיה – זאת התוכנית האסטרטגית של רע"מ שאתם נותנים לה יד, עם משים, בלי משים.

אורית סטרוק: אם אתם תקשיבו טוב-טוב לתוכניות של מנסור עבאס, בערבית וגם בעברית, אתם תיראו שזאת כוונתו, זאת תוכניתו.

אורית סטרוק: כל הדיבורים האזרחיים – הכול מכוון לזה שתהיה פה מדינה שני הלאומים ולא מדינת הלאום; לבטל בעצם את ההישג היפה הזה של חוק הלאום ולבטל את הציונות.

אורלי לוי אבקסיס: לא, זה גם מבטל את מגילת העצמאות – הבית הלאומי של עם ישראל, של העם היהודי.

אורית סטרוק: בדיוק.

אורית סטרוק: נכון.

אורית סטרוק: תודה רבה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורית סטרוק: נכון, נכון מאוד.

אורית סטרוק: אז אנחנו בשום פנים ואופן לא ניתן יד לדרדר את מדינת ישראל לתהום הזאת.

אורית סטרוק: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חברת הכנסת אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השבוע מסיים ראובן ריבלין את כהונתו.

אבי מעוז: אני רוצה להתחיל לסכם את כהונתו.

אבי מעוז: זה קשור קצת למי שהיה ראש המטה שלו בבחירתו, זה השר גדעון סער.

אבי מעוז: השבוע מסיים ראובן ריבלין את כהונתו כנשיאה של מדינת ישראל, וזה הזמן המתאים לבחון, לאור כמה דוגמאות, כיצד חבר הכנסת ויושב-ראש הכנסת לשעבר רובי ריבלין הפך בתור נשיא ליקיר השמאל הפרוגרסיבי.

אבי מעוז: הנשיא ריבלין הינו דור שמיני בארץ וצאצא של תלמידי הגאון מווילנה, אותם אנשי תורה ואמונה אשר בעליותיהם ובהתיישבותם בגליל ובירושלים החלו את תהליך שיבת ציון ותחיית עם ישראל בארצו.

אבי מעוז: לצערנו, כהונת הנשיאות של ריבלין לא הייתה מימוש של דרכי אבותיו אלו, ואפילו לא ביטוי נאמן של דרכו של המחנה הלאומי שעימו נמנה ריבלין לאורך השנים.

אבי מעוז: מי שאמר לפני שנים רבות לאחר ביקור בטמפל רפורמי: "הייתי כל כך מופתע, מדובר בעבודת אלילים, לא ביהדות.

אבי מעוז: עד עכשיו חשבתי שהרפורמים הם זרם ביהדות, אבל אחרי ביקור בשניים מבתי הכנסת שלהם אני משוכנע שמדובר בדת חדשה לגמרי, בלי כל קשר ליהדות" – עד כאן ציטוט מהנשיא ריבלין – הפך להיות המחבק, המכיר והמוביל בלגיטימיות של התנועה הרפורמית, כאילו היא אכן חלק מהיהדות.

אבי מעוז: מי שדיבר רבות על מהותה של ישראל כמדינה יהודית – –

יאיר גולן: זה לא חלק מהיהדות?

אבי מעוז: – – נשא את נאום ארבעת השבטים וקידם את התוכנית "תקווה ישראלית", יחד עם ארגוני שמאל קיצוניים, שחזונה הוא גיבוש זהות ישראלית משותפת ליהודים וערבים.

אבי מעוז: מי שכיושב-ראש הכנסת דיבר על הצורך לפעול כדי למנוע התבוללות בקרב יהדות התפוצות, הביע תמיכה בנישואי התבוללות כאן בארץ, ואיחל ליהודייה וערבי שהתחתנו "בריאות ושמחה".

אבי מעוז: מי שהאשים את "כנופיית שלטון החוק", כדבריו – ואני מצטט: ב"הפיכה שלטונית המסכנת כיום, לדעתי, את יסודותיה המקודשים ביותר של הדמוקרטיה הישראלית", והוא גם אמר שהכנסת צריכה להעמיד את בית המשפט העליון במקום, וכן הוא אמר ש"הפנאטיות שבה מתנהל 'שלטון החוק', שבה הוא נלחם בחירוף נפש בכל ניסיון להגדיר – – – את סמכויותיו, את מקורן ואת היקפן מזכירה חצר חסידית קנאית.

אבי מעוז: חייליה הפוליטיים של 'מפלגת שלטון החוק', מזכירים בהתנהגותם, בתגובותיהם האוטומטיות, חסידים קנאים" – עד כאן ציטוט מדבריו – הוא אותו אחד שאמר במהלך כהונתו ש"בית המשפט צריך להיות יותר נועז כדי להבטיח שלא נחיה במדינה שאיננה דמוקרטית", והבטיח: "אתייצב בכל הכוח נגד כל חוק לצמצום כוחו של בית המשפט העליון".

איתן גינזבורג: תודה.

אבי מעוז: אני מסיים, אדוני.

אבי מעוז: אני מאחל לעם היושב בציון ולמדינת ישראל שהנשיא הנכנס יפעל לאחדות בקרב העם היהודי ולהתחשבות הוגנת במיעוט הערבי ובשאר המיעוטים החיים כאן, ושכהונתו תהיה נאמנה יותר למדינת ישראל כמדינה יהודית ולא לאג'נדה של מדינת כל אזרחיה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום בוועדה המסדרת קרא לעברי חברך הטוב ולדימיר בליאק, חבר הכנסת: תסתום את הפה.

דוד אמסלם: למה אתה מדבר ככה, ולדימיר?

דוד אמסלם: איך אמר לי לפיד?

דוד אמסלם: אימא שלו לא ביציע.

דוד אמסלם: למה אתה מדבר ככה?

דוד אמסלם: לא יפה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, לא מזמן קראתי ציוץ של דפנה ליאל שהשרה שקד הבטיחה לעבאס בין 1,600 ל-2,000 משפחות בחצי שנה כדי שיתמוך בחוק.

אורלי לוי אבקסיס: שיימנע.

אורלי לוי אבקסיס: שיימנע.

דוד אמסלם: שיימנע.

דוד אמסלם: רבותיי, היא מספסרת במשפחות.

דוד אמסלם: לטעמי, זה בערך, בסביבות, 15,000 איש.

דוד אמסלם: לא מתביישת?

דוד אמסלם: הרי זה זכות השיבה הלכה למעשה.

דוד אמסלם: וכל זה למה?

דוד אמסלם: בגלל השיירה.

דוד אמסלם: בנט תקוע בשיירה, צובט את עצמו להאמין שזה אמיתי, אז לכן אילת שקד תמכור את המדינה.

דוד אמסלם: גב' שקד, הם לא פראיירים.

דוד אמסלם: עם ישראל פראייר שיש לו אנשים כמוכם בממשלה.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: אתם ממשלה מושחתת.

דוד אמסלם: מילא, את ניצן הורוביץ אני מבין, את עיסאווי פריג', אבל את וגדעון סער ובנט מכניסים פה למדינת ישראל כ-15,000 פלסטינים, שחלקם בעצם הם פוטנציאל חבלה הלכה למעשה, וכל זה למה?

דוד אמסלם: בגלל שאת רוצה להישאר שרת הפנים, ומר בנט, עם השישה מנדטים – להמשיך לנסוע בשיירה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, רציתי להעלות נקודה נוספת: אני אתמול שמעתי את ניצן הורוביץ בטלוויזיה.

דוד אמסלם: שאל אותו המנחה: תגיד – אותו אחד, דרך אגב, שר בממשלה שרוצה להסגיר את חיילי צה"ל להאג.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא לא בא לכאן, הוא הכניס את עצמו לנורבגי, ולדעתי הוא עסוק באיסוף החומר נגד חיילי צה"ל.

דוד אמסלם: מה הוא אומר אתמול?

דוד אמסלם: שואל אותו: תגיד, אתם בסוף אישרתם, מה שנקרא, ישיבה באביתר?

דוד אמסלם: אז הוא אומר לו: לא, מה פתאום.

דוד אמסלם: אנחנו קודם כול פינינו אותה.

דוד אמסלם: שום דבר לא יהיה שם.

דוד אמסלם: אני שומע גם את השר לביטחון פנים, ואני שומע כמעט את כל להקת המעודדות של השמאל.

דוד אמסלם: רבותיי, יש פה שתי ממשלות ויש שקר למדינת ישראל, לציבור בארץ.

דוד אמסלם: אם החלטתם באמת לפנות כרגע ולבדוק את הסטטוס של השטח, אז בואו, תגידו את האמת.

דוד אמסלם: אבל לא הגיוני ששרים בממשלה, חלק אומרים א' והממשלה השנייה אומרת ב', וכאן אתם אומרים: רבותיי, יש לנו ממשלה סוף-סוף, משילות.

דוד אמסלם: אנחנו רוצים לקבל החלטות.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: ממשלה כזאת, דרך אגב, לא יכולה לקדם שום נושא במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אתם פשוט בושה וחרפה לעם ישראל.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדיי, אני אומר לכם, נמאס.

מאיר פרוש: נמאס לנו כבר.

מאיר פרוש: נמאס לנו לשמוע את ההתבכיינות שלכם בקואליציה.

מאיר פרוש: נמאס.

מאיר פרוש: כל היום: אבל ביבי אמר, ביבי עשה, ביבי כתב, הוא זה שפנה.

מאיר פרוש: תפסיקו כבר להתבכיין.

מאיר פרוש: אתם קיבלתם מדינה לפני שלושה שבועות בלי קורונה, כמעט לא היו חולים ביום, מדינה בלי קורונה, ובתוך כמה ימים מספר החולים עולה, ואנחנו כבר עם יותר מ-300 ביום.

מאיר פרוש: ומה אתם מבקשים?

מאיר פרוש: מה אתם מבקשים מאיתנו עכשיו?

מאיר פרוש: על מה אנחנו דנים עכשיו?

מאיר פרוש: תעזרו לנו.

מאיר פרוש: תעזרו לנו להעביר את חוקי הקורונה.

מאיר פרוש: אנחנו בהתמוטטות.

מאיר פרוש: מתבכיינים: תעזרו לנו.

מאיר פרוש: כך הממשלה הזאת נוהגת.

מאיר פרוש: כאשר אנחנו שומעים את הצעקות, את הקריאות: אבאל'ה, אבאל'ה, תציל אותנו, אנחנו לא יכולים, אני נזכר, חבר הכנסת אמסלם, אני נזכר באותו אבא שלוקח ילד לים, ילד בן שלוש, וכשעוברים את הגל הראשון, הוא אומר: אבאל'ה, אבאל'ה, אני מפחד, אני מפחד.

מאיר פרוש: אבל רצית ללכת לים.

מאיר פרוש: מה אתה רוצה עכשיו?

מאיר פרוש: רציתם ממשלה.

מאיר פרוש: מה אתם צועקים אבאל'ה?

מאיר פרוש: כל הזמן אתם מפחדים, לא יכולים לבד.

מאיר פרוש: מה יהיה?

מאיר פרוש: ביבי אשם, הוא לא עוזר לנו, היה צריך לעזור לנו.

מאיר פרוש: בלתי נתפס.

מאיר פרוש: תאמין לי, אדוני היושב-ראש, זה בלתי נתפס, הדבר הזה.

מאיר פרוש: חוק האזרחות – תצילו אותנו.

מאיר פרוש: אבאל'ה, אימאל'ה, תעזרו לנו, אנחנו לא יכולים לבד.

מאיר פרוש: אז אני אומר כך: אנחנו רואים שהם לא מסוגלים לנהל ועדות.

מאיר פרוש: הקואליציה הזאת, גם ועדות – אני כבר לא מדבר על ממשלה – הם לא מסוגלים לנהל ועדות.

מאיר פרוש: ועדה שמתנהלת על ידי אנשים של הקואליציה – תוהו ובוהו, צעקות, אי-אפשר להגיע לרשות דיבור, אי-אפשר לדבר, אי-אפשר לעשות שום דבר.

מאיר פרוש: אבל מה יהיה?

מאיר פרוש: מחר ראש ממששת המנדטים בנט יפנה לנתניהו, יגיד לו: שמע, שמעתי שגילו צנטריפוגות.

מאיר פרוש: מה עושים – מתקיפים בלילה?

מאיר פרוש: ביום?

מאיר פרוש: אבאל'ה, תעזור לי, ביבי, תעזור לי, אני לא יודע לבד.

מאיר פרוש: כך אנחנו נראים.

מאיר פרוש: כאשר יש איזשהו ציוץ על ארצות הברית שאולי היא חושבת לבטל את ההכרה בחוק הגולן, זה החליפק'ה הזה, איך קוראים לו, נו?

מאיר פרוש: החליפי, זה שרב עם גנץ כל היום, לפיד – לפיד מייד מודיע שהוא לא צריך את ההכרה של ארצות הברית ברמת הגולן.

מאיר פרוש: אבאל'ה, תעזור לי.

מאיר פרוש: לכו הביתה.

מאיר פרוש: גמרנו.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת מאיר פרוש.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חבר הכנסת מנסור עבאס – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה, אדוני.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, תקופת הקורונה הביאה את מדינת ישראל למשבר כלכלי ורפואי חמור ביותר.

יואב בן צור: עד לפני תקופה קצרה היינו עם למעלה ממיליון מובטלים, עשרות אלפי ילדים מתחת לקו העוני, קשישים חסרי ישע ומשפחות ברוכות ילדים שכרעו תחת הנטל והגיעו לפת לחם ממש.

יואב בן צור: בחסדי שמיים מרובים, הממשלה היוצאת פעלה בצורה יוצאת מן הכלל, תוך שיתוף פעולה פורה עם כלל המשרדים המקצועיים, ומנהיגיה גילו מנהיגות ואחריות ופעלו בצורה המקצועית והטובה ביותר.

יואב בן צור: ראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו הביא מבצע חיסונים אדיר שהחזיר את מדינת ישראל לשגרה, ומדינתנו הקטנה הפכה לסמל ומודל לחיקוי ברחבי העולם להתמודדות עם נגיף הקורונה.

יואב בן צור: יושב-ראש תנועת ש"ס שר הפנים הרב אריה דרעי, אשר הבין את גודל השעה ורוח התקופה והעול המונח על כתפיו והוביל את המיזם של הביטחון התזונתי ועוד רפורמות כלכליות רבות כדי לתת כתף ושכם לאוכלוסיות המוחלשות בשעתן הקשה.

יואב בן צור: בעת הזאת, כשאנחנו רואים את ההתנהלות הכושלת של הממשלה הנוכחית במיגור הנגיף ובהתפרצות המחודשת, אזרחי ישראל מבינים כמה הממשלה היוצאת הייתה טובה למדינת ישראל.

יואב בן צור: הצדיק מרעננה, שחיבר ספר שהתיימר להיות הפתרון לכל בעיות הקורונה – הוא אפילו לא יודע לפתוח את אותו ספר ולהשתמש בעצות שאותן הוא כתב.

יואב בן צור: זה הזמן והמקום להודות לאנשי הצללים, ארגוני החסד במגזר החרדי, איחוד הצלה, עזר מציון, רפואה ושמחה, הצלה, מד"א, זק"א וכו', אשר נכנסו תחת האלונקה ועמדו בחוד החנית במלחמה למיגור נגיף הקורונה, פינו אלפי חולים ונדבקים מדי יום שהוצרכו לפינוי למלוניות קורונה, חילקו אוכל למבודדים, שינעו חולים, עזרו וסייעו לנזקקים, עזרו לבתי חולים שקרסו תחת העומס שנוצר עקב הנגיף.

יואב בן צור: אתם, אחיי החרדים, שהממשלה הנוכחית מגדירה אתכם פרזיטים, מדירה אתכם ברגל גסה ופועלת להצר את צעדכם – אל ייפול רוחכם.

יואב בן צור: עם ישראל מעריך את פועלכם והנתינה שלכם בהתנדבות מלאה 24 שעות מסביב לשעון.

יואב בן צור: אתם, שנרתמים לכלל אזרחי ישראל ללא הבדל דת ומוצא, ראויים להערכה רבה.

יואב בן צור: אתם סמל ודוגמה למופת, מצוינות, מסירות, חמלה ואומץ לב.

יואב בן צור: עם ישראל גאה בכם.

יואב בן צור: חזקו ואמצו.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת בן צור.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת היא שאני מוצא את עצמי עולה לדבר פה במליאה בעיקר על נושא אחד: הצביעות והשקר של הקואליציה.

יואב קיש: זה פשוט כל פעם מחדש מה שנקרא ספוט-לייט; פעם אביר קארה דואג לעשות לנו את זה, ואני רואה איך כולכם מגבים אותו ונותנים לו גב.

יואב קיש: אני רק מנסה לחשוב מה היה קורה אם חס וחלילה חברת הכנסת אורלי לוי, מישהו מהליכוד היה עושה משהו כזה.

אורלי לוי אבקסיס: ראינו.

אורלי לוי אבקסיס: היה פעם.

יואב קיש: עשו, ראינו מה קרה בעבר.

דוד אמסלם: היושב-ראש אמר: אסור ככה.

דוד אמסלם: ככה וככה.

דוד אמסלם: זה טעות.

יואב קיש: הבנתי.

יואב קיש: עכשיו הם מגבים אותו, זה הדבר המדהים.

יואב קיש: אבל עכשיו אני רוצה לדבר על הצביעות והשקר של השרה שקד, של נפתלי בנט, של מתן כהנא ושל יועז הנדל.

יואב קיש: עכשיו, למה אני קורא לזה צביעות ושקר?

יואב קיש: כי מצד אחד אני קורא ציוצים בטוויטר, ציונים ציוניים נלהבים של מתן כהנא ושל יועז הבדל: איך אתם לא תומכים בחוק?

יואב קיש: חוק האזרחות זה המעשה הציוני.

אורלי לוי אבקסיס: הם התחתנו איתם.

יואב קיש: ומצד שני – וזה קורה ביחד, השרה מירב כהן, זה קורה ביחד – השרה שקד עם גנץ, עם מנסור עבאס, עם כל מי שאת רוצה, עם עיסאווי פריג', יושבים ביחד ורואים איך לוקחים חוק או דבר שיש לו משימה ציונית חשובה, מחוררים אותו ופורמים אותו ודואגים שהוא לא יעמוד בפרץ, שהוא לא יעשה את המשימה שלו.

יואב קיש: הרי זו הוראת השעה הזאת, זאת הבעיה שלה.

יואב קיש: עכשיו, מה קרה עם העניין הזה?

יואב קיש: אנחנו שומעים לאחרונה, ממש ברגעים אלה, שהחוק מקודם, יש הסכמות בקואליציה.

יואב קיש: רע"מ קרעו לכם את הצורה בפעם האלף, אני לא יודע כמה.

אורלי לוי אבקסיס: פראיירים, אתה מבין?

יואב קיש: פראיירים לא מתים, רק מתחלפים, אבל פה זה לא מתחלף; זה כל פעם אותם פראיירים, כי הם מחזיקים אותם ככה טוב-טוב.

יואב קיש: אז רע"מ, עד ההצבעה, אתה יודע, עד ההצבעה רע"מ ימשיכו לסחוט אתכם.

יואב קיש: אתם ממשיכים להיכנע במקום לעשות את המעשה הציוני הנכון: להוביל יחד איתנו – אנחנו היינו הולכים איתכם; גם מתפשרים על חוק-יסוד: ההגירה, למנוע את האירוע הזה של הוראת שעה מחוררת, שגם ככה אתם מחוררים אותה עוד יותר, פשוט בשביל לתת מענה לצרכים האנטי-ציוניים של השותפים שלכם.

יואב קיש: זו הממשלה שלך.

יואב קיש: זה מה שאת עושה.

יואב קיש: אני לא מבין איך אתם לא מתביישים.

יואב קיש: את יודעת מה?

יואב קיש: בגלל זה אני מדבר על צביעות.

יואב קיש: לפחות תגידי לחבר שלך, השר מתן כהנא, שיפסיק לשחק משחק צבוע, שיפסיק לבקש מאיתנו כל מיני בקשות, שיתמקד במהות של הקואליציה הזאת, וזה המשא ומתן עם מנסור עבאס – איך הוא לוחץ אתכם, איך אתם נכנעים.

יואב קיש: וזו הקואליציה, ותודו שזו האמת, ותספרו את זה לכל אזרחי ישראל שצופים בנו.

יואב קיש: הם יודעים שאתם מוכרים את ישראל, מוכרים את האידיאולוגיה, מוכרים את הציונות, בשביל הכיסא הזה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת יואב קיש.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אני, מאז היותי ילד – אדוני היושב-ראש, תשמע, יש מושג, כשרוצים לדבר על מישהו שמקבל החלטות לא נורמליות, קוראים לזה "חלם".

מיכאל מלכיאלי: הייתה העיר חלם, ושם הייתה מועצת – – –

בצלאל סמוטריץ': אל תבנטט אותם.

בצלאל סמוטריץ': לא נעים.

מיכאל מלכיאלי: לא מבנטט שום איש.

מיכאל מלכיאלי: במועצת חכמי חלם קיבלו החלטות משונות.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו אנחנו נמצאים במדינת ישראל, יש לנו ממשלה נבחרת, חכמה, פיכחת, ואני רוצה לשתף אתכם, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בפוסט שפרסמה הדר גלעד בידיעות אחרונות.

מיכאל מלכיאלי: לקרוא ולא להאמין.

מיכאל מלכיאלי: בן אדם שקטעו לו את היד, קטוע יד, לא עלינו, לא זכאי לתעודת נכה.

מיכאל מלכיאלי: הוא ניגש למשרד התחבורה, אומר במשרד התחבורה: אני אדם נכה, אני נוהג על ידי נהג, או בצורה מסוימת מזיז את ההגה.

מיכאל מלכיאלי: אני אדם נכה, תעזרו לי.

מיכאל מלכיאלי: אומרים לו במשרד התחבורה: היות שאתה, יש לך רגליים אבל אין לך ידיים, אתה לא נקרא נכה.

מיכאל מלכיאלי: אז הוא אומר: מה אתם רוצים, להוריד לי גם את הרגליים?

מיכאל מלכיאלי: הוא אומר: אני צריך לסחוב תיקים – איך אני אלך כל המרחק הזה?

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, מה הכי מצחיק?

מיכאל מלכיאלי: יש לנו שרת תחבורה חדשה, ואני אמרתי לעצמי: כשתהיה שרת תחבורה חדשה, כל הבעיות ייפתרו.

מיכאל מלכיאלי: במה היא עסוקה?

מיכאל מלכיאלי: בטמפרטורה של מזגנים.

מיכאל מלכיאלי: במקום להתעסק במהות – נכים לא מצליחים לקבל תעודה שמגיעה להם – היא עסוקה במזגנים.

מיכאל מלכיאלי: אני קורא לשרת התחבורה: תתעשתי על עצמך.

מיכאל מלכיאלי: זה לא איזה תנועת נוער – מחפשים במה להתעסק.

מיכאל מלכיאלי: לצערנו הרב, יש אלפי אנשים קטועי ידיים שהמשרד שלך לא מנפיק להם תעודת נכה.

מאיר פרוש: מה אתה אומר, מבנטטים?

מאיר פרוש: איך אתה אומר את זה?

מיכאל מלכיאלי: אני אומר לה: אל תבנטטי את הנכים.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, מה יותר מצחיק?

מיכאל מלכיאלי: בביטוח לאומי, יש אנשים קטועי רגל שפעם בשלוש שנים צריכים להוכיח שעדיין אין להם רגל.

מיכאל מלכיאלי: האם הייתה פעם שהיה אדם שאין לו רגל ופתאום צמחה לו רגל?

מיכאל מלכיאלי: במדינת ישראל כן, והראיה – שאומרים לבן אדם אחרי שלוש שנים: תביא תעודה שעוד אין לך רגל.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, יש לנו ערב גדול לפנינו.

מיכאל מלכיאלי: מרב, יש לך הרבה הרבה ניסיון עם אנשים בעלי מוגבלויות, אבל הדבר הזה הוא לא הגיוני.

מיכאל מלכיאלי: לא יכול להיות בעולם שאדם שאין לו רגל, מבקשים אחרי שלוש שנים: תביא הוכחה שלא צמחה לך הרגל.

מיכאל מלכיאלי: ממשלה הזויה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אנחנו, בעזרת השם, לתוך הלילה, אנחנו נביא הרבה הרבה ציטוטים מהממשלה לקראת הדיון על חוק האזרחות.

מיכאל מלכיאלי: שמענו כאן את שרת הפנים מטיפה לנו מוסר.

מיכאל מלכיאלי: לנו.

מיכאל מלכיאלי: מה היא אומרת לנו?

מיכאל מלכיאלי: בואו, תצילו לנו את הקואליציה, והיא אומרת לנו: תנהגו באחריות.

מיכאל מלכיאלי: שימו לב, שרת הפנים במדינת ישראל עשתה קואליציה עם אנשים שלא אכפת להם מביטחונה של מדינת ישראל, לטענתה.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו, בעזרת השם, נבוא לכאן, ואנחנו נקבל את ההחלטה מה עושים, אבל כל הדיון הזה הוא בסך הכול מראה בפרצופו של נפתלי בנט – מי השותפים שלך לקואליציה הזאת.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר שבועיים בשיאו של דיון מאוד סוער סביב מה שנקרא "חוק האזרחות", שהוא בעצם חוק מניעת איחוד משפחות, חוק ששולל מהאזרחים הערבים, הפלסטינים, במדינת ישראל, את הזכות להיות שווים לכלל האזרחים במדינה הזאת, כי המדינה החליטה שאנחנו לא יכולים לקבל החלטה בעצמנו.

עאידה תומא סלימאן: הבנים שלנו, הבנות שלנו, לא יכולים לקבל החלטה בעצמם במי להתאהב ועם מי להתחתן ועם מי לגור ועם מי לפתח משפחה ולבנות בית.

עאידה תומא סלימאן: החליטה מדינת ישראל, כדי לשמור על העליונות היהודית ועל הדמוגרפיה, כלומר, הרוב היהודי במדינת ישראל, לשלול מאזרחיה, מ-20% מהאזרחים של מדינת ישראל, את הזכות האלמנטרית, הבסיסית הזאת.

עאידה תומא סלימאן: ומדברים איתנו על דמוקרטיה, ומסבירים לנו איך מדינה יכולה להיות גם יהודית וגם דמוקרטית, כאשר כדי לשמור על הערך של היהודית רומסים ברגל גסה זכות בסיסית של בני אדם – לבחור עם מי לחיות.

עאידה תומא סלימאן: אל תשלו את עצמכם ותדברו על העניין הביטחוני, כאילו, כי עכשיו, כאשר אתם יושבים באופוזיציה, אתם מדברים על הסכנה הדמוגרפית, ולא מזכירים את העניינים הכאילו-ביטחוניים.

עאידה תומא סלימאן: אתם יודעים טוב מאוד שהשב"כ כל הזמן נתן דוחות בוועדת החוץ והביטחון ואמר – –

דוד אמסלם: זה גם וגם.

דוד אמסלם: זה גם וגם.

דוד אמסלם: זה לא סותר.

עאידה תומא סלימאן: – – ואמר בצורה הכי ברורה שאחוז האנשים שהשתתפו באיזושהי עבירה כזאת או אחרת הוא לא יותר גבוה מאשר באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: אתם יודעים שזו לא הסיבה.

עאידה תומא סלימאן: והיום, לצערנו הרב, מפלגת העבודה, שהתלבשה בלבוש חגיגי לקראת הבחירות האחרונות ודיברה על זה שהיא משנה את עצמה ומציעה אלטרנטיבה עלק פמיניסטית, זכויות אדם, החליטה שהיא מצביעה עם החוק הזה.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד למפלגת העבודה, שלא זונחת את דרכה ההיסטורית, שנבנתה על אותם ערכים – ערכים שמכבדים את היהדות על חשבון בני האדם; ערכים של דמוגרפיה על חשבון ערכים של דמוקרטיה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא ציפיתי למשהו יותר.

עאידה תומא סלימאן: אולי היו לי קצת ציפיות שאולי אולי באמת, מתוך פמיניזם שרואה בכל בני האדם שווים – –

אורלי לוי אבקסיס: איזה פמיניזם?

אורלי לוי אבקסיס: כל הנשים – – –

עאידה תומא סלימאן: – – אנחנו נרגיש שגם נשים פלסטיניות, יש להן את הזכות לחיות עם בני זוגן ולחיות בתוך מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: ושלא ישלו אתכם – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: – – שתדעו לכם, כל האנשים שאתם מדברים עליהם כבר נמצאים בתחומי המדינה – –

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: – – כבר חיים עשרות שנים בתוכנו.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אז העניין הוא עניין של דמוגרפיה.

עאידה תומא סלימאן: לא להשלות את עצמכם.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה.

דוד אמסלם: היא אכלה כבשים?

דוד אמסלם: הזמנתם אותה – – –

אורלי לוי אבקסיס: א

אורלי לוי אבקסיס: חמד טיבי אמר שהם באים לאכול כבשים אצלכם, וזה הדבר היחיד שהם יודעים לעשות באמת.

עאידה תומא סלימאן: מה?

עאידה תומא סלימאן: מה?

עאידה תומא סלימאן: מה?

עאידה תומא סלימאן: מה?

דוד אמסלם: הוא אמר קודם שמפלגת העבודה, היא באה לאכול כבשים.

אורלי לוי אבקסיס: א

אורלי לוי אבקסיס: חמד טיבי עלה והוא אמר שהם צבועים, השמאל, כי הם יודעים רק לבוא לאכול כבשים אצלכם, ואחר כך – – –

עאידה תומא סלימאן: אני אף פעם לא בישלתי כבשים לאף אחד ולא שחטתי כבשים למען אף אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אז מי?

אורלי לוי אבקסיס: אז מי שוחט את הכבשים בשבילם?

שמחה רוטמן: – – – אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ואז תתחיל.

שמחה רוטמן: מצוין.

איתן גינזבורג: אני תמיד מאפשר לך.

שמחה רוטמן: אין בעיה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חבר הכנסת, הכנסת, בעזרת השם, תדון הלילה בסוגיה כבדה מאוד.

שמחה רוטמן: בעצם אנחנו נדון בשאלה אם מדינת ישראל היא מדינה יהודית או שמדינת ישראל היא מדינת כל אזרחיה.

שמחה רוטמן: כביכול או לכאורה – ואפשר היה לנחש זאת מההתנגדות של זו שדיברה לפניי – יש כאלה שבטעות חושבים שההארכה של הוראת השעה שתעלה פה בעוד כמה שעות להצבעה היא כביכול חוק ציוני, חוק ימני; מספרים לנו סיפורים על זמן רב שהחוק הזה מוארך פעם אחר פעם, כאילו מדובר בחוק לאומי.

שמחה רוטמן: אין דבר רחוק יותר מהאמת מכך.

שמחה רוטמן: חוק האזרחות, הוראת שעה, הוא חוק פחדני; הוא חוק שבו מדינת ישראל ברחה מהגדרתה כמדינה יהודית, ניסתה לספר לעצמה ולכל העולם כאילו הבעיה שיש לנו עם איחוד משפחות של ערבים מיהודה ושומרון זו בעיה ביטחונית בלבד, כאילו יש פה איזה סכסוך, יש פה קבוצת טרוריסטים, קשה לשב"כ לברר מי בדיוק.

שמחה רוטמן: זה נכון, כל הדברים האלה נכונים, הבעיה הביטחונית קיימת, אבל הפיל שבחדר לא קיים.

שמחה רוטמן: הפיל שבחדר שמדבר על כך שישראל היא מדינה יהודית, שמדיניות ההגירה שלה צריכה לשקף את זה שהיא מדינה יהודית, שיש חובה המוטלת על הממשלה ועל כל רשויות השלטון לשמר את הרוב היהודי ואת זהותה היהודית של המדינה – כל זה פשוט לא נמצא בחוק.

שמחה רוטמן: בצורה פחדנית, גם כאשר החוק נומק בבית המשפט, ואפשר היה, אולי, בשנים הראשונות, כשהחוק הזה הגיע לדיונים בבית המשפט העליון – וחבל שהגיע, כי בית משפט לא אמור לדון בחוקים.

איתן גינזבורג: הצו.

שמחה רוטמן: לא, החוק, חוק האזרחות (הוראת שעה).

שמחה רוטמן: הצו מאריך אותו משנה לשנה, אבל החוק הוא חוק.

איתן גינזבורג: אנחנו דנים היום בצו.

שמחה רוטמן: בכל פעם שהחוק הזה הגיע לבית המשפט, ברחו מלתת את התזה הזאת, בפחדנות.

שמחה רוטמן: עכשיו, הפחד הזה היה מוצדק בשנים מסוימות, כי בית המשפט העליון, בוודאי בזמן שהשופט ברק היה בשיא כוחו, פשוט לא קיבל את זהותה היהודית של המדינה כדבר לגיטימי.

שמחה רוטמן: הוא התחבר – גם בפסק הדין בעניין קעדאן וגם בפסק הדין הזה – התחבר לתזות הפוסט-ציוניות כאילו הציונות היא גזענות.

שמחה רוטמן: פרופ' שמעון שטרית – דיברו פה קודם על מפלגת העבודה – פרופ' שמעון שטרית כתב בזמנו: התזה של ברק שלפיה אין להגן על קבוצת הרוב ותרבותו במדינת ישראל היהודית, אין בה ממש.

שמחה רוטמן: את ערכי ההתיישבות היהודית – ובאותה מידה את ערכי ההגירה היהודית – צריך לבסס על הטעם הלאומי, שנעדר לגמרי מפסיקתו של בג"ץ.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

שמחה רוטמן: בסדר גמור.

שמחה רוטמן: והוא אומר כך: כשם שדמוקרטיה לעיתים צריכה לנקוט פעולות קיצוניות על מנת לשמר את הדמוקרטיה, כך גם מדינה יהודית אשר יהדותה היא ערך עליון צריכה לנקוט פעולות דומות.

שמחה רוטמן: הדברים הללו אמורים באמת לשקף קונסנזוס ציוני רחב, של ימין ושמאל, ואני מקווה מאוד מאוד שכל הכנסת תעמוד מאחורי הדרישה לחוק-יסוד: הגירה ציוני, לאומי ויהודי.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת רוטמן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר אקוניס, בבקשה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ממשלת נורבגיה בראשות נפתלי בנט ומנסור עבאס מבקשת מהאופוזיציה שתתמוך בה כי אין לה רוב.

אופיר אקוניס: ממשלת נורבגיה, שאין לה בכלל רוב של חברי הכנסת, מתחננת למנסור עבאס שיצביע איתה; נכנעת כניעה מבישה לתנועה האסלאמית של עבאס וחבריו.

אופיר אקוניס: ממשלת נורבגיה הצבועה – נורבגיה כאן, כן?

אופיר אקוניס: מתנהגת עכשיו כמו הקוזק הנגזל.

אופיר אקוניס: הקימו ממשלה עם שונאי ישראל ובתמיכתם ומתבכיינים שלא יכולים להגן על ביטחון המדינה.

אופיר אקוניס: יורים ובוכים, אדוני היושב-ראש, מתבכיינים ויורים.

אופיר אקוניס: ראש ממשלת נורבגיה החליפי יאיר לפיד, הוא בכלל אומר היום: אם האופוזיציה תצביע נגד, היא תוכיח שיותר חשוב לה להיות נגד הממשלה מאשר בעד המדינה.

אופיר אקוניס: אז אני שואל אותך, יאיר: מה ישראלי בעיניך, הפרטאץ' הזה?

אופיר אקוניס: החוצפה שלך?

אופיר אקוניס: הצביעות?

אופיר אקוניס: זה ישראלי בעיניך?

אופיר אקוניס: להקים ממשלה עם רע"מ ומרצ – זה בסדר.

אופיר אקוניס: עכשיו, לממשלת נורבגיה, חבר הכנסת דרעי, אין רוב.

אופיר אקוניס: ממשלת נורבגיה נמצאת כאן, באולם הזה.

אופיר אקוניס: אז זה לא בסדר שהאופוזיציה מצביעה נגדה.

אופיר אקוניס: לממשלת נורבגיה, השרה כהן, אבדה הבושה, אבדה מזמן.

אופיר אקוניס: הערב, אדוני היושב-ראש, אבדה גם הצביעות.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אקוניס.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יריב לוין – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אריה דרעי, בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: למה אתה מקפח את המכלוף?

איתן גינזבורג: אריה מכלוף דרעי, סליחה.

איתן גינזבורג: אני באוטומט.

איתן גינזבורג: העניין הוא שהכרתי אותך בנערותי כאריה דרעי.

איתן גינזבורג: קשה להשתחרר מהרגלים, אבל אני אקפיד, אדוני.

איתן גינזבורג: אני אקפיד.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמענו היום את זעקת ראשי הממשלה וראשי הקואליציה לאופוזיציה, לראשי האופוזיציה – הזכירו גם את השם שלי כשר הפנים הקודם: איפה האחריות שלנו?

אריה מכלוף דרעי: איך אתם יכולים להפיל חוק כזה?

אריה מכלוף דרעי: איך אתם לא מצביעים בעד?

אריה מכלוף דרעי: הרי אתם מגלים חוסר אחריות, אתם מסכנים את ביטחון המדינה, ועוד שורה של אמירות "קורעות לב".

אריה מכלוף דרעי: ואני שואל אותם באמת, בלי להתריס – אני באמת רוצה להבין את ההיגיון ואת השכל הצרוף: האם רע"מ ומרצ, שמתנגדים לחוק, הם חסרי אחריות?

אריה מכלוף דרעי: הם לא דואגים לביטחון המדינה?

אריה מכלוף דרעי: אלה השותפים שאתם הקמתם איתם ממשלה; חלק מהם יושבים כשרים בממשלה, ושניים מהם יושבים בקבינט הביטחוני.

אריה מכלוף דרעי: אני, כאזרח ששומע את הדברים שלכם, נפתלי בנט, אילת שקד ואחרים, מה אני צריך לחשוב?

אריה מכלוף דרעי: מי יושב בקבינט הביטחוני שאתם הקמתם?

אריה מכלוף דרעי: אני לא מדבר עכשיו על הניסיון, נעזוב.

אריה מכלוף דרעי: אם אתם חושבים שמי שלא מצביע בעד החוק הזה הוא חסר אחריות, הוא לא דואג לצביון של מדינה יהודית, הוא פוגע בביטחון המדינה, אז עם מי אתם יושבים?

אריה מכלוף דרעי: זה הקבינט שאמור לנהל את חיי הביטחון של מדינת ישראל?

אריה מכלוף דרעי: אלה באמת אמורים לקבל החלטות לגופו של עניין?

אריה מכלוף דרעי: אני נזכר במאורע שהיה כאן, אדוני היושב-ראש – רובם כאן צעירים; אני לא יודע אם מישהו אפילו זוכר את זה.

אריה מכלוף דרעי: אתם יודעים שפסקת ההתגברות היחידה שיש בספר החוקים של מדינת ישראל זאת פסקת התגברות שממשלת רבין, עם מרצ יחד – זאת פסקת ההתגברות היחידה, בצלאל, שהכנסנו בספר החוקים?

אריה מכלוף דרעי: זה היה בהקשר של חוק הבשר, אם אתם זוכרים, להכניס בשר טרף לארץ.

אריה מכלוף דרעי: היה צריך 61 כדי להעביר את פסקת ההתגברות הזאת, והאופוזיציה דאז עשתה שביתה איטלקית – לא נכנסו לאולם.

אריה מכלוף דרעי: מרצ, שהייתה שותפה שלנו, לא רצתה.

אריה מכלוף דרעי: מרצ תבוא, תעשה פסקת התגברות להכניס בשר כשר לארץ?

אריה מכלוף דרעי: אנחנו לא מצביעים נגד, אבל אנחנו גם לא נכנסים.

אריה מכלוף דרעי: דא עקא, שלא היו לנו 61.

אריה מכלוף דרעי: אני לא באתי לבכות לאופוזיציה דאז ולהגיד להם: חברים, איך אתם, הדתיים – היו שם יהדות התורה והליכוד – אתם מונעים, אתם בידיכם הולכים להכניס בשר טרף לארץ?

אריה מכלוף דרעי: הבנתי שזה התפקיד שלהם כאופוזיציה.

אריה מכלוף דרעי: הם חושבים שהממשלה שהיינו חברים בה היא ממשלה מסוכנת והם רצו להפיל אותה.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

אריה מכלוף דרעי: אני מסיים את המשפט.

אריה מכלוף דרעי: זאת בכלל היסטוריה.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

אריה מכלוף דרעי: משפט אחרון.

אריה מכלוף דרעי: מה עשינו?

אריה מכלוף דרעי: ישבנו בלילה.

אריה מכלוף דרעי: באתי לראש הממשלה יצחק רבין, זיכרונו לברכה, ואמרתי לו: אדוני, אם אתה לא מסוגל להביא את מרצ שיצביעו בעד – משמעת קואליציונית – אז בוא נפרק את הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: אין טעם להקים את הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: רבין, כמו שהוא ידע לעשות את זה, קרא לשולמית אלוני, ליוסי שריד ולכל האחרים, והם עלו אחד-אחד בשורה כאן, במליאה, והצביעו בעד החוק.

אריה מכלוף דרעי: 65 היו לנו, אם אני לא טועה, ופסקת ההתגברות.

אריה מכלוף דרעי: כך צריכה להיות אופוזיציה וכך צריכה לנהוג קואליציה.

אריה מכלוף דרעי: לכן אני אומר לראשי הממשלה, לראשי הקואליציה: אם אתם לא מסוגלים להעביר את הדבר הכי פשוט שיכול להיות, כן?

אריה מכלוף דרעי: דבר שקשור לביטחון מדינת ישראל, לצביון היהודי של מדינת ישראל, אל תבקשו מאיתנו, כיוון שזה חסר אחריות ביותר וגם חסר יושרה ביותר לבוא לבקש מאיתנו להציל אתכם על מה שאתם בישלתם.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת גדי יברקן – אינו נוכח; חברת הכנסת שרן השכל – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

איתן גינזבורג: ואני מסכים איתך, הרב דרעי, שזאת הייתה אחת הממשלות הטובות בישראל – ידעו להתנהל, ידעו לכבד, ידעו להגיע לפשרות.

איתן גינזבורג: כן ירבו, כן ירבו.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב בראש, גברתי השרה, סגנית המזכירה – –

אריה מכלוף דרעי: חוק האזרחות שוב נדחה, ועכשיו זה חוק – – –

בצלאל סמוטריץ': – – חבריי חברי הכנסת, נפתלי בנט, בפתח ישיבת הממשלה אתמול, קרא לשותפיו להיזהר מלטפס על עצים, כדי לשמור על שלמות הממשלה הקוטבית, המסוכנת והבלתי-אפשרית הזאת, וציין, כמשיח לפי תומו, שהממשלה זאת הוקמה "בזכותי", במירכאות כפולות ומכופלות, כי צייצתי בטוויטר וטיפסתי על עץ את התנגדותי להישענות על תומכי הטרור ברע"מ.

בצלאל סמוטריץ': תראו, לפעמים, כשאדם מדבר מהרהורי ליבו בלי לתכנן, הוא חושף את צפונות לבבו.

בצלאל סמוטריץ': ובנט כמו בנט, חי בעולם שאין בו ערכים, אין בו השקפת עולם ודרך ואין בו מושגים של טוב ורע, נכון ולא נכון; הכול ספינים וציוצים בטוויטר.

בצלאל סמוטריץ': בנט, כשהוא מנסה לנתח אותי במשקפיים שלו, לא מצליח להבין שיש דבר כזה לגבש עמדה בסוגיה משמעותית אחרי לימוד והעמקה ומחקר והקשבה והתייעצות עם תלמידי חכמים ועם אנשי מעשה.

בצלאל סמוטריץ': כן, הציוץ בטוויטר מביע את העמדה ומבהיר אותה לציבור ולמי שצריך לשמוע, וזה בדיוק ההבדל בין אנשים שאצלם אין ערך לערך, אין ערך אמת, אין ערך למילה, אין ערך להבטחה, אין ערך להתחייבות – יש ציוצים בטוויטר.

בצלאל סמוטריץ': לכן בנט ושותפיו חסרי החוליות בימינה הפנו עורף למצביעים, לשותפים, למחנה, לדרך, למה שהם שכנעו אותנו במשך הרבה מאוד שנים שחשוב להם ושהם מאמינים בו, חברו אל השמאל הקיצוני, הפוסט-ציוני, והקימו ממשלה רעה ומסוכנת שנשענת על תומכי טרור.

בצלאל סמוטריץ': והינה המציאות היום מוכיחה שלממשלה הזו אין, ולא יכול להיות, רוב כדי לשמור על האינטרסים הלאומיים, הציוניים, היהודיים, הביטחוניים, הכי בסיסיים של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': חוק האזרחות עכשיו צף ועולה לשיח הציבורי מכיוון שהוא צריך לעבור כאן, בבית הזה, בכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מי יודע כמה אינטרסים מוכרת הממשלה הזאת דבר יום ביומו בעבור תחזוק השותפות הרעה והמסוכנת עם מי שחותרים 180 מעלות ממה שחותרים אזרחי ישראל היהודים – אגב, מימין ומשמאל: חיזוקה, פיתוחה ושכלולה של מדינת ישראל כמפעל ציוני של שיבת עם ישראל לארצו אחרי אלפיים שנות גלות ונדידות.

בצלאל סמוטריץ': מי יודע כמה החלטות טובות לא מתקבלות וכמה ההחלטות רעות מתקבלות כדי לתחזק את הקואליציה הזאת של מי שחי מציוצים ומספינים.

בצלאל סמוטריץ': בנט, לנו יש דרך, יש ערכים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא חיים בטוויטר, לא חיים בפייסבוק.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו משקפים את ערכינו ומדברים עם הציבור.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו משקפים את הרוב בעם, שיש לו דרך, יש לו ערכים והוא יהודי ומסורתי וציוני ושורשי ואוהב את העם ואת הארץ ואת התורה ואת הזהות היהודית.

איתן גינזבורג: תודה.

בצלאל סמוטריץ': והרוב הזה, אדוני היושב-ראש, בעזרת השם, מהר מאוד יחזור להוביל את מדינת ישראל, כי לא מובילים אותה בטוויטר.

בצלאל סמוטריץ': משפט אחד אחרון: חז"ל, אדוני היושב-ראש, אמרו: אדם ניכר בכוסו, בכיסו וכעסו.

בצלאל סמוטריץ': אני אוחז בשולי גלימתם ומוסיף: וגם בכיסאו.

בצלאל סמוטריץ': מי שמוכר את ערכיו עבור כיסא, כשהוא מגיע אל הכיסא ומתיישב בו, הוא חושף את צפונות לבבו כמסיח לפי תומו ומדבר על הציוצים בטוויטר וקורא לחבריו בממשלה: אל תצייצו – –

איתן גינזבורג: תודה.

בצלאל סמוטריץ': – – אמת אין וערכים אין, ניכר בכיסאו.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: ואלו היו ארבע הכ"פים של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': של חז"ל.

איתן גינזבורג: אבל אתה הוספת את הרביעית.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, הממשלה הזאת קמה בהונאה הגדולה והמסוכנת ביותר שנעשתה במדינת ישראל – גנבו קולות מהימין והעבירו אותם שמאלה במרמה.

אופיר כץ: אם מצביעיו של נפתלי בנט היו יודעים שיפר את כל הבטחותיו, הוא לא היה עובר את אחוז החסימה.

אופיר כץ: אין לו את תמיכת העם לא ברשתות, לא ברחוב, ובטח שלא יהיה לו בקלפי.

אופיר כץ: החוצפה ועזות המצח שיש לממשלה הזאת להגיד לנו שאנחנו מסכנים את ביטחון המדינה – אני אגיד לכם את האמת, אני באמת חשבתי שלא שמעתי טוב.

אופיר כץ: כל התכלית של הממשלה הזאת היא סכנה לביטחון המדינה.

אופיר כץ: מה זה אומר עליכם שאתם נשענים על אנשים שלא מוכנים להצביע איתכם בחוק שכל כך חשוב לביטחון המדינה?

אופיר כץ: זה פשוט ביזיון שאתם מוכנים למכור את הכול בשביל הכיסאות שלכם.

אופיר כץ: מנסור ממצמץ, ונתתם לו מניעת הריסות של בנייה בלתי חוקית, תפקידי סגני שרים, מעמד תושבות למאות פלסטינים, שיקבלו זכויות כמו ביטוח בריאות, רישיון נהיגה ועוד.

אופיר כץ: בקצב הזה, מנסור, תאמין לי, בתוך חודשיים אתה ראש ממשלה חליפי, ומקבל גם 50% מתקציב המדינה.

אופיר כץ: מצאו פטנט חדש: הקם ממשלה עם השמאל וזרוק אחריות על חברי כנסת מהימין.

אופיר כץ: מדהים.

אופיר כץ: ואז אפשר להגיד גם בביטחון מלא על ממשלה שהיא עשר מעלות ימינה.

אופיר כץ: עשר מעלות ימינה?

אופיר כץ: בואו נפרוט את עשר המעלות: מעלה ראשונה – ווליד טאהא, שסירב להגדיר את חמאס כארגון טרור; מעלה שנייה – אבתיסאם מראענה, שהייתה מעדיפה להשמיד את זיכרון יעקב; הלאה, מעלה שלישית – מנסור עבאס, מנחם משפחות רוצחים; מעלה רביעית – מוסי רז, שמקיים כנסי אפרטהייד בהשתתפות אנשים שבקשר עם חמאס; מעלה חמישית – אמילי מואטי, דוברת מפלגת מחבקי המחבלים בל"ד; מעלה שישית – גבי לסקי, שייצגה את עהד תמימי; מעלה שביעית – ניצן הורוביץ, שקורא לחקור את חיילי צה"ל בהאג; מעלה שמינית – תמר זנדברג, שהגישה הצעת חוק לפינוי התיישבויות; מעלה תשיעית – סעיד אלחרומי, שכינה מחבלים גיבורים וקדושים; מעלה עשירית – מאזן גנאים, שנשא דברי שבח למחבל פאוזי נימר.

אופיר כץ: אלה עשר המעלות ימינה של נפתלי בנט.

אופיר כץ: ואתם אומרים לנו שאנחנו מסכנים את ביטחון המדינה?

אופיר כץ: אין לכם בושה?

אופיר כץ: מאיפה היוהרה והניתוק להפיל עלינו את האשמה?

אופיר כץ: תראו מה עשיתם: חורבה.

אופיר כץ: ביטחון המדינה חשוב לכם?

אופיר כץ: בואו נקדם יחד את חוק ההגירה ונסדיר את הנושא הזה.

אופיר כץ: יו"ר האופוזיציה עמד פה על הדוכן קודם והציע להאריך את החוק הקודם בחודשיים, ובמקביל לחוקק את חוק-יסוד: ההגירה, חוק שנותן פתרון הרבה הרבה יותר בטוח.

אופיר כץ: אתם סירבתם אפילו לדבר איתנו.

אופיר כץ: תפסיקו להתחבא מאחורי מסרים ממוחזרים ושקרים.

אופיר כץ: הציבור רואה מה אתם עושים.

אופיר כץ: הוא רואה את מכירת החיסול, את זריקת הערכים, את העדפת הג'ובים על המדינה, והוא יבוא איתכם חשבון.

אופיר כץ: אנחנו נמשיך להילחם בכם, באחריות, עד שתיפלו.

אופיר כץ: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר כץ.

יעקב מרגי: הדובר הבא – חיים ביטון.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חיים ביטון – אינו נוכח.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ינון אזולאי.

ינון אזולאי: ברשות אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, מה אנו ומה חיינו?

ינון אזולאי: העיקר הוא המפעל שבו אנו חיים.

ינון אזולאי: אמש הובא למנוחות אלוף משנה שרון אסמן, זכרו לברכה, בן 42, מפקד חטיבת הנח"ל, שנפטר במהלך אימון כושר ביום חמישי.

ינון אזולאי: אני מבקש להקריא בפניכם כמה מילים שכתבה סיון רהב מאיר: "כמה שבריריים הם החיים.

ינון אזולאי: כמה צריך להעריך ולנצל כל רגע.

ינון אזולאי: זו לא קלישאה נדושה, בשבוע שעבר קיבלנו לכך עוד תזכורת כואבת: מפקד חטיבת הנח"ל, אל"מ שרון אסמן, זכרו לברכה, התחיל אימון כושר, שלושה ימים בלבד אחרי שנכנס לתפקידו החדש.

ינון אזולאי: הוא התמוטט במפתיע ונפטר, כשהוא מותיר אחריו את אשתו שרון, שני ילדים, ואין-ספור מפקדים, פקודים וחברים המומים, בצה"ל ומחוצה לו – – – כמה פרופורציה נותנות המילים של אסמן, שהתפרסמו פתאום אתמול.

ינון אזולאי: לפתע כולם חיפשו נאומים ישנים שלו – – – כמפקד חטיבת עציון אמר: 'מה אנו ומה חיינו – העיקר הוא המפעל שבו אנחנו חיים'.

ינון אזולאי: " ואני מבקש להקדיש לעילוי נשמתו משנה באבות פרק ג', משנה א': "עקביא בן מהללאל אומר: הסתכל בשלושה דברים ואין אתה בא לידי עבירה: דע מאין באת, ולאן אתה הולך, ולפני מי אתה עתיד ליתן דין וחשבון.

ינון אזולאי: מאין באת?

ינון אזולאי: מטיפה סרוחה.

ינון אזולאי: ולאן אתה הולך?

ינון אזולאי: למקום עפר רימה ותולעה.

ינון אזולאי: ולפני מי אתה עתיד ליתן דין וחשבון?

ינון אזולאי: לפני מלך מלכי המלכים, הקדוש ברוך הוא".

ינון אזולאי: זה לפחות הכרת הטוב לאדם שעשה למען עם ישראל, ומכניס אותנו גם בימים אלה, גם בנאומים כאלה, לפרופורציות.

ינון אזולאי: יהי זכרו ברוך.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת ינון אזולאי.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת שלמה קרעי.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי השרה – גברתי השרה, את איתנו?

שלמה קרעי: היא לא מקשיבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: היא מקשיבה, היא מקשיבה.

שלמה קרעי: לא, היא שקועה ממש.

שלמה קרעי: גברתי השרה, ערב טוב.

שלמה קרעי: לא שומעת.

קריאה: מתרגשת.

שלמה קרעי: החוק שיובא לכאן בהמשך הערב, חוק האזרחות – לכאורה זה חוק שהוא טוב למדינת ישראל, וככה חשבנו בתחילת הדרך; ככה גם אנחנו עצמנו הרי הגשנו אותו.

שלמה קרעי: אמרנו: זה חוק שאפשר להשתמש בו באמת.

שלמה קרעי: אם יד ימין מבצעת אותו, היא יודעת לבצע אותו בצורה כזאת שהוא טוב למדינת ישראל.

שלמה קרעי: אבל, חבריי חברי הקואליציה – עדיין קשה להתרגל לקרוא לכם קואליציה, כי אתם מתנהלים כמו אופוזיציה – החוק הזה הוא לא ציונות.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חוק כזה, שמי שיושב בממשלה ומיישם אותו בסופו של דבר זה שקד ומנסור עבאס ויאיר גולן, זה חוק שהוא לא ציונות.

שלמה קרעי: זה חוק שהוא אחיזת עיניים כלפי המחנה הלאומי, להגיד: הינה, העברנו חוק.

שלמה קרעי: כמו שעשה נתניהו לאורך כל שנותיו כראש ממשלה – גם אנחנו עושים כמו נתניהו.

שלמה קרעי: אבל כאשר מי שקובע כמה חריגים יעברו בוועדת החריגים הזו – והינה, היום, היום, ממש בשעה האחרונה, מתברר שמה שחשבנו לאורך השבועיים האחרונים – ההתנגדות שהבענו כלפי החוק הזה הייתה מוצדקת.

שלמה קרעי: יצא המרצע מן השק.

שלמה קרעי: הינה, יוצא הסכם, גם עבאס ומרצ יתמכו בצורה כזאת או אחרת ויאפשרו לחוק הזה לעבור.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: כי הם יודעים שהממשלה הזו היא ממשלה בלי אלקטורט במחנה הלאומי, בלי אלקטורט בימין, והיא ממשלה שתמכור את הכול, את הכול.

שלמה קרעי: את היהדות היא כבר מכרה, את הנגב היא נתנה, ועכשיו, גם חוק של ביטחון המדינה, שאמור באמת להגן על מדינת ישראל – גם אותו, מי שיישם אותו יהיה עבאס בשליחות שקד, ולחוק כזה בוודאי שאנחנו לא ניתן יד.

שלמה קרעי: אנחנו באים ואומרים לכם, רבותיי: אנחנו לא מנסים להביך אתכם, לא אומרים שאנחנו נעשה לכם דווקא, דווקא נפיל את החוק, שבשום פנים ואופן לא נלך איתכם.

שלמה קרעי: אנחנו אומרים: בואו, חבר'ה, אנחנו רוצים לעזור לכם להיות ציונים – אתם שכחתם קצת מה זה להיות ציונים.

שלמה קרעי: אז בואו, יש לנו את חוק-יסוד: ההגירה – חוק אמיתי, חוק שיחסום את הפרצות שיש בחוק הקיים, חוק שמנסור עבאס, ווליד טאהא, יאיר גולן ותמר זנדברג לא יוכלו להפוך אותו לחוק מעוקר מכל תוכן.

שלמה קרעי: בואו, אנחנו נצביע איתכם על הארכת הוראת השעה לשלושה חודשים, כמו שאמר נתניהו ראש הממשלה; שלושה חודשים ניתן לכם, אבל יחד עם זאת, תבואו איתנו למהלך ציוני אמיתי, למהלך שבאמת ימנע מהאחים המוסלמים שיושבים בתוך הממשלה הזו להפוך את החוק הזה למשחק בידיים שלהם.

שלמה קרעי: אם אתם באמת רוצים, אם מדינת ישראל חשובה לכם, בואו איתנו למהלך הזה.

שלמה קרעי: למה אתם נמנעים?

שלמה קרעי: אין זאת אלא שאתם לא מתכוונים באמת להגן על מדינת ישראל.

שלמה קרעי: אתם מתכוונים לעשות פלסתר – להפוך את החוק הזה לכתב פלסתר, לאחיזת עיניים בעיני המחנה הלאומי כולו, בשירות מנסור עבאס והאחים המוסלמים בממשלה.

שלמה קרעי: תודה רבה.

יוסף טייב: חבר הכנסת קרעי, כשאתה מדבר על סגן הרמטכ"ל יאיר גולן – –

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת שלמה קרעי.

יעקב מרגי: סליחה.

יוסף טייב: – – של נעליך מעל רגליך.

יוסף טייב: של נעליך – – –

יעקב מרגי: תודה.

שלמה קרעי: מי שחושב שאזרחי ישראל דומים לגרמנים בשנות השלושים של המאה הקודמת, אז שהוא יישל נעליו מעל רגליו לפני שהוא מזכיר שם של ישראלי ציוני אמיתי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יוסף טייב: אין לך מושג מה זה – – –

שלמה קרעי: היהודי הכי פשוט בשוק, בבית המטבחיים, שווה פי אלף ממנו.

שלמה קרעי: זקנותו מביישת את בחרותו.

יעקב מרגי: שלמה, סליחה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבל, חבל שהדברים מגיעים לרמה הזו.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יאיר גולן, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אופיר סופר, אם יהיה כאן.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא אתייחס לציונים שאני מקבל מחברי כנסת אחרים, שאת שמם אני לא אזכיר כאן.

יאיר גולן: אתה יודע, אני אנהג במידת הצניעות – אני אדבר על נושא ולא על אדם.

יאיר גולן: חוק האזרחות.

יאיר גולן: חוק האזרחות שעולה כאן בהיכל הוא לא חוק ביטחוני.

יאיר גולן: אני קובע קטגורית שהוא לא חוק ביטחוני, מכיוון שלמדינת ישראל יש אמצעים אחרים, חזקים וקשיחים, לוודא שמי שנכנס לתוך מרחבה הוא לא סיכון ביטחוני.

יאיר גולן: חוק האזרחות והכניסה לישראל הוא חוק דמוגרפי, וראוי לומר זאת.

יאיר גולן: הוא חוק שתהליך חקיקתו על ידי ממשלת שרון ב-2003 עקב אחר הגיונו הקר, השקול והאחראי של ראש הממשלה המנוח, שכל פועלו כוון ליעד אחד בלבד: היפרדות מהפלסטינים, הפרדה בין האוכלוסיות.

יאיר גולן: ולכן הממשלה ההיא בנתה את גדר ההפרדה, ולכן הממשלה ההיא פינתה יישובים, ולכן הממשלה ההיא פעלה להקטנת שטח הפנים, הקטנת החיכוך בין האוכלוסייה הישראלית לאוכלוסייה הפלסטינית, ולכן הממשלה הזאת – ההיא – תיקנה את ההגבלות הקשות האלה על כניסת פלסטינים לישראל.

יאיר גולן: זו האמת לאמיתה.

יאיר גולן: ואני מתפלא על מחנה נתניהו-סמוטריץ', המחנה שרוצה סיפוח, המחנה האנטי-ציוני – אתם שומעים?

יאיר גולן: אנטי-ציוני – –

איתמר בן גביר: – – –

יאיר גולן: – – אנטי-ציוני, אנטי-לאומי – –

שלמה קרעי: אתם שכחתם מה זה – – –

יאיר גולן: – – שרוצה להטביע את אזרחי ישראל בים פלסטיני.

איתמר בן גביר: – – – נאצים – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת בן גביר, תודה רבה.

יעקב מרגי: קראת קריאת ביניים.

יאיר גולן: זה מה שאתם רוצים.

שלמה קרעי: מרצ רוצה להתנגד לחוק הזה – – –

איתמר בן גביר: – – –

יאיר גולן: ולכן, אתם לא המחנה הלאומי – – –

איתמר בן גביר: אתה מדבר על אנטי-ציוני?

איתמר בן גביר: אתה האנטי-ציוני הכי גדול.

יאיר גולן: אתם בוגדים בחזון הציוני – – –

איתמר בן גביר: – – –

יאיר גולן: ואתה, חבר הכנסת בן גביר, אתה בכלל היית – –

איתמר בן גביר: – – –

יאיר גולן: – – ועודך איש לא לגיטימי.

יעקב מרגי: בישיבה.

יעקב מרגי: בן גביר, בישיבה.

איתמר בן גביר: הודעה אישית.

יעקב מרגי: הודעה אישית – יש מזכירות.

איתמר בן גביר: הודעה אישית.

יעקב מרגי: יש נוהל, יש נוהל.

יאיר גולן: חוק האזרחות הוא חוק הדורש תיקון.

יאיר גולן: זה חוק שחסרונו הגדול מתברר במהלך השנים.

יאיר גולן: החוק הזה אינו רואה את האדם הפשוט.

יאיר גולן: הוא חוק שמתעלם מכך שאנשים צעירים מתאהבים, מקימים משפחות, בונים בתים, ובסופו של דבר צריכים לחיות את חייהם, והמדינה צריכה לספק להם מסגרת נורמלית לחיים הגונים, לחיים יצירתיים – – –

שלמה קרעי: ברמאללה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת גולן, שואלים אותנו למה זה חד-צדדי, זה חד-כיווני.

יאיר גולן: ולכן – – –

יעקב מרגי: למה זה חד-כיווני?

שלמה קרעי: ברמאללה שיעשו את זה.

יאיר גולן: זה לא חד-כיווני, זה רב-כיווני.

יאיר גולן: זה נכון לכולם.

יאיר גולן: ולכן, מה שצריך לעשות זה לתקן את החוק כך שכל אותם סיפורים קשים, אנושיים, יזכו למענה חולם.

יאיר גולן: זו בדיוק, בדיוק, תכלית הציונות – לספק מן הצד האחד בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל, ומן הצד השני להיות מדינה דמוקרטית וחופשית, השמה את האדם במרכז.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יאיר גולן: האדם הזה שבמרכז ישרת אותה ויחזיר לה כפל-כפליים.

יאיר גולן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אופיר סופר – אינו נוכח.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חיים ביטון, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אחריו, אם תהיה כאן – חברת הכנסת מאי גולן, ואם לא תהיה, אז דוד ביטן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שוב עולה על הפרק נושא הקורונה – זהו חוק בריאות העם שעומד לנו על השולחן – ושוב, מדהים ומקומם עד כמה אפשר להיות חד-צדדי בתהליך שכזה; עד כמה התקשורת, אי-אפשר לומר מילה אחרת מאשר מוטה בצורה חד-משמעית נגד הציבור החרדי.

חיים ביטון: לא יכול להיות שבמציאות שקיימת כרגע, שאין כמעט – מתוך מאות האנשים שנדבקים, שיהיו בריאים כולם, יש אולי, היום ראיתי מתוך 350, או בכלל ממאות רבות שיש כרגע, אחד אולי מהמגזר החרדי – עדיין תתנוסס לה תמונה של חרדי באשר הוא; עדיין יסתכלו על הדברים בזווית ראייה ששייכת לתקופות חשוכות, תקופות כאשר מהנדסים דעה על קבוצת אוכלוסייה.

חיים ביטון: ולא עוזר שום דבר.

חיים ביטון: חשבתי שאחרי שמדברים על כך, חשבתי שאחרי שהבינו שוב ושוב וניסו וחשבו שהדברים האלה יסתדרו – עדיין זה נמשך באותה צורה.

חיים ביטון: באותו עניין, הממשלה הנכבדה שיש כרגע, עם הספר המיוחד של ראש הממשלה, שלכאורה היה צריך לפתור את הבעיות, מנסה להטיל – ושמעתי היום כמה אנשי תקשורת שמנסים להטיל על הממשלה הקודמת שלא מצאה פתרון לנתב"ג.

חיים ביטון: חברים, ראו, השכילו, היו נבונים, וגם – איך אומרים?

חיים ביטון: מותר מדי פעם להודות בטעות.

חיים ביטון: הממשלה הקודמת הצליחה להביא את המצב של הקורונה לכך שאנחנו במקום הראשון בעולם שיצא מהקורונה.

חיים ביטון: מי שיוצא היום לבקר בחוץ לארץ חושב שאנחנו נמצאים בשני עולמות נפרדים.

חיים ביטון: ועדיין, באה ממשלה חדשה ולא מצליחה.

חיים ביטון: מותר להודות ולהגיד, אולי באמת כדאי שתפנו לאנשי הממשלה הקודמת, לשר הפנים לשעבר, שבעזרת השם יחזור בקרוב, שלמד – וראינו אותו, כמה הוא השקיע מאמץ בנתב"ג.

חיים ביטון: תשאלו, זו לא בושה.

חיים ביטון: בסוף צריכים לעשות פה צדק עם העם, צריכים לעזור לעם לצאת מהדבר הזה.

חיים ביטון: תשאלו אותם: מה עשיתם?

חיים ביטון: אתם מנוסים, שנה וחצי ניצחתם את המהלך הזה.

חיים ביטון: לא בושה בכלל.

חיים ביטון: היום, כפי שאמרתי בנאומי הקודם, ישב פה שר כלשהו והודה בטעותו.

חיים ביטון: יש כבוד לעניין כזה.

חיים ביטון: ולכן אני אומר, חברים: יש כרגע מצב שהציבור שלנו שוב נכנס אולי לתוך גל רביעי – אני מקווה מאוד שלא – ויש כרגע הזדמנות לבוא ולעצור את הדברים בדרכים המוסדרות.

חיים ביטון: עזבו אתכם מספרים שלא נותנים את התוצאה.

חיים ביטון: לכו למנוסים, לכו למבוגרים שניהלו את הממשלה הקודמת, ואני מאחל שבדרך הזאת גם אתם תוכלו להגיד שאולי ניצחתם את הקורונה, ואל תתביישו גם אז להגיד שזה בזכותם.

חיים ביטון: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ביטון.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מאי גולן – איננה נוכחת; חבר הכנסת דוד ביטן – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת.

יעקב מרגי: איתמר בן גביר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

איתמר בן גביר: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השרה, אנחנו דיברנו על חוק האזרחות, דיברתי כל היום, נדבר עוד.

איתמר בן גביר: יש לי גם, אני מקווה, איזושהי הודעה אישית, להתייחס לדבריו של יאיר גולן.

איתמר בן גביר: אבל אני רוצה עכשיו להתייחס לנושא אחר ממה שאני מדבר כאן על הדוכן בדרך כלל, וזה הנושא של החופשה, חופשה בישראל.

איתמר בן גביר: שנה עברה, שנה חלפה, אנשים היו ספונים בבתיהם, והגיע זמן חופש.

איתמר בן גביר: עכשיו, יושבת לה משפחה ישראלית, שהיום בעקבות מגפת הקורונה יכולה לתכנן רק חופשה בישראל.

איתמר בן גביר: אגב, אני, מטעמים אידיאולוגיים, עוד לפני הקורונה, תמיד העדפתי לנסוע או לדלתון או לטבריה או לדרום – יש, ברוך השם, מקומות, נופים.

איתמר בן גביר: אין כמו חופשה בישראל.

יעקב מרגי: בשדה צבי הוא לא היה.

איתמר בן גביר: בשדה צבי לא הייתי.

יעקב ליצמן: או בכנסת.

משה ארבל: בדלתון האירוח טריפוליטאי, בגלל זה.

איתמר בן גביר: בכנסת – כן, על הספה.

איתמר בן גביר: אנחנו עושים את החופשה הזאת בימים האחרונים.

איתמר בן גביר: לפי הפרסום בידיעות אחרונות, מלון ישרוטל ים המלח, לארבע נפשות, שלושה ימים – 5,800 שקלים.

איתמר בן גביר: אם רוצים חצי פנסיון – 7,000 שקלים; קלאב הוטל – 9,000 שקלים.

איתמר בן גביר: אפילו בצימרים אי-אפשר כבר להשיג מקום.

איתמר בן גביר: עכשיו, תבינו, אצלי במשפחה זה שישה ילדים, זה משהו כמו 20,000 שקלים, עוד בלי כל ההוצאות – אבא תקנה לי זה, אבא תקנה לי ההוא.

איתמר בן גביר: אז נכון, וזו המלצה לכולכם, גם לך, השר לשעבר דרעי, יש את מה שאנחנו קוראים "הילטון חברון" – זה המלון של ברוך מרזל בחברון.

איתמר בן גביר: אמיתי.

איתמר בן גביר: יש לו אכסניה בחברון, אחלה של מקום, מחירים שווי נפש; אני מקווה שמותר לעשות פרסומת כאן על הדוכן.

יעקב ליצמן: מה המחירים?

איתמר בן גביר: מצוינים.

איתמר בן גביר: הרב ליצמן, שווה לכל נפש; נופים יפים, גם ליד מערת המכפלה.

איתמר בן גביר: ברוך השם, אשריכם ישראל.

איתמר בן גביר: אבל מה לעשות, המלון, האכסניה שלו היא לא כל כך גדולה, ויש ביהודה ושומרון, אבל עדיין אין מספיק מקום.

איתמר בן גביר: אז בגלל שהזמן מתקצר, אני אגיד, יש הרבה שאומרים: טוב, הממשלה צריכה לכפות.

איתמר בן גביר: אני לא מאלה שרוצים לכפות, אני חושב שצריך שוק חופשי, אבל מה שכן צריך לעשות זה הורדת מיסים, זה הוזלה על מיסים.

איתמר בן גביר: בדיוק דיברנו כאן על המלצה לחופשה, רם.

איתמר בן גביר: המלון של ברוך מרזל בחברון – גם לך אני ממליץ.

איתמר בן גביר: בקיצור, הורדת מיסים, להקל במקצוע, להקל על העוסקים בתיירות.

איתמר בן גביר: אגב, לא רק מלונאים – גם בעלי מוניות, גם מורי דרך.

איתמר בן גביר: אפשר לעשות את זה, אפשר להוזיל את התיירות.

איתמר בן גביר: אם אנחנו נוריד מיסים, העלויות שלהם פוחתות.

איתמר בן גביר: אם העלויות שלהם פוחתות, יהיה אפשר לעשות חופשה שווה לכל נפש בישראל.

איתמר בן גביר: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת איתמר בן גביר.

איתמר בן גביר: ההודעה האישית – – –

יעקב מרגי: הודעה אישית עומדת לך לאחר ההצבעה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה, גברתי.

יעקב מרגי: לאחר מכן תסכם השרה מרב מיכאלי.

קריאה: מירב כהן.

יעקב מרגי: מירב כהן?

יעקב מרגי: אה, מירב כהן, אוקיי.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת, הקשבתי לשאר הנואמים, ואני חייבת לומר שהיו דברי טעם.

אורלי לוי אבקסיס: ואני מנסה לחדש קצת ולהבין, ואולי לגזור מהאירוע שאנחנו נמצאים בו היום איזשהו – אתם יודעים מה?

אורלי לוי אבקסיס: אפילו משהו מליצי, כי אי-אפשר להסתכל על זה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: ואני פונה אליך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: נדמה שהחוק היום לאיחוד משפחות מתאים מאוד, עם כל הסיטואציה שנוצרה מסביב, לבית דין לענייני משפחה, כי הקואליציה הזו, שבאה והתרקמה לה בצורה-לא-צורה, במין שעטנז כזה, היו מי שאמרו: הזיווג זה לא יצליח, הזיווג הזה נועד לכישלון; היסודות של הבית הזה שהקואליציה הזאת הולכת להקים הם רעועים.

אורלי לוי אבקסיס: הזהרנו, אמרנו.

אורלי לוי אבקסיס: אתם זוכרים את יאיר לפיד, שאמר לנו: הישענות על הרשימה המשותפת או על רע"מ או על כל אותן מפלגות אנטי-ציוניות היא בסך הכול הצבעה אחת בהקמת הממשלה?

אורלי לוי אבקסיס: אתה זוכר כמה פעמים אמרו לנו שזו הצבעה אחת?

אורלי לוי אבקסיס: והיום, מה אנחנו רואים?

אורלי לוי אבקסיס: שמהצבעה להצבעה יש פה מכירת חיסול.

אורלי לוי אבקסיס: יש מין רצון להביא לסיפוק של הצד השני, שאמרנו לו שזה זיווג לא טוב.

יעקב מרגי: על זה אמרו חז"ל: עבירה גוררת עבירה.

אורלי לוי אבקסיס: עבירה גוררת עבירה.

אורלי לוי אבקסיס: ועכשיו, כשהזיווג הזה שנועד לכישלון לא בדיוק מסתדר להם על הלוח, באים אלינו המזווגים ואומרים לנו: נכון שאמרתם לנו שהזיווג הזה, שהמשפחה הזו, היסודות שלה רעועים – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אין בעיה לדבר, רק בלחש.

יעקב מרגי: לכבד את הדוברת.

אורלי לוי אבקסיס: – – שהיא לא טבעית, שהיא לא תחזיק מעמד.

אורלי לוי אבקסיס: ובאים אלינו, אנו שהזהרנו, שמכרו לנו ולציבור שמדובר בהצבעה אחת בלבד, ובמין רצון כזה לאיחוד משפחות אומרים לנו: בואו תצילו את המשפחה המוזרה הזו, שאין בה שום קשר, וכל אחד מאפסן את האידיאולוגיה שלו, ואנחנו כאופוזיציה צריכים להיות שומר שלום הבית של הממשלה הזו.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, לא רק שזה אבסורד, אדוני היושב-ראש – שמענו קודם את שרת הפנים קוראת לשותפים שלה פראיירים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אצלנו, כשגדלנו, הבנו שמי שפראייר זה מי שמוותר.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו גם בזה מנסים להנדס את התודעה של הציבור ולהסביר לנו שאלה שמצליחים לסחוט ולסחוט ולסחוט ולסחוט הם הפראיירים?

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה, יש מושג חדש?

אורלי לוי אבקסיס: מישהו שינה את הערכים?

יעקב מרגי: ברגע שאין עם ולא משנה דעתו של העם, מחפשים מישהו אחר.

יעקב מרגי: מי שסוחט הוא הפראייר.

יעקב מרגי: במקרה הזה העם הוא פראייר.

אורלי לוי אבקסיס: העם הוא הפראייר.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהעם הוא הפראייר, בעקבות – התחושה והמחשבה של כל אותם אנשים שמוכרים לנו לוקשים היא שאנחנו באמת פראיירים וקונים מהם פעם אחר פעם אחר פעם את השטויות שמוכרים לנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו דפנה ליאל פרסמה, אדוני היושב-ראש, שהפראיירים, כפי שמכנה אותם שרת הפנים, הצליחו לסחוט עוד קצת משרת הפנים והמשפחה המוזרה הזו – –

יעקב מרגי: נא לסכם.

יעקב מרגי: תהיה לנו אפשרות להאריך בחוק האזרחות.

אורלי לוי אבקסיס: – – עוד 1,600 או 2,000 משפחות שיוכרו.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אני רוצה להגיד לך, הכניסו לנו 30 נורבגים כדי שלשרים יהיה זמן.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אספר לכם משהו:

אורלי לוי אבקסיס: אם החוק הזה לא עובר, שרת המשפטים פשוט תצטרך לעבוד יותר קשה, באופן פרטני, על הבקשות.

יעקב מרגי: שר המשפטים.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה לומר משהו: הכניסה נורבגי?

אורלי לוי אבקסיס: שתתחיל לעבוד.

יעקב מרגי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא העבדים של הממשלה הזאת, ובטח לא הפראיירים שלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: השרה מיכל כהן, את רוצה לסכם?

יעקב מרגי: תסכם את הדיון השרה מיכל כהן.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

יעקב מרגי: מירב, מירב כהן.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: יש לי שריטה מוועדת החינוך, פעם הייתה מיכל כהן.

יעקב מרגי: מירב כהן, שוב.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: יש להם הפסקה.

יעקב מרגי: במקום ארוחת ערב הם באו לפה.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

מירב כהן: טוב, אני מבינה שבאמת כל הדוברים הקדישו את הדברים שלהם לחוק איחוד משפחות.

מירב כהן: בעיניי, האמת היא שהסוגיה הזאת פחות חשובה מנושאים אחרים שנמצאים על הפרק – בין עם החוק הזה ובין בלעדיו, יש לזה פתרונות.

מירב כהן: בעיניי, הסוגיה שאנחנו הכי צריכים להתעסק איתה היא אנשים שהם כרגע מובטלים, ללא עבודה.

מירב כהן: יש את מתווה החל"ת, שנותן מענה לחלק מהאנשים.

מירב כהן: גם ככה מדובר על שלושה חודשים.

מירב כהן: אחרי עבודה מאומצת באמת הצלחנו להכניס למתווה החל"ת גם בני 67 פלוס – עבודה עם שר האוצר, עבודה עם שר הרווחה – –

אורלי לוי אבקסיס: העלאת גיל הפנסיה לנשים, גם הנשים – – –

מירב כהן: – – באמת – אבל כך או כך זה פלסטר, כיוון שבסופו של דבר בעוד שלושה חודשים הפתרונות האלה יסתיימו.

מירב כהן: לכן אנחנו כרגע מתעסקים בצורה אינטנסיבית מאוד בשאלה איך לסייע לאנשים מבוגרים שמעוניינים להמשיך לעבוד להיקלט בחזרה בשוק התעסוקה.

מירב כהן: אנחנו רואים שהם נתקלים בקושי גדול מאוד.

מירב כהן: הצעירים מתקבלים בזרועות פתוחות, ולמבוגרים הרבה יותר קשה.

מירב כהן: אז מצד אחד צריך לבנות תוכנית – אנחנו בנינו ואנחנו כרגע שוקדים על יישומה – של איך לסייע למבוגרים האלה להיקלט במקומות העבודה.

מירב כהן: מצד שני, במסגרת התקציב הקרוב, שבעזרת השם יעבור, אנחנו צריכים גם לדאוג לאלה שלא יכולים לעבוד – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט במליאה.

יעקב מרגי: סדרנים, תושיבו את מי שעומד.

מירב כהן: – – ולהעלות את קצבת הבטחת הכנסה.

מירב כהן: זאת אומרת, בצד אחד צריך לעשות הכול כדי לסייע לאנשים מבוגרים שרוצים ויכולים להמשיך לעבוד.

מירב כהן: מצד שני צריך להעניק רשת ביטחון כלכלית, להעלות את קצבת הבטחת הכנסה למבוגרים שזקוקים לכך.

מירב כהן: אז אלה שתי החזיתות שכרגע אנחנו מתמקדים בהן.

מירב כהן: אני חושבת שיש לזה חשיבות ציבורית עליונה.

מירב כהן: נמשיך לעדכן במשכן על הקידום של הסוגיות החשובות הללו.

מירב כהן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לשרה מירב כהן.

יעקב מרגי: חבריי, כדי שתדעו על מה מצביעים – היה דיון משולב על סעיף – – –

קריאה: – – –

יעקב מרגי: את יודעת, לא כולם.

יעקב מרגי: היה דיון על שני צווים, ואנחנו מצביעים על כל צו בנפרד.

יעקב מרגי: לכן, אנחנו עוברים להצבעה – – –

קריאה: – – –

יעקב מרגי: מקסימום אני אוסיף אותו, אם המחשב לא עובד.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על צו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (בידוד בית והוראות שונות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 31), התשפ"א–2021.

יעקב מרגי: בעד הצו – 41

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: 41 הצביעו בעד, שני מתנגדים.

יעקב מרגי: צו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (בידוד בית והוראות שונות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 31), התשפ"א–2021, אושר.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לצו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (בידוד בית והוראות שונות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 32), התשפ"א–2021.

יעקב מרגי: בעד הצו – 42

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: בעד הצביעו 42, מתנגד אחד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: צו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (בידוד בית והוראות שונות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 32), התשפ"א–2021, אושר.

יעקב מרגי: לפני שעוברים לסדר-היום, יש הודעה אישית לחבר הכנסת איתמר בן גביר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: לאחר מכן – הודעה למזכירת הכנסת.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עד חמש דקות לרשותך.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זה יהיה הרבה יותר קצר.

איתמר בן גביר: עלה כאן קודם מזהה התהליכים יאיר גולן, שהשמיץ אותי כדרכו בקודש.

איתמר בן גביר: יש כבר תביעה נגדו.

איתמר בן גביר: נראה אותך מגיש את כתב ההגנה, אדון גולן החכמולוג.

איתמר בן גביר: אבל אני רוצה להזכיר על מי אנחנו מדברים.

איתמר בן גביר: אותו אדם אמר בטקס יום הזיכרון לשואה ולגבורה: "אם יש משהו שמפחיד אותי בזיכרון השואה הוא זיהוי תהליכים מעוררי חלחלה שהתרחשו באירופה בכלל ובגרמניה בפרט, אז, לפני 70 או 80 שנה, ומציאת עדות להם כאן בקרבנו".

איתמר בן גביר: זה יאיר גולן, זה האיש בקואליציה שלכם – בן אדם שעושה זילות לשואה; בן אדם שלא פוגע באיתמר בן גביר, הוא פוגע בזכרם של שישה מיליון יהודים שנרצחו ונטבחו ונשרפו.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, אדם שמשווה את חיילי צה"ל לנאצים, מעבר לשאלה מה הוא עשה בצבא, איך הוא הגיע לאן שהגיע בצבא, מי נתן לו, אותו אדם לא ראוי להיות בכנסת ישראל, הוא וכל התומכים בקו הקדמי של הטרור, תומכי טרור שנמצאים כאן בכנסת, ומגדפים ומשמיצים את מדינת ישראל.

איתמר בן גביר: בושה וחרפה שאלה חברי הכנסת במדינת ישראל.

איתמר בן גביר: יאיר גולן, תתבייש לך.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת איתמר בן גביר.

יעקב מרגי: הודעה למזכירת הכנסת.

יעקב מרגי: נא לשמור על השקט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 133) (הוראת שעה) (תיקון), התשפ"א–2021, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: [מס' מ/1409; דברי הכנסת, חוב' י"ב, ישיבה 32; נספחות.

ירדנה מלר-הורוביץ: ]

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

יעקב מרגי: סעיף 4 בסדר-היום – הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 133 – הוראת שעה) (תיקון), התשפ"א–2021, לקריאה השנייה וקריאה השלישית, בכפוף – כמובן, היא כבר הונחה.

יעקב מרגי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת גלעד קריב, בבקשה.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 133 – הוראת שעה) (תיקון), התשפ"א–2021.

חוק ומשפט): לפני כשלוש שנים, במסגרת תיקון מס' 133 לחוק העונשין, נקבע כי תקופת המאסר המרבית שניתן לשאת בעבודות שירות תוארך משישה חודשים לתקופה מרבית של תשעה חודשים.

חוק ומשפט): הארכת תקופת עבודות השירות נועדה להביא לצמצום השימוש במאסרים קצרים במקרים שבהם המאסר בפועל אינו הכרחי לצורך מניעת ביצוע העבירות בעתיד.

חוק ומשפט): הוראת השעה שיקפה הן את הרצון לשים דגש על יסוד השיקום של עבריינים והן על הכרה במצוקת המקום בבתי הסוהר ומתקני הכליאה והפגיעה הנגרמת בשל כך בזכויות האסירים.

חוק ומשפט): במטרה להביא לשיקום הנאשמים המורשעים נקבע בתיקון שלכל נאשם שנגזרו עליו מעל שישה חודשי עבודות שירות תיקבע תוכנית ליווי ושיקום על ידי קצין מבחן.

חוק ומשפט): עוד עוגן מנגנון לקיצור מסוים של התקופה לנאשמים שנגזרו עליהם מעל שישה חודשים, כאמור, ואשר עמדו בתוכנית השיקום שנקבעה להם וריצו את עבודות השירות כנדרש.

חוק ומשפט): התיקון נסמך על אחת מן ההמלצות של הוועדה הציבורית לבחינת מדיניות הענישה והטיפול בעבריינים בראשותה של כבוד שופטת בית המשפט העליון בדימוס הגב' דליה דורנר.

חוק ומשפט): התיקון נקבע במקור כהוראת שעה לשנתיים, במטרה לבחון את השלכותיו על צמצום השימוש במאסרים הקצרים.

חוק ומשפט): בתקופה זו אמור היה משרד המשפטים להוביל מחקר עומק על השלכות המהלך, על יתרונותיו הפוטנציאליים וגם על חסרונות אפשריים.

חוק ומשפט): נוכח העיכוב הגדול בעריכת המחקר המלווה – בין השאר נוכח מגפת הקורונה, שהשפיעה גם על ההליכים הפליליים, ובכך הקשתה על קבלת תמונה ברורה ומלאה – מבקשת הצעת החוק – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת דוד ביטן.

חוק ומשפט): – – להאריך את תוקפה של הוראת השעה בכשנתיים נוספות, עד חודש אפריל בשנת 2023.

חוק ומשפט): יצוין כי עריכת המחקר משמעותית לבחינת השלכות התיקון על מדיניות הענישה ועל אופן השימוש במאסרים קצרים, וכן על מנת לוודא שאין בתיקון כדי להביא דווקא להארכת עבודות השירות במקרים שבהם בעבר נגזרו עבודות שירות לתקופה קצרה יותר, או הטלת עונשי מאסר ארוכים יותר על מנת לשלול את האפשרות שעונש המאסר יומר לעבודות שירות.

חוק ומשפט): בכוונת ועדת החוקה לקיים דיוני מעקב בעניין על מנת לוודא שהמחקר המלווה מתקיים כנדרש.

חוק ומשפט): כך, נוודא שניתן יהיה בתום התקופה לקבל החלטה אם לעגן את הוראת השעה כהוראת קבע, בהתאם לממצאי המחקר.

חוק ומשפט): בנוסף, בכוונת הוועדה לעקוב אחר אופני השימוש והיישום של תחום עבודות השירות ויתר תחליפי המאסר.

חוק ומשפט): אני מבקש מחברי וחברות הכנסת לדחות את ההסתייגויות, לתמוך בהצעת חוק זו בקריאה השנייה והשלישית ולסייע בהשלמת בחינת הוראת השעה בטרם תהפוך להוראת קבע.

חוק ומשפט): תודה, אדוני.

יעקב מרגי: תודה רבה ליושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט.

יעקב מרגי: יש בהצעת החוק הזאת בקשות דיבור.

יעקב מרגי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת שלמה קרעי.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יעקב מרגי: קטן עליך לאחרונה, אבל זה מה שהקצו לך.

שלמה קרעי: אני אגיד לך את האמת, חשבתי שאל הסיכום הזה הגיעו עם סעיף 98, אבל לא הגיעו.

שלמה קרעי: זה קצת מוזר, העניין הזה, אבל בסדר.

שלמה קרעי: הפעם נחשה.

יעקב מרגי: חילקו, חילקו בין כל חלקי – – –

שלמה קרעי: לא, אבל לפי האמת מגיע לי 3,000 דקות דיבור כאן עכשיו.

יעקב מרגי: לפי ההסתייגויות.

שלמה קרעי: 600 הסתייגויות.

שלמה קרעי: לא עשו, אבל בסדר.

אוסאמה סעדי: כמה זמן?

שלמה קרעי: נתנו שלוש שעות.

שלמה קרעי: אני עשר דקות.

אוסאמה סעדי: עשר דקות?

שלמה קרעי: כן.

שלמה קרעי: לא הרבה.

שלמה קרעי: מה זה?

שלמה קרעי: אני לא אספיק להגיד כלום.

יעקב מרגי: כבר שרפת דקה.

שלמה קרעי: לא, מההתחלה עכשיו.

יעקב מרגי: אז יאללה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

שלמה קרעי: טוב.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברים בקואליציה, רבותיי, אתם שכחתם מה זה להיות שמאלנים.

שלמה קרעי: שכחתם מה זה להיות שמאלנים.

שלמה קרעי: התחלתם עם פינוי היישוב היהודי אביתר, עבדתם על התושבים בעיניים עד כדי כך שלפיד אומר היום בבת-צחוק: זה לא יגיע בקרוב לשולחן שלי, והמשכתם היום כשאתם מוכרים את הביטחון של מדינת ישראל למנסור עבאס.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להפריע להם להגיע להבנות בין חלקי הקואליציה והאופוזיציה.

שלמה קרעי: אשר יגורנו – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

יעקב מרגי: מעט מכם, אבל הרעש רב מכם.

יעקב מרגי: תודה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, תשמור על זכותי – – –

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: בבקשה.

שלמה קרעי: יבגני, אתה אומנם עברת לצד שמאל, אבל שכחתם מה זה להיות שמאלנים.

יבגני סובה: אתה טועה.

שלמה קרעי: גם פיניתם בשבועיים הראשונים של הממשלה הזאת עשרות יהודים מבתיהם, וגם היום, חברת הכנסת מואטי, אתם מגיעים לסיכומים עם מנסור עבאס, מחוררים את החוק הזה ופותחים את זכות השיבה לפלסטינים.

שלמה קרעי: זה מה שתכננתם לעשות?

אמילי חיה מואטי: 12 שנה לא העברתם שום חוק.

אמילי חיה מואטי: 12 שנה.

שלמה קרעי: לא, 12 שנה הייתה כאן ממשלת ימין שלקחה את החוק הזה וידעה ליישם אותו בצורה כזאת שתגן על מדינת ישראל, אבל אתם, אנחנו רואים מה אתם עושים היום.

אמילי חיה מואטי: – – – שמאל – – –

שלמה קרעי: אבל אתם שכחתם מה זה להיות שמאלנים.

יעקב מרגי: אמילי, האמת, הוא מתבייש לומר לך שהם יצאו לחזית בלי חיפוי של בית המשפט, בלי חיפוי של תקשורת.

יעקב מרגי: הוא התבייש לומר את זה.

אמילי חיה מואטי: לא, הוא לא מתבייש – – –

שלמה קרעי: לא, אני לא.

שלמה קרעי: זה בסדר, זה טוב לי.

שלמה קרעי: את יודעת מה, חברת הכנסת מואטי?

שלמה קרעי: בן-גוריון ורבין היו מתביישים בכם.

אמילי חיה מואטי: אני לא חושבת.

אמילי חיה מואטי: הנכד של בן-גוריון תמך בנו וגם הנכד של רבין – – –

שלמה קרעי: אז בואי תשמעי מה הסבא של הנכד הזה כתב.

שלמה קרעי: בן-גוריון כתב ב-1937: "מדינה יהודית חלקית אינה סוף אלא התחלה".

שלמה קרעי: המטרה שלנו בארץ הזאת היא לא לאפשר לפלסטינים להיכנס בדלת האחורית, לממש להם את זכות השיבה ולגרש יהודים מבתיהם.

שלמה קרעי: המטרה – – –

אמילי חיה מואטי: נכון.

אמילי חיה מואטי: לכן לפלסטינים צריכה להיות מדינה ולישראל צריכה להיות מדינה.

שלמה קרעי: לא, זה לא מה שבן-גוריון כתב.

שלמה קרעי: מדינה יהודית חלקית בגבולות שנתנו לנו – החלוקה – זה לא סוף, זו רק התחלה.

שלמה קרעי: המטרה שלנו בסופו של דבר – – –

אמילי חיה מואטי: אם אתה היית בשלטון בתקופה של בן-גוריון עדיין לא הייתה לנו מדינה.

שלמה קרעי: המטרה שלנו בסופו של דבר היא "מעט מעט אגרשנו מפניך עד אשר תפרה ונחלת את הארץ".

שלמה קרעי: וזה, חברת הכנסת מואטי, זה לא פסוק של בן-גוריון – זו הבטחה אלוקית לעם ישראל על ארץ ישראל השלמה.

שלמה קרעי: "מעט מעט אגרשנו מפניך עד אשר תפרה ונחלת את הארץ.

שלמה קרעי: ושַׁתִּי את גבֻלך מים סוף ועוד ים פלישתים" – לא ים פלסטינים, זו המצאה של העידן החדש.

שלמה קרעי: הגבול שלנו: "מים סוף ועד ים פלשתים וממדבר עד הנהר כי אתן בידכם את יֹשבי הארץ וגרשתמו מפניך".

שלמה קרעי: זאת ההבטחה האלוקית לעם ישראל, וגם בן-גוריון אמר את זה ב-1937.

שלמה קרעי: המטרה שלנו כאן

שלמה קרעי: היא לא לממש לפלסטינים את זכות השיבה דרך מנסור עבאס ודרך חוק מחורר, ולא לפנות את אביתר – –

אמילי חיה מואטי: תראה את תוכנית החלוקה – – –

שלמה קרעי: – – ולא לנסות לקדם תוכניות של גירוש 80,000–90,000 יהודים נוספים מבתיהם.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: זה לשכוח מה זה להיות שמאלני, מי שפועל בדרך הזאת.

יעקב מרגי: עליזה בראשי, תודה רבה לך.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להיות שותף למשאים ומתנים.

יעקב מרגי: הוא שקט, דוד ביטן.

שלמה קרעי: ואי-אפשר לומר – כן, אני מקשיב לך, חברת הכנסת מואטי.

אמילי חיה מואטי: מי שכח?

אמילי חיה מואטי: הוא שכח או שאני שכחתי?

אמילי חיה מואטי: כי אני לא שכחתי.

שלמה קרעי: כל הקואליציה הזאת.

שלמה קרעי: כשאני רואה כנס, בכנסת הזאת, תחת המטרייה של הקואליציה הזאת – זה גם סימנים – כנס "בין כיבוש לאפרטהייד", המדינה הזאת – פשוט שכחתם מה זה להיות שמאלנים.

שלמה קרעי: להפגין עם דגלי אויב במרכז תל אביב, לבוא ולחבק – מה, את לא יודעת מה קורה באוניברסיטת תל אביב?

שלמה קרעי: מה את מרימה ידיים?

שלמה קרעי: תבואי ותראי סטודנטים באים ומפגינים עם דגלי אויב.

שלמה קרעי: אתם מגנים את זה?

שלמה קרעי: תגנו, תאמרו: הארץ הזאת היא שלנו.

שלמה קרעי: אני רוצה – אומנם חשבתי שיהיה לי כאן

שלמה קרעי: פיליבסטר ארוך הרבה יותר ואני אספיק עוד הרבה נושאים, אבל נשאיר את זה להמשך.

שלמה קרעי: אני רוצה, מכיוון שביקשו כאן – וחבל שהשרה תמנו שטה לא נמצאת כאן, אבל פרשת השבוע היא פינחס, ואני קורא מתוך ספר "אוצרותינו".

יעקב מרגי: נהוג לומר מי המחבר, שנדע.

שלמה קרעי: אני לא חושב שיש מחבר, זה אוסף.

יעקב מרגי: אוסף.

שלמה קרעי: יכול להיות שיש מחבר, האמת.

קריאה: מי אסף את זה?

שלמה קרעי: מי אסף את זה?

שלמה קרעי: הרב עובדיה חן.

שלמה קרעי: הוא אסף את המקבץ הזה של הדברים.

שלמה קרעי: זה ספר מאוד מעניין, ואפשר ללמוד ממנו מוסר השכל.

שלמה קרעי: אז יבגני, אם נותר בכם עדיין ניצוץ כלשהו, אני באמת ממליץ לכם לקחת מוסר השכל מפרשת השבוע, פינחס.

שלמה קרעי: דיבר על זה חבר הכנסת שטרן בשבוע שעבר, השר שטרן.

שלמה קרעי: הוא שאל את השאלה שגם אני אשאל אותה, אבל התשובה שלי שונה בתכלית מהתשובה שנתן השר שטרן.

שלמה קרעי: ראינו אצל פינחס שהקדוש ברוך הוא אומר לו: "הנני נתן לו את בריתי שלום".

שלמה קרעי: ושאלו, ושאל גם השר שטרן: למה נותנים לפינחס ברית שלום?

שלמה קרעי: צריך לתת לו לכאורה את ברית מלחמות השם.

שלמה קרעי: הבן אדם קם כמו אריה, נאבק, קנאי, הלך והרג את זמרי בן סלוא ואת כזבי בת צור.

שלמה קרעי: למה לא נתנו לו את אות ברית מלחמות השם?

שלמה קרעי: למה ברית שלום?

שלמה קרעי: התשובה לזה היא בדיוק העניין הזה שאליו אני מנסה להשוות את הקואליציה, שקוראת לעצמה אנשי שלום.

שלמה קרעי: הם קוראים לעצמם אנשי שלום, אבל לא יודעים איפה לעצור.

שלמה קרעי: זה כמו – והוא מביא כאן דוגמה, בספר – כשלאדם יש סוס אביר.

שלמה קרעי: אם הסוס קופץ ודוהר – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת שטייניץ, א.

יעקב מרגי: נותן את הגב, ב.

יעקב מרגי: גם מדבר בקול.

יעקב מרגי: מדברים איתו בקול.

אמילי חיה מואטי: – – –

יעקב מרגי: אין בעיה, שיישב לידך ויסביר לך, או סמוך אליך, מה שאת רוצה.

יבגני סובה: יש פה שיח מעניין.

אמילי חיה מואטי: אנשים פה עוברים לידי, אני רוצה – – –

שלמה קרעי: חברת הכנסת מואטי, בשבילך אני אחזור.

שלמה קרעי: שאלנו – –

יבגני סובה: הוא דיבר על שמאלנים ולא עלינו, אז מה אתה רוצה?

שלמה קרעי: – – למה פינחס קיבל ברית שלום?

שלמה קרעי: פינחס היה צריך לקבל ברית מלחמות השם.

שלמה קרעי: אז זה משל לסוס גיבור או סוס אביר שרוכב ודוהר ומקפץ בין הסלעים.

שלמה קרעי: מתי הסוס הזה ייחשב סוס אביר?

שלמה קרעי: כאשר הבעלים שלו ידע לשלוט בו; שכאשר הוא רוצה לעצור אותו, הוא יודע לעצור אותו במקום הנכון.

שלמה קרעי: אבל אם הסוס הזה דוהר עד שהוא מפיל את הרוכב שלו, אז זה לא סוס אביר, זה סוס פראי, סוס חסר רסן, כן?

שלמה קרעי: אז ככה כל מעשה וכל אידיאולוגיה יכולים לנבוע ממקום חיובי ויכולים לנבוע ממקום שלילי.

שלמה קרעי: איך אנחנו נדע האם האידיאולוגיה של פינחס, האם מה שהוא עשה שם בא מתוך אידיאולוגיה של שלום או שזה בא מתוך טבע של אדם קנאי ואדם חסר מעצורים?

שלמה קרעי: אז דווקא פינחס, שהיה נכדו של אהרן הכהן, שהיה אוהב שלום ורודף שלום – אז ברור לנו שגם פינחס הזה בעצמו היה איש שלום.

שלמה קרעי: אלא מה?

שלמה קרעי: זה כמו אימא שאכפת לה מהבנים שלה.

שלמה קרעי: הוא איש שלום, אבל כשהוא רואה ששלומם של בני ישראל מוטל עכשיו בסכנה – יש אנשים שבאים ומאיימים על שלומם של בני ישראל – אז הוא מתגבר על הטבע שלו, הוא מתגבר על הטבע של השלום, והולך ועושה מעשה שהוא כאילו לא שלום.

שלמה קרעי: אבל דווקא בן אדם כזה, שמתגבר על הטבע הרך שלו כדי להגן על העם שלו, כדי להגן על בני ישראל, לו מגיע סמל השלום.

שלמה קרעי: אתם בקואליציה מכנים את עצמכם אנשי שלום, אתם אומרים: אנחנו מחנה השלום, אבל איפה הוא מחנה השלום הזה כשהוא צריך להגן על העם שלו כשהעם שלו נמצא בסכנה?

שלמה קרעי: כשאביתר בסכנה?

שלמה קרעי: כשאתם פותחים את זכות השיבה של הפלסטינים?

שלמה קרעי: זה לא נחשב מחנה שלום.

שלמה קרעי: זה מחנה שלום רק לטובת יחסי ציבור.

שלמה קרעי: אנשי שלום – – –

יעקב מרגי: תתכנס לסיום.

שלמה קרעי: אני מתכנס.

יעקב מרגי: אני נותן לך דקה על ההפרעות, אבל לא יותר.

שלמה קרעי: תודה.

שלמה קרעי: אנשי שלום אמיתיים צריכים לדעת להבחין מתי לנהוג בשלום ומתי להתגבר על הטבע של השלום ולנהוג להפך כדי להגן על בני עמם.

שלמה קרעי: כמו שאומר בתהילים: "אני שלום וכי אדבר המה למלחמה", אנחנו רוצים לדבר בשלום, אבל כשיש אויבים שרוצים כאן להשתלט – והם לא מתביישים לומר את זה; עומדים כאן, אדוני היושב-ראש, מעל דוכן הכנסת, מדברים בעברית במילים יפות ובערבית במילים שמראות ומוכיחות שכל מה שהם רוצים לעשות לנו כאן, בארץ נחלת אבותינו, זה לגרש אותנו ממנה זה להביא לכאן עשרות אלפי פלסטינים ולאבד את המדינה היהודית והדמוקרטית שלנו.

שלמה קרעי: אז מה שאנחנו – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

שלמה קרעי: – – צריכים לעשות זה להתנגד לממשלה הזאת.

שלמה קרעי: הממשלה איבדה את הגבולות, הגבולות היטשטשו, בין שלום אמיתי לבין שלום שהוא רק יחסי ציבור.

שלמה קרעי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת שלמה קרעי.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, יו"ר הסיעה שלי.

יעקב מרגי: אני לא אפעיל את השעון עד שתוריד את הדוכן לגובה.

יעקב מרגי: שבע דקות עומדות לרשותך, אדוני.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: האמת היא שאני מלכתחילה רציתי יותר זמן דיבור, כי אני חושב שכשאנחנו באים לדבר על הממשלה הזאת, יש כל כך הרבה מה לדבר.

מיכאל מלכיאלי: אפשר למסור פה שיעור שלם אל תוך הלילה, להבין כמה שהממשלה הזאת מסוכנת, כמה שבממשלה הזאת – אין בה שום דבר שמאחד ביניהם.

מיכאל מלכיאלי: ברשותך, אדוני היושב-ראש, יש לי ידיד טוב – – –

יעקב מרגי: ברשותך, אני רק אשתיק קצת את מצליפת הליכוד.

יעקב מרגי: ינון אזולאי, חבר הכנסת ינון אזולאי.

ינון אזולאי: כן.

יעקב מרגי: תרגיע את המצליפה של הליכוד קצת.

יעקב מרגי: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, יש לי ידיד טוב בתל אביב שקוראים לו עו"ד שחר בקשי.

יעקב מרגי: ידיד אישי שלי.

מיכאל מלכיאלי: גילוי נאות – גם שלך, אתה אומר.

מיכאל מלכיאלי: שלח לי ציוץ מבחור בשם יוסי פוקס; לא מכיר, אבל נושא שכדאי לתת עליו את הדעת.

מיכאל מלכיאלי: זאת פתיחה למה שאני רוצה לומר בהמשך: לפי בדיקה של אתר מידה, בהצבעה הקודמת על הארכת הוראת השעה בעניין חוק האזרחות, שהייתה ב-2 ביוני 2020, נעדרו מההצבעה הרביעייה שמנהלת את הממשלה היום: לפיד, בנט, סער ושקד.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, מה שאנחנו רואים פה, שהרביעייה שמנהלת היום את הממשלה – וכל מי שעוקב אחרי ההתנהלות של הממשלה הזאת יודע שאין לנו באמת פה ראש ממשלה שמכהן.

מיכאל מלכיאלי: יש כאן מקבץ של ראשי הסיעות שכל אחד ראש ממשלה בתחום שלו.

יעקב מרגי: ששש.

מיכאל מלכיאלי: בואו ננסה לתאר לעצמנו – – –

יעקב מרגי: סליחה, סליחה.

יעקב מרגי: רגע, אני עוצר את – אפשר, אין בעיה, לקיים את ההתייעצות בחוץ.

יעקב מרגי: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר, נתאר לעצמנו שנפתלי בנט מגיע, מכנס את הממשלה, ויש לו איזה אג'נדה, הוא רוצה לעשות משהו.

מיכאל מלכיאלי: אז הוא אומר לשר האוצר: תבוא אליי למשרד, אני רוצה שתקדם משהו מסוים שאני מאמין בו, אני ראש הממשלה.

מיכאל מלכיאלי: אומר לו שר האוצר: אתה רוצה שאני אבוא אליך?

מיכאל מלכיאלי: אתה תבוא אליי, מי אתה בכלל?

מיכאל מלכיאלי: יש כאן מקבץ של ראשי סיעות שכל אחד מחזיק את הממשלה, ולכל אחד יש אג'נדה משלו.

מיכאל מלכיאלי: בסוף אנחנו מגלים את הנפלאות של הקואליציה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: מגיעה הרשימה רע"מ, ובזכותם מקימים את אביתר.

מיכאל מלכיאלי: רשימה ערבית שבמשך שנים הטיפה נגד הכיבוש, נגד הבנייה ביש"ע, עוזרת לקואליציה הנוכחית בראשות נפתלי בנט – שמתחילת הדרך משקר ומרמה את כולם – להקים התיישבות חדשה ביש"ע.

מיכאל מלכיאלי: אז שרת הפנים כותבת ציוץ, כותבת לבני גנץ: כל הכבוד.

מיכאל מלכיאלי: לא עובר יום – שר אחר כותב: לא היה ולא נברא.

מיכאל מלכיאלי: זאת הקואליציה.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, מי שיקרא את חוק-יסוד: הכנסת, באיזה פלפולים – אין אף ראש ישיבה בעולם שיכול להידמות לפלפולים של חוק-היסוד: מה יקרה אם אחד ישקר, ואם ההוא ירמה אותו, אז הממשלה נופלת, ומה קורה עם ראש הממשלה החליפי, וראש הסיעה השני.

מיכאל מלכיאלי: אתה מסתכל על החוזה ואתה אומר: יושבת שם קבוצה של רמאים וכל אחד בטוח שהשני הולך לשקר אותו.

מיכאל מלכיאלי: אמרתי פעם: לא מכיר אדם אחד שיקנה אוטו יד שנייה מאחד האנשים האלה.

מיכאל מלכיאלי: אין אמון אחד בשני.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אילולא היו שולחים לי את זה לא הייתי מאמין שיש דבר כזה.

מיכאל מלכיאלי: נפתלי בנט עמד פה לפני כמה חודשים והגיש – אני כבר הזכרת את זה, רק אני בכוונה חוזר על זה עוד פעם – העלה הצעת אי-אמון בממשלה של נתניהו.

מיכאל מלכיאלי: אני חוזר על הסרטון הזה עוד הפעם ועוד הפעם, והוא כותב למה הוא מגיש אי-אמון בראש הממשלה: אובדן האמון בממשלה בגלל שאתה משקר – נפתלי בנט, שעוד לא היה אף משפט, אף הבטחת בחירות שלו שהוא בא לכאן ומקיים ואומר לכם את האמת.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אין לי אף טענה אליו.

מיכאל מלכיאלי: לאדם הזה לקחו את כל הסמכויות, בידיו של האדם הזה אין כלום חוץ מהשיירה של האאודי שלו – איך דודי אומר?

מיכאל מלכיאלי: עם החלונות השחורים.

מיכאל מלכיאלי: אין לו שום דבר, כלום.

מיכאל מלכיאלי: אבל ריבונו של עולם, החוצפה הגדולה היא שהוא שולח את השגרירה שלו לפה והוא מטיף לאופוזיציה מוסר: למה אתם, לא אכפת לכם מהקואליציה, מהחוקים הטובים.

מיכאל מלכיאלי: השר דרעי עלה לכאן קודם וטען טענה חזקה, ואני עד עכשיו מנסה ליצור קשר טלפוני עם ראשי הקואליציה שיענו לי על זה.

מיכאל מלכיאלי: הם אומרים לנו שזאת הפקרות לא לתמוך בחוק הזה, הפקרות.

מיכאל מלכיאלי: אתם מפקירים את ביטחון מדינת ישראל, לא אכפת לכם – טענות חזקות מאוד.

מיכאל מלכיאלי: ריבונו של עולם, האנשים האלה שלטענת

מיכאל מלכיאלי: כם פוגעים בביטחון המדינה יושבים איתכם בקבינט.

מיכאל מלכיאלי: האנשים האלה, הם מקיימים את הקואליציה שלכם.

מיכאל מלכיאלי: איך יכול להיות בעולם אדם שמקים קואליציה, מקים ממשלה, עם אדם שלטענתו – לא שאני אומר את זה, אני באופוזיציה, זה תפקידי לומר, אבל לטענתו פוגע בביטחון מדינת ישראל?

מיכאל מלכיאלי: יאיר לפיד, ראש הממשלה שלנו, היה פה לפני תקופה, לא לפני הרבה זמן, וכשדיברו על הנורבגי, שהוא הרבה פחות מהנורבגי שהיה לנו פעם; היום יש לנו פה עשרות נורבגים מסתובבים.

מיכאל מלכיאלי: איך אמר דודי?

מיכאל מלכיאלי: צריך לשים לכל אחד איזה שלט, לדעת למי הוא משתייך, שנדע, צריך לכבד אותו.

מיכאל מלכיאלי: יש פה מארח ואורח – לכל אורח – – –

יעקב מרגי: מכוח מי הוא חי.

מיכאל מלכיאלי: מכוח מי הוא חי.

מיכאל מלכיאלי: לכל אורח פה יש מארח, צריך לתת לו כבוד.

מיכאל מלכיאלי: אמר אז יאיר לפיד – תראו מה זה, לא ייאמן: לא הייתה הונאה כזאת מקום המדינה.

מיכאל מלכיאלי: ניסנקורן עמד כאן, השתולל על ראש הממשלה: למה לא ממנים מנכ"ל לחליפי שלו?

יעקב מרגי: מי זה ניסנקורן?

מיכאל מלכיאלי: ניסנקורן.

מיכאל מלכיאלי: היה פה פעם איש שהיה שר משפטים.

מיכאל מלכיאלי: הוא היה כל-יכול, לא?

מיכאל מלכיאלי: כל-יכול.

מיכאל מלכיאלי: נענע אותנו.

ינון אזולאי: היום הוא יועץ – – –

מיכאל מלכיאלי: היום הוא יועץ, ככה שמעתי.

יעקב מרגי: של מי?

יעקב מרגי: של מי?

מיכאל מלכיאלי: יועץ של מי?

מיכאל מלכיאלי: של ניצן הורוביץ.

מיכאל מלכיאלי: כן, לא ייאמן.

מיכאל מלכיאלי: לא ייאמן.

מיכאל מלכיאלי: לא לחינם.

מיכאל מלכיאלי: לא ייאמן.

מיכאל מלכיאלי: והוא עמד כאן ותקף ותקף.

מיכאל מלכיאלי: והיו גם ישראל ביתנו, שהיו כאן באופוזיציה, נתנו כאן נאומים חוצבי להבות על בזבוז כספי ציבור, ועכשיו, בשקט בשקט, עשרות נורבגים מסתובבים כאן, אנחנו לא יודעים מי שייך למי, והכול עבר בשקט.

מיכאל מלכיאלי: ממשלה כמעט נפלה על מינוי מנכ"ל.

מיכאל מלכיאלי: כמה מנכ"לים מיותרים מסתובבים פה?

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אני מסיים – –

יעקב מרגי: אתה חייב לסיים.

מיכאל מלכיאלי: – – בעוד ציוץ אחד מעניין שההוא, הנוכל פה, כתב פעם: "שמעתי שהתוכנית של כחול לבן נקראת 'גשר לאחדות'" – את זה כתב נפתלי בנט – "יקימו ממשלת מיעוט בקולות תומכי מחבלים" – ראש הממשלה עכשיו קרא לכם מחבלים – ואז בשלב השני יקראו למפלגות הימין להיכנס פנימה, כדי 'להציל את ישראל'".

מיכאל מלכיאלי: אומר בנט: "תשכחו מזה.

מיכאל מלכיאלי: ימינה לא תיכנס – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

מיכאל מלכיאלי: – – לשום ממשלה שנולדה בחטא".

מיכאל מלכיאלי: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: ברשותך, עוד משפט אחד.

יעקב מרגי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: היום, נפתלי בנט ברוב חוצפתו – לא ייאמן איזה עז פנים – בישיבת הסיעה שלהם: קראנו לחרדים להיכנס והם לא רצו.

יעקב מרגי: משפט סיכום, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: שקרן שכמותך.

מיכאל מלכיאלי: לא קראת לאף אחד, וגם לא היינו מגיעים אליך, ואין לך בכלל סמכות לקרוא לנו.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת דוד אמסלם, אם יהיה.

יעקב מרגי: אה, הוא נוכח.

יעקב מרגי: תכינו את קטי שטרית אחרי אמסלם.

קטי קטרין שטרית: קטי פה.

קטי קטרין שטרית: קטי פה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עד שבע דקות לרשותך.

יעקב ליצמן: מה זה שבע דקות?

יעקב מרגי: שבע זה אחד ועוד אחד ועוד אחד ועוד אחד.

יעקב ליצמן: שבע.

יעקב מרגי: "השביעין חביבין".

יעקב ליצמן: – – – שאני אחזיר לך גם.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להתחיל עם דבר תורה, בפרשת השבוע.

יעקב מרגי: תפדל.

יעקב ליצמן: פרשת מטות-מסעי.

יעקב ליצמן: פרשת מטות מתחילה ככה: "וידבר משה אל ראשי המטות לבני ישראל לאמֹר זה הדבר אשר צוָּה' – – – ככל היֹּצא מפיו יעשה".

יעקב ליצמן: בן אדם צריך לקיים את המילה שהוא אומר.

יעקב ליצמן: שואלים בספרים, שואל את זה אור החיים הקדוש, שואלים את זה עוד הרבה ספרים – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת מלכיאלי, יש פה דבר תורה, כל המסיר.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב ליצמן: – – שואל אור החיים הקדוש והרבה ספרים: בדרך כלל פרשה מתחילה ב"וידבר ה' אל משה לאמר".

יעקב ליצמן: כאן, בניגוד לאחרים, כתוב: "וידבר משה אל ראשי המטות".

יעקב ליצמן: אז שמעתי בשם רב זלמן סורוצקין שהפרשה מדברת על שמור "ככל היצא מפיו יעשה".

יעקב ליצמן: למי אומרים את זה?

יעקב ליצמן: לראשי המטות, ראש הממשלה.

יעקב ליצמן: ראשי המטות צריכים לשמור את המילה.

יעקב ליצמן: שיקר פעם, שיקר פעמיים, שיקר פעם שלישית – אני לא יכול לפרט, כי רבות הן כל העבירות שלו.

יעקב ליצמן: עכשיו אני רוצה לדבר על דבר אחר.

יעקב ליצמן: שר האוצר כבר התחיל את המגמה שלו.

יעקב ליצמן: מהי המגמה שלו?

יעקב ליצמן: כמובן, לדפוק את החרדים.

יעקב ליצמן: אז הוא אמר – אמרו בשם ראשי המפלגות שלא יעשו כלום, תהיה מחאה.

יעקב ליצמן: מה הוא עשה דבר ראשון?

יעקב ליצמן: הדבר הראשון, מה הוא עשה?

יעקב ליצמן: היום הוא פרסם שהוא לא ייתן מעונות יום למי שלא שני ההורים עובדים.

יעקב ליצמן: למי הוא מתכוון?

יעקב ליצמן: בעיקר לחרדים, שהבעלים לומדים והנשים עובדות.

יעקב ליצמן: מה אכפת לו שאנשים ירוויחו כסף?

יעקב ליצמן: ולכן, הדבר הראשון שעשיתי השבוע – ללא קשר לזה, כי זה נודע גם היום, אבל אני מכיר היטב את ליברמן, אני יודע שהוא יעשה את כל הגזרות.

יעקב ליצמן: אגב, אני חייב להגיד לך שבמשך שנתיים המחירים לא עלו כפי שעלו ממש בשבועיים האחרונים – חשמל, מים.

יעקב ליצמן: לך תדע על כל הדברים שעולים.

יעקב ליצמן: צריך להעלות את קצבאות הילדים.

יעקב ליצמן: קצבאות הילדים מאוד נמוכות.

יעקב ליצמן: צריך להעלות אותן.

יעקב ליצמן: אז אני לא אומר בבת אחת, להעלות בקפיצה של 100%, להכפיל, אבל בשליש.

יעקב ליצמן: צריך להעלות.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה יקל על המשפחות ברוכות הילדים, זה יקל על כל אלו שליברמן רוצה לדפוק אותם.

יעקב ליצמן: הוא לא רוצה ילדים, הוא לא רוצה חרדים במדינה.

יעקב ליצמן: אני מדבר על כולם: טוב לערבים; טוב לכל אלה שיש להם ילדים, ברוך השם.

יעקב ליצמן: המחירים עלו.

יעקב ליצמן: המחירים עלו וצריך לשפר אותם, ואין דרך אחרת בממשלה הנוכחית, רק להעלות את קצבאות הילדים.

יעקב ליצמן: לכן, הגשתי הצעת חוק פרטית.

יעקב ליצמן: לצערי, אי-אפשר להגיש את זה היום, בגלל 45 יום.

יעקב ליצמן: ממשלה כזאת שהם נגד – לא ממשלה סוציאלית.

יעקב ליצמן: אם אפשר, הם נגד כל דבר של חלשים, פריפריה.

יעקב ליצמן: אז צריך לחכות 45 יום.

יעקב ליצמן: אני מקווה להעביר את זה בקרוב, ואני קורא לכולם לתמוך בחוק הזה.

יעקב ליצמן: אני חושב שהממשלה – ראש ממשלה שלא רואים אותו היום, לא בא להצבעה.

יעקב ליצמן: זה לא נורא, זה טוב שלפחות לא יבייש את הכנסת כאן, שהוא כאילו מצביע נגד או בעד או הוא שקרן.

יעקב ליצמן: כל דבר שהוא הבטיח, הוא מצביע נגד, עושה נגד.

יעקב ליצמן: אבל מה שכן צריך לראות זה שאנחנו נעשה את הכול להפיל את הממשלה, כמובן.

יעקב ליצמן: איזה פלא שהם מעיזים והם לא מתביישים.

יעקב ליצמן: מעיזים, הם לא מתביישים אפילו לבוא ולבקש מהאופוזיציה: תצילו אותנו, געוואלד.

יעקב ליצמן: תצילו, אנחנו טובעים, נופלים.

יעקב ליצמן: איזו בושה זו.

יעקב ליצמן: הרי לפני שבועיים צעקו: לא צריך אתכם, יאללה, תלכו.

יעקב ליצמן: עכשיו פתאום: געוואלד, תצילו, אתם מחבלים, אתם עושים נגד המדינה.

יעקב ליצמן: מי עושה נגד המדינה?

יעקב ליצמן: מי שהקים את הממשלה – הוא עשה נגד המדינה.

יעקב ליצמן: תראו את ההרכב של הממשלה.

יעקב ליצמן: לכן, רבותיי, אני מציע שכל החוק – שנבוא עכשיו, לא יודע מה שיעשו בזה, אי-אמון או לא.

יעקב ליצמן: מה שיהיה, אנחנו בהחלט נתמוך.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב ליצמן.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת דוד אמסלם, ואחריו – חברת הכנסת קטי קטרין שטרית.

יעקב מרגי: אם חיים ביטון בבניין, כדאי שיתקדם לכיוון המליאה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, חמש דקות עומדות לרשותך.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה שוב לחזור על מה שאמרתי בקשר למה שבעצם צייצה דפנה ליאל.

דוד אמסלם: אני מבין שהשרה שקד – – –

יעקב מרגי: מה היא צייצה?

דוד אמסלם: אני מסביר לך.

דוד אמסלם: השרה שקד הבטיחה לעבאס בין 1,600 ל-2,000 משפחות – זה, לפי תפיסתי, משהו בסדר גודל של 15,000 איש – לחצי שנה, שמכניסים אותם, מה שנקרא, פותחים את הדלת: תיכנסו, בבקשה.

דוד אמסלם: חלקם, דרך אגב, לפי כל גורמי הביטחון, חלקם גם הופכים להיות מחבלים במהלך הזמן.

דוד אמסלם: וכל זה למה?

דוד אמסלם: בגלל השיירה של בנט עם השישה מנדטים.

דוד אמסלם: זה פשוט לא נתפס לי.

דוד אמסלם: מוכרים את המדינה לתנועה האסלאמית.

דוד אמסלם: לא מעניין אותם, נתנו להם 53 מיליארד שקל.

דוד אמסלם: דרך אגב, 53 מיליארד שקל – אני שוב אומר לציבור: אזרחי ישראל, 53 מיליארד שקל זה כ-15% מתקציב מדינת ישראל השנתי.

דוד אמסלם: עכשיו, מאיפה מביאים את הכסף?

דוד אמסלם: הרי מר ליברמן, אין לו 53 מיליארד שקל להביא להם מהבית.

דוד אמסלם: איך אמר פעם רוני דניאל?

דוד אמסלם: זה על חשבון כל אחד ואחד מכם שרואה אותי בבית שהוא מהסקטור היהודי.

דוד אמסלם: עכשיו אני אספר לכם מאיפה זה יבוא.

דוד אמסלם: מנסור עבאס רוצה לפגוע בביטחון מדינת ישראל.

דוד אמסלם: מה הוא עושה?

דוד אמסלם: פוגע בתקציב הביטחון.

דוד אמסלם: לוקחים משם כסף, מעבירים למנסור עבאס.

משה ארבל: – – – ידיים – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת ארבל, שבענו מאלה שרוצים לחנך אותנו.

יעקב מרגי: שידבר עם ידיים, שידבר עם תנועות גוף, עומדת לו הזכות, ומי שלא נוח לו – שיכבה את המסך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

משה ארבל: – – –

דוד אמסלם: דנה ויס לא מרשה לנו עם הידיים.

דוד אמסלם: אנחנו נדבר – –

יעקב מרגי: קצנו באלה שמנסים לחנך אותנו.

דוד אמסלם: – – עם כל הגוף, לא רק עם הידיים.

דוד אמסלם: בקיצור, מה שאני רוצה לומר, אזרחי מדינת ישראל – הרי בסוף הכסף בא מאיזשהו מקור.

דוד אמסלם: עכשיו אני אגיד לכם, אני כלכלן הרבה מאוד שנים, כ-35 שנה.

דוד אמסלם: תקציב המדינה הוא קשיח ברמה של 98%.

יעקב מרגי: דודי, עכשיו הודיעו לי להוסיף לך חמש דקות, בגלל סידורים פנימיים.

דוד אמסלם: אוקיי.

דוד אמסלם: 98%, רבותיי; מורים אמורים לקבל שכר, אנשי קבע אמורים לקבל שכר וכו' וכו'.

דוד אמסלם: הממשלה יכולה לשחק בתקציב של כמה מיליארדים בודדים.

דוד אמסלם: ומה נותנים למנסור עבאס?

דוד אמסלם: 53 מיליארד.

דוד אמסלם: אז אני אספר לכם מאיפה זה יבוא: תהיה פגיעה בתקציב הביטחון, וכך בעצם מנסור עבאס, שהוא בעצם תנועה-אחות של האחים המוסלמים, פוגע הלכה למעשה בתקציב הביטחון.

דוד אמסלם: הוא שואל את עצמו: איך אני עכשיו פוגע בביטחון אזרחי מדינת ישראל?

דוד אמסלם: באמצעי הזה.

דוד אמסלם: הוא אומר: תשמע, אנחנו נעשה סיבוב על היהודים.

דוד אמסלם: הם לא מבינים, אז אנחנו ניקח להם את הכסף, וזה יבוא, כפי שאמרתי על חשבון כיפת ברזל, בוודאי הנושאים החברתיים, קצבאות הקשישים.

דוד אמסלם: הינה, יושב פה שר הרווחה – לא ייתנו לו את התקציב שהוא יבקש.

דוד אמסלם: תחשבו לבד, אזרחי מדינת ישראל, הכסף לא בא יש מאין; הוא לא ברחוב.

דוד אמסלם: אלה סכומי עתק דמיוניים.

דוד אמסלם: וכל זה יהיה איזה פלאט שיורידו מכל הסעיפים, מכל המשרדים, כדי לתת למנסור עבאס 53 מיליארד וחצי שקלים.

דוד אמסלם: עכשיו, כל זה למה?

דוד אמסלם: בגלל שבנט רוצה להיות ראש ממשלה.

דוד אמסלם: אמרתי למנסור עבאס שאם מחר יהיו חסרים לו עוד כמה עשרות מיליונים, בהמשך הדרך הוא יעצור אותם.

דוד אמסלם: בכל חוק יגיד להם: חבר'ה, יש תשלום לגבי כל חוק וחוק.

דוד אמסלם: ולכן, אזרחי מדינת ישראל, הממשלה הזאת, שבאמת אין לה אח ורע מאז תולדות המדינה, מכרה בעצם את מדינת ישראל, וכל זה בשביל תפקידים.

דוד אמסלם: מה קורה חוץ מכסף?

דוד אמסלם: רבותיי, הם מכניסים למעלה מ-15,000 איש.

דוד אמסלם: דרך אגב, זכות השיבה הלכה למעשה קורית.

דוד אמסלם: הרי עוד חצי שנה הוא יבקש – – –

יעקב מרגי: חברת הכנסת רוזין, חברת הכנסת מיכל רוזין, כח"כית ותיקה את יודעת שגב לא נותנים לנואם.

דוד אמסלם: הרי מה יקרה עוד חצי שנה?

דוד אמסלם: הוא יבוא אליהם – עכשיו, כרגע, יבוא, עבאס מנסור, עכשיו בא מנסור עבאס ויגיד להם: חבר'ה, אתם, היהודים, אני מבקש עכשיו 5,000 משפחות, שזה בערך עוד 30,000-20,000.

דוד אמסלם: זאת שיטת הנקניק.

דוד אמסלם: הוא בסוף יכניס כמעט את כל הפלסטינים.

דוד אמסלם: אנחנו נעבוד, כל אזרח במדינת ישראל יעבוד, ישלם ביטוח לאומי, והם יקבלו את זה.

דוד אמסלם: כל הפלסטינים בסוף ייכנסו, לאט-לאט, כל שנה 50,000, 100,000.

דוד אמסלם: לאט-לאט.

דוד אמסלם: וכל זה למה?

דוד אמסלם: בגלל שבנט רוצה לנסוע עם השישה מנדטים בשיירה.

דוד אמסלם: תבינו את האבסורד, רבותיי, לאן מגיעים גב' שקד ומר נפתלי בנט ומר אלקין.

דוד אמסלם: כל זה בגלל שהם שונאים את ראש הממשלה נתניהו.

דוד אמסלם: תבינו מה הם עשו – חברו לאנשים שבעצם מעודדים לפגוע בחיילי צה"ל, קוראים לחיילי צה"ל מפגעים, מחבלים.

דוד אמסלם: הם יושבים איתם.

דוד אמסלם: עוד מעט אילת שקד תעשה למנסור עבאס גם חלות לשבת, עם הרבה שומשום שהוא אוהב.

דוד אמסלם: למה כל זה?

דוד אמסלם: בגלל שהיא רוצה להיות שרת הפנים.

דוד אמסלם: תבינו לאן הגענו, תבינו לאיזו פשיטת ערכים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני חושב שמצא מין את מינו, בהיבט הזה.

דוד אמסלם: הרי אנחנו מאמינים בתפיסות העולם שלנו.

דוד אמסלם: זאת מדינה של יהודים, ואנחנו צריכים לדאוג לכך שגם תהיה מסורת יהודית במרחב הציבורי וגם שמדינת ישראל תהיה מדינה יהודית.

דוד אמסלם: שמענו קודם את חבר הכנסת אחמד טיבי.

דוד אמסלם: אחמד טיבי טוען שקודם כול הם ערבים פלסטינים ישראלים, וגם כל אלה במה שנקרא יהודה ושומרון ועזה, הם האחים שלהם, ולכן הם דואגים להם.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא מקבל את זה, כמובן.

דוד אמסלם: אני מבין את הרעיון שלו, אני מבין את האידיאולוגיה שלו, כי סך הכול מאז מה שנקרא "שיבת ציון" תמיד הערבים רצו לזרוק את היהודים מארץ ישראל, לכן אחמד טיבי ושאר החברים שלו ברשימה המשותפת דואגים לרשות הפלסטינית.

דוד אמסלם: אבל מנסור עבאס ואילת שקד ובנט הם לא פה ולא פה, הם באמצע.

דוד אמסלם: זה בעצם – –

יעקב מרגי: גבי לסקי.

דוד אמסלם: – – פוגע באינטרסים היהודיים של מדינת ישראל, והשני, לכאורה, פוגע בערבים.

דוד אמסלם: אין להם אידיאולוגיה, לא פה ולא פה.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שיש כאן בעצם – גב' שקד, הם לא פראיירים.

דוד אמסלם: את פראיירית; עם ישראל פראייר.

דוד אמסלם: הבעיה היא שאת לא משלמת את החשבון, לא את ולא בנט ולא אלקין ולא סער.

דוד אמסלם: זה עם ישראל.

דוד אמסלם: דרך אגב, שאר המרכיבים של הקואליציה לא מטרידים אותי, בגלל שכך הם חושבים.

דוד אמסלם: מר הורוביץ חושב שצריכה להיות זכות השיבה, שכל הרשות הפלסטינית צריכה להיכנס פנימה.

דוד אמסלם: זו מדינת כל אזרחיה.

מיכל רוזין: זה שטויות – – –

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: דרך אגב, זאת הדלת המסתובבת.

דוד אמסלם: הרי לכאורה, מה קורה?

דוד אמסלם: כל ערבי כאן, כתפיסת עולם, מחר מתחתן עם שלוש שם.

דוד אמסלם: הרי יש להם ריבוי נשים, וזה לא מטריד את מרצ כל כך.

דוד אמסלם: מביא אותן לפה, או גרים שם לחלופין ובאים גם לפה.

דוד אמסלם: אחרי כמה שנים כבר יש לנו משפחה של כמעט 15, 20 ילדים, ובאים לכאן והם אזרחים ישראלים וגם מקבלים בכלל ביטוח לאומי.

דוד אמסלם: תבינו מה קורה כאן, אזרחי מדינת ישראל, לאן לוקחים אותנו כל החבר'ה כאן, הממשלה המטורפת הזאת.

דוד אמסלם: עכשיו, כפי שאמרתי, תפיסת העולם של מרצ היא כזאת.

דוד אמסלם: הגב' מיכאלי קיבלה מה שנקרא מטמורפוזה, היא שינתה פוזיציה.

דוד אמסלם: איך אמרתי?

דוד אמסלם: עורות הצבי על הכיסא הזה עובדים מהר מאוד על המוח.

דוד אמסלם: אתה לא תאמין, כבוד היושב-ראש, הגב' מיכאלי רק התיישבה בכיסא פה – כל האידיאולוגיה שלה השתנתה במכה, בשנייה.

דוד אמסלם: היא גם בעצם לא הצביעה נגד פרקליט המדינה, שביזה נשים, לטעמי, ובוודאי ובוודאי – – –

יעקב מרגי: בגלל זה הייתה הפגנה אתמול בצהלה או על משהו אחר?

יעקב מרגי: על זה לא הייתה הפגנה.

דוד אמסלם: בוודאי שלא.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני אמרתי את זה – הרי – – –

יעקב מרגי: על מה הייתה הפגנה בצהלה?

יעקב מרגי: נגד הדובר, איזה דובר.

יעקב מרגי: עשו לו פרסומת, בר-מינן.

דוד אמסלם: נכון, נכון.

יעקב מרגי: כל חטאו – – –

דוד אמסלם: שהוא עבד עם ראש הממשלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, איתנו אסור לעבוד.

דוד אמסלם: ברגע שהם עוברים – זה המפא"יניקים.

דוד אמסלם: כמו שהיה אצל ההורים שלנו – אם אין לך פנקס אדום, אתה לא יכול לעבוד במדינה.

יעקב מרגי: אתה זוכר שהיינו – – –

דוד אמסלם: לא יכול.

דוד אמסלם: דרך אגב, אחת הסיבות שההורים של נתניהו עזבו את הארץ – בגלל שלא העסיקו אותם.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא העסיקו את כל החרותניקים.

דוד אמסלם: כל מי שהיה איש חרות לא עבד במדינת ישראל בקום המדינה, לא משנה מי הוא היה, לא משנה מה השכלתו.

דוד אמסלם: לא עובדים.

דוד אמסלם: רק אנחנו, המפא"יניקים, אנשי שלומנו.

דוד אמסלם: לכן אני רוצה חזרה לחזור.

יעקב מרגי: נא לסיים, אדוני.

דוד אמסלם: הגב' מיכאלי לא הצביעה נגד.

דוד אמסלם: נמנעה.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאתה נמנע – לטעמי, זה בדיוק מה שקורה כאן עכשיו.

יעקב מרגי: תודה רבה.

דוד אמסלם: אתה לא פה ולא פה, אתה הצבוע הכי גדול.

דוד אמסלם: או שאתה בעד או שאתה נגד.

דוד אמסלם: להימנע, בוודאי בסוגיה מהסוג הזה, כפי שמיכאלי בעצם – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

דוד אמסלם: – – בנתה קריירה על זה, זו בושה וחרפה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קטי קטרין שטרית, בבקשה, גברתי.

יעקב מרגי: אחריה – חבר הכנסת אוריאל בוסו.

יעקב מרגי: בבקשה, עד שבע דקות לרשותך.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, היום קיימנו, חברתי גלית דיסטל ואנוכי, כנס מעניין מאוד בנושא חופש הביטוי באקדמיה.

קטי קטרין שטרית: אבל לפני שאדבר על הכנס אני רוצה פשוט לצטט את אחד המנהיגים הגדולים ביותר שידע העולם, את צ'רצ'יל.

קטי קטרין שטרית: כולם מכירים את צ'רצ'יל.

יעקב מרגי: לא כולם.

יעקב מרגי: מכירים, אבל לא כולם.

קטי קטרין שטרית: צ'רצ'יל אמר: יש אנשים – – –

יעקב מרגי: הצעירים לא מכירים.

קטי קטרין שטרית: כדאי להם להכיר.

קטי קטרין שטרית: זה אחד המצביאים הגדולים ביותר, הוא עשה את הניצחון הגדול ביותר במלחמת העולם השנייה.

קטי קטרין שטרית: הוא אומר: יש אנשים שהתפיסה שלהם על חופש הביטוי היא שלהם מותר להגיד את כל מה שהם רוצים, אך אם מישהו מעז להתנגד להם זאת שערורייה.

יעקב מרגי: מוכר לנו.

קטי קטרין שטרית: נכון.

קטי קטרין שטרית: אני יכולה להעיד על כך, אדוני היושב-ראש, שיש סתימת פיות באקדמיה, אבל לא ידעתי כמה זה חמור.

קטי קטרין שטרית: לצערי, הסובלנות והפתיחות שאפיינו את החברה הישראלית פינו את המקום שלהן לחשדנות ולסגירות.

קטי קטרין שטרית: זה נמצא בחלק גדול מאוד ממוסדות החינוך האקדמיים, ששם זוכים לסתימת פיות.

קטי קטרין שטרית: שימו לב, קצינות וקצינים בצה"ל אומרים לי שהמרצים שלהם מעדיפים שהם יגיעו לאוניברסיטה או למכללה לא עם מדים, כי זה פוגע ברגשות האנשים האחרים.

קטי קטרין שטרית: קצינים שמגיעים ישירות מהצבא ללימודים, למשל מהמילואים, נכנסים לכיתה, ויש כאלה שבמקום שיסתכלו עליהם בגאווה, נותנים להם הרגשה של מבוכה.

קטי קטרין שטרית: מי פה בקהל לא התחפש פעם לחייל?

קטי קטרין שטרית: כולם.

מיכאל מלכיאלי: אם רב היה אומר את זה – – –

קטי קטרין שטרית: אם רב היה אומר את זה, אוי ואבוי, היו סוגרים את הישיבה שלו.

קטי קטרין שטרית: אז ככה אנחנו רואים מה קורה באקדמיה, שזה גורם לאי-נעימות.

קטי קטרין שטרית: יש מרצים שלא נותנים למילואימניקים בכלל להיכנס לכיתה ולשיעור.

קטי קטרין שטרית: למשל, באוניברסיטת תל אביב אישרו בעבר הגעה של מחבל מורשע, שיצא מהכלא לתוך האוניברסיטה להרצות.

קטי קטרין שטרית: יש מסמכים, עצומות, שיוצאים מאוניברסיטאות ומכללות המובילות ביותר בישראל, שעליהן חתומים מרצים מובילים, שבהן נחתם ונכתב שישראל מבצעת טבח בפלסטינים ופשע מלחמה.

קטי קטרין שטרית: כשאנחנו יושבים במקלטים וכשיורים טילים על גני הילדים, חותמים עשרות אנשי אקדמיה יהודים על מכתבי תמיכה – לא במי שיושב במקלטים אלא בתוקפים.

קטי קטרין שטרית: לפני זמן מה האוניברסיטה העברית, שזכתה כמובן לשם "עברית", ביקשה לשנות את שפת ההוראה שלה, במדינה העברית היחידה בעולם.

קטי קטרין שטרית: לאיזו שפה?

קטי קטרין שטרית: לאנגלית.

קטי קטרין שטרית: בבן-גוריון יש מרצים שבכלל מסבירים שהחטיפה של שליט הייתה לגיטימית ושהיציאה למלחמת לבנון לא.

קטי קטרין שטרית: המליצו ועדיין ממליצים לעשות חרם כלכלי עולמי על ישראל, לפחות עד שהיא תחדל מלהיות מדינת אפרטהייד.

קטי קטרין שטרית: ישראל מדינת אפרטהייד.

קטי קטרין שטרית: במכללת בצלאל בירושלים, לדוגמה, נתלו על הקיר פוסטרים שבהם נראית תמונתו של ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו ליד חבל תלייה, אבל זו לא הסתה, זו אומנות.

קטי קטרין שטרית: באותה מכללה זמן קצר לאחר מכן הסטודנטים הכינו מיצג בן 63 שלטים שחורים עם שמות פלסטינים שנהרגו ביום אחד בהפגנת השיבה.

קטי קטרין שטרית: הם תלו את זה על הקירות.

אבתיסאם מראענה: מה הבעיה בזה?

קטי קטרין שטרית: בווינגייט סטודנטים נדרשו להוריד את דגל ישראל שתלו בחדר, כי המכון, מה שנקרא, "מזמין כל אדם באשר הוא".

קטי קטרין שטרית: והרשימה עוד ארוכה וכואבת – – –

מיכאל מלכיאלי: ואלה מתוקצבים במיליונים.

קטי קטרין שטרית: אבל אני אגיד לך, חבר הכנסת מלכיאלי, מה שהכי הפריע לי זה העדויות של הסטודנטים שהגיעו היום לכנס וסיפרו מה עובר עליהם באקדמיה.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה להגדיר זאת במילה אחת: טרור.

קטי קטרין שטרית: מה שהם עוברים זה טרור.

קטי קטרין שטרית: בחור בשם אלעד גביאן – –

מיכאל מלכיאלי: כשבנט יהיה ראש ממשלה זה לא יקרה.

קטי קטרין שטרית: כן, ברור.

קטי קטרין שטרית: – – סטודנט לקולנוע בבית ברל, אומר שהוא ביקש במבצע שומר החומות לתלות דגל ישראל כחול לבן.

קטי קטרין שטרית: חברים, הזמינו אותו מייד למנכ"ל המכללה, והוא עשה לו שיחת השתקה.

קטי קטרין שטרית: מנעו ממנו להגיע לשיעורים ולעשות פעילויות שקשורות לעבודה.

קטי קטרין שטרית: כל זה בגלל שהוא ביקש לתלות את דגל מדינת ישראל.

קטי קטרין שטרית: תקפו אותו בעיקר כשאמרו לו: תקשיב, ששש, בוא ננסה לסגור את זה בשקט.

קטי קטרין שטרית: זו מלחמת עצמאות שקטה שנעשית במוסדות.

קטי קטרין שטרית: הגדילה ואמרה תמר ולד ממכללת תל חי – שאגב, הגיעה לכנס כולה רועדת ומפוחדת – על סתימת הפיות שנעשית במכללה.

קטי קטרין שטרית: במסגרת קורס להיסטוריה אמרו לה שאסור להגיד במכללה "מלחמת העצמאות" אלא להגיד "מלחמת 48'".

קטי קטרין שטרית: כאשר אומרים משהו למרצים, הם מייד מורידים את הציונים.

קטי קטרין שטרית: היא אמרה חד-משמעית בכנס: אני פוחדת לדבר.

קטי קטרין שטרית: לדעתי, חברים יקרים, חופש הביטוי שלהם הופך להיות כבר הפקרות, הפקרות הביטוי וחופש השיסוע.

קטי קטרין שטרית: יש מגזרים שהם כאילו נעלים ואליטיסטים, ושם כולם שומרים עליהם מכל משמר בנוגע לחופש הביטוי, כי זה קודש-הקודשים.

קטי קטרין שטרית: הזמנים שבהם חופש הביטוי והחופש האקדמי נתונים תחת מתקפה בריונית וניסיונות להשתיק, מאיימים לא רק על סטודנטים עם דעות חריגות אלא גם על האקדמיה עצמה, עליהם, עלינו, על כל באי הכנס.

קטי קטרין שטרית: עכשיו, אני רוצה להגיד לכם שכשמרצים שחתמו על עצומות פתאום מוצאים את עצמם מגיעים לאוניברסיטאות, גם בארצות הברית, ולא נותנים להם להרצות, אומרים להם "אתם מדינת אפרטהייד" – זה הענף שעליו הם ישבו וזה הענף שהם כרתו.

קטי קטרין שטרית: לצערי הרב, אם לא ייעשה משהו דחוף מאוד, אנחנו לא נבוא ונאמר שתנועת ה-BDS הורסת את המדינה אלא שאנחנו הורסים את המדינה, אנחנו במו ידינו, באותם מקומות אקדמיים שפעם היו לתפארת מדינת ישראל.

יעקב מרגי: תודה רבה לחברת הכנסת קטי שטרית.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אוריאל בוסו יעלה ויבוא, בבקשה.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

יעקב מרגי: יבגני, כמעט כל השיחה – אני כבר בעל פה קלטתי אותה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שבע דקות לרשותך.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – –

יעקב מרגי: דניאל, פעם שנייה.

אוריאל בוסו: – – לפני חצי שעה אנחנו יושבים פה במליאה ומקבלים הודעה: חוק האזרחות – מייד אחרי הדיון על חוק הקורונה.

אוריאל בוסו: טוב, כנראה התבשרנו שמתנהל משא ומתן קדחתני – – –

מיכאל מלכיאלי: אלקין הגיע להסכמה.

אוריאל בוסו: הגיעו להסכמות.

מיכאל מלכיאלי: אלקין התעורר – – –

אוריאל בוסו: אלקין התעורר – –

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי, יש כיסא פנוי ליד מיכל רוזין, שבי.

יעקב מרגי: תודה.

אוריאל בוסו: – – פחד שלא יבנטטו אותו, כדברי המשורר.

אוריאל בוסו: הקדימו את חוק האזרחות – מייד אחרי חוק הקורונה.

אוריאל בוסו: אגב, אני חושב שזו התעללות בסדרנים.

אוריאל בוסו: הם מסתובבים, מחלקים דפים, ואחרי חמש דקות מסתובבים ומחלקים עוד פעם דפים.

אוריאל בוסו: אמרתי להם: אבל עכשיו חילקתם.

אוריאל בוסו: אמרו: שינו את הסעיף.

מיכאל מלכיאלי: בנטטו את החוק.

אוריאל בוסו: הזיזו את חוק האזרחות, אחרי חוק העונשין ושאר החוקים – אחרי חמש דקות מקדימים ומוציאים.

יעקב מרגי: זה חד גדיא.

יעקב מרגי: התעללו גם בדפוס – –

אוריאל בוסו: גם בדפוס.

אוריאל בוסו: זה בזבוז כספי ציבור.

יעקב מרגי: – – והתעללו גם במחלקה המשפטית.

אוריאל בוסו: במחלקה המשפטית, בסדרנים.

אוריאל בוסו: אבל בינתיים מתנהל משא ומתן קדחתני – גם פה מאחור ראיתי את סיעת רע"מ עם מרצ.

אוריאל בוסו: מה שאתם עושים אנחנו נעשה.

אוריאל בוסו: שרת הפנים אילת שקד, היא לא תבוא למשא ומתן עם חברי האופוזיציה.

אוריאל בוסו: מבקשים את העזרה שלנו – אנחנו נהיינו יותר חשובים מהקואליציה.

אוריאל בוסו: הם דואגים לשלמות האופוזיציה.

אוריאל בוסו: מעולם לא היה מי שדואג לנו ומאחד אותנו.

אוריאל בוסו: לדעתי צריך לשים את אלקין כרכז האופוזיציה, כי הוא דואג לשלמות האופוזיציה.

אוריאל בוסו: לא מנהלים משא ומתן עם האופוזיציה.

אוריאל בוסו: תשמעו, הרי החוק הזה חשוב.

אוריאל בוסו: אתם אמרתם שיש לכם את חוק-יסוד: ההגירה.

אוריאל בוסו: תתמכו בזה בהוראת שעה בתמורה – אולי נוריד את חוק הדיינים, אולי נוריד את נושא חוק-יסוד: הכנסת, אם כל כך חשובים שלמות המדינה וביטחון המדינה.

אוריאל בוסו: לא.

אוריאל בוסו: עם מי הם מנהלים משא ומתן?

אוריאל בוסו: עם מי שמתנגד במהות שלו לחוק האזרחות.

אוריאל בוסו: ואז, מהו המשא ומתן?

אוריאל בוסו: 1,500 אזרחים, ייתנו להם הקלות, לאלה ייתנו ביטוח בריאות.

אוריאל בוסו: אתה מבין את הישראבלוף הזה?

אוריאל בוסו: אתם מבינים מה נעשה כאן בקואליציה שמדברת על עשר מעלות ימינה?

יעקב מרגי: רק שאני אבין, הקואליציה לא ניסתה אפילו לבוא למשא ומתן עם האופוזיציה?

אוריאל בוסו: היא אפילו לא ניסתה לבוא למשא ומתן.

אוריאל בוסו: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, ראש ממששת המנדטים אמר היום בישיבת סיעה: קראנו לחברי הכנסת החרדים להיכנס לקואליציה והם סירבו.

אוריאל בוסו: נמצא פה הרב פרוש, ישב פה קודם הרב אריה דרעי, שאלנו את ראשי המפלגות: קראו לכם ולא באתם?

אוריאל בוסו: כולם, פה אחד, אמרו: לא היה ולא נברא.

אוריאל בוסו: פשוט משקרים במצח נחושה.

אוריאל בוסו: אבל זה כבר בנוהל.

אוריאל בוסו: אז גם עכשיו, אפילו לא ניסו לבוא למשא ומתן עם האופוזיציה.

אוריאל בוסו: אנחנו הרי בוועדות.

אוריאל בוסו: אתמול בלילה ישבנו בוועדת חוקה, אני, עד השעה 04:00, 04:30.

אוריאל בוסו: לפני כן בוועדת כספים ישבו בערך 12 שעות.

אוריאל בוסו: בסוף מגיעים למשא ומתן – תצמצמם לשמונה שעות דיון במקום 12, במקום 21 ימי דיון, בתמורה להזזת הדברים, הדברים החשובים.

אוריאל בוסו: אפילו לא לבוא למשא ומתן, ולבוא כאן, להטיח ולהאשים ולהגיד: ביטחון המדינה, פוגעים בביטחון המדינה.

אוריאל בוסו: צביעות שכזאת לא ראינו מעולם.

אוריאל בוסו: ומי מוביל את זה?

אוריאל בוסו: מי מוביל את כל המשא ומתן, את הישראבלוף הזה?

אוריאל בוסו: מי שקורא לעצמו ממשלת ימין.

אוריאל בוסו: הם מדגישים את זה פעם אחר פעם.

אוריאל בוסו: עכשיו, תקשיב, זה היה כפי שציינתי לפני כן.

אוריאל בוסו: הרי לפני חודש כבר בממשלה – בווטסאפ, בדחיפות – אושר להביא את זה לדיון.

אוריאל בוסו: ולמה זה לא הגיע לדיון?

אוריאל בוסו: כפי שציינתי, כי מר גנץ שם וטו: עד שלא ימנו לי מנכ"ל למשרד המשפטים, אז הנושא החשוב הזה, שהוא ביטחון המדינה, לא יגיע להצבעה.

אוריאל בוסו: כפי שציינתי, גם החיסונים לא הגיעו בגלל שלא מינו מנכ"ל למשרד המשפטים.

אוריאל בוסו: אז תסבירו לי: למי ביטחון המדינה יותר חשוב – למי שהיה רמטכ"ל?

אוריאל בוסו: למי שהיה שר ביטחון?

אוריאל בוסו: למי שנמצא בדיוני השב"כ ויודע את הסכנה האיומה והנוראית הזאת?

אוריאל בוסו: זאת הצביעות בהתגלמותה.

אוריאל בוסו: אבל יש עוד נקודה שחשוב לדעת: האתרוג של התקשורת וההטחות, גם של התקשורת, כלפי חברי האופוזיציה: איך אתם משחקים בביטחון המדינה?

אוריאל בוסו: בחוקים החשובים?

אוריאל בוסו: אני רוצה להגיד לך, אתה יודע מה?

אוריאל בוסו: היית לוקח את הפלאפון שלי ורואה את הודעות התמיכה, מכל כיוון, בעיקר מימין, להגיד לנו: אוי ואבוי אם תיתנו חמצן לרגע אחד לממשלה המסוכנת הזאת.

אוריאל בוסו: הרי מה יקרה?

אוריאל בוסו: אם אנחנו באים ואומרים לממשלה המסוכנת הזאת:

אוריאל בוסו: אנחנו תומכים ונותנים לכם עוד חמצן לעוד שלושה-ארבעה חודשים, אנשים ישבו בצד ויגידו: הינה, ממשלת ימין מצליחה להעביר.

אוריאל בוסו: אגב, זה אפילו לא ממשלת ימין.

אוריאל בוסו: בשביל להעביר את החוק החשוב הזה לא צריך שתהיה ממשלת ימין, צריך שתהיה ממשלה שתומכת, ומסדירה את החובה המהותית וההומניטרית למדינת ישראל, מדינת היהודים.

אוריאל בוסו: עזוב את הטענות הדמוגרפיות שעליהן דיברו כאן; גם בצד ההיבט שדיברו, בצד הביטחוני, נגיד, בסדר?

אוריאל בוסו: אבל אפילו את זה הם לא מסוגלים לבוא – ואנחנו מקבלים הטחות והאשמות ולהגיד: תנו לנו.

אוריאל בוסו: אז כשאנחנו מדברים על צביעות אמיתית בהתגלמותה, לראות את החברים שנמצאים כאן – אבל אנחנו נמצאים באמת, עם הרבה רצון ואנרגיות, נמצאים עכשיו בדיון, דיון שייערך בסך הכול שלוש שעות.

אוריאל בוסו: לאחר מכן יש עוד דיונים.

אוריאל בוסו: אנחנו שמים את המראה האמיתית מול אזרחי מדינת ישראל, שידעו מי זאת הממשלה המסוכנת הזאת.

אוריאל בוסו: א.

אוריאל בוסו: לא קראו לנו לשבת איתם ביחד; ב.

אוריאל בוסו: לא נצטרף, לא נהיה חלק ממשהו שהוא כזה מסוכן.

אוריאל בוסו: סיפרתי שהיום הייתי בוועדת החוץ והביטחון בדיון מהותי שהיושב-ראש כינס בנושא החוק הזה.

אוריאל בוסו: אתה שומע את הטענות מימין ומשמאל ואומר להם: רגע, זה טוב או לא טוב?

אוריאל בוסו: זה מסוכן או לא מסוכן?

אוריאל בוסו: מה אתם רוצים, שנתמוך או שלא נתמוך?

אוריאל בוסו: הם מתלבטים – הם אומרים: תתמוך, כי זה מסוכן, אבל במילים אחרות: תתמוך בשביל שהכיסא שלנו לא ייפול.

אוריאל בוסו: אגב, זה גם מה שעושה מפלגת רע"מ.

אוריאל בוסו: הם יודעים את הבעייתיות שיש להם בבית לעשות את זה – כבר הסביר חבר הכנסת אחמד טיבי את הנקודה – אבל חכם מנסור מפחד על כיסאו.

אוריאל בוסו: דרך אגב, מתוך 50 ומשהו מיליארד צריך לדעת כמה יתרה נשאר, כי לדעתי הוא קורע את הכסף מהר מאוד, בשביל שלפני שיצא מהממשלה הזאת לפחות יספיק לבזבז משהו.

אוריאל בוסו: אם רק עם הקופה הקטנה שלו היה נותן לנו קצת, לציבור החרדי, היינו מסודרים.

אוריאל בוסו: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו כאן בערב הזה, בחוק הזה ובחוק הבא, וגם חוק האזרחות שיגיע, נציב מראה אמיתית – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נא להזדרז.

אוריאל בוסו: – – לאזרחי מדינת ישראל, מי טובת המדינה מול עיניו ומי לא.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר פרוש.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: עוד לא החלטתי על מה אני מדבר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שבע דקות לרשותך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת ביטן.

מאיר פרוש: – – כפי שנמסר לנו, ראש ממששת המנדטים נפתלי בנט אמר היום בישיבת הסיעה: אנחנו פנינו לחרדים שייכנסו לקואליציה והם לא באו.

מיכאל מלכיאלי: אין לו בכלל סמכות.

מיכאל מלכיאלי: איך הוא יכול לפנות?

מאיר פרוש: אתה רוצה לדון בסוגיה מהצד של הסמכות, ואני רוצה לדבר על הצד הפסיכולוגי של העניין.

מאיר פרוש: אפשר לעשות את – כאשר ראש ממששת המנדטים אומר: אני רציתי, הם לא רצו, מה זה אומר?

מאיר פרוש: יש משהו שמעיק עליו.

מאיר פרוש: לא נוח לו המצב הזה שיש לו ממשלה, יש לו 61.

מאיר פרוש: הרי יש לו ממשלה, יש לו שרים, הרבה שרים, יש לו חליפי, יש לו אפשרות כראש ממשלה למנות שני סגני שרים אצלו במשרד חוץ ממה שיש לו.

מיכאל מלכיאלי: יש – – – חליפי.

מאיר פרוש: אחר כך, כשהחליפי יבוא, גם החליפי יקבל.

מאיר פרוש: את זה נתקן היום.

מאיר פרוש: אבל יש משהו שמעיק עליו, כאילו, גברת – אז אני אחכה, יותר בשקט.

יעקב מרגי: בסדר.

מאיר פרוש: יש משהו שמעיק עליו – כאילו יכולנו עם החרדים, יכולנו אבל הם לא הסכימו.

מאיר פרוש: למה בנט מסתובב עם התחושה הזאת?

מאיר פרוש: כנראה שיש לו איזושהי מועקה.

מאיר פרוש: הוא לא מספר לנו מהי המועקה שיש לו.

מאיר פרוש: כנראה בנט מבקש להתנער מהמצב האומלל שהוא הוביל את עצמו אליו.

מאיר פרוש: ואני יודע בדיוק מה מעיק עליו: בנט מתחיל להבין מה התסבוכת שהוא הוביל את כולם, את כל הקואליציה הזאת.

יעקב מרגי: חבר הכנסת טיבי, כסגן ותיק, אתה יודע שלא נותנים את הגב.

אחמד טיבי: בכל זאת – – – הוא לא מבין מה רציתי להגיד.

מאיר פרוש: מהי התסבוכת – – –

יעקב מרגי: לא משנה.

אחמד טיבי: בכל זאת, החברים שלי ממרצ.

אחמד טיבי: המצב לא קל.

יעקב מרגי: שב לידם.

מאיר פרוש: כאשר ראש ממששת המנדטים מנצל את ההזדמנות בישיבת סיעה, בצוהריים ביום שני, להודיע שיכולנו – החרדים, פנינו אליהם והם לא רצו – אז זה משהו שמעיק עליו.

מאיר פרוש: ומה הדבר שמעיק עליו?

מאיר פרוש: מעיקה עליו התסבוכת שהוא הוביל אליה את כולם, את הקואליציה שלו, בזה שהוא הקים ממשלה עם הערבים.

מאיר פרוש: איך מתגולל לנו חוק האזרחות?

מאיר פרוש: לפני שבועיים או עשרה ימים היית מדבר עם חברי הכנסת במפלגות – היחידים שהיו תקיפים שהם לא יצביעו בעד חוק האזרחות היו המשותפת.

מאיר פרוש: כולנו זוכרים.

מאיר פרוש: רע"מ אמרו שהם הולכים להיות בעד.

מאיר פרוש: אחרי יומיים זה התחיל להיות שהמשותפת נגד, ברע"מ יש ויכוח, אולי יימנעו, אולי כך, אבל לקח עוד יומיים – יש לנו כבר את המשותפת נגד, יש לנו את רע"מ נגד.

מאיר פרוש: אחרי רע"מ, יום או יומיים, מרצ מתחילים להתנדנד.

מאיר פרוש: לפני שבת עוד אמרו שמרצ כנראה יימנעו.

מאיר פרוש: אחר כך התחלנו לשמוע קולות חדשים.

מאיר פרוש: פריג' מנסה לעשות איזשהו פתרון ולא הולך לו.

מאיר פרוש: כיום אנחנו כבר – העובדה כך: המשותפת לא הולכת להצביע; רע"מ לא תצביע; מרצ לא תצביע.

מאיר פרוש: אני אומר לכם: עד להצבעה אתם תראו זמירות חדשות במפלגת העבודה.

מאיר פרוש: למה הערבים לא עושים איתנו שלום?

מאיר פרוש: כי אבו מאזן מפחד מחיזבאללה או מחמאס, חמאס מפחד מחיזבאללה, חיזבאללה מפחד מאיראן.

מאיר פרוש: ממי איראן מפחדת?

מאיר פרוש: אני לא יודע.

מאיר פרוש: לעולם לא יהיה שלום עם הערבים.

מאיר פרוש: אין מצב כזה שיהיה שלום עם הפלסטינים.

מאיר פרוש: אין.

מאיר פרוש: זה לא יכול להיות דבר כזה.

מאיר פרוש: כך הוא הדבר כאן עם הערבים כאן במליאה.

מאיר פרוש: כאשר מישהו חושב שהוא יכול להקים ממשלה ויהיו לו איתו הערבים וזה יהיה בסדר, הכול מתפוגג, הכול מתפורר.

מאיר פרוש: כי למשותפת אין מה להפסיד.

מאיר פרוש: מה יש לה להפסיד?

מאיר פרוש: היא באופוזיציה, היא תהיה נגד.

מאיר פרוש: איך אומר אחמד טיבי – הוא מוביל את הקו הזה: יום שחור חלילה אם הדבר הזה יעבור, ועוד בתמיכה של ערבים.

מאיר פרוש: כאשר הוא שומע משהו שרע"מ מתנדנדת, בושה תהיה לעולם הערבי אם רע"מ יצביעו בעד הדבר הזה.

מאיר פרוש: כאשר רע"מ אומרת את זה, מרצ, עד כמה שהיא רוצה להיות בלי נתניהו, אין לה ברירה – היא לא יכולה.

מאיר פרוש: היא לא יכולה להצביע בעד הדבר הזה.

מאיר פרוש: מוביל את זה טיבי, אחריו עבאס, באה מיכל רוזין, מוסי רז אומר, נפתלי בנט מושך לו ימינה 20 מעלות.

מאיר פרוש: אחרי מרצ אנחנו כבר יודעים שבמפלגת העבודה מתנדנדים.

מאיר פרוש: לא יודעים כבר מה יהיה.

מאיר פרוש: הם כבר מפחדים.

מאיר פרוש: יש כאלה שאומרים שיימנעו – – –

יעקב מרגי: זה נכון שהפחדת אותם, אחמד?

מאיר פרוש: לא, הוא לא, כי אמרתי – חבר הכנסת טיבי, אני רוצה שתשמע: לעולם הערבים לא יכולים לעשות שלום עם הפלסטינים.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: אבו מאזן מפחד מהחמאס, חמאס מפחד מחיזבאללה, חיזבאללה מפחד מאיראן.

מאיר פרוש: אין לעשות שלום עם היהודים.

מאיר פרוש: מקסימום – – –

אחמד טיבי: שלום בין החצרות של החרדים.

יעקב מרגי: אל תתחיל.

יעקב מרגי: אל תתחיל.

מאיר פרוש: למה מובארכ – אנואר סאדאת עשה שלום עם מצרים.

מאיר פרוש: למה מובארכ אף פעם לא ביקר פה?

מאיר פרוש: כי הוא פחד מסוריה.

מאיר פרוש: סוריה מפחדת מאיראן.

אחמד טיבי: איך העניינים שלך עם בנט מביאים אותך לערבים?

אחמד טיבי: איך?

מאיר פרוש: תאמין לי, אני יכול להיות, אני יכול להיות עוזר שלך, כשתקרא לי – – –

יעקב מרגי: הוא פיתח את האנלוגיה הזאת מהדברים שלך, אם היית מקשיב מההתחלה.

מאיר פרוש: לכבוד ייאמר לך.

מאיר פרוש: מובארכ בחיים שלו לא ביקר פה.

מאיר פרוש: בהלוויה של רבין הוא הגיע.

מאיר פרוש: למה הוא בא?

מאיר פרוש: הלוויה – בא להשתתף בצער שלנו.

מאיר פרוש: אבל ככה, יש לך שלום איתנו.

מאיר פרוש: למה אתה לא בא?

מאיר פרוש: למה חוסיין אף פעם לא בא?

מאיר פרוש: מפחדים.

מאיר פרוש: כל אחד מפחד מהשני.

מאיר פרוש: אותו דבר גם פה: עבאס, מפחדים ממך, רועדים ממך במשותפת.

מאיר פרוש: אתה בסדר, יש לך את העקרונות, אבל עבאס כבר איתך.

מאיר פרוש: מרצ יודעים שאם הם לא היו איתכם, אין להם מה לחפש בשוק הערבי.

מאיר פרוש: מה תגיד עליה עכשיו זו, מרב מיכאלי?

מאיר פרוש: מה?

מאיר פרוש: גם היא חייבת להיות איתכם ביחד.

מאיר פרוש: אבל זה לא הסוף.

מאיר פרוש: אני חייב לספר לכם סיפור.

מאיר פרוש: יש לי עוד כמה?

יעקב מרגי: עשר שניות.

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: לפני שבע שנים – – –

מירב בן ארי: בחוק הבא, בחוק הבא.

מאיר פרוש: הגב' מירב בן ארי, אני מבקש.

מירב בן ארי: לא, בחוק הבא תספר את הסיפור.

יעקב מרגי: עכשיו את נותנת לו עוד כמה שניות.

מאיר פרוש: אני נותן לך את כל הבמה מתי שאת צריכה.

מאיר פרוש: אני אספר לך שבתשע"ג, כאשר לפיד – –

יעקב מרגי: רק בקצרה.

מאיר פרוש: – – ניהל את המשא ומתן עם בנט – ברית האחים – אני והרב משה גפני היינו במפלגת המפד"ל בתל אביב והסברנו לו שיש לו את כל החרדים ואת כל הדתיים.

מאיר פרוש: הוא שאל: מה יהיה עם ש"ס, מה יהיה עם יהדות התורה, הכול בסדר?

מאיר פרוש: אמרנו לו: יש לך את הכול, אין לך מה לברוח, הכול יהיה בסדר.

מאיר פרוש: אנחנו בטוחים שאנחנו משכנעים אותו, ואחרי יומיים לא היה לנו את בנט.

מאיר פרוש: אז אני לא יודע בדיוק מה היה אז.

יעקב מרגי: תודה רבה.

מאיר פרוש: היום אני יודע שהוא לא קרא לחרדים.

מאיר פרוש: החרדים גם לא יכלו ללכת אליו, כי אוי ואבוי אם היה מכניס מישהו.

מאיר פרוש: ליברמן היה אומר לו: (אומר דברים ברוסית.

מאיר פרוש: ) אין דבר כזה – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

מאיר פרוש: – – אין ממשלה.

מאיר פרוש: זהו זה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דוד ביטן, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אחריו – חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שבע דקות לרשותך.

דוד ביטן: רק שבע דקות?

יעקב מרגי: תתחיל.

דוד ביטן: זה מה שנתנו לי?

מיכאל מלכיאלי: מה יהיה עם התימנים האלה?

דוד ביטן: לא, הסתבכתי עם התימנים, אל תשאל.

דוד ביטן: מי ידע שיפרסמו את זה בטוויטר, בזה, ואז כולם כועסים עליי.

יעקב מרגי: אם פרסמו את הטמפרטורה של הכיסא כאן, יפרסמו כל מה שאתה אומר.

דוד ביטן: טוב.

דוד ביטן: קודם כול, החוק הזה שאנחנו דנים בו היום הוא חוק חשוב, שכן צריך להאריך אותו, את הוראת השעה הזאת, ואני גם קראתי בעיתון שרוצים להוסיף, לנוכח הבעיות שיש בבתי הסוהר, שאפשר יהיה להיות במעצר בית במקום בכלא שנה שלמה, זאת אומרת, מנסים לצמצם את הבעיות שיש בתוך בתי הסוהר.

אוסאמה סעדי: אתה בעד?

יעקב מרגי: חכה שבע דקות, תבין בסוף.

דוד ביטן: סליחה?

דוד ביטן: זה שאני בעד זה לא אומר שאני אצביע בעד.

דוד ביטן: אני עוד צריך להחליט, בגלל בעיות קואליציוניות ואופוזיציוניות.

אוסאמה סעדי: זה חוק שלנו.

דוד ביטן: אני זוכר שאתה הובלת את זה בוועדת החוקה, ובכלל אני רוצה להגיד לך – – –

מיכל רוזין: – – – אי-אמון, לפחות תצביע בעד החוק שלהם.

יעקב מרגי: את רוצה לעשות משא ומתן על חוק האזרחות?

מיכל רוזין: אני רוצה שיתוף פעולה עם האופוזיציה.

דוד ביטן: מרצ, מרצ – – –

יעקב מרגי: המזל שלכם, שרכז האופוזיציה זה חבר הכנסת ביטן.

יעקב מרגי: הלוואי שרכזי הקואליציה ילמדו מדוד ביטן.

דוד ביטן: תכף אני אגיע אליכם.

דוד ביטן: מה שראיתי היום ודברים אחרים – המצב שלכם הופך להיות קשה מאוד, כי אתם מאבדים קולות כל הזמן בזכות ההצבעות – –

יעקב מרגי: לא ראית את הרופא עומד שם ומעודד אותם.

דוד ביטן: – – בזכות ההצבעות שלכם, באמת.

דוד ביטן: לא שאכפת לי, אבל אני אומר לך, תשימו לב מה קורה פה.

דוד ביטן: כי אתם הקמתם ממשלת קצוות.

דוד ביטן: קודם כול בנט, שהוא כביכול ימני, אבל הוא לא ימני בכלל – בנט דואג לבנט, הגעתי למסקנה שהוא לא ימני – ואתם מהצד השני יחד עם רע"מ.

דוד ביטן: אז מה אני אגיד לך, הרבה לא תעשו, כי אתם הגעתם למסקנה שהממשלה הזאת לא צריכה לעשות דברים, היא רק צריכה להוכיח את עצמה בזה שהיא שורדת, זאת אומרת, היא תיבחן לפי הזמן שהיא תשרוד ולא לפי מה שהיא תעשה, כי לעשות יהיה מאוד קשה.

דוד ביטן: אלא שכל דבר אתם צריכים לעשות בהסכמה, ובהסכמה קשה מאוד להגיע לדברים החשובים, למרות שהחיים מתגלגלים.

דוד ביטן: בסופו של דבר יצטרכו לטפל גם בבעיות האמיתיות במדינה, ולא לחפש רק את ההסכמות.

דוד ביטן: אי-אפשר להגיע לכל דבר בהסכמה.

דוד ביטן: לפעמים יש בעיות שצריך לטפל בהם מיידית, בין שמישהו מסכים ובין שמישהו לא מסכים.

דוד ביטן: פה נבחנת ממשלה, ולא לפי כמה זמן היא שורדת.

דוד ביטן: אתה רואה, כבוד היושב-ראש, שבנט, כל הזמן, יחד עם שקד וגדעון סער וכל החבורה, הם עושים הכול כדי להגיע לכל מיני הסכמים על מנת לשרוד עוד חודש ועוד חודש.

דוד ביטן: אז טוב, אם זה המצב, אז נראה לאן הם יתקדמו כשיגיע המועד שהם יצטרכו גם להיבחר, לא רק לשרוד.

דוד ביטן: לכן אני אומר לכם, אנשי מרצ, תפסו את עצמכם בידיים ותתחילו להסתכל שמאלה וימינה מה אתם עושים, כי אם תמשיכו ככה, באמת לא יישארו לכם קולות – נכון או לא, כבוד השר?

דוד ביטן: מה אתה אומר על זה?

מירב בן ארי: תן לו, הוא לא יודע על מה לדבר.

מאיר כהן: – – –

דוד ביטן: לא משנה, לא משנה.

דוד ביטן: לגבי החוק, אוסאמה, פה אני חייב להגיד: מכיוון שמדובר בחוק של ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני רוצה להגיד לך שבקדנציה הגדולה שבה היינו, בכנסת העשרים, שבה עשינו דברים, אתה היית – אומנם היית ברשימה המשותפת – – –

אוסאמה סעדי: אני עדיין ברשימה המשותפת.

דוד ביטן: היית ברשימה המשותפת, לא?

דוד ביטן: אבל אתה היית בקונסנזוס במובן הזה שבוועדת החוקה ניהלת ישיבות, קידמת חוקים, אפשרנו לך ממש להיות חלק גדול מאוד במה שנעשה בוועדת חוקה.

דוד ביטן: לכן, הרבה חוקים בוועדת חוקה – חוקים חברתיים, ציבוריים, כמו החוק הזה והחוק לחדלות פירעון וכל הדברים האלה – אתה הובלת וניהלת אותם על הצד הטוב ביותר, כי אתה עורך דין, קודם כול, אחד הטובים באמת – – –

יעקב מרגי: אבל זה לא עומד לנו בשעת צרה.

יעקב מרגי: לא נאמר צרתנו – – –

דוד ביטן: זה לא עומד לנו, נכון.

דוד ביטן: בסוף, כשמגיע המועד, אתה הולך נגדנו, אבל לא משנה.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: זה לעתיד, הוא רוצה ללמוד לעתיד, אוסאמה.

דוד ביטן: נכון.

דוד ביטן: לא, אני אגיד לך למה – כי הוא מקבל הוראות גם מטיבי.

דוד ביטן: הם מתייעצים כל הזמן, וטיבי אומר לו: תשמע, נתנו לך לקדם דברים, אבל אתה צריך להבין איפה אתה עומד.

אוסאמה סעדי: התייעצות סיעתית.

דוד ביטן: מה אתה אומר?

אוסאמה סעדי: אני אומר: התייעצות סיעתית.

דוד ביטן: נכון, התייעצות סיעתית כל הזמן.

דוד ביטן: אתם גיסים, אז אתם כל הזמן – – –

יעקב מרגי: אתה כנראה לא הבנת – הוא פשוט הודיע לך בנימוס שנגמר האשראי.

דוד ביטן: לאוסאמה תמיד יש אשראי אצלי.

יעקב מרגי: יש עדיין?

דוד ביטן: תמיד, תמיד.

דוד ביטן: נכון, הוא מצביע נגדי, אבל יש אשראי.

דוד ביטן: יש אשראי.

דוד ביטן: אני בונה על זה שבסוף הוא יתפכח.

דוד ביטן: נכון או לא? כבוד השר.

מירב בן ארי: תדבר איתו, הוא לא יודע איך להעביר את השבע דקות.

דוד ביטן: לא, למה?

דוד ביטן: יש לי שבע דקות ואני כבר דקה וחצי.

דוד ביטן: אני יכול לדבר אפילו עוד שבוע, אין לי בעיה.

קריאה: תן איזו בדיחה – – –

יעקב מרגי: אין זמן לבדיחות כאן.

דוד ביטן: הסתבכתי עם הבדיחה.

דוד ביטן: יש הבדל בין לדבר בוועדה לבין לספר בדיחה, על הדוכן – –

יעקב מרגי: בשיחה חברית.

דוד ביטן: – – בדוכן צריכים להיות יותר רציניים.

דוד ביטן: בוועדה, כשהיינו בהפסקה מתודית, אז סיפרתי בדיחה והסתבכתי.

דוד ביטן: אתה יודע, כבוד השר, פרסמו לי את זה באינטרנט, ועכשיו כולם משגעים אותי על הבדיחה.

דוד ביטן: אבל לא נורא, גם אשתי תימנייה והבנות שלי חצי תימניות, אז אני לא נגד התימנים.

יעקב מרגי: הוא לא חשוד.

דוד ביטן: אני לא חשוד, נכון.

דוד ביטן: סיפרתי בדיחה, לא נורא.

דוד ביטן: עכשיו אני רוצה להגיד לכם דבר אחד: אתם אומנם הולכים על החוק הנורבגי הזה, והגזמתם איתו, באמת שהגזמתם.

דוד ביטן: אני אומנם הייתי בעד חוק נורבגי גדול – בזמנו הגשתי הצעת חוק יחד עם יואל חסון על העניין הזה – אבל לא כפי שאתם עושים את זה, זאת אומרת; גם לא כפי שהליכוד עשה את זה.

דוד ביטן: אני בעד ששינויים בחוקי-יסוד לא ייעשו לפי שינויים קואליציוניים אחרי בחירות.

דוד ביטן: אני בעד שאם רוצים לעשות שינוי, עושים אותו כתיקון לחוק-יסוד מראש, לא אחרי בחירות אלא באמצע קדנציה, מתוך ראייה ארוכת טווח, מה אנחנו רוצים לראות.

דוד ביטן: כל הזמן, כשמשנים חוקי-יסוד רק לצורך פתרון בעיה פוליטית – למשל שגדעון סער – –

יעקב מרגי: נא לסיים, אדוני.

דוד ביטן: – – שגדעון סער היה חייב להכניס את מס' 9, אז קבעתם לפי זה כמה הוא יכול לפטר וכמה הוא לא יכול לפטר – אלה דברים שלא עושים בתיקון חוקי-יסוד.

דוד ביטן: טוב, אני אמשיך פעם אחרת, בסדר?

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת ביטן.

יעקב מרגי: חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן, ואחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

יעקב מרגי: עד שבע דקות לרשותך.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

יעקב מרגי: זה עובר מהר, אל תדאגי, כשנהנים זה עובר מהר.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלית דיסטל אטבריאן: אני אנסה להעביר את שבע הדקות האלה בצורה יעילה.

גלית דיסטל אטבריאן: היום, אדוני היושב-ראש, עשיתי כנס בתוך כל הבלגן כאן על חופש הביטוי באוניברסיטאות.

גלית דיסטל אטבריאן: אני מגלה, דרך מרצים שהגיעו, דרך סטודנטים שהגיעו, דרך אנשים טובים שהגיעו מכל האוניברסיטאות בארץ, מכל המכללות בארץ, שהציונות היא פאסה.

גלית דיסטל אטבריאן: באקדמיה הישראלית כבר לא מאמינים במדינה הציונית, לא מאמינים בסמלי המדינה הציונית, לא מאמינים ברעיון הציוני.

גלית דיסטל אטבריאן: יותר מזה, יש סוג של רדיפה כלפי סטודנטים שמעיזים להביע עמדה ציונית; לא ימנית, ציונית.

גלית דיסטל אטבריאן: הסיפורים של המרצים והסיפורים של הסטודנטים הם פשוט מסמרי שיער עבור כל מי שהקונספט של מדינה יהודית דמוקרטית יקר לליבו – סיפורים של נקמות בציונים, סיפורים של התעללות על ידי מרצים, סיפורים על מרצים שפוחדים בעצמם לצאת מהארון ולהזדהות.

יעקב מרגי: אנשי האקדמיה שנמצאים איתנו, הכבוד הוא לכם, אבל אי-אפשר להתכחש למציאות.

יעקב מרגי: אולי אתם לא נהגתם כך, אבל יש סיפורים רבים על מרצים שפגעו בציונים, לא אישרו עבודות, עיכבו עבודות.

גלית דיסטל אטבריאן: היום באמת עלו זה אחר זה סטודנטים – – –

יוסף טייב: – – –

יעקב מרגי: אנחנו לא מייחסים לכם את זה, אבל.

יוסף טייב: אבל אם אתה אומר שיש סיפורים, אי-אפשר להגיד שזה האקדמיה.

יוסף טייב: אי-אפשר להגיד את זה.

גלית דיסטל אטבריאן: לא, לא.

יעקב מרגי: שמעת ממני?

יעקב מרגי: אמרתי לך שיש סיפורים.

גלית דיסטל אטבריאן: לא, לא.

גלית דיסטל אטבריאן: זה חוצה אוניברסיטאות, למשל – אני אשמח לתת דוגמאות: באוניברסיטה העברית כבר לא חוגגים את יום ירושלים כי זה יום פוגעני, למשל; בבית ברל, תלמיד שהניף את דגל ישראל גורש, קיבל מכתב מהפקולטה, חטף מכות על ידי סטודנט ערבי שלומד שם.

יוסף טייב: – – –

גלית דיסטל אטבריאן: חבל שלא נכחת.

יוסף טייב: אני עוסק בזה יום-יום.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה יודע, יש דבר שנקרא "אפקט הצבר".

יעקב מרגי: חבר הכנסת שיין, נא לאפשר.

יעקב מרגי: קריאת ביניים אחת, שתיים – אפשר.

גלית דיסטל אטבריאן: כשמגיע צבר כזה של מרצים ושל סטודנטים – אגב, מכל האוניברסיטאות בארץ, מהצפון, מבן-גוריון, מהמרכז, מתל אביב, מירושלים – חבר'ה שמגיעים אליי ואומרים לי: אנחנו מודים לך על זה שסוף-סוף מישהו מגן עלינו, מישהו משקף את זה.

גלית דיסטל אטבריאן: כמובן שזה לא רק אנטי-ציוניות.

גלית דיסטל אטבריאן: זה גם אנטי-ימין, אנטי-נתניהו, אנטי-דת, אנטי-יהדות.

גלית דיסטל אטבריאן: למשל, תלמיד הביא לנו היום לכנס לראות כרזה בבצלאל.

גלית דיסטל אטבריאן: בכרזה רואים דמות שהיא חצי דמון – חצי שד – חצי אדם חרדי; החזות היא חרדית, הכובע הוא של חרדי, הפאות הן של חרדי, הגלימה היא של חרדי, הפרצוף הוא פרצוף של שד.

גלית דיסטל אטבריאן: זאת עבודה אומנותית קבילה קונספטואלית בבצלאל של היום.

יעקב מרגי: אבל הצוואר שלהם תפוס רק לצד שמאל בבצלאל?

גלית דיסטל אטבריאן: רק לצד שמאל.

גלית דיסטל אטבריאן: מה שהכי הדהד בי ביום הזה, אדוני היושב-ראש, זה הדיכוי המחשבתי, כי אני מכירה את סוקרטס טוב, ואני מכירה את הספק הסוקרטי.

גלית דיסטל אטבריאן: במשך חמש שנים באוניברסיטה תרגלתי את הספק הסוקרטי.

גלית דיסטל אטבריאן: אני חושבת שהיכלות האקדמיה נועדו בראש ובראשונה לתרגל את הספק.

גלית דיסטל אטבריאן: הספק יכול לחיות רק בסביבה שיש בה ריבוי דעות, בסביבה שיש בה חופש, בסביבה שיש בה חופש ביטוי, בסביבה שיש בה חופש מחשבה, בסביבה שלא מפחדים להביע דעה ולא משנה מה הדעה תהיה, מהשמאל הרדיקלי ביותר עד הימין הרדיקלי ביותר.

גלית דיסטל אטבריאן: The more the merrier, כמו שאומרים באנגלית.

גלית דיסטל אטבריאן: להפך, דרך זה מזקקים מחשבה ביקורתית; דרך זה מזקקים מתודולוגיה אקדמית; דרך זה האנושות יכולה להתקדם בתרבות וברוח, לא רק בטכנולוגיה ובמדע.

גלית דיסטל אטבריאן: התחושה שלי אחרי היום הזה הייתה שיש איזו היטמטמות מכוונת מלמעלה על ידי תנועת הפרוגרס, שהטולרנטיות שלה כלפי כל מה שלא דומה לה או קורא עליה תגר היא אפס.

גלית דיסטל אטבריאן: האנשים האלה הפכו להיות אלימים.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו רואים – ישראל למזלנו היא עדיין תעתיק חיוור למה שקורה בקולג'ים בארצות הברית.

גלית דיסטל אטבריאן: שם התופעה הזאת הרבה יותר נפוצה.

גלית דיסטל אטבריאן: מחקר באחד הקולג'ים בצפון ארצות הברית הראה שלמעלה מ-80% מהסטודנטים שם לא מאמינים בחופש ביטוי מלא, וזאת מדינה שהביאה את הקונספט של חופש לעולם.

גלית דיסטל אטבריאן: זאת אומרת, אנחנו רואים שהשמאל – שהביא המון דברים מאוד חיוביים לעולם, אי-אפשר לקחת את זה ממנו: הכלה, קבלת האחר, סובלנות, שוויון – באיזשהו מקום לקראת שנות ה-2000 התחיל לעשות סיבוב פרסה כשהפרוגרס עלה, והפרוגרס הוא באמת הדבר הכי פחות סובלני ו/או ליברלי שקיים כיום בספירה התרבותית, המחשבתית והפוליטית.

דסטה גדי יברקן: למה אין שר באולם?

יעקב מרגי: אני שחררתי אותו מסיבות אישיות.

יעקב מרגי: תוך דקה הוא יבוא.

יעקב מרגי: בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: לראות אותה ולראות את הרדידות המחשבתית הזאת – ואני אגיד דבר חמור מזה: את העידוד לרדידות המחשבתית הזאת – אתה רואה היום סטודנטים שאשכרה מסוגלים לדקלם את כל עולם הערכים המוסרי והאתי שלהם בחמש דקות, וזה מתחיל ונגמר ב"אני בעד מה שטוב ונגד מה שרע".

גלית דיסטל אטבריאן: שם זה נגמר.

גלית דיסטל אטבריאן: זאת אומרת, העידוד הזה לדעה אחת, הפחד הזה מוויכוח, הפחד הזה מרעיונות, הפחד הזה מפלורליזם אמיתי, ועוד בשם הפלורליזם, ועוד בשם האינטלקטואליות, ועוד בשם הנאורות – זה הכלא הכי מסוכן, אדוני היושב-ראש.

גלית דיסטל אטבריאן: כי כשיש כלא אמיתי אתה יכול למשש את הסורגים.

גלית דיסטל אטבריאן: הכלא הזה, אין לו סורגים, הוא קונספטואלי.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה לא יכול להילחם בו, כי הכלא הזה בעצם מעמיד פנים שהוא החופש.

גלית דיסטל אטבריאן: ולראות ולהבין עד כמה התופעה האיומה הזאת השתלטה על האוניברסיטאות בארץ, על המרצים באוניברסיטאות בארץ – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

יעקב מרגי: תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: – – זה פשוט היה מחריד, בעיניי.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות לרשותך.

אחמד טיבי: תודה רבה, מכובדי יושב-ראש הישיבה, הרשמות הנכבדות, גברתי סגנית המזכיר.

יעקב מרגי: באותה הזדמנות, גם הסדרנים, שעובדים קשה.

אחמד טיבי: הם עובדים קשה, ואני מודה להם על עבודתם.

אחמד טיבי: גם חברי הכנסת שנמצאים במליאה בשעה כזאת.

אחמד טיבי: גם יש שר שהוא שר תורן.

אחמד טיבי: למה עליתי לדבר על החוק הזה?

אחמד טיבי: כי זה חוק שלנו במקור, חבר הכנסת מרגי, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: לא אמרנו שאתם לא עושים בכלל דברים טובים.

אחמד טיבי: לא, חשוב שהציבור ידע.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי ואני הובלנו את החוק הזה והעברנו אותו.

אחמד טיבי: הוא עבר והוא התמזג עם הצעת חוק ממשלתית.

יעקב מרגי: באיזו קואליציה זה היה?

אחמד טיבי: בקואליציה הקודמת, כן.

יעקב מרגי: לא, שילמדו, שילמדו.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: בסדר, מרב.

אחמד טיבי: ועכשיו אנחנו מצביעים על הארכה נוספת של החוק, שמיטיב עם אסירים, גם בגלל מצוקת שטח המחיה.

אחמד טיבי: במקום לשלוח אנשים לעבודות שירות רק עד פסק דין של שישה חודשים מאסר – יש הארכה לתשעה חודשים מאסר.

אחמד טיבי: ולכן הממשלה הזאת לא משנה – קוראים לה ממשלת השינוי – לא משנה את הוראת השעה ומאריכה את הוראת השעה של חוק שאוסאמה ואני יזמנו וזה התמזג עם הצעת חוק ממשלתית.

אחמד טיבי: אני מאשר את מה שאמר חבר הכנסת ביטן לגבי המקצועיות של חבר הכנסת אוסאמה סעדי, על זה שהוא ניהל פעמים רבות כיושב-ראש ועדת החוקה.

אחמד טיבי: אגב, למרות שהוא ערבי, לא לקחו ממנו שום סמכות.

אחמד טיבי: נתנו לו לנהל את הישיבה לכל דבר ועניין, והוא ניהל את זה ביד רמה ובצורה מקצועית.

אחמד טיבי: האם אותה הזדמנות תינתן לו בממשלת השינוי?

אחמד טיבי: אני לא יודע.

אחמד טיבי: אני לא יכול להתחייב.

אחמד טיבי: אתה יכול להתחייב?

יעקב מרגי: תראה, לפי המעשה שעשו למנסור עבאס, לא מאמין שייתנו לו.

אחמד טיבי: אבל אני מאמין שאוסאמה, בגלל המקצועיות שלו – ושמעתי את חבר הכנסת גלעד קריב.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גלעד קריב ניגש היום אל אוסאמה ואמר לו: אתה מבחינתי יושב-ראש משהו, כך שהמקצועיות קובעת במקרה הזה.

אחמד טיבי: ולכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו נמשיך לעבוד בכל הוועדות, אבל בינתיים יש מעט ועדות בכנסת, עם מעט סגני יושבי-ראש.

יעקב מרגי: לא רק זה – גם אלה שעובדות, עובדות בחיפזון בחקיקה.

יעקב מרגי: אנחנו לא זוכרים דבר כזה.

אחמד טיבי: מצב לא טוב.

אחמד טיבי: יכול להיות שאדוני מתכוון לומר שהקואליציה מבולגנת קמעה?

יעקב מרגי: קשה לתת ציון אחרי שבועיים, שלושה, בסך הכול, אבל אין ספק שהכנסת כרגע משרתת את הממשלה.

יעקב מרגי: הכנסת לא עובדת.

יעקב מרגי: אין ועדות, כפי שאמרת; אין מספיק סגנים, כפי שאמרת.

יוסף טייב: – – –

יעקב מרגי: מותר לנו.

אחמד טיבי: אתה יודע כמה צופים ברגע הזה?

אחמד טיבי: זה רגע השיא של רייטינג – כמה צופים ברגע הזה בערוץ הכנסת.

אחמד טיבי: אגב, אני רוצה מילה טובה על ערוץ הכנסת באינסטגרם.

אחמד טיבי: לאחרונה יש שיפור ומקצוענות שלא הייתה בעבר.

יעקב מרגי: – – – בכל הפלטפורמות.

אחמד טיבי: גם בפייסבוק וגם בטוויטר.

יעקב מרגי: הם אפילו כל כך טובים – – –

אחמד טיבי: הם טובים.

אחמד טיבי: יש שיפור.

יעקב מרגי: הם כל כך טובים, שנתתי איזו הערה ולא שמתי לב שהמיקרופון לא סגור, הערה שולית – תפסה מקום בטוויטר.

אחמד טיבי: אז אני רוצה להבטיח לך, זו התחייבות אישית, שגם השיחה הזאת תצוין.

אחמד טיבי: לכן, חשוב להצביע בעד החוק הזה של הארכת תוקף החוק שמדבר לא על שישה חודשים אלא על תשעה חודשים.

אחמד טיבי: גם היום אנחנו הצבענו נגד הכוונה למנוע מאסירים להגיע לבית המשפט ושם לפגוש את המשפחות ולהסתפק בזום – במקום להגיע לבית המשפט, להסתפק בזום.

אחמד טיבי: זה דבר נורא.

אחמד טיבי: זה פוגע באסירים, פוגע במשפחות שלהם, פוגע בזכות שלהם להגיע לבית המשפט.

אחמד טיבי: אסירים מחכים בקוצר רוח לרגע הזה, למרות הקושי הרב בפוסטה.

יעקב מרגי: הוספתי לך דקה על ההפרעות שלי.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: תמיד נהגת בהגינות, גם כשאני – – –

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: במיוחד לחרדה של חבר הכנסת שיין, אז הוספתי.

יעקב מרגי: הוא חרד מזה שאני לוקח לך דקה.

אחמד טיבי: כן, בהחלט.

אחמד טיבי: גם בהיותך יושב-ראש ועדת כלכלה כך נהגת.

יעקב מרגי: תודה.

אחמד טיבי: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהגיע הזמן שיהיו ועדות בכנסת.

יעקב מרגי: בצלאל סמוטריץ', זה יקום מקביל, דיון מקביל.

יעקב מרגי: בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הגיע הזמן שיהיו ועדות בכנסת.

אחמד טיבי: חשוב שהדיונים הרציניים שמתנהלים בוועדות יתקיימו, חקיקה מקצועית, מעמיקה, וכן ירבו חוקים כאלה, המיטיבים עם הציבור, ואני גאה שיחד עם חברי אוסאמה סעדי, שוב מעבירים הצעות חוק שאנחנו היינו חלק מהיוזמים שלהם.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: תודה רבה לך, אדוני.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות לרשותך.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת דוד ביטן, שלום.

אוסאמה סעדי: אתה פנית אליי ודיברת, ואני מודה לך על המחמאות שהרעפת, אבל הייתה גם עקיצה.

אוסאמה סעדי: ביטן, ביטן, אמרתי תודה על המחמאות, אבל נתת גם עקיצה.

בצלאל סמוטריץ': היושב-ראש, החוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוני הונח כבר על שולחן המליאה?

יעקב מרגי: יש מזכירות שתיתן לך תשובה.

יעקב מרגי: בבקשה.

אוסאמה סעדי: עכשיו זה הסתיים בוועדת הכספים, ביטן, זה הסתיים בוועדת הכספים, החוק של אכיפה עירונית.

אוסאמה סעדי: הוא עבר פה אחד וסוכם על שלוש שעות דיון.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, החוק הזה, חוק העונשין, והארכת הוראת השעה שקבעה שאפשר לתת במאסר בפועל ריצוי בעבודות שירות משישה חודשים עד תשעה חודשים – אנחנו שמענו בוועדת נתונים מהממונה על עבודות שירות, שאומר שבשנתיים שהחוק הזה חל – דוד, אתה שומע?

אוסאמה סעדי: בשנתיים שהחוק הזה היה בתוקף, היו כ-2,800 אסירים שריצו את העונש שלהם בעבודות שירות, ומתוכם 48% בין שישה לתשעה חודשים, זאת אומרת, זה אפקטיבי, זה יעיל.

אוסאמה סעדי: בתי משפט והשופטים משתמשים ומיישמים את החוק הזה – כי למה?

אוסאמה סעדי: כי יש מצוקה אדירה בבתי הכלא, ואנחנו לא מספיק קשובים לזעקות מהשכבות החלשות האלה של אסירים ועצורים.

אוסאמה סעדי: אתה זוכר, אדוני היושב-ראש, שאנחנו דיברנו הרבה בתקופת הקורונה על זה שמנעו בכלל מהאסירים את ביקור המשפחות תקופה ארוכה.

אוסאמה סעדי: עכשיו הביאו את החוק הזה של היוועדות חזותית, קיום משפטים בזום.

אוסאמה סעדי: הממשלה החדשה, ממשלת השינוי, הביאה את החוק שהיה קיים מהממשלה הקודמת והמשיכו והאריכו את זה בעוד חצי שנה.

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: כי יש עכשיו תחילת קורונה.

אוסאמה סעדי: אין הגבלות במשק, אבל כשיש הגבלות על האסירים הכי חלשים, אז ממשיכים ליישם את זה.

אוסאמה סעדי: ולכן אנחנו התנגדנו בוועדה המסדרת ואמרנו: החוק הזה פוגע בזכויות אסירים ועצורים.

אוסאמה סעדי: אני הייתי עורך דין וגם ראיתי כחבר כנסת בתקופה האחרונה, וגם אנחנו לפעמים מקיימים דיון בזום, ואנחנו יודעים ורואים את התקלות שיש בזום.

אוסאמה סעדי: אז תאר עצמך במשפט פלילי עצור שרוצה לנהל משפט, והוא יושב בתא שלו בכלא, והעורך דין שלו יושב בבית משפט, והוא לא רואה את השופט, והשופט לא רואה את הבעת הפנים שלו – זה קשה מאוד.

אוסאמה סעדי: לכן, היה צריך להתנגד לחוק הזה.

אוסאמה סעדי: זה שעכשיו באים ואומרים: אה, אבל הפוסטה היא עונש – – –

יעקב מרגי: לא כולם יודעים מה זה פוסטה.

אוסאמה סעדי: פוסטה זה המעבר, הובלות האסירים – –

יעקב מרגי: רכב ההסעה.

אוסאמה סעדי: – – רכב ההסעה מבית המשפט לתא המעצר ומתא המעצר לבית המשפט, הובלת העצורים ברכבים האלה בתאים מברזל למשך 10 שעות ו-12 שעות.

אוסאמה סעדי: נכון, זה עינוי, וצריך להפסיק עם זה ולמצוא פתרונות, אבל הפתרון הוא לא שאנחנו מפסיקים את הבאת העצורים לאולמות בית המשפט, ושיראו את השופט ושיראו את המשפחות שלהם.

אוסאמה סעדי: ולכן היה צריך – ואנחנו הצענו, אדוני היושב-ראש, גם בחוק הקודם בוועדת חוקה אמרנו: במקרים שיש באמת קורונה, שיביאו את השופט לבתי הכלא ושישימו אולמות משפט.

אוסאמה סעדי: היה אפילו פיילוט בזמן שר המשפטים ניסנקורן בכלא אשל, ואני חושב שזה הפתרון.

אוסאמה סעדי: החוק הזה הוא חוק טוב, ואני אומר:

אוסאמה סעדי: אנחנו ברשימה המשותפת – ביטן, זה בשבילך, ביטן – אנחנו מצביעים נגד חוקים שהם חוקים אנטי-דמוקרטיים, שהם חוקים נגד הציבור הערבי, נגד העם שלנו, אז אנחנו עקביים, ואנחנו נמשיך ונצביע נגד.

יעקב מרגי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: כשיש חוקים שהממשלה הזאת מביאה שהם חוקים טובים, אנחנו נצביע בעד – כמו החוק הזה, שבמקור הוא חוק שלי ושל חברי אחמד טיבי, שאנחנו יזמנו אותו, ואז הממשלה הביאה הצעת חוק ממשלתית, ואנחנו מיזגנו את החוק הזה לתוך החוק הזה, ולכן אנחנו תומכים בחוק הזה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אורי מקלב, ואחריו – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

יעקב מרגי: רק להודיע לבצלאל שיש לו 45 דקות בלי שאלות מהקהל.

יעקב מרגי: עוד פעם המצלמה הזאת?

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת – – –

יעקב מרגי: עד חמש דקות לרשותך, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, רציתי רק קודם כול להודות לך על החוק הזה, שבאמת הרבה נהנו ממנו, אבל יש דבר אחד שהוא לא מושלם, שאנחנו חייבים – –

אוסאמה סעדי: תמיד אפשר להשלים.

אורי מקלב: – – חייבים להשלים אותו ולחדד אותו: זה הנושא הזה שאין לנו פרמטר איך השופטים מתייחסים לזה שהם יכולים לתת תשעה חודשים.

אורי מקלב: האם אסירים שהיו מקבלים שישה חודשים – כיום, בגלל שיש אפשרות לתת תשעה חודשים, אז נותנים תשעה חודשים?

אורי מקלב: בכלל, זה חלק מהפילוסופיה שאין מנגנונים במדינת ישראל שאנחנו יכולים לדעת את השפיטה.

יעקב מרגי: אין מי שיאמר להם מה תעשה ומה תפעל, כי הכול – – –

אורי מקלב: הבל.

אורי מקלב: בכל אופן, נותנים להם שליש.

אורי מקלב: שופט שנותן למישהו תשע שנים – האם הוא מראש נותן לו תשע כי רוצה שירצה שש?

יעקב מרגי: – – –

אורי מקלב: אני מדבר על תשע שנים, אני מדבר על שליש התנהגות טובה.

אורי מקלב: האם הם מביאים את זה כבר בחשבון כשהם רוצים לתת את העונש?

אורי מקלב: הם אומרים: רגע, אני רוצה לתת לו שש, אבל אם אתן לו שש, הוא יהיה רק ארבע, אז אתן לו תשע כדי שהוא יהיה בסופו של דבר שש.

אורי מקלב: זה בחשבונות – יש לנו מנגנון שאנחנו חושבים שאפשר לסדר אותו.

אורי מקלב: בכל אופן, אני רוצה לעבור לעוד עניין שהיום מעסיק את האנשים בחוסר הוודאות שיש להם, וזה נושא הקורונה.

אורי מקלב: מה לעשות, "ברית כרותה לשפתיים".

אורי מקלב: כשאדם מתהדר ומתיימר ומתגאה ומתייהר ואומר: אני זה שיודע לטפל בקורונה, מבקר אחרים, מטיח ביקורת על כל דבר שנעשה בכל המשרדים המקצועיים, ודאי וודאי על הדרג הפוליטי, על ראש הממשלה, על הקבינט, ואומר: אני יודע, אתם לא יודעים, ולא סתם, הוא גם מוציא לאור ספר, שיהיה שחור על גבי לבן; לא רק בנאומים ובראיונות, שאולי אנשים נוטים לשכוח עם הזמן – מי זוכר ריאיון כזה, ריאיון אחר, אבל ספר, שלפני זה אנשים מנפים בנפה מה שהם כותבים, כל מילה – יש אנשים שמוציאים ספר, ועד שהם מוציאים יושבים על זה עוד ועוד ועוד, ומוציאים ספר שמתברר, כנראה, שיכול להיות שזה גם נקנה – בכסף קונים הכול; אפשר גם לקנות כסף ותובנות וכל מיני דברים יצירתיים, כפי שאנחנו רואים שאנשים תובעים את ראש הממשלה כיום על דברים שבעצם זה לא היה שלו, אז יש מקום לחשוד.

אורי מקלב: אבל מעבר לזה, כותבים ספר ואומרים: יש כמה פרמטרים ואיתם צריך לפעול.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לגדוע ולקטוע את ההדבקה, אנחנו צריכים לעשות בדיקות רבות, אנחנו צריכים לנטרל את אלה שיכולים – משנה מאוד ברורה.

אורי מקלב: איפה המשנה הברורה הזאת?

אורי מקלב: בצריך עיון מאוד מאוד גדול.

אורי מקלב: איך אנשים תועים, חסרי אמון במערכת.

אורי מקלב: לא נעשה דבר בדברים פשוטים.

אורי מקלב: כשאנחנו מדברים על תחילת המאבק בקורונה, גם במדינת ישראל לא ידעו מה לעשות.

אורי מקלב: גם לא היה מאיפה ללמוד, ממקומות אחרים.

אורי מקלב: כאן מדובר כבר שיודעים, אנחנו נמצאים כבר תקופה ארוכה.

אורי מקלב: אנחנו גם יודעים מאיפה זה הגיע, והדבר הכי ברור, ממוקד, בנתב"ג – תראה איזה פעילות, חוסר מעש, חוסר חשיבה, חוסר אחריות שלקחו האנשים האלה.

אורי מקלב: ולא רק זה – אנשים גם לא יודעים היום.

אורי מקלב: אנשים כבר זרקו – בתקופת הכהונה של הקדנציה הקודמת, של ראש הממשלה הקודם ושל הקואליציה הקודמת, אנשים הרגישו, ידעו שהם אחרי הכול, ואנשים זרקו את המסכות.

אורי מקלב: זרקו.

אורי מקלב: אמרו: אין לנו מה לעשות עם זה, למה צריך לשמור על זה?

אורי מקלב: היום אנשים חוזרים וקונים ולא יודעים אם יוצאים לחופש או לא יוצאים, אם יהיה להם או לא יהיה להם.

אורי מקלב: לא עושים שום דבר כנגד הפקעות מחירים.

אורי מקלב: אבל מעבר לזה, אני רוצה להגיד לך נתון, אדוני היושב-ראש, נתון שקיבלתי היום שממש הפתיע אותי לטובה ונדהמתי מזה.

אורי מקלב: יש דוח שמפרסמים – משרד הבריאות או כל מי שקשור לזה – ויש שם שלושה פרמטרים: הצבע של העיר, שזה נגזר מציון יומי מחושב ומספר חולים פעילים.

אורי מקלב: אלה הפרמטרים.

אורי מקלב: אז יישוב כמו מעלה אדומים מקבל ציון הכי גרוע, שזה נקרא 7.3, עם 79 חולים.

אורי מקלב: אחרי זה אנחנו רואים את כוכב יאיר – 40; הרצליה – 113 חולים; פתח תקווה – 149, תל אביב – 338 חולים, עם ציון 6.5; כפר יונה – 89; נעבור לרמת השרון – 40; ראשון לציון – 76 חולים; רעננה – 36; רמת גן – 45.

יעקב מרגי: בכל הערים שמנית עכשיו יש ערים חרדיות?

יעקב מרגי: כי בתמונות כולם חרדים.

אורי מקלב: אני אגיד לך.

יעקב מרגי: אבל בתמונות כולם חרדים.

אורי מקלב: זה בדיוק – אתה לוקח לי את הנאום, אז תן לי עוד דקה בשביל זה.

אורי מקלב: זה העיקר, הנקודה המרכזית, אבל לא רק זה.

אורי מקלב: אדוני, כמה יש בעיר – אני אקח אותך לפי האל"ף-בי"ת.

אורי מקלב: כמה יש באלעד, עיר חרדית?

אורי מקלב: כמה חולים?

אורי מקלב: אפס.

אורי מקלב: זירו.

אורי מקלב: אין חולה אחד.

אורי מקלב: כמה יש בביתר עילית?

אורי מקלב: כמה?

אורי מקלב: גם חולה אחד אין, ברוך השם.

אורי מקלב: אין חולה אחד.

אורי מקלב: כמה, אדוני, יש במודיעין עילית?

אורי מקלב: מודיעין עילית – כמה חולים יש?

אורי מקלב: גם אין חולה אחד.

אורי מקלב: אפס חולים.

אורי מקלב: נעבור הלאה: תפרח – אין חולה אחד.

אורי מקלב: אופקים – פחות מ-15, אבל זה לא בדיוק חרדי, אז אתה מבין, ולא אומרים אפס.

אורי מקלב: אבל עכשיו נגיע לבני ברק – בבני ברק יש פחות מ-15 חולים.

אורי מקלב: קח את רמת גן וקח את בני ברק – תראה איזה פער, ולא רק זאת.

יעקב מרגי: על חשבוני הוספתי לך דקה.

יעקב מרגי: אני מקווה שלא תהיה התפרצות, אבל אם תהיה התפרצות באחד מהיישובים החרדיים, לשם האיזון, שישלחו את התמונה של נתב"ג מהבוקר.

יעקב מרגי: התמונות מנתב"ג הבוקר מעוררות חלחלה.

אורי מקלב: וזה אחרי שהוזהרו, וזה אחרי שיודעים, ואנחנו מדברים – זה לא בבת אחת; אנחנו תקופה – המדינה יודעת, הרשויות יודעות, הגורמים המקצועיים.

אורי מקלב: אתה צודק מאוד, ואגיד לך יותר מזה – גם מתברר שרופא, לא מבני ברק בכלל, רופא שקיבל בקופת חולים, ראה בשבוע שלפני אחרון 140 ילדים, והוא התברר כחולה בווריאנט ההודי, שמידבק מאוד.

אורי מקלב: הוא ראה 140 חולים.

אורי מקלב: צריך להגיד סייעתא דשמיא.

אורי מקלב: אבל כפי שאתה אומר, אנחנו רוצים שאף אחד לא יהיה חולה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שבסוף זה מגיע, אבל הרי מאשימים אותנו בהתפרצות, בהפצת המחלות.

אורי מקלב: אותם אנשי קואליציה, אלה של היום – במה הם האשימו את הציבור החרדי, אבל בסופו של דבר – ואיפה התקשורת?

אורי מקלב: איפה התקשורת?

יעקב מרגי: נא לסיים.

אורי מקלב: אם רוצים קצת, קצת אמון בחזרה, תגידו: אנחנו מתנצלים; תגידו: נציין את האזורים.

אורי מקלב: רשימה של ערים שמניתי בפניך, אדוני היושב-ראש, בפני הכנסת – אפילו לא חולה אחד.

אורי מקלב: אני לא רוצה לפתוח פה לשטן.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שאנחנו לא רוצים בשום מקום, ובסוף זה מגיע לכל מקום, אבל שנדע היום ברור איפה הנתונים נמצאים, איפה יש הדבקה, איפה יש הפצה ואיפה באמת נזהרים ונשמרים, וברוך השם שאנחנו נמצאים במצב הזה.

אורי מקלב: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', ואחריו, בעוד הרבה זמן, בעוד 45 דקות – ינון אזולאי.

יעקב מרגי: עד 45 דקות עומדות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': שלום וברכה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת והצופים בנו בערוץ הכנסת ובדף הפייסבוק שלי, אחרי ההצלחה הטובה בסך הכול בשבוע שעבר אנחנו חוזרים על הפורמט של שעת שאלות שלכם, של הציבור.

בצלאל סמוטריץ': קיבלנו שאלות בטוויטר, בפייסבוק, בהודעות אישיות.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר מראש: קיבלנו מאות שאלות בשעה שחלפה מאז שהודענו על שעת השאלות.

בצלאל סמוטריץ': אני מתנצל מראש בפני מי שלא נספיק להשיב על שאלותיו.

בצלאל סמוטריץ': כפי שאמרתי, אנחנו נעשה את הדבר הזה מעת לעת.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאנחנו כנבחרי ציבור – – –

אורי מקלב: הציבור החרדי – – – זה הנציגות החרדית, הרי אין להם, לא פייסבוק – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, דווקא יש פה גם שאלות מבני ברק מזה, אבל בוא, אתה מוזמן להמתין, אורי.

בצלאל סמוטריץ': ואגב, אם תרצה לשאול שאלה, תוכל לשאול גם בעצמך, ותקבל תשובה בשמחה.

אורי מקלב: יפה מאוד.

בצלאל סמוטריץ': העיתונאי ניצן קידר שואל: האם המציאות של הממשלה הזאת מדירה שינה מעיניך?

בצלאל סמוטריץ': איך אתה מצליח לישון בלילה?

בצלאל סמוטריץ': תראה, ניצן, הממשלה הזאת בהחלט מדירה שינה מעיניי.

בצלאל סמוטריץ': דיברנו בהרחבה במגוון הזדמנויות על החטאים שהורתה ולידתה של הממשלה הזאת באה דרכם – בהיבט הלאומי, בהסתמכות על תומכי הטרור, בהיבט של פירוק המחנה הלאומי, בהיבט של הפגיעה בדמוקרטיה והפער הבלתי-ניתן לגישור הזה בין הגיבוי הציבורי שפוליטיקאי או מפלגה מקבלים לכוח השלטוני שמופקד בידיהם – אירועים שייקח הרבה מאוד זמן לתקן.

בצלאל סמוטריץ': הקואליציה הזו מדירה שינה מעיניי מכיוון שמוכח היום שהיא לא מסוגלת לגייס רוב בתוכה כדי לדאוג לאינטרסים היהודיים, הלאומיים, הציוניים והביטחוניים הבסיסיים ביותר של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו פוגשים עכשיו כולנו ביחד את הארכת הוראת השעה למניעת איחוד משפחות בחוק האזרחות.

בצלאל סמוטריץ': אני הרבה יותר מוטרד ממה שאנחנו לא יודעים: ממה שקורה בחדרים סגורים; מאיזה אינטרס הממשלה הזאת מוכרת כדי לתחזק את השותפות עם רע"מ ועם מרצ; איזה החלטות רעות מתקבלות בממשלה, בתוך המשרדים; איזה החלטות טובות שאמורות היו לבוא נבלמות מכיוון שעבאס מחזיק את הממשלה קצר כבת ערובה לאינטרסים שלו, שנוגדים את האינטרסים של הרוב המוחלט של אזרחי ישראל, בוודאי היהודים, שרוצים את פיתוחה ושגשוגה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

בצלאל סמוטריץ': אני מוכרח לומר שאני לא כל כך ישן בלילה גם כי אין לי הרבה שעות שינה וגם כי, ברוך השם, ברוך השם, יש לנו שבעה ילדים, כן ירבו, ואתה יודע איך זה בגילים האלה – קמים בלילה כל אחד בזמנו ובשעתו.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני מוטרד, ולכן אנחנו נעבוד מאוד קשה גם כדי לבחון את הממשלה הזאת ואת פעולותיה בשבע עיניים – אני מקווה שבזמן הקצר שבו היא תכהן – ולעשות הכול כדי להחליף אותה כמה שיותר מהר ולחזור להביא לידי ביטוי את הרוב הימני, הלאומי, המסורתי, הדתי, החרדי, שקיים היום בעם ישראל, ונגנב.

בצלאל סמוטריץ': הבחירות הללו נגנבו, צריך לומר את האמת – קולות מימין שהצביעו לבנט כי חשבו שיבוא עם הימין ועברו לשמאל.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצטרך לחזור להביא לידי ביטוי בדמוקרטיה הייצוגית שלנו את הרוב האמיתי שקיים בימין גם להנהיג את מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אודי בן דוד מכפר חב"ד שואל: האם בימים האחרונים היו פניות ישירות אליך מצד הממשלה לתמוך בחוק?

בצלאל סמוטריץ': אודי, התשובה היא לא.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו, כאופוזיציה אחראית, פנינו לקואליציה הזאת כבר לפני שבועיים וביקשנו להיכנס לשיח, מתוך אחריות, מתוך הבנה שצריך לעשות דבר טוב.

בצלאל סמוטריץ': הצענו לממשלה: בואו נעביר בהסכמה את הוראת השעה לתקופה מוגבלת, נקים צוות משותף שינסה להגיע להסכמות על קידום חוק-יסוד: ההגירה, שהוא טוב בהרבה לכל הדעות – הוא היה במצע של שקד, הוא היה במצע של גדעון סער בבחינות האחרונות.

דסטה גדי יברקן: אפילו לא טרחו – – –

בצלאל סמוטריץ': אלקין אמר היום בריאיון לישי שניאור בגלי צה"ל, בבוקר: אנחנו לא מדברים עם האופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': אין לנו כוונה להתחנן בפני אף אחד.

בצלאל סמוטריץ': אני לא כל כך מבין את הפער הזה שבין האמירה שמדובר על חוק חשוב ביטחונית, אסטרטגית, וחייבים להעביר אותו, ואיזה נזק ייגרם אם הוא לא יעבור, לחוסר הנכונות.

בצלאל סמוטריץ': אגב, לא ביקשנו שאף אחד יתחנן.

בצלאל סמוטריץ': ביקשנו שיבואו איתנו בדברים כדי לנסות להגיע להסכמות.

בצלאל סמוטריץ': אין לזה מחיר.

בצלאל סמוטריץ': אם לא נצליח להגיע להסכמות, אז בעוד חודשיים או שלושה נגיע בדיוק לאותה נקודה שאנחנו נמצאים בה היום.

בצלאל סמוטריץ': לצערי, הקואליציה הזאת מעדיפה לנהל משא ומתן עם מרצ ועם עבאס ורע"מ, ולמכור לו, לפי הפרסומים, איך שזה נראה עכשיו, עוד ועוד "איחודי משפחות"; זה כמובן במירכאות כפולות ומכופלות – לא מדובר באהבה ממבט ראשון של רומיאו ויוליה, מדובר באינטרסים כלכליים, לאומיים, ביטחוניים, מסוכנים מאוד למדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אם כבר אנחנו שואלים את השאלה, אז אני רק אומר בעוד במשפט אחד; אני מניח שאני אדבר אחר כך בדיון על חוק האזרחות ואני אסביר היטב את ההתנגדות שלנו, אבל צריך לדעת: החוק הזה נותן מרחב סמכות ושיקול דעת מאוד רחב לשרת הפנים, וכששרת הפנים מוחזקת קצר בצוואר על ידי עבאס, אז תשמע, כל משפחה שלא תקבל אישור – עבאס ירים טלפון לאילת שקד ויגיד לה: גברתי, אם את לא מאשרת, אני מפרק את הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': ממשלה שתלויה לכל אורך חייה בתומכי טרור, אי-אפשר להפקיד בידיה סמכויות ושיקול דעת רחב ובלתי מוגבל.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא נדע מה קורה בחדרים הסגורים, והוראת השעה הזאת, שממילא מחוררת כמו איזה גבינה שווייצרית בצווים של בג"ץ ושחיקה של יועמ"שים לאורך השנים, לא יישאר ממנה שום דבר ביישום, ולכן היא רעה.

בצלאל סמוטריץ': הפתרון הוא חוק-יסוד: ההגירה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעלה אותו להצבעה, בעזרת השם, בעוד בערך שבועיים, עם תום 45 הימים.

בצלאל סמוטריץ': הקואליציה יכולה הייתה לאפשר להביא אותו עוד היום בקיצור חובת הנחה.

בצלאל סמוטריץ': לצערי הרב, הם מסרבים.

דסטה גדי יברקן: – – – שבערב ההשבעה של הממשלה אתה שאלת:

דסטה גדי יברקן: האם יש הסכמים נוספים שלא דווחו לכנסת, וראש הממשלה אמר: אין.

בצלאל סמוטריץ': בוא נאמר, חבר הכנסת יברקן, ידידי, שממשלה שהוקמה בשקר ורמייה והונאה, אז מה זה עוד שקר אחד קטן בדרך?

בצלאל סמוטריץ': "כיוון שעבר אדם עבירה ושנה בה – – – נעשית לו כהיתר.

בצלאל סמוטריץ': " בנימין פרנקל מפתח תקווה שואל: האם תוכל לשבת עם מרב מיכאלי, שרת התחבורה, ולחפוף אותה על ענייני המשרד?

בצלאל סמוטריץ': בנימין, התשובה היא חד-משמעית כן.

יעקב מרגי: הוא התכוון בהווה או בעתיד?

בצלאל סמוטריץ': השרה מיכאלי דיברה איתי, ביקשה לשבת.

בצלאל סמוטריץ': זה עוד לא נקבע.

בצלאל סמוטריץ': ככל שהיא תבקש ותקבע, אחלוק איתה את כל המידע והתובנות והעצות שלי.

דסטה גדי יברקן: תוודא שיש שם – – –

בצלאל סמוטריץ': אני מוכרח לומר, מההתרשמות הראשונה שלי – ואני לא רוצה להיכנס עכשיו לגימיקים של המזגן ברכבת; דיברנו על זה כבר בשעת השאלות הקודמת, אבל אני חושב שהשרה מיכאלי שמה במרכז את עולם התחבורה הציבורית והנסיעה השיתופית, מתוך הבנה שזו הדרך היחידה להתמודד עם בעיית הגודש בכבישים, שגוזלת מאיתנו הרבה מאוד זמן, איכות חיים, נזקים כלכליים עקיפים שמוערכים ב-40 מיליארד שקלים בשנה, רק העלויות הנלוות של הגודש בכבישים.

בצלאל סמוטריץ': ככל שהיא אכן תשקיע בזה, בעניינים האלה, אני אתן כתף ואסייע ככל יכולתי.

בצלאל סמוטריץ': אני תמיד אמרתי שאני חייל של אזרחי ישראל, חייל של מדינת ישראל וחייל של משרד התחבורה, כשהוא עושה דברים טובים.

בצלאל סמוטריץ': כנראה יהיו לי ויכוחים עם מרב מיכאלי בסוגיות אידיאולוגיות, גם שנוגעות למשרד התחבורה – – –

יעקב מרגי: הגודש – אתה חושב שזו בעיה רק של משרד התחבורה, או שבכלל משרד החינוך?

יעקב מרגי: זה תרבות, זה אירוע – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר – לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': אירוע הגודש הוא אירוע מאוד מאוד מורכב.

בצלאל סמוטריץ': הוא תוצר של הליכי תכנון גרועים מאוד.

בצלאל סמוטריץ': היה כאן אטרף בשנים האחרונות של פתרון, לכאורה, של מצוקת הדיור.

בצלאל סמוטריץ': בנו עשרות אלפי יחידות דיור בלי שאף אחד חשב איך אנשים יגיעו מהבית לעבודה ולהפך.

בצלאל סמוטריץ': הייתה איזו אמירה של מי שבזמנו היה קבינט הדיור: מבחינתי שיישנו בשק שינה באוטו.

בצלאל סמוטריץ': היום פתאום אוכלים את הפירות.

בצלאל סמוטריץ': בנו 12,000 יחידות דיור עכשיו בראש העין – פתאום כביש 5 עומד.

בצלאל סמוטריץ': לא ניכנס לזה עכשיו בהרחבה.

בצלאל סמוטריץ': בסוף, גודש בכביש זה אגב נורא נורא דומה למגפה, זה אקספוננציאלי, זאת אומרת, הרכב האחרון גורם לגודש הרבה יותר מהרכב הראשון.

בצלאל סמוטריץ': יש איזה קיבולת מסוימת שהכביש מסוגל לשאת והתנועה זורמת, וכאשר הקיבולת הזאת מופרת ונכנסים יותר מדי רכבים, בבת אחת העסק הזה מתחיל לעמוד.

בצלאל סמוטריץ': שוב, עולם שלם; אתם יודעים כמה אני מאוהב בו ושואף לחזור למשרד הזה, אבל בזמן הקצר שלמרב מיכאלי יהיה להיות במשרד, אני אעמוד לשירותה ככל יכולתי.

בצלאל סמוטריץ': רות פולד מתקוע שואלת:

בצלאל סמוטריץ': מה תוכל לאחל לאיש כמו יואל צור ולרעייתו מיכל לרגל ימי ההולדת שלהם?

בצלאל סמוטריץ': אתה מכיר את יואל צור?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: עכשיו, בזכותך – – –

בצלאל סמוטריץ': אתה צריך להכיר.

בצלאל סמוטריץ': אחד מבוני הארץ, איש התיישבות ברמ"ח איבריו ושס"ה גידיו, מראשוני בית אל.

בצלאל סמוטריץ': היה שותף שם להקמת כל המפעלים הנהדרים: ישיבת בית אל והאולפנה, והישיבה הקטנה, ישיבת בני צבי, וערוץ 7 והעיתון בשבע.

בצלאל סמוטריץ': איש צנוע, עניו, נחבא אל הכלים, לכן כנראה אתה לא מכיר אותו.

בצלאל סמוטריץ': אני מניח ששמות אחרים שם אתה מכיר.

בצלאל סמוטריץ': אז גם יואל וגם מיכל, המון המון מזל טוב, עד 120, שתזכו להמשיך לשרת את עם ישראל, תזכו להמשיך לבנות ולטעת ולהרבות תורה ולהרבות מצוות יישוב ארץ ישראל.

יעקב מרגי: אבל בהזדמנות הזאת, שתחייב אותם שמה שהספיקו עד עכשיו יעשו עוד בהמשך.

בצלאל סמוטריץ': יעשו עוד יותר.

בצלאל סמוטריץ': ותזכו לרוות נחת מכל צאצאיכם, עד 120, בשמחה, באושר ובבריאות.

בצלאל סמוטריץ': שואל או שואלת שיראל ללו ממודיעין; נדמה לי, שואלת: מה צריך לעשות עם התנהלות המינהל האזרחי?

בצלאל סמוטריץ': תראו, ביהודה ושומרון יש אנומליה שמתרחשת כבר הרבה מאוד שנים.

בצלאל סמוטריץ': יושבים שם חצי מיליון אזרחי מדינת ישראל, שווי חובות, הולכים לצבא, עושים מילואים, משלמים מיסים, נושאים בעול עם כל מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': כמו כל אזרח, הם יוצאים פעם בארבע שנים או ארבע פעמים בשנה – תלוי מתי – לקלפי, ובוחרים את הכנסת ואת הממשלה שאמורה לייצג אותם ולנהל את חייהם.

בצלאל סמוטריץ': אבל לא כך היא.

בצלאל סמוטריץ': בסוף את החיים שלהם מנהל אלוף פיקוד בממשל צבאי, כמו באיזה רפובליקת בננות.

בצלאל סמוטריץ': ומנהל המינהל האזרחי, שהגם שיש בו אנשים טובים בחלקם הגדול, מערכת צבאית לא יודעת לנהל חיים אזרחיים בצורה יעילה ומיטבית; אין לה את הידע, את היכולות, את הזיכרון הארגוני, את הכלים ואת האמצעים, והתוצאה היא שירות רע מאוד, ולא פעם מפלה לרעה.

בצלאל סמוטריץ': דיברתי פעמים רבות, נתתי דוגמאות לאבסורדים שקשה לקבל על אפליה ועל פערי חקיקה בלתי מתקבלים על הדעת.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים שאי-אפשר לפטר אישה בהיריון בתוככי ישראל הקטנה.

בצלאל סמוטריץ': ביהודה ושומרון את המתנחלים אפשר לפטר, מכיוון שהחוק לא חל ביהודה ושומרון, ועוד כהנה וכהנה.

בצלאל סמוטריץ': הפתרון האמיתי בסוף זה להחיל את הריבונות על כל מרחבי יהודה ושומרון ושאלה יהיו שטחי מדינה ריבוניים כמו כל שטח אחר.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רואה את זה קורה, לצערי, בטח לא בממשלה הזאת, וכנראה גם לא בממשלו של ביידן.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לייצר מה שאני קורא "ריבונות דה פקטו" ולנרמל את החיים של המתיישבים ביהודה ושומרון בלי שתהיה לזה שום השפעה על השיח או על העולם המדיני, וגם לא על החוק שחל ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': כן, המפקד הצבאי, כידוע, הוא מקור הסמכות, הוא הריבון, הוא המחוקק, וזה פשוט מאוד לסגור את המינהל האזרחי, להשאיר יחידה קטנה שתטפל בהתיישבות הערבית שנמצאת בשטחי C ולהכפיף את ההתיישבות הישראלית למשרדי הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': זה קיים בלא מעט משרדים.

בצלאל סמוטריץ': אין קמ"ט – קצין מטה – חינוך במינהל האזרחי.

בצלאל סמוטריץ': משרד החינוך, באופן טבעי, בונה מוסדות חינוך, משלם משכורות למורים ומנהל.

בצלאל סמוטריץ': אין סיבה בעולם שיהיה קמ"ט איכות סביבה; אין סיבה בעולם שיהיה קמ"ט חשמל; אין סיבה בעולם שיהיה קמ"ט ארכיאולוגיה.

בצלאל סמוטריץ': כשאני נכנסתי למשרד התחבורה – פה אני רוצה לומר מילה טובה ליהודי יקר בשם ישראל אפריאט, קמ"ט תחבורה במינהל האזרחי, שבאמת עושה עבודה יוצאת מן הכלל.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי לו: ישראל, אתה לא קמ"ט תחבורה במינהל האזרחי, אתה מנהל מחוז יהודה ושומרון במשרד התחבורה.

בצלאל סמוטריץ': נתתי לו משרד אצלי בקומת השר, בג'נרי 2 פה, במשרד התחבורה.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי לו: אתה עובד אצלנו.

בצלאל סמוטריץ': הרי את המשכורת ממילא אתה מקבל ממשרד התחבורה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאם נסגור את המינהל האזרחי, נכפיף את האחריות להתיישבות למשרדי הממשלה, זה נכון יותר, זה מקצועי יותר, זה ייתן שירות טוב יותר, זה ייצר מערכת דמוקרטית ופוליטית שאפשר להשפיע בה.

בצלאל סמוטריץ': אין לנו יכולת להשפיע על אלוף הפיקוד; יש לנו הרבה יותר יכולת להשפיע על המערכת הפוליטית.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו חיים במדינה דמוקרטית.

בצלאל סמוטריץ': הדין החל עדיין – עד שלא נחיל את הריבונות דה יורה – יהיה הדין שחל ביהודה ושומרון, אבל המימוש והשירות שיקבלו אזרחי ישראל – רק לחדד את האבסורד: אתה יודע שאם אתה רוצה להוציא היום נסח טאבו, בישראל הקטנה אתה נכנס למחשב, משלם 13 שקלים, נדמה לי – אולי זה טיפה התעדכן במדד – ותוך רגע יוצא לך פלט מחשב של טאבו.

בצלאל סמוטריץ': הוא תקף ואתה יכול לנהל איתו עסקאות.

בצלאל סמוטריץ': מתיישב ביהודה ושומרון צריך להיכנס לבסיס צבאי בבית אל, לנבור בקלסרים, פיזית, בסדר?

בצלאל סמוטריץ': כדי שבסוף ימצאו לו את הדף שלו, כמו שהיה פה בשנת תרפפ"ו במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': הדבר הזה הוא בלתי מתקבל על הדעת.

בצלאל סמוטריץ': השירות שניתן לאזרחי ישראל כולם חייב להינתן גם למתיישבי יהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו הגשנו הצעת חוק כזאת, שתורה על סגירת המינהל האזרחי, כפי שאמרתי, ועל העברת האחריות לניהול החיים האזרחיים ביהודה ושומרון למשרדי הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו ננסה לקדם אותה, ונראה אם קואליציית ה"עשר מעלות ימינה" מקואליציית נתניהו תשפר את חייהם של מתיישבי יהודה ושומרון ותחזק את ההתיישבות.

בצלאל סמוטריץ': אבידן אקנין שואל: מה קורה עם מס הורים?

בצלאל סמוטריץ': מס הורים – אדוני היושב-ראש אולי פחות יאהב את השאלה הזאת – הוא אותה החלטה שקיבלה שרת התחבורה הקודמת לחייב הורים להתקין אביזר חכם ויקר למניעת שכחת ילדים ברכב.

בצלאל סמוטריץ': עד לרגע זה, למרות שהתחייבו לך – אתה, כיושב-ראש ועדת הכלכלה, דרשת והתחייבו לך – עד היום אושרו בסך הכול שלושה אמצעים כאלה.

יעקב מרגי: הוצאתי שאילתה ישירה, לבדוק כמה פלטפורמות כאלה אושרו.

בצלאל סמוטריץ': תכף אני אעדכן מה שוחחתי עם שרת התחבורה, ואתן לה קצת תשבחות בעניין הזה, כי מגיע לה.

בצלאל סמוטריץ': עד היום אושרו שלוש מערכות.

בצלאל סמוטריץ': מחירן נע במחירי ההשקה – עושים לנו טובה, לישראלים – בין, נדמה לי, 400 או 450 שקלים ל-600 שקלים.

בצלאל סמוטריץ': אגב, באיחוד האירופי, אותם מוצרים של אותן חברות נמכרים בחצי מחיר.

בצלאל סמוטריץ': עושים עלינו סיבוב.

בצלאל סמוטריץ': אגב, זה נורא ברור, כיוון שהיה ביקוש גדול מאוד, כי כולם חייבים עד 1 באוגוסט או עד 1 בדצמבר או בינואר – אז תתחיל גביית הקנסות – להתקין את האמצעים.

בצלאל סמוטריץ': כשיש שני רכבים, ולפעמים סבא וסבתא צריכים לקחת את הילדים, כולם צריכים להתקין.

בצלאל סמוטריץ': יש רק שלוש חברות שכרגע אושרו, אז אפשר לחגוג על ראשם של אזרחי מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אני פניתי בעניין הזה לשרת התחבורה.

בצלאל סמוטריץ': צריך לומר, התופעה של שכחת ילדים ברכב היא תופעה חמורה וצריך לטפל בה.

בצלאל סמוטריץ': בסוף היא גובה חיים.

בצלאל סמוטריץ': אבל בכל מבחן – RIA זה נקרא, כשבוחנים ברגולציה מבחני עלות–תועלת – כל מבחן מקצועי שהופעל, הן על ידי משרד האוצר, הן על ידי אגף ה-RIA במשרד ראש הממשלה, ואני אומר לך היום, הן על ידי אנשי מקצוע במשרד התחבורה – – –

יעקב מרגי: הם היו בוועדה.

יעקב מרגי: מה, הם פחדו?

יעקב מרגי: אמרו בפחד?

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע מה?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו תמיד מדברים על משילות, ויש משהו בזה שכששר רוצה להוביל, פקידי המשרד צריכים ליישר קו.

בצלאל סמוטריץ': עמדתם המקצועית היא שהאמצעי שננקט הוא אמצעי לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': הוא גורף, הוא רחב, הוא מחייב את כולם.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא מתייחס לאוכלוסיות סיכון, שבהן אנחנו רואים, כשמפתחים את הנתונים, ששם יש את השכחה.

בצלאל סמוטריץ': בוא נאמר בינינו: אלה בדרך כלל אוכלוסיות שגם פחות מצייתות לחוק ממילא – לא לחגורת הבטיחות, לא לנסיעה עם רישיון, וכנראה גם לא יתקינו את האביזר הזה.

בצלאל סמוטריץ': יש דרכים הרבה יותר מדויקות, הרבה יותר נכונות, להתמודדות עם הבעיה, בלי להטיל את אותו מס הורים.

בצלאל סמוטריץ': הבטיחה לי שרת התחבורה שהיא בוחנת מחדש את הסוגיה.

בצלאל סמוטריץ': אמרה שהיא תדחה את כניסת התקנות לתוקף כדי לאפשר את אותה למידה מחודשת.

בצלאל סמוטריץ': אני סמוך ובטוח שכשה

בצלאל סמוטריץ': דברים ייבחנו בנפש חפצה ומתוך נכונות באמת לראות מה טוב ומה נכון, המס הזה יבוטל ויהיו פתרונות אחרים, טובים יותר.

בצלאל סמוטריץ': דניאל מתל אביב שואל מה יהיה עם האבות הגרושים, שנרמסים יום-יום.

בצלאל סמוטריץ': דניאל, בעיניי, אחת העוולות הגדולות ביותר שמתרחשות היום במדינת ישראל זאת אפליית האבות הגרושים.

בצלאל סמוטריץ': זה אירוע מורכב, מסובך, יש לו הרבה מאוד פנים; אירוע מאוד מקצועי, עם המון אותיות קטנות.

בצלאל סמוטריץ': אני פרסמתי לפני הבחירות תוכנית שלמה, שכוללת – –

יעקב מרגי: רפורמה מקיפה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – רפורמה מקיפה.

בצלאל סמוטריץ': אני פרסמתי לפני הבחירות רפורמה מקיפה שצריך לבצע בעניין הזה: להתמודד עם הניכור ההורי, למנוע שימוש לרעה בתלונות במסגרת סכסוכים בגירושין.

בצלאל סמוטריץ': עורכי דין עושים ים כסף מלתת עצות רעות לבני זוג, להגיש תלונות אחד על השני ולגלגל את המחיר על הילדים.

בצלאל סמוטריץ': יושב פה שר הרווחה, שהוא באמת איש יקר, עם מודעות יוצאת מן הכלל.

בצלאל סמוטריץ': אלה תופעות רעות.

בצלאל סמוטריץ': אלה תופעות רעות.

בצלאל סמוטריץ': במקום שאנחנו נדע לבודד ואז גם להתייחס בחומרה לתלונות אמיתיות, אנחנו מעודדים היום תלונות שווא במסגרת סכסוכי גירושין.

בצלאל סמוטריץ': התוצאות הן נוראות ואיומות.

בצלאל סמוטריץ': שיעור המתאבדים מקרב אבות גרושים הוא חסר פרופורציה לכל אוכלוסייה אחרת במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': עובדה שאין היום דמי קיום בכבוד, איזשהו רף מינימום שאתה שומר לאבא לפני שאתה מתחיל לקחת לו היום דמי מזונות בשיעורים אסטרונומיים.

בצלאל סמוטריץ': אין סטנדרט.

בצלאל סמוטריץ': בוא אני אספר לך, אדוני השר, דבר מדהים: הלמ"ס הוציא לפני חצי שנה בערך, לראשונה מאז קום המדינה, טבלאות של כמה עולה לגדל ילד במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': טבלאות הלמ"ס מדברות על כמעט חצי מהשיעור שמקובל לפסוק.

בצלאל סמוטריץ': אין לי ויכוח על זה שהורים עשירים, וכשבני הזוג יכולים להרשות לעצמם – שיספקו לילדם את כל צרכיהם ברחבעס, בשפע.

בצלאל סמוטריץ': אבל כשלאבא אין איך לחיות והוא הולך לגור אצל ההורים, והוא זרוק באיזה מחסן אני לא יודע איפה, ואין לו איך לאכול, וכשהוא אמור לקחת את הילדים אליו, אין לו איך לקנות להם אוכל, והוא הולך לקבץ נדבות בשביל זה, הדבר הזה הוא הזוי לחלוטין.

בצלאל סמוטריץ': שורה של רפורמות.

בצלאל סמוטריץ': העובדה שקצבאות לא מוגנות היום מפני עיקול – קצבאות נכות לא מוגנות היום מפני עיקול.

בצלאל סמוטריץ': סעיף 8, נדמה לי, מחריג בחוק את הקצבאות.

בצלאל סמוטריץ': לא יכול להיות מצב שאדם נכה שמקבל קצבה כדי להצליח להתנהל ברמת המינימום, מעקלים לו גם את הקצבה.

בצלאל סמוטריץ': יש דיון הלכתי מרתק מאוד מאוד, וכידוע, בסוגיות האלה אנחנו עוסקים הרבה מאוד בדיני המעמד האישי על פי הדין העברי.

יעקב מרגי: בכנסת העשרים היה דיון על חזקת הגיל הרך, והסוגיה הזאת עלתה.

בצלאל סמוטריץ': חזקת הגיל הרך – עמדתי בה ידועה – מייצרת תמריץ שלילי להורים לנהל סכסוכי גירושין על כסף, על גבם של הילדים.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר באחריות: זו אחת העוולות, ובעיניי אחד האתגרים הגדולים ביותר של מדינת ישראל ושל כל ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, לאזן, לאזן: אנחנו לא נגד נשים; אנחנו בשום אופן גם לא נגד גברים.

בצלאל סמוטריץ': גירושים זה דבר נורא, וצריך להשתדל כמה שרק אפשר לחזק את מוסד התא המשפחתי.

בצלאל סמוטריץ': אגב, גם בזה, אדוני השר, טיפול מונע הוא תמיד יותר טוב.

בצלאל סמוטריץ': שיעורי הגירושים במערב הם נוראים ואיומים, וגם במדינת ישראל – כבר כל זוג שלישי מתגרש, ולפעמים יותר מזה.

בצלאל סמוטריץ': זה נורא – זה נורא לחברה, זה נורא להורים, זה נורא לילדים.

בצלאל סמוטריץ': צריך להשקיע הרבה בתוכניות חינוך מגיל בית ספר ותיכון, ואחר כך – כן, קח, תוביל, אדוני השר, תוכנית בתוך המתנ"סים, בשיתוף פעולה עם החברה למתנ"סים, לייעוץ זוגי, לייעוץ משפחתי, להכנה לחיי הנישואים.

בצלאל סמוטריץ': לא צריך להתבייש לעסוק בזה.

בצלאל סמוטריץ': ככל שאנחנו נטפל נכון ונמנע מבתים להתפרק, החברה תהיה כל כך הרבה יותר נכונה, טובה ובריאה לטובת כולם.

בצלאל סמוטריץ': חס וחלילה, כשהמזבח נאלץ להזיל דמעות ובית מתפרק, צריך לעשות את זה בצורה הרבה יותר נכונה, הרבה יותר מאוזנת, שתאפשר לשני בני הזוג שלצערנו נפרדו לנהל חיים מסודרים.

בצלאל סמוטריץ': זה טוב להם, זה טוב לילדים, זה טוב לחברה.

בצלאל סמוטריץ': דניאל, אני מחויב לזה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מתכונן להרפות, ובעזרת השם, אנחנו נבצע את התיקון הזה.

בצלאל סמוטריץ': רוני בראון שואל: מה אתה חושב על הפגנות מול בתים פרטיים של פוליטיקאים?

בצלאל סמוטריץ': קודם כול, רוני, אני נוגע בדבר, כמובן – אני נבחר ציבור ואני גם אדם פרטי.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שברמה הבסיסית, נכון לייצר גם לאנשי ציבור, בצד המרכיב המסוים של הוויתור על הפרטיות – אנחנו משלמים מחיר כבד מאוד בוויתור על הפרטיות.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יכול לשבת עם אשתי במסעדה או בבית קפה.

בצלאל סמוטריץ': כולם ניגשים, כולם פונים, כולם מסתכלים.

בצלאל סמוטריץ': אתה רק נכנס – כל העיניים.

בצלאל סמוטריץ': אין לצאת לחופש, אין טיפת פרטיות.

יעקב מרגי: משום כבודו של הפרוטוקול, לא אומר לך עוד כמה דברים אנחנו לא יכולים לעשות, מה שמרשים לעצמם אחרים.

בצלאל סמוטריץ': נכון.

בצלאל סמוטריץ': ויחד עם זה אנחנו גם אנשים פרטיים, ונכון לייצר סוג של הפרדה ולאפשר לנו את חיי המשפחה עם הנשים והילדים שלנו, עם הגברים, הבעלים, והילדים שלנו.

בצלאל סמוטריץ': לכן אני חושב שבגדול, נכון לייצר הגבלה מסוימת בהפגנות מול בתים פרטיים של פוליטיקאים.

בצלאל סמוטריץ': מה שאי-אפשר לקבל זה אפליה מדיניות של איפה ואיפה.

בצלאל סמוטריץ': אי-אפשר לקבל את המציאות הזאת שכנגד בתים של אנשים מסוימים, כמו אמיר אוחנה, שהיה השר לביטחון פנים, וכנגד נתניהו, מותר היה להפגין – –

יעקב מרגי: ברוחב לב.

בצלאל סמוטריץ': – – ובבתים פרטיים של נפתלי בנט, שבא כנראה מהצד הנכון, ומעניק חסינות לאקטיביזם שיפוטי על סטרואידים של מערכת המשפט והייעוץ המשפטי, אז הוא מקבל חסינות.

בצלאל סמוטריץ': זה מצב שאי-אפשר לקבל.

בצלאל סמוטריץ': זאת צביעות.

בצלאל סמוטריץ': לא יכול להיות מצב שכשהימין ביקש להפגין באוסלו נגד רבין באותו מקום, בבלפור, בבית ראש הממשלה, שמגדירים אותו כציבורי, אז בג"ץ קבע שעתיים ביום, שלוש פעמים בשבוע – אל תתפסו אותי עכשיו, אני לא זוכר בדיוק את הפרטים, אבל בג"ץ מאוד מאוד הגביל שם את ההפגנה, מתוך רצון להתחשב בשכנים מסביב.

בצלאל סמוטריץ': כשמדובר על הפגנות של מטורללי בלפור נגד נתניהו, שם אין דין ואין דיין – אפשר להפגין בכל שעה, לעשות רעש ולהמאיס על דיירי השכונה את חייהם.

בצלאל סמוטריץ': צריכה להיות מדיניות מאוד מאוד ברורה, שחלה גם מימין וגם משמאל.

בצלאל סמוטריץ': ואם כבר אנחנו מדברים על צביעות, אז בואו נדבר על עוד דבר.

בצלאל סמוטריץ': לפני כמה ימים פורסם שעקב החלטתו של בנט להישאר לגור בביתו הפרטי ברעננה, שירות הביטחון הכללי הולך להשקיע כמעט 15 מיליון שקלים בשיפוץ הבית ובהתקנת אמצעי הביטחון.

בצלאל סמוטריץ': היום פורסם שהשב"כ מבקש להשקיע מיליוני שקלים בשיפוץ הבית בבלפור, אחרי ששנים, שכשנתניהו היה צריך לתקן נזילה – אגב, אני הייתי בבלפור, גם אתה היית שם, מאיר, בטח לא פעם אחת ולא פעמיים.

בצלאל סמוטריץ': זו בושה וחרפה.

בצלאל סמוטריץ': זו בושה וחרפה – קירות מתקלפים וריהוט דהוי, אפילו קרוע לפעמים, ולא מחליפים, כי אם זה ביבי אז אסור להחליף.

בצלאל סמוטריץ': פתאום עכשיו יש ראש ממשלה חדש – אפשר לשפץ את המבנה; לא אפשר, צריך.

בצלאל סמוטריץ': אני לא נגד.

בצלאל סמוטריץ': אגב, השאלה אם נכון שבנט יישאר לגור ברעננה או לא זאת שאלה שאני מתחבט בה.

בצלאל סמוטריץ': אומרים שראש ממשלה מוותר על חייו הפרטיים, הוא צריך לעבור לשם כי זה מקשה על החיים ברעננה, כי זו עלות תקציבית גדולה, כי זה ייצור אחר כך פקקים, שיירת ראש הממשלה שתיסע בכל בוקר מרעננה.

בצלאל סמוטריץ': לי אין הכרעה ברורה בעניין הזה, כי אמרתי, גם נפלי בנט הוא אדם פרטי, יש לו ילדים, יש להם בתי ספר, לא בטוח שקל לעבור דירה.

בצלאל סמוטריץ': אני מדבר רק על הצביעות.

בצלאל סמוטריץ': אם בנט החליט להישאר ברעננה – וזה לגיטימי – ושירות הביטחון הכללי אומר שיש אמצעי אבטחה, בסדר.

בצלאל סמוטריץ': הצביעות שבה כל שקל שהושקע אצל נתניהו, גם מסיבות ביטחוניות – מייד התקשורת, וכותרות ו"שחיתות" ו"נהנתנות" ו"הכסף של כולנו"; כשהשקיעו אצל גנץ, שהיה ראש ממשלה חלופי, 12 מיליון שקלים בבית הפרטי שלו בראש העין, וכשמשקיעים היום אצל בנט, ועכשיו ישפצו אחרי שנים שלא אישרו שקל במעון ראש הממשלה בבלפור, ישקיעו עכשיו מיליוני שקלים לשפץ – ושוב, עיני לא צרה, ואם צריך, צריך.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אני חושב שזה הכבוד שלנו, זה כבודנו, זה כבוד הציבור.

בצלאל סמוטריץ': כשראש הממשלה מארח במעונו אישים רמי דרג – אני הייתי פעם אחת במשלחת של הכנסת והסוכנות בארצות הברית; היינו גם קצת בלונדון ונפגשנו – אתה רואה מה זה טרקלינים, מה זה היכלי ממשל במדינות אחרות.

בצלאל סמוטריץ': זה כבוד הציבור.

בצלאל סמוטריץ': כשאתה מארח אישיות רמת-דרג בתנאים לא ראויים, הם לא מכבדים אותנו.

בצלאל סמוטריץ': אותנו הם לא מכבדים.

בצלאל סמוטריץ': אז בואו נהיה הגונים וישרים.

בצלאל סמוטריץ': מהתקשורת אין לי ציפיות, תקשורת מגויסת על סטרואידים, שתאתרג עכשיו את הממשלה.

יעקב מרגי: מה, התייאשת?

יעקב מרגי: זהו?

יעקב מרגי: התייאשת מהם?

בצלאל סמוטריץ': לא, מעולם לא היה לי.

בצלאל סמוטריץ': אני מיואש ועומד.

יעקב מרגי: חשוב שהפרוטוקול – – –

בצלאל סמוטריץ': אני מיואש ועומד.

בצלאל סמוטריץ': ייאוש מדעת.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני אומר לנו, לאזרחי ישראל, וגם לחברי הכנסת כאן בבית: בואו נשתדל לדבר פחות מפוזיציה, לדבר יותר עניינית ולגבש עמדות שהן לא תלויות פוזיציה פוליטית.

בצלאל סמוטריץ': אביתר הכהן שואל: מה עמדתך לגבי נושאים כלכליים?

בצלאל סמוטריץ': זה נושא חשוב, ופחות שומעים את הציונות הדתית בנושאים הללו.

בצלאל סמוטריץ': אביתר, אתה צודק, זה נושא חשוב, ויש לנו בו עמדות ברורות.

בצלאל סמוטריץ': אגב, מי שרוצה, פרסמנו מצע כלכלי מאוד מאוד מסודר, כלכלי-חברתי.

בצלאל סמוטריץ': בגדול, אני דוגל בשוק חופשי שיש בו מינימום חסמים של רגולציה ושל ביורוקרטיה.

בצלאל סמוטריץ': זה הדבר הנכון, זה מה שייצר בסוף רווחה מצרפית גדולה יותר לכל אזרחי מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אמר פה נתניהו הרבה מאוד פעמים, בצדק: כשהעוגה גדולה יותר, לכולם יש יותר.

בצלאל סמוטריץ': ולכן, בגדול, אני חושב שהשוק צריך להיות חופשי, בצד רשת ביטחון עם המון המון רגישות חברתית.

בצלאל סמוטריץ': וכשהמשק יהיה חזק – ברוך השם, המשק הישראלי חזק, הוא נכנס לקורונה חזק, הוא יצא ראשון, הוא מתאושש מאוד מהר, ברוך השם, בנתוני המקרו – כשהמשק חזק, הכנסות המדינה גדלות.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אפשר וצריך להוריד מיסים.

בצלאל סמוטריץ': התוצאה תהיה שסך כל גביית המיסים תגדל, ואז למדינה תהיה גם יותר יכולת תקציבית להשקיע בתקציבי חברה ורווחה.

יעקב מרגי: ברשותך, שאלה, תוך כדי, משלי.

יעקב מרגי: היום עם הרגולציה אנחנו מצליחים להתגבר על הקפיטליזם החזירי מצד אחד, והחזירות של הרשתות.

יעקב מרגי: השאלה – איך תעשה זאת.

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, רגע.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שהתשובה מונחת בגוף שאלתך.

בצלאל סמוטריץ': כשהרגולציה נמצאת במקומות לא נכונים, לא רק שהיא לא פותרת את האי-שוויון, היא מעמיקה אותו, מכיוון שבאופן טבעי חסמי הכניסה שאתה מייצר לשוק בכל התחומים – הטייקונים יודעים להתגבר עליהם; יש להם את הכסף, את הידע, את היכולת ואת הקשרים, והם מצליחים להשתלט.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו, האנשים הפשוטים שמבקשים להיכנס ולהשתלב בתוך השוק, נתקלים בחסמים האלה ולא מצליחים להתקדם.

בצלאל סמוטריץ': הרי רוב הרגולציה והביורוקרטיה לא מונחות היום על רשתות השיווק – הן מונחות על חנות הפלאפל, על המסעדה, על חנות הנעליים, על נהג המונית.

בצלאל סמוטריץ': הרגולציה מונחת היום בעיקר על העסקים הקטנים והבינוניים, ועד שלא יהיה מסלול ירוק לרישוי עסקים מהיר – –

יעקב מרגי: אני מסכים איתך.

בצלאל סמוטריץ': – – ועד שלא נדע לנהל סיכונים והכול ילך – תראה, האירוע של מירון, האסון הגדול במירון, לדוגמה, החשש הגדול שלי הוא שתהיה תשובת משקל עכשיו, ויהיה תסמין ראש קטן – לא מאשרים אירועים.

בצלאל סמוטריץ': כל אירוע שאתה תרצה היום לאשר, תצטרך לעמוד בדרישות שיעלו לך הון תועפות, ולא תוכל לנהל שום אירוע.

בצלאל סמוטריץ': צריך לדעת לנהל סיכונים בשום שכל – לא להיות מופקרים, לא להיות פרוצים לחלוטין; צריך לוודא שיש רגולציה ושהמדינה מסדירה את מה שהיא צריכה להסדיר.

בצלאל סמוטריץ': את רוב הענפים הכלכליים המדינה איננה צריכה להסדיר.

בצלאל סמוטריץ': אגב, בחקלאות אני תומך בפתיחת השוק, בהסרת החסמים והמכסים.

בצלאל סמוטריץ': אני בהחלט תומך, ובתנאי שזה יעוגן בחוק-יסוד, כדי שזה לא יהיה הדבר הראשון שיקצצו בכל פעם שצריך פלאט ותמיכה ישירה, מכיוון שהחקלאות היא ערך לאומי וציוני וחינוכי וביטחון תזונתי וחייבים לעשות אותו.

בצלאל סמוטריץ': דודי אמסלם, חבר הכנסת ידידי דוד אמסלם שואל ישירות מהמליאה, מן הצד: לפני כמה חודשים העלית – וואי וואי, אתה מפדח אותי – העלית תמונה של דג מושט חיוור.

בצלאל סמוטריץ': כיצד הכנת אותו?

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני מתחיל להחוויר כמו הדג.

בצלאל סמוטריץ': דודי, זה לא פייר.

בצלאל סמוטריץ': אני מציע להוסיף שמן בנדיבות ופפריקה.

בצלאל סמוטריץ': דודי, תשמע – – –

יעקב מרגי: מפדח – מי שלא הבין, מביך אותי.

בצלאל סמוטריץ': דודי ידידי, בוא נתחיל בזה שאני מציע לך לא להתגזען על האשכנזים ולא לבוז לתבשילים שלנו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו אנשים רגועים, עדינים, פחות פלפל, פחות חריף; משהו יותר עדין.

בצלאל סמוטריץ': אני מוכרח לומר שהדגים של דודי – אני מסתבך עכשיו הלכתית, נכון?

בצלאל סמוטריץ': כי כתוב שאחד הדברים שמותר לשנות מפני דרכי שלום זה אכסניה.

בצלאל סמוטריץ': היית אצל מישהו – אל תספר שיש לו אוכל טוב, כי אחר כך כולם יבואו אליו.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני אומר לכם שאצל דודי – אני לא מתחרה.

בצלאל סמוטריץ': העליתי פעם אחת את הדגים, נכוויתי קשות, קיבלתי ביקורת.

בצלאל סמוטריץ': מאז, שמתם לב, אני לא מעלה יותר דגים, אבל אני מכין דגים, דודי, ואתה מוזמן לטעום.

בצלאל סמוטריץ': לשלך אני אשים הרבה פלפל, הרבה שמן והרבה פפריקה.

בצלאל סמוטריץ': לכן אתה נראה כמו שאתה נראה ואני נראה כמו שאני נראה.

בצלאל סמוטריץ': אני לוקח את הברזל ואת החלבון מהדג – אתה לוקח את השומנים.

דוד אמסלם: צודק.

בצלאל סמוטריץ': בני מבני ברק שואל: שמעתי כמה מהנאומים שלך בימים האחרונים.

בצלאל סמוטריץ': אתה מאוד מנסה לכבד את הקואליציה.

בצלאל סמוטריץ': השאלה היא, למה?

בצלאל סמוטריץ': בני, יש לי כאב לב גדול מאוד על הקואליציה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': יש לי ביקורת קשה מאוד מאוד על הקואליציה המסוכנת הזאת.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאנחנו צריכים לעשות הכול, כפי שאמרתי קודם, לקצר את ימיה ככל שניתן ולהחזיר את הימין להנהיג את מדינת ישראל על פי ערכיו ותפיסות הטוב שלו של מה טוב ומה נכון למדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שהדרך לעשות את זה היא בשיח מכובד.

בצלאל סמוטריץ': אין סתירה בין להיות מאוד נחוש, מאוד חד, מאוד מדויק, מאוד תקיף ולא מתפשר, לבין להשתדל לעשות את זה בצורה מכובדת ומנומסת.

בצלאל סמוטריץ': לומר שאני לא נכשל בזה – אגב, אתה נותן לי קומפלימנטים שאני לא בטוח שמגיעים לי.

בצלאל סמוטריץ': גם אני נכשל לא פעם בשיח בעידנא דריתחא.

בצלאל סמוטריץ': צריך לזכור שהסוגיות שבהן החברה הישראלית חלוקה ומתווכחת הן סוגיות ליבה שנוגעות לשורשים ולמהות הכי בסיסית של קיומנו כאן – שאלות של זהות, מדינה יהודית מול מדינת כל אזרחיה, שאלות של ביטחון, חוץ, התיישבות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא מתווכחים כמו בניו זילנד על מה תהיה השעה שהברים ייפתחו או ייסגרו ואיך מטפלים במכת הזבובים הגדולה.

בצלאל סמוטריץ': באופן טבעי אנחנו חיים את הסוגיות האלה, אנחנו נושמים אותן, זה בנפשנו, בדמנו, ואנחנו לפעמים לוקחים את זה קשה.

בצלאל סמוטריץ': ועדיין, ככל שנשתדל לנהל את השיח בצורה עניינית ומכובדת, אני חושב שתהיה הקשבה גדולה יותר ציבורית, אנחנו נשכנע יותר את הציבור, נצליח לחשוף את הסכנות והכשלים והדברים הרעים של הממשלה הזו ולהחליף אותה מהר יותר מאשר אם רק נתלהם ונשתלח.

בצלאל סמוטריץ': אני לא חושב שזה יועיל.

בצלאל סמוטריץ': שוב, אני שוב מודה לך על הקומפלימנט.

בצלאל סמוטריץ': לא בטוח שהוא מגיע לי, אבל אני אשתדל להיות ראוי לקומפלימנט הזה בהמשך.

בצלאל סמוטריץ': אלכסנדר שחור מרחובות שואל: מה עם הפריימריז?

בצלאל סמוטריץ': אלכסנדר, הבטחנו ואנחנו נקיים, בעזרת השם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בסדרה של דיונים אצלנו בתוך מוסדות המפלגה.

בצלאל סמוטריץ': קיבלנו כבר החלטה עקרונית, והיא אושרה במרכז המפלגה לפני קצת יותר מחודש, על פתיחת שורות גם הרחבת המרכז, גם יציאה למפקד גדול, ובעזרת השם, בחירות דמוקרטיות.

בצלאל סמוטריץ': ייקח לנו שבועות ספורים לסיים את התהליך, לאשר חוקה חדשה, להעמיד את הפלטפורמות הטכניות של ההתפקדות, הגבייה ובדיקת הכפילויות – יש כאן אירוע עם הרבה מאוד אבטחת מידע וכו' – ואנחנו נצא לדרך, בעזרת השם.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שהאופן שבו נולדה הממשלה הרעה הזו מלמד אותנו יותר מכול מה ההבדל בין מפלגה ששייכת ליושב-ראש שלה וכל מטרת קיומה היא לממש את מאווייו הפוליטיים, וחבריו כולם תלויים בו בעתידם הפוליטי, ולכן הוא יכול לקחת אותם מהרגע לרגע; אין ערכים, אין דרך, אין ציבור, אין מחויבות, אין כלום – מה שמשרת אותי פוליטית אני עושה.

בצלאל סמוטריץ': הרי אם ניר אורבך, לצורך העניין, היה יודע שהוא צריך להיבחר בפריימריז והבייס שיבחר בו אחר כך הוא ציוני דתי, הוא בחיים לא היה נשרך אחרי בנט לממשלת השקר וההונאה הזו שהוקמה עם תומכי הטרור והשמאל הפוסט-ציוני.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שכשמפ

בצלאל סמוטריץ': לגת הציונות הדתית תהיה שייכת באמת לציבור – אגב, לא רק לציבור הסוציולוגי הציוני-דתי אלא לכל מי שמזדהה עם עולם הערכים, עם מה שאנחנו שמים בחלון הראווה: אהבה לעם, לארץ ולתורה, מצוות יישוב הארץ, שותפות במדינת ישראל, בצבא, בחברה, בכלכלה, בתעשייה – כל מי שמזדהה עם הערכים האלה ירגיש בבית, יהיה חלק מהמסד הגדול והיציב, בעזרת השם, של המפלגה.

בצלאל סמוטריץ': וכשהמפלגה תהיה שייכת לציבור, הציבור יכול לעבור שינויים ותמורות ולהתפתח; הוא לא מחליף ערכים כמו גרביים ולא בבת אחת, טראח, עובר מימין לשמאל, משמאל לימין, כי זה משרת איזו אמביציה פוליטית בלתי נשלטת וחסרת אחריות של מי שעומד בראש.

בצלאל סמוטריץ': מפלגה כזאת, אנחנו נוכל לוודא, בעזרת השם, שתהיה נאמנת לאורך זמן לדרך ולערכים שהציבור הגדול והנהדר הזה מייצג.

בצלאל סמוטריץ': אושיית הרשת אור רייכרט: מכיוון שהמילה שלו לא שווה, החתימה שלו לא שווה, מה בנט צריך לעשות כדי לחזור למחנה הלאומי?

בצלאל סמוטריץ': אור, תראה, אנחנו אנשים מאמינים, ומאמינים ששערי תשובה לא ננעלו.

יעקב מרגי: שערי תשובה של רבנו יונה.

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע.

בצלאל סמוטריץ': שערי תשובה לא ננעלו.

בצלאל סמוטריץ': אבל צריך לדעת, הרב קוק כותב ב"אורות התשובה" שהתשובה היא מצד אחד דבר קל שבקלים, שאפילו בהרהור תשובה אדם כבר חוזר בתשובה, ומצד שני היא קשה שבקשות, כיוון שעד היום היא לא הגיעה למלוא מימושה בעולם הזה שלנו, וצריך לדעת שתשובה זה תהליך עומק אמיתי שהחוטא צריך לעבור.

בצלאל סמוטריץ': יש בזה הכרת החטא ועזיבת החטא וחרטה וקבלה לעתיד.

בצלאל סמוטריץ': לומר שאני אופטימי?

בצלאל סמוטריץ': קצת קשה, מכיוון שבנט הרי הקים את ברית האחים ב-2013 ואחר כך נשבע שהוא מתנצל והוא לא יחזור על זה וחזר על זה שוב.

בצלאל סמוטריץ': וכשהוא הלך להרפתקת הימין החדש והתרסק מתחת לאחוז החסימה ובזבז קולות ימין, ובגללו שנתיים, עד היום, אין ממשלת ימין – אחר כך הוא חזר והתנצל ואמר: למדתי, ונתן לאילת שקד לעמוד בראש, וחזר אלינו ללכת ביחד, וחזר לציונות הדתית שהוא נטש אותה ככה בצד הדרך רגע לפני הבחירות, והתנצל – והינה, עוד פעם עכשיו השתמש וזרק, הלך ובגד, ערק מהמחנה, ערק מהדרך, מהערכים, מהציבור, ונכנס לתוך הממשלה הרעה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, אנחנו יודעים שהאומר "אחטא ואשוב, אחטא ואשוב", אין מספיקין בידו לעשות תשובה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו גם יודעים שהרמב"ם אומר – נכון?

בצלאל סמוטריץ': החברים פה למעלה ודאי יודעים – הרמב"ם אומר שכ"ד דברים המעכבים מן התשובה הם מעכבים, הם אינם מונעים, נכון?

בצלאל סמוטריץ': בסוף הלכות תשובה.

בצלאל סמוטריץ': אז שערי תשובה לא ננעלו.

בצלאל סמוטריץ': אם יחליטו בנט ושותפיו לחזור בתשובה – אבל תשובה שלמה ואמיתית, לא מן השפה ואל החוץ, לא עוד פעם איזה "אחטא ואשוב" כזה – אנחנו נתפלל עליהם שתהיה להם סייעתא דשמיא לחזור בתשובה שלמה.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני אומר חד-משמעית עכשיו, אור, זה לא אירוע שאפשר יהיה לעבור עליו לסדר-היום בקלות ובאיזה מס שפתיים וב"טוב, חברים, התחרטנו, לא ידענו, לא שמענו, לא ראינו".

בצלאל סמוטריץ': כשאדם חוטא במזיד וביודעין – אני חוזר על מה שאמרתי שוב אין-ספור פעמים: בנט תכנן את המהלך הזה מראש.

בצלאל סמוטריץ': על הרקע הזה הוא ואני נפרדנו לפני הבחירות.

בצלאל סמוטריץ': הכול היה מתוכנן בתרגיל הונאה אחד גדול.

בצלאל סמוטריץ': הוא שיקר במצח נחושה כשהוא עמד והתחייב לציבור שהוא ישב עם הימין ושהוא לא ימליך את לפיד ושהוא לא יקים ממשלה עם רע"מ.

בצלאל סמוטריץ': הוא ניהל הונאה אחת גדולה כל החודשיים שקדמו להקמת הממשלה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': כשהוא כביכול אומר לנתניהו: האצבעות שלי אצלך, בפועל הוא בנה את החלופה הזאת לאורך כל הדרך.

בצלאל סמוטריץ': הוא סגר עם גדעון סער ויאיר לפיד את הכול עוד לפני הבחירות – שוב, אני אומר את זה מידיעה, אני לא נביא ואני לא מנחש.

בצלאל סמוטריץ': ישבתי איתו, דיברתי איתו, ועל הרקע הזה נפרדו דרכינו.

בצלאל סמוטריץ': ניסיתי לצעוק את זה חזק מאוד בתקופת הבחירות, לצערי חלק מן האנשים לא האמינו, ולכן הוא קיבל את מה שקיבל.

בצלאל סמוטריץ': שוב, האם הוא יחזור בתשובה?

בצלאל סמוטריץ': זה לא תהליך שיהיה קל.

בצלאל סמוטריץ': שלום לוי שואל אם יש אפשרות להקים ממשלת ימין בכנסת הנוכחית.

בצלאל סמוטריץ': שלום, התשובה היא כן.

בצלאל סמוטריץ': הרי זה הפספוס הגדול של בנט וסער.

בצלאל סמוטריץ': לראשונה זה הרבה שנים יש בכנסת ישראל רוב גדול לימין – אגב, זאת לא הפתעה; אנחנו בדמוקרטיה ייצוגית, הרכב הכנסת צריך לשקף את הרכב האוכלוסייה במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': כיוון שרוב העם ימני – שוב, ימין זה כבר מזמן לא יהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': ימין–שמאל זה מדינה יהודית אל מול מדינת כל אזרחיה, חילונית, פרוגרסיבית; ימין זה זהות יהודית, זה חיבור לשורשים, זה מסורת, זה אהבת הארץ, זה התיישבות, זה ציונות, זה כמובן התיקונים שנדרש לעשות במערכת המשפט כדי שהימין יוכל לממש את המדיניות שלו ולהוציא אותה מן הכוח אל הפועל.

בצלאל סמוטריץ': יש היום בכנסת 65 חברי כנסת של הימין, ואפשר וצריך היה לממש את הרוב הזה, ויכולנו היום להיות בקואליציית חלומות שהייתה מתקנת את מערכת המשפט ומחזקת את ההתיישבות ומחזירה את המשילות ואת הריבונות בנגב ובגליל.

בצלאל סמוטריץ': לו רק סער, אלקין, הנדל, האוזר, שקד, בנט, היו שמים בצד את העלבונות והכעסים והמשקעים האישיים, היו שמים בצד את האמביציות והשאיפות והקנאה והתחרות ושמים בראש את האחריות ואת הערכים של טובת מדינת ישראל, היינו עכשיו בתוך ממשלת ימין.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, הם רואים שהממשלה שלהם היא נוראה ואיומה והיא מסוכנת והיא לא מסוגלת לגבש רוב לשום דבר טוב למדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר להם: תבואו הביתה – הינה, אני מתחבר לשאלה הקודמת – פרקו את הממשלה הרעה הזאת, חזרו הביתה למחנה הלאומי.

בצלאל סמוטריץ': אתם דיברתם איתנו היום בשם איזו אחריות למדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אתם לא מתביישים?

בצלאל סמוטריץ': אתם הרי מסתובבים עם הר, הר של חמאה על הראש, פתרתם את כל בעיית החמאה במדינת ישראל, הכול על הראש שלכם, ואז אתם יוצאים לשמש ומדברים איתנו על אחריות?

בצלאל סמוטריץ': גלו אחריות, פרקו את הממשלה הרעה הזו עם השמאל הקיצוני ועם תומכי הטרור, תחזרו למחנה הלאומי, נקים קואליציה יציבה; לא רע"מ – קואליציה יציבה של 65 מנדטים, שתוביל מדיניות יהודית, ציונית, לאומית, ימנית, שתעשה כל כך הרבה טוב למדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': לא צריך בחירות.

בצלאל סמוטריץ': בנט יודע את זה, וכשהוא אומר שלא הייתה לו ברירה והוא נאלץ – אתם מכירים את זה שהוא מסכן, הוא כל כך לא רצה להיות ראש ממשלה, הוא פשוט נאלץ, כי האחריות הלאומית, אז הוא ראש ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': כל הסיעה שלו, כולם מסודרים עם תפקידים מכאן ועד הונולולו, הכול באילוץ.

בצלאל סמוטריץ': זה שקר.

בצלאל סמוטריץ': אפשר היה להרכיב ממשלת ימין.

בצלאל סמוטריץ': הוא טרפד אותה בידיו.

בצלאל סמוטריץ': גם היום אפשר להרכיב ממשלת ימין, בכנסת הנוכחית, לייצר יציבות, לייצר אחידות, לייצר מכנה משותף רחב, ערכי וטוב למדינת ישראל, לו רק מי שמגדירים עצמם אנשי ימין בממשלת השמאל הקיצונית עם תומכי הטרור הזו יעשו תשובה, יחזרו הביתה, ישימו את טובת מדינת ישראל לפני השאיפות האישיות והכעסים האישיים והאמביציות והמאוויים הבלתי-נשלטים האישיים שלהם, יתגברו על שנאת נתניהו ויחברו לממשלה של המחנה הלאומי.

בצלאל סמוטריץ': אליהו זלסקו שואל מה פירוש השם סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': שאלה מעניינת.

בצלאל סמוטריץ': יש עיירה כזאת, נדמה לי שזה על גבול רומניה-רוסיה, שמוקפת בנהר.

בצלאל סמוטריץ': העיירה נקראת סמוטריץ', והנהר שמקיף אותה 360 מעלות נקרא סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': הסבא של הסבא שלי היה דיין בעיירה, ולכן קיבלנו את השם סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': אמר לי איזה ידיד דובר רוסית שהמשמעות של סמוטריץ' זה "פסמוטרי".

בצלאל סמוטריץ': "פסמוטרי" זה "צופה למרחוק".

בצלאל סמוטריץ': איפה?

בצלאל סמוטריץ': ראיתי פה קודם – נכון?

בצלאל סמוטריץ': "פסמוטרי" זה לראות לרחוק?

אלכס קושניר: זה "תביט".

בצלאל סמוטריץ': תביט, כאילו, תביט רחוק, תביט אל האופק.

אלכס קושניר: לא, "רחוק" הוספת אתה.

אלכס קושניר: רק "תביט".

בצלאל סמוטריץ': אה, הוספתי?

בצלאל סמוטריץ': רק "תביט".

אלכס קושניר: כן.

בצלאל סמוטריץ': טוב, אז "תביט".

דוד ביטן: תגיש הסתייגות.

בצלאל סמוטריץ': אז יכול להיות שזה הפירוש של השם סמוטריץ'?

אלכס קושניר: זה גם איזשהו כפר קטן באזור מזרח אירופה.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי, עיירה מוקפת נהר שנקראת סמוטריץ', ומשפחתי מגיעה משם, והסבא של הסבא היה דיין, ומשם נלקח השם.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אנחנו – מי שיודע – מיוצאי שאץ, חסידי סערט ויז'ניץ.

בצלאל סמוטריץ': שואל אברהם טיילור מה יהיו ההשלכות למעשה אם חוק האזרחות ייפול.

בצלאל סמוטריץ': קודם כול, צריך לומר, השמיים לא ייפלו.

בצלאל סמוטריץ': גם בחוק הנוכחי לשרת הפנים יש סמכות שלא לאשר בקשות.

בצלאל סמוטריץ': ההבדל הוא שבהוראת השעה, ברירת המחדל היא שלא מאשרים והשרה יכולה לאשר ביודעין, וכפי שאמרתי, היא כבר התחייבה לעבאס לאשר עוד ועוד ועוד ועוד ועוד.

בצלאל סמוטריץ': בלי החוק היא פשוט תצטרך לעבור בקשה, בקשה, בקשה, בקשה, לנמק ולסרב לכל הבקשות, כך שאני לא רואה כאן איזו קטסטרופה גדולה.

בצלאל סמוטריץ': אומרים לי: תשמע, אבל בג"ץ – אדוני היושב-ראש, ברוך בואך – בג"ץ, אם הוראת השעה לא תוארך ושרת הפנים תשתמש בסמכותה ותסרב לבקשות לאיחוד משפחות, בג"ץ יפסול את ההחלטות שלה.

בצלאל סמוטריץ': אז עכשיו תבינו מה קורה: הקימו בנט ושקד ואלקין והנדל וכל החבר'ה – הקימו ממשלה אנטי-ציונית שנשענת על תומכי טרור ולא יכולה לגייס רוב לדבר הזה.

בצלאל סמוטריץ': הקימו ממשלה שמעניקה חסינות להמשך ההפיכה השיפוטית והאקטיביזם השיפוטי על סטרואידים.

בצלאל סמוטריץ': היום בג"ץ יודע שהוא רגוע, יש לו חסינות; היום היועצים המשפטיים יודעים שהם רגועים, יש להם חסינות.

בצלאל סמוטריץ': אז הקמתם ממשלה עם תומכי טרור שלא מסוגלת להעביר את הארכת הוראת השעה, הקמתם ממשלה שמעניקה חסינות לבג"ץ שיוכל להשתולל לכל רוחב החזית ולכרסם בזהות היהודית ובאופי היהודי ובהתיישבות ובציונות, כפי שבג"ץ עושה כבר במשך שנים, ועכשיו אתם בוכים: רגע, רגע, רגע, תצילו אותנו מעצמנו.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו רוצים להציל אתכם מעצמכם כיוון שאנחנו אופוזיציה אחראית, ולכן הצענו לכם:

בצלאל סמוטריץ': בואו נעביר בהסכמה את הוראת השעה לחודשיים או שלושה, נקים צוות משותף שינסה להגיע להסכמות על קידום חוק-יסוד: ההגירה, שלשיטת

בצלאל סמוטריץ': כם הוא יותר טוב – הוא הרי היה במצע שלכם, גם של שקד וגם של גדעון סער – נגיע להסכמות ונעשה דברים טובים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בהחלט רוצים להציל אתכם מעצמכם, אבל אתם לא רוצים להציל אתכם מעצמכם.

בצלאל סמוטריץ': אתם מעדיפים להמשיך ולהיות שבויים מבחירה של תומכי הטרור הללו ולמכור במכירת חיסול את הציונות.

בצלאל סמוטריץ': זאת האחריות שלכם.

בצלאל סמוטריץ': אל תבואו אלינו בטענות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נביא לכאן בעוד שבועיים או שלושה, ברגע שיסתיימו 45 הימים מאז שהגשנו את החוק, את חוק-יסוד: ההגירה, ונראה אם כנים דבריכם.

בצלאל סמוטריץ': דיברתם איתנו היום על אחריות ועל כמה זה חשוב וכמה זה קריטי, ואנחנו נביא את חוק-היסוד, ולא – תהיה כנראה הוראת שעה, ונראה איך תצביעו.

בצלאל סמוטריץ': שואל יהודה אלנתן מה הפתרון לבעיות הנגב.

בצלאל סמוטריץ': אז יהודה, זמני קצר, אני מפנה אותך לאתר של תנועת רגבים, יש שם תוכנית שנקראת "מבחן הנגב" – בגרסתה הקודמת, שעוד אני זכיתי להיות חתום עליה כשניהלתי את הפעילות ברגבים, היא נקראה "יש פתרון" – תוכנית להסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב.

בצלאל סמוטריץ': על קצה המזלג אני רק אומר שהסוגיה הבדואית מתנהלת בשני מישורים: המישור האזרחי – בסוף הבדואים הם אזרחי ישראל; מצד שני יש מישור לאומי – הם מזדהים עם הערבים במאבק שלהם נגד מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': תביעות הבעלות נשענות על המישור הלאומי.

בצלאל סמוטריץ': הרי אין להם הוכחות קנייניות; בתי המשפט מגלגלים אותם כל פעם מכל המדרגות מכיוון שאין להם באמת הוכחות קנייניות לבעלות.

בצלאל סמוטריץ': תביעות הבעלות מבוססת על איזושהי טענה אמורפית: היינו כאן לפניכם; בקיצור, טענה לאומית שכל הערבים פה בארץ ישראל טוענים אותה, משני צידי הקו הירוק.

בצלאל סמוטריץ': סוגיית הסדרת ההתיישבות היא סוגיה אזרחית.

בצלאל סמוטריץ': הטעות שלנו היא שאנחנו נופלים לתוך התעלה שהם חופרים לנו כל הזמן וכורכים את שתי הסוגיות, ואומרים לנו: תראו, עד שלא תפתרו את סוגיית תביעות הבעלות לא יהיה אפשר להסדיר את ההתיישבות.

בצלאל סמוטריץ': זו שגיאה, זה אפילו שקר.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להסדיר את ההתיישבות ב-90%; יש תוכנית מאוד מסודרת, בדיוק של כל מקבץ, לאן הוא נכנס.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להסדיר את ההתיישבות אך ורק על אדמות מדינה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא ארחיב עכשיו למה אי-אפשר להבנות בעלות – כי גם כשאתה מגיע להסכמות, בקודים השבטיים הפנימיים של הבדואים, הם לא מכבדים אותן.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להסדיר את כל היישובים, לא להלבין מצב קיים; לייצר תכנון בר-קיימא, טוב, שבחלקו הוא כפרי, בחלקו הוא אורבני, כזה שמתייחס לכלל האינטרסים של המרחב הזה.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, גם יושב כאן שר הרווחה, היה ראש עיריית דימונה, מכיר מצוין את האתגרים הגדולים של משולש באר שבע-ערד-דימונה, והיום זה כבר מתפשט הרבה מעבר למשולש הזה.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להסתכל בראייה מרחבית, להסדיר את ההתיישבות, את תביעות הבעלות לנהל באמצעות תגבור התביעות הנוגדות ולנצח.

בצלאל סמוטריץ': ובכל מקום שמנצחים – לממש, כי זו ארצנו, וכי הטענה ש"היינו כאן לפניכם" היא טענה פיקטיבית – היינו כאן אלפיים שנה לפניהם.

אוריאל בוסו: בצלאל, במסגרת השאלות – –

בצלאל סמוטריץ': כן.

אוריאל בוסו: – – אתה מאמין שתקום ישיבה באביתר?

בצלאל סמוטריץ': תראה, התייחסתי לאביתר בשעת השאלות הקודמת, אבל אני בכל זאת אשיב לך.

בצלאל סמוטריץ': אני אתחיל מזה שאני מגבה את החלטת המתיישבים, ואני חושב שהם עמדו בפני ברירה בלתי אפשרית של בין חרפה למלחמה.

בצלאל סמוטריץ': הרי אביתר היה צריך להישאר במקומו על משפחותיו.

בצלאל סמוטריץ': למה?

בצלאל סמוטריץ': כי יש בערך 100 או 200 או 300 ח'אן אל-אחמרים שהם בלתי חוקיים והם מאוישים, ואף אחד לא מעלה בדעתו לפנות אותם.

בצלאל סמוטריץ': והינה הגיע שר הביטחון גנץ, ופתאום החליט ששלטון החוק נורא נורא מדגדג לו בידיים, והוא חייב לשאת אותו לשווא כשמדובר דווקא על יהודים.

בצלאל סמוטריץ': הדבר הנכון היה שמתיישבי אביתר היו נשארים במקומם, הממשלה הייתה בוחנת את אפשרויות ההסדרה, מסיימת את הליכי הסקר והכרזה על אדמות המדינה ומכשירה את היישוב.

בצלאל סמוטריץ': מרגע שהחליט גנץ שהוא רוצה לפנות והוא חייב תמונת ניצחון – וברור שהוא קובע את הטון, מכיוון שבממשלה הזו גורמי הפייק-ימין הם סוג של לקוחות שבויים; הם בסוף בכלוב של זהב, מחזיקים בטייטל של ראש ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': בפועל יש רוב שמאלני גדול בממשלה הזאת, ולכן הוא קובע את הטון – העמידו את המתיישבים בפני מציאות בלתי אפשרית.

בצלאל סמוטריץ': גם כאן הממשלה נהגה בחוסר תום לב, מכיוון שבהתחלה הוצע להם הסכם מסוים, ואחרי המון המון דיונים והתייעצויות והתלבטויות הם החליטו ללכת עליו, ואז הממשלה חזרה בה ושחקה את ההסכם.

בצלאל סמוטריץ': מי שקורא את ההסכם הזה במשקפיים קצת משפטיים, יודע שההסכם הזה, אם ירצו לקיים אותו – יקיימו; אם ירצו לא לקיים אותו, יש כל כך הרבה מונחי שסתום פלואידיים בתוך ההסכם שמאפשרים לסגת ממנו.

בצלאל סמוטריץ': בסוף זה יהיה תלוי ברצונה הטוב של הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': לומר שאני סומך על ההתחייבות של הממשלה?

בצלאל סמוטריץ': אני לא סומך.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע מה?

בצלאל סמוטריץ': אני סומך על גנץ יותר מאשר אני סומך – – –

אוריאל בוסו: ראש הממשלה החליפי אמר שהוא לא סומך – – –

בצלאל סמוטריץ': נכון.

בצלאל סמוטריץ': היום אמר ראש הממשלה החליפי לפיד, זה שבנט הבטיח לא להמליך אותו, לא ברוטציה ולא במוטציה, שהוא לא מאמין שיקום יישוב באביתר, והוא לא צופה שזה יקרה, והוא מתנגד לזה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, איפה הוא היה בזמן אמת?

בצלאל סמוטריץ': מדוע הוא לא אמר את דבריו, וגם הוא היה שותף להונאת המתיישבים, ועכשיו פתאום הוא מגלה דעתו שהוא נגד ההסכם הזה?

בצלאל סמוטריץ': אני מוכרח לומר שעל גנץ אני סומך יותר מאשר על בנט ושקד, כי שוב, הם אתמחי גברא בהפרת הבטחות סיטונאית, אז מה הערך של עוד איזו חתיכת צעטל'ה שהם אפילו לא חתומים עליו?

בצלאל סמוטריץ': שלחו את שלום שלמה, מזכיר הממשלה, לחתום; לא חתמו אפילו בעצמם.

בצלאל סמוטריץ': ועדיין אני כולי תקווה ותפילה שהממשלה הזו כן תכבד את ההסכם, ושיישוב באביתר כן יקום, ושיתברר – אנחנו כמובן נשמח מאוד לברך על זה את הממשלה.

דוד ביטן: סיכוי קלוש מאוד.

בצלאל סמוטריץ': טוב, הלוואי.

בצלאל סמוטריץ': אפילו חרב חדה מונחת על צווארו של אדם, אל יתייאש מן הפורענות ומן הרחמים.

בצלאל סמוטריץ': הלל ביטון מערוץ 20 – לא שאלתי את השאלה הזאת, נכון?

בצלאל סמוטריץ': אני כבר לא זוכר – שואל: מה הדבר שאתה הכי מתחרט עליו מאז התפזרה הכנסת הקודמת ועד הקמת הממשלה ואתה מתחייב שלא לחזור עליו?

בצלאל סמוטריץ': תראו, אמרתי קודם שאני ידעתי בדיוק לאן בנט הולך.

בצלאל סמוטריץ': ישבתי איתו לא פעם, לא פעמיים ולא שלוש – ישבנו ארבע פעמים במשך שעות, ניסינו להגיע להבנות סביב האסטרטגיה הפוליטית ביום שאחרי הבחירות, ולא הצלחנו להגיע להבנות, כי הוא אמר בדיוק שהוא הולך לאן שהוא הולך, ואני סירבתי – סירבתי לפרק את המחנה הלאומי, סירבתי להקים ממשלת שמאל, סירבתי להישען על תומכי טרור.

בצלאל סמוטריץ': אני מתחרט על זה שלא צעקתי את זה בקול רם מספיק בבחירות.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי את זה.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי.

בצלאל סמוטריץ': זה היה חלק גדול מהקמפיין שלנו: הסברנו שמי שמצביע לבנט מצביע לשמאל; הסברנו שבנט לא מחויב לימין; אמרנו שמי שרוצה ממשלת ימין צריך להצביע רק לנו.

בצלאל סמוטריץ': הותקפנו בזמן אמת על ידי בנט וחבריו ועל ידי אחרים, שהם באמת אנשים תמימים.

בצלאל סמוטריץ': אגב, היום המון אנשים מתקשרים אליי להתנצל על זה שהם לא האמינו לי והם נפלו ברשתו ובתרגיל ההונאה והאמינו לו.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שהייתי צריך יותר לצעוק.

בצלאל סמוטריץ': הייתי צריך יותר לומר לציבור: חברים, אני יודע, וגם אם לא נעים לכם לשמוע והאוזן לא אוהבת, אני אומר לכם מידיעה: בנט הולך לשמאל, והוא יגנוב את קולותיכם וילך לשמאל.

בצלאל סמוטריץ': ואני מצטער על זה.

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שיכולתי לקחת לו עוד שניים-שלושה מנדטים, אולי אפילו להוריד אותו מתחת לאחוז החסימה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שהיינו היום נמצאים במדינת ישראל במקום אחר בכלל.

בצלאל סמוטריץ': ג'וליה כנפו שואלת: מה קורה עם ההצבעה הכפולה של אביר קארה?

בצלאל סמוטריץ': האם יש דין לאחד ודין לאחר?

בצלאל סמוטריץ': תראו, זאת שאלה טובה.

בצלאל סמוטריץ': אביר קארה הצביע on camera, בכוונה, הצבעה כפולה.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא הצביע בטעות.

בצלאל סמוטריץ': זה קורה שאנחנו רצים פה, מגיעים בטעות לעמדה של מישהו אחר.

בצלאל סמוטריץ': הוא הצביע פעמיים – הוא הצביע גם במחשב שלו וגם במחשב שלה ואמר לה: עידית, הכול בסדר, הצבעתי במקומך.

בצלאל סמוטריץ': כמות הגרסאות שאביר קארה החליף מאז שהאירוע הזה קרה – שמעתי אותו בטלוויזיה מסביר שהוא בכלל לא התכוון להצביע, הוא רק רצה לסדר לה את המסך שהתנתק, ובטעות האצבע שלו נשלחה לכפתור.

בצלאל סמוטריץ': אז פעם אחת הוא אומר שהוא הצביע – אגב, בזמן אמת הוא אמר לה: הצבעתי במקומך, אה, לא ידעתי שאסור.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך הוא אמר: ודאי שידעתי שאסור, הרי הייתה לנו השתלמות פה של כל הח"כים החדשים ואמרו לנו שאסור.

בצלאל סמוטריץ': ואז הוא אמר: לא התכוונתי בכלל.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, תראו, אני אומר את זה לא כי יש לי עניין אישי עם אביר קארה; אין לי עניין אישי איתו.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר את זה, שוב, כי דיברנו קודם על הצביעות.

בצלאל סמוטריץ': דיברנו על הצביעות בהפגנות מול בתי פוליטיקאים, דיברנו על הצביעות בהשקעה התקציבית בשיפוץ של בתי ראש ממשלה, והינה, צביעות שבה יש פה שני חברי כנסת שנפתחה נגדם חקירה פלילית והועמדו לדין פלילי, אחד מהם, נדמה לי, לא קיבל בסוף עונש מאסר או קיבל רק עבודות שירות, ואחד מהם קיבל פה השעיה לארבעה חודשים וחצי.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מדבר על ועדת האתיקה, אגב, שעוד לא הוקמה.

בצלאל סמוטריץ': עוד לא הוקמה ועדת אתיקה בכנסת הזו.

בצלאל סמוטריץ': שני חברי כנסת הועמדו לדין, ואם בן אדם הצביע הצבעה כפולה, לכל הפחות חייבת להיפתח בעניין הזה חקירה פלילית.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רוצה לסמן מראש – איך אומרים?

בצלאל סמוטריץ': אני לא יורה את החץ ואז מסמן מטרה, אבל שתהיה חקירה.

בצלאל סמוטריץ': איך יכול להיות שכשפלוני-אלמוני עושה יש חקירה, ועוד פעם, מישהו שבא מהצד הנכון, והקים ממשלת חסינות ליועצים המשפטיים ולבית המשפט העליון, מקבל חסינות?

בצלאל סמוטריץ': זאת מציאות שהציבור הישראלי לא יכול לקבל.

בצלאל סמוטריץ': חברים, תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה לך, היושב-ראש, ותודה לקודמך.

דוד ביטן: תודה לך, חבר הכנסת סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': תודה למזכירה, תודה לחברי הכנסת והשרים, תודה לציבור על השאלות, תודה לציבור על ההקשבה, תודה לערוץ הכנסת על שיתוף הפעולה, תודה ליועציי התותחים שמפיקים את זה.

בצלאל סמוטריץ': נשוב וניפגש, בעזרת השם, בהזדמנות קרובה לשאלות נוספות שלכם.

בצלאל סמוטריץ': מגיעות לכם תשובות.

בצלאל סמוטריץ': המשך ערב טוב.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת ינון אזולאי.

דוד ביטן: אבל חכה רגע, יש הודעה למזכירות.

אלינור ימין: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 51) והצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 49), התשפ"א–2021, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א–2021, שהחזירה הוועדה הזמנית לענייני כספים; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 18 והוראת שעה) (תיקון), התשפ"א–2021, שהחזירה הוועדה הזמנית לענייני חוץ וביטחון.

אלינור ימין: תודה.

אלינור ימין: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דוד ביטן: חבר הכנסת אזולאי, חמש דקות.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, סגן השר, חבריי חברי הכנסת, אני קודם כול, בראש ובראשונה, רוצה להודות לחברי בצלאל סמוטריץ'.

ינון אזולאי: אני רוצה להגיד לך, הפקת עוד שעה מעניינת ומרתקת לצופים בבית, לחברים פה ולכולם; רוצה להגיד לך, אתה לוקח את זה, עושה מזה תוכן.

ינון אזולאי: תודה רבה לך, ואנחנו נשמח לעוד הרבה פיליבסטרים כאלה.

דוד ביטן: נגנוב לו את הרעיון.

ינון אזולאי: כן.

ינון אזולאי: רעיון טוב, וכדאי לאמץ אותו.

ינון אזולאי: האמת, אני רוצה רק לשתף – רק אם אפשר שם קצת שקט.

ינון אזולאי: אני מבין שהם מתלהבים שעולים – – –

דוד ביטן: רבותיי, הצד של הקואליציה.

ינון אזולאי: אלכס.

אלכס קושניר: כן, אדוני.

ינון אזולאי: אני רוצה שתקשיב לי במסגרת ההדדיות שיש בינינו.

ינון אזולאי: אם אתה זוכר, בשבוע שעבר נלחמתי בוועדת הכספים על מעונות היום, נלחמתי שהתבחינים יצאו בשבוע שעבר.

ינון אזולאי: לפני חודש היו בוועדת הכספים גם משרד הרווחה, גם משרד האוצר, ואמרו שהתבחינים מוכנים, רק צריך לפרסם אותם.

ינון אזולאי: ברגע שהחליטו, היה פקיד של האוצר שאמר: תראה, אנחנו מחכים.

ינון אזולאי: למרות שהשר הקודם, שר האוצר, הורה להוציא אותם, תוך כדי צפצוף לא הוציאו אותם, ואנחנו מחכים לשר הבא.

ינון אזולאי: בשבוע שעבר ביקשתי והתעקשתי באחד החוקים שיוציאו אותם.

ינון אזולאי: הבטיחו לי באוצר: בשבוע הבא, בתחילת השבוע, זה ייגמר, כל הסיפור הזה.

ינון אזולאי: עבר ראשון, שני – לא נגמר הסיפור.

ינון אזולאי: אבל מה אנחנו מקבלים היום?

ינון אזולאי: שר האוצר אומר בכנס רואי חשבון באילת דבר כזה: הוא ייתן מעונות חינם מגיל אפס רק להורים שעובדים במשרה מלאה.

ינון אזולאי: הוא חיכה לרגע הזה שבו יוכל לבוא ולהגיד: אני אעשה הכול, בהמשך לממשלה הזאת, הרעה, שכל דבר שבקדושה – לרמוס.

ינון אזולאי: אדם שיושב ולומד והוא רוצה ללמוד, אפילו שאשתו עובדת ולוקחת על עצמה גם ככה את העול הזה, הוא אומר: אני לא מוכן.

ינון אזולאי: הוא ממשיך ואומר: החרדים והבדואים – איפה מנסור עבאס וחבריו לקואליציה?

ינון אזולאי: הוא אומר: חרדים ובדואים זה ילודה ובטלה.

ינון אזולאי: אז אנחנו ילודה וברכה.

ינון אזולאי: אנחנו, החרדים, ילודה וברכה.

ינון אזולאי: אנחנו לא נתייאש.

ינון אזולאי: אנחנו עוד נמשיך, בעזרת השם, ונביא עוד ילדים, כי זו התשובה.

ינון אזולאי: ילדים הם ברכה.

ינון אזולאי: גם אם הוא חושב שילדים זה קללה, בשבילנו ילדים זה ברכה.

ינון אזולאי: הילדים האלה הם דור ההמשך.

ינון אזולאי: אותו אביגדור ליברמן, שרוצה לקחת אותנו במריצות, אותו אחד שאומרים עליו שהוא איש הברזל, אז שימכרו אותו לברזל.

ינון אזולאי: אותו אביגדור ליברמן שחושב שרק ככה הוא יכול לנצח אותנו, אז אנחנו נגיד לו שרק ברוח שלנו אנחנו ננצח.

ינון אזולאי: על כל כולל שהוא ירצה לסגור לנו ייפתחו עוד ישיבות ועוד כוללים.

ינון אזולאי: הילדים שלנו ימשיכו ללמוד בתלמודי תורה.

ינון אזולאי: ב-2013 היה מי שניסה לדרוך לנו על הצוואר ולא הצליח.

ינון אזולאי: משם אנחנו רק צמחנו, משם אנחנו רק גדלנו.

ינון אזולאי: הישיבות גדלו, כי אנחנו, על הכסף – לא רוצים, לא מתעקשים על הכסף.

ינון אזולאי: בשונה ממה שאתם עשיתם בכל הקואליציה הזאת – לקחתם את מנסור ונתתם לו כביכול כסף, קניתם; אתם קונים את ההצבעות היום בכסף – אנחנו הוכחנו שאם היינו רוצים כסף היינו נכנסים ומקבלים מה שאנחנו רוצים.

ינון אזולאי: אנחנו, יש לנו דבר אחד: רוח.

ינון אזולאי: יש לנו דרך, יש לנו אידיאולוגיה, יש לנו דרך שהנחילו לנו אבותינו.

ינון אזולאי: עם הדרך הזאת אנחנו נלך, בדרך הזאת אנחנו נמשיך.

ינון אזולאי: גם כשראש הממשלה הרזרבי, כשהיה ב-2013 – לא רק במעונות הוא ניסה לפגוע, בכל דבר – הוכחנו לו שאנחנו חיים וקיימים.

ינון אזולאי: אז נכון, יצאנו עכשיו להפסקה קצרה, אנחנו באופוזיציה.

ינון אזולאי: אגב, אני סתם חושב שאנחנו מאוד פורחים באופוזיציה.

ינון אזולאי: אתם יכולים להעיד על זה בוועדות.

ינון אזולאי: אז בסדר, אז נגזר קצת עכשיו לקבל פחות בשביל הציבור שלנו?

ינון אזולאי: הציבור שלנו איתן.

ינון אזולאי: הציבור שלנו לא פוחד לא מלחץ כספי ולא מלחץ תקשורתי, כי אנחנו יודעים שהתקשורת אף פעם לא הייתה איתנו, בג"ץ אף פעם לא היה איתנו וגם לא יהיה איתנו; לא משליכים יהבנו לא על הבג"ץ ולא על התקשורת.

ינון אזולאי: שלח יהבך על ה' והוא יכלכלך – זו התשובה שלנו.

ינון אזולאי: בעזרת השם נביא עוד ילדים.

ינון אזולאי: ילדים זה ברכה, וכך יהיה, בעזרת השם.

ינון אזולאי: זאת התשובה בשבילכם.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת חיים ביטון, חמש דקות.

חיים ביטון: הורדת לי לחמש בגלל שאתה ביטן ואני ביטון?

דוד ביטן: לא, לא.

דוד ביטן: זה מה שנתנו לך.

דוד ביטן: אני גם קיבלתי שבע דקות במקום עשר.

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, ביטן זה ביטון במקור?

דוד ביטן: לא, ביטן זה ביטן.

חיים ביטון: ביטן זה ביטן.

דוד ביטן: אבל עכשיו אני אתן לך, בגלל שאנחנו קרובי משפחה בשם – דבר עוד דקה.

דוד ביטן: סילמן, מדגדג לי להוציא אותך גם כן, את יודעת.

עידית סילמן: – – –

חיים ביטון: אבל היא מרוקאית, משלנו.

עידית סילמן: חבר הכנסת טייב – תסביר לו.

חיים ביטון: טייב?

חיים ביטון: טוניסאי.

עידית סילמן: לא טייב, סליחה.

עידית סילמן: חיים, חיים – – –

דוד ביטן: איפה טופורובסקי?

דוד ביטן: אני אוציא גם אותו.

עידית סילמן: – – –

קריאה: פדידה.

חיים ביטון: הרבנית פדידה?

חיים ביטון: בעזרת השם.

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, פרשת השבוע – בהפטרה מדובר על ירמיהו.

חיים ביטון: ירמיהו היה נביא הזעם.

חיים ביטון: יודע כבודו שירמיהו הנביא, בתקופתו – גב' סילמן, תקשיבי – בתקופתו גם הייתה חולדה הנביאה.

חיים ביטון: את יודעת שהייתה אז נביאה.

חיים ביטון: יחד עם ירמיהו הייתה חולדה הנביאה, את יודעת על חולדה הנביאה.

חיים ביטון: עם ישראל – אה, יש פה בלגן עם המרוקאים.

חיים ביטון: אל תדאג, סובה, אתה דואג לזמנים שלי?

חיים ביטון: הוא דואג לי על הזמנים שלי.

חיים ביטון: תראו, עם ישראל בתקופתו – – –

קריאות: – – –

חיים ביטון: אני כל כך רוצה להקשיב להם, אני לא שומע.

חיים ביטון: אמרתי מי זה.

חיים ביטון: אתה לא מקשיב לי.

חיים ביטון: פדידה, איזה מרוקאית?

עידית סילמן: – – –

חיים ביטון: ירמיהו הנביא היה, אגב, ישראלי – מה שאנחנו כולנו מתכוונים להיות, בעזרת השם – אבל הוא היה נביא זעם.

חיים ביטון: בתקופתו, הייתה אז תקופה מאוד קשה לעם ישראל, ואתם יודעים – אני רוצה להגיד לכם משהו לגבי זה שההיסטוריה חוזרת.

חיים ביטון: קחו את זה ככה בצורה – איך אומרים?

חיים ביטון: לא קשה מדי.

חיים ביטון: גם בתקופתו, בתקופת הנביא, וגם אחר כך לאורך כל ההיסטוריה, הם מדברים בדיוק על הדבר הזה, על הרצון של הכנסות צלם בהיכל, על מה שעשו בתקופתו אותם מלכים או אותם אנשים שהיו מתוך עם ישראל.

חיים ביטון: הם היו חלק מעם ישראל, ואותם מלכים בתקופתם, אותם נביאי שקר בתקופתו, באמת חשבו – אני בטוח שהם חשבו שהם עושים את מה שצריך לעשות, הם האמינו במה שהם עושים.

חיים ביטון: אבל מה לעשות?

חיים ביטון: הם היו נביאי הבעל.

חיים ביטון: הנביאות שלהם רצתה לומר שצריך לעשות שינויים, רצתה לומר שצריך לעשות רפורמות, רצתה לומר שאפשר לעשות כל מיני סוגים של יהדות שהיא מתקדמת.

חיים ביטון: וצריך להביא בחשבון שאם אנחנו לא מסתכלים על ההיסטוריה שלנו בעבר אנחנו כנראה נצטרך להתמודד עם העתיד שלנו בצורה אחרת.

חיים ביטון: בהיסטוריה הסיפור הזה חוזר על עצמו פעם עם נפוליאון, כל פעם מישהו אחר מספר על אותה פעם שהוא הגיע ורצה לראות מה קורה, איך עם ישראל מתאבלים.

חיים ביטון: הוא נכנס בדיוק בתשעה באב – אדוני היושב-ראש, בתשעה באב הוא ישב, הוא רואה שם אנשים יושבים ובוכים והוא שואל: על מה הם בוכים, האנשים האלה?

חיים ביטון: הסבירו לו שהם אבלים על חורבן שהיה אלפיים שנה לפני כן.

חיים ביטון: ואז הוא אמר: מי שבוכה כל כך על העבר, כנראה שיש לו גם עתיד.

חיים ביטון: אני אומר את זה בגלל שאנחנו צריכים להתדפק על העבר, ומצד שני – להיזהר.

חיים ביטון: הינה, קיבלתי הוראה לסיים, אז אני מסיים בדבר טוב.

חיים ביטון: אני מקווה, בעזרת השם, שהתובנות יהיו כאלה שכל אחד יסתכל על הדברים, ובעזרת השם ייקחו את הדברים למקום הטוב ביותר.

חיים ביטון: שיהיה לכם המשך ערב טוב.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: טוב, האופוזיציה משכה את כל הדוברים.

דוד ביטן: הרב גלעד קריב, רוצה לעלות?

דוד ביטן: בוא תעלה.

דוד ביטן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

דוד ביטן: חמש דקות.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: חברי כנסת נכבדים, אני רוצה לנצל את זכות הדיבור כדי להעלות שוב נושא מאוד כאוב לנו באוכלוסייה הערבית, שאי-אפשר לעבור בשקט עליו, אפילו אם נעלה אותו כל דקה וכל יום, וזה נושא השתוללות הפשיעה ומקרי הרצח, האיום והטרור המופעלים על אזרחים ואזרחיות במדינה, עצם העובדה שמקרי רצח קורים כל יום וגובים את חייהם של צעירים.

עאידה תומא סלימאן: מה לא אמרנו על הנושא הזה מאז שהגעתי לכנסת, ולפני זה גם הח"כים שייצגו את האוכלוסייה הערבית?

עאידה תומא סלימאן: אבל כל פעם שהעלינו את הנושא הזה הגיעו אלינו בטענות כאילו האחריות נופלת על כתפי חברי הכנסת הערבים.

עאידה תומא סלימאן: כשדיברנו על מקרי הרצח בהתחלה, אני עדיין זוכרת שהתשובה המיידית הייתה: זה עניין תרבותי, כלומר, זה בתרבות שלכם, אתם, הערבים, הרצח, האלימות וההשתוללות הזו.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו כל הזמן אמרנו והדגשנו והבאנו סטטיסטיקה שמדברת שאפילו אנחנו – שאנחנו לא בני מאות שנים, לא 100 שנה ולא 90 שנה – הכרנו חברה שעד לפני כעשר שנים לא הכירה את האלימות הזו והפשיעה הזו.

עאידה תומא סלימאן: כשדיברנו על פשע מאורגן אמרו לנו: זה סכסוכי משפחות, ואמרו לנו שזה נקמת דם וזה עניין פנימי בתוך החברה.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו הזהרנו ואמרנו שארגוני פשע לא יסתפקו במשאבים הקיימים בתוך החברה הערבית וינסו לגלוש באופן כללי לחברה הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: כשדיברנו והתחננו וביקשנו שיאספו את הנזק הבלתי-חוקי – ומבחינתי גם מה שאתם קוראים לו נשק חוקי, לאסוף מהחברה שלנו – אמרו לנו שעושים כל מיני מבצעים, מבצע כזה שמעמידים איזושהי קופסה ליד תחנת משטרה או ליד מועצה מקומית ומחכים שאנשים יגיעו בטוב לב למסור את הנשק.

עאידה תומא סלימאן: כולם ידעו שזה רק עניין שהוא לסמן וי ולהגיד: ניסינו ולא הצלחנו.

עאידה תומא סלימאן: כולנו גם יודעים שמשטרת ישראל, יש לה מודיעין שרואים את העבודה שלו כשזה לא קשור בענייני הפשיעה באוכלוסייה הערבית, אבל המודיעין הזה לא פועל.

עאידה תומא סלימאן: כל ילד קטן בחברה שלנו הכיר את השמות וידע, ורק המודיעין המשטרתי כאילו לא ידע, עד שהמשטרה עמדה בפינה וכולם האשימו אותם במה שקורה, אמרו את מה שכולם חשדו בו בחברה – אמרו:

עאידה תומא סלימאן: רוב ארגוני הפשע האלה הם משת"פים של השב"כ, והשב"כ נותן להם חסות.

עאידה תומא סלימאן: האם קמה צעקה מהמדינה או שמענו איזשהו שר או ראש ממשלה מתייחס לאמירה שיצאה מהמשטרה בנושא שכל כך אמור להביך מדינה שלמה, שהמדינה וזרועותיה נותנים חסות לארגוני הפשע ונותנים להם לברוח מענישה ומהרתעה, ולהפך – נותנים להם אור ירוק כדי להמשיך ברציחות האלה?

עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא התבטא עד עכשיו ולא אמר אפילו:

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נחקור את האמירה הזו, אנחנו נבדוק אם באמת השב"כ עושה את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם בשיא האחריות ובלי לפחד מכל התגיות שמנסים תמיד להדביק לנו כחברי כנסת: ארגוני הפשיעה האלה, ידם עמוקה בתוך מוסדות המדינה, ומוסדות המדינה, כולל השב"כ, כולל המשטרה, ידם עמוקה בתוך ארגוני הפשיעה האלה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו אלה שמאשימים היום – מאשימים גם את השב"כ, גם את המשטרה, גם את הממשלה, שאפילו לא זזה כדי לבדוק את האמירה המסוכנת הזו.

עאידה תומא סלימאן: שנים העמדתם אותנו כמואשמים בזה שאנחנו לא מגינים על החברה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: היום, בשם החברה הערבית, בשם אזרחי ואזרחיות מדינת ישראל הערבים הפלסטינים, אנחנו מאשימים שיש ניסיון לא רק להפקיר אותנו לארגוני הפשיעה, אלא למסור אותנו כדי שארגוני הפשיעה יהיו כלי שליטה ומתווך לשליטה בחברה שלנו ולפורר אותה מבפנים.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת גלעד קריב.

דוד ביטן: כבוד השר, אתה רוצה להתייחס?

מאיר כהן: יושב-ראש הוועדה – – –

דוד ביטן: אני יודע, הוא עולה.

דוד ביטן: אתה רוצה לעלות או מה?

מאיר כהן: כן, כן.

גלעד קריב: השר יסכם.

דוד ביטן: אתה לא מסכם, אבל.

דוד ביטן: אתה רוצה להתייחס?

שלמה קרעי: דוד, רק אחד מסכם.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: השר יכול חמש דקות, אני חושב.

יצחק פינדרוס: אני רוצה להירשם.

דוד ביטן: גמרנו.

דוד ביטן: הורידו את כולם.

דוד ביטן: דבר עם יריב.

דוד ביטן: תגידי לי, השר – חמש דקות, נכון?

דוד ביטן: לא, הוא מוגבל, כי הוא לא מסכם.

דוד ביטן: מי שמסכם זה גלעד קריב.

עידית סילמן: כבוד השר, אתה לא מוגבל בזמן.

עידית סילמן: אתה יכול לדבר.

דוד ביטן: כשהוא לא מסכם, לא נכון.

דוד ביטן: לא יודע.

דוד ביטן: טוב, בסדר, נו.

דוד ביטן: בבקשה, כבוד השר.

מאיר כהן: במידה שאתה נותן לי.

דוד ביטן: לא, קח.

דוד ביטן: אם אתה לא מוגבל, אתה לא מוגבל.

דוד ביטן: אם אתה לא מוגבל אז דבר.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, סמוטריץ' – עם חולם, סמוטריץ' – בצלאל, תפסיק רגע את הפוליטיקה.

מאיר כהן: אני חייב להגיד שהאזנתי, דיברת 40 דקות ברהיטות מכבדת.

מאיר כהן: לא הסכמתי לשום מילה שאמרת, אבל אני חייב להגיד שהדברים, ככל שהם היו כסכינים, אבל לפחות הם נאמרו על ויכוח אידיאולוגי.

מאיר כהן: אבל אחריך עלו חברי כנסת שאמרו שאנחנו דומים לאלה שהכניסו את הבעל להיכל.

מאיר כהן: אני באמת אומר לכם – חבר הכנסת בוסו, חבר הכנסת בוסו, אתה בחור צעיר שהגעת לכאן, יש לי היכרות עמוקה איתך והערכה, מאוד, אבל אתה עומד כאן בכנסת ישראל, ויהיו האנשים שאתה לא מסכים איתם חלוקים על דעתך, אבל באמת אתה חושב שמותר לקרוא להם "אלה שהכניסו את הבעל להיכל"?

מאיר כהן: באמת, זה מה שצריך לשמוע כאן?

מאיר כהן: מאיפה נובעת השנאה התהומית הזאת שנכנסת לתוך השיח הזה?

משה ארבל: – – – מה קרה לכם?

מאיר כהן: אני לא יודע מה קורה לכם כשהמנהיג שלכם נמצא כאן.

מאיר כהן: בואו, אני קצת מכיר אתכם.

מאיר כהן: תירגעו.

משה ארבל: אנחנו רגועים.

מאיר כהן: באמת, בואו תכבדו.

מאיר כהן: מה קרה?

מאיר כהן: יש ויכוח פוליטי, קמה ממשלה, גם אם היא לצנינים בעיניכם, אבל לעמוד כאן ולכנות חברים שלכם כמכניסים בעל למקדש?

מאיר כהן: מה יש לכם?

מאיר כהן: אנחנו נביאי הבעל?

משה ארבל: תומכי טרור.

משה ארבל: תומכי טרור.

משה ארבל: תומכי טרור.

מאיר כהן: מה קורה לכם?

מאיר כהן: תפסיקו עם זה.

מאיר כהן: אני יושב בשקט בצד, מאזין כבר כמה לילות לשיח שלא היה כמותו כאן.

מאיר כהן: תתווכחו אידיאולוגית, תחשבו שאנחנו טועים, תתווכחו עם מה שאנחנו מייצגים, אבל להתייחס לקבוצה שלמה של אנשים כאילו הם מטמאים את המדינה הזאת?

מאיר כהן: מה קורה לכם?

מאיר כהן: עכשיו אני רוצה להגיד מילה אחת על הבדואים בנגב.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד מילה אחת על הבדואים בנגב, השר לשעבר, שר הפנים, שר הפנים דרעי.

מאיר כהן: אני רוצה לדבר על האוכלוסייה הבדואית, שאני חייב לציין שככל שאני פוגש את המנהיגות הבדואית, היא מאוד מעריכה את פועלך שם.

מאיר כהן: אני חייב להגיד – בבקשה, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: יש לי רק שאלה אחת:

אריה מכלוף דרעי: האם אתה מסכים או מסתייג ממה שאמר שר האוצר היום בבוקר באילת, שהחרדים והבדואים זה ילודה ובטלה?

מאיר כהן: חבר הכנסת דרעי, השר לשעבר, אתה יודע את דעתי, ואנחנו לא יכולים לנהל כאן שיח של ויכוחים ושל אמירות, וכל אחד ישלם על מה שהוא אמר.

אריה מכלוף דרעי: – – –

מאיר כהן: אני רוצה להגיד דבר אחד, אני רוצה להגיד דבר אחד שקשור לאוכלוסייה הבדואית: אכן, יש תחושה בנגב – ואני גר שם – של אנרכיה גדולה מאוד.

מאיר כהן: מי שנוסע בכבישי הנגב, ואני כל לילה נוסע בכבישי הנגב – זאת סכנת חיים.

מאיר כהן: מהרגע שאתה מתחיל לנהוג זאת סכנת חיים.

מאיר כהן: יש שני מעגלי חוק: יש את החוק שחלק מכבדים, חוקי נהיגה, מתי מותר ומתי אסור לעקוף, ואם זה בפס לבן או בפס כזה או אחר, ולצערי הגדול, יש אוכלוסייה שהיא בחלקה פורעת חוק.

מאיר כהן: אבל אני רוצה – – –

קריאה: – – –

דוד ביטן: הבנתי, היא אמרה לי.

דוד ביטן: אני פעם ראשונה עושה את זה או – – –

מאיר כהן: זה מפריע לי, גברתי המזכירה.

קריאה: סליחה.

מאיר כהן: אבל אני רוצה להגיד משהו לכולנו: מי שאחראי ישירות לחוסר המשילות בנגב זה אותה ממשלה ששלטה 12 שנים במדינה הזאת.

מאיר כהן: כל תושב בנגב, ולא משנה מה דעתו הפוליטית, ראה את המציאות המאיימת הזאת הולכת ונרקמת מול עינינו.

מאיר כהן: כל אחד ראה איך שתי מערכות חוק נבנות בנגב, וכל אחד שמע את המנהיגים של הבדואים וראשי הרשויות בנגב, בשפה אחת מדברים, כולם, גם הבדואים וגם היהודים בנגב, ואומרים: רבותיי, הממשלה, המשטרה, קחו אחריות על מה שקורה כאן.

מאיר כהן: כל כך הרבה פעמים גם אני וגם ראשי הרשויות בנגב פנינו למשטרת ישראל ואמרנו: חבריא, זה מזיק לנו ולהם.

מאיר כהן: אם יש התפרעות בכביש, היא פוגעת גם בנו וגם באזרחים הבדואים.

מאיר כהן: אם לא יהיה טוב בנגב והאנרכיה הזאת תימשך, אדוני סגן השר לביטחון פנים, שום דבר טוב בנגב לא יצמח.

מאיר כהן: יש שם השתדלות חסרת תקדים של ראשי רשויות, רוביק בבאר שבע וניסן בערד ובני בדימונה וטל בירוחם, לייצר מרחבים של ציונות טובה, של שכנות טובה.

מאיר כהן: אני שומע את ראשי הרשויות מדברים על שותפות מלאה עם ראשי הרשויות הבדואיות.

מאיר כהן: לצערי, הממשלה עד עכשיו גילתה אטימות.

מאיר כהן: שיהיה ברור – – –

דוד ביטן: רבותיי, הקואליציה, אתם מפריעים לשר.

מאיר כהן: שיהיה ברור – –

דוד ביטן: קצת שקט שם.

מאיר כהן: – – שהאנרכיה הזאת לא יכולה להימשך.

מאיר כהן: וזה לא סיפור של רעים וטובים; זה לא סיפור של אנשים שרוצים להרוס את המדינה ואנשים שרוצים לבנות אותה.

מאיר כהן: גם בתוך הבדואים, רובם המוחלט הם אנשים שרוצים חינוך ותשתיות ולכבד את החוק ולנסוע על הכבישים ולא להרגיש מאוימים.

מאיר כהן: ואני רוצה להגיד לכל אותם אנשים שמדברים על כך שבשבועיים מכרנו את הנגב – מי שמכר את הנגב זה אתם.

דוד ביטן: רבותיי הח"כים, אני מבקש – –

מאיר כהן: זה אלה שהבינו ש-65% – –

דוד ביטן: – – לא להרעיש.

מאיר כהן: – – משטחי המדינה זה הנגב, והיה צריך להפעיל יד קשה.

מאיר כהן: וצריך לנסוע, אדוני סגן שר הבט"פ, בבטחה ובביטחון בכבישי הנגב, ושרת החינוך צריכה לדאוג שמערכת החינוך ביישובים הבדואיים תהיה טובה כמו בדימונה וכמו בבאר שבע.

מאיר כהן: יש 5,000 ילדים מגיל לידה עד גיל שש בפזורה הבדואית שלא מגיעים לבית הספר.

מאיר כהן: מה הם יהיו מחר?

מאיר כהן: לכן, הטיפול צריך להיות טיפול – בצלאל סמוטריץ', ידידי הטוב – צריך להיות טיפול רב-מערכתי של כל משרדי הממשלה, ולהתעורר ולהבין שהנגב הוא לא החצר האחורית של מדינת ישראל.

מאיר כהן: מי שימשיך לנהוג בהסתר פנים – אנחנו נחטוף את זה על הפנים.

מאיר כהן: לא נוכל להמשיך עם הדבר הזה.

מאיר כהן: וצריך להגיע לפתרונות כשיושבים כולם סביב השולחן – המנהיגות הבדואית, המנהיגות היהודית, ראשי היישובים, שרי הממשלה, ראש הממשלה – ולקבל החלטות מה טוב לנגב, מה טוב למדינת ישראל.

מאיר כהן: יש שם נתונים, אני רוצה שתדעו: יש כ-280,000 בדואים היום במרחב הנגב, חצי מתוכם נמצאים ביישובים – אדוני היושב-ראש, או שמרגיעים או – – –

דוד ביטן: רבותיי, אני מבקש מחברי הכנסת, במיוחד מהקואליציה, אתם מפריעים לשר.

דוד ביטן: אני מבקש שקט.

דוד ביטן: לשבת במקום, הכי טוב.

מאיר כהן: רק חשוב להזכיר את הנתון הזה: 65% משטחי מדינת ישראל זה הנגב, 13 מיליון דונם.

מאיר כהן: בשנות השבעים, ממשלת ישראל, בהבנה ובהכרה ובסיכום עם הבדואים בנגב, הקימה שבעה יישובים שאתם מכירים אותם – הקימו את רהט, את כסייפה, את תל שבע, את חורה, את ערערה, את לקיה, את שגב שלום.

מאיר כהן: לצערי הגדול, היישובים האלה רובם ככולם נמצאים, חברת הכנסת עאידה, בסוציו-אקונומי 1 ו-2.

מאיר כהן: יש שם עוני גדול מאוד.

מאיר כהן: עכשיו, אנחנו יכולים לעצום עיניים; אנחנו יכולים להמשיך להגיד: אלה אויבי העם, אלה אויבי ישראל.

מאיר כהן: מה יצא מזה?

מאיר כהן: מה יצא מזה?

מאיר כהן: הם חיים שם.

מאיר כהן: אני פוגש אותם בדימונה, אני פוגש אותם בירוחם, בבאר שבע, אני יושב איתם כאן בכנסת, הם חלק מאזרחי המדינה הזאת.

מאיר כהן: מה יצא מזה שאנחנו ננהל פה קרב של הם הרעים ואנחנו הטובים?

מאיר כהן: לאן זה יקדם אותנו?

מאיר כהן: והיו ועדות נהדרות, ואני מודה לחבר הכנסת בני בגין, שרץ איתי על הגבעות לפני כעשר שנים וכתב את החוק, ולצערי הגדול החליטו שהחוק הזה הוא יותר מדי מיטיב איתם.

מאיר כהן: על כן אני חוזר ואומר: עולים לכאן כל הזמן ומנסים לצייר שתי ישויות שנלחמות אחת בשנייה.

מאיר כהן: יש לי ויכוח גדול, ויש לי טענות כנגד חלק מההנהגה, ויש לי טענות על מה שקורה שם, אבל יחד עם זה צריך להיות ברור לכולנו ששאלת הבדואים צריכה לבוא על פתרונה מתוך הסכמות, מתוך הסכמות, כי אחרת המצב יהיה הרבה יותר גרוע.

מאיר כהן: הרב קריב, גלעד קריב, בוא, בבקשה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קריאות: – – –

מאיר כהן: אדוני, הסתיימו הוויכוחים?

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, האם מישהו משתלט על האירוע?

מאיר כהן: אפשר להמשיך לדבר?

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אפשר בבקשה לתפוס את מקומותיכם.

איתן גינזבורג: נא לשבת במקום.

איתן גינזבורג: יושבת-ראש הקואליציה חברת הכנסת סילמן, חבר הכנסת ביטן, נא לזוז.

איתן גינזבורג: סדרנים, תעזרו לי בבקשה עם ההתקהלות שם, שיזוזו הצידה.

איתן גינזבורג: נא לשבת, חברים.

איתן גינזבורג: נא לשבת.

מאיר כהן: טוב.

מאיר כהן: לאחר שאמרנו את מה שצריך ואולי התוויתי מה אנחנו צריכים כדי לפתור את שאלת הבדואים בנגב ולהפוך את המקום הטוב הזה למרחב שמאיר פנים לכל האזרחים שלו ולמרחב שבאמת טומן בחובו הרבה מאוד הצלחות, אני אספר קצת על היישובים בנגב, דווקא כדי להעצים את הפער הגדול, כדי להעצים את התהום שפרוסה בין ההצלחה של היישובים היהודיים בנגב לבין הכישלון המהדהד של היישובים הבדואיים.

מאיר כהן: שוב, אני חוזר ואומר: זה לא סיפור של רעים וטובים; זה סיפור של מדינה שהחליטה לאבד את משילותה.

מאיר כהן: אני גר בדימונה.

מאיר כהן: אני גר בדימונה כבר 60 שנה.

מאיר כהן: אני חייב להגיד שכשאני מסתכל על דימונה ועל ההתפתחות שלה, אני כל פעם נפעם ממה שיכולים לעשות בבחינת יש מאין.

מאיר כהן: בבחינת יש מאין.

מאיר כהן: וכך בירוחם, וכך בערד, וכך בבאר שבע, וכך במצפה רמון, ובוודאי בנתיבות, בשדרות, לראות יצירה של יש מאין של ראשי ערים וראשות ערים, נחושים להוביל את היישובים שלהם להצלחה ולראות – מרגי ידידי הטוב מוועדת החינוך, דיברנו על זה הרבה – לראות איך מערכות חינוך הטרוגניות, לא מסלילות, לא אומרות לתלמידים שלהם בכיתה ט': אתה עולה כיתה אבל לא בבית ספרי; איך מערכות חינוך מתמודדות עם כל השונות ומביאות את התלמידים שלהן להצלחות חסרות תקדים.

מאיר כהן: אי-אפשר, לא בבאר שבע ולא בדימונה ולא בירוחם, להגיד לתלמיד: אתה עולה, אבל לא בבית הספר שלנו, כי אנחנו לוקחים רק את מצוינים.

מאיר כהן: זה לא קיים באידיאולוגיה החינוכית.

מאיר כהן: לכן רואים שם פריחה באמת מעוררת כבוד, וכמה חבל שזה לא קורה בתיכון בכסייפה ובתיכון בערוער ובתיכון בתל שבע, כי זה היה הדבר שיהפוך את הנגב למקום שטוב לחיות בו – ההכרה הברורה שכל האוכלוסייה שגרה שם צריכה ליהנות מפירות ההצלחה.

מאיר כהן: אני מסתכל על תנופת הבנייה.

מאיר כהן: אגב, המהפכה הגדולה בנגב, אדוני שר הביטחון, היא מהפכה אזרחית, היא לא מהפכה של הצבא.

מאיר כהן: עיר הבה"דים – דבר מאוד נחמד, אבל לא היא עשתה את המהפכה, לא בירוחם ולא בדימונה.

מאיר כהן: אמרתי את זה בתחילת שנות ה-2000 – אמרתי שמוביליות של צבא לא עושה וואו גדול בתוך היישובים.

מאיר כהן: מה שעושה את זה זה ביטון כראש מועצת ירוחם ובני כראש עיריית דימונה ורוביק בבאר שבע וניסן בערד – הם עושים את המהפכה.

מיכאל ביטון: וסיגל מורן – – –

מאיר כהן: וסיגל מורן.

מאיר כהן: הם עושים את המהפכה.

מיכאל ביטון: – – –

מאיר כהן: הם עושים את המהפכה.

מאיר כהן: כדאי לנו, אדוני ראש הממשלה, כדאי לכולנו באמת לקחת את הנגב כפרויקט לאומי, כמודעות של כולנו שהציונות המתחדשת – חובה לה להתהוות בתוך הנגב.

מאיר כהן: יש שם כל כך הרבה שטח, יש שם כל כך הרבה מקום להרחבת היישובים, לעוד התיישבות, לחיזוק וביסוס של התושבים האלה, ובכלל זה – אני כל הזמן חוזר – גם של האזרחים הבדואים.

מאיר כהן: אני רוצה לדבר על התעשייה – שרת הכלכלה לא נמצאת כאן, אבל אוה, כמה עבודה יש לה.

מאיר כהן: על אזורי התעשייה אני רוצה לספר על הצלחה בלתי רגילה של אזור התעשייה עידן – מיכאל ביטון, אתה היית שותף לזה – אזור התעשייה המשותף לרהט וללהבים.

מאיר כהן: וכמה אנחנו צריכים עוד אזורי תעשייה כאלה בין ירוחם לדימונה ובין דימונה לערד, ויותר ויותר שיתוף וחיזוק האשכולות, ולקחת את האוכלוסייה הבדואית כפרויקט לאומי.

מאיר כהן: אני מסתכל על ההצלחה של סודה סטרים בעידן.

מאיר כהן: אני כל יום נוסע ורואה את החלום הזה של טלאל אלקרינאוי ושל סיגל מורן ושל אלי לוי של הרשות לפיתוח הנגב.

מאיר כהן: חלום שאמרו לנו: לא, זה לא יתגשם, זה לא ילך.

מאיר כהן: היום יש אזור תעשייה למופת, שאגב, מניב ארנונה גם לרהט וגם ללהבים – זה ייהנה וזה לא יחסר.

מאיר כהן: לכן אני אומר, אדוני ראש הממשלה, אני יודע, בתוך ההמולה הזאת, אדוני ראש הממשלה, אליך אני פונה כי אני בטוח שאתה תעשה את זה.

מאיר כהן: דיברנו כאן על הנגב – –

קטי קטרין שטרית: מאיר, תדבר על דימונה.

מאיר כהן: – – דיברנו על הנגב ודיברנו על חשיבותו של הנגב ודיברתי על האוכלוסייה הבדואית בנגב וכמה חשוב לך באמת להחליט שזה פרויקט לאומי.

מאיר כהן: זה לא לשדוד את הנגב וזה לא למכור את הנגב, תאמינו לי; זה לחזק את הנגב.

קטי קטרין שטרית: תדבר על דימונה.

מאיר כהן: דיברתי על דימונה, תאמיני לי.

מאיר כהן: זה כל עולמי, דימונה.

מאיר כהן: אומרים לי שצריך עוד רבע שעה לדבר.

מאיר כהן: דוד ביטן.

דוד ביטן: מה?

מאיר כהן: שמע – – –

סמי אבו שחאדה: – – – פיתוח הנגב לנפתלי בנט, אתה – – – אותו – – –

מאיר כהן: לא, לא.

מאיר כהן: אני חייב להגיד לך, תקשיב – – –

סמי אבו שחאדה: – – – ומדברים על – – – ומדברים על פיתוח – – – אדוני השר.

מאיר כהן: תראה, אתה יודע, הקיצוניות לא תוביל אותנו לכלום, לא שלך ולא של הצד השני.

סמי אבו שחאדה: לא – – –

מאיר כהן: תן לי, אני אענה לך.

מאיר כהן: המדינה הזאת – תקשיב, המדינה הזאת – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, אחרי שסיימת להגיד, תן לי לענות לך.

מאיר כהן: המדינה הזאת לא נבנתה על ידי ציניקנים, לא על ידי אנשים שתמיד ראו רק שחורות ולא על ידי אנשים שתמיד הטילו בה ספק.

מאיר כהן: לא משנה מה דעתי, אבל זאת מדינה של הלאום היהודי, וחובה עליו לכבד אותך ולכבד את שאר המיעוטים ולשמור על הזכויות שלהם.

מאיר כהן: והאמן לי, גם אני וגם ראש הממשלה חושבים אותו הדבר.

מאיר כהן: ההבדל ביני לבינך הוא שאני מאוד אופטימי.

מאיר כהן: אני חושב ששיתופי פעולה יפריחו את הנגב, ואני חושב ששיתופי פעולה יגרמו ליישובים המעורבים – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

מאיר כהן: אל תפריע לי.

מאיר כהן: אל תפריע לי, תן לי.

מאיר כהן: שיתופי פעולה וסובלנות – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבו שחאדה, קריאת ביניים זה בסדר.

איתן גינזבורג: לא להפריע.

מאיר כהן: שיתופי פעולה וסובלנות הם המפתח למדינה מורכבת כמו שלנו להתנהל כמו שצריך.

מאיר כהן: לכן אני לעיתים שומע אותך נוטה לקיצוניות, שהיא, אתה יודע, לא תוביל אותנו לשום מקום.

סמי אבו שחאדה: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת שחאדה, אני בכבוד שומע אותך.

מאיר כהן: אני לא אפריע לך לעולם כשאתה מדבר כאן.

סמי אבו שחאדה: – – –

מאיר כהן: אבל אני חייב להגיד לך, אני לא מסכים לשום מילה שלך, אבל אני לעולם לא אפריע לך.

מאיר כהן: שוויון זה לא להגיד כן למי שמכחיש את קיומי כאן.

מאיר כהן: זה לא שוויון.

מאיר כהן: שוויון זה להתווכח איתך.

סמי אבו שחאדה: – – –

מאיר כהן: רגע.

מאיר כהן: שוויון זה – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבו שחאדה, אמרת את שלך.

איתן גינזבורג: תן לשר להשיב.

מאיר כהן: שוויון זה האפשרות – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

איתן גינזבורג: הוא יכול לומר מה שהוא רוצה בזמן שלו.

מאיר כהן: חבר הכנסת שחאדה, עדיין לא אמרתי שום דבר בגנותך.

מאיר כהן: אנחנו מתווכחים.

מאיר כהן: תעזוב.

מאיר כהן: שוויון זה היכולת שלך לשמוע אותי והיכולת שלי לשמוע אותך, זה לא לקבל את הדעות שלך.

מאיר כהן: אתה יודע, כמו שפנינו אינם שווים, כתוב, גם דעותינו אינן שוות.

מאיר כהן: אז אני אומר, אני לא מסכים לשום מילה שאתה אומר, וכן, זה מכעיס אותי שעומדים ומנופפים כנגדנו וטוענים שאין לנו זכות קיום כאן.

מאיר כהן: יחד עם זה, אנחנו במדינה דמוקרטית ואנחנו מדינה יהודית, ולהיות יהודי ודמוקרטי – המכנה המשותף של שני הדברים האלה זה לדעת שאתם חיים בקרבנו ואנחנו חייבים לכבד אתכם.

מאיר כהן: אני לא נתפס כאיש שמאל, אבל אני אעשה הכול כדי שהנגב יאפשר חיי שיתוף של יהודים ובדואים.

מאיר כהן: לעיתים זה עולה לי, תוקפים אותי, ואני נמצא לפעמים בתוך מרחב שהוא לא בדיוק הדעה שלי, אבל הם האנשים שלי, זו המשפחה שלי, אלה החברים שלי.

מאיר כהן: אבל גם להם אני אומר שאני רוצה שיהיה טוב בערוער כמו בדימונה – והאמן לי, טוב בדימונה.

מאיר כהן: ואני רוצה שיהיה ברחמה טוב כמו שבירוחם, כי אני נמצא שם, אני נוסע שם כל יום.

מאיר כהן: יש אנשים שלא מכירים את המרחב הזה ולא מבינים כמה אפשר להפוך אותו למרחב מצוין עם דבר אחד: עם החלטה של שיתופי פעולה.

מאיר כהן: ולצערי אני לא תמיד מוצא את זה מהצד שלכם.

מאיר כהן: גם לא מהצד שלנו, אני חייב להגיד.

מאיר כהן: כי כשאני שומע מהדוכן הזה אמירות קשות, שצריך לקחת את הבדואים ולזרוק אותם בסיני – אתה יודע מה, זה לא במקום.

מאיר כהן: על זה אני מתקומם.

מאיר כהן: אבל כשאני שומע גם בצד השני אמירות קשות, וכשאני רואה התנהגות עבריינית שמסכנת גם אותנו בנגב וגם את הבדואים בנגב, וכשאני רואה – יואב, אדוני, ואם נמצא השר, שישמע גם את הדברים שלי – כשאני רואה כמעט חוסר משילות ומעט מאוד משטרה – אני כל יום נוסע בכביש 25, ורוב התאונות שקורות שם ורוב הנפגעים הם מהפזורה הבדואית, ואני לא רואה, לצערי, מספיק ניידות.

מאיר כהן: תיקחו את זה לתשומת ליבכם.

מאיר כהן: תודה רבה על ההקשבה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לתפוס את המקומות.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעות.

איתן גינזבורג: יושב-ראש הוועדה, רוצה לסכם?

איתן גינזבורג: יושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט, אתה מעוניין לסכם את הדיון?

איתן גינזבורג: אתה רשאי, אתה לא חייב.

חוק ומשפט): – – –

איתן גינזבורג: אתה מוותר.

איתן גינזבורג: אם כך, רבותיי, נא לתפוס מקומות.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לתפוס את מקומותיכם, אנחנו רוצים לעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: סדרנים, אם אפשר בבקשה את כל היועצים כאן להושיב בתאים, זה מקשה על ההצבעה.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעות על חוק העונשין (תיקון מס' 133 – הוראת שעה), להסתייגויות של קבוצת סיעת הליכוד – חברי הכנסת בנימין נתניהו, יולי יואל אדלשטיין, ישראל כץ, מירי מרים רגב, יריב לוין, יואב גלנט, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, גלית דיסטל אטבריאן, חיים כץ, אלי כהן, צחי הנגבי, אופיר אקוניס, יובל שטייניץ, דוד אמסלם, גדי יברקן, אמיר אוחנה, אופיר כץ, חוה אתי עטייה, יואב קיש, דוד ביטן, קרן ברק, שלמה קרעי, מכלוף מיקי זוהר, אורלי לוי אבקסיס, קטי קטרין שטרית, פטין מולא ומאי גולן.

איתן גינזבורג: מרכז האופוזיציה יריב לוין נמצא?

איתן גינזבורג: דוד ביטן, מול מי אני עובד לגבי הסתייגויות?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ביטן, מול מי אני עובד על ההסתייגויות?

דוד ביטן: אני מושך את כל ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: אתה מושך את כל ההסתייגויות?

איתן גינזבורג: אם כך, הליכוד הודיע – חבר הכנסת ביטן – חבר הכנסת לוין, האם אתם מושכים את כל ההסתייגויות של קבוצת הליכוד?

יריב לוין: כן.

איתן גינזבורג: כל ההסתייגויות של קבוצת הליכוד נמשכו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה ארבל, אתה הגשת הסתייגות.

איתן גינזבורג: האם אתה מושך אותה או משאיר אותה?

משה ארבל: מושך.

איתן גינזבורג: מושך אותה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר, גם אתה הגשת הסתייגות.

איתן גינזבורג: האם אתה מושך או משאיר?

איתמר בן גביר: מושך.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, כל ההסתייגויות נמשכו על ידי חברי הכנסת, כך שאנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק.

איתן גינזבורג: לפני שאנחנו עוברים להצבעה אני אציין כי עמדת ההצבעה של חבר הכנסת יום טוב חי כלפון אינה תקינה.

איתן גינזבורג: על כן אנחנו נמנה את הצבעתך במסגרת הצבעה על פי הודעתך.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה, לאור העובדה כי נמשכו כל ההסתייגויות, בקריאה השנייה.

איתן גינזבורג: נא להצביע – מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: בבקשה; על פי נוסח הוועדה, כמובן.

איתן גינזבורג: בעד סעיף 1 – 73

איתן גינזבורג: נמנעים – 1

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, 75 בעד – זה כולל את היושב-ראש מיקי לוי ואת חבר הכנסת כלפון – 11 נגד, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההצעה עברה בקריאה השנייה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד החוק – 75

איתן גינזבורג: נמנעים – 1

איתן גינזבורג: 77, כולל היושב-ראש לוי וחבר הכנסת כלפון – 77 בעד, שבעה נגד, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי חוק העונשין (תיקון מס' 133 – הוראת שעה) (תיקון) התשפ"א–2021, התקבל, ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: [נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לדיון בצו האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (הארכת תוקף), התשפ"א–2021 – בקשת הממשלה להאריך בשנה את תוקף חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשס"ג–2003, דיון.

איתן גינזבורג: תציג את הצעת החוק שרת הפנים חברת הכנסת אילת שקד, בבקשה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת, נא לשמור על השקט ולא להפריע לשרת הפנים להציג את הצו.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להציג את הצו שהגישה ממשלת נתניהו ב-8 ביוני 2021.

איילת שקד: אני קוראת את הדף שהגיש צחי ברוורמן, מזכיר הממשלה: חוק האזרחות והכניסה לישראל – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברי הכנסת, חברי הכנסת, נא לשבת.

יצחק פינדרוס: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת – – – בבקשה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יבגני סובה, חברי הכנסת רוזין, שפק, בבקשה, נא לשבת.

איתן גינזבורג: השר פנינה תמנו, נא לשבת, בבקשה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מנסור עבאס, נא לשבת.

איתן גינזבורג: נא לשבת, תודה.

איתן גינזבורג: בבקשה, השרה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איילת שקד: ובכן, ב-8 ביוני 2021 הגישה הממשלה בשם שר הפנים דאז אריה דרעי את חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), תשס"ג–2003, הארכת תוקף.

איילת שקד: החוק הזה, כל שנה, בהוראת שעה, עובר לשנה קדימה.

איילת שקד: זה חוק שכבר דיברנו עליו היום במליאה די הרבה, אז אני לא רואה צורך שלי להמשיך לטחון את חשיבותו.

איילת שקד: אבל עובדה שנתניהו על כל שריו ושר הפנים דאז אריה דרעי עשו מאמץ להביא את החוק הזה, כפי שהם עשו בכל שנה שהם היו בשלטון.

איילת שקד: שום נתון ביטחוני לא השתנה, שום נתון דמוגרפי לא השתנה – –

מירי רגב: אבל אז לא היו תומכי טרור בממשלה, נכון, גברת נוכלת מתחסדת?

איילת שקד: – – ולכן אני מבקשת גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה לתמוך בחוק, להאריך את הוראת השעה בשנה אחת – – –

סמי אבו שחאדה: – – – הדמוקרטי אולי שנצביע בעד ונביא להסדרת הממד הדמוגרפי.

איילת שקד: אני כבר הסברתי.

איילת שקד: אתה הקשבת פעם אחת, אני חושבת שאתה לא מתקשה להבין.

איילת שקד: לכן אני מבקשת – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבו שחאדה, סליחה, רגע.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבו שחאדה, אני בטוח שנרשמת לרשות דיבור, ולכן את כל מה שיש לך לומר תוכל לומר לשרה כשתהיה פה על הדוכן.

איתן גינזבורג: כרגע הזמן נתון לשרה להציג את הצו, וככל שתפריע לה הצגת הצו תיפגע, ולכן אני מבקש ממך לא להפריע.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

סמי אבו שחאדה: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איילת שקד: לכן אני מבקשת גם מחברי הקואליציה וגם מחברי האופוזיציה להצביע בעד הארכת הצו, מכיוון שרוב האופוזיציה הצביעו בעדו בממשלה, מי שהיה אז שר, וכמעט כולם הצביעו בעדו לפני שנתיים בעודם חברי כנסת.

איילת שקד: אני מבקשת את התמיכה בהארכת הצו.

איילת שקד: תודה.

שלמה קרעי: תגלי לנו מה הבטחתם לעבאס.

איתן גינזבורג: תודה, שרת הפנים אילת שקד.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

איתן גינזבורג: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, גם זקני הבית הזה לא זוכרים מציאות שהקואליציה מגיעה לאופוזיציה ואומרת להם: אנחנו מגישים הצעת חוק שחשובה לביטחונה של מדינת ישראל ואנחנו צריכים את העזרה שלכם.

מיכאל מלכיאלי: ואנחנו – – –

אלעזר שטרן: שקר, שקר, שקר.

מיכאל מלכיאלי: לא, רגע, שנייה, אני יודע למה אתה מתכוון ואני אענה על זה.

מיכאל מלכיאלי: לא, זה לא שקר.

מיכאל מלכיאלי: מה שהיה כאן, שמגיעים – –

אלעזר שטרן: שקר.

מיכאל מלכיאלי: זה לא שקר.

מיכאל מלכיאלי: – – שמגיעים – – –

אביר קארה: – – –

איתן גינזבורג: סגן השר קארה, סגן השר קארה, סגן השר קארה, לא נהוג לקרוא לסדר סגן שר.

מיכאל מלכיאלי: סגן השר קארה, כשמגיעה הממשלה ואומרת לאופוזיציה: תעזרו לנו להינצל ממבוכה – לא היה דבר כזה.

אלעזר שטרן: זה שקר.

מיכאל מלכיאלי: אני שואל אותך, אלעזר שטרן, ואותך, אביר – אתה הצבעת בעד ממשלה שראש הממשלה שלך – – –

אלעזר שטרן: – – – למה אתה משקר?

מיכאל מלכיאלי: אומר ראש הממשלה – – –

אלעזר שטרן: – – –

מיכאל מלכיאלי: אלעזר שטרן, שנייה.

אלעזר שטרן: אל תתחיל.

שלמה קרעי: עם אביר קארה הם לא צריכים לנמק, יש להם – – –

מיכאל מלכיאלי: ראש הממשלה שלך אומר פה על ידי השליחים שלו שזה חוסר דאגה לביטחון ישראל, מי שמצביע נגד החוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: ושימו לב, אותו ראש ממשלה ממנה לקבינט, אביר, לקבינט, הקבינט הביטחוני, אנשים שיש להם חוסר נאמנות לביטחונה של מדינת ישראל, לשיטתו של ראש הממשלה, לא איזה – – –

אביר קארה: – – – אתה לא מייצג את הציבור שלכם.

אביר קארה: להצביע נגד – – –

מיכאל מלכיאלי: עזוב את הציבור שלי רגע.

מיכאל מלכיאלי: רגע, שנייה, אביר קארה אומר שהציבור – – –

אביר קארה: אתה מצביע היום בעד – – –

מיכאל מלכיאלי: חשוב לי להסביר – אביר, תישאר פה.

מיכאל מלכיאלי: תישאר.

אביר קארה: – – – של טיבי, אתה אומר לנו – – –

מיכאל מלכיאלי: אביר קרא אומר למה אני לא מייצג את הציבור שלי.

מיכאל מלכיאלי: את זה אומר חבר כנסת בימינה – למה אני לא מייצג את הציבור שלי.

מיכאל מלכיאלי: אביר, תלך למצביעי ימינה, תשאל אותם אם הכוונה שלהם הייתה שתקימו ממשלה עם מרצ ועם מיכאלי ועם כל מה שקורה פה.

אופיר כץ: אין לימינה מצביעים.

מיכאל מלכיאלי: אין דבר כזה בעולם.

מיכאל מלכיאלי: ימינה באים אליי ומדברים על מי מייצג את המצביעים שלו.

מיכאל מלכיאלי: לא הייתה חוצפה כזאת.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אנחנו – בהמשך הלילה יש לנו עוד הרבה שיחות, הרבה הרבה על מה לדבר פה.

מיכאל מלכיאלי: באנו, תאמין לי, אריות.

מיכאל מלכיאלי: יש לי ציטוטים מכל חברי הקואליציה, מהגאונים שיושבים כאן, מה הם אומרים על החוק הזה: הסוף לדמוקרטיה, אות קין – איזה מילים – מתבייש, תתביישו – כל המילים היפות, והיום בערב אותם אנשים הולכים ויצביעו בעד החוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: ואני חושב שהחוצפה הכי גדולה שהייתה כאן הערב היא שאותו אחד מימינה בא אלינו ואומר: תדאגו למצביעים שלכם.

מיכאל מלכיאלי: אדם שבגד בכל המצביעים שלו, אין ערך אחד שהוא הבטיח בבחירות האחרונות והם נאמנים אליו, בא וטוען אלינו.

מיכאל מלכיאלי: וריבונו של עולם, איך אתם מושיבים בקבינט הביטחוני אנשים שלטענת

מיכאל מלכיאלי: כם מסכנים את ביטחון מדינת ישראל?

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אנחנו כאן להציב מראה בפניכם.

מיכאל מלכיאלי: זו קואליציה שאף אחד לא הכריח אתכם ללכת לשם.

מיכאל מלכיאלי: בחרתם בה מרצון, הרווחתם שיירה של אאודי – –

איתן גינזבורג: תודה.

מיכאל מלכיאלי: – – אבל בגדתם במצביעים שלכם.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, חבר הכנסת, מדובר על צו שרוצה למנוע איחוד משפחות של פלסטינים שרוצים להיכנס פה ולחיות פה ולקבל אזרחות בגלל שהם התחתנו עם פלסטינים ערבים ישראלים.

ישראל אייכלר: מדינת ישראל קוראת לעצמה מדינה דמוקרטית, ואני רוצה להבין – ואני שואל אתכם, חברי הכנסת מרע"מ בעיקר:

ישראל אייכלר: איך אתם מבינים שמי שמתחתן עם מי שאינו זכאי חוק השבות, לא יהודים, מכל מדינות העולם יכול לקבל אזרחות באופן אוטומטי בגלל איחוד משפחות ורק אם הוא פלסטיני הוא לא יכול?

ישראל אייכלר: איך אתם יכולים לראות את זה כמעשה דמוקרטי?

ישראל אייכלר: אלא אם כן מדובר בבעיה ביטחונית, ואם מדובר בבעיה ביטחונית, אז יש מספיק אנשי ביטחון שיטפלו בזה.

ישראל אייכלר: הווי אומר שהחוק הזה בא בעצם לומר שרק פלסטינים לא יכולים לעשות איחוד משפחות.

ישראל אייכלר: לזה נקרא המדינה הדמוקרטית היחידה במזרח התיכון?

ישראל אייכלר: ואתם, כמוסלמים, כערבים, כפלסטינים – אני אומר את זה לחברי רע"מ – יכולים לשבת בממשלה שעושה את זה?

ישראל אייכלר: אני שואל אתכם.

ישראל אייכלר: לנו, אם אנשי הביטחון אומרים שיש סכנה ביטחונית – – –

איימן עודה: אייכלר, אייכלר, אני מסכים איתך על כל מילה.

איימן עודה: למה אין – – –

ישראל אייכלר: אז לכן אני בא ואומר ככה: מה שמופיע בצו, איימן, זה העניין הזה, אבל לי מפריע דבר הרבה יותר חמור, ובזה יש לנו אויב משותף.

ישראל אייכלר: כששר האוצר בא ואומר היום שהחרדים והערבים זה ילודה לבטלה, שהם לא תורמים למשק – תאר לך שאיזה שר בעולם היה אומר את זה נגד האוכלוסייה ששר האוצר מייצג, או היה אומר את זה על כל אוכלוסייה אחרת.

ישראל אייכלר: ולכן אני בא ואומר: ממשלה כזאת – – –

איימן עודה: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עודה, אתה רשום.

איתן גינזבורג: עודה, אתה רשום.

ישראל אייכלר: יש לי בסך הכול שלוש דקות ואני לא רוצה לקחת יותר.

איתן גינזבורג: כן, ולקראת סיום.

ישראל אייכלר: ולכן, זה מה שאני אומר.

ישראל אייכלר: אני שואל את ראש הממשלה בנט: איך אתה יכול להיות ראש ממשלה לשר אוצר שהוא אנטישמי כזה, שאומר דברים גזעניים כאלה נגד האוכלוסייה הערבית והיהודית החרדית, על ילדים?

ישראל אייכלר: אדם שמכריז שאימהות שעובדות לא יקבלו מעונות יום בגלל שהן חרדיות או ערביות?

ישראל אייכלר: אני שואל את כל שרי הממשלה: איך אתם לא מתביישים להיקרא "יהודית ודמוקרטית" כאשר מדברים נגד היהודים ומדברים נגד הדמוקרטיה, שצריכה להכיר גם באוכלוסייה הערבית כמו כל אזרח אחר?

ישראל אייכלר: איפה הבושה שלכם כלפי העולם?

ישראל אייכלר: אתם מספרים לכול שאתם מדינה יהודית כששר האוצר שלכם מכריז מלחמה על אלה ששומרים על תורת ישראל.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

ישראל אייכלר: ולכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו קוראים לכולם להתנגד לחוק הזה ולפרק את הממשלה הרעה הזאת.

ישראל אייכלר: זאת ממשלה של חילול השם, ממשלה של גזענות ואנטישמיות גם יחד.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת איתמר בן גביר, בבקשה.

איתמר בן גביר: כל תומכי הטרור החוצה.

איתמר בן גביר: איימן, החוצה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר, אנחנו נוהגים לפתוח ב"אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה".

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא מבין, תומכי הטרור נשארים כאן.

איתמר בן גביר: זה מפליא אותי, בדרך כלל הם יוצאים החוצה, אבל עכשיו הם כאן.

איתמר בן גביר: אמר סמי אבו שחאדה: תגידו דמוגרפיה, תגידו דמוגרפיה.

איתמר בן גביר: למה אתם לא אומרים דמוגרפיה?

איתמר בן גביר: אז בוא נגיד לכם דמוגרפיה.

איתמר בן גביר: בוא נדבר באמת על הפיל שבחדר.

איתמר בן גביר: אתם יודעים מה, לא סתם נגיד דמוגרפיה אלא נביא לכם מבית המשפט העליון דמוגרפיה, ולא אחר מבג"ץ 466/07, אותו בג"ץ מפורסם שאתם כל הזמן מצטטים בלי לקרוא אותו, כל הזמן מדברים – אה, יש בג"ץ, ובג"ץ אמר רק "מטעמים ביטחוניים".

איתמר בן גביר: אומר המשנה לנשיאה, השופט ריבלין: "המתוקנות שבמדינות העולם מיישמות מדיניות ברורה ושלמה של הגירה ושל התאזרחות.

איתמר בן גביר: קביעתם של כללים המסדירים כניסתו של נתין זר למדינה – כך במדינות הים – נועדה להבטיח כי כניסתו לא תעמיס על אזרחיה ותושביה נטל כלכלי וביטחוני, לא תסב פגיעה בבריאותם ולא תפגע בשלום הציבור ובאורחות חייו.

איתמר בן גביר: כך גם בימים כתיקונם".

איתמר בן גביר: קל וחומר, "בעת מלחמה או בעת מאבק מזוין, מגבילות מדינות העולם את כניסתם של נתיני אויב אל תוך המדינה".

איתמר בן גביר: וההגבלות הללו, אומר השופט ריבלין, הן לא רק לצורכי ביטחון, הן גם כאשר מדובר לצורכי הגירה ולצורכי נישואים, והן מוכרות במשפט העמים.

איתמר בן גביר: כל מדינה היא חפצת חיים.

איתמר בן גביר: רק במדינת ישראל, רק בבית שלנו, אתם חושבים שאפשר לעשות הכול, שהכול הפקרות.

איתמר בן גביר: לכן, במקום החוק הרעוע הזה, החוק של הטלאי-על-טלאי הזה, הוראת שעה שצריך לחדש פעם אחר פעם אחר פעם, יש חוק הרבה יותר רציני, הרבה יותר מהותי, הרבה יותר ממשי, חוק-יסוד: ההגירה של חבר הכנסת רוטמן.

איתמר בן גביר: אז צבועים אלה שמדברים כאן בשם מדינת ישראל, בשם הביטחון, בשם כל מיני.

איתמר בן גביר: אם באמת, אם באמת זה מעניין אתכם, תצביעו לחוק-יסוד: ההגירה, ואם לא, אל תצפו מאיתנו להיות הגלגל הרזרבי של ממשלת מנסור עבאס.

איתמר בן גביר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, דוד המלך, עליו השלום, מקונן בספר תהילים על גורלו של עמנו: "אמרו לכו ונכחידם מגוי ולא יזכר שם ישראל עוד".

יואב בן צור: זהו גורלו של עמנו; זהו גם, לדאבוננו ולמגינת ליבנו, גורלה של מדינתנו.

יואב בן צור: מדינת ישראל מוקפת אויבים מבית ומחוץ המצפים ומייחלים להשמדתה, אויבים אשר איבתם למדינתנו מעפילה על הדחף האנושי לחיים, על הרצון לבנות ולהיבנות; אויבים אשר שנאתם לעמנו גוברת על אהבתם לילדיהם עד כדי הפקרתם לשאול ההסתה, ההרג והחורבן.

יואב בן צור: לאורך כל שנות קיומה של מדינת ישראל נבחרי הציבור מהמחנה הלאומי שמרו על האידיאולוגיה והערכים שלא מקימים ממשלה ולא משתפים פעולה עם תומכי טרור המייחלים להשמדתנו.

יואב בן צור: היום, בעומדי כאן מעל דוכן המליאה בבית הנבחרים, אני כואב ונסער.

יואב בן צור: נפל דבר בישראל: פוליטיקאים מהמחנה הלאומי המליכו בהונאה ורמייה ממשלת שמאל בשיתוף מפלגות מהשמאל הרדיקלי.

יואב בן צור: לאורך שנות קיומה של מדינת ישראל, אלפי חיילים נפלו בשמירתה והגנתה על הארץ והמולדת.

יואב בן צור: הקרבנו את מיטב בנינו כדי שאנו נוכל לחיות בשלווה וביטחון.

יואב בן צור: איה כבודם של חיילינו היקרים?

יואב בן צור: איה כבודם של חללי פעולות האיבה ומערכות ישראל?

יואב בן צור: איה כבודם של בוגרי מערכת הביטחון הנושאים עימם צלקות נפשיות מהקרב והלחימה?

יואב בן צור: הם מתהלכים בינינו כחיים, אבל בפנים הם מתים.

יואב בן צור: אני זועק פה את זעקתן וכואב את כאבן של משפחות השכול, משפחות שאיבדו את יקיריהן וחרב עליהן עולמן, משפחות שאיבדו את הטעם לחיים.

יואב בן צור: אתם, בוגרי מערכת הביטחון, יוצאי יחידת עילית בצה"ל, השקעתם את מיטב שנותיכם למען ביטחון המדינה, והייתם מוכנים להקריב את חייכם לכך.

יואב בן צור: אתם לא מתביישים להקים ממשלה עם תומכי טרור והשמאל הרדיקלי הקוראים להעמיד את חיילינו לדין בבית הדין הבין-לאומי בהאג?

יואב בן צור: ראשי ממשלת השינוי לא מסוגלים לשמור את זהותה ואופייה היהודי של מדינת ישראל.

יואב בן צור: מחצית מהשותפים הקואליציוניים שלהם מתנגדים לחוק האזרחות.

יואב בן צור: אנחנו, אנשי המחנה הלאומי, שביטחונה וזהותה היהודי חשוב לנו – אנחנו נדבר נגד חוק האזרחות במסגרת החוק.

יואב בן צור: יש פרצה של כניסה של אלפי זרים למדינת ישראל.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

יואב בן צור: זהו ההבדל בינינו: אתם פוגעים בזהותה של מדינת ישראל ואנו שומרים עליה מכל משמר.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת קטי קטרין שטרית, בבקשה, גברתי.

רם בן ברק: – – –

קטי קטרין שטרית: אתה רואה, רם, אתה אפילו אומר לנו מה צריך להגיד.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, המחלוקת סביב החוק לאיחוד משפחות היא לא פחות מאשר מחלוקת סרק, על גבול – יש רעש, אדוני.

איתן גינזבורג: החברים שלך.

קטי קטרין שטרית: היא סרק מכיוון שבבית הזה קיים רוב אידיאולוגי עצום בעד חוק-יסוד: ההגירה, שפותר אחת ולתמיד את בעיית ההגירה לישראל.

קטי קטרין שטרית: המשבר המהונדס שמייצרת ממשלת 61 המנדטים נועד לדבר אחד: להכפיש את הימין האידיאולוגי, שנותר נאמן לערכיו ולא מכר את נשמתו לשמאל תמורת חלום על ראשות הממשלה.

קטי קטרין שטרית: אתם טוענים שאנחנו מסכנים את ביטחון המדינה?

קטי קטרין שטרית: תקדמו את חוק-יסוד: ההגירה ותוכיחו שביטחון מדינת ישראל חשוב לכם יותר מפוליטיקה קטנה.

קטי קטרין שטרית: המצב שבו הממשלה נתמכת באופוזיציה להעביר הצעות חוק חשובות לביטחון המדינה בעת שגרה הוא תקדימי ומסוכן.

קטי קטרין שטרית: חשבתם שהמלאכה מסתיימת אחרי השבעת הממשלה?

קטי קטרין שטרית: טעיתם.

קטי קטרין שטרית: זאת לא הטעות האחרונה שלכם.

קטי קטרין שטרית: מי שמרכיב ממשלה עם סיעות השמאל הקיצוני, רע"מ ומרצ, בתמיכת הרשימה המשותפת, לא יכול להטיף לנו מוסר על ביטחון המדינה ולקרוא לנו, לאופוזיציה הלוחמת, להיות חגורת ההצלה שלכם.

קטי קטרין שטרית: תחליטו אתם, חברי הממשלה, מה חשוב לכם יותר – הכיסא או ביטחון המדינה.

קטי קטרין שטרית: מסקרן אותי לדעת מה יהיה בסבב הלחימה הקרוב, כי הרי החמאס לא הפכו להיות נורבגים, למרות החוק הנורבגי.

קטי קטרין שטרית: מעניין איך תתנהל הממשלה אם מגפת הקורונה תהפוך להיות אלימה יותר תחת ניהולו של הסופר נפתלי בנט.

קטי קטרין שטרית: כיצד תנהג הממשלה מול הלחץ האמריקאי להגיע להסדר עם הפלסטינים – האם יאיר לפיד שטען כי יש צורך לפנות 80,000 מתנחלים ינצח?

קטי קטרין שטרית: או נפתלי בנט, "כראש הממשלה אאשר את ההתיישבות הצעירה", יוביל את המדיניות?

קטי קטרין שטרית: אתם מבולבלים?

קטי קטרין שטרית: גם אנחנו.

קטי קטרין שטרית: על הסוגיות האידיאולוגיות האלה הייתם צריכים לחשוב לפני שחתמתם על ההסכמים הקואליציוניים.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, כולם מפריעים לי, כולל אתה.

איתן גינזבורג: כן, אני – – –

קטי קטרין שטרית: על הסוגיות האידיאולוגיות הללו – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש, חבר הכנסת קיש, זה מפריע לדוברת, צר לי.

קטי קטרין שטרית: אני מסיימת, אני מנסה.

קטי קטרין שטרית: על הסוגיות האידיאולוגיות הללו הייתם צריכים לחשוב לפני שחתמתם על ההסכמים הקואליציוניים עם השותפים שלכם.

קטי קטרין שטרית: סוף מעשה במחשבה תחילה.

קטי קטרין שטרית: אתם תעשו את תפקידכם ותנסו לשרוד, ואנחנו נפיל אתכם במהרה, בלי לזוז מילימטר מהאידיאולוגיה שלנו, שבזכותה נבחרנו.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת שטרית.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת גפני?

משה גפני: אני מוותר.

איתן גינזבורג: אתה מוותר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוחנה.

אמיר אוחנה: – – –

איתן גינזבורג: ויתרת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת איימן עודה, אתה מוותר?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר סופר, אופיר סופר?

איתן גינזבורג: אני לא רואה אותו, הוא נמצא?

איתן גינזבורג: מוותר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – מוותר; חבר הכנסת משה ארבל הודיע לי שהוא מוותר; חבר הכנסת אורי מקלב – מוותר; חבר הכנסת יעקב ליצמן – מוותר; חבר הכנסת יואב קיש – מוותר; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – ויתר; חבר הכנסת פטין מולא – מוותר; חבר הכנסת חיים ביטון – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – מוותר; חברת הכנסת אורית סטרוק – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר פרוש – מוותר; חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי – מוותר; חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נוכח; חבר הכנסת דסטה גדי יברקן – מוותר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שרן השכל.

איתן גינזבורג: שרן השכל, בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: ערב טוב לכל חברי הכנסת.

שרן השכל: אני חושבת, ואני רציתי לפנות לחברי הליכוד, אותם חברי הליכוד שהחליטו להגיע לכנסת מתוך תחושת שליחות אמיתית של להגן על מדינת ישראל ועל אזרחי ישראל – – –

יואב קיש: את בממשלה הזאת.

יואב קיש: מה את רוצה מאיתנו?

שרן השכל: עכשיו תראו, החוק הזה, החוק הזה הוא לא מה שהולך להפיל את הממשלה הזאת, אבל החוק הזה – אתם חייבים להבין, כאשר אני הייתי יחד איתכם בכנסת העשרים בקואליציה, אנחנו מתחנו גם קווים אדומים שאותם האופוזיציה למדה, ואותם תרגילים ותכסיסים שעליהם אתם היום מלינים אלה אותם התכסיסים שהיו משתמשים – חלקם, אני חייבת להגיד, לא בלב שלם, נכון, אבל ממי הם למדו אותם?

שרן השכל: ממי הם למדו אותם אם לא מאותם תרגילים שאנחנו, כקואליציה, עשינו בכנסת העשרים?

שרן השכל: מה שקורה עכשיו זה לא מה שהולך להפיל את הממשלה.

שרן השכל: תאמינו לי, בסוף גם נגיע להסדרים וזה יהיה בסדר, ואילת יכולה לטפל בזה גם אם החוק הזה ייפול.

שרן השכל: אבל מה אתם עושים כשאתם מצביעים נגד החוק הזה?

שרן השכל: זו פעם ראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל שאתם חוצים קו אדום נוסף – קו אדום שאותו האופוזיציה הבאה, בין שתשבו בה ובין שלא, תזכור את זה טוב-טוב.

שרן השכל: היא תזכור את זה טוב-טוב בעוד ארבע שנים, בעוד חמש שנים, שאתם, כאופוזיציה, החלטתם להצביע נגד ביטחון מדינת ישראל.

שרן השכל: בפעמים הקודמות לא משנה איזו אופוזיציה הייתה, גם אופוזיציית שמאל קיצונית ככל שהייתה, בכנסת העשרים – יש עתיד ישבו פה ביחד, הם נמנעו בהצבעה הזאת.

שרן השכל: הם נמנעו בהצבעה ואפשרו את ההעברה שלה; לא הצביעו בעד אבל גם לא הצביעו נגד ביטחון מדינת ישראל.

שרן השכל: מה שאתם עושים היום הוא פשוט חציית – – –

מיקי לוי: – – –

שרן השכל: נכון, מיקי.

שרן השכל: מיקי אכן הצביע בעד החוק, הוא אכן הצביע בעד החוק, אבל רוב האופוזיציה למעשה נמנעה.

שרן השכל: אתם צריכים להבין שבמעשים שלכם היום אתם לא תפילו – הדבר הזה, אנחנו נסתדר אחרי הדבר הזה, אבל אתם עוד פעם חוצים קו גבול שלא נחצה מעולם.

שרן השכל: האופוזיציה מעולם לא סיכנה את ביטחון ישראל ולא פעלה נגד מדינת ישראל בזירה הבין-לאומית.

שרן השכל: אני לא מדברת על מפלגות אנטי-ציוניות מובהקות שפעלו נגד מדינת ישראל בזירה הבין-לאומית.

איתן גינזבורג: תודה.

שרן השכל: אבל היום המעשים שלכם ייזכרו שנים קדימה.

שרן השכל: תזכרו את זה כשאתם מצביעים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב אשר – מוותר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

סמי אבו שחאדה: תודה.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, זה לא מקרי שלא שמענו – גם מי שרוצה את החוק הזה לא ניסה לתת איזשהו נימוק ביטחוני, כי אין.

סמי אבו שחאדה: אין נימוק ביטחוני.

סמי אבו שחאדה: שמענו נימוקים דמוגרפיים גזעניים, זה כן, וזו מהותו של החוק הזה.

סמי אבו שחאדה: הוא חוק גזעני, וצריכים להתבייש בו, האמת.

סמי אבו שחאדה: אבל ברור שגם באופוזיציה וגם בקואליציה הם לא מתביישים בגזענות במדינה הזו.

סמי אבו שחאדה: חלקם אפילו מתגאים בזה, עושים לזה אידיאולוגיה, למה מותר ליהודים להיות גזענים – סיבות, כל מיני סיבות, למה דווקא ליהודים מותר להיות גזענים, בניגוד למה שהיינו מצפים מהם דווקא מההיסטוריה המאוד-קשה שלהם במאבק נגד הגזענות והאנטישמיות.

סמי אבו שחאדה: רבים – אדוני היושב-ראש, אי-אפשר – – –

איתן גינזבורג: כן, חברי הכנסת.

סמי אבו שחאדה: זה בלתי אפשרי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת – אני לא מזהה מי זאת.

קריאה: מירב בן ארי.

איתן גינזבורג: מירב בן ארי, את מפריעה לחבר הכנסת אבו שחאדה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

סמי אבו שחאדה: אז כמו שאמרתי, טיעון ביטחוני – אין.

סמי אבו שחאדה: מי שמבין בביטחון נתן את המספרים; בא השב"כ, פרסם את המספרים.

סמי אבו שחאדה: המספרים מוכיחים בדיוק את ההפך – שאין פה מה לטעון ברמה הביטחונית.

סמי אבו שחאדה: היו פה היום מספרים – מתוך 17,000 משפחות אולי הגישו משהו כמו פחות מ-1%, ומתוכם פחות מ-1% – ירד לעוד כל מיני עשיריות של אחוזים, אז אין טיעון.

סמי אבו שחאדה: מה כן הטיעון?

סמי אבו שחאדה: יש פה כל מיני הסברים למה ליהודים במדינת היהודים מותר להיות גזענים.

סמי אבו שחאדה: אנחנו לא חושבים שאפשר להתפשר עם הדבר הזה, ולכן נמשיך להתנגד לחוק הזה.

סמי אבו שחאדה: תודה.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת אבו שחאדה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת אבי מעוז – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: מוותר.

איתן גינזבורג: הפעם אתה מוותר.

איתן גינזבורג: מה קרה, אדוני?

איתן גינזבורג: וואו, וואו.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת קרן ברק – – –

דוד אמסלם: אני יודע שאתה עייף, אני מתחשב בך.

איתן גינזבורג: אני מודה לך, אני מודה לך.

איתן גינזבורג: אני לא אשכח את זה.

קריאה: ביקשו לוותר.

קריאה: ביקשו לוותר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת ברק, את עולה?

איתן גינזבורג: חברת הכנסת ברק, ויתרת?

קרן ברק: ויתרתי.

איתן גינזבורג: ויתרת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מנסור עבאס – אינו נוכח; חבר הכנסת שמחה רוטמן – –

שמחה רוטמן: מוותר.

איתן גינזבורג: – – מוותר; חבר הכנסת אופיר כץ – מוותר; חבר הכנסת משה אבוטבול, וואו, איפה הפרק הנוסף?

איתן גינזבורג: חיכיתי לו.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת, בנאום הראשון, כשהשתתפתי בהצבעה על הארכת צו השעה הזה, דיברתי על תייסיר ולאנה.

עאידה תומא סלימאן: תייסיר הוא עכואי שהתחתן עם לאנה לאחר שהתאהב בה בג'נין.

אופיר אקוניס: שילך לג'נין – – – נכון?

אופיר אקוניס: אין בעיה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני עוצר את הזמן.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, זה מפריע מאוד.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת רוטמן, תודה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת בן ארי, חבר הכנסת אמסלם, זה ממש מפריע לדוברת.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מאי גולן, זה מפריע לדוברת.

איתן גינזבורג: שבו, בבקשה.

איתן גינזבורג: אוסאמה סעדי, בבקשה, זה מפריע.

עאידה תומא סלימאן: בנאום הראשון, כשדיברתי על החוק הזה בכנסת ב-2015, סיפרתי על תייסיר ולאנה ועל הרצון של לאנה להיות במצב שהיא תוכל להשכיב את הילדים שלה לישון בלי פחד אם יש לה אישור שהייה בארץ או לא, אם יש לה תושבות או לא.

עאידה תומא סלימאן: היום פגשתי את הילדים של לאנה ותייסיר – עדנאן בן ה-16, שהגיע להפגין עם ההורים שלו, עדנאן ולין ועוד ועוד ילדים, שהפכו לנערים ולנערות שמאוד גאים בהורים שלהם ויש להם המון מה לספר על סיפור האהבה שבין ההורים שלהם ועל האהבה שנמצאת בתוך הבית.

עאידה תומא סלימאן: לעדנאן וללין ולעשרות ומאות ואלפי ילדים מגיע להרגיש בטוחים שאימא או אבא יישארו לידם כל הזמן, שיוכלו לנוע בארץ כמו שהם רוצים, שתהיה להם את הזכות להרגיש ביטחון שהם עם המשפחה שלהם ושהם אזרחים שווים.

עאידה תומא סלימאן: היום, כאשר אתם מרימים יד ומצביעים עם החוק הזה או נעדרים מהאולם כדי לאפשר שהחוק הזה יעבור, תזכרו טוב מאוד את עדנאן, תזכרו טוב מאוד את לין.

עאידה תומא סלימאן: אלה הילדים שאתם רוצים שיגדלו לתוך מציאות שאומרת להם שהם פחות בני אדם, שהם פחות אזרחים, והם לא – הם אזרחים שווים, הם בני אדם שווים, ומגיע להם להרגיש את הביטחון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אל תשלו את עצמכם כשאתם מנסים לייפייף את החוק הזה ולדבר על ביטחון.

עאידה תומא סלימאן: חוסר הביטחון שאתם נוטעים בלבבות של אזרחי מדינת ישראל, של אנשים, רק בגלל היותם פלסטינים, הוא עוול מתמשך.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן להסתכל בראי ולהבין שחוק שעושה מדרג באזרחות ובזכויות של אזרחים הוא חוק אפרטהייד.

עאידה תומא סלימאן: כמה שתשנאו את המילה, תפנימו כבר: כל חוק שעושה מדרג בין האזרחים והאזרחיות הוא חוק אפרטהייד, והמדינה לאט-לאט הופכת לאפרטהייד.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מירב בן ארי.

שלמה קרעי: את ההוכחה לזה שאין כיבוש ואין אפרטהייד.

שלמה קרעי: את עומדת פה ומדברת במליאת הכנסת ואת לא מכירה במדינה הזאת בכלל.

עאידה תומא סלימאן: ואתה לא מכיר מה זה אפרטהייד.

עאידה תומא סלימאן: לך תלמד מה זה אפרטהייד.

שלמה קרעי: את לא מכירה במדינה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: חבריי וחברותיי חברי הכנסת, קודם כול, ראשית, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, את חייבת להפסיק עם המונח "אפרטהייד", כי הוא פשוט – – –

עאידה תומא סלימאן: תפסיקו – – –

מירב בן ארי: – – לא רלוונטי למדינה הזאת.

מירב בן ארי: כנראה שלא ביקרתם במדינה שבה יש אפרטהייד.

עאידה תומא סלימאן: תפסיקו – – –

מירב בן ארי: זו לא מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירב בן ארי: כן, זאת מדינת היהודים.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: אל תגידי לי – – –

מירב בן ארי: בוודאי.

איתן גינזבורג: חברת כנסת סלימאן.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סלימאן, הרגע ירדת מהדוכן.

מירב בן ארי: זו מדינת היהודים, ולכן מזל שיש כאן את חוק השבות, מזל שיש כאן חוקים, כי זאת מדינת היהודים.

מירב בן ארי: לבוא ולקרוא לה "מדינת אפרטהייד" זה פשוט לא להבין מה זה אפרטהייד.

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירב בן ארי: זאת טעות.

מירב בן ארי: גם הכנס המיותר הזה שהיה פה, מיותר, שבו אתם רוצים – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

מירב בן ארי: לא יעזור לך.

מירב בן ארי: אתם, כל יום שתציינו את מדינת ישראל כמדינת אפרטהייד, אתם תשמעו דעות משני המקומות, גם מכאן וגם מפה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סלימאן, אני מבקש ממך להפסיק.

שלמה קרעי: תגידי לחבר שלך מוסי רז.

מירב בן ארי: לא יקרה.

שלמה קרעי: תספרי על זה לשותפים שלך ממרצ.

מירב בן ארי: אם את חושבת שאת תעלי לפה ותקראי למדינת ישראל "מדינת אפרטהייד", אז את טועה, את טועה.

מירב בן ארי: בכל פעם כזאת אנחנו נשיב, כי לא יהיה מצב שמדינת היהודים, שכנראה לא מספיק מבינים את המהות – – –

עאידה תומא סלימאן: – – – מדינת היהודים – – –

מירב בן ארי: בוודאי, בוודאי, בוודאי, וטוב מאוד שזאת המדינה.

מירב בן ארי: והינה, אני אומרת לך, לבוא ולהגיד, ערבים שיושבים כאן, שמדינת ישראל מתייחסת אליהם כמדינת אפרטהייד – בסוף את עושה עוול רק לעצמך, כי רוב – – –

עופר כסיף: זאת המציאות.

עופר כסיף: זאת המציאות.

מירב בן ארי: סליחה, בוא, עופר, אתה קורא לציונות גזענות.

מירב בן ארי: אנחנו מכירים.

עאידה תומא סלימאן: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת תומא סלימאן, מספיק, די.

איתן גינזבורג: יש קריאת ביניים ויש הערות.

איתן גינזבורג: את דיברת ואיש לא הפריע לך.

איתן גינזבורג: איש לא הפריע לך.

מירב בן ארי: יש בינינו חוסר הסכמה משווע, אוקיי?

מירב בן ארי: לא יקרה, ולא יקרה שתעלה לכאן חברת כנסת – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

איתן גינזבורג: זכותה לומר את מה שהיא רוצה, גברתי.

איתן גינזבורג: את מה שהיא רוצה זכותה לומר.

מירב בן ארי: לא יקרה שתעלה כאן

מירב בן ארי: חברת הכנסת – לא יקרה במדינה הזאת ובכנסת הזאת – –

שלמה קרעי: מירב, תספרי על זה לשותפים שלך ממרצ.

מירב בן ארי: – – שאני אעלה לדבר אחריך ואני אוכל לרגע להתעלם מהמונח השערורייתי הזה – אגב, שגם היה פה בכנס מיותר.

מירב בן ארי: זה לעניין הזה.

מירב בן ארי: עכשיו יש לי 40 שניות.

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירב בן ארי: אי-אפשר, אי-אפשר לבוא ופשוט לא להתייחס למה שאת אומרת, כי זה מרתיח.

שלמה קרעי: תספרי על זה לשותפים שלך ממרצ, למוסי רז, שהשתתף בכנס הזה.

מירב בן ארי: חביבי, אתה, אל תיתן לי טיפים על ציונות ועל יהדות.

שלמה קרעי: מוסי רז השתתף בכנס.

מירב בן ארי: למרות שהקואליציה כל הזמן חוטפת שהיא לא מספיק יהודית, שהיא לא מספיק ציונית.

מירב בן ארי: אז הינה, במקום לבוא ולדבר על חוק האזרחות – – –

קריאות: – – –

מירב בן ארי: תגיד לי, מה, בגלל שאנחנו יושבים באותה קואליציה, אנחנו חושבים אותו דבר?

מירב בן ארי: תתפלא, יש כל מיני דעות בקואליציה הזאת, וזה מה שיפה בה.

שלמה קרעי: ואתם לא מצליחים – – –

קריאות: – – –

מירב בן ארי: זה מה שיפה בה, כי היא מייצגת את עם ישראל – ימין, שמאל, מרכז.

מירב בן ארי: זה היופי.

מירב בן ארי: תתמודדו ותבינו שזו הממשלה של מדינת ישראל.

מירב בן ארי: היא מגוונת, יש בה הרבה דעות, ולא כולם חושבים אותו דבר.

מירב בן ארי: תודה רבה.

קרן ברק: איך היא מגוונת אם אין חרדים?

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת בן ארי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא להירגע, בבקשה.

איתן גינזבורג: היא ירדה מהדוכן, נא להירגע.

איתן גינזבורג: נא להירגע.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת שלמה קרעי – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: – – חבר הכנסת קרעי – אתה מוותר.

איתן גינזבורג: יש לך הרבה מה לומר בשביל אחד שמוותר; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חברת הכנסת מאי גולן – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: לא לדבר בשם אחרים, בבקשה, חברת הכנסת שטרית.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת צחי הנגבי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יוסי שיין, בבקשה, אדוני.

יוסף טייב: חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אינני רגיל במעמדות כאלה או במעמדים כאלה, וכמובן, עוד לא נתתי את נאום הבכורה, אבל אני רוצה לומר כמה מילים לפורום המכובד הזה בשעה כזאת בלילה לגבי חוק האזרחות, ובכלל, לגבי הזהות הלאומית שלנו.

יוסף טייב: רבות ממדינות הלאום הדמוקרטיות בעולם הן בעלות אופי לאומי תרבותי ואף דתי שאינו משותף לכל האזרחים.

יוסף טייב: יש מדינות לאום דמוקרטיות ידועות לכולכם ששמן מזוהה עם הרוב, והמדינה עצמה, כמו גם שם הארץ והשפה הרשמית, מזוהים עם עַם הרוב.

יוסף טייב: אצלנו העברית כמובן זה חלק מתוך העניין.

יוסף טייב: רבים מהמיעוטים בתוכן הם קבוצות אתניות ולא קבוצות לאום הדורשות לעצמן ביטוי פוליטי לזהותן.

יוסף טייב: לכן, קבוצות מיעוט במדינה הן גם חלק מהאזרחים שלהן, ולכן יש הבדל בין אזרחות המדינה לבין הפספורט שלה – גם אזרחיה הישראלים הערבים של המדינה נוסעים עם דרכון ישראלי – לבין הלאום היהודי של המדינה שלנו.

יוסף טייב: כמובן שתרבות הרוב, ומעל הכול שפתו, מטביעים את חותמם על המדינה כולה, והדבר הזה הוא קריטי לתוך ההבנה הזאת.

יוסף טייב: לדמוקרטיות, רבותיי, יש פנים רבות, ויש להן, הייתי אומר, גם צמתים חשובים.

יוסף טייב: צומת מרכזי של כל דמוקרטיה הוא צומת הייסוד שלה, לכן דמוקרטיות מתוות חוקות וקובעות בהן גם את כללי האזרחות וכללי הלאומיות שלהן.

יוסף טייב: הצומת הזה היה צומת קריטי במדינתנו, וחוק השבות, כמובן – כי ישראל מדינה יהודית – הוא חלק אינטגרלי מהזהות היהודית של הרוב במדינה הזאת.

יוסף טייב: אבל יש להם גם חיים נורמליים.

יוסף טייב: החיים האזרחים הם גם חיים נורמליים, ולכן, כשאנחנו אומרים "עם", אנחנו מתכוונים לכמה מובנים.

יוסף טייב: מצד אחד, זה העם הבוחר כאן, בתוך הכנסת, המזוהה עם הכנסת, כמו שידידי פרופ' אלכסנדר יעקובסון מסביר כה היטב, ומצד שני, אנחנו מדברים על עם ישראל, שחוגג את הפסח, וזהו עם אחר; בתוך המובן הזה הוא העם הלאומי.

יוסף טייב: הצמתים האלה של נורמליות ושל יצירת האומה שונים כמובן כאשר מגיעים לזמני חירום, ובזמני חירום המדינה חייבת להגן על עצמה, וכמובן, היא דואגת בראש ובראשונה לגבולותיה ולביטחונה.

יוסף טייב: כך, ברמה הזאת גם נקבע חוק האזרחות ב-2003.

יוסף טייב: אומנם הוא הוראת שעה, זה לא היה בדיוק חירום, אבל זה היה בהחלט זמן חירום בתוך המערכת.

יוסף טייב: הארכת זמן החירום הזאת נקבעת באמת על פי הצרכים.

יוסף טייב: ואני אומר פה לידידיי באופוזיציה: הצרכים האלה נקבעו על ידי הממשלה הקודמת והם נקבעו על ידי כוחות הביטחון שלה, ולכן אינני רואה שום סיבה בעולם שלא להצביע כרגע על הארכת הדבר הזה.

יוסף טייב: כי הנושא הוא לא עניין פוליטי אלא עניין פשוט מאוד לגבי אופייה של המדינה ולגבי ביטחונה.

יוסף טייב: הדיונים שעליהם דיברה האופוזיציה, שראוי לדבר בהם – חוק ההגירה וחוק הלאומיות – עוד יהיה להם מקום בבית הזה, ואני בהחלט סבור שבזמנים נורמליים הדיון הזה הוא דיון ראוי מאוד שבהחלט חייבים להסדיר אותו.

יוסף טייב: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלי כהן – מוותר; חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר – מוותר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לכם דבר אחד.

אורלי לוי אבקסיס: חזרתם עשר פעמים, עליתם אחד-אחד ואמרתם: יש פה סכנה לביטחון המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: שכנעתם אותנו – הקמתם ממשלה שהיא סכנה לביטחון המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: תסיקו מסקנות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבקסיס, נהוג, כשעולים על הדוכן, לומר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

איתן גינזבורג: נא להקפיד על זה, בבקשה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מירי רגב – מוותרת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת צבי האוזר, בבקשה.

איתן גינזבורג: אני רק רוצה בהזדמנות הזאת לברך אותך ליום הולדתך, אדוני חבר הכנסת האוזר.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות, אדוני.

קריאה: – – –

מירי רגב: מה שקורה פה עם החוק הזה – ככה עם כל החוקים.

מירי רגב: אני כבר – – –

איתן גינזבורג: אולי לא שמת לב, גברתי, אולי לא שמת לב, גברתי, אבל דיברתם.

איתן גינזבורג: נתנו לכם זמן לדבר, ויתרתם, וזה בסדר גמור.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, קודם כול תודה רבה על הברכות – אומנם 55 דקות אחרי, אבל מה שנקרא, טוב מאוחר מאשר אף פעם.

איתן גינזבורג: זו ההזדמנות שהייתה לי, אדוני.

צבי האוזר: אני יודע.

צבי האוזר: ואתה מצטרף לברכות שקיבלתי בוועדה אתמול ב-00:01.

צבי האוזר: חבריי חברי הכנסת, הייתי מגדיר את היום כיום שעלול להיקבע כאחד הימים העצובים של הבית הזה.

יריב לוין: לא, היה לפני שלושה שבועות היום הזה, לא עכשיו.

יריב לוין: כמה צביעות?

יריב לוין: כמה?

איתן גינזבורג: קריאת ביניים מותרת.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

צבי האוזר: בסדר.

צבי האוזר: אני רק אבקש את הזמן שמגיע לי.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, לא בכדי חברי הכנסת של הליכוד אינם מדברים, אינם נואמים בפני הבית, אינם מנציחים בקולם בפני הטלוויזיה – –

קריאות: – – –

צבי האוזר: – – ומנציחים את שמם בפרוטוקול בהצבעה שהם אינם מאמינים בה, הם מתביישים בה – –

שלמה קרעי: צביקה, תמשיך לעשות לעצמך פיליבסטר, שבינתיים – – –

דוד אמסלם: – – –

צבי האוזר: – – היו מעדיפים שלא תבוא לעולם.

צבי האוזר: הם לא מדברים לא רק כאן, אדוני היושב-ראש, גם בוועדה.

צבי האוזר: בוועדת חוץ וביטחון, כשהיה דיון, לא שמענו את קולם, ולא בכדי.

צבי האוזר: אני מכיר לא מעט מחברי סיעת הליכוד.

צבי האוזר: אני יודע שחלקים באמת טומנים את ראשם בידיהם ואומרים: אנה הגענו.

צבי האוזר: אני מכיר את ידידי ורעי חבר הכנסת אבי דיכטר, יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון לשעבר, שהוא, בעשר אצבעותיו – – –

קריאות: – – –

קרן ברק: – – – יהיר ומתנשא – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת ברק, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: הם עושים את החיבורים האלה, ואנחנו – – – הציניות – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורלי אבקסיס, די, בסדר, דיברת.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

משה גפני: – – –

צבי האוזר: אני מכיר – – –

משה גפני: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

דוד אמסלם: אתה יודע, חבר הכנסת האוזר, אתה יודע שהמומרים הם הכי גרועים.

דוד אמסלם: המומרים הם הכי גרועים בעם ישראל.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, ויתרת על זכות דיבור, אז לא להפריע.

איתן גינזבורג: אני עצרתי את השעון.

איתן גינזבורג: אי-אפשר ככה לנאום.

צבי האוזר: אני מכיר את ידידי ורעי חבר הכנסת אבי דיכטר.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבקסיס, מספיק.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: שמעו אותך.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, הצביעות הזאת נוזלת – – –

איתן גינזבורג: גברתי, המצלמה קלטה אותך, שמעה אותך.

איתן גינזבורג: תני לו לדבר, הזמן שלו.

איתן גינזבורג: לא הפריעו לך כשדיברת, הגם שוויתרת על רוב הזמן שלך.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי.

איתן גינזבורג: בבקשה.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, מובן, הצעקות האלה.

צבי האוזר: קשה, קשה להם לשמוע את הדברים.

צבי האוזר: קשה.

אורלי לוי אבקסיס: תתבייש לך.

אורלי לוי אבקסיס: אפס.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה למה החבר'ה שלך לא רצו אותך בעיר שלך.

אורלי לוי אבקסיס: אתה צבוע.

קרן ברק: אורלי, אל – – – בגללו.

צבי האוזר: היושב-ראש, אפס.

קרן ברק: לא, לא, אתה שחצן ומתנשא.

קרן ברק: זה מספיק?

איתן גינזבורג: גברתי.

צבי האוזר: את המופעים האלה, אתה יודע – אנשים רואים וזה באמת משכנע להצביע.

דוד אמסלם: דבר.

דוד אמסלם: מנסור עבאס שומע אותך.

דוד אמסלם: דבר.

צבי האוזר: אני מכיר את ידידי ורעי אבי דיכטר.

קריאות: – – –

צבי האוזר: יום קשה – האיש שבעשר אצבעותיו החוק הזה, הוראת השעה הזאת נכתבה.

קריאות: – – –

צבי האוזר: הוא מבין – לא רק הוא; יובל שטייניץ, ניר ברקת, רבים וטובים בליכוד מבינים עד כמה ההצבעה הזאת היא הצבעה אבסורדית, עד כמה הקפיצה מראש הצוק איננה הגיונית ותישלף ברבות הימים כנגדם.

צבי האוזר: יש דבר אחד שאנחנו מברכים עליו – שחוק השבות איננו הוראת שעה, שהרי אם גם חוק השבות היה הוראת שעה, הרי באותו היגיון שלכם, חבר הכנסת סמוטריץ', חברי הכנסת – –

איתן גינזבורג: נא לסיים.

צבי האוזר: – – הייתם הרי מצביעים נגד חוק השבות ללא מצמוץ.

יצחק פינדרוס: נכון.

צבי האוזר: ללא בושה.

איתן גינזבורג: תודה.

צבי האוזר: הינה, חברי הכנסת החרדים נגד חוק השבות, נגד רעיונות הבסיס של מדינת ישראל – –

קריאות: – – –

צבי האוזר: – – נגד תפיסת הביטחון של מדינת ישראל – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

משה גפני: – – –

צבי האוזר: – – נגד ערכים בסיסיים שלכם.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

צבי האוזר: ככה, לנסות בקטנה לפגוע בקואליציה – –

משה גפני: – – –

צבי האוזר: – – ופגיעה גדולה, בלתי נשכחת, בלתי נסלחת – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

צבי האוזר: – – במדינת ישראל.

קריאות: – – –

צבי האוזר: זהו יום שתרצו למחוק אותו מהפרוטוקול.

צבי האוזר: תרצו למחוק אותו מההיסטוריה שלכם.

קריאות: – – –

צבי האוזר: למחוק אותו.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת האוזר.

צבי האוזר: תרכינו מבט כשישלפו את הפרוטוקול – איפה הייתם ב-6 ביולי.

צבי האוזר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי, בבקשה.

קריאות: – – –

קריאה: לא קפצת מראש הצוק כשעברת לשמאל?

קטי קטרין שטרית: לנו יש את דיכטר – לך יש את עבאס.

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: מה זה, הקואליציה עושה פיליבסטר?

קריאה: עברת לשמאל – זה בסדר?

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני מבקש מכם, זה למעשה נאום הבכורה של חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי.

איתן גינזבורג: אנחנו נוהגים, גברתי, לא להפריע בנאום בכורה, הגם שהוא לא נאום חגיגי.

איתן גינזבורג: אבקש מחברי הכנסת לכבד את חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי ולא להפריע לו לדבר.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': – – – שנאום הבכורה שלך נועד לאפשר להם לנהל משא ומתן עם תומכי טרור – – – את הציונות.

בצלאל סמוטריץ': לא מתאים לך שזה יהיה הנאום הראשון.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת – –

קטי קטרין שטרית: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, די, מספיק.

איתן גינזבורג: נאום בכורה, תכבדו.

איתן גינזבורג: תכבדי אותו.

מאיר יצחק הלוי: – – האמת היא שהתכוונתי לשאת את הנאום הראשון שלי בכנסת ישראל כשהשמש זורחת.

קריאות: – – –

מאיר יצחק הלוי: לא, לא, זה לא נאום הבכורה, אבל הנסיבות מביאות אותי לכאן, והתכוונתי לשאת את נאום הבכורה כשהשמש זורחת, כשתושבי אילת מתבוננים וגאים שסוף-סוף יש תושב אילת בכנסת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: התכוונתי שמשפחתי תשב בנאום הראשון, אבל אני מדבר היום ככה במחשכים, כשהירח בשמיים, ואני רוצה להגיד לכם כמה דברים.

מאיר יצחק הלוי: כשהייתי בן עשר, דודו אמסלם – אני הרי צמחתי פה – הייתי משחק כדורגל בגן סאקר, ואני זוכר איך הבניין הזה נבנה, ומה סיפרו לי בשנים, נדמה לי, 1965, 1964; נדמה לי שהבניין הזה נפתח ב-1966.

מאיר יצחק הלוי: דיברנו כבר אז כילדים על המקום הזה בחרדת קודש – מקום שיש בו יראה וכבוד, מקום שאמור לכבד את יושביו, אבל בעיקר בעיקר – לכבד את תושבי מדינת ישראל, שצופים ורואים בבית הזה, בבית המחוקקים, את הדברים החשובים לאיכות חייהם.

משה ארבל: עד שהגיע בנט.

איתן גינזבורג: על כל הפרעה אני עוצר את השעון.

מאיר יצחק הלוי: מאז היותי בן עשר – – –

קריאות: – – –

מאיר יצחק הלוי: תראו, אני החלטתי שבחודש הראשון אני שומר על שתיקה, מקשיב, מאזין.

מאיר יצחק הלוי: אני מודה שלוקח לי המון המון כוח להתאפק ולא להגיב, ואני עדיין נמצא בתוך תקופת השתיקה, אז אני לא מגיב.

מאיר יצחק הלוי: ברשותכם, תנו לי רק לסיים.

מאיר יצחק הלוי: יש לי שלוש דקות לדבר וארד מכאן.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להגיד שככל שהזמן נקף, ודאי וודאי בעת האחרונה, אני חייב להגיד לכם שקשה לי מאוד לראות את מה שקורה פה, בבית הזה.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב-ראש, אני מסתכל ממבט של נערה בת 16 ונער בן 15 שמסתכלים פה ורואים את האלימות – אני אומר את זה בצורה הברורה ביותר – שיוצאת מתוך הבית הזה, ואני לא רוצה להגיד כרגע לאיזה פלג ולאיזה שסע ולאיזה קו ולאיזה גורם כזה או אחר.

מאיר יצחק הלוי: מדובר פה באלימות בלתי נסבלת.

מאיר יצחק הלוי: ואני רואה כמחנך, כמי שהוציא את התוכנית עיר ללא אלימות לאוויר העולם, מה רואים אותם נערות ונערים שצופים בנו עכשיו, מה רואים אותם נערים ונערות כשמזהמים פה את סגן הרמטכ"ל שלנו.

מאיר יצחק הלוי: איך אנחנו יכולים להיות אדישים ושקטים לאירועים מהסוג הזה?

קריאות: – – –

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שכולנו חייבים להתעשת, ואת הדברים הללו אגיד כשאצטרך להגיד.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שנחצו פה קווים אדומים, חברים יקרים, וממרום גילי מותר לי להגיד זאת.

מאיר יצחק הלוי: יש כאן מהלך שהוא מהלך מסוכן לדמוקרטיה שלנו.

מאיר יצחק הלוי: הבית הזה ראוי שנחזיר לו את חרדת הקודש, את הכבוד, את בית המחוקקים שלנו, שאיתו אנחנו צריכים להוביל את המדינה, את תושבי מדינת ישראל, למחוזות טובים.

מאיר יצחק הלוי: ולגבי החוק, אני רוצה להגיד רק דבר אחד.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להתייחס, אדוני הרב גפני, רק לדבר אחד – לפשט ולא לדרש.

מאיר יצחק הלוי: מבחינתי, הפשט אומר: כאשר גורמי הביטחון טוענים שהחוק הזה הוא חוק מחויב המציאות וצריך להמשיך אותו כי הוא הגנה על ביטחונה של מדינת ישראל, מבחינתי זה הפשט.

מאיר יצחק הלוי: לא צריך להיות יותר מסובכים, לא צריך לתת פה ניתוחים על ניתוחים, ואני חושב שכך צריך לנהוג.

אוריאל בוסו: שכנע את השותפים שלך.

מאיר יצחק הלוי: כך, דרך אגב, החליטה הממשלה הקודמת, וצר לי על מה שאנחנו רואים כאן.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה לכם.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יואב קיש: מאיר, השותפים שלך לא חושבים ככה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת יעל רון בן משה, בבקשה, גברתי.

דוד אמסלם: חשבתי שזה נאום ראשון.

איתן גינזבורג: זה טרום נאום ראשון.

איתן גינזבורג: זה היה תרגיל – – –

קריאה: זה טרום נאום בכורה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

יעל רון בן משה: כבוד סגן היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברכות לחבר הכנסת מאיר יצחק הלוי.

יעל רון בן משה: בקרוב נבוא לברך אותך בנאום הבכורה.

יעל רון בן משה: אני הייתי רוצה לדבר איתכם רגע, לפני שאנחנו עוברים לצו האזרחות, על חוק שבעיניי משמעותי לא פחות – הוראת שעה שעומדת לפקוע מחר, הוראת שעה שעוסקת בהטבות מס ליישובים באזורי גבול בנגב, בבקעה, בעמק המעיינות ובגליל.

יעל רון בן משה: מחר, אם לא נמצא את המנגנון להאריך את הוראת השעה, אנחנו גוזרים גזרה כלכלית על תושבי יישובים כמו משגב עם, כמו אביבים, כמו קריית שמונה, מטולה, שלומי, גלגל בבקעה ויישובים נוספים, גם באזור הבקעה, גם בעמק המעיינות וגם בנגב.

יעל רון בן משה: אני יודעת שכולנו היום מאוד מאוד דואגים מעניין איחוד משפחות וחוק האזרחות.

יעל רון בן משה: אני, אולי בדעת מיעוט, לא חושבת שזה כזה מסעיר.

יעל רון בן משה: אני כן מאוד נסערת מעניין פקיעת התוקף של הוראת השעה בעניין הטבות המס – – –

ישראל כץ: – – – חברת הכנסת.

יעל רון בן משה: בבקשה.

ישראל כץ: אנחנו הארכנו את זה.

ישראל כץ: אתם רשאים להאריך את החוק הזה.

יעל רון בן משה: נכון.

יעל רון בן משה: אני מאוד מקווה שזה אכן יקרה מחר.

ישראל כץ: הממשלה היוצאת האריכה – – –

אופיר כץ: מחר אנחנו לא יכולים.

אופיר כץ: מחר זה יום – – –

ישראל כץ: באנו, יחד עם שר הביטחון – – –

אופיר כץ: צריך שהממשלה תעשה את זה – – –

ישראל כץ: למה אתם לא מאריכים את זה?

משה גפני: – – – אנחנו עשינו את החוק של הטבות המס, והממשלה הזאת לא יודעת לטפל – – –

יעל רון בן משה: רגע, רגע.

יעל רון בן משה: הוראת השעה מוארכת כבר שלוש שנים.

יעל רון בן משה: בכל השנים הללו לא בוצע תיקון החקיקה הדרוש.

יעל רון בן משה: אני לא באתי לבקר את הפעולות של הממשלות הקודמות, למרות שיש לי הרבה מה לומר בדבר הזה.

ישראל כץ: לא, אבל אולי כדאי שתבקרי את פעולות הממשלה הזאת, שלא מאריכה.

יעל רון בן משה: אבל מה שאני רוצה לדבר עליו זה הצורך בעידוד התיישבות בנגב, בבקעה, בעמק המעיינות ובגליל.

יעל רון בן משה: אני בטוחה שהממשלה הזאת תומכת בהמשך עידוד משפחות צעירות, זוגות צעירים, להמשיך לבוא לגור במקומות האלה.

יעל רון בן משה: גם אוכלוסייה חזקה, טוב שתהיה במקומות האלה.

יעל רון בן משה: טוב שלא ניכנס לכיסם של האזרחים בעת הזו.

יעל רון בן משה: לא נצליח ב-24 השעות הבאות לתקן את כל העוולות של השנים הקודמות, שנעשו בתקופות של ממשלות אחרות.

משה גפני: – – – זה נעשה בממשלה הקודמת, אבל אתם עסוקים – – –

יעל רון בן משה: כבוד חבר הכנסת, אתה, בדצמבר, בישיבה חשובה בוועדת הכספים – –

משה גפני: – – –

יעל רון בן משה: – – החלטת שיוקם צוות שיעסוק בנושא הזה, ומאז לא קרה דבר בעניין הזה – –

משה גפני: – – –

יעל רון בן משה: – – למרות שהמשכת להיות יושב-ראש ועדת הכספים.

יעל רון בן משה: וגם אם הוקם איזשהו צוות ב-2 במאי במשרד האוצר, אדוני שר האוצר לשעבר, לצערי, ראשי הרשויות המקומיות לא זומנו, לא שותפו, ובעצם אתמול הם קיבלו את הדוח בפעם הראשונה לקרוא אותו, ורואים שהדיון – – –

איתן גינזבורג: תודה.

אופיר כץ: זה לא נכון.

אופיר כץ: הינה, אני עם הדוח.

ישראל כץ: אנחנו לא התייחסנו לדוחות.

ישראל כץ: אנחנו הארכנו את ההטבה במס.

אופיר כץ: יש פה ראשי רשויות – – –

יעל רון בן משה: לא, לא, לא.

יעל רון בן משה: אין שם לא את ראש עיריית קריית שמונה, ולא מטולה, ולא שלומי – – –

אופיר כץ: יש פה גם את שי חג'ג', ויש פה הרבה ראשי מועצות, ויש כאלה – –

יעל רון בן משה: שי חג'ג' מחר יגיע לוועדה ויגיד על מה הוא דיבר ומתי, ואנחנו נראה.

אופיר כץ: – – יש ראשי מועצות שהזמינו והם לא באו.

יעל רון בן משה: שהם לא רלוונטיים לנושא, נכון.

איתן גינזבורג: תודה.

יעל רון בן משה: נכון.

יעל רון בן משה: ראש המועצה הגולן אינו רלוונטי לנושא.

יעל רון בן משה: חבל שמצליחים לבלבל אותך, חבר הכנסת כץ, בנתונים לא רלוונטיים.

יעל רון בן משה: אנחנו נדון בדוח מחר בוועדה.

יעל רון בן משה: מתי הוועדה קיבלה את כתב המינוי?

יעל רון בן משה: זה רשום שם: 2 במאי.

אופיר כץ: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: נא לסיים, בבקשה.

יעל רון בן משה: מתי הם דיברו בפני הוועדה?

יעל רון בן משה: ב-23 בדצמבר, שים לב.

אופיר כץ: היו שש ישיבות.

אופיר כץ: היו שש ישיבות לוועדה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יעל רון בן משה: נכון, והיא הוקמה רק אחרי שהסתיימו הישיבות.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: אתם משנים חוקי-יסוד כל רבע שעה.

קטי קטרין שטרית: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלון טל, בבקשה, אדוני.

קטי קטרין שטרית: זה לא הגיוני – – –

משה גפני: הממשלה הזאת עסוקה בדברים אחרים במקום לטפל – – – חוק הדיינים.

קרן ברק: איתן, מה הקטע עם הזמנים?

קטי קטרין שטרית: כל אחד מעבר לזמן.

קרן ברק: למה אתה – – –

איתן גינזבורג: אני לא חושב, חברת הכנסת שטרית – –

קטי קטרין שטרית: זה פיליבסטר על פיליבסטר.

איתן גינזבורג: – – שלך יש איזו זכות לדבר על עניין הזמנים.

קטי קטרין שטרית: אבל בסדר, אבל נגמר הזמן.

איתן גינזבורג: כן, תודה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

קרן ברק: רגע, ולי? לי?

קרן ברק: לי יש זכות?

אלון טל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

קרן ברק: לי יש או אין, איתן?

קטי קטרין שטרית: יש לי זכות לדבר.

קטי קטרין שטרית: אל תגיד לי, אין לי זכות.

איתן גינזבורג: כן, די, חברים.

קריאה: אתה גם לא מפעיל את הזמן.

אלון טל: אני מבקש שלוש דקות שיעור בהיסטוריה, קצת.

אלון טל: כפרופסור למדיניות ציבורית, אני תמיד מנסה להציג את המורכבות של מצבים שלכאורה אולי פשוטים.

אלון טל: אז אני רוצה להזכיר לכולם שלפני כשעה עברנו מ-5 ל-6 ביולי, וב-6 ביולי 1938 הייתה פתיחת ועידת אוויאן הטרגית בצרפת, אותה ועידה שבה הנשיא רוזוולט ניסה למצוא פתרון למיליוני פליטים יהודים שחיפשו בית, והמדינה היחידה שהייתה מוכנה לקלוט אותם הייתה הרפובליקה הדומיניקנית.

אלון טל: אנחנו, מדינת ישראל, בעצם זוכרים את האטימות של העולם בזמן שהיה לנו צורך כזה, וזה חלק מהדנ"א שלנו.

אלון טל: אבל במקביל, יש לנו במסגרת הדנ"א שלנו גם אילוצים ביטחוניים וצרכים למדינת ישראל, ואני רוצה להציג את התמונה הרחבה יותר, שנשכחת כשמדברים על צו האזרחות, שזה בעצם מצב ההגירה בעולם.

אלון טל: אני רוצה שנזכור מה הנתונים הדמוגרפיים של היבשה שקרובה אלינו, אפריקה.

אלון טל: ב-1950 היו באפריקה 200 מיליון בני אדם.

אלון טל: היום יש מיליארד, ועד סוף המאה ה-21 יהיו ארבעה מיליארד.

אלון טל: הם חיים ביבשה הענייה ביותר בעולם, הם מחפשים מפלט בכל מקום, והבה נזכור שמדינת ישראל היא גם המדינה היחידה שאפשר ללכת – המדינה המערבית היחידה שאפשר ללכת אליה מאפריקה ברגל.

אלון טל: אגב, למי שלא יודע, יש היום 80 מיליון בני אדם שנאלצו לצאת מבתיהם, ו-26 מיליון פליטים – אולי המספר הגדול ביותר מאז מלחמת העולם השנייה.

אלון טל: ולכן מדינת ישראל, בחוכמה רבה, הציבה גדר בדרום, כי אנחנו חייבים לשמור על האיזון הדמוגרפי גם אצלנו.

אלון טל: אני חושב שכשאנחנו באים לדון בכל הסוגיה הזאת, אנחנו חייבים להבין שמצד אחד, בעולם מושלם היה מקום לחמלה וכו', אבל כשגורמי הביטחון אומרים לנו באופן חד-משמעי שיש פה סיכונים, אני חושב שזה הדבר הטבעי שאנחנו, בצער, נאריך את צו השעה ונעשה את הדבר הנכון.

אלון טל: אבל אני חושב שכמדינה שהיום כבר לא צעירה ולא פועלת רק על פי אילוצים – אני מציע שנאמץ איזושהי ראייה לטווח ארוך ותכנון לטווח ארוך, ונזכור שאולי במקום רק לשים גדרות לפליטים מאפריקה, אנחנו כבר חייבים גם מדיניות של סיוע חוץ לאפריקה.

אלון טל: הרי הגלים יגיעו, ותשאלו מדינות באירופה איך זה כשמגיעות סירות.

איתן גינזבורג: תודה.

אלון טל: ולכן, היום אנחנו כמובן נצביע בעד הארכת צו השעה, ואני מקווה שתהיה לנו התבונה לחשוב לטווח ארוך מה צריכה באמת להיות מדיניות הגירה של מדינה שרוצה להיות חלק מהפתרון למשבר העולמי.

אלון טל: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: – – – שלא קראת את החומר.

סמי אבו שחאדה: לא מדובר על אפריקה, מדובר על הפלסטינים פה, זה אסיה.

קריאה: הוא פרופסור, הוא יודע.

סמי אבו שחאדה: אבל הוא לא קרא את החומר.

קריאות: – – –

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הודות לפרסום של אילנה קוריאל ב-ynet, בסוף השבוע שעבר נחשפתי לגילוי דעת שפרסם ראש מועצת מצפה רמון רוני מרום, ואליו אני ארצה להתייחס.

יוראי להב-הרצנו: אני מוצא לנכון להתייחס לדברים של ראש המועצה מאחר שהם מזעזעים אותי.

יוראי להב-הרצנו: הם מזעזעים אותי לא רק בשל החומרה של תוכנם אלא בעיקר בגלל העובדה שנבחר ציבור, ראש מועצה נבחר בישראל, בוחר לומר אותם, להפיץ אותם, לפרסם את גילוי הדעת הזה.

יוראי להב-הרצנו: ואני חושב שכולנו יודעים כאן, בבית הזה במיוחד, שמילים יכולות להתגלגל מהר מאוד למציאות בפועל.

יוראי להב-הרצנו: אנשים יכולים לתרגם את הדברים של ראש המועצה, שאליו הם נושאים את עיניהם, לכדי אלימות, אפליה וחמור מזה.

יוראי להב-הרצנו: ראש המועצה אומר כך: הוא איננו מכיר בדגל הסובלנות והגאווה, והוא לא מוכן לכנות את הקהילה הגאה קהילה.

יוראי להב-הרצנו: הוא מתייחס לאלו שבוחרים לצעוד במצעדי הגאווה כאל צבא צללים הצועד במצעדי ניצחון ממנהטן ועד ברלין.

יוראי להב-הרצנו: הוא מזהה את המושג גאווה ביחס לנטייה מינית כזאת או אחרת כבעייתי משתי סיבות, חבריי חברי הכנסת: ראשית, כי זה מבטא שאיפה להחצנה; שנית, השלטת רעיון במרחב הציבורי.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לומר, חד וחלק: אלו הם דברי שנאה; שנאה ופחד.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לומר לראש המועצה במצפה רמון: אהבה וקבלת האחר אינה עריצות מחשבתית.

יוראי להב-הרצנו: הקהילה הגאה, בניגוד למה שאתה כותב ואומר, אינה גל גדול ומאיים, לפחות לא על החברה בישראל.

יוראי להב-הרצנו: דגל הגאווה והסובלנות איננו מזוהה עם ערכים של מתירנות מינית או טשטוש הזהות בין גברים לנשים.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו יותר ממה שאתה מנסה לצמצם אותנו; אנחנו יותר ממה שאתה חושב שאנחנו עושים בחדר המיטות שלנו.

יוראי להב-הרצנו: חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אתה יכול שלא לאהוב אנשים באשר הם, כי הם אנשים, ואתה יכול גם להיות מספיק חשוך ומבולבל כדי לבטא את חוסר החיבה שלך כלפי אנשים באשר הם.

יוראי להב-הרצנו: אתה לא יכול, כראש מועצה וכנבחר ציבור, למנוע תקציבים מקהילות של אנשים כי הם אנשים, ואתה לא יכול לתקוע מקלות בגלגלים – בפניהם של אנשים שרוצים לבטא את האפליה שמופנית כלפיהם, את האלימות שמופנית כלפיהם.

יוראי להב-הרצנו: אני שמחתי, אדוני יושב-ראש הישיבה, לצעוד יחד עם חבריי חברי הכנסת יסמין סקס פרידמן, נירה שפק ומוסי רז במצפה רמון ביום שישי האחרון, ואני אומר, אנחנו נהיה היכן שהחושך נמצא ונאיר אותו באור גדול של אהבה, סובלנות וגאווה.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת הרצנו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מופיד מרעי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: סגן השר עידן רול.

משה גפני: למה לא נעלת את הישיבה – את רשימת הדוברים?

איתן גינזבורג: כבר אמרתי לך פעמיים שהרשימה סגורה.

איתן גינזבורג: כבר אמרתי לך פעמיים, לא שמעת, פשוט.

משה גפני: הרשימה סגורה?

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

משה גפני: אנחנו, כשנחזור לשלטון, לא נעשה לכם את זה.

עידן רול: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עידן רול: כנסת נכבדה, נתקלתי עכשיו, בזמן שישבתי והקשבתי לנאומים – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חבר הכנסת סובה, תודה.

ולדימיר בליאק: נתקלתי עכשיו, בזמן שישבתי והקשבתי לנאומים, בציוץ בחשבון הטוויטר של הליכוד.

ולדימיר בליאק: הציוץ אומר: "הקואליציה מושכת זמן במליאה כדי להמשיך את מכירת החיסול שלה למנסור עבאס ומרצ.

ולדימיר בליאק: בחג הרווקים הסיני מכרו בזול יותר את מה שהם מוכרים עכשיו מאחורי הקלעים".

ולדימיר בליאק: הציוץ הזה מראה שאותה יוהרה, שכבר שנתיים הציבור מאותת לכם שנמאס לו ממנה, לא עברה.

ולדימיר בליאק: זה מראה שלא הבנתם – אותה יוהרה, אותו ניתוק מהציבור שהפגנתם בכל הניהול של הקורונה, וכל ההתנהלות והשיסוי והשפה הבוטה והמלוכלכת שאתם מכניסים לכאן, בצעקות, בקללות ובכינויים שהיו נזרקים פה כל פעם בהצעות אי-אמון בכל יום שני ומה שאנחנו ראינו בהשבעה של הממשלה הנוכחית.

ולדימיר בליאק: כל זה, כל הדברים האלה, שהוליכו אתכם לאופוזיציה, לא לימדו אתכם כלום.

ולדימיר בליאק: לא הבנתם שהציבור רוצה – – –

מיכאל מלכיאלי: אנחנו באופוזיציה כי יש פה – – – לא בגלל הציבור.

מיכאל מלכיאלי: אל תתבלבל.

עידן רול: לא הבנתם שהציבור רוצה ממשלה שעובדת עבורו.

עידן רול: וגם עכשיו – – –

מיכאל מלכיאלי: – – –

אלי כהן: למה קיבלנו – – –

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת שוויתרו על זכות הדיבור לא יכולים להפריע לאחרים.

איתן גינזבורג: בבקשה.

עידן רול: וגם עכשיו, כשאתם יושבים פה עם הפרצוף הזחוח הזה ומדברים איתנו על מכירת חיסול ערכית, אתם בעצם מצביעים עם אנשים שמאמינים שמדינת ישראל היא מדינת אפרטהייד, נגד עמדת מערכת הביטחון.

אוריאל בוסו: אלה השותפים שלכם – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

עידן רול: אתם לא יושבים פה ומתנצחים איתנו, למרות מה שאתם חושבים.

עידן רול: יש בחוץ ציבור, גם ציבור שלכם, שהצביע לכם.

עידן רול: הוא מסתכל עכשיו על מפלגה שאומרת שהיא מפלגה לאומית-ליברלית, שבאה לפה, מגחכת ומתגאה שהיא מצביעה נגד חוק שבמשך שנים הצביעו בעדו.

עידן רול: גם אנחנו הצבענו בעדו באופוזיציה, כמו שהצבענו גם בעד תקנות וצווי קורונה למען הטיפול במגפה.

עידן רול: ואתם, ברגע שהגעתם לאופוזיציה, לא מצליחים לרגע, אפילו לרגע אחד, להתעלות מעל שיקולים קטנוניים, להתעלות מעל העלבון שלכם – –

אורית סטרוק: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת סטרוק.

עידן רול: – – להתעלות מעל הראייה הצרה שלכם ולעשות את מה שנכון למען מדינת ישראל.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, תודה רבה.

עידן רול: אני אסדר לכם את זה – – –

אופיר כץ: – – – מה שאתה אומר לא נכון.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כץ, חבר הכנסת כץ, תודה רבה.

עידן רול: אני אסדר לכם את זה יפה יפה, שלא תוכלו לברוח מזה.

אורית סטרוק: – – –

עידן רול: כי זה לא משנה מה אתם תספרו על עצמכם, הציבור בבית והתקשורת מבינים יפה מאוד.

עידן רול: אתם מצביעים נגד מערכת הביטחון, נגד אמצעי שנועד לשמר את מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית – –

אלי כהן: אלה השותפים שבחרת – – –

עידן רול: – – והכול בגלל שאתם באופוזיציה.

אופיר כץ: לשיטתך, נגד מערכת הביטחון – – –

אורית סטרוק: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת כץ.

עידן רול: עוד פעם הצלחתם.

עידן רול: כמו שהצלחתם לרמוס את הכנסת מהקואליציה, הצלחתם עכשיו להגיע לשפל חדש מהאופוזיציה.

עידן רול: עכשיו אתם רואים רק איך נכנסים בממשלה, ושתישרף המדינה.

עידן רול: זה מה שאתם רואים.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

עידן רול: מבחינת

עידן רול: כם לא מעניין שום דבר.

עידן רול: אופוזיציה – בואו אני אתן לכם את ההבהרה האחרונה הזאת.

עידן רול: אופוזיציה, תפקידה לא להכשיל ממשלה בכל מחיר.

עידן רול: אתם עדיין נבחרי ציבור, עדיין יש לכם אג'נדה שאתם טוענים שעליה אתם נבחרתם בבחירות.

עידן רול: ופעם אחרונה שזכרתי, אתם הצבעתם נגד החוק הזה, כשישבתם שם.

דוד אמסלם: איתן, תלחש, תלחש, תלחש.

עידן רול: אז אולי קצת ענווה, ואולי קצת קצת בדק בית, יגרמו לכם להבין שיש פה עדיין אינטרס ביטחוני-לאומי, ואתם יכולים להיזכר בערכים שלכם.

איתן גינזבורג: תודה רבה, סגן השר רול.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ולדימיר בליאק.

דסטה גדי יברקן: עד שהוא יעלה, אדוני היושב-ראש, אני חושב – קצת ממלכתיות מצידך, לשמור על כך שכל מי שעולה לדבר שלוש דקות, זה לא חמש דקות.

דסטה גדי יברקן: גם לספור אתם לא יודעים בעצם?

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

ולדימיר בליאק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, תראו, יצא לי כבר היום לדבר מהדוכן הזה על הכעס והזעם הבלתי-נשלטים של חברי האופוזיציה.

ולדימיר בליאק: זה אכן מראה עצוב למדי, מכיוון שהכעס הזה, שהוא לגמרי לא רציונלי, לעיתים משבש את שיקול דעתכם.

ולדימיר בליאק: הרי מה אתם חושבים?

ולדימיר בליאק: משום מה אתם בטוחים כי תכף, עוד מעט, אנחנו שוב מחליפים כאן מקומות, ואתם חוזרים להיות הרוב בבית הזה.

ולדימיר בליאק: מכיוון שאתם בטוחים כי עוד מעט אתם חוזרים, לא אכפת לכם להצביע נגד החוק שאתם הארכתם אותו במשך שנים, פעם אחר פעם – אגב, בתמיכה שלנו, בתמיכת חברי יש עתיד.

אוריאל בוסו: לא הצביעו, יש עתיד.

אוריאל בוסו: יש עתיד לא הצביעו בחוק.

ולדימיר בליאק: פעם אחר פעם.

ולדימיר בליאק: אבל כעת, הכעס והזעם משתלטים, וככה אתם מגיעים להחלטה הזויה באמת – להצביע נגד חוק האזרחות, נגד החוק, נגד ביטחון ישראל, נגד מדינת ישראל.

ולדימיר בליאק: אתם בטוחים שתכף אתם שבים לשלוט, ואיש לא יזכור לכם את הביזיון הזה.

ולדימיר בליאק: חבריי, אתם טועים.

ולדימיר בליאק: יש גבול לצביעות, יש גבול לעסקנות.

ולדימיר בליאק: היכן עובר הגבול?

ולדימיר בליאק: הינה, הוא כאן.

ולדימיר בליאק: אתם כבר על הקו.

אורית סטרוק: כאן, כאן, הגבול עובר כאן – – –

ולדימיר בליאק: בסופו של דבר, חברת הכנסת סטרוק, הבחירה היא שלכם – להיות אופוזיציה לנו, לקואליציה, לממשלת ישראל, או להיות אופוזיציה למדינת ישראל.

ולדימיר בליאק: אכן, דילמה לא פשוטה.

אורית סטרוק: – – – השותפים שלך, השותפים שלך הם אופוזיציה – – – אתה עשית איתם הסכם קואליציוני.

אורית סטרוק: – – – אתה לא שם לב?

ולדימיר בליאק: אז בואו ננסה לפתור אותה.

ולדימיר בליאק: הצבעתם על החוק הזה בעבר, פעם אחר פעם.

ולדימיר בליאק: אתם יודעים כי הדבר הנכון, הרציונלי והציוני לעשות הערב – – –

אורית סטרוק: תסתכל במראה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סטרוק, די, מספיק.

אורית סטרוק: אני לא אפסיק.

איתן גינזבורג: לא, את תפסיקי.

איתן גינזבורג: את תפסיקי.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סטרוק, תודה רבה.

איתן גינזבורג: קריאת ביניים זה בסדר; אי-אפשר להפריע לנאום בלי סוף.

אורית סטרוק: אפשר.

איתן גינזבורג: אפשר?

איתן גינזבורג: את פשוט תצאי החוצה עוד מעט.

אורית סטרוק: תוציא אותי, אין שום בעיה.

איתן גינזבורג: זה מה שאת מבקשת?

איתן גינזבורג: אני לא מבין אותך.

אורית סטרוק: – – – הכול בסדר.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי.

אורית סטרוק: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי.

איתן גינזבורג: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ולדימיר בליאק: אני מבקש להוסיף לי זמן, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: בבקשה.

ולדימיר בליאק: פעם אחר פעם.

ולדימיר בליאק: אתם יודעים את זה, אז תתעלמו מהלחץ, מרעשי הרקע, מהכעס ומהזעם שמשתלטים עליכם, לכו עם האמת שלכם ותצביעו – – –

אורית סטרוק: – – – משמעת קואליציונית.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סטרוק, מספיק.

איתן גינזבורג: מספיק.

איתן גינזבורג: מספיק.

אורית סטרוק: אז תוציא אותי החוצה.

אורית סטרוק: אני אגיד לו – – –

איתן גינזבורג: גברתי, אני מבקש ממך להפסיק להפריע.

איתן גינזבורג: אני מבקש ממך להפסיק להפריע.

אורית סטרוק: לא רוצה.

איתן גינזבורג: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

איתן גינזבורג: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אורית סטרוק: – – –

איתן גינזבורג: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה, גברתי.

אורית סטרוק: אין בעיה, אתה יכול גם פעם שלישית.

אורית סטרוק: שהוא יגיד – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סטרוק, נא לעזוב את האולם, בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: נא לעזוב את האולם.

אורית סטרוק: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סטרוק, נא לעזוב את האולם.

איתן גינזבורג: הינה, נקראת.

איתן גינזבורג: ביקשת – קיבלת.

איתן גינזבורג: (חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק יוצאת מאולם המליאה.

איתן גינזבורג: )

ולדימיר בליאק: אז אני מבקש מכם להתעלם מהלחץ, מרעשי הרקע, מהכעס ומהזעם – –

דסטה גדי יברקן: – – – השעון – – –

ולדימיר בליאק: – – ללכת עם האמת שלכם, להצביע בעד החוק, והציבור יזכור לכם את זה לטובה.

ולדימיר בליאק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת רון כץ, בבקשה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: איפה?

איתן גינזבורג: הינה, בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו – חברת הכנסת רות וסרמן לנדה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

רון כץ: אדוני היו"ר, ידידי שר הרווחה, אני רוצה לדבר היום על נושא ששכחנו לדבר עליו בימים האחרונים, בשבועות האחרונים.

רון כץ: זה נקרא אידיאולוגיה.

רון כץ: אידיאולוגיה זה משהו שאנשים מאמינים בו, שנבנה.

רון כץ: הוא לא משתנה בהתאם לאיזה צד אתה נמצא במליאה, אם אתה – מצד ימין לצד שמאל, מצד שמאל לצד ימין.

רון כץ: זה משהו שאתה מאמין בו בלב שלם, משהו שעבדת בשבילו, כתבת חוקים עבורו, נלחמת בוועדות לחוקק אותו, האמנת שזה מה שצריך.

משה ארבל: ואז הגיע בנט.

משה ארבל: ואז הגיע בנט.

רון כץ: ואז, הפלא ופלא, עברתם צד, ופתאום כבר לא חשוב החוק הזה, לא צריך אותו, אין סכנה קיומית למדינת ישראל, למדינה דמוקרטית.

רון כץ: ראש השב"כ לשעבר חבר הכנסת אבי דיכטר כתב מאמרים, נלחם בוועדות, עמד פה על הדוכן הזה ואמר שחייבים לחוקק את החוק הזה כי זו הדרך של מדינת ישראל להגן על עצמה מפני איום קיומי.

דסטה גדי יברקן: – – –

משה ארבל: ואז הגיע בנט.

רון כץ: ואל תשאלו מה קרה – הוא עבר צד, ופתאום האיום הוא כבר לא קיומי.

רון כץ: אולי אפשר לדון בזה, אולי זה לא כל כך גרוע.

דסטה גדי יברקן: – – – אתה צודק, הוא עבר צד.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יברקן, מספיק.

דסטה גדי יברקן: לא, הוא צודק.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יברקן, מספיק.

דסטה גדי יברקן: הוא צודק, אבל.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יברקן, תודה רבה.

איתן גינזבורג: שמענו את זה.

איתן גינזבורג: שמענו.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

רון כץ: אני מסכים עם חבר הכנסת יברקן שאומר שאני צודק, כי אני באמת צודק.

דסטה גדי יברקן: – – –

רון כץ: כי אני עומד פה ושומע במשך שעות, ימים ולילות, איך הפכתם עורכם.

רון כץ: איך אתם מסוגלים להצביע נגד חוק שאתם יודעים שהוא יוביל באופן ודאי לפגיעה אמיתית בביטחון ישראל?

רון כץ: היית סגן השר לביטחון פנים, ראית את ההערכות של גורמי הביטחון, אתה יודע בדיוק על מה אנחנו מצביעים פה היום, ואתה יושב שם ויש לך רק דבר אחד בראש: איך להיות אופוזיציה למדינת ישראל.

רון כץ: ואני לא אתן לך לעשות זאת – –

דסטה גדי יברקן: – – –

רון כץ: – – ואני לא אנהל איתך את השיח, כי אנחנו באנו לעבוד למען מדינת ישראל, ואנחנו נמשיך ונעשה את זה בצורה הטובה ביותר.

שלמה קרעי: הקואליציה שלכם היא האופוזיציה למדינת ישראל, חבר הכנסת כץ.

רון כץ: ואני רוצה לספר לכם עוד משהו.

רון כץ: אני רוצה לספר לכם עוד משהו.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

רון כץ: גם אם תצליחו להילחם במדינת ישראל ולפגוע בה פגיעה קשה – – –

דסטה גדי יברקן: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יברקן, תודה רבה.

רון כץ: רק משפט לסיום – אני אומר לכם כי מי שמכיר אותי פה בצד הזה יודע שאני מדבר עם הרבה מאוד חברים שמצביעים לכם: הם מחכים לראות איך תצביעו הלילה הזה, כי לא מעניין אותם שעברתם צד, מעניינת אותם מדינת ישראל.

רון כץ: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת כץ.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת רות וסרמן לנדה – איננה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת נירה שפק, בבקשה, גברתי.

שלמה קרעי: כל אחד שעולה, שיגיד הנורבגי של מי הוא, שנכיר את ממשלת הג'ובים המנופחת שאתם מדברים עליה.

נירה שפק: ממשלת הג'ובים המנופחת עכשיו באופוזיציה.

יוראי להב-הרצנו: על ראש הגנב בוער הכובע, קרעי.

יוראי להב-הרצנו: על ראש הגנב בוער הכובע.

שלמה קרעי: אני לא נכנסתי עם נורבגי.

שלמה קרעי: הנורבגים זה אצלכם.

יוראי להב-הרצנו: אתה העברת את החוק הנורבגי.

יוראי להב-הרצנו: אתה העברת את החוק הנורבגי, קרעי.

שלמה קרעי: אנחנו העברנו משהו מצומצם בשביל הבוס שלך לשעבר, גנץ.

שלמה קרעי: אנחנו לא השתמשנו בזה.

משה אבוטבול: אתם תקפתם את זה כל הזמן ופתאום זה בסדר, אה?

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות.

משה אבוטבול: קצת היסטוריה, יוראי.

דסטה גדי יברקן: אבל למה אתה לא מפעיל את הזמן, אדוני היושב-ראש?

נירה שפק: כי עוד לא התחלתי, אתה מפריע לי.

דסטה גדי יברקן: לא, את כבר על הדוכן, הוא צריך להפעיל את זה כשאת עולה.

נירה שפק: אם לא תפריע לי – – –

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

דסטה גדי יברקן: בבקשה, למה לא? תן לה שעה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

נירה שפק: לא, אין לי מה לעשות בשעה.

נירה שפק: אני אתחיל.

דסטה גדי יברקן: בסדר, קחו את הזמן.

דסטה גדי יברקן: לקחתם הכול כבר – גם את הזמן.

נירה שפק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השעה היא שעה מאוחרת.

נירה שפק: התלבטתי – לא בשבילי, בשבילכם, אלו השעות שאני בדרך כלל פורחת בהן – מה מעניין אתכם יותר.

שלמה קרעי: מה נתתם למנסור עבאס?

נירה שפק: רגע, אני לא שאלתי.

נירה שפק: לא עונים לפני ששואלים את השאלה.

נירה שפק: השאלה טרם נשאלה.

נירה שפק: האם נדבר על זה שדוח מבקר המדינה שהונח השבוע על שולחננו, בסוף השבוע שעבר – אני לא יודעת כמה קראו אותו – מראה מחדלים מטורפים, כמו למשל שאנחנו לא ערוכים לשיטפונות?

שלמה קרעי: נתב"ג.

שלמה קרעי: נתב"ג.

נירה שפק: רגע, אל תפריע לי, קרעי.

נירה שפק: כשתעלה לשלוש דקות, אני אקשיב לך.

נירה שפק: האם נדבר על שיטפונות?

נירה שפק: האם להראות שהתוכנית של משרד השיכון לא נתנה מענה לשטחים פתוחים ולמי נגר?

נירה שפק: האם נראה שהמסילה של הרכבת שלא תוכננה כמו שצריך מציפה את השכונות בתל אביב?

נירה שפק: אתם מפנים לי גב, זה נוראה מבאס אותי.

נירה שפק: אני לא רגילה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ביטן, בבקשה.

איתן גינזבורג: תמשיכי, בבקשה.

נירה שפק: אתה מפנה לי גב, ואני כאילו צעירה פה, זה קשה לי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סעדי, אוסאמה סעדי.

נירה שפק: האם לדבר על זה שוועדות התכנון – – –

שלמה קרעי: איזו מנומסת.

נירה שפק: אני תמיד מנומסת, גדלתי בעוטף.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קושניר, אתה עם הגב למליאה.

נירה שפק: האם לדבר על זה שוועדות התכנון לא פועלות כמו שצריך ונמלא ונמלא ונמלא?

נירה שפק: ואז החלטתי שהשעה היא באמת קצת קשה – אני רואה לפי התגובה בצד הימני שלי – אז אני אספר לכם סיפור אחר, של – אני לא יודעת אם אתם מכירים אותו; קוראים לו יהודה אטלס.

נירה שפק: יהודה אטלס, אני חושבת ששווה ללמוד את הסיפור לפני השינה שלו.

נירה שפק: אני מקווה שזה לא ירדים אתכם.

נירה שפק: יש לו ספר שמתעסק במה שעושים עם בעיה.

נירה שפק: לכולנו יש בעיות, בואו ננסה לפתור את הבעיה.

שלמה קרעי: סופר, לא סיפור, הוא סופר.

נירה שפק: סופר, ואני מספרת לכם את הסיפור.

נירה שפק: אין לי הרבה זמן.

נירה שפק: אני לא יודעת איך זה קרה, אבל יום אחד הייתה לכם בעיה – אני עושה פרפראזה עליו.

נירה שפק: לא רציתם בה, לא ביקשתם שהיא תבוא.

נירה שפק: לא היה לכם שום חשק שתהיה לכם בעיה, אבל היא צצה לה.

נירה שפק: למה היא פה, מה היא רוצה ממני?

נירה שפק: אמרו אנשי האופוזיציה.

נירה שפק: מה עושים עם בעיה?

נירה שפק: אני נורא רוצה שהיא תסתלק, לגרש אותה.

נירה שפק: שלחתי אליה מבטים זועפים, ניסיתי להתעלם ממנה, אבל שום דבר לא עזר.

שלמה קרעי: היא מדברת על עבאס, תקשיב.

נירה שפק: התחלתי להיות מודאג.

נירה שפק: האם היא תבלע אותי?

נירה שפק: אני שמחה על הקשב שלך, קרעי.

נירה שפק: האם היא תתגנב אליי פתאום ותתפוס אותי?

נירה שפק: האם היא תיקח את כל הדברים שיש לי?

נירה שפק: בסוגריים, היא כבר לקחה.

נירה שפק: הייתי מאוד מודאג ממה שאולי יקרה, ממה שאולי עלול לקרות, וזה וזה.

נירה שפק: הייתי כל כך מודאג שהבעיה שלי גדלה וגדלה.

נירה שפק: כל מה שרציתי – שהבעיה פשוט תיעלם.

נירה שפק: ניסיתי להסתתר מפניה, הסוויתי את עצמי, אבל היא כל פעם גילתה אותי.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

נירה שפק: ככל שניסיתי להתחמק ממנה, היא באה וחזרה אליי, עד שלא יכולתי לשאת את זה עוד ואמרתי: זה חייב להיפסק.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

נירה שפק: אז אנחנו נעשה – ואז הבנתי שאני אמור להתייצב מולה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

נירה שפק: החלטתי להתמודד מולה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

שלמה קרעי: – – – קואליציה עם מנסור עבאס.

קריאה: רגע, אבל מה היה בסוף?

נירה שפק: אני אשאיר את זה לפעם הבאה, כי קרעי לא הפסיק להפריע לי.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת שפק.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת רם בן ברק, בבקשה.

קריאות: – – –

רם בן ברק: איזו מדינה נפלאה יש לנו, מיוחדת במינה – קטנה, חזקה, מוקפת אויבים; גם יהודית וגם דמוקרטית.

רם בן ברק: בהחלט מדינה מיוחדת.

רם בן ברק: ותראו איזה נוער נפלא יש לנו.

רם בן ברק: תסתכלו על היציע, תראו איזה בחורים צעירים.

רם בן ברק: אהלן, חבר'ה.

רם בן ברק: צעירים – – –

ינון אזולאי: אחרי הסדר הם באו לפה.

ינון אזולאי: במקום לטייל בפאבים ובפשע, הם באו לפה.

קריאה: סגרו להם את נחל האסי.

רם בן ברק: מה אני אמרתי?

רם בן ברק: מה אני אמרתי?

רם בן ברק: מה אני אמרתי?

רם בן ברק: אמרתי: תסתכלו – – –

ינון אזולאי: אני מחזק אותך.

ינון אזולאי: אני מחזק את דבריך.

קריאה: אנחנו אופוזיציה אחראית.

רם בן ברק: תסתכלו על היציע, ואני אומר עכשיו, בלי ציניות: אני רואה בחורים צעירים, יפים, בריאים, בעזרת השם.

איתן גינזבורג: גם בתלבושת אחידה, כולם.

איתן גינזבורג: בתלבושת אחידה.

רם בן ברק: כן.

רם בן ברק: אני מסתובב במסדרונות של הכנסת, אני רואה הרבה מאוד אנשים צעירים ובריאים ויפים, ואני אומר לעצמי, עם ישראל התברך – –

קריאה: – – –

רם בן ברק: – – התברך בנוער נפלא שאני מאמין שבקרוב יתגייס לצה"ל וישרת את מדינת ישראל לא רק בישיבות אלא גם בצבא, ואני מאחל לכם הצלחה רבה, חברים.

קריאות: – – –

רם בן ברק: תלכו בשלום ותחזרו בשלום.

משה אבוטבול: אתה רוצה אותם – – – בפריצות.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: די, מספיק.

משה אבוטבול: למה אתה מתכוון?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול.

איתן גינזבורג: אני לא מבין, חבר הכנסת אבוטבול.

איתן גינזבורג: מספיק.

קריאות: – – –

רם בן ברק: אני שומע בתקופה האחרונה – אתה מפריע לי – – –

משה אבוטבול: אתה תרגיע – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול.

רם בן ברק: חבר הכנסת אבוטבול, אתה מפריע לי.

משה אבוטבול: אתה מפריע לנו – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: מספיק.

רם בן ברק: אני מבקש ממך, אתה מפריע לי.

משה אבוטבול: קצת כבוד.

איתן גינזבורג: די.

רם בן ברק: אני אמרתי משהו לא בסדר?

משה אבוטבול: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול, מה קרה לך היום?

רם בן ברק: אני מבקש שתחזיר לי חצי דקה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: אני עצרתי לך את השעון, ברשותך.

קריאה: תן לו, תן לו.

איתן גינזבורג: בבקשה.

רם בן ברק: לא אמרתי שום דבר לא בכבוד, ואני מכבד את כולם, וכאן, מה שאמרתי, גם התכוונתי לו.

רם בן ברק: בזמן האחרון אנחנו שומעים הרבה מאוד את הביטוי "תומכי טרור", "תומכי טרור", "תומכי טרור".

רם בן ברק: אני יוצא נגד הביטוי הזה.

רם בן ברק: אני רוצה להגיד לכם שמי שהוא תומך טרור, בין שהוא יהודי ובין שהוא ערבי, הוא יושב בכלא, הוא לא יושב בכנסת, הוא לא מסתובב חופשי ברחוב.

רם בן ברק: אני מציע לכם להפסיק עם – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: רם בן ברק, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

רם בן ברק: בבקשה.

דוד אמסלם: תן לו את הזמן.

דוד אמסלם: מי שאומר: המחבל הוא זה שכובש עם אחר, המפגע – זה שהורג עם אחר, והטרוריסט – זה שמציב מחסומים בכפרים וערים פלסטיניות, מקשה את פרנסתם.

דוד אמסלם: המחבל הוא זה שעושק אדמה ובונה מחסומים.

דוד אמסלם: מה לדעתך, מי זה המחבל?

דוד אמסלם: לא החייל?

רם בן ברק: לא.

דוד אמסלם: מה לדעתך צריך לעשות למחבל?

דוד אמסלם: מה צריך לעשות למחבל?

רם בן ברק: דוד, שאלת – אני עונה לך.

דוד אמסלם: ומה לדעתך – – –

רם בן ברק: שאלת – אני עונה לך.

דוד אמסלם: רק שנייה, דקה.

דוד אמסלם: מה לדעתך נער פלסטיני בגיל 15 מבין מכך שיש מחבל שהוא החייל ומה צריך לעשות?

איתן גינזבורג: תודה רבה.

רם בן ברק: תודה רבה.

רון כץ: דודי – – –

דוד אמסלם: זה השותפים שלכם, מנסור עבאס.

רון כץ: דודי, אתה יודע את מי אתה שואל?

רם בן ברק: עם כל הכבוד, יש לנו מערכת אכיפת חוק, יש לנו בתי משפט, ואנשים שתומכים בטרור יושבים בכלא, גם יהודים וגם ערבים.

דוד אמסלם: זה לא תומך טרור?

רם בן ברק: אני אומר לך, חבר הכנסת אמסלם – – –

דוד אמסלם: זה לא תומך טרור?

רם בן ברק: אני אומר לך, חבר הכנסת אמסלם, יש כאן במשכן גם יהודים שיש להם אמירות מאוד בעייתיות, שגובלות לדעתי בתמיכה במעשי טרור, ואני לא אומר שהם תומכי טרור.

דוד אמסלם: אני מרים ידיים.

רם בן ברק: לא אומר שהם תומכי טרור.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

רם בן ברק: אני מציע לכם מאוד להימנע מהשיח הזה.

רם בן ברק: אני מתווכח – – –

דוד אמסלם: איך אתה מגדיר את זה?

רם בן ברק: אני לא מסכים – – –

דוד אמסלם: זו עמדה לגיטימית – –

רם בן ברק: אני לא מסכים – – –

דוד אמסלם: – – שהחיילים הם מחבלים?

רם בן ברק: אני לא מסכים – – –

דוד אמסלם: זה עמדה לגיטימית?

רם בן ברק: אני לא מסכים – – –

דוד אמסלם: לא, זה עמדה לגיטימית?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, תן לו לסיים.

רם בן ברק: אני לא מסכים כמעט עם כל דבר שחלק מחברי הכנסת מביעים כאן.

דוד אמסלם: לא שאלה אם אתה מסכים.

דוד אמסלם: זה נשמע לך לגיטימי?

רם בן ברק: לא מסכים איתם, אני מתווכח איתם – –

דוד אמסלם: זה חוקי?

דוד אמסלם: זה חוקי?

רם בן ברק: – – אבל אני לא מכנה אותם בכינויים שהם לא נכונים.

דוד אמסלם: אני שואל אם זה חוקי.

רם בן ברק: ואני מציע גם לכם לעשות את זה.

רם בן ברק: תודה רבה.

דוד אמסלם: אני שואל אם זה חוקי, לדעתך.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת בן ברק.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מיכאל ביטון, בבקשה.

דוד אמסלם: אלה אמירות חוקיות, לדעתך?

דוד אמסלם: לגיטימיות – –

שלמה קרעי: רם, אתה שומע – – –

דוד אמסלם: – – שהחיילים הם מחבלים?

דוד אמסלם: הרי אם אנחנו, אם נגיד הימין היה אומר משהו על השמאל שהוא מחבל, הייתם זועקים כאן, וגם היו עוצרים – – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: לכן אני מתפלא עליו.

דוד אמסלם: לכן אני רואה כמה – – –

מיכאל ביטון: כבוד היושב-ראש, 01:43 – –

קריאות: – – –

מיכאל ביטון: – – זה שעה של תיקון, תיקון חצות, וחבר הכנסת רם בן ברק בחר לפנות לבחורי הישיבה פה, שאיתנו.

מיכאל מלכיאלי: נושא חדש.

מיכאל ביטון: וזה דבר שגם אני ביקשתי לעשות.

מיכאל ביטון: אני רוצה להגיד לחבר'ה פה, שאני מעריך שחלקם בוגרי ישיבה קטנה, בדרך לישיבה גדולה; יש להם עכשיו, תכף, סוף זמן הקיץ, בין הזמנים, כ"ו בתמוז, עוד שבועיים תשעה באב, יוצאים לבין הזמנים.

מיכאל ביטון: אז אני אלמד זכות – –

מיכאל מלכיאלי: סוף זמנים.

מיכאל ביטון: – – שלא שכחו תלמודם ובאים לעסוק בצורכי ציבור באמונה, הקדוש ברוך הוא ימלא שכרם.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים ללמד עליהם זכות.

מיכאל ביטון: אבל אם כבר הגיעו ל-01:43, צריך ללמוד תורה, אז בתלמוד הבבלי, דף פ"א, עמ' א', כתוב: "היזהרו בבני" – – –

קריאה: איזו מסכת?

מיכאל ביטון: מסכת נדרים, דף פ"א, עמ' א'.

מיכאל ביטון: כתוב: "היזהרו בבני עניים שמהם תצא תורה".

מיכאל ביטון: בדרך כלל אנחנו אומרים, מה זה "היזהרו בבני עניים"?

מיכאל ביטון: תנו להם שוויון הזדמנויות.

מיכאל ביטון: תיזהרו, אם ראיתם אדם עני, כמו הלל הזקן, שקופא בגג, תורידו אותו לבית המדרש, לא צריך לשלם כסף ללמוד תורה.

מיכאל מלכיאלי: מה אתה עושה בקואליציה – – –

יצחק פינדרוס: בוא אלינו.

מיכאל מלכיאלי: בוא אלינו – – –

מיכאל ביטון: חבר הכנסת מלכיאלי, גם זה נחשב הפרעה לדובר.

ינון אזולאי: בואו נחכה לסוף, עזוב.

יצחק פינדרוס: – – – כבוד – – –

מיכאל ביטון: חבר הכנסת פינדרוס, תנו לי לסיים.

מיכאל ביטון: אין מקשים על הדרשן, כתוב בתורה.

מיכאל ביטון: פינדרוס, אין מקשים על הדרשן.

דוד אמסלם: זה לא בתורה.

מיכאל ביטון: זה תורה שבעל פה, אמסלם, מה זה לא בתורה?

מיכאל ביטון: תלמד אותו.

קריאה: ביטן, תן לו עוד שלוש דקות, עליי.

מיכאל ביטון: כתוב: "היזהרו בבני עניים", אז הדגש הולך על "היזהרו" – תעשו שוויון הזדמנויות.

מיכאל ביטון: בעוונותינו, במדינת ישראל עוד לא עשינו חינוך חינם.

מיכאל ביטון: חינוך עולה כסף, גם הפורמלי, כל שכן הבלתי-פורמלי.

מיכאל ביטון: אבל יש דרש שאומר שהדגש על המילה "שמהם".

מיכאל ביטון: דווקא מהם – – –

דוד ביטן: מיכאל, לא ידעתי שאתה גדול בתורה.

מיכאל ביטון: הרב ביטן, תודה שהצטרפת אלינו.

מיכאל ביטון: כתוב "שמהם" – דווקא מהם; לא רק "היזהרו", שוויון הזדמנויות לכולם, שדווקא ילד עני, ממנו יצא גדול בתורה.

מיכאל ביטון: איך יודעים את זה?

מיכאל ביטון: כמו כל דבר, צריך להוכיח: יש לנו את רבי עקיבא.

מיכאל ביטון: הרבה פעמים אנחנו בני עקיבא, אבל רבי עקיבא לא שייך לציונות הדתית – שייך לכל עם ישראל.

משה ארבל: בני רבי עקיבא.

מיכאל ביטון: נכון.

מיכאל ביטון: בני רבי עקיבא, וגם תלמידיו של הלל, ואנחנו יודעים שההלכה כבית הלל משום שהקדימו דברי חבריהם לדבריהם, שהייתה להם אפשרות לדבר לפני שאומרים את ההלכה שלהם.

דוד אמסלם: – – – בית שמאי – – – אתה יודע.

מיכאל ביטון: נכון.

מיכאל ביטון: בית שמאי, יש להם כוח גדול, כוח של הדין.

מיכאל ביטון: אבל יצאה בת קול מן השמיים ואמרה: הלכה כבית הלל.

מיכאל ביטון: למה?

מיכאל ביטון: שנוחים ועלובים היו והקדימו דברי חבריהם לדבריהם.

משה ארבל: גם האופוזיציה נותנת לכם לדבר.

משה ארבל: אנחנו שותקים.

מיכאל ביטון: הינה בדיוק, לצורך העניין, אבל הדימוי הזה שם אותנו בית הלל.

משה ארבל: – – –

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת ביטון – – –

מיכאל ביטון: אבל מי זה הלל?

דסטה גדי יברקן: לא – – –

מיכאל ביטון: זה הילד העני שקפא בגג, שמישהו הוריד למטה – הלכה כבית הלל.

דסטה גדי יברקן: זה תרגיל של הקואליציה להפריע לדברי תורה.

מיכאל ביטון: מי אנחנו, בני רבי עקיבא?

מיכאל ביטון: ילדיו של אותו רועה צאן שבגיל 40 קיבל הזדמנות ללמוד תורה.

דסטה גדי יברקן: אדוני – – –

מיכאל ביטון: אז לא משנה, בני הישיבות, מה תעשו – תהיו תלמידיו של רבי עקיבא ותלמידיו של הלל.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה, מיכאל.

דסטה גדי יברקן: חזק וברוך.

דוד אמסלם: חזק וברוך.

דוד ביטן: חבר הכנסת רם שפע.

דוד אמסלם: אם לא הייתי מתבייש, היינו אומרים קדיש עכשיו.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: קדיש דרבנן, לא קדיש.

דוד ביטן: שלוש דקות, נכון?

קריאות: – – –

רם שפע: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אין לי את היכולות הרבות של מיכאל ביטון, אבל כל אחד ידבר על הדברים שהוא אוהב ומבין בהם.

דסטה גדי יברקן: אתה מדבר עליי עכשיו?

רם שפע: אני באתי לדבר על גדי יברקן.

רם שפע: שנים חלמתי על הרגע הזה.

דוד אמסלם: במה אתה מבין, בוא נשמע.

רם שפע: חוץ מתשלומי הורים, ידידי דודי אמסלם – –

דוד אמסלם: וגם אני מחכה לזה.

רם שפע: – – מבין באופן יחסי – –

דוד אמסלם: שאתה תבטל את תשלומי ההורים.

רם שפע: – – מבין באופן יחסי בספורט, אבל חשבתי ללכת על חידון במקום שאני אספר.

דוד אמסלם: ספורט – – –

רם שפע: קרה מאורע מרגש בשעה האחרונה.

דוד אמסלם: כדורגל, כדורסל, מה?

רם שפע: מיהו נעם יעקב, מי יודע להגיד לי?

מיכאל מלכיאלי: חבל על הזמן.

רם שפע: ילד, נער בן 16 וחצי, משחק בהפועל עמק חפר כדורסל.

רם שפע: הם לקחו השנה את האליפות, והוא חתם עכשיו לפני שעה בווילרבאן, שזה אירוע מאוד משמעותי, וטפו טפו טפו, העתיד שלו מאוד מאוד מאוד מזהיר.

רם שפע: כתושב עמק חפר אני רוצה מפה לברך אותו, לאחל לך בהצלחה מכל הלב.

יעקב מרגי: אני מכיר רק את – – – את ההפגנה שעשו מול הבית של – – –

רם שפע: אדוני שר הביטחון המיועד, על פי הממשלה המוצגת, אני מבקש שתתעסק בענייני ביטחון.

קריאות: – – –

רם שפע: חצי גמר היורו מחר, חברים וחברות, משחק ראשון חזק מאוד בין ספרד לאיטליה.

משה ארבל: ביום שכלפון נכנס לכנסת צרפת הפסידו.

משה ארבל: איזה מנחוס.

רם שפע: משחק שני למוחרת, אנגליה–דנמרק, משחק חזק, אבל בואו נלך על הדברים היותר-מעניינים: מי חברת או חבר הכנסת שהיה בצעירותו אלוף ישראל בקפיצה לגובה?

קריאה: אריק איינשטיין.

רם שפע: היה, זה נכון, אבל הוא לא חבר כנסת.

רם שפע: חבר או חברת כנסת.

רם שפע: רמז: נמצאים באולם ברגע זה.

רם שפע: נא הרם את ידך, או הרימי.

רם שפע: חברת הכנסת אפרת רייטן, חברים וחברות, הייתה אלופת ישראל בקפיצה לגובה כנערה.

דוד ביטן: שלישיית מה קשור – מה – – –

רם שפע: רגע, שימו לב, עכשיו זה אולי יותר פשוט: איזה חבר כנסת משחק עכשיו בליגת בתי הכנסת בכדורסל?

קריאה: ניר אורבך.

רם שפע: הופה, יפה מאוד.

רם שפע: ביטן בדרך לשחק בליגה.

קריאות: – – –

רם שפע: סנטר בכדור-מים, אם אתה רוצה, נדבר על זה.

קריאה: – – –

רם שפע: נמשיך, חבר'ה.

רם שפע: ניר אורבך, צחוק בצד, אני אשלח לכם סרטון שלו – שחקן מרשים ביותר.

משה ארבל: – – –

משה אבוטבול: רגע, רם.

משה אבוטבול: מי עם בסך הכול שישה מנדטים הפך להיות ראש ממשלה?

רם שפע: תראה מה זה, מדברים פה על ספורט – אתה הולך על פוליטיקה.

רם שפע: איזה אדם שערכיו – – –

יואב קיש: לא, זה ספורט.

יואב קיש: רגע, רם, זה ספורט.

יואב קיש: זה הנוכלות הכי גדולה בעולם.

רם שפע: תראו מה זה.

רם שפע: גם כשאני עושה פה חידון ספורט אתם מדברים על פוליטיקה.

רם שפע: אבל שאלה אחרונה לסיום, אדוני היושב-ראש, אפילו שתיים, אבל זה יהיה קצר: מי מצליח להיות גם ליכודניק אמיתי שורשי וגם לחזק את ערכי הפטיש והמגל, האדומים?

קריאה: יריב לוין.

רם שפע: יריב לוין, חברים וחברות, מחזיק את הסטייה הזאת בגאון כבר שנים רבות.

רם שפע: הוא עושה כאילו הוא לא מקשיב, אבל בסדר, בסדר.

רם שפע: אוהד הפועל.

קריאות: – – –

רם שפע: אני כמובן אוהד הפועל.

רם שפע: אני אוהד הפועל.

דוד אמסלם: רם, רם, אתה יודע, לא כולם מושלמים בכול.

רם שפע: נכון.

רם שפע: אני לא רוצה לסכסך פה.

רם שפע: התכוונתי להחמיא ליריב.

יריב לוין: אדום בנשמה.

רם שפע: אדום בנשמה.

רם שפע: אם אתה רוצה, אפשר לפצוח פה בסדרת שירים.

מאיר פרוש: אני שואל אותך.

רם שפע: כן.

מאיר פרוש: אולי אתה מוכן – – – אדם כמוני – – –

רם שפע: פרוש, אנחנו נדבר על זה, נמצא אולי ענף ספורט שאתה אוהב, אחרי שהיום גיליתי שאתה מעולם לא עשית לייק בשום רשת חברתית.

מאיר פרוש: – – –

רם שפע: גדי, אתה רוצה שאני ארד כי לא דיברתי עליך?

רם שפע: בפעם הבאה נדבר עליך.

רם שפע: לא, בוא נמשוך את הזמן.

קריאות: – – –

רם שפע: שאלת בונוס, שאלת בונוס, אפרת רייטן ביקשה ממני, אז אני אגיד את זה – שאלת בונוס לסיום.

מאיר פרוש: – – – תפילה שאומרים כל שבת – – –

רם שפע: איזה חבר כנסת, אבא שלו היה שחיין אולימפי?

רם שפע: אני יורד, ירדתי.

רם שפע: כן, מי?

אמילי חיה מואטי: – – –

רם שפע: הופה.

רם שפע: חברים, סיימתי בשאלות עליי – אני.

רם שפע: אבל לא ניכנס לזה עכשיו.

רם שפע: תודה רבה.

משה ארבל: מה עושים אם תשעה באב חל בראש חודש?

קריאה: רם, מה זה לייק?

דוד ביטן: – – –

רם שפע: ציון נכשל לשלישיית מה קשור מפי היושב-ראש דוד ביטן.

דוד ביטן: שלישיית מה קשור – מה זה?

קריאות: – – –

דוד ביטן: טוב.

דוד ביטן: גלעד קריב ויתר.

דוד ביטן: חברת הכנסת אמילי חיה מואטי.

דוד ביטן: קדימה, בואי נראה את החידון שלך.

קריאה: חברת הכנסת אמילי, את צריכה להתעלות על רם.

קריאות: – – –

אמילי חיה מואטי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שברתי את הראש משום שבעוד שבועיים, בעזרת השם, אנחנו מציינים 22 שנים למותו של מאיר אריאל.

אמילי חיה מואטי: מצד שני, בעוד חודש אנחנו מציינות את יום הולדתה ה-61 של מדונה.

אמילי חיה מואטי: עכשיו, אני לא אתקיל אתכם – – –

קריאות: – – –

אמילי חיה מואטי: אוה אוה אוה.

אמילי חיה מואטי: אם כך, שברתי את הראש איזה שיר כדאי להקריא לכם ובחרתי את "אדם צועק את שחסר לו".

אמילי חיה מואטי: השעה 01:55.

אמילי חיה מואטי: "אדם צועק את שחסר לו.

אמילי חיה מואטי: / חסר לו ביטחון, צועק ביטחון, / חסרה לו הדדיות, צועק הדדיות, / חסרה לו גאווה, צועק גאווה, / חסר לו יחד, צועק יחד.

אמילי חיה מואטי: / אדם צועק את שחסר לו.

אמילי חיה מואטי: / לא חסר לו", דודי אמסלם, "לא צועק.

אמילי חיה מואטי: // אדם מפגין את שחסר לו.

אמילי חיה מואטי: / חסר לו כוח, מפגין כוח, / חסרה לו ריבונות, מפגין ריבונות, / חסרה לו נחישות, מפגין נחישות, / חסרה לו נוכחות, מפגין נוכחות.

אמילי חיה מואטי: / אדם מפגין את שחסר לו", שלמה קרעי, "לא חסר לו – לא מפגין.

אמילי חיה מואטי: // אדם גונב את שחסר לו.

אמילי חיה מואטי: / חסר לו ניצחון, גונב ניצחון" – – –

דוד אמסלם: חסר לו שיירה, גונב שיירה.

אמילי חיה מואטי: "חסר לו כסף", מה גונב, דודי אמסלם?

דוד אמסלם: כסף – – – שיירה.

אמילי חיה מואטי: "גונב כסף".

אמילי חיה מואטי: יפה, אתה מתקרב.

אמילי חיה מואטי: אתה מתקרב.

אמילי חיה מואטי: "אדם רודף את שחסר לו.

אמילי חיה מואטי: / חסר לו צדק, רודף צדק, / חסר לו שלום, רודף שלום, / חסרה לו אישה, רודף נשים.

אמילי חיה מואטי: / אדם רודף את שחסר לו.

אמילי חיה מואטי: / לא חסר לו – לא רודף.

אמילי חיה מואטי: // אדם משלים את שחסר לו.

אמילי חיה מואטי: / חסר לו להרגיש נבגד, משלים נבגדות, / חסר לו להרגיש נרדף, משלים נרדפות, / חסר לו להרגיש מושפל, משלים מושפלות" – – –

משה אבוטבול: חסר לו – – –

אמילי חיה מואטי: "אדם צועק את שחסר לו" – – –

דוד ביטן: חסר לו אזרחות, מה הוא רודף?

אמילי חיה מואטי: רודף אזרחות.

אמילי חיה מואטי: יש מצב שהסיפור נקלט.

דוד אמסלם: לא, חסר לו אזרחות – רודף אחרי עבאס.

אמילי חיה מואטי: תגיד, דודי, אתה מגיע למליאה – כאילו, אתה בודק שלא שכחת טלפון, מחזיק מפתחות וציטוטים של עבאס?

אמילי חיה מואטי: אתה בודק את זה לפני שאתה מגיע למליאה.

אמילי חיה מואטי: נראה לי שהסיפור הובן.

אמילי חיה מואטי: נעמתי, תודה לכם.

דוד אמסלם: איך את מרגישה?

דוד אמסלם: יותר חשוב.

אמילי חיה מואטי: תודה לכם.

אמילי חיה מואטי: אני מרגישה הרבה יותר טוב.

אמילי חיה מואטי: בעזרת השם, בעוד שבוע – – –

דוד אמסלם: ברוך השם.

דוד אמסלם: כל השאר לא חשוב.

אמילי חיה מואטי: תודה, תודה גדולה.

אמילי חיה מואטי: האמת – יש לי עוד זמן, כבוד היושב-ראש?

דוד ביטן: יש לך עוד דקה.

אמילי חיה מואטי: אז אני רוצה להגיד לכם שבאמת מבחוץ הכנסת נראית כזאת סוערת, וכולם מתווכחים – נכון, קרן ברק?

אמילי חיה מואטי: ותככים ומזימות וזה.

אמילי חיה מואטי: ואני רוצה להגיד לכם שבתקופה הזאת שלא הרגשתי טוב, קרן ברק, כל כך הרבה חברי כנסת טלפנו אליי ושאלו לשלומי, וזה היה כל כך מרגש.

אמילי חיה מואטי: ואני רוצה להגיד לכם, יש כאלה שאומרים "זה לא מובן מאליו" – זה הרגיש לי נורא טבעי, ההתעניינות הזאת הרגישה לי נורא טבעית.

אמילי חיה מואטי: אז אני ממש ממש מנצלת את ההזדמנות להודות לכם, חבריי לאופוזיציה וחבריי לקואליציה.

אמילי חיה מואטי: אתם באמת נהדרים.

אמילי חיה מואטי: המקום הזה הוא הרבה יותר טוב ממה שנדמה לאזרחי ישראל.

אמילי חיה מואטי: וביטן קיזז אותי, שיירשם בפרוטוקול.

דוד ביטן: אל תגידי את זה.

אמילי חיה מואטי: אה, אופס.

קריאה: הלכו לו הפריימריז.

קריאה: זהו.

קרן ברק: דווקא ההפך.

אמילי חיה מואטי: אני יכולה לקזז אותו בפריימריז.

אמילי חיה מואטי: יש לי משפחה ליכודניקית.

קריאה: אבל אביר קארה מבקש, חסרות לו אצבעות, מצביע פעמיים.

אמילי חיה מואטי: לא, נראה לי ששיקלי חוסך לכם הצבעות.

דסטה גדי יברקן: אמילי, אנחנו שמחים שחזרת אלינו, בעזרת השם.

אמילי חיה מואטי: מה אתה אומר, גדי?

דסטה גדי יברקן: שמחים שחזרת בריאה ושלמה.

אמילי חיה מואטי: תודה לכם.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: שיהיה לנו המשך לילה נפלא.

אמילי חיה מואטי: תודה.

דוד ביטן: חברת הכנסת אפרת רייטן.

דוד ביטן: בבקשה, שלוש דקות.

דוד ביטן: את צריכה לשיר, לזכר העבר.

דוד ביטן: היית פעם בערוץ הילדים.

אפרת רייטן: כבוד היושב-ראש, ערב טוב לכולם, השעה כבר באמת 03:00.

אפרת רייטן: לא האמנתי בחיים שהדבר הזה באמת יקרה.

דוד ביטן: איזה 03:00, 02:00.

אפרת רייטן: השעה 02:00, אני בלי המשקפיים.

אפרת רייטן: אה, אני רואה את זה.

אפרת רייטן: האמת, קודם כול, הצפייה כאן, הצפייה היא בשיא.

אפרת רייטן: אני רוצה להגיד שתוך כדי זה אני מקבלת ווטסאפים מאנשים שאומרים לי איזה פריטי טריוויה אנשים רואים, אז שלום לצופינו ברחבי ישראל ובעולם.

אפרת רייטן: אגיד לך כזה דבר: אתה יודע, באמת, אמרה אמילי קודם על העניין של הכנסת:

אפרת רייטן: אנחנו עומדים בכנסת ישראל המכובדת, עם כל האנשים והח"כים המכובדים, ויש איזושהי תחושה שאתה עומד כאן ואתה אומר: רגע, שנייה, עשיתי כבר כל כך הרבה קריירות, ואני רוצה להגיד תודה – באמת תודה לכם, חברי האופוזיציה הנכבדים.

אפרת רייטן: למה אתם בשקט?

אפרת רייטן: דודי?

קריאה: – – –

אפרת רייטן: אני לא רגילה שיש כזה שקט.

אפרת רייטן: אתה מקשיב?

אפרת רייטן: אתה יודע מה?

אפרת רייטן: אז לך אגיד: קודם כול תודה על כל מה שאתם מלמדים אותנו עכשיו.

אפרת רייטן: אני חדשה, אתה יודע.

אפרת רייטן: איך קראת לנורבגים, אגב, "העובדים הזרים"?

אפרת רייטן: אני לא מהעובדים הזרים ולא מהנורבגים – מהפריימריז והכול – אבל יש במה שאתם מלמדים אותנו כרגע, גם בלוחמנות ובלהט ובזה שאתם יושבים כאן באמצע הלילה ונותנים פה את הפייט הזה – תקשיב, זה שיעורים.

אפרת רייטן: אני רושמת את כל הדברים האלה.

אפרת רייטן: באמת, אחלה אחלה שיעורים.

אפרת רייטן: אבל מעבר לזה, היכולת שלכם לשים את כולנו ביחד – אתם יודעים, יש לכם מניות בכל האירוע הזה, בממשלה, בכול.

אפרת רייטן: אי-אפשר לקחת את זה.

אפרת רייטן: זה יצירה של באמת – אנשים יושבים עכשיו, ויש להם, אתם יודעים, חילוקי דעות אידיאולוגיים מטורפים, יושבים, מדברים, מוצאים פתרונות לכל מיני דברים שלפני זה אף אחד לא היה חושב שאפשר בכלל למצוא להם פתרונות.

אפרת רייטן: חושבים מחדש על חוק האזרחות – מי בכלל היה מאמין, הרי הדבר הזה עבר אוטומטית, אוטומטית, בכל שנה, בלי בכלל לחשוב, ימין או שמאל.

אפרת רייטן: כל הדבר הזה נוצר בזכותכם, כן.

שלמה קרעי: זה הגיבוש לקראת האופוזיציה.

אפרת רייטן: סליחה?

שלמה קרעי: זה גיבוש לקראת האופוזיציה.

אפרת רייטן: יכול להיות.

אפרת רייטן: כרגע זה ממש עושה גיבוש לקואליציה, אז על זה קודם כול תודה, ועל כל השעות – – –

דוד ביטן: זה גיבוש לשני הצדדים.

אפרת רייטן: כנראה.

אפרת רייטן: לא, ובמיוחד השיעורים במסדרת.

אפרת רייטן: כל הכבוד, אני אומרת לכם מכל הלב.

דוד ביטן: אנחנו רק התחלנו.

אפרת רייטן: רק התחלתם.

אפרת רייטן: אנחנו יושבים ורושמים – –

דוד ביטן: אין בעיה.

אפרת רייטן: – – כל העובדים הזרים והצפונבונים.

דוד ביטן: אבל את לא באת ככה.

אפרת רייטן: לא, אני נכנסתי כמו שצריך – פריימריז, הכול.

קריאה: היא בפריימריז.

אפרת רייטן: אני בפריימריז.

דוד אמסלם: היא נבחרה.

דוד אמסלם: לא, דוד, לא לשנמך, אני מבקש.

דוד ביטן: תשמע, היא, בפריימריז, הייתה לה תקשורת, חבל על הזמן.

דוד ביטן: כל פעם – –

אפרת רייטן: תשמע, אסביר לך למה.

דוד ביטן: – – שפתחתי, ראיתי אותה.

דוד ביטן: פתחתי את הערוץ הזה – ראיתי אותה; את זה – ראיתי אותה.

אפרת רייטן: תראה, כל העניין בלעבוד עם התקשורת – צריך לדעת לעבוד איתה נכון.

דוד ביטן: אני יודע.

דוד ביטן: עשית, עשית עבודה.

קריאה: – – –

אפרת רייטן: אם אחרי שעבדת 10, 20 שנה בתקשורת, פתאום נעלמת לעשר שנים, החלפת קריירה – נכנסתי למחתרת, עשר שנים; כשאתה חוזר מהמחתרת, אז יש לך טלוויזיה.

דוד ביטן: אבל כל אלה שהיום משדרות, היו צעירות יחד איתך.

אפרת רייטן: הן היו המעריצות שלי בשנות התשעים.

דוד ביטן: נו, אז מה את רוצה?

אפרת רייטן: בסדר, יעבור להן.

אפרת רייטן: אז חברים, תודה.

אפרת רייטן: תמשיכו כך, אנחנו יושבים ורושמים.

אפרת רייטן: נעדכן אתכם עוד מעט אם זה גם מצליח.

אפרת רייטן: עניין של עוד שעה או שעתיים – נראה את התוצאות.

קריאה: – – –

דוד ביטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: נראה לי פחות.

שלמה קרעי: אפרת, את משתתפת באירוע מכונן.

שלמה קרעי: זה אירוע מכונן שהקואליציה עושה פיליבסטר.

דוד ביטן: חברת הכנסת אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת; חברת הכנסת נעמה לזימי – אינה נוכחת.

אפרת רייטן: – – – זה הכול חדש.

אפרת רייטן: תראו, זה הכול חדש.

דוד ביטן: חבר הכנסת יאיר גולן – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת אלון שוסטר – אינו נוכח; חברת הכנסת ענבר בזק.

קריאה: בֶּזֶק.

דוד ביטן: לא בָזק?

דוד ביטן: טוב, בזק זה כבר טוב.

דוד ביטן: חבר הכנסת ניר אורבך.

דוד ביטן: תעלה לפני זה, בסוף.

דוד ביטן: תנוח בינתיים.

אורבך, תן בראש, אורבך.

דוד ביטן: אתן לך לנהל את ההצבעה.

ינון אזולאי: ניר, הצעה של חבר: אל תעלה.

דוד ביטן: כן.

אל תשכח להודות למנסור עבאס.

דוד ביטן: קדימה, אורבך.

ניר אורבך: לילה טוב, אדוני היושב-ראש.

דוד ביטן: תודה רבה.

ניר אורבך: חבריי חברי הכנסת, אתם יודעים, ברוך השם, יש הרבה יידישקייט במשכן הזה.

ניר אורבך: אני מקבל המון מסרונים, המון ברכות ופסוקים: "מי יודע אם לעת כזאת הגעת למלכות"; "עשה לך רב וקנה לך חבר".

ניר אורבך: אתם יודעים מה?

ניר אורבך: אז אנחנו כאן לאחרונה גם נעשינו – –

קריאה: – – –

דוד ביטן: תעלה הדובר הבא, אני אתן לך.

ניר אורבך: – – משגיחי כשרות גם אחד על השני.

קריאה: – – –

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: עזוב, אמרתי לו כבר, מספיק.

שלמה קרעי: – – –

דוד ביטן: עוד שתי דקות לא יזיק לנו.

דוד אמסלם: השעון, השעון, דוד, השעון.

דוד ביטן: אה, השעון?

דוד ביטן: בלבלתם אותי.

ניר אורבך: אני אקצר.

שלמה קרעי: אתה הגיס החמישי.

ניר אורבך: אקצר ב-20 שניות.

משה אבוטבול: ניר, ניר, מישהו גם שלח לך: אביב הגיע, גפן בא.

ניר אורבך: כן, יש גם בדיחות שחוקות פה במשכן, בהחלט.

ניר אורבך: אז אני חשבתי בהמשך, גם החבר'ה פה, להגיד קצת איזשהו דבר תורה.

יש בדיחה חדשה, יש בדיחה חדשה: הממשלה הזאת בדיחה, חבל על הזמן.

ניר אורבך: גם זו בדיחה שחוקה.

משה אבוטבול: אביב הגיע, גפן בא.

ניר אורבך: אז קצת חשבתי להגיד – –

יואב קיש: חשבנו שתספר לנו על – – –

ניר אורבך: – – כמה מילים – – –

יואב קיש: ניר, חשבנו שתספר לנו על איזו הופעה שראית.

ניר אורבך: לא.

ניר אורבך: נו, אז אמר את זה משה.

ניר אורבך: משה, תספר לו אחרי זה.

משה אבוטבול: אביב הגיע, גפן בא.

ניר אורבך: אז חשבתי לומר כמה מילים על פרשת השבוע, פרשת מטות-מסעי.

יואב קיש: פיליבסטר של הקואליציה, מי היה מאמין.

ניר אורבך: והפרשה מתחילה כך – – –

דוד אמסלם: קודם כול תן לנו משהו על קורח ועדתו.

ניר אורבך: בעזרת השם, בהמשך.

ניר אורבך: "וידבר משה אל ראשי המטות לבני ישראל לאמר זה הדבר אשר צוָּה ה'.

ניר אורבך: איש כי ידֹּר נדר לה' או הִשבע שבֻעה לאסֹר אִסר על נפשו לא יחל דברו.

ניר אורבך: ככל היֹּצא מפיו יעשה".

שלמה קרעי: ככל היוצא מפיו יעשה.

ניר אורבך: תודה, שלמה.

ניר אורבך: רש"י על המקום – מה אומר רש"י על המקום, שלמה?

קריאה: – – –

ניר אורבך: האומר – – –

קריאה: – – –

ניר אורבך: עוד מעט נגיע לזה.

ניר אורבך: עוד שנייה נגיע לזה.

קריאה: – – –

ניר אורבך: האומר, האומר – – –

קריאה: – – –

ניר אורבך: עוד שנייה נגיע לזה.

ניר אורבך: עוד שנייה נגיע לזה.

קריאה: – – –

ניר אורבך: אל תספר את הסוף.

ניר אורבך: "האומר עליי קונם" – כלומר, אני נודר נדר – "שלא אוכל או שלא אעשה דבר פלוני, יכול אפילו נשמע שיאכל נבלות אני קורא עליו ככל היוצא מפיו לעשות.

ניר אורבך: תלמוד לומר לאסור אסר – לאסור את המותר ולא להתיר את האסור.

ניר אורבך: " אז באמת התורה אומרת שאפשר לנדור נדר, אפשר אפילו לטפס על עץ גבוה ולא לרדת ממנו, אבל להגיע למצב שבו מתבלבלים בין אסור למותר ומגיעים למצב שבו מצביעים נגד האינטרס של המדינה, את זה התורה כבר לא מתירה.

ניר אורבך: תודה.

משה אבוטבול: כן.

משה אבוטבול: אבל התורה אומרת על ראשי המטות שהם לא יהיו שקרנים, אתה מבין, ניר?

משה אבוטבול: כי ראשי המטות רגילים לשקר, אז לכן הדגישו את ראשי המטות.

משה אבוטבול: הם רגילים לעבוד ולשקר על אנשים.

דוד ביטן: טוב, ואתם מה עשיתם?

דוד ביטן: אורבך, מה אתם עשיתם?

דוד ביטן: אמרנו, מצביעים נגד האינטרס.

דוד ביטן: טוב, השרה מירב כהן.

דוד ביטן: אהה, בוא, בוא.

משה אבוטבול: מי?

משה אבוטבול: ראשי המטות, ראשי המטות.

משה אבוטבול: תקרא את רש"י בהמשך.

משה אבוטבול: למה דווקא ראשי המטות?

משה אבוטבול: כי הם רגילים לנדור ולשקר.

משה אבוטבול: תקרא את רש"י כולו.

קריאה: דוד, אל תיתן להם עוד דקות.

דוד ביטן: בסדר, בסדר, חבר'ה, נו, באמת.

שלמה קרעי: לא, תן גם לי אם אתה נותן להם עוד דקות.

קרן ברק: גם לי – – –

משה אבוטבול: הוא לוקח רק חצי פסוק.

משה אבוטבול: תיקח את הכול.

יאיר גולן: חבר הכנסת אבוטבול, חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: מה?

משה אבוטבול: כן, יאיר.

יאיר גולן: בוא, אני רוצה להגיד לך דבר תורה.

משה אבוטבול: תגיד, בכבוד.

קטי קטרין שטרית: ואמרו אמן.

יאיר גולן: יאללה, קדימה, בוא, יש לנו פה קהל יודע תורה, מה שנקרא.

יאיר גולן: בוא נדבר אליהם, אל האנשים הצעירים והנחמדים האלה.

משה אבוטבול: מבית מדרשה של מרצ.

קריאה: – – –

יאיר גולן: אני רוצה לומר לכם שלקח מנהיגותי ראשון אני לוקח מהמקורות, מנאום ההסמכה של הנביא ירמיהו.

יאיר גולן: בסוף דבריו אומר הקדוש ברוך הוא לנביא שעוד לא הוסמך, לנער הזה, הלא-בשל, הוא אומר לו: "ראה הפקדתיך היום הזה על הגוים ועל הממלכות" – תקשיבו טוב עכשיו – "לנתוש ולנתוץ ולהאביד ולהרוס לבנות ולנטוע" – ארבעה דברים שליליים, של הרס, ורק שני דברים חיוביים של בנייה.

יאיר גולן: למה?

יאיר גולן: כי מנהיגות היא כוח ניטרלי.

יאיר גולן: אפשר לנצל אותה להרס, ואז ההרס הוא נורא.

יאיר גולן: מי שיש בו מנהיגות ולא מנצל אותה נכון, מפנה אותה למקומות השליליים – ארבע אזהרות, אבל מי שיודע לקחת את המנהיגות ולכוון אותה לטוב, לכוון אותה לערכים הנכונים, לערכים הומניים, לערכים לאומיים נכונים, הוא יזכה לבנות ולנטוע.

יאיר גולן: אז אני אומר לכם, אנשים צעירים: אם יש בכם מנהיגות, תבנו ותיטעו, אבל זה הכול בנוי על לב אוהב אדם.

יאיר גולן: ואני אומר על העניין הזה של לב אוהב אדם את הדבר הבא: באתי היום למשרדי, חיכתה לי מעטפה מצבא ההגנה לישראל.

יאיר גולן: במעטפה הזאת היה אות המערכה לאלה שנלחמו בלבנון ממלחמת שלום הגליל – שיש לה אות נפרד – מאחרי המלחמה ועד נסיגת צה"ל בשנת 2000.

יאיר גולן: את מיטב נעוריי, את מיטב מרצי ויכולתי השקעתי שם בלבנון, על ההרים הסבוכים והקירחים, על השבילים, כנגד אמל וחיזבאללה, כנגד שוחרי רעתה של מדינת ישראל.

יאיר גולן: אחרי זה עם האות הזה באתי פה לאולם המליאה, ושמעתי כלפיי – לא כלפי מה שאמרתי, לא כלפי רעיונותיי; כלפיי אישית – חרפות וגידופים.

יאיר גולן: ואני אומר לכם, אומה שלא יודעת לכבד את לוחמיה, את אלה שהקריבו יותר מכל אחד אחר, לא תדע לקיים את חייה.

שלמה קרעי: אתה חירפת את כל הציבור הישראלי.

יאיר גולן: לא תדע.

שלמה קרעי: תתבייש לך.

יאיר גולן: ואני אומר לך – אתה תתבייש.

שלמה קרעי: תתבייש.

יאיר גולן: אתה תתבייש, וגם אתה תתבייש, כי אין לכם כבוד לאנשים שבאמת נתנו מגופם ומנפשם למדינה הזאת.

שלמה קרעי: באמת, קיבלת על זה משכורת שמנה – – –

יאיר גולן: ואתם לא חייבים להסכים איתי, ואתם יכולים להתנגד לדעותיי.

שלמה קרעי: ואתה ממשיך לקבל פנסיה תקציבית ומשכורת של חבר כנסת.

יאיר גולן: אבל אתם יכולים לכבד את האדם, ואת האזרח שהוא שכן שלכם, חבר שלכם.

שלמה קרעי: כמה, כמה אתה מקבל בחודש, 120,000?

יאיר גולן: והשכן הזה, והחבר הזה, שמטפל בכם ודואג לכם ובונה לכם, ומקבל אתכם בבתי החולים – כן, לעיתים, הוא אחד מכל חמישה אזרחים בישראל, הוא אזרח ערבי.

דוד ביטן: יאיר.

יאיר גולן: וגם אליו צריך לחוש כבוד.

שלמה קרעי: בטח, יעשו להם אפליה מתקנת בקבלה לאוניברסיטה.

יאיר גולן: תודה רבה לכם.

שלמה קרעי: כי את תושבי הדרום לא מקבלים לבית הספר בסורוקה, מקבלים אותם.

דוד ביטן: חבר הכנסת אלכס קושניר.

שלמה קרעי: כמה אתה מקבל מהציבור בחודש, 120,000 שקל?

שלמה קרעי: תספר לכולם.

שלמה קרעי: פנסיה תקציבית שמנה ומשכורת של חבר כנסת.

יאיר גולן: אתה לא מתבייש?

יאיר גולן: על זה עכשיו – את האגדה המפגרת הזאת אתה רוצה להפיץ כאן?

שלמה קרעי: אתה מלכלך על כל אזרחי ישראל.

שלמה קרעי: תגיד לכולם, תספר לכולם כמה אתה מקבל, אחרי הגידופים שלך על כל אזרחי ישראל.

שלמה קרעי: אתה משווה אותנו לנאצים.

שלמה קרעי: תתבייש.

דוד ביטן: שלמה, שלמה, מספיק.

יבגני סובה: שלמה, אתה מדבר על סגן הרמטכ"ל – – – סגן הרמטכ"ל.

שלמה קרעי: שקורא לאזרחי ישראל "נאצים".

שלמה קרעי: אז מה אם הוא סגן הרמטכ"ל?

דוד ביטן: שלמה.

דוד ביטן: שלמה.

יבגני סובה: הלו, די, כמה אפשר?

שלמה קרעי: אל תגיד לי "הלו".

שלמה קרעי: "הלו" תגיד בשוק.

שלמה קרעי: זה לא שוק פה.

יבגני סובה: הפנסיה התקציבית של – – –

דוד ביטן: שלמה.

דוד ביטן: מספיק.

דוד ביטן: מה אתה, רס"ר משמעת?

דוד ביטן: כל הזמן אתה צועק.

יבגני סובה: – – –

דוד ביטן: אז בסדר, עצרתי אותו, הפסקתי אותך.

דוד ביטן: מספיק.

אלכס קושניר: חבריי, עמד פה יאיר גולן, סגן הרמטכ"ל, וכשהוא עלה על הבמה, הסתכלתי למעלה על החבר'ה שיושבים, וכמה מהם סימנו ככה.

אלכס קושניר: כמה מאלה שישבו למעלה סימנו ככה, עם האצבע.

שלמה קרעי: הוא אמר שהם כמו נאצים.

משה אבוטבול: אתה רואה הפוך, כנראה.

אלכס קושניר: אני חושב שזה – – –

דוד ביטן: איך הצלחת לראות, תגיד לי?

אלכס קושניר: אני רואה טוב.

אלכס קושניר: ואני לא בא, החבר'ה למעלה שם, ללמד אתכם או לחנך אתכם, אתם ילדים גדולים, אבל ההתנהגות הזאת זאת תוצאה של ההתנהגות שלנו כאן, ואני חושב שהגיע הזמן שנתחיל להרגיע.

אלכס קושניר: עכשיו לעניין עצמו.

אלכס קושניר: יש פה כמה עדים, חבר הכנסת אופיר כץ, חבר הכנסת יצחק פינדרוס, חבר הכנסת משה גפני, וגם כמובן חבר הכנסת ינון אזולאי, וגם שלמה קרעי: עד לא מזמן, לפני חודשיים, ישבנו בוועדת הכספים ואני הייתי באופוזיציה, אבל כשחשבתי שיש חוקים טובים שהממשלה מעלה, הצבעתי בעד.

אלכס קושניר: ולא מזמן ישב פה גם שר האוצר לשעבר ישראל כץ, שהתקשר אליי בליל התקציב ההמשכי וביקש ממני לחזור ולהצביע כי הייתה חסרה האצבע ה-61, וחזרתי והצבעתי.

אלכס קושניר: למה אני מספר את זה?

אלכס קושניר: אני מספר את זה כי בסוף יש לנו – מעבר למאבקים הקואליציוניים והאופוזיציוניים צריכה להיות איזושהי אחריות.

אופיר כץ: אלכס, מה עשינו לפני שעה?

אלכס קושניר: כלפי – שנייה – – –

אופיר כץ: לא העברנו חוק ביחד?

אלכס קושניר: חד-משמעית – כן.

אופיר כץ: זה חשוב – – –

ינון אזולאי: לא.

ינון אזולאי: הוא לא אמר שלא.

אלכס קושניר: אבל אני לא אומר שלא, אני אומר שכן, אופיר.

יואב קיש: אבל אלכס, אתה לא מעודכן, יש לכם הסכמות קואליציוניות.

אלכס קושניר: אני אומר שאפשר לעשות את זה.

יואב קיש: יש לכם הסכמות קואליציוניות.

יואב קיש: אלכס, אתה לא מעודכן.

אלכס קושניר: אני מבקש להוסיף לי את הזמן הזה, אדוני היושב-ראש.

דוד ביטן: אל תדאג, אני אוסיף.

אופיר כץ: לא בחוק הזה, לא בחוק הזה, שהממשלה הזאת נתמכת על ידי תומכי מחבלים, אלה שלא רוצים – אלה שרוצים להכניס פלסטינים.

אלכס קושניר: בסדר.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: בזה אנחנו לא נעזור לכם.

אלכס קושניר: אני – אדוני היושב-ראש, מפריעים לי לדבר.

אופיר כץ: לא נהיה רשת הביטחון שלכם בדברים האלה.

דוד ביטן: רבותיי, רבותיי.

דוד ביטן: מה קרה לכם?

אלכס קושניר: אז אני אומר, חבריי באופוזיציה, הממשלה הזאת תאריך ימים, ויהיו לכם עוד הרבה מאוד פעמים שאתם תוכלו להביך אותנו ולשים אותנו במצב לא נעים ולא נוח, אבל לא כשמדובר על ביטחון המדינה ועל החיים של האזרחים.

אלכס קושניר: ולכן – – –

יואב קיש: תגיד את זה לחברים שלך בקואליציה.

אופיר כץ: אנחנו לא – – – בעניין.

אלכס קושניר: אני לא יודע מה תהיה התוצאה של ההצבעה היום.

אלכס קושניר: אני מאוד מקווה שאנחנו נעביר את החוק הזה למרות ההתנגדות שלכם.

אלכס קושניר: אבל אני מבקש מכם, בעתיד, היות שהממשלה שלנו תחזיק הרבה מאוד זמן, כשאתם מחליטים כל מיני החלטות, אל תקשיבו לאיש שהחליט שהוא זה המדינה והמדינה זה הוא.

אלכס קושניר: בנימין נתניהו הוא לא לואי ה-14.

אלכס קושניר: ואגב, חודש באופוזיציה עושה לו טוב.

אלכס קושניר: ראיתי אותו יושב בחוץ – פתאום הוא נגיש, אנשים ניגשים אליו, הוא מדבר.

אלכס קושניר: הרי כשהוא היה ראש ממשלה לא היה אפשר לגשת אליו, אז כנראה שלפעמים האופוזיציה גם עושה טוב לאנשים.

אלכס קושניר: אז חברים, אני בטוח שאם תגלו אחריות, אז תדעו מתי להביך אותנו, אבל גם תשמרו על המדינה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

דוד ביטן: קושניר, קושניר, תסתכל עליי רגע, התכוונת לאיווט ליברמן אני חושב, לא? ענבר בזק.

דוד אמסלם: – – – כמה פלסטינים סיכמתם עם מנסור עבאס למחר, 40,000?

דוד אמסלם: 50,000?

דוד אמסלם: תספר את זה עכשיו – – –

אלכס קושניר: דודי, אני רוצה להגיד לך – – –

דוד אמסלם: מחבר המדינות – – – כמה פלסטינים אתם הולכים – – –

אלכס קושניר: אתה יודע מה קרה, יש רק דבר אחד טוב בוודאות – – –

דוד אמסלם: – – –

אלכס קושניר: לא, תן לי לענות.

אלכס קושניר: שאלת – אני רוצה לענות.

אלכס קושניר: אני רוצה לענות לך על השאלה.

דוד אמסלם: – – –

אלכס קושניר: אני רוצה לענות.

אלכס קושניר: תעצור.

אלכס קושניר: דודי, דודי, אני עונה לך.

אלכס קושניר: חבר הכנסת אמסלם, אני רוצה לענות לך.

אלכס קושניר: חבר הכנסת אמסלם, אני רוצה לענות לך.

אלכס קושניר: הממשלה הזאת כבר עשתה דבר אחד טוב: בגלל שאתה באופוזיציה ואתה לא שר, הזמן שלך לדבר במליאה מוגבל לשלוש דקות.

אלכס קושניר: תודה רבה.

קריאות: – – –

דוד ביטן: חבר'ה, חבר'ה, עוד כמה דקות, זה לא יזיק לאף אחד.

דוד אמסלם: דוד, תשאל – – – כמה הפלסטינים – – – מדינת ישראל – – –

דוד ביטן: אני חושב שהוא התכוון לאיווט ליברמן.

דוד ביטן: איווט ליברמן רואה את עצמו שהוא המדינה, אתה מבין?

דוד ביטן: למרות שאני מכבד את ליברמן.

דוד ביטן: חבר'ה, לא להפריע.

דוד אמסלם: חוץ מ-53 מיליארד שקל – – – שיירה – – – כמה פלסטינים – – –

דוד ביטן: בבקשה, תן לה להתחיל.

דוד ביטן: מספיק, חבר'ה.

ענבר בזק: ערב טוב, כנסת נכבדה.

ענבר בזק: ערב טוב ליושב-ראש.

ענבר בזק: אני מודה – – –

דוד אמסלם: קודם כול – – – תגיד לנו מי עולה, אנחנו לא מכירים.

דוד ביטן: אמרתי, אמרתי, חברת הכנסת ענבר בזק.

ענבר בזק: ענבר בזק – – –

דוד אמסלם: את נורבגית של מי – – –

ענבר בזק: אני מודה ומתוודה, אני עדיין לא נורבגית.

דוד ביטן: דודי אמסלם.

קריאות: – – –

ענבר בזק: אני ממוצא חצי רומני, חצי ליטאי, מיש עתיד.

דוד ביטן: דודי, מספיק, תן לה לדבר.

דוד ביטן: זה פעם ראשונה שלה.

ענבר בזק: חבר הכנסת אמסלם, אם אתה תיתן לי לענות, אני אשמח לענות לך.

דוד ביטן: אמסלם, תן לה לדבר.

ענבר בזק: אני מודה קודם כול שאני מתרגשת מהמעמד ולא הכנתי נאום.

ענבר בזק: עדיין לא היה נאום הפתיחה שלי.

ענבר בזק: לא העליתי בדעתי שאני אעמוד ואנאם שבוע אחרי שאני אגיע לכנסת.

ענבר בזק: אז כשהתבקשתי לבוא ולנאום, ניסיתי לחשוב על מה אני רוצה לדבר.

ענבר בזק: אני רוצה לספר לכם על משהו שמטריד אותי כבר כמה שנים.

ענבר בזק: פעם בשנה, בכל פעם שאני נדרשת למלא את הטפסים של מס הכנסה, בכל פעם שמגיע הרגע הזה בסוף השנה, מתכווצת לי הבטן.

ענבר בזק: וכל זאת למה?

ענבר בזק: בגלל טופס אחד, טופס אחד קטן ולכאורה תמים שאני נדרשת למלא.

ענבר בזק: יש לי שני ילדים שעברו ועדת השמה, שניהם הושמו בחינוך המיוחד ושניהם סובלים מלקות למידה.

ענבר בזק: כדי לקבל בעבורם את הטבת המס אני נאלצת למלא טופס, והכותרת של הטופס הזה היא "בקשה להטבת מס בגין קטין נטול יכולת".

ענבר בזק: עכשיו, מה זה בדיוק קטין נטול יכולת?

ענבר בזק: אני רוצה לשאול אתכם: הבת שלי, רז, בת 13, היא ילדה מהממת, עם כישרון יוצא דופן בשירה, והיא מנגנת מדהים והיא מתעמלת, ויש לה המון חברים, והיא שחיינית מחוננת.

ענבר בזק: אז זה שיש לה דיסלקציה אומר שהיא נטולת יכולת?

ענבר בזק: והבן שלי, גיל, ילד שהתחיל רק לפני כמה חודשים ללמוד תופים, והמורה שלו לתופים אומר שכזה כישרון הוא עדיין לא ראה, ילד שכל מי שרואה אותו מתאהב בו תוך דקה מרוב שהוא מקסים, זה קטין נטול יכולת?

ענבר בזק: אז אולי זה נשמע שולי, משהו קטן, שאין לו אולי משמעות עבור הרבה אנשים – כולה טופס.

ענבר בזק: מה את עושה עניין מטופס?

ענבר בזק: מה את מתרגשת מטופס?

ענבר בזק: אבל חוויתי את הרגע הזה ממש לפני כמה חודשים כשהלכתי לביטוח לאומי והייתי צריכה למלא אותו.

ענבר בזק: וגם יצא לדבר עם כמה הורים שיש להם ילדים עם הילדים שלי, בכיתה המיוחדת, והם אמרו לי: אנחנו מוותרים על הטבת המס, אנחנו לא ממלאים את הטופס הזה מרוב שזה משפיל בעינינו לקרוא לילד שלנו נטול יכולת.

ענבר בזק: אז רציתי היום רק לדבר על אותם ילדים, על אותן משפחות, על אותם הורים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יכולים לנסות לשנות את הטופס.

אורלי לוי אבקסיס: טוב שהעלית את זה.

קריאה: תשני את זה, תגידי, בבקשה, אנחנו נחתום.

דוד ביטן: אורלי, אורלי, מכיוון שזאת פעם ראשונה שלה, אני מבקש לא להפריע.

אורלי לוי אבקסיס: הפוך, אני מחזקת אותה.

ענבר בזק: תודה, אורלי.

ענבר בזק: אני מאוד מעריכה.

דוד ביטן: לא להפריע, לא להפריע.

דוד ביטן: פעם ראשונה – לא מפריעים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו תומכים.

שלמה קרעי: תמיכה מוחלטת.

ענבר בזק: אני מעריכה מאוד.

ענבר בזק: אני בעיקר מעריכה את השקט שהיה פה למשך איזה שתי דקות.

ענבר בזק: אני מאוד מעריכה את זה שהקשבתם לי.

ענבר בזק: הייתה לי תחושה, מאז שאני פה – ואני שומעת את הנאומים – שלא הרבה מקשיבים פה אחד לשני, אז אני מאוד מודה, ומעריכה את ההקשבה, ואני באמת אשמח בימים הקרובים לבוא ולהחתים אתכם על בקשה לשנות את אותו טופס.

ענבר בזק: זה באמת משהו קטן שגם לא אמור לעלות הרבה כסף, ונשמח על תמיכתכם.

ענבר בזק: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

קרן ברק: – – – להצביע נגד.

דוד ביטן: זה הכול.

דוד ביטן: מכיוון שנתתי לשלושה מהקואליציה שלא בתורם, אני קורא לדודי אמסלם.

קריאה: מה?

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: בבקשה.

דוד ביטן: אני עושה איזון.

ינון אזולאי: מה, הוא שווה שלושה?

דוד ביטן: מה לעשות, קיבלו ממני למרות שהם לא היו צריכים לדבר, אז אני נותן גם אחד מהצד הזה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

קרן ברק: אבל גם אני.

דוד ביטן: זה לא כתוב בתקנות.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, חברת הכנסת ענבר בזק, אני רוצה להגיד לך שמאוד ריגשת אותי, באמת, ואני אשמח להיות החותם אחרייך על הצעת החוק הזה.

דוד אמסלם: חברי הכנסת, תראו, מה שקורה בשעות האחרונות – אתם מושכים זמן, אבל מתבצעת, אזרחי מדינת ישראל – בחדרים למטה יש את שרת הפנים גב' שקד, בהנחייתו של בנט, מר בנט, סוחרים עם מנסור עבאס גם כמה פלסטינים מכניסים למדינת ישראל והופכים אותם לתושבים, ביטוח לאומי, הכול.

דוד אמסלם: אז אני מבין שזה סחר הסוסים שמתבצע כרגע.

דוד אמסלם: תבינו, כדי שבנט ימשיך לנסוע בשיירה והגב' שקד תמשיך להיות שרה, נתנו למנסור עבאס 53 מיליארד שקל, ועכשיו הם סוחרים איתו באנשים.

דוד אמסלם: תבינו לאיזה שפל המדרגה הם הגיעו.

דוד אמסלם: הם לא יצביעו היום, אתם תראו.

דוד אמסלם: הם עשו משאל טלפוני, הצדיק אלקין עם איש הימין הדגול סער, שמטיף לנו, האוזר, שמטיף לנו מוסר, העובד הזר, האוזר, שהכניס אותו עבאס.

דוד אמסלם: הם סוחרים איתם עכשיו, רוצים להכניס למדינת ישראל בחצי השנה הקרובה – דרך אגב, הם יגישו הצעת חוק לחצי שנה.

מאיר פרוש: תגלה לנו – – –

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: כמה עשרות – לדעתי מדובר לפחות באיזה 30,000, 40,000 איש, שחלקם בסוף הופכים להיות מחבלים.

דוד אמסלם: תבינו לאן הגענו, לאיזה תחתית הביב, כדי שהחבורה של הנוכלים שיושבת כאן תמשיך לנסוע במכוניות.

יואב קיש: הם לא יושבים, הם בנורבגיה.

דוד אמסלם: תבינו טוב, כל יום הם שוברים שיא, כל עשר דקות.

דוד אמסלם: אני פשוט המום.

דוד אמסלם: הציונות פשטה את הרגל.

דוד אמסלם: מר בנט, תתבייש לך.

דוד אמסלם: עזוב, אני לא מדבר על עיסאווי פריג' – הוא דואג לחבר'ה שלו, לאחים שלו.

דוד אמסלם: את, גב' שקד, את לא מתביישת?

דוד אמסלם: עלית עכשיו כאן, לפני כמה שעות, אמרת: אתם פראיירים.

דוד אמסלם: עם ישראל פראייר שאת השרה שלו.

דוד אמסלם: הרי גנבת את הציבור.

דוד אמסלם: אתם עכשיו נמצאים באיזה מנהרה, אין רוורסים, מוכרים את המדינה בכול.

דוד אמסלם: אני מתבייש בכם.

דוד אמסלם: אין לכם טיפת ערכים.

דוד אמסלם: הכול רק בשביל הכיסא.

דוד אמסלם: הרי אף שר פה לא יקום ויגיד: חבר'ה, תעצרו את הטירוף, יש לנו בסוף מדינה פה.

דוד אמסלם: סוחרים עם מנסור עבאס, שמוביל את התנועה האסלאמית – שהקראתי לכם קודם.

דוד אמסלם: בעצם אני הקראתי לכם שאחד מהסיעה בריאיון, לפני שבוע, מכנה את חיילי צה"ל מחבלים.

דוד אמסלם: עולה לי כאן רם בן ברק ואומר: מה פתאום?

דוד אמסלם: חבר'ה, זה לא הסתה.

דוד אמסלם: איך אתם קוראים להם ככה?

דוד אמסלם: הבן אדם, הקראתי לו את הציטוט שלו.

דוד אמסלם: ואילת שקד ומר אלקין והגב' שאשא ביטון יושבים ובעצם מתחילים עכשיו לעסות את הגב של מנסור עבאס, ואמרתי לך, מר עבאס: מה שתבקש – תקבל.

דוד ביטן: דודי.

דוד אמסלם: תרצה שמחמוד עבאס יהיה נשיא המדינה – הוא יהיה.

דוד אמסלם: מה שתבקש הם ייתנו לך, בגלל שלא מעניין אותם המדינה.

דוד אמסלם: תזכור, לא מעניין אותם המדינה.

דוד אמסלם: הם כבר נמצאים בכיוון אחד, הם לא יכולים לעשות רוורסים.

דוד ביטן: דודי, דודי.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד ביטן: אל תתלהב יותר מדי.

דוד ביטן: השר אלעזר שטרן.

יבגני סובה: – – –

דוד ביטן: בוא, שלוש דקות.

יבגני סובה: – – –

דוד ביטן: או-אה, הבאת ספר.

דוד ביטן: שלוש דקות כולה, בחייך.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת אמסלם, אני לא הבנתי.

משה ארבל: גם כשביטן היושב-ראש, אתה יכול לומר – – –

אלעזר שטרן: ברבע שעה התהפך הכול?

אלעזר שטרן: ברבע שעה התהפך הכול?

אלעזר שטרן: פתאום שמעתם שאולי יש החלטת ממשלה ושאולי כן יצליח להיות איזשהו חוק.

קריאה: אדוני היושב-ראש – – –

אלעזר שטרן: פתאום עכשיו.

יואב קיש: לא התהפך כלום.

יואב קיש: מה השתנה?

אלעזר שטרן: עוד מעט תשמע.

יואב קיש: לא השתנה.

אלעזר שטרן: עוד מעט תשמע.

אלעזר שטרן: עוד מעט תשמע.

אלעזר שטרן: אל תדאגו.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זה עלה למדינה?

אלעזר שטרן: אתם תצביעו נגד.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לכם.

אלעזר שטרן: שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זה עלה למדינה?

אורלי לוי אבקסיס: תכלס שער.

אורלי לוי אבקסיס: אתה הצבעת – – –

אלעזר שטרן: אתם תצביעו נגד.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לכם.

אלעזר שטרן: שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעת כשר ונשאלת, אנחנו נתעדכן, אנחנו סקרנים.

דוד ביטן: אני מבקש, חברת הכנסת לוי, לאפשר לו לדבר.

שלמה קרעי: לא , אבל שיעדכן את – – –

דוד ביטן: זה לא בעיה לקבל החלטה.

דוד ביטן: תלוי מה אתה נותן.

אלעזר שטרן: תעצור את השעון.

דוד ביטן: אני אתן לך עוד דקה.

דוד ביטן: רבותיי, אופיר.

שלמה קרעי: זה לא הפקרה, חבר הכנסת שטרן.

שלמה קרעי: התרענו שאתם תמכרו את הכול לעבאס.

אלעזר שטרן: טוב, אני ברשותכם – – –

דוד ביטן: חבר'ה, נתתי לדודי אמסלם, הוא דיבר בשם כולם.

דוד ביטן: מה אתם רוצים?

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אתה מהקואליציה?

דוד אמסלם: הוספת שלושה – תוסיף פה עוד שניים.

דוד אמסלם: אני אחד ועוד שניים.

דוד ביטן: בסדר, נחשוב עליכם.

דוד ביטן: בבקשה, שטרן.

דוד אמסלם: תעלה את קרעי ואת קרן, יאללה.

ינון אזולאי: – – – כן רוצים פה נציג.

אלעזר שטרן: מכיוון שאני יודע שכולכם חכמים, כמו שאמרנו בליל הסדר, כולכם יודעים את התורה, אז אנחנו בימי בין המצרים, לפני שבתות הנחמה.

אלעזר שטרן: אני רוצה להקריא לכם את ההפטרה הזאת, על כל מי שרצה להרים את ידו נגד החוק הזה, שאתם 12 שנים בעדו: "ועתה מה לך לדרך מצרים לשתות מי שִׁחור ומה לך לדרך אשור לשתות מי נהר, תיַסרך רעתך" – אני יודע שזה יגיע – "תיַסרך רעתך ומשֻבותיך תוכִחֻך".

אלעזר שטרן: "ואנוכי נטעתיך" – פעם הייתם ככה – "שֹׂרֵק כֻּלה זרע אמת ואיך נהפכת לי סורֵי הגפן נכריָה".

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: "כֻּלֹה", נכון.

דוד אמסלם: אלעזר, הוא מתקן אותך מהראש.

דוד אמסלם: ראית?

קרן ברק: "שֹׂרֵק" – זה שלמה קרעי.

אלעזר שטרן: לא, לא, הוא צודק, בגלל שיש הבדל בתנ"ך בין קרי לבין כתיב.

אלעזר שטרן: הוא יגיד לך.

שלמה קרעי: – – –

אלעזר שטרן: כתוב בה"א, קוראים בו"ו, בסדר?

אלעזר שטרן: "איך תאמרי לא נטמאתי אחרי הבעלים לא הלכתי".

אלעזר שטרן: איך תגידו את זה?

אלעזר שטרן: כשאתם מצביעים נגד החוק הזה או לפחות רוצים להצביע.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אלעזר שטרן: "ראי דרכך בגיא, דעי מה עשית בִּכְרָה קלה משרכת דרכיה".

אלעזר שטרן: אני רוצה להקריא לך משהו, אדוני היושב-ראש.

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: סיפרתם קודם שאתם תביאו חוק שסוגר עוד יותר, חוק ההגירה, לא יודע איך אתם תקראו לו.

דוד ביטן: מה זאת אומרת הבאתם.

אלעזר שטרן: זה כמו שתביאו חוק לפנות את ח'אן אל-אחמר.

קריאה: הגשתי הצעת חוק.

אלעזר שטרן: בטח הגשת, בגלל שעד עכשיו יאיר לפיד ונפתלי בנט היו ראשי הממשלה על ח'אן אל-אחמר, נכון?

אלעזר שטרן: תגידו: תעשו חוקים, אתם.

אלעזר שטרן: אחרי זה תגידו: חוק ריבונות.

אלעזר שטרן: איפה הייתם?

אלעזר שטרן: מה, אנחנו היינו מסביב לשולחן הממשלה הזאת 12 שנים?

דוד ביטן: שטרן, עבר הזמן.

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אני מעריך את זה.

דוד ביטן: מאה אחוז.

דוד אמסלם: דרך אגב, לפעמים אנחנו עושים קצת טעויות.

דוד ביטן: בסדר גמור.

דוד ביטן: בסדר.

אלעזר שטרן: לא, לא.

אלעזר שטרן: זה עניין של תרבות.

אופיר כץ: אז תתקנו.

אופיר כץ: אתם יותר טובים.

דוד אמסלם: אתה דילגת על – – –

אלעזר שטרן: הוא לא נתן לי לקרוא.

אלעזר שטרן: אתה אמרת: למה אתה נותן לו לנאום כל כך הרבה.

דוד ביטן: בני בגין ויתר ליואב סגלוביץ'.

דוד ביטן: יואב, בוא.

שלמה קרעי: לא אני.

שלמה קרעי: אני לא אמרתי.

אלעזר שטרן: סימנת לו.

דוד ביטן: איפה היושב-ראש הקודם?

שלמה קרעי: הפסוק שדילגת: "כי אם תכבסי – – –"

אלעזר שטרן: נכון, בדיוק, ריחמתי עליך.

שלמה קרעי: מה שאתם עושים בממשלה הזו – –

אלעזר שטרן: ריחמתי עליך שלא קראתי.

שלמה קרעי: – – זה לדיראון עולם.

דוד ביטן: שלוש דקות.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מדברים פה על חוק האזרחות – – –

יעקב מרגי: דוד ביטן – – –

דוד ביטן: לא, בני בגין ויתר על מקומו – – – שהוא איחר.

יעקב מרגי: – – –

דוד ביטן: לא משנה, אבל הוא ויתר לו.

דוד ביטן: זה אחד על אחד, מה הבעיה?

דוד ביטן: חבר'ה, אל תגזימו.

יעקב מרגי: אני חשבתי שרק מיקי זוהר עושה פיליבסטר לעצמו.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: כל רבע שעה שעוברת – נותן להם בנט עוד 200 נכנסים לישראל.

דוד ביטן: בבקשה.

יואב סגלוביץ': שוב, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, דובר פה על חוק האזרחות, ואני לא אדבר על חוק האזרחות.

יואב סגלוביץ': אני אומר כמה מילים קצרות – – –

דוד אמסלם: הינה, כבר מורידים אותך, דוד.

דוד ביטן: לא, אני ביקשתי שיבוא.

דוד ביטן: אני החלפתי אותו.

דוד ביטן: היו"רים מתחלפים.

יואב סגלוביץ': כמה מילים קצרות, ברשותכם, על ביטחון לאומי.

יואב סגלוביץ': כשמדובר על ביטחון לאומי, בדרך כלל אנחנו חושבים על איומים חיצוניים, על מה שקורה בחוץ, על מה שהצרים לנו ושונאינו מתכננים לנו.

יואב סגלוביץ': ואני בוחר לרגע להסתכל על ביטחון לאומי – דבר שלצערי, כנראה הרבה מאוד שנים לא שמו אותו, מראה פנימית למה שקורה בתוכנו, מה שקורה בתוכנו בהקשר של ביטחון הפנים, ובהקשר הזה, בהיבט היותר-רחב – על מערכת האכיפה בהיבט הרחב שלה, שבסוף היא דבק מרכזי ועוגן מרכזי לכולנו.

יואב סגלוביץ': מי שהיה צריך לקבל הדגמה, קיבל אותה בזמן האחרון, ומי שלא צריך את ההדגמה הזאת מדבר על זה שנים ארוכות.

יואב סגלוביץ': כשדיברו חבריי חברי הכנסת הערבים מדם ליבם, לא היום ולא אתמול אלא תקופה ארוכה, על הפשיעה בחברה הערבית – כן, זה חלק מביטחון לאומי.

יואב סגלוביץ': מדינה צריכה להסתכל פנימה ולהבין שהאיום הפנימי הוא לא פחות מהאיום החיצוני.

יואב סגלוביץ': ואני לא מזלזל, חס וחלילה, בצבא ההגנה לישראל, בשירות הביטחון הכללי או במוסד, אבל יותר מדי זמן אנחנו עוסקים במערכת האכיפה בהיבט הרחב שלה ולא מבינים את המשמעות העמוקה שלה בחברה דמוקרטית.

יואב סגלוביץ': את הדברים האלה צריך לתרגם בסוף לפעולות, למעשים, לסדרי עדיפויות.

יואב סגלוביץ': כן, אני רוצה לדבר עכשיו לא על חוק האזרחות, שעוד מעט נצביע עליו.

יואב סגלוביץ': נצטרך להצביע בהמשך הדרך על סדרי העדיפויות של הממשלה הזאת, של המדינה, לאיפה היא רוצה להגיע, להיכן היא רוצה ללכת.

יואב סגלוביץ': בהקשר הזה, למרות השעה המאוחרת, חשוב לי לומר שביטחון לאומי צריך להסתכל פנימה.

יואב סגלוביץ': כן, המשטרה עוסקת לא רק בחקירות ולא רק בחקירות אישי ציבור – שבדרך כלל, זה הנושא שמדובר בו בכנסת – אלא בשיטור במובן העמוק שלו, שהוא מתן שירותי שיטור.

יואב סגלוביץ': אלה שירותי שיטור, שירותים שבאו לתת ביטחון לכל אחד מאיתנו.

יואב סגלוביץ': אז למרות השעה המאוחרת, הייתי שמח שבפעם הבאה, בביטחון לאומי תחשבו גם על משטרה, גם על פרקליטות, גם על בתי המשפט.

יואב סגלוביץ': הם אלה שישמרו עלינו; גם הם.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לסגן השר יואב סגלוביץ'.

איתן גינזבורג: השרה יפעת שאשא ביטון, בבקשה, שרת החינוך.

שלמה קרעי: שלום, ראש הממשלה החלופי.

יאיר לפיד: שלום גם לך.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: חבריי חברי הכנסת, אני מוכרחה לציין שממש משעשע וערני פה, בהתחשב בשעת הלילה שאנחנו נמצאים בה.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר לחברים שלי מהצד הזה שכנראה הגמל לא רואה את הדבשת של עצמו.

יפעת שאשא ביטון: זה דפוס כזה.

אורלי לוי אבקסיס: העיקר – הקורונה מרימה ראש, ואת לא רואה את הדבשת שלך.

אורלי לוי אבקסיס: הקורונה מרימה ראש.

אורלי לוי אבקסיס: מה יש לך להגיד על זה?

יפעת שאשא ביטון: מלינים כאן

יפעת שאשא ביטון: על הפיליבסטר שנעשה עכשיו ושוכחים שלפני שבוע יצאנו מהמליאה – מתי?

יפעת שאשא ביטון: 07:30, בגלל שהאופוזיציה החליטה שהיא מושכת ומושכת ומושכת.

אורלי לוי אבקסיס: מה מצב הקורונה היום?

אורלי לוי אבקסיס: את יודעת כמה נדבקים חדשים יש היום, כמה נדבקים חדשים בקורונה?

יפעת שאשא ביטון: בסדר.

יפעת שאשא ביטון: אלה היום כללי המשחק, אף אחד לא מלין.

יפעת שאשא ביטון: אם זה מה שאתם רוצים, זה מה שיהיה.

אורלי לוי אבקסיס: את יודעת כמה נדבקים חדשים יש היום?

אורלי לוי אבקסיס: כמה נדבקים חדשים בקורונה?

יפעת שאשא ביטון: אבל לא רק על זה – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, כמקצוענית, כמה נדבקים חדשים בקורונה?

יפעת שאשא ביטון: הגמל לא רואה את הדבשת של עצמו.

יפעת שאשא ביטון: מדברים איתנו כאן על מנסור עבאס, אותו מנסור עבאס שבנימין נתניהו היה מוכן לתת הכול, אבל הכול, כדי שהוא יהיה חלק מהממשלה שלו, ואם לא חבר הכנסת סמוטריץ', היום יכולנו להיות במציאות אחרת לגמרי, שאתם הייתם כאן יחד עם מנסור עבאס.

יפעת שאשא ביטון: אבל אז, מה הייתם אומרים?

יפעת שאשא ביטון: כשנתניהו לוקח את מנסור עבאס זה פיוס.

יפעת שאשא ביטון: כולם צדיקים.

יפעת שאשא ביטון: סוף-סוף מחברים את החברה הישראלית.

שלמה קרעי: זה שקר.

שלמה קרעי: זה שקר.

יפעת שאשא ביטון: אבל כשאנחנו יוצרים באמת ממשלה שמאפשרת שיח בין כל חלקי החברה, אז אנחנו ממשלה מסוכנת.

יפעת שאשא ביטון: למה מסוכנת?

יפעת שאשא ביטון: בגלל שאנחנו מסוגלים פעם אחת לעשות את מה שאתם לא עשיתם.

קרן ברק: – – – אין חרדים, אין חרדים.

יפעת שאשא ביטון: פעם שנייה – –

שלמה קרעי: אתם לא מסוגלים לשמוע ביקורת.

יפעת שאשא ביטון: – – לנהל שיח אמיתי, חברתי, שמנסה להגיע לפשרות.

יפעת שאשא ביטון: הרי אתם לא באמת יודעים מה זה להגיע לפשרה, כי אתם רגילים שיש בן אדם אחד שעל פיו יישק דבר, ועם זה הולכים.

אורלי לוי אבקסיס: כמה חולים קשה יש עכשיו?

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה בנתב"ג?

יפעת שאשא ביטון: ופתאום יש כאן ממשלה שמנהלת שיח בין כל החברים שלה.

יפעת שאשא ביטון: כולם באים כאן לעבוד, וכן, אנחנו נתמודד עם אתגר ועוד אתגר ועוד אתגר.

אורלי לוי אבקסיס: כמה אנשים חולים עם וריאנט – – –

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נצליח להחזיק פה מעמד, אתם יודעים למה?

יפעת שאשא ביטון: כי יש לנו מטרה אחת ואינטרס אחד: לעבוד למען הציבור במדינת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה חולים קשה חדשים יש?

אורלי לוי אבקסיס: האם צריך לסגור את נתב"ג?

אורלי לוי אבקסיס: האם צריך לבדוק את הנכנסים בנתב"ג?

אורלי לוי אבקסיס: גברת קורונה.

שלמה קרעי: מה עם נתב"ג?

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, זאת הפסקה?

דוד אמסלם: יש הפסקה או ממשיכים?

דוד אמסלם: אני לא יודע, יש הפסקה?

מיקי לוי: אין הפסקה, ממתינים.

מיקי לוי: השרה שקד אמורה לעלות.

דוד אמסלם: עכשיו אתם מתייעצים.

דוד אמסלם: מה אומרים?

מיקי לוי: גם.

דוד אמסלם: נראה לך הגיוני?

דוד אמסלם: כולנו מחכים כרגיל?

מיקי לוי: חצי דקה, אין בעיה.

דוד אמסלם: התייעצות סיעתית, כמה זמן?

דוד אמסלם: התייעצות סיעתית, כמה זמן?

מיקי לוי: כמה פעמים הייתה התייעצות במליאה, חבר הכנסת אמסלם?

קריאה: אף פעם לא הייתה.

קריאה: אף פעם.

מיקי לוי: אף פעם, אף פעם.

מיקי לוי: בסדר, אז אני מאפשר התייעצות.

מיקי לוי: השרה שקד.

דוד אמסלם: תכבד את הכנסת, יושב-ראש הכנסת.

דוד אמסלם: תכבד את הכנסת.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש – – –

אורלי לוי אבקסיס: אם משנים, חייבים הנחה מחודשת.

מיקי לוי: בבקשה שקט במליאה.

מיקי לוי: נא לתפוס מקומות.

אורלי לוי אבקסיס: אם משנים אפילו אות אחת מהכתוב, חייבים הנחה מחודשת.

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת אבקסיס.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: זה התקנון – – – הנחה מחודשת.

מיקי לוי: תודה, הבנו.

אורלי לוי אבקסיס: אם משנים, חייבים הנחה מחודשת.

מיקי לוי: תודה רבה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בפתח הדיון הצגתי את הצעת הממשלה להאריך את חוק האזרחות והכניסה לישראל לתקופה המקסימלית האפשרית של שנה אחת.

איילת שקד: במהלך הדיון, ולאור ההערות שנשמעו בו, החליטה הממשלה לשנות את בקשתה כך שהחוק יוארך לתקופה קצרה יותר, של שישה חודשים בלבד.

איילת שקד: לכן, אני מודיעה בשם הממשלה שאנחנו מושכים את הבקשה לאשר את הצו כפי שהצגתי בפניכם – –

דוד אמסלם: מה נתת למחמוד עבאס, 40,000 מחבלים בחצי שנה?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תודה.

איילת שקד: – – ומבקשת להציג בפניכם את הצו שאישרה הממשלה זה עתה.

דוד אמסלם: לא מתביישת.

דוד אמסלם: שכונה.

איילת שקד: לפי הצו המוצע כעת, תוקפו של החוק יוארך בשישה חודשים בלבד, עד ליום 5 בינואר 2022.

איילת שקד: תודה.

דוד אמסלם: ואללה, לא מתביישת.

דוד אמסלם: 40,000 מחבלים בחצי שנה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם צריכים להניח מחדש.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

מיקי לוי: נא לשבת, תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הריני להודיעכם, כי הובאה בפנינו החלטה מס' 79 של הממשלה מהיום, 6 ביולי 2021, בדבר חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשס"ג–2003 – הארכת תוקף.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: [נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מבקש שקט.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה שקט.

מיקי לוי: אתה, בבקשה שקט.

דוד אמסלם: יש לך פה ראש ממשלה חליפי – – –

מיקי לוי: הבנתי, הבנתי אותך.

מיקי לוי: אני קורא לך פעם ראשונה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, חבר הכנסת אמסלם, פעם ראשונה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: לאור הודעת שרת הפנים בשם הממשלה, נפתח כעת דיון אישי חדש בצו שהציגה כעת שרת הפנים, שלפיו תוקפו של חוק האזרחות והכניסה לישראל יוארך בשישה חודשים בלבד.

אורלי לוי אבקסיס: איפה ההנחה?

אורלי לוי אבקסיס: איפה ההנחה?

גילה גמליאל: תירשמו כולם.

מיקי לוי: אבקש להזכיר כי בפני הוועדה המסדרת הוצגה הצעה להסמיך את ועדת החוץ והביטחון הזמנית לדון בהארכת תוקף החוק, בהתאם להחלטה שקיבלה הכנסת ב-2015, שלפיה ועדה משותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת הפנים תוסמך לדון בהארכה ולהביא את המלצותיה בפני הכנסת.

מיקי לוי: הוועדה המסדרת דחתה באופן עקרוני את ההצעה להסמיך את ועדת החוץ והביטחון.

מיקי לוי: אני מבקש לשבת, אני אפתח את זה לרישום.

דוד אמסלם: בוא תספר לנו מה הם שינו.

מיקי לוי: רק שנייה.

מיקי לוי: אל תפריע לי, חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: אתה תיתן לי לסיים את הדברים.

מיקי לוי: אני אתן לכולם רשות דיבור.

מיקי לוי: אני ממשיך בהודעה.

מיקי לוי: מי שרוצה לשמוע – בבקשה.

מיקי לוי: הוועדה המסדרת דחתה באופן עקרוני את ההצעה להסמיך את ועדת החוץ והביטחון כל עוד לא הוקמה ועדת הפנים.

מיקי לוי: לפיכך, משהגישה הממשלה צו מתוקן, הוא מובא בזאת לדיון במליאה בהתאם להוראות חוק האזרחות, שלפיהן הממשלה רשאית – חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: לפיכך, הממשלה רשאית – תקשיב טוב – באישור הכנסת, להאריך את תוקפו של החוק.

מיקי לוי: לפיכך, אני פותח את רשימת חברי הכנסת שרוצים לעלות לדוכן, לנאום ולהגיד את דברם.

מיקי לוי: חבר הכנסת לוין, ביקשת רשות דיבור.

מיקי לוי: בבקשה.

יריב לוין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: לצערי, אנחנו רגילים שהממשלה הזו, שקמה על שקר ועל הונאה, עוסקת בהסתרה של ההסדרים וההסכמים בין שותפותיה.

יריב לוין: אבל נדמה לי שגם בסטנדרטים המבישים האלה, שלא היה להם תקדים, מה שראינו כאן עכשיו על הדוכן היה אירוע שאי-אפשר לעבור עליו לסדר-היום.

אחמד טיבי: פעם ראשונה שקורה דבר כזה.

יריב לוין: עולה שרת הפנים ומודיעה כביכול הודעה טכנית על כך שפתאום, באישון לילה, הייתה הארה גדולה והוחלט, סתם כך, לקצר את תקופת התוקף של הצו, להתחיל את כל הדיון מחדש, ולקצר את הצו לחצי שנה.

יריב לוין: ברור לכולם כאן, אדוני היושב-ראש, שישנם הסכמים וסיכומים שנעשו בין סיעות הקואליציה שעל בסיסם וכתוצאה מהם, ולאחר משא ומתן ארוך שנוהל במשך תקופה ארוכה, כולל לאורך השעות האחרונות – על בסיסם הובא הצו המתוקן הזה.

יריב לוין: על פי סעיף 1 לחוק הממשלה, חלה חובה להציג לכנסת את כל ההסכמים האלה ואת כל פרטיהם, בין שנעשו בכתב ובין שנעשו בעל פה.

יריב לוין: לפיכך, אדוני היושב-ראש, אני מבקש ששרת הפנים תשוב לדוכן ותציג בפנינו בצורה מלאה ומפורטת את כל ההסכמים וכל ההסדרים על מנת שאפשר יהיה לקיים דיון, וכמובן, לאחר מכן – הצבעה, על בסיס מלוא המידע, כפי שמתחייב בחוק, ובוודאי כפי שמתחייב מבחינה ציבורית.

יריב לוין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת יריב לוין, הודעתך נרשמה.

מיקי לוי: אני עובר לרשימת הדוברים.

קריאות: – – –

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: שרת הפנים תעלה – – –

יואב קיש: אתה לא יכול לעשות דיון.

יואב קיש: אתה לא יכול לעשות דיון.

יואב קיש: אנחנו רוצים לדעת.

מיקי לוי: שרת הפנים תעלה.

מיקי לוי: אנחנו ניתן לך.

מיקי לוי: שב, חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: שב, שב.

מיקי לוי: שמעתי.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אני עובר לרשימת הדוברים.

מיקי לוי: בין רשימת הדוברים תעלה השרה וגם תשיב.

מיקי לוי: מי הדובר הראשון?

יואב קיש: מיקי, למה אתה עוד פעם עושה טעות?

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה.

מיקי לוי: היא תגיע.

מיקי לוי: יש לי ייעוץ משפטי, חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: היא תעלה ותגיד לכם.

מיקי לוי: אם הונחו הסכמים חדשים, היא תעלה ותגיד לכם.

יואב קיש: אבל אני רוצה לדעת – – –

מיקי לוי: מייד, מייד, מייד.

מיקי לוי: אל תדאג.

מיקי לוי: בינתיים אני נותן לחבר הכנסת רוטמן.

יואב קיש: לא, אבל הוא לא יכול לדבר – –

מיקי לוי: זה לא משנה את העניין.

יואב קיש: – – בלי שהוא יודע.

יואב קיש: בוודאי.

מיקי לוי: זה לא.

מיקי לוי: לא.

יואב קיש: הוא רוצה לדעת את המהות של ההסכמים.

מיקי לוי: שב, חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: אולי אני אסכים?

מיקי לוי: אין בעיה, היא כבר תחזור ותגיד.

דוד אמסלם: דרך אגב, שימו את החוק על שולחן הכנסת.

יואב קיש: איפה החוק?

יואב קיש: איפה החוק?

יואב קיש: הוא לא על השולחן.

מיקי לוי: יביאו, יביאו.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה.

פטין מולא: שישים את החוק על השולחן.

יואב קיש: אתה דורס את כל הנהלים בכנסת.

יואב קיש: אתה דורס את כל הנהלים בכנסת.

מיקי לוי: מייד.

מיקי לוי: אם היו הסכמים, היא מייד חוזרת.

מיקי לוי: היא מייד תגיד – – – בבקשה, חבר הכנסת רוטמן.

מיקי לוי: חברים, אני רוצה להגיד לכם משהו.

מיקי לוי: על פי הייעוץ המשפטי, היא יכולה להגיד אם הונחו הסכמים או לא הונחו הסכמים גם לפני ההצבעה.

קריאות: לא, לא.

מיקי לוי: אתם יכולים להגיד "לא".

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: אתה רוצה?

מיקי לוי: הבנו.

מיקי לוי: אוקיי.

יואב קיש: אין חוק.

יואב קיש: איך אתה רוצה שנעשה דיון?

מיקי לוי: מייד.

מיקי לוי: חברים, שנייה אחת.

מיקי לוי: שנייה.

מיקי לוי: שנייה.

אחמד טיבי: רבותיי, אדוני היושב-ראש, אתם צריכים להניח – – –

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, תבדוק את תיבת המייל שלך, בבקשה.

מיקי לוי: מה דעתך?

מיקי לוי: תבדוק את תיבת המייל.

מיקי לוי: תבדקו את תיבת המייל, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת רוטמן.

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: אז בוא נצא להפסקה.

קריאה: אין במייל שום דבר.

מיקי לוי: לא אצלך.

מיקי לוי: אצל – – – סיעות.

אורלי לוי אבקסיס: מה ההסכמים?

יואב קיש: תעשה את זה מחר.

יואב קיש: אנחנו רוצים לקרוא, אנחנו רוצים ללמוד.

מיקי לוי: זה לא יקרה מחר, זה יהיה עכשיו, היום.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: למה?

מיקי לוי: המשך דיון.

שמחה רוטמן: זה לא המשך דיון, אדוני היושב-ראש.

שמחה רוטמן: זה דיון חדש.

מיקי לוי: בבקשה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש – לא, אבל אדוני היושב-ראש, זה באמת לא עסק שאני אתחיל לדבר – – –

מיקי לוי: שמעתי אותך.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

קריאה: זה בניגוד לתקנון.

יעקב ליצמן: אני לא יודע על מה אתה מדבר בכלל.

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: שב במקומך.

מיקי לוי: תודה לך.

יואב קיש: מתי השרה שקד מגיעה?

יואב קיש: אני לא רוצה לדבר לפני שאני שומע אותה.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: היא יכולה להגיד לך גם בסיום – – –

יואב קיש: לא, לא.

יואב קיש: איך אני אדבר – – –

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש – – –

אופיר כץ: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, במחילה, למיטב זיכרוני – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: קריאה ראשונה, חבר הכנסת כץ.

מיקי לוי: זה יהיה לי לא נעים להוציא אותך.

מיקי לוי: תודה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, למיטב זיכרוני, לא חלפו כל כך הרבה ימים מאז שגם אתה וגם השרה שקד הצהרתם פה אמונים, לקיים את החלטות הכנסת.

שמחה רוטמן: למיטב זיכרוני.

שמחה רוטמן: החלטת הכנסת ספציפית, בכל הנוגע לצו האזרחות, קובעת שצו כזה צריך להיות מונח על שולחן הכנסת 60 יום לפני ההארכה שלו.

מיקי לוי: לא, לא.

שמחה רוטמן: אל תגיד "לא".

מיקי לוי: זה לא נכון.

שמחה רוטמן: אל תגיד "לא".

שמחה רוטמן: תסתכל בהחלטת הכנסת מ-2015 שאתה דיברת עליה קודם, היא אומרת שיהיה דיון בוועדה.

שמחה רוטמן: היה דיון בוועדה המסדרת בקשר לצו אחר, ולגביו נעשתה החלטה.

שמחה רוטמן: הבאת עכשיו צו חדש, בניגוד להחלטת הכנסת, בשעה – מה השעה עכשיו?

שמחה רוטמן: 02:30.

אורלי לוי אבקסיס: לא, 02:50.

שמחה רוטמן: 02:50.

שמחה רוטמן: הבאת צו חדש, מנוגד להחלטת הכנסת.

שמחה רוטמן: הדיון שאנחנו עושים פה, הוא לא מונח על שולחן הכנסת לפי הזמן שנדרש על פי החלטת הכנסת מ-2015.

שמחה רוטמן: אני חושב שראוי שהיועצת המשפטית של הכנסת תיתן לזה התייחסות.

שמחה רוטמן: למיטב ידיעתי, הצהרת אמונים להחלטת הכנסת, וזה לא מה שמתרחש פה היום בלילה, לא אתה ולא השרה שקד.

שמחה רוטמן: זה דבר ראשון – ההחלטה מ-2015.

גילה גמליאל: השרה שקד חייבת לעלות, לתת דיווח לכנסת.

גילה גמליאל: אתה לא יכול לדבר בלי שתדע על מה אנחנו מצביעים.

מיקי לוי: תמשיך.

מיקי לוי: חברת הכנסת גמליאל לא מנהלת את הדיון.

קרן ברק: אתה כל הזמן שואל.

קרן ברק: תעצור רגע, תעצור שנייה.

מיקי לוי: אני אחרי ייעוץ משפטי.

מיקי לוי: תשבי, בבקשה.

שמחה רוטמן: אני אשמח לשמוע את היועצת המשפטית, כי גם למיטב ידיעתי – – –

מיקי לוי: אם היית שומע את מה שאמרתי – – –

שמחה רוטמן: אני שמעתי את מה שאמרת.

שמחה רוטמן: הקשבתי.

גילה גמליאל: תבקש, בבקשה, חוות דעת משפטית לגבי מה – – –

מיקי לוי: קיבלתי.

מיקי לוי: הקראתי אותה.

גילה גמליאל: לא, לא.

גילה גמליאל: תבקש – – –

מיקי לוי: אתם רוצים שאני אקריא אותה שנית?

גילה גמליאל: לא, אני רוצה – – –

מיקי לוי: אני אקריא אותה שנית.

מיקי לוי: סיימת?

שמחה רוטמן: לא, אני אשמח לדבר.

מיקי לוי: אני אקריא אותה שנית.

גילה גמליאל: מיקי, שנייה, רגע, מיקי.

גילה גמליאל: התייעצנו כרגע עם הייעוץ המשפטי.

גילה גמליאל: תבדוק – – –

מיקי לוי: אני אחרי.

מיקי לוי: אני לא הייתי עושה את זה בלי.

מיקי לוי: אני אחרי.

יואב בן צור: אבל היא עכשיו אמרה לנו – – –

מיקי לוי: היא לא אמרה לך כלום.

מיקי לוי: שבי, שבי.

מיקי לוי: הבנתי, הבנתי.

מיקי לוי: שבי, בבקשה.

שמחה רוטמן: אני יכול להמתין – – – ולחזור עד שאדוני יקרא?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: רד, אני אקרא לך.

שמחה רוטמן: בסדר גמור.

מיקי לוי: אני מקריא עוד פעם.

מיקי לוי: נא להקשיב.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יושב-ראש הכנסת, תשמור על כבודך.

אורלי לוי אבקסיס: אתה הפכת את הכנסת הזו לבדיחה גדולה.

מיקי לוי: תפסיקי לצעוק, חברת הכנסת אבקסיס.

מיקי לוי: שמעתי אותך.

מיקי לוי: תקשיבי מה יש לי להגיד מהייעוץ המשפטי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא ראינו שום הסכם.

מיקי לוי: הבנתי אותך.

מיקי לוי: אני מבקש ממך להיות בשקט.

מיקי לוי: שמעתי אותך.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – תעשה את תפקידך, לא אצטרך להעיר.

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: אל תגידי לי מה לעשות.

מיקי לוי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה שוכח מה תפקידך – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, קריאה שנייה.

מיקי לוי: בבקשה, לא נעים לי להוציא אותך.

דסטה גדי יברקן: לא נעים, כל מה שקורה פה.

אורלי לוי אבקסיס: לא נעים גם לנו.

מיקי לוי: לאור הודעת שרת הפנים, בשם הממשלה, נפתח כעת דיון אישי.

מירי רגב: אבל היא הייתה צריכה להיות מונחת על שולחן הכנסת.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, כנראה את לא רוצה לשמוע.

מירי רגב: – – – באנו לשמוע.

מיקי לוי: לאור הודעת שרת הפנים, בשם הממשלה, נפתח כעת דיון אישי חדש בצו שהציגה שרת הפנים, ולפיו תוקפו של חוק האזרחות והכניסה לישראל יוארך בשישה חודשים בלבד.

מיקי לוי: אבקש להזכיר כי בפני הוועדה המסדרת הוצגה הצעה להסמיך את ועדת החוץ והביטחון הזמנית לדון בהארכת תוקף החוק.

דוד ביטן: אבל הצו אחר, לא אותו צו.

מיקי לוי: בהתאם להחלטה שקיבלה הכנסת ב-2015, שלפיה – – –

קטי קטרין שטרית: אבל זה צו אחר.

אורלי לוי אבקסיס: 60 יום – – – 60 יום.

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, פעם שלישית – החוצה, בבקשה.

מיקי לוי: פעם שלישית – בבקשה, החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: עד לפני יומיים צרחת פה כמו מטורף, עכשיו אתה יושב שם – – – (חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס יוצאת מאולם המליאה.

אורלי לוי אבקסיס: )

מיקי לוי: זה לא נכון.

גילה גמליאל: מה שאתה אומר בוועדה – סבבה, אבל זה לא קשור.

גילה גמליאל: זכותנו לקבל – – –

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: שבי, תני לי לסיים להקריא לך, כי זה מה שהיא נתנה.

גילה גמליאל: אבל הקראת את זה.

דוד אמסלם: – – – מה היא נתנה.

דוד אמסלם: אבל אתה יודע – – –

קרן ברק: אבל היא לא ידעה שנבקש את ההסכמים.

קרן ברק: זה לא קשור להסכמים – – – זה שני דברים שונים.

דוד אמסלם: הרי היה לנו צו שדנו בו.

דוד אמסלם: אולי במקום – תגיד לנו מה היא הסכימה.

גילה גמליאל: מיקי, אתה צריך להתעדכן לגבי הייעוץ.

מיקי לוי: אבל אני אחרי.

מיקי לוי: את לא מקשיבה לי.

מיקי לוי: עוד פעם אני אומר: אני אחרי.

מיקי לוי: תקשיבו למה שקיבלתי מהיועצת המשפטית.

מיקי לוי: לא עשינו את זה על דעת עצמנו.

גילה גמליאל: אנחנו רוצים לשמוע את השרה.

גילה גמליאל: אנחנו רוצים לשמוע את השרה.

מיקי לוי: יכולה השרה לבוא גם לפני ההצבעה.

גילה גמליאל: לא, אז אתה טועה.

מיקי לוי: אז תבדקי.

דוד אמסלם: אבל עכשיו אנחנו דנים.

גילה גמליאל: היא צריכה לבוא עכשיו, לא אחרי.

מיקי לוי: חברת הכנסת גמליאל, תשבי, בבקשה, ואני אבדוק את זה.

מיקי לוי: הוועדה המסדרת דחתה באופן עקרוני את ההצעה להסמיך את ועדת החוץ והביטחון, כל עוד לא הוקמה ועדת הפנים.

מיקי לוי: לפיכך, משהגישה הממשלה צו מתוקן, הוא מובא בזאת לדיון במליאה, בהתאם להוראות חוק האזרחות, שלפיהן הממשלה רשאית, באישור הכנסת, להאריך את תוקפו של החוק.

מיקי לוי: חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה.

גילה גמליאל: מיקי, אתה פשוט – – –

מיקי לוי: אנחנו קוראים לך.

גילה גמליאל: אז אני מבקשת שאף אחד לא יעלה לפני שהיא עולה לדבר.

גילה גמליאל: לפני שהשרה עולה, פשוט לא עולים לדבר.

גילה גמליאל: אין דבר כזה.

גילה גמליאל: מה זה?

גילה גמליאל: אנחנו צריכים להגיב על הדברים שיש לה לומר.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, אתה מוותר על זכותך?

גילה גמליאל: לא, הוא לא מוותר.

מיקי לוי: אל תנהלי לי.

מיקי לוי: גילה, אל תנהלי לי.

מיקי לוי: גילה, אל תנהלי.

מיקי לוי: בבקשה, בבקשה, תשבי.

מיקי לוי: שבי.

גילה גמליאל: אבל לא להגזים.

גילה גמליאל: לא להגזים.

גילה גמליאל: הגזמתם – – – חוצפה כזאת.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, ויתרת על זכותך?

שמחה רוטמן: לא, אני בא, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: בבקשה.

גילה גמליאל: אתה פוגע במעמד הכנסת.

גילה גמליאל: אתה פוגע במעמד הכנסת.

קריאה: לא מעניין אותו.

גילה גמליאל: זאת זכותנו כחברי כנסת – – –

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, אני מקריא מהחלטת הכנסת שהתקבלה בשנת 2015: "החלטת הממשלה בדבר הארכת תוקף החוק תידון בכנסת לאחר קבלת המלצה של הוועדה המשותפת, והיא תהיה רשאית להמליץ לכנסת" – לא, אדוני היושב-ראש, יש לי המון המון רעש, ומאוד מאוד קשה לי לדבר.

קטי קטרין שטרית: אבל איפה שגית, היועצת המשפטית, שתגיד את חוות דעתה?

שמחה רוטמן: "החלטת הממשלה בדבר הארכת תוקף החוק תידון בכנסת לאחר קבלת המלצה של הוועדה המשותפת, והיא תהיה רשאית להמליץ לכנסת לאשר את החלטת הממשלה, לדחות אותה או לאשרה בשינוי.

שמחה רוטמן: החלטת הממשלה" – זה מה שקיבלנו לפני עשר דקות – – –

קטי קטרין שטרית: שמחה, תבקש משגית לעלות לדבר, כי שגית מתנגדת.

שמחה רוטמן: שנייה, שנייה.

שמחה רוטמן: החלטת הממשלה, אדוני היושב-ראש, על פי החלטת הכנסת שאתה מחויב לה, "החלטת הממשלה תובא בפני הוועדה המשותפת" – אותה ועדה שהייתה צריכה לקום, וצריכה לשקול את זה – "לא יאוחר מ-60 ימים לפני תום תקופת תוקפו של החוק" – זה כבר לא יקרה.

שמחה רוטמן: "הוועדה המשותפת תבחן את הנושא ותביא את המלצתה לאישור הכנסת לא יאוחר מ-14 ימים" – זה הנוסח הישן, ומה שאתם ביקשתם להעביר במסדרת, שזה יהיה 48 שעות.

שמחה רוטמן: מה שאתם עושים עכשיו זה אפילו יותר ממה שביקשתם במסדרת – אתם מביאים הצעה ב-02:40, מתחילים בדיון, ללא הצגת הכול.

שמחה רוטמן: אני לא רואה איך זה עולה בקנה אחד עם החלטת הכנסת; אני לא רואה איך זה עולה בקנה אחד אפילו עם החלטת הוועדה המסדרת.

שמחה רוטמן: כל זה על פרוצדורה, אדוני היושב-ראש, ואני מאוד מאוד אשמח לקבל התייחסות של היועצת המשפטית של הכנסת לדבר הזה, כי בעיניי מדובר פה בהפרה של כלל מאוד מאוד יסודי והפרה של החלטת הכנסת שכולנו מחויבים לה.

אופיר אקוניס: אתה דורש.

אופיר אקוניס: אנחנו דורשים.

שמחה רוטמן: אני לא מדבר בשם כולם, אני מדבר בשם עצמי, אבל ידברו כולם.

אופיר אקוניס: אנחנו דורשים חוות דעת.

מיקי לוי: לצורך הדיון, אני כבר דואג שהשרה תבוא ותעלה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני חושב שצריך להביא את חוות הדעת של היועצת המשפטית.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כל זה היה לעניין הפרוצדורה, ומה שהולך פה לא תקין.

שמחה רוטמן: לעניין המהות, את המהות כולנו יודעים.

מירי רגב: עזוב את המהות, אין מה לדבר על המהות.

שמחה רוטמן: שנייה, שנייה, מירי, אני יודע מה אני עושה.

שמחה רוטמן: תודה.

שמחה רוטמן: אני לא צריך עזרה.

שמחה רוטמן: אני לא צריך עזרה, אני בסדר.

שמחה רוטמן: לעניין המהות, כולנו יודעים מה יש פה, ותאמין או לא, אני לא צריך אפילו יותר מעשר שניות בשביל זה.

שמחה רוטמן: מה שיש פה זה ממשלה בפשיטת רגל ערכית, בפשיטת רגל מוסרית, והפרת כל הכללים, כל הפרוצדורות.

שמחה רוטמן: היא רק כיסוי דק על הפרת כל ההבטחות לבוחר וקיום משא ומתן עם תומכי טרור על החלטת ממשלה באישון לילה.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת רוטמן.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי, אני דואג שהשרה כבר תגיע, ואנחנו נקריא גם חוות דעת נוספת של היועצת המשפטית.

דסטה גדי יברקן: אתה עובר על החוק במודע.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת מרגי.

דסטה גדי יברקן: יושב-ראש הכנסת, יכול להיות שאתה עובר על החוק במודע, על תקנון הכנסת, ורומס את כל הכנסת.

מיקי לוי: שמעתי, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, תודה.

מיקי לוי: תודה.

גילה גמליאל: מיקי, אני מבקשת ממך לא לאלץ את חברי האופוזיציה לדבר טרם עלייתה של השרה.

גילה גמליאל: תכבד את מעמד הכנסת.

מיקי לוי: אפשר לעשות את זה באמצע וגם בסוף.

מיקי לוי: אפשר לעשות את זה גם באמצע וגם בסוף.

מיקי לוי: אפשר.

קרן ברק: אבל למה?

קרן ברק: למה?

קרן ברק: למה?

קרן ברק: למה לא בהתחלה?

קרן ברק: למה?

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת מרגי.

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הורתה באיסור, לידתה באיסור.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, מיום כינונה של הממשלה הזאת אנחנו עדים לדריסתה של הכנסת הזאת.

יעקב מרגי: שום נורמה.

יעקב מרגי: כל נורמה שהייתה כאן נמחקה.

אחמד טיבי: צריך להביא את ההסכמים.

אחמד טיבי: השרה צריכה לבוא עכשיו.

יעקב מרגי: ברור לי.

יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אגיד לך מה ראיתי?

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, אנחנו דואגים שהשרה תגיע.

יעקב מרגי: כמעט בגופם, כמעט בגופם מנעו ממנה – – –

מיקי לוי: אני דואג שהשרה תגיע.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: רבותיי, גם אם זה אפשרי, גם אם זה אפשרי – – –

אריה מכלוף דרעי: אל תגבו אותה – – –

קריאות: – – –

יעקב מרגי: אני חושב שנכון לחכות לשרה.

יעקב מרגי: תודה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת מרגי.

מיקי לוי: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: היא בדרך.

מיקי לוי: אני דואג שהיא תגיע.

מיקי לוי: אני דואג שהיא תגיע.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברים, לפי הפרוטוקול אפשר גם – – –

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

מיקי לוי: חברים, זה פשוט בושה, איך שאתם מתנהגים.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, קריאה ראשונה.

מירי רגב: בושה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, קריאה ראשונה.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

דוד אמסלם: אתה רוצה שנצא?

דוד אמסלם: בושה וכלימה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, קריאה שנייה.

מירי רגב: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, שבי.

מיקי לוי: שבי.

מיקי לוי: לא נעים לי להוציא אותך.

מיקי לוי: שבי.

מיקי לוי: עוד שנייה תמשיכי להפריע.

דוד אמסלם: את כולנו.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מה שאתה עושה זה נעים?

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק.

דוד אמסלם: מה שאתה עושה זה נעים?

חיים כץ: אתה מבזה את הכנסת.

חיים כץ: אף אחד לא ייעלב.

חיים כץ: לא היה כזה דבר.

חיים כץ: יש כללים בכנסת.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, שמעתי.

חיים כץ: 20 שנה לא היה כזה דבר.

חיים כץ: 22 שנה לא היה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: תודה.

מירי רגב: תוציא אותנו.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת טיבי, לפנים משורת הדין.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אני מעריך את זה.

אחמד טיבי: במייל קיבלו חברי הכנסת הצעת מחליטים שהיא שונה מהצו, הצעת מחליטים של הממשלה, וסעיף ג' אומר: "על בסיס חוות דעת עדכנית של גורמי הביטחון המוסמכים, לקבוע כי רצועת עזה עודנה אזור בו מתבצעת פעילות העלולה לסכן את ביטחון מדינת ישראל", ולפיכך מנחה הממשלה את שרת הפנים להמשיך שלא לאשר מתן רישיונות לישיבה בישראל או היתרים לשהייה בישראל לפי הסעיפים כך וכך.

אחמד טיבי: הייעוץ המשפטי אומרים שהם לא ראו את הסעיף הזה, ולכן אני מבקש לדעת: האם זה סעיף חדש?

אחמד טיבי: האם הייתה החלטה, הצעת מחליטים קודמת באותו נוסח או שזה חידוש של הלילה במשאל הטלפוני והצעת המחליטים של הממשלה?

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני כבר אקבל תשובה על השאלה שלך.

מאי גולן: הוא לא יודע את התשובה.

מיקי לוי: מהייעוץ המשפטי אני כבר אקבל תשובה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק – –

מירי רגב: אנחנו רוצים את התשובה מהיועצת המשפטית.

מיקי לוי: – – את מוותרת?

מיקי לוי: בבקשה, תעלי.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אם לא תעלי, אני אוריד אותך מהרשימה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, תודה רבה.

דוד אמסלם: אנחנו לא מסכימים.

יואב קיש: לא לעלות.

יואב קיש: לא לעלות.

קריאות: – – –

קריאה: אורית, אל תעלי.

קריאה: הוא לא יכול – – – אורית, שייתן לנו תשובות.

קריאה: אנחנו רוצים תשובות.

קריאה: שתגיע השרה, שתיתן תשובות.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת וולדיגר.

מיקי לוי: חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

יואב קיש: לא לעלות.

מיקי לוי: לא עולה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ'.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ'.

מירי רגב: – – – לשרה הנוכלת המתחסדת.

מיקי לוי: אני דואג שהשרה תעלה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, שני הנוסחים הושוו וזה בדיוק אותו דבר.

מיקי לוי: תודה.

אחמד טיבי: שני מסמכים קיבלנו.

בצלאל סמוטריץ': היושב-ראש, שמע רגע.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו רוצים לדבר אחרי שנשמע את ההסברים שלה.

בצלאל סמוטריץ': איך אני יודע עכשיו?

מיקי לוי: מאה אחוז.

מיקי לוי: צריך לשאול אותה בסך הכול אם היו הסכמים קודמים.

מיקי לוי: זה הכול.

מירי רגב: הינה, היא הגיעה.

קריאות: בוז.

בצלאל סמוטריץ': איך אני יכול להתייחס?

בצלאל סמוטריץ': מיקי, מיקי – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, קריאה שלישית.

מיקי לוי: החוצה, בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, החוצה, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

מירי רגב: נוכלת.

מירי רגב: נוכלת.

מירי רגב: (חברת הכנסת מירי מרים רגב יוצאת מאולם המליאה.

מירי רגב: )

בצלאל סמוטריץ': מיקי, תהיה איתי שנייה.

בצלאל סמוטריץ': בסוף תן לה להציג – – –

מיקי לוי: הינה, היא מגיעה, עוד שנייה.

קריאה: בושה וחרפה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר, חבר הכנסת זוהר – ראשונה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר – שנייה.

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר – החוצה.

מיקי לוי: החוצה.

קריאות: בוז.

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר, בבקשה.

מיקי לוי: קראתי אותך לסדר שלוש פעמים.

מיקי לוי: צא החוצה.

מיקי לוי: (חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר יוצא מאולם המליאה.

מיקי לוי: )

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

מיקי לוי: שרת הפנים הגיעה.

מיקי לוי: בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: לא כואבת לך הבטן, אילת?

גלית דיסטל אטבריאן: מה עם כאבי הבטן, אילת?

מיקי לוי: אם לא יהיה שקט, אני לא אתן לה לדבר.

מיקי לוי: וכל הבקשות שלכם – – –

גלית דיסטל אטבריאן: איך הבטן שלך, אילת?

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, פעם ראשונה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין שום הסכם כתוב, אבל יש הבנות וסיכומים – –

מאי גולן: בוודאי שאין הסכם כתוב.

איילת שקד: – – כמו שאתם עבדתם – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, די.

מיקי לוי: ביקשתם שהיא תבוא – תשמעו מה יש לה להגיד.

אופיר אקוניס: היושב-ראש, אי-אפשר להצביע על זה.

מאי גולן: אין לה מה להגיד.

אופיר אקוניס: אי-אפשר להצביע על זה.

מיקי לוי: אבל ביקשתם שהיא תבוא.

איילת שקד: כמו שאתם, שועלים ותיקים, כבר הרבה שנים בכנסת, חלקכם, יודעים שהרבה פעמים כדי להעלות חוקים מגיעים להבנות בתוך סיעות הקואליציה – –

גילה גמליאל: מה ההבנות?

איילת שקד: – – וההבנות הן – אני אגיד, אין מה להסתיר.

איילת שקד: אני אגיד מה ההבנות.

גילה גמליאל: מה ההבנות?

גילה גמליאל: יאללה.

איילת שקד: במדינת ישראל יש 9,000 אנשים – הו, סוף-סוף יש שקט.

איילת שקד: במדינת ישראל יש 9,000 אנשים עם מעמד של מת"ק, זה נקרא "אשרת שהייה", ועוד כ-3,500 אחמ"שים, שקיבלו תושבות.

איילת שקד: שר הפנים לשעבר אריה דרעי נתן ב-2016 או ב-2017 ל-1,600 אנשים שהיו במעמד של מת"ק – נתן להם אשרת א/5.

איילת שקד: גם אנחנו נבחר 1,600 אנשים מתוך ה-9,000 שיש להם אשרה של מת"ק ונעביר אותם ל-א/5.

איילת שקד: הם יגישו בקשות לוועדה הומניטרית.

איילת שקד: חלקם הם אנשים שהיו עוד לפני 2003.

איילת שקד: הם כבר מבוגרים.

איילת שקד: ועדה הומניטרית תבחר את המקרים.

איילת שקד: בנוסף – – –

שלמה קרעי: זה לשנה או לחצי שנה?

איילת שקד: רגע.

איילת שקד: בנוסף – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי – – –

גילה גמליאל: סליחה, 1,600 לחצי שנה או לשנה?

איילת שקד: בנוסף – אני ממשיכה.

איילת שקד: בנוסף – – –

גילה גמליאל: אילת, לא מבינים ממך – – –

איילת שקד: בנוסף, 1,600 – – –

גילה גמליאל: 1,600 לשנה או לחצי שנה?

איילת שקד: הוועדה ההומניטרית תבחר 1,600.

מאי גולן: לכמה זמן?

מאי גולן: לכמה זמן, חצי שנה או שנה?

איילת שקד: אני לא יודעת כמה זמן.

איילת שקד: כמה זמן שזה ייקח.

מאי גולן: איך לא?

קריאות: – – –

איילת שקד: כמה זמן שזה ייקח.

מיקי לוי: מה השאלה הזאת, באמת?

מיקי לוי: השאלה הזאת אפילו לא לגיטימית, כמה זמן זה ייקח.

מיקי לוי: כמה זמן שזה ייקח.

איילת שקד: חברים, תראו, אתם גיליתם חוסר אחריות משווע.

איילת שקד: על חוק שנלחמתם עליו – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תראו, אתם ביקשתם שאני אבקש מהשרה לבוא.

קריאה: – – –

איילת שקד: אני אסיים.

איילת שקד: יש עוד משהו.

מיקי לוי: אם אתם לא תאפשרו לה לדבר, אני אגיד לה לרדת.

איילת שקד: לאותם אנשים שיש להם אשרות שהייה, יש כל מיני בעיות הומניטריות.

איילת שקד: בואו אני אתן לכם דוגמה.

איילת שקד: יש זוג נשוי – –

גילה גמליאל: למה לא 1,700?

איילת שקד: – – שחי כאן

איילת שקד: כבר הרבה מאוד שנים, כדוגמה, כן?

איילת שקד: תבינו שהילדים של הזוגות האלה – –

יריב לוין: את הדוברת של סיעת רע"מ?

יריב לוין: את מביאה לנו דמעות.

יריב לוין: תתביישי, לאן הגעת.

יריב לוין: תתביישי.

איילת שקד: – – שרק אחד ישראלי ואזרח אחד הוא פלסטיני, האנשים האלה – לילדים שלהם יש אזרחות.

איילת שקד: ככה זה עובד, כי אם אחד מהם אזרח ישראלי, יש להם אזרחות.

קריאות: – – –

מאי גולן: באמת?

מאי גולן: איזה?

דוד אמסלם: – – – את דואגת באמת?

דוד אמסלם: תצטרפי לרע"מ.

איילת שקד: אותם אנשים, לדוגמה – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אתה היית המרכזי שביקש שהיא תבוא.

דוד אמסלם: אדוני, כואב לה הלב, בן אדם רגיש – רגיש לשיירה.

איילת שקד: – – הישראלי ביניהם, כשהוא נוסע לחו"ל, הוא טס דרך נתב"ג, והפלסטינית צריכה לצאת לחו"ל דרך גשר אלנבי.

גלית דיסטל אטבריאן: האישה הראשונה במועצת השורא.

קריאה: אוי, מסכנה.

קריאה: מסכנה.

איילת שקד: אז הוועדה הזאת תשב, תתכנס ותבדוק מהם הפתרונות ההומניטריים שאפשר להקל עליהם את החיים.

איילת שקד: זהו, אלה ההסכמות.

איילת שקד: תודה.

גילה גמליאל: רגע, יש לי שאלה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מבקש מכם להפסיק.

מיקי לוי: זה לא מכובד, מה שאתם עושים.

מיקי לוי: ביקשתם שהיא תבוא.

דסטה גדי יברקן: – – – זאת החלטה – – –

מיקי לוי: גדי יברקן – פעם שלישית.

מיקי לוי: החוצה.

מיקי לוי: גדי יברקן.

דסטה גדי יברקן: מה שאתה עושה – אתה בריון.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, הבנתי.

דסטה גדי יברקן: אתה מתנהג כמו בריון, לא כמו יושב-ראש הכנסת.

דסטה גדי יברקן: אתה בריון.

דסטה גדי יברקן: אתה בריון.

קריאה: מה אתם עושים?

קריאה: בג"ץ – – –

גילה גמליאל: סליחה, מיקי.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, אני מחכה לך, למרות שכינית אותי בריון.

מיקי לוי: בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אני קורא לך בריון.

דסטה גדי יברקן: אתה לא תהיה בריון.

מיקי לוי: בבקשה החוצה.

מיקי לוי: היה ראוי שתהיה קצת יותר מנומס, לא חשוב מי יושב בכיסא הזה.

דסטה גדי יברקן: מה אתה אומר?

מיקי לוי: היה חשוב שתהיה קצת יותר מנומס.

מיקי לוי: החוצה, בבקשה.

דסטה גדי יברקן: בוא תהיה אתה יותר ממלכתי.

דסטה גדי יברקן: תהיה ממלכתי.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: כינית אותי בריון, זה בסדר.

מיקי לוי: אני סולח לך.

מיקי לוי: אני סולח.

קריאות: – – –

קריאה: – – – לדבר בשקט, אבל להיות מאוד אלים – – – בשביל להיות אלימים.

מיקי לוי: אני סולח לך.

מיקי לוי: זה בסדר.

מיקי לוי: (חבר הכנסת דסטה גדי יברקן יוצא מאולם המליאה.

מיקי לוי: ) אוקיי, למרות שהתחלתי עם רשימת הדוברים, אני אתחיל מחדש.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי, אתה רוצה לחזור?

מיקי לוי: לא.

אריה מכלוף דרעי: רגע.

אריה מכלוף דרעי: סליחה, אבל ביקשתי – סליחה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת דרעי.

מיקי לוי: חבר הכנסת דרעי, א.

מיקי לוי: אתה ברשימה – – –

יעקב מרגי: במקומי, במקומי.

יעקב מרגי: הוא מחליף אותי.

מיקי לוי: רגע.

מיקי לוי: ב.

מיקי לוי: גם חבר הכנסת נתניהו הגיש בקשה כתובה, חתומה, מסודרת, כפי שהפרוטוקול מחייב.

מיקי לוי: תרשום כמה מילים, אבל אני לא אומר לך שלא.

יעקב מרגי: הוא מחליף אותי.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אני לא אומר לך שלא.

מיקי לוי: אני לא אומר לך שלא.

מיקי לוי: ולכן – הוא במקום 15.

מיקי לוי: או אפשרות שתגיש בקשה, או שתעלה בזמנך.

יעקב מרגי: הוא במקומי.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי, עבר תורך.

מיקי לוי: מי רוצה להתחלף עם חבר הכנסת דרעי?

קריאה: הבא בתור.

מיקי לוי: הבא בתור.

מיקי לוי: הבא בתור – חברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת דרעי, במקום חברת הכנסת סטרוק.

שמחה רוטמן: – – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת רוטמן.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, היות ששרת הפנים התבססה – – –

יריב לוין: שברחה מהאולם.

אריה מכלוף דרעי: בסדר.

אריה מכלוף דרעי: עם ישראל ישמע, ואתם תשמעו את התמונה.

דוד ביטן: היא עוד פעם ברחה?

קריאה: ברחה.

אריה מכלוף דרעי: עם כניסתי לתפקיד ב-2016, היות שהחוק הזה – –

קריאה: – – –

אריה מכלוף דרעי: – – מותקף בבג"ץ – כשנכנסתי היו שני בג"צים על החוק – משרד המשפטים הודיע לי שאין אפשרות להגן עוד פעם בבג"ץ על הדבר אם לא יינתנו הקלות.

אריה מכלוף דרעי: אני לא נתתי הקלה בגלל שנדב ליבי או שעשיתי הסכם עם רע"מ או עם מישהו אחר.

בצלאל סמוטריץ': היא הייתה שרת המשפטים.

אריה מכלוף דרעי: סליחה.

אריה מכלוף דרעי: דקה.

אריה מכלוף דרעי: הדיון האחרון שקיימתי במשרד הפנים לפני שהנחתי את הצעת החוק הזאת – עם משרד המשפטים ועם השב"כ – סוכם על דעת כולם שאין שום הנחות, שאין שום צורך, לא מבחינה משפטית ובוודאי לא מבחינה ביטחונית.

אריה מכלוף דרעי: כך שלהציג את הדבר כאילו שאריה דרעי נתן אז גם אני נותנת – רבותיי, זה פשוט מאוד לא האמת.

אריה מכלוף דרעי: תגידו בגלוי: אני נותן לרע"מ, אני נותן למרצ – בסדר גמור.

ניר ברקת: וכל חצי שנה.

אריה מכלוף דרעי: וכל חצי שנה.

אריה מכלוף דרעי: תגידו את האמת, את הדברים.

אריה מכלוף דרעי: אני אדבר.

אריה מכלוף דרעי: רק רציתי הודעה אישית על הדברים שנאמרו, שידעו את האמת.

אריה מכלוף דרעי: אין כאן שום נושא – לא משפטי, לא ביטחוני.

אריה מכלוף דרעי: זה נגד חוות הדעת הביטחונית, מה שכאן נעשה הלילה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת דרעי.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

מיקי לוי: רשימת הדוברים סגורה.

מיקי לוי: בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, עמית סגל פרסם ספר על הפוליטיקה הישראלית, ונראה שהוא פרסם אותו יום אחד מוקדם מדי, כי היום אנחנו רושמים פרק חדש ומאוד מפתיע בפוליטיקה הישראלית.

אורית סטרוק: באופן מפתיע אנחנו פוגשים קואליציה שאין בה משמעת קואליציונית.

אורית סטרוק: אנחנו פוגשים קואליציה שלא חושבת, כשהיא מקימה את עצמה, איך היא פותרת את הבעיות הכי בסיסיות.

חיים כץ: שישבו כולם.

חיים כץ: שישבו שם כולם.

חיים כץ: שיכבדו אותה, שיכבדו את הכנסת, כי זה קרקס.

אורית סטרוק: אנחנו פוגשים קואליציה שההסכמים הקואליציוניים שלה הם רק בסיס להמשך סחיטה – כאילו יש הסכם קואליציוני וזו הפלטפורמה שעל גביה ממשיכים לסחוט עוד ועוד ועוד.

אורית סטרוק: אנחנו פוגשים קואליציה שמי שמקים אותה קורא לחברים בה, לשותפים שלו – הוא קורא להם: אופוזיציה למדינה, ואיתם הוא הקים קואליציה, כי הם אופוזיציה למדינה.

אורית סטרוק: ואת כל המחדלים האלה של הקואליציה מטילים על האופוזיציה.

אורית סטרוק: היא האשמה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורית סטרוק: זה דבר מופלא.

אורית סטרוק: ואני רק מצטערת בשביל עמית סגל שהוא סגר את הספר לפני שהוא הכניס את הפרק המופלא הזה בתולדות הפוליטיקה הישראלית.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, אני מאוד מודה לך.

בצלאל סמוטריץ': – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מיקי לוי: אתה אחריה.

מיקי לוי: הוא לפנייך?

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אילת שקד, איך לא רעדה לך היד?

בצלאל סמוטריץ': לאן הלכה הבושה?

בצלאל סמוטריץ': איך הפכת ממועמדת לראשות ממשלה לפני כמה שנים לסמרטוט?

בצלאל סמוטריץ': איך לא רעדה לך היד כשחתמת על ההסכם – בכתב או בעל פה – ומכרת את המפעל הציוני לתומכי טרור?

בצלאל סמוטריץ': הצענו לכם, היינו אופוזיציה אחראית.

בצלאל סמוטריץ': אמרנו: תגיעו איתנו להבנה, נעביר עכשיו את הוראת השעה, נקים צוות משותף, ננסה להגיע להסכמות על העברה של חוק-יסוד: ההגירה.

בצלאל סמוטריץ': מה הייתם מפסידים מזה?

בצלאל סמוטריץ': לא היינו מגיעים להסכמות – עוד חודשיים-שלושה היינו מתכנסים כאן באותו מקום.

בצלאל סמוטריץ': לא הסכמתם לדבר, לא פגשתם אותנו, לא הרמתם טלפון, לא החזרתם מכתב, לא ישבתם בחדר פעם אחת.

בצלאל סמוטריץ': אתם כבר כמה ימים מנהלים משא ומתן עם השמאל הקיצוני והפוסט-ציוני של מרצ ועם תומכי הטרור מרע"מ, ואת לא מתביישת לעמוד כאן עכשיו ולהודות בקולך, On camera, שמכרת את האינטרסים של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': זכות השיבה של אילת שקד – זה מה שיצא ממך?

בצלאל סמוטריץ': עמדת כאן עכשיו ודיברת כמו הדוברת לא של רע"מ – של בל"ד.

בצלאל סמוטריץ': הסברת את המסכנות, את הטרגדיות, את ההומניטרי.

בצלאל סמוטריץ': את הדוברת של בל"ד?

בצלאל סמוטריץ': של הרשימה המשותפת?

בצלאל סמוטריץ': של רע"מ?

בצלאל סמוטריץ': מה נשאר מאילת שקד הלוחמת, הימנית, שרת המשפטים, אשת ארץ ישראל, הציונית, המנהיגה?

בצלאל סמוטריץ': תתביישי לך.

בצלאל סמוטריץ': תתביישי לך.

בצלאל סמוטריץ': איך תסתכלי במראה?

בצלאל סמוטריץ': איך תסתכלי על הילדים ועל הנכדים שלך?

בצלאל סמוטריץ': מכרת את מדינת ישראל בשביל אגו, בשביל שרידות, בגלל שאת סרח עודף של בנט, שרוצה להידבק לכיסא שלו עם שישה מנדטים.

בצלאל סמוטריץ': אין מדינה.

בצלאל סמוטריץ': אין אחריות.

בצלאל סמוטריץ': לא הר – יש לך אוורסט, אוורסט של חמאה על הראש.

בצלאל סמוטריץ': תתביישי לך.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת סמוטריץ'.

מיקי לוי: חברת הכנסת גמליאל – – –

קריאה: כל הכבוד.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, את בשנייה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

מאי גולן: שנייה?

מאי גולן: מתי הייתה הראשונה?

מיקי לוי: הייתה.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת גמליאל.

מיקי לוי: ויתרת, לא? בואי.

מיקי לוי: בבקשה.

שלמה קרעי: מיקי, תהיה נדיב.

שלמה קרעי: תהיה נדיב.

מיקי לוי: אני סופר-נדיב.

שלמה קרעי: אתם עושים לנו פה – – –

מיקי לוי: אני סופר-נדיב בהמולה שיש פה, תאמין לי.

שלמה קרעי: אתה יודע יפה מאוד – – – שלוש שעות, ולהחליף – – – בסוף הדיון זה קרקס.

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות.

מיכל מרים וולדיגר: אדוני יושב-ראש הכנסת, זה יהיה פחות מזה.

מיכל מרים וולדיגר: כנסת נכבדה, כשהקמתם את הממשלה, הפצרנו בכם שלא לעשות זאת.

מיכל מרים וולדיגר: הסברנו לכם שהישענות מוחלטת על רע"מ זה מעשה מסוכן לביטחונה של מדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: לא הקשבתם, שעטתם קדימה, איישתם משרדים, נאמתם נאומים, פתחתם ועדה – ועדה אחת, ועדת החוקה – ושידרתם משילות, אממה, הכול הצגה.

מיכל מרים וולדיגר: טוב, אני לא רוצה להישמע עכשיו כמו זו שאומרת:

מיכל מרים וולדיגר: אבל אמרתי לכם, אמרתי שזה מה שיקרה, אבל אני מצטערת, האמת היא שאני וחבריי אמרנו לכם שזה מה שיקרה.

מיכל מרים וולדיגר: כעת, כמה ימים לאחר שהשרה שקד הצהירה שהיא לא תתפשר ולא תאפשר שום שינוי בצו האזרחות, שום שינוי, השינוי כאן קיים ומוצע עכשיו להצבעה.

מיכל מרים וולדיגר: ואני רק שואלת: לאן עוד נידרדר?

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת גמליאל – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש – אינו – – –

דוד אמסלם: איפה הרשימה, דרך אגב?

דוד אמסלם: רשימת הדוברים?

מיקי לוי: בבקשה?

דוד אמסלם: רשימת הדוברים.

שמחה רוטמן: במחשבים לא רואים את הרשימה.

קריאה: איפה הרשימה?

אלעזר שטרן: יש רשימה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש; חבר הכנסת פינדרוס.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, השרים, חבריי חברי הכנסת, אני אתן לכם רק ריאיון עם מתן כהנא ב-5 בפברואר ברדיו קול ברמה.

ינון אזולאי: המראיין הוא רונן כץ.

ינון אזולאי: המראיין שואל: אתם בימינה יכולים להתחייב שלא תשבו עם מפלגת העבודה?

ינון אזולאי: עם מרצ?

ינון אזולאי: מתן: אנחנו מתחייבים לערכים שלנו.

ינון אזולאי: המראיין: אתה לא עונה על השאלה שלי.

ינון אזולאי: שאלתי אם אתם מתחייבים לא לשבת עם מפלגת העבודה ומרצ, שאלה פשוטה.

ינון אזולאי: מתן: גם אם תשאל את השאלה הזאת בעוד חמש שפות ו-50 פעם, אנחנו מפלגת ימין ויש לנו ערכי ימין.

ינון אזולאי: אלה הערכים שאנחנו מקדמים, ומי שיודע לבוא לממשלה עם קווי היסוד שאנחנו מדברים עליהם – של ריסון מערכת המשפט, הסדרת ההתיישבות הצעירה – ידע להיות איתנו.

ינון אזולאי: המראיין: כולל אבתיסאם מראענה?

ינון אזולאי: כולל מרב מיכאלי וניצן הורוביץ?

ינון אזולאי: מתן: איזו מפלגה שמאמינה בישראל יהודית ודמוקרטית יכולה לשתף פעולה עם מישהו כזה שמבזה את קדושי השואה וחיילי צה"ל?

ינון אזולאי: אתה יכול להגיד לי?

ינון אזולאי: הרי זה לא רלוונטי לכלום.

ינון אזולאי: מאיפה בכלל הבאת את השאלה הזאת?

ינון אזולאי: כן, זה השר לשירותי דת מדבר על זה.

ינון אזולאי: המראיין: הרי בג"ץ ביום ראשון יאשר אותה.

ינון אזולאי: זה אומר שאתה פוסל את מפלגת העבודה?

ינון אזולאי: מתן: אם בג"ץ יאשר אותה, לא נוכל לשתף פעולה עם מפלגה שהיא חלק ממנה.

ינון אזולאי: אז רק שתבינו, זה מתן כהנא, זה בנט וזה כל ימינה, כולל שקד.

ינון אזולאי: אבל אגיד לכם, חוק איחוד המשפחות – בעצם לא החוק אלא מה שעולה עכשיו פה להצבעה – בתאריך 6 ביוני 2020 בשעה 02:54 עלה פה במליאה.

ינון אזולאי: כשאני עובר על זה – תסתכלו איזו צביעות – פה, בהצבעות האלה, אף אחד מאותם אלה שעכשיו זועקים, שהיו אז באופוזיציה, לא הצביע בעד מלבד צדיק אחד בסדום – צדיק אחד, לא אגיד "בסדום"; צדיק אחד שקראו לו היושב-ראש מיקי לוי.

ינון אזולאי: הוא היחידי שהצביע אז בעד.

ינון אזולאי: כל השאר לא היו.

ינון אזולאי: איפה אותה שקד שמדברת עכשיו?

ינון אזולאי: איפה פתאום הילדים שהיה אכפת לה מהם?

ינון אזולאי: פתאום לא אכפת לה?

ינון אזולאי: היא יכולה לתת לנו מוסר?

ינון אזולאי: בנט?

ינון אזולאי: הם יכולים לתת לנו מוסר?

ינון אזולאי: מי הם?

ינון אזולאי: הם יכולים למכור את הילדים שלנו?

ינון אזולאי: הם יכולים למכור את הילדים שלנו?

ינון אזולאי: לספסר בילדים שלנו?

ינון אזולאי: מי הם בכלל שיבואו וייתנו לנו מוסר?

ינון אזולאי: אותם אלה שבאים ולוקחים את הילדים שלנו, ועכשיו ישבו עם מנסור עבאס וסגרו איתו עסקאות – סגרו איתו עסקאות על עוד 1,600.

ינון אזולאי: 110 – בנורבגי, על כל אחד מהח"כים נתנו 110 פלסטינים.

ינון אזולאי: אתם מבינים מה הם עושים?

ינון אזולאי: מספסרים בנו, היושבים פה.

ינון אזולאי: מספסרים בילדים שלנו.

ינון אזולאי: היא תעמוד פה ותיתן לנו מוסר?

ינון אזולאי: היא הייתה שרת המשפטים כשאריה דרעי היה שר הפנים.

ינון אזולאי: הוא עשה את מה שבג"ץ הכריח אותו.

ינון אזולאי: היא לא יכולה לתת לנו מוסר, לא היא, לא בנט ולא מתן כהנא ולא אף אחד מהם.

ינון אזולאי: בושה וחרפה שאלה יבואו.

ינון אזולאי: גם ראש הממשלה הרזרבי יאיר לפיד לא הצביע, ואף אחד מהם לא הצביע.

ינון אזולאי: מאיר כהן, שבריאיון אמר שהוא כן הצביע בעד – לא.

ינון אזולאי: היום יאיר לפיד, ראש הממשלה הרזרבי, בישיבת סיעה אמר היום: אנחנו בפעם שעברה הצבענו בעד.

ינון אזולאי: שקר וכזב, וזה יוכח.

ינון אזולאי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני אתחיל אולי בפרשת השבוע.

יצחק פינדרוס: אני רואה פה אנשים שרוצים לקיים "והגית בו יומם ולילה".

יצחק פינדרוס: הם הגיעו לכנסת, אז אני אעזור להם.

יצחק פינדרוס: יש נדרים שהם נדרים שלא חלים.

יצחק פינדרוס: בפרשת השבוע, הזכיר את זה קודם ניר אורבך, חבר הכנסת ניר אורבך, קוראים על "לא יחל דברו כל היצא מפיו יעשה".

יצחק פינדרוס: מכיוון שהפרשנות של האורתודוקסיה הפתוחה הפכה להיות לפתוחה לגמרי, הם כנראה פירשו – אז אני פשוט אעדכן אותם שנדרי אונסין זה לא שמישהו אנס אותך אלא נאנסת ולא הצלחת לקיים את הנדר.

יצחק פינדרוס: נדרי זירוזין זה שניסית לזרז מישהו לעשות משהו והסכמת להתפשר איתו.

יצחק פינדרוס: זה לא אומר שאתה יכול לזרז מצביע ולשקר לו.

יצחק פינדרוס: נדרי שוגגין זה שחשבת שתוכל לקיים ולא הצלחת לקיים בגלל משהו שמיימי שקרה.

יצחק פינדרוס: אבל יש דבר אחד שהוא ברור, והזכרת אותו קודם, ניר אורבך, וזה בדיוק מה שקרה כאן במחזה המביש ששרת הפנים התחילה וסיימה איתו.

יצחק פינדרוס: היא התחילה עם נאום חוצב להבות על האחריות לביטחון ישראל, התחילה עם הסבר ומוסר למה אנחנו נגד הביטחון, וסיימה בקול ענות חלושה בתוך כמה שעות בהסבר שממש, אני חושב שמוסי רז יכול היה להסביר את זה לא פחות טוב ממנה, אולי אותו דבר – להסביר את ההסבר למה זה לא כל כך ביטחוני, זה לא כל כך משמעותי, כי הילד הזה צריך לעבור ולנסוע, אבא שלו צריך לנסוע לירדן ואימא שלו צריכה לנסוע משם.

יצחק פינדרוס: תדע לך דבר אחד – גם אם שכחת, תזכור את רש"י, שאמר את הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: הדבר היחיד שאתה לא צריך לקיים זה כשאתה נשבע שלא לקיים את התורה וכשאתה נשבע לאכול דבר נבלה.

יצחק פינדרוס: השבועה הזאת שאתם נשבעתם לאנשים שהם נגד עם ישראל, נגד ביטחון ישראל, נגד מסורת ישראל, נגד היהדות – ולצערנו הרב, אנחנו רואים 70 שנה שזה הולך יחד, ולא יעזור כלום, ואי-אפשר לברוח מזה – השבועה הזאת היא הדבר היחיד שאתם לא צריכים לקיים.

יצחק פינדרוס: את ההבטחה שלכם לדאוג לביטחון ישראל, כשאז לא התכוונתם לקיים – על זה נשבעתם כבר בהר סיני.

יצחק פינדרוס: תחזרו בכם מהר, לפני שיהיה מאוחר מדי.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאי גולן: דילגת עליי – – –

מיקי לוי: הן מעדכנות.

מיקי לוי: זה לוקח להן זמן.

מיקי לוי: עשינו את זה ידני.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת מנסה לעדכן.

מיקי לוי: אני אגיד גם מי הבא אחריו.

קריאה: – – –

מיקי לוי: מאה אחוז.

מיקי לוי: אחרי חבר הכנסת פרוש – חבר הכנסת איימן עודה; אחריו – חבר הכנסת יברקן; אחריו – חברת הכנסת גולן; אחרי חברת הכנסת גולן – חבר הכנסת מרגי.

יעקב ליצמן: אנחנו לא – – –

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אם אני אגיד הרבה, לא תזכרו.

מיקי לוי: אתה אחריו.

בצלאל סמוטריץ': – – – לא מצביע.

קריאה: – – –

קריאה: לא יודע.

קריאה: לא מצביע.

מאיר פרוש: אדוני – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, שנייה אחת.

מיקי לוי: אני אקרא בכל פעם ארבעה שמות, כדי שתהיו מוכנים, בסדר?

יעקב ליצמן: – – –

מיקי לוי: הן משתדלות לעדכן.

מיקי לוי: גם להן לוקח זמן.

מיקי לוי: כן, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – –

יעקב ליצמן: אני לא יודע אם אני מופיע כאן או לא.

מאיר פרוש: – – מה ההתרגשות?

מאיר פרוש: מדוע אתם מתרגשים ממה שאתם שמעתם פה בשעה האחרונה?

מאיר פרוש: אנחנו כבר לועסים שבועיים, שבועיים אנחנו לועסים את הפתגם שאני הולך להקריא בפניכם.

מאיר פרוש: שבועיים.

מאיר פרוש: מה אתם מתרגשים?

מאיר פרוש: מזכיר הממשלה כותב הערב: "יובהר כי בקשה זו מחליפה את בקשת הממשלה בנושא".

מאיר פרוש: אנחנו כבר שבועיים דנים על המושג של צו אחד, והיום מזכיר הממשלה מבקש חליפי.

מאיר פרוש: יש ראש ממשלה?

מאיר פרוש: יש ראש ממשלה חליפי?

מאיר פרוש: היום מזכיר הממשלה מבקש חליפי.

מאיר פרוש: עד עכשיו דיברנו על צו שמסתיים בתאריך זה וזה.

מאיר פרוש: עכשיו אנחנו מדברים על צו חדש.

מאיר פרוש: הבעיה המרכזית היא שכאשר אנשי כנסת הגדולה ביקשו וחיברו את התפילה "אתה בחרתנו מכל העמים, אהבת אותנו ורצית בנו", הם לא התכוונו לכאלה שקרנים כמו ששמענו אותם היום בערב.

מאיר פרוש: כאלה אנשים כמו היום בערב – לא אליהם אנחנו מתכוונים.

מאיר פרוש: "אתה בחרתנו מכל העמים" – אנחנו קצת יותר, אנחנו שונים מכל העמים.

מאיר פרוש: מה זה לומר שקר?

מאיר פרוש: גם מזכיר הממשלה כותב היום בערב שהוא מבקש להחליף את הנושא ממה שהוא כבר הודיע ב-9 ביולי.

מאיר פרוש: מישהו חושב שכבר עברנו את 9 ביולי?

מאיר פרוש: תסתכלו מה מזכיר הממשלה כותב לנו – מ-9 ביולי.

מאיר פרוש: הכול שקר, הכול מתנהל בבוקה ומבולקה.

מאיר פרוש: חבל על כל דקה שאתם מנהלים את העסק הזה.

מאיר פרוש: תתפטרו כולכם.

מאיר פרוש: תנו לנו להיפטר מכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני אדבר בשפה הערבית.

איימן עודה: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אני רוצה לדבר עם הרשימה המאוחדת בשפה הערבית, בשפת ילדי העם האחד, שפת ילדי הארץ האחת, ילדי האנשים שלנו, שסובלים מהחוק הנפשע הזה.

איימן עודה: אני רוצה לדבר אתכם בשפה שלנו כי כל אותם גזענים לא מעניינים אותי.

איימן עודה: פירקתם את הרשימה המשותפת ועצבנתם אותנו.

איימן עודה: שיתפתם פעולה עם נתניהו ואנחנו כעסנו עליכם.

איימן עודה: דיברתם בשפה כנועה לנתניהו כדי שייפגש אתכם וכעסנו עליכם.

איימן עודה: הלכתם לדרוקמן, התחננתם אליו שסמוטריץ' ובן גביר יקבלו אתכם, והם לא קיבלו אתכם.

איימן עודה: )

קריאה: – – – מדבר בערבית – – –

איימן עודה: (החלטתם לתמוך בממשלה של נפתלי בנט.

איימן עודה: )

איתמר בן גביר: מה הוא אומר?

איתמר בן גביר: אני רוצה הודעה אישית, אני רוצה להגיב לו.

איימן עודה: (אבל היום, ברגע הזה, היום, ברגע הזה – יש לכם חצי שעה, לכם ולנו; אנחנו יכולים להפיל את החוק הזה לחלוטין.

איימן עודה: גדעון סער, שלא עובר את אחוז החסימה, לא רוצה ללכת לבחירות.

איימן עודה: נפתלי בנט, שלא עובר את אחוז החסימה, לא רוצה ללכת לבחירות.

איימן עודה: אנחנו יכולים להיות איתנים לחצי שעה ולהפיל את החוק הזה.

איימן עודה: שמעתם את אילת שקד אומרת לפני עשר דקות: אני רוצה לעשות את מה שעשה דרעי.

איימן עודה: דרעי בכל שנה נתן ל-1,200 או 1,300 החלטה ל-5/א – לא אזרחות, 5/א – אני מתכוונת לעשות את אותו הדבר, לא יותר מפעם אחת.

איימן עודה: חבל, הכוח הזה נמצא בידיכם ובידינו.

איימן עודה: אנחנו יכולים לפסול את החוק.

איימן עודה: אסור לכם להצביע איתם ולפגוע באנשים שלנו בקולות של ערבים הפעם הזאת.

איימן עודה: אני מבקש מכם מדם ליבי שלא תעשו זאת.

איימן עודה: אללה ייתן לכם בריאות.

איימן עודה: )

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, בבקשה.

משה אבוטבול: לא אמרת את השם שלי.

שלמה קרעי: לפחות תתרגם לעברית, כדי שנדע מה אמרת.

קריאה: איימן, נכון?

קריאה: אמרת משהו.

קריאה: סמוטריץ' אמר אותו דבר.

איתמר בן גביר: אפשר לדעת מה הוא אמר?

קריאה: הוא אמר שהם מקבלים את אילת שקד למועצת השורא – – –

מיקי לוי: הוא אמר שהוא מדבר מדם ליבו.

מיקי לוי: הוא אמר שהם הלכו לבן גביר ולרב דרוקמן.

מיקי לוי: הוא לא אמר דברים – הוא דיבר בעיקר עליהם.

אופיר אקוניס: אבל אם הוא שיבח את הרב דרוקמן – – –

מאיר פרוש: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק, בבקשה.

קרן ברק: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש לי תמיד עצה לאנשים שאני חושדת שהם מתחילים באיזשהו תפקיד או במשימה שאני חוששת שבאיזשהו שלב הם יעברו את הקווים האדומים של עצמם.

קרן ברק: אני אומרת להם: תקשיבו, קחו דף ועט.

קרן ברק: אתם נכנסים לתפקיד או אתם נכנסים למשימה – תסמנו לעצמכם את הטריטוריה שלכם ואת הקווים האדומים שאתם, עם עצמכם, לא רוצים לעבור אותם אף פעם.

קרן ברק: עם עצמכם.

קרן ברק: אולי אף פעם לא תגידו לחברה מה רשמתם לעצמכם, אבל לפחות בעיני עצמכם תסתכלו ותוכלו לראות מתי עברתם את הקווים האדומים ששמתם לעצמכם.

קרן ברק: זו בעצם העצה שחבל אולי שלא נתתי לפני כן לשרה שקד.

קרן ברק: אני בטוחה שאם היא הייתה יושבת עם עצמה עם דף ועט לפני שנכנסה לתפקיד – בוודאי לפני שנה או שנתיים – והייתה אומרת בקריירה הפוליטית שלה איפה היא שמה לעצמה את הקווים האדומים ועל מה היא לא תעבור אף פעם, אז גם אם היא לא הייתה מגלה לנו, לפחות עם עצמה היא הייתה יודעת שהיא עברה היום את הקווים האדומים שלה.

קרן ברק: את אותה עצה – אני רוצה לדבר גם אליך, כבוד היושב-ראש.

קרן ברק: אני חושבת שהכנסת הזאת חשובה מדי.

קרן ברק: הסיסטם, איך שזה בנוי, חשוב מכדי שבכל פעם שעוברים עוד קו אדום ופתאום אנחנו רואים דברים שלא חשבנו שנראה כאן, אתה, בחוויה שלי, לא מקבל את זה בצורה שצריכה להתקבל.

קרן ברק: זה בדיוק כמו שקרה פעם עם ההצבעה הכפולה של אביר קארה, שזה לא משנה אם הוא הצביע ככה או ככה או ככה ככה – זו עדיין הצבעה כפולה.

קרן ברק: לקח הרבה זמן בשביל שתפנים שזו הצבעה כפולה והרבה זמן בשביל שתפנים בכלל שצריך לבטל את ההצבעה הכפולה, זאת אומרת, שזו הצבעה שנעשתה בשקר, כי הצביעו פעמיים, וצריך לבטל אותה.

קרן ברק: גם עכשיו באים ומסבירים לך שמחכים לשרה שקד – זה לא מרוע, זה לא ממשהו שאנחנו מנסים לטרפד.

קרן ברק: זה באמת כדי שיהיו כאן

קרן ברק: סדרי דיון אמיתיים ונכונים על פי החוק והתקנון.

קרן ברק: אומרים לך: אנחנו רוצים לשמוע ממנה מה נחתם, אם בעל פה ואם בכתב.

קרן ברק: מן הראוי היה שבשביל שנכבד את כולנו וכדי שלא סתם יצאו אמוציות – שיכולנו להימנע מהן אם רק היית אומר: שמעתי, תנו לי רגע לחשוב – ולחשוב.

קרן ברק: היית מבין שקודם צריך לשמוע אותה ואחרי זה נמשיך את הדיון.

קרן ברק: אז אני מבקשת שבשביל שנשמור על פרופורציות, ומכיוון שלא תמיד באמת אנחנו יודעים את התשובות ברגע הראשון, זו לא בושה וגם לא חולשה לעצור רגע, לחשוב לרגע, ולא על אוטומט להגיד: תמשיכו, תמשיכו, תמשיכו, כשאתה רואה כמה זה בוער בעצמותינו.

קרן ברק: אני חושבת שזה גם היה הדבר הנכון והחוקי לעשות.

קרן ברק: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מאיר פרוש: הוא כמעט היה מפכ"ל.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשית, אדוני היושב-ראש, קודם, בלהט הדברים קראתי לך "בריון", ואני רוצה להתנצל על המילה, אבל זה לא אומר שאני מסכים להתנהלות, משום שאני בדרך כלל, כמעט תמיד, לא נוהג בשיח הזה, אבל התעצבנתי, משום שחיכינו 2,700 שנה כדי לחזור לארץ ישראל, ואני רואה איך מוכרים את המדינה שלי בלילה בכנסת ישראל על ידי סחטנות של מפלגה בת ארבעה מנדטים; אנחנו רואים פה כמה אנשים שגנבו את קולות הימין והקימו את הממשלה המסוכנת שקמה אי פעם כנגד העם היהודי וכנגד מדינת ישראל עצמה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שלא הכול פוליטיקה, ואתם צודקים – גם אנחנו באופוזיציה לפעמים בלהט הדברים אולי עושים את החשבונות.

דסטה גדי יברקן: אבל למכור את המדינה – מה בעצם היה פה?

דסטה גדי יברקן: הביאו חוק, הוראת שעה שצריך לחדש אותה לשנה הבאה בכל שנה.

דסטה גדי יברקן: הגיעה עכשיו הממשלה, וסוחטים אחד את השני: במקום פעם בשנה, פעמיים בשנה.

דסטה גדי יברקן: הם מביאים את זה עכשיו לעוד חצי שנה.

דסטה גדי יברקן: מעכשיו עד חצי שנה – סחטו.

דסטה גדי יברקן: אנחנו לא יודעים כמה אנחנו הולכים לשלם, לא יודעים מה יש בהסכמים האלה.

דסטה גדי יברקן: הסחיטה העתידית היא בעוד חצי שנה, לקראת – כשחצי השנה תסתיים.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת שקמה זו הממשלה המסוכנת ביותר שלהערכתי – אני לא יודע, יתקנו אותי חבריי הוותיקים פה במשכן, בבית.

דסטה גדי יברקן: לא הייתה ממשלה שחלקים מחבריה מתנגדים לאותה מדינה, למדינת ישראל היהודית.

דסטה גדי יברקן: מתנגדים.

דסטה גדי יברקן: אני רואה פה את מנסור עבאס, יושב-ראש רע"מ, שאני משוכנע שהוא לא מאמין במדינה יהודית.

דסטה גדי יברקן: זה לגיטימי לחלוטין.

דסטה גדי יברקן: אני מכבד את דעתם.

דסטה גדי יברקן: אני לא אסכים איתם לעולם, אבל לא יכול להיות שאנחנו, מתוך רצון – ואפילו לא מתוך רצון, מתוך גחמה ושנאה אישית לבן אדם אחד – מוכרים מדינה באמצע הלילה.

דסטה גדי יברקן: אני חושב ששר הפנים היוצא, הרב אריה דרעי – אמרו שהרב דרעי, כשהוא היה שר פנים, גם הוא נתן את המכסות האלה.

דסטה גדי יברקן: כמדומני, זה קרה בגלל לחצים של הייעוץ המשפטי, והוא גם רצה לעשות את זה.

דסטה גדי יברקן: הוא כבר הודיע על כך בהודעה האישית שלו.

דסטה גדי יברקן: אבל אין מה להשוות כשמדינת ישראל נמכרת באמצע הלילה בנזיד עדשים – בעבור מה?

דסטה גדי יברקן: עבור כיסא לאילת שקד.

דסטה גדי יברקן: אני מניח שעדיין כואבת לה הבטן, ואני לא יודע איך היא הולכת לישון, אבל איך אפשר למכור מדינה ולהתהלך פה, בבניין, בתוך המליאה, כאילו לא קרה כלום, זה רק איזה מהלך פוליטי?

דסטה גדי יברקן: אתם לא פוגעים באף אחד אחר אלא במדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שמעולם לא הייתה ממשלה מסוכנת כזאת – –

מיקי לוי: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: – – והממשלה הזאת רעה גם לערבים וגם רעה ליהודים, ובכלל רעה לכל השיח הפוליטי הזה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, מילה, ברשותך.

דסטה גדי יברקן: התנצלתי בפניך קודם.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שאתה, כמי שמנהל את מליאת הכנסת – למושג יושב-ראש הכנסת יש כבוד-על, וכולנו נוהגים כך.

דסטה גדי יברקן: אני מקווה שאתה גם תכבד אותנו.

דסטה גדי יברקן: לא יכול להיות שאתה תנהג כחבר הכנסת, כאחד מאיתנו.

דסטה גדי יברקן: אתה המבוגר האחראי; אתה ששומר על הנהלים, על התקנון.

דסטה גדי יברקן: אנחנו אחריך, אבל אל תהיה מובל בעניין הזה.

דסטה גדי יברקן: תודה על ההקשבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני רק אגיד שעד שקראתי לשרה, הייעוץ המשפטי אמר שאני יכול להמשיך.

מיקי לוי: אבל שלחתי לקרוא לשרה.

מיקי לוי: זהו.

מיקי לוי: אבל בסדר.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן.

מיקי לוי: אחריה – חבר הכנסת יואב בן צור.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת ביטון, חבר הכנסת אייכלר, חבר הכנסת אריה דרעי, שביקש, ואחרי זה – חבר הכנסת ליצמן.

דוד אמסלם: אנחנו רשומים אצלך?

מיקי לוי: אני יודע.

מיקי לוי: אני יודע.

מיקי לוי: זו הייתה כאילו הודעה, והוא ביקש.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, פעם שמעתי את אילת שקד דוברת אמת.

מאי גולן: זה אולי קצת נראה תלוש ולא אמין עכשיו, אבל אני מבטיחה לכם, לכל מי שצופה בי – באמת, פעם אני, אישית, שמעתי אותה דוברת אמת.

מאי גולן: קצת לפני שהיא עמדה פה כאחרונת הדוברים של רע"מ והשמאל הקיצוני ודיברה בכזאת הומניות ורגש כלפי אותם אנשים שחשוב לה לאזרח, באמת, במקרים פרטניים – מעולם לא ראיתי אותה באמת בכל כך הרבה רגש – קצת לפני כל הדברים האלה אילת שקד הייתה איתי בדרום תל אביב, פגשה זקנות שאנסו אותן, פגשה קורבנות רצח, פגשה אנשים שחיים עם מקלטים שנכבשו על ידי מסתננים ואין להם חיים, פגשה ניצולי שואה שאיבדו את מעט השפיות בחיים שנשארו להם.

מאי גולן: היא הסתכלה לי בעיניים ואמרה לי: כל עוד אני אהיה חברת כנסת, ואם יום אחד אני אהיה יותר מזה, אני אפעל לשמור על מדינת ישראל כמדינה יהודית.

מאי גולן: זוכרים, עוד כשהיא הייתה בישראל שלי כמה דברים היא הייתה אומרת: שום דבר לא שווה למכור בשבילו את מדינת ישראל, הייתה אומרת אילת שקד.

מאי גולן: אני עוקבת אחריה שנים רבות, עוד לפני שהייתי חברת כנסת.

מאי גולן: פסקת ההתגברות הייתה חשובה לה, ולמרות זאת, כשבזמן אמת היא קיבלה את חוק-יסוד: ההגירה, היא לא רצתה לקדם אותו ממניעים של קרדיט, ממניעים פוליטיים צרים וקרים.

מאי גולן: אין לה זכות אפילו לדבר על התקופה של שר הפנים הרב אריה מכלוף דרעי כשהיא עושה בושה לתפקיד שהיא עוד לא 24 שעות נמצאת בו.

מאי גולן: אילת שקד, נפתלי בנט, גדעון סער, זאב אלקין, שרן השכל, מכרתם את נשמתכם – אני לא אגיד למי.

מאי גולן: מכרתם את נשמת ארץ ישראל.

מאי גולן: אני מסתכלת פה על הצעירים שיושבים למעלה, שבאו לראות את המליאה בערב שכזה.

מאי גולן: אני מסתכלת עליכם כל הזמן, כשראיתם את כל הבלגן פה.

מאי גולן: אני רוצה להסתכל לכם בעיניים ולהגיד לכם:

מאי גולן: כך לא נראה המחנה הלאומי, כך לא נראה ימין אמיתי.

מאי גולן: זה לא מה שזה.

מאי גולן: אתם עושים לי לב – אני מחזירה לכם.

מאי גולן: אני מבטיחה לכם שאידיאולוגים וערכיים אמיתיים ימשיכו להילחם על מדינת ישראל.

מאי גולן: זה לא ייראה כך.

מאי גולן: אילת שקד היא לא ימין אמיתי – היא זיוף, היא שקר.

מאי גולן: עידית סילמן היא לא ימין אמיתי – היא זיוף, היא שקר.

מאי גולן: נפתלי בנט הוא אולי ראש ממשלה חוקי, אבל לא לגיטימי, ובטח שלא ימין – הוא שקר.

מאי גולן: אני מבטיחה לכם, מטעם כל סיעות האופוזיציה: נמשיך להילחם, בעזרת השם, כדי שיהיה פה מחנה לאומי.

מאי גולן: לא עברנו אלפיים שנות גלות בשביל שימכרו את המדינה שלכם, של הילדים שלכם ושל הנכדים שלכם, בעזרת השם, בשביל נזיד עדשים של אילת שקד השקרנית.

מיקי לוי: תודה.

מאי גולן: תתביישי לך.

מאי גולן: שיקרת לכל הבוחרים שלך, לכל מי שאי פעם האמין בך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מאי גולן: היום אני מרחמת עליכם, על איך שההיסטוריה היהודית תזכור אתכם.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן – –

מאי גולן: בושה.

מיקי לוי: – – תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור, בבקשה.

קריאה: – – –

קריאה: הודעה אישית.

קטי קטרין שטרית: באמת – – – אישית, כי היא מנסה עכשיו כביכול, אתה מבין – אריה דרעי עשה את זה, מותר לי.

קטי קטרין שטרית: כי היא לא אומרת את האמת.

מיקי לוי: בבקשה, אדוני.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

יעקב מרגי: – – –

יואב בן צור: מה?

יעקב מרגי: תן בראש.

יואב בן צור: המחזה שראינו פה היום – אף שאני לא ותיק כל כך, עדיין יש לי כמה שנים טובות פה – זה מחזה שלא היה מעודו.

יואב בן צור: צר לי, אדוני היושב-ראש, שנדבקת לחוות דעת שקיבלת, אבל כשאנחנו ביקשנו ממך וניגשנו ליועצת המשפטית והיא אמרה: אתם צודקים, היינו בטוחים שאתה מבין את זה.

יואב בן צור: אבל אני רוצה לומר לכם דבר אחד: אם מצביעי רע"מ, אם חברי הכנסת של רע"מ חושבים שבאמת, בסופו של הליך, אילת שקד תצליח לתת להם את מבוקשם, הם אינם אלא טועים.

יואב בן צור: פשוט הממשלה הזאת חוטאת בשקרים.

יואב בן צור: הרי גם תושבי אביתר, שפינו את המאחז – קיבלנו אמירה של ראש הממשלה החליפי שזלזלה בסיכום שהיה, ובוודאי שאף אחד מהתושבים שם לא יחזור להיות באותו מקום ולא תקום אותה ישיבה, כי זו ממשלה שאין בה כנות, ממשלה שאין בה אמת, ממשלה שעיוותה את רצון בוחריה ואין לה שום בעיה להמשיך ולעוות את ההסכמים שאליהם היא מגיעה, כי אם יד ימין אומרת כך ויד שמאל אומרת אחרת אז אנחנו יודעים בדיוק של מי היד המחליטה פה, מי קובע את סדר-היום ומי קובע מה יקרה ואיך יהיה.

יואב בן צור: לכן, אנחנו בעוד כמה חודשים נגיע לאותו מחזה, ויראו כולם שהממשלה הזאת, כמו הרבה דברים שהיא הבטיחה לעשות ולא מצליחה לעשות, הבטיחה דבר אחד אבל בעצם לא מקיימת אותו.

יואב בן צור: אנחנו נחזור לאותה סצנה שהיינו בה היום, לאותה הצגה שהייתה פה היום, כי שוב, הם לא יוכלו למלא את מה שהם רצו, וממילא הממשלה הזאת, כמו שהיא רעועה, היא תיפול במהרה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטון, בבקשה.

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודמי, הרב בן צור, אמר שהוא פה לא הרבה שנים.

חיים ביטון: אני חייב להגיד לכם שאני די חדש פה, ואני מודיע לכם שאתם מקלקלים את הדור החדש.

חיים ביטון: אנחנו מנסים להבין מה קורה כאן, אני מנסה להבין מה קורה כאן, ואני מבין דבר אחד: אין כללים.

חיים ביטון: לקואליציה הזאת אין שום כלל.

חיים ביטון: מה שחשבנו, בזמן שדובר על כך שמפלגת ימינה – כשהגברת, שרת הפנים, שהייתה פה לפני כן, עשתה בעצם את אותו מהלך או הציגה את אותו מהלך שקורה עם הקואליציה הזאת, זה בעצם מסמל את כל מה שקרה כאן מהרגע הראשון.

חיים ביטון: רוב העם לכאורה בחר במשהו אחר, והוא קיבל את ההפך המוחלט.

חיים ביטון: זה בסך הכול הימצאות בתוך מסך עשן, שזה דבר שיש בתוכו מלא מלא בדותות והסתרות ודברים שנעשים במחשכים, כמו שכנראה קרה כאן, ברגעים שישבנו כאן ושעמדו כאן חברי הקואליציה ומשכו זמן כדי שבחוץ יוכלו להמציא עוד איזה פתרון, עוד איזה רעיון, כדי לפתור את הבעיה, שהממשלה הזאת בעצם הסתירה מהציבור.

חיים ביטון: היא מסתירה את העובדה המציאותית שאין שום יכולת קיום לממשלה מהסוג הזה, לקואליציה מהסוג הזה.

חיים ביטון: זהו צעד קטן בתוך הליך ארוך שימשיך להיות עוד הרבה זמן.

חיים ביטון: הרי בפעם הראשונה שנגיע לאיזשהו חיכוך קטן בדרום או בצפון, או כל איזה דבר שיגיע באמת לצורך טיפול בביטחון במדינה – לכאורה עכשיו ציירו לנו שאנחנו פוגעים בביטחון וסיפרו לנו פה סיפור על פגיעה בעין אחת ובעין השנייה.

חיים ביטון: חברים, ממשלה שלא רואה מה קורה סביבה, קואליציה שלא רואה מה קורה סביבה, אין עניין לתת לה גם את העין השנייה, כי היא בין כה וכה לא רואה שום דבר.

חיים ביטון: ולכן בואו נוריד ונסיר את אותו מחסום שנמצא בעיניכם ושמנסים לשים את זה בפני הציבור כאילו יש פה איזשהו דבר הומוגני, דבר ששייך להתקיים.

חיים ביטון: אנחנו רק שבוע-שבועיים מאז שהוקמה הממשלה הזאת, ואתם נמצאים בסיטואציה הזאת שאתם נמצאים בה.

חיים ביטון: לפנות בוקר הולכים ועושים שינויים כאלה ואחרים, שייבדקו כמובן ברמה המשפטית, אבל הם באמת נראים פה – מהחברים שנמצאים פה כל כך הרבה זמן וכל כך מתקוממים על תהליכים חדשים, מסתבר שתצטרכו בקרוב ממש ממש בקרוב להתמודד עם דברים יותר מורכבים, ואני בטוח שאז אתם כבר תהיו בבעיה שלא תוכלו לפתור אותה, גם במחשכים, ונאמר בעצם די לצרה הזאת.

חיים ביטון: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת דרעי, ואחריו – חבר הכנסת ליצמן.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בשעה זו יש אנשים שלומדים את הדף היומי.

ישראל אייכלר: בדף היומי של היום, של אתמול ושל היום, יומא פ"ו, יומא פ"ז, אנחנו מוצאים דברים מדהימים, כאילו נכתבו באקטואליה.

ישראל אייכלר: מפרסמים את החנפים, אומר רש"י – הרשעים שמראים את עצמם כצדיקים – לחילול ה', כי אנשים יראו שככה מתנהגים.

ישראל אייכלר: שנאמר בספר יחזקאל: "ובשוב צדיק מצדק ועשה עול ונתתי מכשול לפניו".

ישראל אייכלר: הקדוש ברוך הוא יכשיל אותו, כי שלוות רשעים תקלה והרשות מקברת בעליה.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, כשאדם מתנהג – הגמרא מדברת מאחאב – כפי שלא צריך אז הוא מפסיד.

ישראל אייכלר: ראשון המורים – קראו לו רב.

ישראל אייכלר: רב אמר שכשהוא ראה ציבור גדול מריע לו והוא חשש שמא תזוח דעתו, הוא אמר על עצמו את הפסוק באיוב: "אם יעלה לשמים שיאו וראשו לעב יגיע" – עב זה עננים – "כגללו לנצח יאבד.

ישראל אייכלר: רואיו יאמרו איו" – איפה הוא, הוא ייעלם – "כי לא לעולם חסן ואם נזר לדור ודור".

ישראל אייכלר: "שאת פני רשע לא טוב".

ישראל אייכלר: אומרת הגמרא, מסכת יומא, פ"ז: לא טוב להם לרשעים שנושאים להם פנים בעולם הזה.

ישראל אייכלר: לא טוב לאחאב שנשאו לו פנים לעולם הזה.

ישראל אייכלר: הגמרא מסבירה שעדיף לבן אדם להיכשל כדי שהוא יוכל לחזור בתשובה מאשר להצליח, חלילה, ברשעותו.

ישראל אייכלר: אני אומר לממשלה הזאת: יש גם אנשים טובים, כנראה, בממשלה הזאת.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה להכליל אף אחד.

ישראל אייכלר: אבל עצם הדבר שהם שותפים לכל כך הרבה מעשי רשע ולכל כך הרבה רוע ולכל כך הרבה עוול – להדרה, למרד בה' אלוקי ישראל; אני לא מדבר על אנשים שחוטאים באופן פרטי, שיכולים לחזור בתשובה והקדוש ברוך הוא סולח ומוחל.

ישראל אייכלר: ממשלה שמכריזה על חילולי שבת דווקא, על כל תועבות העמים בצורה הכי גרועה, על להילחם נגד ילדים קטנים ונגד אימהות עובדות בגלל שהן חרדיות, ושר שמכריז בשם הממשלה שהערבים והחרדים זה ילודה ובטלה ושהם לא תורמים כלום – גזענות נוראה, רוע צרוף כזה – ממשלה כזאת לא יכולה להצליח.

ישראל אייכלר: אם מישהו חבר – אם יש ידיד לבנט ולאילת שקד ולכל החברים בממשלה הזאת, תייעצו להם לפרק את החבילה הרעה הזאת.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה להגיד מי פה הרע ומי פה הטוב; יש כאלה שאומרים שהטוב הוא אלה והרעים הם אלה – ימין, שמאל, ערבים, יהודים, ישראלים, לא משנה מי.

ישראל אייכלר: יש פה הרבה רוע, יש פה תרכובת של רוע, והממשלה הזאת, לטובתה, חייבת להתפרק ולחזור בתשובה ולבטל קודם כול את הגזרות.

ישראל אייכלר: מנסור עבאס הבטיח היום שהוא לא ייתן לליברמן לפגוע בקצבאות הילדים ולפגוע בציבור החרדי והוא יגן עליהם.

ישראל אייכלר: אז אני לא יודע אם הוא יקיים את זה, אבל איזה חילול השם שממשלה שנקראת יהודית במדינת היהודים – –

מיקי לוי: תודה.

ישראל אייכלר: – – צריכה שמנסור עבאס יגן על ילדי ישראל.

ישראל אייכלר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת דרעי, בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה לך, היושב-ראש.

אריה מכלוף דרעי: החוק של הוראת השעה התקבל ב-2003.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה להסביר כמה נקודות, כיוון שאני רואה שיש פה הרבה אי-הבנה.

אריה מכלוף דרעי: ב-2003 החוק נכנס לתוקף.

אריה מכלוף דרעי: כשאני נכנסתי לתפקידי ב-2016 בג"ץ היה נגד התוקף של הוראת השעה, בהרכב של 11 שופטים.

אריה מכלוף דרעי: באו ממשרד המשפטים וטענו – אנשים שצריכים להגן עליי בבג"ץ – ואמרו: אדוני שר הפנים, יש כ-2,000 משפחות – – –

יעקב ליצמן: מי היה – – –

אריה מכלוף דרעי: רגע, תן לי לדבר, נו, מה?

יעקב ליצמן: מי היה שר המשפטים?

אריה מכלוף דרעי: כ-2,000 משפחות הגישו בקשה לאחמ"שים לפני 2003.

אריה מכלוף דרעי: החוק תפס אותם אחרי שהם הגישו את הבקשה, ולכן מבחינה משפטית אי-אפשר להגן על דבר כזה, ויש סכנה די מוחשית – אני אפילו לא זוכר להגיד איזה התבטאויות, אם הם יכולים להגן עליי או שהם לא יגנו עליי – שהחוק הזה ייפול לגמרי.

אריה מכלוף דרעי: ואז התקבלה החלטה שאותן 2,000 משפחות, כל 2,000 המקרים שהיו לפני 2003, יוכלו לקבל לפי בדיקות של קריטריונים את א/5.

אריה מכלוף דרעי: רק בזמן האחרון נגמר הטיפול.

אריה מכלוף דרעי: מתוך 2,000 נמצאו 1,587 או משהו כזה, ושאר ה-400 לא היו לפי הקריטריונים.

אריה מכלוף דרעי: עוד נתון אחד שאני רוצה לומר: לפני חודש, כשהייתי עדיין שר הפנים, קיימתי דיון עם משרד המשפטים ועם השב"כ כדי להמליץ לממשלה ולהביא לממשלה שיש צורך להאריך בשנה – כל שנה צריך לקיים דיון, גם מבחינה משפטית וגם מבחינה ביטחונית.

אריה מכלוף דרעי: הסיכום של הדיון היה שלא לתת שום הקלה ושום הטבה ולהביא את החוק כמו שהוא, גם מבחינת משרד המשפטים וגם מבחינת השב"כ.

אריה מכלוף דרעי: קודם כול שנדע: כשאומרים "אריה דרעי" ו"אריה דרעי" – אז הינה, אריה דרעי הניח את החוק הזה, על דעת משרד המשפטים ועל דעת השב"כ, ללא שום צורך במתן הקלה.

אריה מכלוף דרעי: אני פונה עכשיו לשרת הפנים ואני אומר שלצערי הרב, לפי המידע הבדוק שיש בידי, לא נאמרה פה כל האמת.

אריה מכלוף דרעי: מה שאמרת, 1,600 משפחות שיקבלו בתוך חצי השנה הזו – – –

ניר ברקת: זו מתנה פוליטית.

אריה מכלוף דרעי: דקה, דקה.

אריה מכלוף דרעי: ברור שזאת פשרה פוליטית.

ניר ברקת: מתנה, לא פשרה.

אריה מכלוף דרעי: מתנה פוליטית.

אריה מכלוף דרעי: אבל לא נאמרה כל התמונה.

אריה מכלוף דרעי: אני יודע שיש גם סיכום על כל הנשים בנות ה-50 והגברים בני ה-55 שיקבלו אוטומטית, גם הם, אחמ"שים.

אריה מכלוף דרעי: אני יודע שיש גם הסכמה שכל מי שנמצא בהיתרי שהייה מעל עשר שנים גם הוא יקבל.

אריה מכלוף דרעי: יש עוד שורה של דברים שלפי מה שאני שומע הם בסיכום ולא נאמרו כאן.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו, וכל זה במחיר – מילא הייתם מאריכים בשנה.

אריה מכלוף דרעי: כל זה פירושו שאנחנו נתחיל את הוויה דולורוזה הזאת עוד כמה חודשים.

אריה מכלוף דרעי: הרי עוד שלושה-ארבעה חודשים כבר צריך להתכונן כדי להביא את זה לחצי השנה הבאה.

מיקי לוי: תודה.

אריה מכלוף דרעי: כל זה, המחיר ששולם כאן – אני עדיין לא מביע דעה; אני רק אומר, קודם כול שימו את האמת על השולחן ואל תיתפסו באחרים, להגיד: גם אחרים נתנו.

אריה מכלוף דרעי: זאת האמת, כמו שאמר חבר הכנסת ניר ברקת, זאת מתנה פוליטית למען הישרדותה של הממשלה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ליצמן, ואחריו – חבר הכנסת מעוז, חבר הכנסת אבוטבול, חבר הכנסת בוסו וחבר הכנסת אוחנה.

קריאה: יש לנו כבר את הרשימה.

מיקי לוי: יש רשימה?

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול תודה על רשות הדיבור.

יעקב ליצמן: יש כאן קואליציה של גנבים.

יעקב ליצמן: גנבו מפלגה, גנבו הצבעה כפולה, ועכשיו מנסים לגנוב חוק.

יעקב ליצמן: תקנון.

ניר ברקת: זה אותם אנשים, זה לא קואליציה.

יעקב ליצמן: אותה מפלגה – ימינה.

קטי קטרין שטרית: איזה ימינה?

קטי קטרין שטרית: הם צריכים לשנות את השם.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אני חייב להגיד כמה דברים.

יעקב ליצמן: בהמשך למה שהרב דרעי אמר, שלא מסרו את האמת, הגיעה אליי שמועה – ואני רוצה שתבדוק את זה גם כן – שדיברו איתם גם על כסף; היו שם גם דיבורים, משהו על כסף.

יעקב ליצמן: אני לא יודע בדיוק לפרט אם זה נכון או לא נכון.

יעקב ליצמן: הם לא מסרו את זה.

יעקב ליצמן: אני חושב שמה שקרה היום – אני רוצה להעיר לאדוני היושב-ראש: לי אין מייל.

יעקב ליצמן: זה הטלפון שלי.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שתסתכל.

יעקב ליצמן: זה הפלאפון שלי.

יעקב ליצמן: אין לי מייל.

יעקב ליצמן: אתה לא יכול לבוא ולהגיד לכנסת ששלחו לנו מייל.

יעקב ליצמן: אין לי מייל, ולא יכול להיות שאתה לא מגן עליי כשאני לא יכול לקבל את החומר – – –

קריאה: חילקנו למנהלי הסיעות.

יעקב ליצמן: מה?

מיקי לוי: מנהלי הסיעות קיבלו ויש עותקים כתובים, אבל בסדר.

מיקי לוי: קיבלתי את ההערה שלך.

מיקי לוי: בסדר.

יעקב ליצמן: לא קיבלתי.

יעקב ליצמן: אמרת ששלחת במייל, ואין לי מייל ואני לא – – –

משה ארבל: למה לא שולחים את זה במייל?

משה ארבל: למה שמים חוקים על שולחן הכנסת?

משה ארבל: לא חבל על הנייר?

משה ארבל: התקנון מחייב.

משה ארבל: יש הנחיה – – –

מיקי לוי: זה לא בזה.

מיקי לוי: זה לא בזה.

משה ארבל: – – – כרגיל – – –

מיקי לוי: אבל זה לא בזה.

יעקב ליצמן: תן לי, תן לי, ברשותך.

מיקי לוי: זה לא – – –

יעקב ליצמן: חבר הכנסת ארבל, תן לי רגע.

שלמה קרעי: ארבל, תפנה לראש הממשלה – – –

יעקב ליצמן: אני מכיר אותך, אדוני היושב-ראש, אתה בן אדם ישר.

יעקב ליצמן: זה לא יכול להיות שאתה מגן, עם כל הכבוד, על מה שקרה היום כאן במליאה.

יעקב ליצמן: היושב-ראש, כל פעם זה מצבים לא קלים, לא רגועים, ומה שקרה כאן – היה צריך לבדוק, צריך להניח על שולחן הכנסת את החוק; היה צריך לבדוק אם כולם יודעים לעשות את זה.

יעקב ליצמן: הרי גם ברשימות וזה – אפילו לא ידעתי איפה להירשם, אף אחד לא אמר לי שצריך להירשם כאן.

יעקב ליצמן: תודה שקיבלתי, אבל בכל אופן זה אי-סדר גדול.

יעקב ליצמן: אני מבין את הבלגן, אני מבין את כל הדברים.

יעקב ליצמן: אי-אפשר להמשיך בצורה כזאת, זה מה שאני אומר לגבי זה.

יעקב ליצמן: לגבי עצם החוק ולגבי עצם הפשרה, זה לא יחזיק מעמד.

יעקב ליצמן: בין כה וכה עוד שבוע יהיה משהו אחר, זה לא יכול להיות, ולכן אני בטוח שבעזרת השם בקרוב תיפלו.

יעקב ליצמן: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש הממשלה המנוח יצחק רבין זיכרונו לברכה אמר: "אין אחריות בלי מתן סמכות למי שלוקח את האחריות".

אבי מעוז: אחריות וסמכות.

אבי מעוז: אם יש לך סמכות, צריכה להיות לך אחריות.

אבי מעוז: אם יש לך אחריות, יש לך גם סמכות.

אבי מעוז: חברי הקואליציה, ובראשם אנשי מפלגת השמאל המתקראת ימינה ומפלגת תקווה חדשה, מאשימים אותנו בחוסר אחריות ובהפקרת ביטחון מדינת ישראל.

אבי מעוז: מי שהביאו לשפל חסר תקדים את ערכן של הבטחות והצהרות ואת האמון בנבחרי ציבור שוברים כעת שיאים חדשים במפגן הצביעות הזה.

אבי מעוז: אלו שמתוך מניעים נקמניים ואישיים בחרו לבגוד בעולם הערכים שהתיימרו לפעול לאורו לאורך השנים והקימו ממשלת מדינת כל אזרחיה יחד עם מפלגות אנטי-ציוניות, מאשימים אותנו עכשיו בכך שאנחנו לא מוכנים לחלץ אותם מהבעיה שאליה הם הכניסו את מדינת ישראל.

אבי מעוז: ביטחונה של מדינת ישראל חשוב לכם?

אבי מעוז: יש פתרונות מצוינים, כמו להעביר יחד איתנו את חוק-יסוד: ההגירה, ועוד יותר טוב – להפסיק את השותפות שלכם בקואליציה עם המפלגות האנטי-ציוניות.

אבי מעוז: חוק האזרחות הוא אכן חשוב, ואנחנו אכן לא רוצים שייווצר מצב שבו אולי יתאפשר להסתנן למדינת ישראל ולקבל אזרחות בחסות החוק, אבל הסכנה למדינת ישראל מהממשלה הרעה שהקמתם היא גדולה לאין שיעור – הסכנה לזהות היהודית, לביטחון, להתיישבות וכן הלאה.

אבי מעוז: במצב נורמלי הקואליציה, חברי הממשלה והעומד בראשה הם בעלי הסמכות לניהול ענייני המדינה, כולל החקיקה, שהם שולטים בה מכוח הרוב שלהם בכנסת.

אבי מעוז: כתוצאה מסמכות זו, הם נושאים באחריות להשלכות שנובעות מהחלטותיהם ומעשיהם.

אבי מעוז: לעומת זאת, במצב הנוכחי, שאותו יצרו מי שהפנו עורף להבטחותיהם ולערכיהם, מבקשים בעלי הסמכות להפיל עלינו, האופוזיציה, את האחריות לחוסר האחריות הלאומית שלנו.

אבי מעוז: אנחנו לא נשתף פעולה עם ההתנהלות המופקרת הזאת, והציבור לא קונה ולא יקנה את השקר הזה.

אבי מעוז: אם אתם לא רוצים אחריות ורוצים לתת עלינו את האחריות, תנו לנו גם את הסמכות, תתפטרו, ונקים ממשלה משלנו.

אבי מעוז: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, שאני רואה את שני עברי וחלקי הבית, את הצד הימני של האולם והצד השמאלי של האולם, והמרכז בתווך, זה נותן יותר חידוד לאמירה שדברים שרואים משם לא רואים מכאן, ולכל השוני שבין ההתייחסות והתגובות, למשל, לטעויות כאלה ואחרות, שפתאום נסלחות, כמו המקרה המצער והחמור עם ההצבעה הכפולה שהייתה כאן לפני כמה ימים.

משה אבוטבול: שלח לי חבר כיצד נראה מצעד הצביעות בעיני הציבור המתבונן בסיפור, ושדרגתי את זה קצת.

משה אבוטבול: עכשיו תעצמו עיניים ודמיינו את זה כך: חבר הכנסת דודי אמסלם הצביע פעמיים במליאת הכנסת.

משה אבוטבול: מה אנחנו מקבלים?

משה אבוטבול: דפנה ליאל: לא להאמין עד להיכן הגיעו באופוזיציה.

משה אבוטבול: הריקבון נמשך בליכוד.

משה אבוטבול: אחרי חזן עכשיו גם אמסלם.

משה אבוטבול: זה – דפנה ליאל.

משה אבוטבול: שר החוץ לפיד: השחיתות של הליכוד – ופונה ליועץ המשפטי לפתוח בחקירה פלילית נגד דוד אמסלם.

משה אבוטבול: היועץ המשפטי מנדנבליט – איך שאתה נוהג לקרוא לו: החלטתי לפתוח בחקירה פלילית.

מאיר פרוש: לא, זה מנדלבליט.

משה אבוטבול: מנדלבליט.

משה אבוטבול: יושב-ראש הכנסת מיקי לוי: החלטתי להשעות את חבר הכנסת אמסלם.

משה אבוטבול: במשמרת שלי שחיתות שלטונית לא תהיה בבית הזה.

משה אבוטבול: אברמוביץ': הליכוד ממשיך לטנף את מוסדות המדינה.

משה אבוטבול: נוסבאום: גורמים בכירים מאוד במשטרה, יש לומר, אומרים לי כך – אמסלם ישב שנים רבות; זה היה רק עניין של זמן עד שאמסלם יוכיח את מה שידענו על הריקבון השלטוני שבוער בו.

משה אבוטבול: ומה יגיד עודד בן עמי בפתח המהדורה?

משה אבוטבול: הבושה כאן, והיא מכה שנית.

משה אבוטבול: עבריין בכנסת ישראל – אמסלם העבריין הצביע פעמיים וללא בושה.

משה אבוטבול: טוען שטעה.

משה אבוטבול: ביזיון לכנסת ישראל.

משה אבוטבול: כמובן, חברנו חבר הכנסת אלי אבידר מישראל ביתנו, אחר זעקה קשה ומרה, מן הסתם היה גם עושה קריעה על הדמוקרטיה שמתה.

משה אבוטבול: חברים, נא להתעורר מהחלום.

משה אבוטבול: זה לא אמסלם – זה אביר קארה, שדפק את ביבי.

משה אבוטבול: אז זה כלום.

משה אבוטבול: הוא מסכן, טעה.

משה אבוטבול: אפילו האוזר הצדיק רץ ללחוש לו מה לומר.

משה אבוטבול: בושה למדינת ישראל.

משה אבוטבול: וכבר אמרנו: מדבר בנט תרחק.

משה אבוטבול: ופנייה נוספת לבנק ישראל, שמעוניינים בימים אלו להנפיק מטבע של חמישה ש"ח במיוחד כהוקרה לכוחות הרפואה ופועלם בקורונה.

משה אבוטבול: אני מבקש: אנא, הנפיקו מטבע של שישה שקלים לכבוד ראש ממששת המנדטים, שעבד על כל עם ישראל – –

מיקי לוי: תודה.

משה אבוטבול: – – עם ספרו על הקורונה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו.

מיקי לוי: עד שהוא יגיע אני רוצה להגיד משהו.

מיקי לוי: אני הזמנתי את חבר הכנסת אוחנה אחרי האירוע של אביר קארה לחדרי, יחד עם כולם, עם הייעוץ המשפטי ועם אביר, ושאלתי שאלות, כשאוחנה היה נוכח.

מיקי לוי: יתרה מזו, לבקשה של אוחנה לבדוק לאחור, אמרתי: למה?

מיקי לוי: תבדוק אתה.

מיקי לוי: נתתי הוראה – – –

משה אבוטבול: – – –

מיקי לוי: שנייה, אני אומר.

מיקי לוי: נתתי הוראה לקצין הכנסת לפתוח את כל המחשבים.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוחנה עם צוותו בדקו עשרה ימים לאחור, והוא הודיע לי שלא גילה דבר.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת בוסו.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: איך זה מצדיק את ההצבעה הכפולה?

משה אבוטבול: ככה עשו גם לחזן?

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, עדיין לא שמענו שום מילה על כך שנעשית בדיקה, יועץ משפטי.

אוריאל בוסו: יש פה טעם לפגם.

דוד אמסלם: אם אתה עושה – – – ולא עשרה – – –

משה אבוטבול: אצל חזן הכול היה נראה אחרת.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אחת ההתקפלויות המפוארות של מי שקראה לעצמה מנהיגת ימין – חוק הלאום הפלסטיני, שהגיע הערב לכנסת בחסות שרת הפנים.

אוריאל בוסו: בושה.

אוריאל בוסו: לאחר שהיא אמרה פעם אחר פעם שלא יהיה שום שינוי בחוק האזרחות.

אוריאל בוסו: אז היא אמרה.

אוריאל בוסו: אבל זה לא נגמר בכך.

אוריאל בוסו: אנחנו עדיין מקבלים הטפות: אתם יודעים למה זה קורה?

אוריאל בוסו: כי אתם התנגדתם.

אוריאל בוסו: ולרגע אחד לא חשבו לבוא לעשות משא ומתן עם הקואליציה.

אוריאל בוסו: הרי ביטחון המדינה כאן.

אוריאל בוסו: החלום הרטוב של מפלגת רע"מ, מנסור עבאס – מתברר כחכם מנסור – שהכשרת ישיבת אביתר, היישוב הזה, השתלמה לו.

אוריאל בוסו: קיבל תשלום במזומן ומייד.

אוריאל בוסו: ועוד מספרים סיפורים: מטעמים הומניטריים, להכשיר את המשפחות המסכנות.

אוריאל בוסו: אתם ראיתם את ההתקפלות הזאת כאן הערב?

אוריאל בוסו: משכו ומשכו ומשכו, מה שלא הצליחו לעשות שבועיים, ולחצו אותם לקיר, מרצ ורע"מ ביחד – וממי אנחנו מקבלים את ההסברים?

אוריאל בוסו: ממנהיגת ימין שנהייתה מנהיגת השמאל הגדולה ביותר בשנים האחרונות.

אוריאל בוסו: אני מסתכל מסביב לשולחן: מרב מיכאלי, ניצן הורוביץ, תמר זנדברג – הם לא חלמו על כל הטוב שנופל עליהם יום אחר יום.

אוריאל בוסו: מקבלים תשלום במזומן על כל הצבעה בנפרד.

אוריאל בוסו: זה עוד לא התחיל.

אוריאל בוסו: חכו, עוד כמה תחנות יהיו לנו.

אוריאל בוסו: והשמאל מקבל את שלו, ממי?

אוריאל בוסו: ממי שאומר שלא יהיו שום שינויים, לא יהיו התקפלויות.

אוריאל בוסו: ועוד יספרו לנו סיפורים ונקבל הטפות כאן, מעל הדוכן הזה, כל הציבור הימני שנמצא כאן, שמוכן לבוא.

אוריאל בוסו: הונח חוק-יסוד: ההגירה.

אוריאל בוסו: בואו ניתן בינתיים זמן.

אוריאל בוסו: לא ניתן פשרות אחרות.

אוריאל בוסו: הרי ביטחון המדינה – יש סקירות של השב"כ, יש דוחות מודיעיניים – הכול הלך הצידה.

אוריאל בוסו: זו ההתקפלות המפוארת ביותר שהייתה – אפשר להגיד "בשנים האחרונות"?

אוריאל בוסו: לא.

אוריאל בוסו: כי זה ביום האחרון.

אוריאל בוסו: מחר תהיה התקפלות נוספת.

אוריאל בוסו: כל יומיים נקבל התקפלת נוספות מבית מדרשם של מפלגת ימינה לשעבר, שעברה שמאלה הרבה יותר מהר מאריק שרון ומכל מי שחתך שמאלה.

אוריאל בוסו: והכול – בשביל מה?

אוריאל בוסו: שחס וחלילה הכיסאות לא יזוזו.

אוריאל בוסו: הרי יש כאן אאודי שצריכה לקחת אותנו הביתה בחזרה לרעננה, ויש כאן עדיין כיסאות.

אוריאל בוסו: צריך לרפד את כל המפלגה בוועדות, בסגני שרים.

אוריאל בוסו: מחר יגיע לכאן גם החוק הנורבגי המורחב.

אוריאל בוסו: מנכ"ל הכנסת כבר לא מוצא חדרים – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

אוריאל בוסו: 120 ח"כים ועוד 37 נוספים – –

מיקי לוי: תודה.

אוריאל בוסו: – – וזה עדיין לא נגמר.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוחנה – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להגיד לך משהו, אדוני היושב-ראש: אתה הפכת את הכנסת לקרקס.

דוד אמסלם: אתה הפכת כל נוהל, כל נוהג – אתה רומס כל יום את כבודה של הכנסת.

דוד אמסלם: אתה.

דוד אמסלם: הייתה פה רק לפני יומיים, שלושה, שבוע, הצבעה כפולה; עבירה פלילית.

דוד אמסלם: איך אמרת?

דוד אמסלם: בגלל שהוא הצביע באצבע אחת כאן וכאן זה בסדר, אבל אם הוא היה מצביע ככה – כפולה זה כפולה.

דוד אמסלם: זה לא שהוא עבר ונתקע לו ברגל.

דוד אמסלם: עכשיו, אתה אומר: זה רק פעם אחת.

דוד אמסלם: בדקנו אחורה.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: אם מישהו שודד את הבנק פעם אחת לא מעמידים אותו לדין בגלל שהוא לא שדד אותו כבר 20 פעם?

דוד אמסלם: תראה את הטענות שלך.

דוד אמסלם: לפעמים אני המום מאיזה טענות מגוחכות אתה מעלה.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לומר לאילת שקד משהו.

דוד אמסלם: תראי, אילת, את מבחינתי האכזבה הגדולה ביותר בפוליטיקה הישראלית.

דוד אמסלם: לבנט אף פעם לא האמנתי.

דוד אמסלם: תמיד ידעתי שמדובר בבן אדם שהוא אופורטוניסט, חתרן בלתי נלאה.

דוד אמסלם: גם כשהוא היה בממשלה כל היום היה רק חותר.

דוד אמסלם: בן אדם נרקיסיסט שאוהב רק את עצמו.

דוד אמסלם: מעולם לא חשבתי שמדינת ישראל מעניינת אותו כהוא זה, בשום נושא, לא ארץ ישראל, לא תורת ישראל – שום דבר.

דוד אמסלם: אבל את?

דוד אמסלם: באמת חשבתי – איך אמרת?

דוד אמסלם: אנחנו ימין ימין.

דוד אמסלם: שרת המשפטים של מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אני שומע אותך פה גם משקרת.

דוד אמסלם: הרי אריה דרעי אז נאלץ בגלל בג"ץ לתת את ה-1,600 איש.

דוד אמסלם: את מכניסה בהתנדבות 1,600 משפחות.

דוד אמסלם: מה את אומרת?

דוד אמסלם: מקרים הומניטריים, מסכנים.

דוד אמסלם: אילת שקד, הרי את קיבלת גם את הדוחות של גורמי הביטחון.

דוד אמסלם: הם אמרו לך שחלק מהם הופכים להיות מחבלים, מפגעים בפועל.

דוד אמסלם: אז איפה האימהות הישראליות, היהודיות, שהילדים שלהן אחרי זה נפגעים?

דוד אמסלם: הן לא מסכנות?

דוד אמסלם: להן את לא דואגת.

דוד אמסלם: למי את דואגת?

דוד אמסלם: לפלסטינים עכשיו בחברון ובשכם, שיבואו לישראל.

דוד אמסלם: זה מה שמעניין אותך עכשיו.

דוד אמסלם: אם זה באמת היה מעניין אותך היית עושה את זה כשרת המשפטים.

דוד אמסלם: אלא שעכשיו מנסור עבאס מקבל את האתנן הפוליטי.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: זה שוחד פוליטי.

דוד אמסלם: עכשיו אני אגיד לך, את ומנסור עבאס – מצא מין את מינו.

דוד אמסלם: שניכם מכרתם את העמים שלכם.

דוד אמסלם: מנסור עבאס מכר את העם הפלסטיני.

דוד אמסלם: הרי הוא עכשיו נמצא במנהרה.

דוד אמסלם: הוא לא יכול ללכת אחורה.

דוד אמסלם: הוא תומך בחוק, בעצם, לכאורה, שמבחינת

דוד אמסלם: כם הוא חוק גזעני.

אלעזר שטרן: אמרתי לך, דודו דואג לעם הפלסטיני.

דוד אמסלם: אבל מבחינתנו, אילת שקד, את בעצם הבאת את חוק הלאום הפלסטיני.

דוד אמסלם: את בעצם עכשיו הכנסת ואישרת את זכות השיבה של הפלסטינים למדינת ישראל.

דוד אמסלם: בושה וחרפה – מה שאף אחד אף פעם לא הצליח.

דוד אמסלם: וכל זה, למה?

דוד אמסלם: בגלל שאתם רוצים לשבת בממשלה.

דוד אמסלם: אין לכם ברירה.

דוד אמסלם: את ובנט כבר חתכתם, כבר שברתם את הגשר.

דוד אמסלם: אין לכם לאן ללכת – שרפתם את הגשרים.

דוד אמסלם: ולכן אתם האנשים הכי מסוכנים היום במדינת ישראל.

דוד אמסלם: מילא פריג', מרצ, מפלגת העבודה – הם נמצאים עם הקהל שלהם.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: אתם בעצם נמצאים, מה שנקרא, לחוצים אל הקיר.

דוד אמסלם: את ובנט, אלקין וסער, נוסעים קדימה, ודורסים כל ערך ציוני במדינת ישראל.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, ככה, הערת אגב: בשבוע הבא תהיה, אני מקווה, ועדת אתיקה.

מיקי לוי: אתה מוזמן להגיש תלונה – – –

דוד אמסלם: על מה?

מיקי לוי: על האירוע של קארה.

מיקי לוי: ויותר מזה, אתה חושב שזה יותר חמור?

מיקי לוי: מכתב ליועץ המשפטי לממשלה.

דוד אמסלם: לא, לא, לא, זה התפקיד שלך.

מיקי לוי: לא, לא, לא.

מיקי לוי: אתה טועה.

מיכאל מלכיאלי: כן, כן, כן, תבדוק.

דוד אמסלם: אז אני אומר לך, תבדוק.

דוד אמסלם: כשחזן וגורולובסקי היו, מי הזמין את המשטרה, חבר הכנסת או יושב-ראש הכנסת?

מיקי לוי: אבל, אבל – – –

דוד אמסלם: לכן, אתה לא מבין את התפקיד.

מיקי לוי: אבל מכיוון שהוא מייד הרים את היד ואמר – – –

דוד אמסלם: – – – לא – – – אני הייתי פה – – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: הוא לחץ פה ופה.

מיקי לוי: כן, אבל הוא הרים את היד ואמר: "לחצתי פעמיים".

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: לא הבנת, למה שילחץ – – –

משה אבוטבול: רואים בהצבעה – – –

דוד אמסלם: בגלל שפה קלטו אותו.

מיקי לוי: אם הוא לא היה מודיע, ניחא.

דוד אמסלם: הוא לא הודיע עד שעלו עליו.

מיקי לוי: אתה יודע, דוד הוא עורך דין.

מיקי לוי: אתה צריך להוכיח כוונה.

מיקי לוי: בבקשה, דוד ביטן, בבקשה.

דוד אמסלם: צריך להוכיח כוונה?

דוד אמסלם: בן אדם הצביע פעמיים – – –

דוד ביטן: משה ארבל ואורלי לוי צעקו שהוא הצביע – – –

משה אבוטבול: מיקי, חבל שעזבת את המשטרה.

דוד אמסלם: אני שואל אותך שאלה, ובזה אני מסיים.

קטי קטרין שטרית: רק אחרי שארבל ואורלי לוי צעקו – – –

מיקי לוי: אני לא מגן עליו, אגב.

דוד אמסלם: אני שואל אותך, יושב-ראש הכנסת:

דוד אמסלם: נניח שתופסים אזרח במדינת ישראל – – –

קטי קטרין שטרית: מיקי – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אזרח במדינת ישראל, נניח, נכנס לקלפי – לא חבר כנסת בהצבעה – מצביע בשני פתקים, פעמיים מתוך 5 מיליון.

דוד אמסלם: נראה לך שתופסים אותו ואומרים לו: סליחה, טעות, הוא אומר, או שישר מגישים עליו תלונה?

יפעת שאשא ביטון: אני לא מבינה מה זה הדיון הזה ב-04:00.

דוד אמסלם: כן, בואי תספרי לי מה זאת טעות.

מיקי לוי: טוב, תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת ביטן.

דוד ביטן: חבר הכנסת אמסלם, אתה טעית.

דוד ביטן: מנסור עבאס מכר את העם הפלסטיני ושקד ובנט מכרו את העם היהודי.

דוד אמסלם: נכון, זה מה שאמרתי.

דוד ביטן: לא אמרת את זה, אז אני מוסיף.

דוד אמסלם: כל אחד מכר את העם שלו.

דוד ביטן: לא אמרת את זה.

דוד ביטן: אמרת: מכרו את העם היהודי.

דוד אמסלם: כל אחד מכר את העם שלו.

דוד ביטן: בסדר.

דוד ביטן: לא הזכרת את זה, לא המשכת.

דוד אמסלם: שני מאכערים.

דוד אמסלם: מוכרים – – –

אלעזר שטרן: נו, די, מה?

דוד ביטן: סלח לי, יש לנו זכות דיבור.

דוד ביטן: מה זה די?

אלעזר שטרן: אני מדבר עם היושב-ראש.

אלעזר שטרן: אל תתערב.

דוד ביטן: אז אתה מפריע לי.

אלעזר שטרן: הינה, עכשיו אתה יכול לדבר כמה שאתה רוצה.

דוד ביטן: עכשיו אני יכול.

דוד ביטן: תראו, היה ברור לי שזה מה שיהיה בסופו של דבר – שיהיה הסכם כיוון שהם לא עומדים – – –

קריאה: זה עוד לא הסוף.

קריאה: עוד יהיו.

דוד ביטן: יכול להיות.

דוד ביטן: עוד יהיו עוד הסכמים וייתנו לו עוד ועוד, ותמיד הם מאשימים אותנו.

דוד ביטן: נתנו לו 53 מיליארד – שהוא לא יקבל אותם, דרך אגב.

דוד ביטן: לא יהיה.

דוד ביטן: האוצר יסמן לו כל מיני תקציבים – שקל הוא לא יקבל.

דוד ביטן: נתנו לו את כל היישובים בנגב, ואת מי האשימו?

דוד ביטן: אותנו.

דוד ביטן: עכשיו אותו הדבר – נתנו לו עכשיו הסכם, ולא אמרו פה את כל האמת, כנראה, כי אני מאמין לאריה דרעי בעניין הזה, שהוא עשה את הבירור הנכון.

דוד ביטן: ומה יצא מזה?

דוד ביטן: עוד פעם הם מאשימים את האופוזיציה, את אריה דרעי ואת הממשלה הקודמת.

דוד ביטן: הם אלופי הספינים.

דוד ביטן: עוד כשהייתי יושב-ראש קואליציה, בנט ושקד תמיד עשו ספינים.

דוד ביטן: אף פעם לא לקחו אחריות על שום דבר.

דוד ביטן: תמיד, אם יש אשמה – הם לא אשמים; אם אין אשמה, אז זה הם עשו את הדברים האלה.

דוד ביטן: זאת השיטה שלהם, ולכן לא צריך להאמין להם לכלום.

דוד ביטן: עכשיו, מה הייתה הטענה של שקד וגם של בנט?

דוד ביטן: הם אמרו: זה חוק שאם אנחנו לא נצביע בשבילו, זה יוצר בעיה ביטחונית.

דוד ביטן: אז מה הם עשו?

דוד ביטן: הוסיפו דברים לחוק הזה, נתנו עוד דברים.

דוד ביטן: אז זה לא יוצר בעיה ביטחונית?

דוד ביטן: זאת אומרת, אם הייתה בעיה ביטחונית באישור של הוראת השעה של השנה עם מה שכתוב בה ועכשיו הם נתנו תוספות שלא היו צריכים לתת, וגם – שמעת, אריה דרעי – אין שום סיבה לתת אותן, לא מבחינת ביטחון ולא מבחינה הומניטרית – אז מה קורה עכשיו?

דוד ביטן: אז אין בעיה ביטחונית?

דוד ביטן: הבעיה הביטחונית נעלמה?

דוד ביטן: לכן אני אומר: אי-אפשר לסמוך עליהם.

דוד ביטן: הם, כל מה שהם עושים – עוסקים בשרידות.

דוד ביטן: למה בשרידות?

דוד ביטן: הם לא נבחנים על פי מה שהם עושים, הם נבחנים לפי כמה זמן הממשלה הזאת תהיה.

דוד ביטן: זה לא הולך בצורה הזאת.

דוד ביטן: הם צריכים לבוא ולומר מה הם הולכים לעשות כממשלה למען המדינה, ולא רק למען עצמם.

דוד ביטן: עכשיו, מה שיוצא, מכיוון שהם הולכים כל הזמן לשרידות ולשרידות, יוצא שהם בעצם הם לא מקיימים את מה שהם צריכים לקיים כלפי תושבי מדינת ישראל.

דוד ביטן: זו התוצאה.

דוד ביטן: מה שראינו היום זה התוצאה המובהקת של מה שהם עשו.

דוד ביטן: ואני לא יודע מה עוד הם הולכים לעשות.

דוד ביטן: הממשלה הזאת ועבאס – כל הכבוד לו, אני חייב להגיד.

דוד ביטן: כל הכבוד לו במובן הזה שהוא עובד על הממשלה הזאת כל הזמן.

דוד ביטן: עכשיו, הוא, יש לו הסכם קואליציוני, וקיבל מספיק בהסכם הקואליציוני, אבל הוא, בכל חוק, בכל החלטה שתבוא לכנסת, הוא ינהל משא ומתן נפרד על מנת לקבל עוד משהו.

דוד ביטן: זה הבן אדם.

דוד ביטן: ואני אומר לכם, אתם, אנשי הרשימה המשותפת, תתעוררו, כי גם הוא אלוף הספינים.

דוד ביטן: גם הוא למד, כנראה, משקד ומבנט להיות ספינולוג.

דוד ביטן: אני קורא להם: אתם, בסוף, אם הוא ימשיך כביכול ביחסי הציבור שהוא מקבל כך וכך – ובסוף הוא לא יקבל – אתם לא תהיו קיימים.

מיקי לוי: תודה.

דוד ביטן: אז אני אומר לכם, תתעוררו קצת ותתחילו גם לדאוג לעצמכם מול עבאס.

אלעזר שטרן: אתה דואג – – –

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת ביטן.

מיקי לוי: חבר הכנסת סופר – איננו – – –

קריאה: פה, פה, פה, פה.

מיקי לוי: סליחה, אני מתנצל.

שלמה קרעי: מיקי, קצת הומור, אנחנו פה כבר 24 שעות.

מיקי לוי: זה לא הומור.

שלמה קרעי: הומור שחור.

מיקי לוי: זה בכוונה תחילה.

מיקי לוי: בבקשה, השר לענייני מודיעין.

מיקי לוי: אני מתנצל.

אופיר סופר: השר לענייני מודיעין.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השר לענייני מודיעין, יש פה סוגיה מודיעינית.

אופיר סופר: מה שאנחנו רואים פה הלילה – אנחנו רואים כניסה לבוץ קואליציוני, כניסה לבוץ אנטי-ציוני, כניסה לבוץ אנטי-ציוני קואליציוני, וראש הממשלה בנט מכניס את מדינת ישראל כולה לתוך ההרפתקה הזאת.

אופיר סופר: המושג "בוץ" מוכר לכולנו בעיקר מכל מיני הרפתקאות ומבצעים כושלים.

אופיר סופר: אני רוצה לומר לכם, כמו שאתם יודעים, יש לי היכרות עם ראש הממשלה בנט, ואני חושב שגם לאזרחי ישראל יש היכרות.

אופיר סופר: הוא מאוד מאמין בכלל של "המעז – ינצח"; חושב שהוא מתקדם עם איזה צוות קטן של הימין החדש, פושט, והופ – מאבד את הכול.

אופיר סופר: כאן מדובר במדינה.

אופיר סופר: ואני מבין את הפיתוי האישי.

אופיר סופר: ואני רוצה להגיד לכם עוד משהו על הצמד בנט-שקד: הם יספרו לנו שקורה דבר אחד, אבל בפועל יקרו דברים אחרים.

אופיר סופר: חבריי בקואליציה, אני רוצה לפנות אליכם ולהגיד לכם שככל שיעבור הזמן הבוץ, הבוץ הקואליציוני האנטי-ציוני הזה, יהפוך לטובעני, וכשהוא יהפוך לטובעני אתם תרגישו את זה, תרגישו את זה היטב.

אופיר סופר: אתם כבר עכשיו מתחילים להרגיש את זה, ואתם תיתנו ידיים אחד לשני – ניצן ייתן למתן, ניר ייתן ליאיר ובנט ייתן לאילת – וכשאתם תתבוססו בבוץ, מי שימתין לכם בכל פינה ובכל סיבוב יהיו מנסור, ווליד, מאזן וסעיד.

אופיר סופר: הם ימתינו וכל פעם הם ייתנו – בום; כל פעם הם ייתנו, אחת-אחת, בקטנה בקטנה, כמו שאנחנו רואים את זה קורה היטב הערב.

אופיר סופר: וצריך לומר שההתבוססות בבוץ החלה, והיא החלה בגדול ובענק.

אופיר סופר: סיפרו לנו על הסדרת ההתיישבות בנגב, ובפועל זה יהיה מכירה אחת גדולה.

אופיר סופר: אלחרומי יחזור הביתה בשמחה ובטוב לבב.

אופיר סופר: אנחנו בפועל נאבד את הנגב, ומי שיפקח על עבודת הממשלה בעניין הזה זה יהיה יושב-ראש ועדת הפנים חבר הכנסת אלחרומי.

אופיר סופר: הוא יפקח על שרת הפנים אילת שקד, הוא יפקח על עבודתה.

אופיר סופר: הוא מנהל אותה; הוא לא ינהל אותה, הוא מנהל אותה כבר היום בפועל, כי בעוד אנחנו מדברים אז אנחנו כבר יודעים מה קורה.

מיקי לוי: תודה.

אופיר סופר: אני כבר מסיים.

אופיר סופר: ואותו הדבר – אנחנו יודעים מה קורה סביב פעילות התנועה האסלאמית באל-אקצא, מאות המיליונים שיזרמו לשם, לקייטנות ולהכול.

אופיר סופר: והדבר הכי כואב, אדוני היושב-ראש – ופה אני אסיים – באמת כואב: אנחנו נשנה את הלקסיקון הלאומי שלנו.

אופיר סופר: אנחנו נשנה את הלקסיקון הציוני.

אופיר סופר: הוא ילך ויישחק.

אופיר סופר: זה כבר עכשיו קורה במסדרונות הכנסת.

אופיר סופר: אנחנו נאבד את הגאווה על הדגל ואת הגאווה על ההמנון, כי כל זה קורה בשם הורדת הראש אל מול הכוחות האנטי-ציוניים האלה.

אופיר סופר: אנחנו נמצאים עמוק עמוק – ונלך ונעמיק – בתוך הבוץ האנטי-ציוני הקואליציוני שאדון בנט מוביל אותנו אליו.

אופיר סופר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, חוויות אחרי שתרד, בבקשה.

אלעזר שטרן: הם, יש להם תיאום עמדות.

קריאות: – – –

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברי כנסת מסוימים אמרו שהם מאוד מתביישים בחוק הזה.

עופר כסיף: אני רוצה לשאול: מה שווה הבושה הזאת?

עופר כסיף: מה משקלה של הבושה הזאת?

עופר כסיף: אם מתביישים – לא מחוקקים.

עופר כסיף: אני רוצה לומר לכם שכולנו, או חלק מאיתנו, נקלענו למצבים שרצו שנעשה, מצבים שמעוררים בנו בושה.

עופר כסיף: אמרנו: לא, אנחנו לא מסכימים.

עופר כסיף: אנחנו מוכנים אפילו לוותר על תפקידנו, ובלבד שלא נצטרך להתבייש.

עופר כסיף: אין רגש יותר קשה ויותר מבייש, הייתי אומר, מן הבושה.

עופר כסיף: אם אתה כל כך מתבייש, אל תחוקק את זה.

עופר כסיף: אם אתה אנוס על פי הדיבור, הדיבור של הממשלה, אז תפרוש מן הממשלה.

עופר כסיף: כנראה הבושה אינה עמוקה באופן מיוחד.

עופר כסיף: אנחנו תמיד אומרים, אדוני היושב-ראש, שמעוללים לנו את שמעוללים לנו רק מסיבה אחת: כי אנחנו יהודים, נכון?

עופר כסיף: זאת אחת המליצות, אבל כמו בכל מליצה – או בחלק ניכר מהמליצות – יש גם גרעין של אמת.

עופר כסיף: מעוללים לנו מה שמעוללים לנו רק משום שאנחנו יהודים.

עופר כסיף: החוק הזה, מעוללים בו מה שמעוללים רק משום שהם ערבים, רק משום שהם ערבים, לא בגלל שום דבר אחר.

עופר כסיף: "מדובר בחוק שאפשר להגדיר אותו למצער כפשע חקיקתי נגד האנושות.

עופר כסיף: כל חבר כנסת שנותן את ידו לחוק הזה, צריך להבין את המשמעות גם במובן האישי, שלו.

עופר כסיף: כל מי שנותן ידו לחוק הזה, נותן יד לפשע חקיקתי נגד האנושות.

עופר כסיף: כך הוא יצטרך לתת דין וחשבון לעצמו במעמד הזה, וכך הוא יצטרך לתת דין וחשבון גם לאחרים.

עופר כסיף: " כל מה שאמרתי עד עכשיו זה מתוך נאומו של יוסי שריד המנוח, נאום מ-2003, כשהחוק, אותו חוק שאנחנו דנים בו היום, עמד בפעם הראשונה לדיון.

עופר כסיף: ואם כבר הזכרתי את דבריו של יוסי שריד כנגד החוק הזה, הרשו לי גם להגיד, לקרוא מתוך נאום של מישהו אחר: היום "בוחרת כנסת ישראל להכתים את ספר החוקים שלה באחד החוקים שמהווים חרפה לכנסת ישראל, חרפה לכנסת ישראל – – – חוק שהוא בלתי חוקתי בעליל, חוק שמפלה בין דם לדם, חוק שחוקק על בסיס אתני, חוק שפוגע בזכויות יסוד בסיסיות של ערך המשפחה, של הזכות לשוויון, של הזכות להתאהב.

עופר כסיף: רבותיי, אתם פוגעים בזכות להתאהב".

עופר כסיף: ראו את גודל האבסורד, את גודל העוול, ותסלח לי, אדוני היושב-ראש, על הביטוי הלא-פרלמנטרי – את גודל הטמטום.

עופר כסיף: הינה דוגמה: "שני אחים מאותו בית ומאותה משפחה נישאים לשתי נשים שונות.

עופר כסיף: אח אחד נישא לאישה מרומא, שמקבלת אזרחות, ואח אחר נישא לאישה משכם, שאינה מקבלת אזרחות".

שלמה קרעי: שיעבור לגור בשכם.

עופר כסיף: וזה מתוך נאום של חברת הכנסת לשעבר זהבה גלאון באותו דיון.

עופר כסיף: איפה מרצ של אז ואיפה מרצ של היום?

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת כסיף.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, בבקשה.

עופר כסיף: תעבור אתה לאיפה שההורים שלך הגיעו.

שלמה קרעי: אחד יגור פה ואחד יגור בשכם.

קריאה: – – –

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

משה אבוטבול: איתמר, אתה מבריח אנשים מהמליאה – – –

איתמר בן גביר: איזה כיף.

איתמר בן גביר: תומכי טרור החוצה.

איתמר בן גביר: החוצה, רק שילכו יותר מהר.

משה אבוטבול: – – – לשמוע אותך, למה אתה – – –

איתמר בן גביר: רק שילכו יותר מהר, תומכי טרור, שונאי ישראל, עוכרי ישראל.

קריאות: – – –

איתמר בן גביר: בג' באב, 4 באוגוסט 2019 – –

עאידה תומא סלימאן: לא בא לנו – – –

איתמר בן גביר: צאי, צאי החוצה.

איתמר בן גביר: צאי, לכי לעזה, צאי החוצה כבר.

קריאה: לא יפה.

איתמר בן גביר: – – עליתי לשידור ברדיו קול חי ואמרתי למראיין שנפתלי בנט כרת ברית אחים עם יאיר לפיד.

איתמר בן גביר: אמרתי שבנט כבר סגור, והכול כבר חתום, ואילת שקד היא עושת דברו של נפתלי בנט.

איתמר בן גביר: הקשה עליי המראיין, אמר לי: תראה, מר בן גביר, אתם יריבים פוליטיים, אולי אתה משמיץ אותו, אולי אתה הולך כמה צעדים אחורה, קדימה?

איתמר בן גביר: למה, למה להגיד עליו דברים כאלה?

איתמר בן גביר: אבל השיא היה שאחרי כמה דקות מתקשר נפתלי בנט ואומר: איך איתמר בן גביר אומר עליי דבר כזה?

איתמר בן גביר: אני אתבע אותו תביעת דיבה.

איתמר בן גביר: אוי, כמה כסף הפסדתי.

איתמר בן גביר: אבל האמת, אדוני היושב-ראש, שאני לא העליתי על דעתי עם מי עוד כרת נפתלי בנט ברית – לא רק עם יאיר לפיד, האח התאום שלו, אלא גם עם אבתיסאם מראענה, שהחלום שלה הוא להשמיד את זיכרון יעקב; גם עם יאיר גולן, מזהה התהליכים, שמשווה את הצבא שלנו, את החיילים הקדושים שלנו, לנאצים; גם עם התנועה האסלאמית, שרוצים לפגוע במדינת ישראל, הוא הכניס אותם לתוך הממשלה.

איתמר בן גביר: נפתלי, אילת, מכרתם את הכול, ויתרתם על הכול, התרפסתם, נכנעתם, התקפלתם, ואתם מביאים את ישראל לאסון.

איתמר בן גביר: לכו הביתה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

משה ארבל: אפשר לתת לו עוד דקה לגימטרייה?

איתמר בן גביר: הוא ביקש גימטרייה, לא הספקתי לעשות לו את הגימטרייה.

מיקי לוי: אין מצב שאני מוריד מישהו בזמן.

מיקי לוי: אין.

קריאות: – – –

מיכל רוזין: אתה חייב.

מיכל רוזין: אתה חייב, מיקי.

מיכל רוזין: אתה לא יכול ככה – – –

מיקי לוי: אני רוצה להיות לארג'.

משה אבוטבול: הקצין – – –

שלמה קרעי: הרשות המבצעת – לא להורות לרשות המחוקקת מה לעשות, אני מבקש.

שלמה קרעי: הפרדת רשויות.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי השרים, באמת היה מרגש עד דמעות לשמוע כאן את אילת שקד, איך היא מתארת את המסכנות של אלה שמנסים לקבל כאן את זכות השיבה, ובסופו של דבר, לפי הערכות השב"כ, גם להיות מעורבים באירועי טרור.

שלמה קרעי: אני הייתי ממליץ עליה לרע"מ – שומע, מאזן?

שלמה קרעי: הייתי ממליץ למועצת השורא לקבל את האישה הראשונה במועצה – – –

מיכל רוזין: איך זה "מועצת השורא" בגימטרייה?

שלמה קרעי: מועצת השורא – לקבל את האישה הראשונה.

שלמה קרעי: אילת שקד יכולה לסדר לכם יופי יופי את הדברים.

שלמה קרעי: אתם יודעים, אדוני היושב-ראש, כתוב בפסוק: "החכם עיניו בראשו והכסיל בחשך הולך".

שלמה קרעי: רש"י מסביר: מה זה "החכם עיניו בראשו"?

שלמה קרעי: מה, רק לחכם יש עיניים בראש?

שלמה קרעי: גם לטיפש יש עיניים בראש.

שלמה קרעי: אך "החכם עיניו בראשו" – שבתחילת הדבר הוא מסתכל מה יהיה בראשו, וזו החוליה החלשה של הממשלה הזאת.

שלמה קרעי: אגב, "הולך" זה 61, זה בדיוק בנט, ארבל.

שלמה קרעי: זה בינתיים מה שהצלחתי בשבילך.

שלמה קרעי: אז "הכסיל בחושך הולך", זה הממשלה הזאת – – –

משה ארבל: די, יש עוד גימטרייה, היה לה כאב בטן, כאבי בטן של אילת.

שלמה קרעי: "בטן", נכון.

שלמה קרעי: אגב, "בחושך" זה כמעט ליברמן.

שלמה קרעי: אנחנו צריכים לסדר את זה, חסרים שם כמה – – –

אלכס קושניר: – – – להוסיף – – –

שלמה קרעי: אה, ד'.

שלמה קרעי: זה ד' של "לפיד".

שלמה קרעי: אבל בכל מקרה, החוליה החלשה, אדוני היושב-ראש, של הממשלה הזאת זה שהיא הולכת בחושך.

שלמה קרעי: היא לא רואה מה היתדות שהיא תוקעת עכשיו, זרעי הפורענות שהיא זורעת לנו – מה הם יעשו בעתיד.

שלמה קרעי: הם מכרו את הכול, הם הונו, גנבו את דעת הבוחרים שלהם, מכרו את הנגב, ועכשיו מוכרים את ביטחון ישראל למנסור עבאס ולאחים המוסלמים, הכול הכול בשביל להשיג הישגים זמניים: עוד יום שיירה, עוד יום לשבת על כיסא של עור צבי, עוד יום שהשרים יהיו רגועים בכיסאות שלהם ובמשרדים שלהם.

שלמה קרעי: אבל הם לא רואים את התוצאות של התקדימים המסוכנים שהממשלה הזאת עושה לנו.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, מאז הקמת הממשלה הזו, ממשלת ההונאה, כמו שכולם יודעים, השקרים והנכלוליות וכל התרגילים שהם עושים לנו כאן לאורך כל הדרך עוברים כאן בשתיקה.

שלמה קרעי: התקשורת בישראל ממש פיתחה סטרטאפ ברמה עולמית, דודי.

שלמה קרעי: במקום להיות מבקרת השלטון, היא הפכה להיות כלב השמירה של האופוזיציה.

שלמה קרעי: זה ממש סטרטאפ ישראלי.

שלמה קרעי: ולא רק התקשורת.

שלמה קרעי: שמתם לב שפתאום אנחנו לא שומעים מושגים – ארבל, כבר אין מושגים כבר כמו: מניעה משפטית, זה בלתי אפשרי, זה לא חוקתי.

שלמה קרעי: כל היום היו חופרים לנו.

שלמה קרעי: כל צעד שהיינו רוצים לעשות כל היועצים המשפטיים, והיועץ המשפטי לממשלה, ובג"ץ – ככה יושבים עלינו בגרון.

שלמה קרעי: כל האמצעים הפכו אצלם כשרים כדי לדכא את האופוזיציה, אבל דממה בתקשורת, דממה בייעוץ המשפטי, דממה למנדלבליט.

שלמה קרעי: אתם מכירים – תרשה לי, הפריעו לי, תן לי עוד דקה.

דוד ביטן: לא, ראית, לא הפרעתי לך.

שלמה קרעי: אתה מכיר, דודי, את הציורים שהיו שואלים עליהם: איפה הילד?

שלמה קרעי: איפה אפי?

שלמה קרעי: אז אני שואל איפה אבי.

שלמה קרעי: אתה מכיר את אבי, אדוני השר?

שלמה קרעי: איפה אבי?

שלמה קרעי: איפה אביחי מנדלבליט כשצריך אותו?

שלמה קרעי: איפה, מה שעושים לנו כאן לאורך כל הדרך ולאיפה הוא נעלם?

שלמה קרעי: איפה התופר?

שלמה קרעי: איפה זה שיודע להמציא תיק משפטי – ופה יש לו ערימות של תיקים.

שלמה קרעי: אני רק אתן כמה דוגמאות:

שלמה קרעי: דחיית תקציב – – –

קריאות: – – –

שלמה קרעי: רגע, אתם הפרעתם לי.

שלמה קרעי: דקה.

שלמה קרעי: הוא נתן עוד דקה.

שלמה קרעי: אדוני השר, כואב.

שלמה קרעי: האמת כואבת – – –

דוד אמסלם: קח עוד שעה.

אופיר אקוניס: לא, לא עוד שעה.

שלמה קרעי: דחיית תקציב עד סוף השנה – בג"ץ אמר: זה שימוש לרעה בסמכות המכוננת.

שלמה קרעי: אדוני השר, אתה לא יכול להתערב ברשות המחוקקת.

אלעזר שטרן: – – –

שלמה קרעי: לא, אבל אתה מפריע לי.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: יאללה, שלמה.

אופיר אקוניס: היה לילה.

אופיר אקוניס: כבר בוקר פה.

דוד ביטן: אתה התחלת לנאום נאום חדש.

אופיר אקוניס: לא, לא חדש.

אופיר אקוניס: נו, די, קרעי.

שלמה קרעי: הוא לא נותן לי.

משה אבוטבול: אולי עדיף שיהיה רק שר תורן אחד.

שלמה קרעי: דחיית תקציב ב-135 ימים, ועוד בונוס של הבונוס – עוד עשרה ימים שעכשיו ביקש קריב, ועוד חגים שלא נחשבים, וערבי חגים; חוק נורבגי מנופח – כל הדברים שבג"ץ והיועצים המשפטיים – ההתנהלות הזאת שראינו כאן היום במליאה זו התנהלות שיועץ משפטי רציני היה צריך לעצור כאן את המליאה.

דוד אמסלם: יש להם עכשיו זמן.

דוד אמסלם: חצי שנה.

שלמה קרעי: לא רק זה – בג"ץ אמר: שימוש לרעה בסמכות של הרשות המכוננת.

שלמה קרעי: משפט סיום: כל היודע דבר על מקום הימצאו של מנדלבליט מתבקש להעביר את המידע ללשכת שר המשפטים ושקד, שרת הפנים, שיגלו לנו לאיפה הוא נעלם.

שלמה קרעי: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חברת הכנסת קטי שטרית, שלוש דקות.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, חבריי היקרים, תראו, יש פתגם אינדיאני שאומר: הקשבה לשקרן היא כמו שתיית מים חמים.

קטי קטרין שטרית: פתגם אינדיאני.

קטי קטרין שטרית: אמרתי לעצמי: מה זאת אומרת כמו שתיית מים חמים?

קטי קטרין שטרית: עמדה פה שרת הפנים, שהיא חברה מאוד מאוד טובה של יושב-ראש הדירקטוריון – אני קוראת לו יושב-ראש הדירקטוריון כי יש לו כמה ראשים, והוא יושב-ראש של הדירקטוריון; היא חברה של בנט, ויחד הם עשו את ההונאה הגדולה ביותר שהייתה אי פעם, לא רק במדינת ישראל – בעולם כולו.

קטי קטרין שטרית: לא היה דבר כזה.

קטי קטרין שטרית: הם הונו את הבוחרים שלהם פעם אחר פעם, הבטחות ללא הרף.

קטי קטרין שטרית: מה הם לא אמרו לנו?

קטי קטרין שטרית: ואנחנו פשוט רואים שעומדת כאן השרה, כולה תחנונים, מפילה את התיק על אריה דרעי: אם אריה דרעי עשה את זה, גם לי מותר לעשות את זה.

קטי קטרין שטרית: אבל היא פשוט שכחה פשוט שהיא כל כך עיוותה את האמת.

קטי קטרין שטרית: אריה דרעי אולץ לאשר בשנה, לפי החלטת בג"ץ, והיא – בחצי שנה, ויש לנו פה עוד המון המון הסכמים מתחת לפני השטח שהיא אישרה אותם.

קטי קטרין שטרית: ואז אמרתי לעצמי: רגע, לאיזו מפלגה היא שייכת?

קטי קטרין שטרית: ימינה?

דוד ביטן: אין יותר ימינה.

דוד ביטן: שמאלה.

קטי קטרין שטרית: זהו, אז אני חוזרת להיות מורה.

קטי קטרין שטרית: אמרתי: מה יכול להתחרז עם ימינה – כדי שאעזור להם למצוא שם למפלגה.

קטי קטרין שטרית: אז אמרתי: אולי נקרא לזה קומבינה?

קטי קטרין שטרית: או אולי אקרא לזה פנינה?

קטי קטרין שטרית: או דוקטרינה?

קטי קטרין שטרית: אפילו הגעתי גם לקטרינה, שזה דומה לשם שלי.

קטי קטרין שטרית: ואז נזכרתי במילה "גליוטינה".

קטי קטרין שטרית: אז אני רוצה להגיד לחברי ימינה שאם אי פעם הם יחשבו לבוא לציבור עם השקרים הרבים שהם שיקרו ורימו והונו, לא יהיה להם שום סיכוי.

קטי קטרין שטרית: ואז נזכרתי בשיר של דוד אבידן, "הכתם נשאר על הקיר".

קטי קטרין שטרית: הכתם שנשאר על הקיר בא ואומר שאדם, יש לו את הכתם על הקיר.

קטי קטרין שטרית: הוא צבע את הקיר – הכתם נשאר; לקח גרזן, הכה בקיר – הכתם נשאר על הקיר; הרס את כל הקיר – הכתם נשאר על הקיר.

קטי קטרין שטרית: הכתם הזה שימינה עשו יישאר להם לדורי-דורות, ואני רוצה להגיד לך משהו, דודי: הם בונים על זה שאולי הם יבואו לליכוד, אתה מבין?

קטי קטרין שטרית: כן, כן.

קטי קטרין שטרית: אני ישבתי, דיברתי עם כמה מהחברים שלהם.

דוד ביטן: הם יכולים לחלום.

קטי קטרין שטרית: הם אומרים: אתם תשכחו, יעבור עוד קצת זמן, אתם הרי יודעים לפתוח את הלב.

קטי קטרין שטרית: הבית שלכם הוא בית חם, תמיד תדעו לקלוט אליכם את האנשים.

קטי קטרין שטרית: אז אני נזכרתי באיזשהו פרק בסיינפלד, בפרק 6, שבו ג'רי אומר: רק תזכור, זה לא שקר אם אתה מאמין לזה.

קטי קטרין שטרית: אז הגיע הזמן שגם בנט וגם אילת שקד – –

דוד ביטן: קטי, תסיימי.

קטי קטרין שטרית: – – וגם שאר המוסקטרים שנמצאים איתם ידעו שאנחנו לא נשכח וגם לא נסלח.

דוד ביטן: תודה, קטי.

אלכס קושניר: לא הבנתי מה הקשר למים החמים.

אופיר אקוניס: לא חשוב.

אופיר אקוניס: מחר יהיה עוד דיון עד 04:00, תשאלו את השאלות.

אופיר אקוניס: די, דוד, חייבים להמשיך.

קטי קטרין שטרית: החבר'ה שלי יותר חשובים מהתשובה שלי אליך.

אופיר אקוניס: אלכס, מחר תעשה ועדת כספים, תשאל שאלות.

דוד ביטן: מיכאל מלכיאלי – איננו; גלית דיסטל – איננה.

דוד ביטן: אלי כהן, בבקשה.

דוד ביטן: שלוש דקות.

קריאות: – – –

אלי כהן: איתי אתה מקפיד על שלוש דקות?

דוד ביטן: אני לא מקפיד.

דוד ביטן: אני נותן לכם עוד משהו.

דוד ביטן: עזוב.

אלי כהן: אני מגיע, אתה פעם ראשונה יושב-ראש, וככה אתה, על קוצו של יו"ד?

דוד ביטן: הינה, אני נותן לך.

דוד ביטן: מה אתה רוצה?

דוד ביטן: תתחיל.

אלי כהן: טוב.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

דוד אמסלם: אפילו ביורו – תעצור את השעון – השופטים תמיד נתנו הארכה לפחות חמש דקות.

דוד אמסלם: לפחות.

דוד אמסלם: לא היה פחות.

קריאה: במיוחד שהוא כהן.

אלי כהן: אתה רואה, עליתי, והוא מקפיד.

דוד ביטן: לכולם אני אומר שלוש דקות, ואני נותן להם עוד טיפה.

דוד ביטן: אבל זה כשיש זמן פציעות – נותנים תוספת.

דוד ביטן: בינתיים אתה מפריע לכולם, דודי.

אלי כהן: אנחנו עכשיו בהארכה.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום מתגלים פניה האמיתיים של הקואליציה המסוכנת הזו.

אלי כהן: אנחנו הזהרנו כל הזמן שהקואליציה הזו מסוכנת לעתיד מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, וזה מה שקורה.

אלי כהן: קואליציה שלא מסוגלת לשמור על ביטחון מדינת ישראל ועל אופייה היהודי ושלא מצליחה להעביר את חוק האזרחות בלי להכניס אלפי פלסטינים – אין לה זכות קיום.

אלי כהן: אני רוצה רק לומר לכם מה אמר בנט לפני כמה ימים ביחס לחוק.

אלי כהן: הוא אמר שהכנסת אלפי פלסטינים, אזרוח שלהם, זה פגיעה בביטחון המדינה, זה לא דבר נכון לעשות, והוא מציין שיביאו את החוק איך שהוא להצבעה.

אלי כהן: בנאום של בנט עם כניסתו לתפקיד ראש הממשלה הוא אומר שמדינת ישראל היא פיקדון מקודש שעובר מדור לדור.

אלי כהן: מדינת ישראל היא לא עוד מדינה, היא חלומם של דורות יהודיים, ואתה, בנט, חיללת את אותו קודש-קודשים.

אלי כהן: בנט, אגב, כשהיה שר הכלכלה ושר הדתות, אמר שתפקידו לדאוג שהמדינה תהיה יותר יהודית – אגב, הוא אומר: לא כמו נורבגיה או שבדיה.

אלי כהן: גם נורבגיה, ראינו שזה נהיה אופנתי, אבל ראינו דברים נוספים שהוא עשה.

אלי כהן: בואו נראה מה אמרה השרה אילת שקד.

אלי כהן: אילת שקד, שמענו קודם איך היא מגיעה כאן לדוכן ואומרת כמה חשוב לבוא ולהתחשב באותן משפחות.

אלי כהן: אז בוא נזכיר לה מה היא אמרה בשנת 2017, ליתר דיוק בפברואר 2017: יש מקום לשמור על הרוב היהודי גם במחיר של פגיעה בזכויות.

אלי כהן: זה מה שאמרה אותה גב' שקד – חייבים לשמור על צביונה היהודי של מדינת ישראל.

אלי כהן: ב-21 ביוני, רק לפני שבועיים, אומרת אילת שקד: חוק האיחוד יעלה להצבעה ללא שום שינוי.

אלי כהן: לפני שבועיים היא אומרת: ללא שום שינוי.

אלי כהן: ואני אומר לכם, איזה חדלי אישים, כמו בנט ושקד, מנהלים את המדינה.

אלי כהן: אגב, מה זה חדלי אישים?

אלי כהן: חדל אישים, כתוב שזה הנחות והחלש שבאנשים.

אלי כהן: עכשיו, מה אמור להיות ראש ממשלה?

אלי כהן: ראש ממשלה אמור להיות חבר הכנסת החזק ביותר, העוצמתי ביותר – –

דוד ביטן: אלי, תסיים.

אלי כהן: חבר הכנסת ביטן, שתי דקות.

דוד ביטן: שתי דקות?

דוד ביטן: תסיים.

אלי כהן: – – החזק ביותר, העוצמתי ביותר, עם התמיכה הגדולה ביותר, אבל אתה, נפתלי בנט, אתה חבר הכנסת החלש ביותר, הפחדן ביותר.

אלי כהן: אתה מפחד מבחירות, אתה מפחד מהציבור.

אלי כהן: 90% מהציבור לא רוצה לראות אותו כראש ממשלה.

אלי כהן: ראש ממשלה שמפחד לצאת החוצה לרחובות, להסתובב, לראות את האנשים, יושב ספון בחדרו.

קטי קטרין שטרית: בכל מקום צועקים לו בוז.

קטי קטרין שטרית: בכל מקום.

אלי כהן: מנזר השתקנים.

אלי כהן: אגב, אני מציע לו בכלל את תפקיד שר הקליטה והעלייה – –

דוד ביטן: אלי.

אלי כהן: אני מסיים מייד.

אלי כהן: – – את תפקיד שר הקליטה והעלייה להעביר לעיסאווי פריג', כי עכשיו הוא עושה עלייה וקליטה בנושא הזה, הפלסטינים.

אלי כהן: ולכן, אם אנחנו חפצים במדינת ישראל חזקה, אנחנו חייבים להחליף אותם כמה שיותר מהר.

אלי כהן: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אופיר כץ – איננו; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – איננו.

דוד ביטן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

דוד אמסלם: אתה שומע, דוד ביטן?

דוד ביטן: רגע.

דוד אמסלם: שנייה, אני רוצה להגיד איזה משפט.

דוד ביטן: נו, אתה כל הזמן מדבר.

דוד אמסלם: קראתי ב-ynet היום שלפיד מכר את המטוס לבנט בלי שהוא – – –

דוד ביטן: אתה מבסוט – – –

דוד אמסלם: גם את המטוס – – – לפיד מוכר לו את המטוס, אתה מבין?

משה אבוטבול: אני שמעתי שזה למתן כהנא, שהוא טייס.

דוד אמסלם: הרג אותי מצחוק.

דוד אמסלם: הבן אדם ראש ממשלה.

דוד ביטן: אני רוצה להבין, האם לפיד נסע לאמירויות עם המטוס הזה?

דוד ביטן: הוא טס.

דוד אמסלם: הוא רוצה למכור לו גם את השיירה, לא יודע.

אלעזר שטרן: מה זה, אתם עושים פה ערב הווי?

דוד ביטן: שלוש דקות.

דוד ביטן: כן, אנחנו עושים.

דוד ביטן: מה אתה רוצה?

דוד אמסלם: מה הבעיה?

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד ביטן: מה לא בסדר?

דוד ביטן: שאלתי אותך שאלה, השר המקשר – – –

אלעזר שטרן: הופכים את הכנסת לערב הווי?

דוד אמסלם: אלעזר, עד שסוף-סוף יש לנו יושב-ראש, אתה גם אומר לנו מה לעשות?

אלעזר שטרן: – – –

דוד ביטן: דודי, מספיק.

דוד ביטן: די.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הלוואי שהייתי יכולה להגיד לכם בוקר טוב.

עאידה תומא סלימאן: זה לא בוקר טוב.

עאידה תומא סלימאן: אני חושב שזה יירשם כאחד הבקרים החשוכים במדינה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: זה יהיה בוקר חשוך לא בגלל שמעבירים את החוק הזה – כי הבית הזה כבר עשה את הפעולה הזאת כמה פעמים והעביר את החוק; זה יהיה בוקר שחור כי עם העברת החוק הוא גם מצליח להעביר אנשים, ח"כים, שחשבנו עד עכשיו שיילחמו באמת ובתמים למען עקרונות שהם מאמינים בהם, עקרונות של צדק, של שוויון, של זכויות אדם, ולצערי הרב באים ומתפארים וחוגגים הישגים.

עאידה תומא סלימאן: הישגים של מה – 1,600 היתרים?

עאידה תומא סלימאן: 1,600 שינויים של סטטוס של אנשים שכבר יושבים ומחכים.

שלמה קרעי: מכרו אתכם.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו תשמעו את זה: היום אני מורידה כובע ואני נותנת את כל הכבוד למוקד ולארגון עדאלה, שהשיגו בדיוק את אותו הישג, בלי לזחול, בלי לוותר על שום דבר; בלי לבוא ולהגיד: כן, אנחנו מקבלים חוק גזעני ומסכימים שניתן לו את תעודת הכשרות כדי שיעבור בכנסת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: הם עשו את זה דרך מאבק משפטי.

עאידה תומא סלימאן: הם לא היו צריכים להיכנס לשום ממשלה כדי לקבל את זה, הם לא היו צריכים לוותר על שום עיקרון כדי לקבל את זה, והם הוציאו את זה בזכות מאבק אמיתי שייצגו בו את המשפחות.

עאידה תומא סלימאן: אל תגידו שאתם עושים את זה, במרצ, או הח"כים מרע"מ – אל תגידו שאתם עושים את זה למען המשפחות.

דוד ביטן: מה זה – – –

עאידה תומא סלימאן: המשפחות לא רוצות את זה.

עאידה תומא סלימאן: המשפחות רוצות את הכבוד האנושי הבסיסי שהם אנשים, בני אדם שווים, שהם יכולים להרים ראש ולקבל את הזכויות שלהם.

עאידה תומא סלימאן: דיברתם רבות על השפעה.

עאידה תומא סלימאן: איפה ההשפעה?

עאידה תומא סלימאן: אם ארגון זכויות אדם עם כמה עורכי דין יכול להשיג את מה שאתם חושבים שהשגתם, על איזה סוג של השפעה אתם מדברים, חבר'ה?

עאידה תומא סלימאן: בואו, נשאר זמן להתעורר ולא להכשיר את זה.

עאידה תומא סלימאן: אתם צריכים לשאול את עצמכם את השאלה: האם יהיה גבול שתגידו: עד לכאן, לא נוכל?

עאידה תומא סלימאן: אביתר, העסקה שהכשירה התנחלות על אדמות ועל קרקעות פלסטיניות – החלקתם, לא פתחתם את הפה על זה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו גם החוק הזה.

עאידה תומא סלימאן: איפה הגבול, חברים?

עאידה תומא סלימאן: איפה?

עאידה תומא סלימאן: מתי יתעוררו כולם?

שלמה קרעי: אותי חתכת כשנגמר השעון.

עאידה תומא סלימאן: הלילה מרצ מודיעה שהיא כבר לא מרצ שאנחנו מכירים, והפעם, לצערי הרב, אני מאוד מקווה שהחוק הזה לא יעבור בקולותיהם של ח"כים ערבים, כי ההישג הוא כלום לעומת הוויתור שהוא מתן לגיטימציה לחוק גזעני.

דוד ביטן: טוב, עאידה, נתתי לך.

עאידה תומא סלימאן: ואני מודה לך.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: והיו לך כמה טיעונים טובים, דווקא.

שלמה קרעי: ראית.

שלמה קרעי: לא זה ההישג.

שלמה קרעי: ההישג זה המכונית המפוארת, זה המשרד.

דוד ביטן: תיזהרו ממנסור עבאס.

דוד ביטן: אנחנו כבר נזהרים ממנו.

דוד ביטן: גם אתם צריכים להיזהר ממנו.

עאידה תומא סלימאן: מה אני אעשה?

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין חושבת בעקרונות.

שלמה קרעי: מכרו אתכם.

עאידה תומא סלימאן: אותי אף אחד לא מכר.

דוד ביטן: מה אתה עולה?

אופיר אקוניס: הזמנת אותי.

דוד ביטן: לא הזמנתי אותך.

דוד ביטן: מה, אתה עושה צחוק?

דוד ביטן: טוב, יאללה.

דוד ביטן: אתה הבא בתור.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הבוקר הזה, 6 ביולי 2021, ייזכר כבוקר הקלון והבושה של ממשלת ישראל, שמטילה קלון על הכנסת כולה.

אופיר אקוניס: ממשלת בנט-עבאס, בהובלת סיעת שמאלה, ישראל ביתנו, תקווה חדשה – הימנים הגדולים; כולם שומרים עלינו מימין, חברת הכנסת שאשא – כולכם התקפלתם התקפלות מסוכנת בפני התנועה האסלאמית.

אופיר אקוניס: אילת שקד, אדוני, רק לפני כמה ימים אמרה – נדמה לי שאתמול, בכניסה לישיבת הממשלה – התחייבה שהחוק יובא ככתבו וכלשונו, בלי שום שינוי.

אופיר אקוניס: אמרה.

דוד ביטן: ככתבו אבל לא כלשונו.

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: ככתבו, אבל גם לא ככתבו, משום שעלתה לדוכן הזה והוסיפה עוד 1,600 בחצי שנה, בגיבוי נפתלי, יאיר, איווט, גדעון, שכולם הרכינו ראש בפני התכתיבים של התנועה האסלאמית.

אופיר אקוניס: ככתבו וכלשונו – כמו שרצה מנסור עבאס, לא כמו שאמרה אילת שקד, משום שהוא מכתיב את מדיניות הממשלה: בנגב, בגליל, באיחוד משפחות, חוק האזרחות, המדינה הפלסטינית, התוכנית המדינית.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כל דקה שהממשלה הזאת מתקיימת היא סכנה לעם ישראל, למדינת ישראל ולארץ ישראל, היא סכנה למדינה היהודית, היא סכנה לאזרחי ישראל, וכפי שהוכח הערב כאן על הדוכן הזה באולם הזה – היא גם סכנה לדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: ממשלת בנט-עבאס, אתם מסוכנים.

אופיר אקוניס: לכו.

דוד ביטן: אתה יודע שהשעון זז אצלך לאט, משום מה.

דוד ביטן: מעניין למה.

דוד ביטן: חבר הכנסת מוסי רז – איננו; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – איננו; חבר הכנסת יבגני סובה – איננו; חבר הכנסת אלכס קושניר כבר דיבר, אני חושב, אז רשמתם אותו פעמיים; חבר הכנסת משה גפני – איננו; חבר הכנסת יריב לוין.

דוד ביטן: גפני, קראתי את השם שלך ולא היית.

משה גפני: רצתי מהחדר.

דוד ביטן: בסדר, אתן לך מייד אחריו.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: השרים, חברות וחברי הכנסת, שעת לילה מאוחרת, כבר תכף בוקר, אבל אנחנו ככה לאורך כל הלילה, זה באמת הזמן המתאים כדי לעשות באפלה ובחשכה את העסקה המושחתת, המכוערת הזאת, שאתם שותפים לה.

יריב לוין: ושני צדדים יש לעסקה הזאת: צד אחד שמכר את ביטחון המדינה – – אגב, הוא עשה את זה כבר לפני שלושה שבועות, כשהקים את הממשלה.

יריב לוין: עכשיו הוא רק משלם תשלום ראשון על חשבון הרבה מאוד תשלומים נוספים שיגיעו.

דוד אמסלם: את המקדמה, את המקדמה.

יריב לוין: אגב, אני גם חושב שזה לא תשלום ראשון, צריך לומר, כי כבר נעשו עוד כמה דברים חמורים, ונפרט אותם בהזדמנות קרובה.

יריב לוין: – – ומפקיר את ביטחון המדינה בידיעה ברורה ש-1,600 משפחות שייכנסו על פי ההסכם המושחת הזה, בהכרח, בהכרח יש בתוכם גורמים שהם גורמים עוינים, שעלולים בסוף לבצע פיגועים ולעשות דברים אחרים שכולנו מבינים מהם.

יריב לוין: הרי אחרת לא היו מונעים את כניסתם עד היום.

יריב לוין: זאת האמת הפשוטה, ואתם יודעים אותה מצוין.

יריב לוין: אבל לעסקה המושחתת הזאת יש גם צד שני, וזה סיעת רע"מ וסיעת מרצ, בגלל שאתם מכרתם את העקרונות שלכם – מכרתם אותם בנזיד עדשים; מכרתם אותם תמורת כל מיני מקסמי שווא, כביכול פתרונות.

יריב לוין: יש ציבור עצום שנתן בכם את אמונו, ואני חולק עליו ועל תפיסת עולמו, אבל תמיד כיבדתי את העובדה שאתם הייתם נאמנים לערכים ולדרך.

יריב לוין: שום דבר מזה לא נשאר אחרי שלושה שבועות.

יריב לוין: בשביל מה אתם עושים את כל זה, כדי שתמר זנדברג תוכל להיות השרה להגנת הסביבה?

יריב לוין: על זה מוכרים את כל הערכים, את כל המורשת המפוארת?

יריב לוין: אתם מורידים את הראש, בצדק.

יריב לוין: מה הייתה אומרת שולמית אלוני?

יריב לוין: אותה היו קונים בצורה המבישה הזאת, באישון לילה, ככה?

יריב לוין: אתם הרי יודעים שלא.

יריב לוין: אבל אני אומר לכם, כאשר נעשות עסקאות מושחתות מהסוג הזה, בסופו של דבר הן לא מחזיקות, ושני הצדדים משלמים עליהן את מלוא המחיר, וזה בדיוק בדיוק מה שיקרה לכם.

יריב לוין: ואני אומר לכל אחד מכם – אלה שהגיעו לממשלה הזאת מצד ימין כביכול, ואתה, שעוד חשבנו שיש להם עקרונות מהצד השמאלי, כביכול – תסתכלו על עצמכם, תראו מה קרה רק בשלושה שבועות.

מיקי לוי: תודה רבה.

יריב לוין: לא הייתם מאמינים שתהיו במקום הזה.

יריב לוין: לא תדעו להסביר לעולם את מה שעשיתם, אף הצבעה שהצבעתם כאן, ובוודאי שלא תדעו לתת שום הסבר לאירוע המביש הזה שאתם שותפים לו הלילה.

יריב לוין: ואני אומר לכם בצורה הברורה ביותר: הציבור יגבה מכם את מלוא המחיר.

יריב לוין: אתם לא רק עברתם לילה קשה עכשיו – אתם תעברו עוד הרבה ימים ולילות קשים.

יריב לוין: הממשלה הזאת תיפול מהר מאוד, אבל הכתם הזה ילך איתכם לאורך כל השנים ולאורך כל הקריירה הציבורית שלכם.

יריב לוין: אני מציע שלפחות עכשיו, רגע לפני ההצבעה, תעשו את חשבון הנפש.

יריב לוין: דקה אחרי ההצבעה זה כבר יהיה מאוחר מדי.

יריב לוין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי – אינו נוכח.

מיקי לוי: אתה רוצה לדבר, חבר הכנסת גפני?

משה גפני: כן, אני באתי מהחדר.

אופיר אקוניס: הוא היה קודם, לפני יריב.

מיקי לוי: בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, רק שים לב שאנחנו מבינים שהדיון הוא על הבקשה של הממשלה להאריך בשנה – על זה אנחנו דנים כאן, זה מה שכתוב בלוח.

מיקי לוי: המזכירות לא תיקנו, חבר הכנסת קרעי.

אופיר אקוניס: יכולת לכתוב: נסיגה לקווי 67'.

מיקי לוי: אנחנו כבר מתקנים את זה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, לפי התשובה שלך, זה מאוד רחב, זו פרשנות רחבה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, בוקר טוב.

מיקי לוי: בוקר אור.

משה גפני: רבותיי חברי הכנסת, רבותיי השרים, בחור, רוצח, שהרג את ההורים שלו, הביאה אותו המשטרה לבית המשפט כדי לגזור את דינו.

משה גפני: הוא בא מול השופט והוא אמר שהוא מבקש שהשופט ירחם עליו מכיוון שהוא יתום.

משה גפני: הוא זה שהרג את ההורים שלו והוא מבקש רחמים מבית המשפט מכיוון שהוא יתום.

משה גפני: ראיתי את השרה אילת שקד מגיעה לכאן.

משה גפני: היא שהייתה מקברניטי הממשלה הזאת, יחד עם חברה נפתלי בנט ועוד אחרים, והם באים ואומרים שאנחנו לא מגלים אחריות כלפי מדינת ישראל.

משה גפני: הם ממשלה, שולטים בכל המערכות שנמצאות, כולל המערכות הביטחוניות, כולל המערכות הכלכליות, והם באים אלינו ואומרים: אנחנו לא יכולים להעביר את החוק הזה מכיוון שהשותפים שלנו לא מוכנים להיות שותפים שלנו בדבר הזה, כמו בדברים אחרים, ולכן אנחנו צריכים להיות אלה שמצילים אותם כדי שיהיה אפשר להעביר את החוק.

משה גפני: אין להם אלוקים, אין להם כלום, ערך שאנחנו יכולים לבוא ולומר שבו הם מאמינים.

משה גפני: אם החוק הקודם במתכונתו הקודמת היה פגיעה בביטחון המדינה, החוק הזה שהם מביאים לאחר שניהלו משא ומתן, מה הוא הופך להיות?

משה גפני: ואני לא מביע עמדה בעניין הזה.

משה גפני: אני מתפלא, ואני מכיר את הכנסת הרבה מאוד שנים.

משה גפני: אני מכיר את אלה שעמדו על עקרונותיהם ולא ויתרו תמורת כיסאות, חבריי משמאל וחבריי מימין.

משה גפני: לא זוכר תופעה כזאת, אדוני היושב-ראש, שהעקרונות נמחקו.

משה גפני: אני כבר לא רוצה לדבר על זה שהם מחקו את הנושא של היהדות, של שבת, של גרות, של מלחמה ברפורמים, של הכול.

משה גפני: כל הדברים האלה נעלמו.

משה גפני: אפשר למרוד בשם ובתורתו, אנשים שהם חובשי כיפה?

משה גפני: אלקין, בנט וחבריהם.

משה גפני: אני כבר לא מדבר על זה, אבל אני מדבר על הדברים הפשוטים, העקרונות של אנשי ימין והעקרונות של אנשי שמאל.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: בושה תכסה את פנינו לראות שאנחנו החברים שלהם בבניין הזה.

משה גפני: בושה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, סבאח אל-ח'יר.

אוסאמה סעדי: רציתי להגיד באמת בוקר טוב לאלפי משפחות שחיכו לבשורה שתצא היום מכאן, לאלפי משפחות ששמנו סוף לעוול שנגרם להם.

אוסאמה סעדי: אנחנו אמרנו להם אתמול: עוד כמה שעות – והסיוט שלכם יגיע לקיצו.

אוסאמה סעדי: חברי מאזן גנאים, ג'ידא, מיכל, אתם נפגשתם עם המשפחות האלה, אתם הבטתם בעיניים של הילדים שלהם.

אוסאמה סעדי: מאזן, (אומר בערבית: אתה הסתכלת בעיניים של עדנאן.

אוסאמה סעדי: הוא היה אצלך בחדר ואצלי בחדר, עם אבא שלו.

אוסאמה סעדי: 16 שנה, 16 שנה – והם מחכים לרגע הזה.

אוסאמה סעדי: ) עכשיו, אתם יכולים להגיד: אנחנו השגנו הישגים, יש 1,600, אבל תזכרו שהפעם הראשונה, הפעם הראשונה שהחוק הגזעני עובר באצבעות של חברי כנסת ערבים ומהשמאל, זה מתן לגיטימציה.

אוסאמה סעדי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: לתת לגיטימציה, סעיד, אבו מחמד, לתת לגיטימציה בפעם הראשונה לחוק גזעני, חוק מניעת איחוד, בפעם הזאת.

אוסאמה סעדי: ואסור לתת.

אוסאמה סעדי: עד עכשיו, 18 שנה, החוק הזה עובר ומרצ התנגדה, ומרצ הלכה לבית המשפט העליון, ואנחנו התנגדנו.

אוסאמה סעדי: עכשיו בפעם הראשונה בהיסטוריה יירשם שהחוק הזה עבר בקולות ערביים ובקולות מפלגת מרצ.

אוסאמה סעדי: ) גם אין פתרון.

אוסאמה סעדי: שמעתי את יריב לוין, והגוש הזה, אומר: לא יכול להיות, לא יעלה על הדעת ש-16 שנים משפחה לא מקבלת.

אוסאמה סעדי: בטח יש מניעה ביטחונית.

אוסאמה סעדי: אני מפנה אתכם לחוות הדעת הביטחונית מלפני שבוע.

אוסאמה סעדי: כתוב: על פי חוות הדעת של גורמי ביטחון, חוות דעת עדכנית, חבר הכנסת אמסלם, יש להאריך את זה בשנה.

אוסאמה סעדי: פתאום עכשיו אנחנו מקבלים: על פי חוות דעת עדכנית של גורמי ביטחון – –

מיקי לוי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: – – מסתפקים בחצי שנה.

אוסאמה סעדי: מה קרה?

אוסאמה סעדי: איך חוות הדעת התחלפה בתוך כמה שעות?

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, עוד משפט.

אוסאמה סעדי: מאזן, אין פתרון ל-3,500 משפחות שחיות כבר שנים ב-א/5.

אוסאמה סעדי: למה הם צריכים להמשיך?

אוסאמה סעדי: מיכל, למה הם צריכים להמשיך ולסבול ולהאריך את האשרה שלהם, א/5, כאשר הם התחתנו לפני 2003?

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: למה עוד 10,000 משפחות צריכות לסבול, ולהאריך כל שנה וכל שנתיים?

מיקי לוי: תודה.

אוסאמה סעדי: 1,600, מה שנתן דרעי בגלל הבג"ץ, עכשיו אתם מקבלים, אבל אתם בשלטון.

אוסאמה סעדי: אנחנו יכולים היום להפיל את החוק הזה, זה ההבדל.

אוסאמה סעדי: יכול להיות שבממשלה אמרתם – –

מיקי לוי: תודה.

אוסאמה סעדי: – – שהאלטרנטיבה היא נתניהו, אבל היום – –

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: – – האלטרנטיבה היא הפלת החוק הזה, ובידנו לעשות את זה.

אוסאמה סעדי: האחריות מוטלת עליכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, בבקשה.

שלמה קרעי: לפחות שייתן למשפחות קצת מה-53 מיליארד.

אוסאמה סעדי: צ'ק ללא כיסוי.

אופיר אקוניס: צודק.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, חבריי השרים, במהלך הלילה המופלא הזה מצאתי את שירו של חבר הכנסת החמישית והשישית הרב פריג'א זוארץ, זיכרון צדיק לברכה.

משה ארבל: בשיר שכתב הוא מתאר את ההתרגשות שחש האזרח הישראלי כאשר הוא מגיע לכנסת ישראל בירושלים ורואה לראשונה את הבניין, שומע את הדיונים – התרגשות שיזכור ימים רבים.

משה ארבל: וכך הוא כותב: "ואולי גם תספר ותשנן בבוא היום לבנך ובתך, לאמור, זכיתי.

משה ארבל: ואוזניי קלטו דברים מבית מחוקקי ישראל.

משה ארבל: וכה וכה שמעתי, זכרו לכם".

משה ארבל: במילים קצרות הוא מתאר בצורה מופלאה את ההתרגשות הרבה שיש מהשעות האלה של מה שאנחנו עושים כאן, פה, בבניין הזה, בבית הזה.

משה ארבל: לצערי הרב, הבית הזה כולל בתוכו כמובן דעות כאלה וכאלה, אבל תרבות של שקר שכזאת הרבה זמן לא הייתה פה.

משה ארבל: ביני לבין מיכל רוזין וגבי לסקי תהום פעורה, עמדותינו שונות, דעותינו שונות, אבל מאז ותמיד ידעתי שגם חרף הדעות השונות יש להן יושרה הפנימית, יש להן אינטגריטי.

משה ארבל: הן באמת באות עם עמדות שונות לקדם את העמדות שהן מאמינות בהן.

משה ארבל: הרמב"ם כותב בהלכות דעות: "דרך ברייתו של אדם להיות נמשך בדעותיו ובמעשיו אחר רעיו וחבריו ונוהג במנהג אנשי מדינתו.

משה ארבל: לפיכך צריך אדם להתחבר לצדיקים ולישב אצל החכמים תמיד כדי ללמוד ממעשיהם".

משה ארבל: התחברתם לממשלה שבסיסה שקר, שהוקמה על תשתית של שקר, שאומרת שאם ההבטחה היא לא ליבתית, לא צריך לקיים אותה.

משה ארבל: לכן אתם נמצאים כאן הלילה הזה אחרי הבטחות רבות והפגנות בכיכר כאן, ליד הכנסת.

משה ארבל: עמדתם והבטחתם לציבור ששלח אתכם לכאן ואתם נאבקתם בשבילו.

משה ארבל: עו"ד גבי לסקי כעורכת דין פרטית נאבקה רבות למען אותן משפחות, ובן רגע, בלילה אחד, הפרתם את הבטחותיכם לבוחר כי אתם חלק מאותה ממשלה של אדם שהחליט שתרבות של שקר בפוליטיקה הישראלית היא לגיטימית.

משה ארבל: בואו ננסה להתגעגע להוד שהיה כאן, בבניין הזה, כפי שמציין חבר הכנסת לשעבר הרב פריג'א זוארץ.

משה ארבל: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת השכל – אינה נוכחת; חבר הכנסת האוזר – אינו נוכח; חבר הכנסת זאב בנימין בגין – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק הלוי – אינו נוכח; חברת הכנסת השרה שאשא ביטון, את רוצה לעלות?

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר?

מיקי לוי: בבקשה.

אדוני היושב-ראש, בוקר טוב.

"מדבר שקר תרחק" – נמחק.

קירות הבית שאנחנו נמצאים בו סופגים בתקופה האחרונה, נחשפים לרמות גבוהות מאוד של שקר, של איבוד דרך, של רמייה קטנה ואפילו לא אלגנטית, כשהכול כשר כדי לשמר את השררה, כדי לשמר את השיירה, כמו שקורא לזה דודי, כדי לשמר את הכיסא.

פשוט השקר בתפארתו.

לא נותר לנו אלא לבוא ולשים את האצבע על אותם אנשים שעושים את זה כאן, בבית הזה, בימים האחרונים במנות, מנות יתר.

אילת שקד, אדוני היושב-ראש – אני לתומי, וגם הרבה מחבריי, ייחסנו לה לא פעם יושרה.

ככה זה היה נדמה, ככה זה היה נראה, אבל כנראה שגם היא, בתקופה זו, ממנהיגה עצמאית עם שאיפות עצמאיות היא הפכה להיות משהו כמו משרת, או לשרת את אדוניה, את בנט, בשביל הגחמות שלו.

היום היא בהחלט עמדה כאן מעל הבמה, אדוני היושב-ראש, וצר לי לומר את זה, היא לא אמרה את האמת.

היא השתמשה בצורה צינית, כביכול ברב דרעי, בשר הפנים הקודם, שבכל תקופתו, בתקופה הזאת של שלוש השנים הללו, היו 1,600, אולי קצת יותר; ההתחייבות שלהם היא בחצי השנה הקרובה 1,600, וחוץ מזה, גילאי 50–55, וחוץ מזה, אלה שעשר שנים במעמד, אז גם הם יקבלו אוטומטית.

מדובר באלפים, והיא לא אמרה את האמת.

אביר קארה, היא לא אמרה את האמת.

לא אמרה את האמת.

אפשר לבוא ולומר: כן, רבותיי, אנחנו ישבנו והחלטנו שזה מה שנכון – –

מיקי לוי: תודה.

– – אבל היא מתחבאת מאחורי אידיאולוגיה כביכול ימנית, אידיאולוגיה ביטחונית, יושרה.

אין פה אידיאולוגיה, אין פה יושרה.

יש פה – לשרת את אדוניה.

אני מצר על כך מאוד, כי אם היו עוד כמה חברי כנסת עם אינטגריטי – –

מיקי לוי: תודה רבה.

– – עם כבוד ועם יושרה, גם הם כבר לא קיימים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת לוי אבקסיס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לצערי הרב, אדוני היושב-ראש, זיכרוני חזק והוא די טוב.

אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת את אדוני היושב-ראש, כאשר היה חבר כנסת, פרלמנטר שלוחם בעוז על כבודה של הכנסת, של הרשות המחוקקת, על זכותם של חברי הכנסת לומר את דעתם.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק מנסה לדמיין מה היה אומר חבר הכנסת מיקי לוי לו היה יושב פה היום, בספסלי האופוזיציה, ורואה את הבושה והחרפה, שיושב-ראש הכנסת מיקי לוי נותן לבזות כך את הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: אני בטוחה שהוא היה יושב שם וצורח: אתם מושחתים, אתם שקרנים, אין לכם אלוהים.

אורלי לוי אבקסיס: ואני יושבת ואני רואה אותך וליבי יוצא אליך, באמת, כי היום אתה משרת איזשהו אינטרס שכל-כולו להחליש את הכנסת, כשאתה יושב בעמדה שבה חבר הכנסת מיקי לוי יכול היה לעשות את העבודה הרבה יותר טוב מיושב-ראש הכנסת מיקי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אני אומרת לכם: עלו פה לא מעט חברי כנסת, דיברו על מעשי הנוכלות, דיברו על השקרים, דיברו על אחיזת העיניים, דיברו על גנבת הדעת.

אורלי לוי אבקסיס: ואני פונה למבוגרים שבינינו, לבני גילי פחות או יותר וקצת יותר: אתם זוכרים בעולם המוזיקה, בסוף שנות השמונים, היה צמד כזה שכבש כמעט את כל המצעדים, קראו לו "מילי ונילי".

אורלי לוי אבקסיס: הזוג הזה גם זכה בפרס הגרמי, והם היו הנוכלים הגדולים ביותר של עולם המוזיקה ever.

אורלי לוי אבקסיס: הסתבר שמילי ונילי בכלל לא ביצעו את השירים.

אורלי לוי אבקסיס: הם אפילו לא כתבו אותם.

אורלי לוי אבקסיס: הם ידעו פשוט להיות פרזנטורים של מבצעים אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני מסתכלת היום על הצמד בנט ושקד – לא יכולה לצאת מתוך ההשוואה למילי ונילי.

אורלי לוי אבקסיס: ולכל אותם הצעירים, אם אתם ערים ורואים, תעשו גוגל ותבינו במה מדובר: פרזנטורים שמציגים את עצמם x והם בעצם מכסים על זה שהם גונבים לא רק את הקול, לא רק את הצליל – הם גונבים את הדעת של אותם מאזינים.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני באה ואומרת: מילי ונילי של הפוליטיקה הישראלית – הצמד בנט ושקד.

אורלי לוי אבקסיס: בסוף, איך זה נגמר?

אורלי לוי אבקסיס: לקחו להם את הגרמי, והם סיימו בבושת פנים עד כדי כך שאחד מהם ניסה להתאבד, השני – כישלון חרוץ.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בסוף הם חזרו למקום הטבעי שלהם, למקום הקטן, וכך יהיה כנראה גם לפוליטיקאים שלוקחים את המקום ואת המעמד של ה"מילי ונילי" של עולם הפופ ל"מילי ונילי" של עולם הפוליטיקה הישראלית.

אורלי לוי אבקסיס: ואללה, הצליח להם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ניר ברקת, בבקשה.

ניר ברקת: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני נזכר בתקופה אחרי הבחירות שבה היה דיון איך תורכב הקואליציה.

ניר ברקת: אני זוכר שאמרנו לאנשי ימינה ותקווה חדשה שהדרך היחידה והנכונה היא לחבור למחנה הלאומי, שכן יש לנו רוב מוצק של 65 חברי כנסת לפחות, אם לא יותר, במחנה הלאומי.

ניר ברקת: אמרנו להם שאם חלילה הם יצרו ממשלה יחד עם מחנה השמאל, הם יהוו חמישית מהממשלה, 13 מתוך למעלה מ-60 חברי כנסת, ואין שום סיכוי בעולם שם יצליחו להגן על האינטרסים של המחנה הלאומי שלכאורה הם מייצגים אותו.

ניר ברקת: לא שהם עשר מעלות ימינה מהליכוד אלא היום הם 90 מעלות שמאלה למחנה הלאומי, ואשר יגורנו בא לנו.

ניר ברקת: אני חושב שהלילה זו דוגמה מוחשית קלאסית למצב שבו במקום להצטרף להצעה של המחנה הלאומי ששמנו על השולחן ובמקום להמשיך את הפאטצ'ים של הוראת השעה שלצערנו נדרשנו אליהם עד היום בשנים האחרונות – הצענו הצעה מוסדרת, מערכתית.

ניר ברקת: חוק-יסוד: הגירה, שנותן מענה וסוגר פעם אחת ולתמיד את כל האתגרים של נושא ההגירה.

ניר ברקת: אנחנו קיווינו וציפינו שיבואו איתנו בדברים, שיבואו בדברים עם המחנה הלאומי, שנוכל להוביל שינויים כפי שמצפים התושבים, המצביעים שהצביעו עבורם, שהם כאילו חלק מהמחנה הלאומי.

ניר ברקת: בפועל מה קיבלנו?

ניר ברקת: קיבלנו הערב באמת משהו מביש.

ניר ברקת: עלה כאן חבר הכנסת דרעי והציג כשר הפנים את המחדל, את המתנה, את האתנן הפוליטי שנתנו לשמאל שרת הפנים ואנשי ימינה ותקווה חדשה.

ניר ברקת: בפועל, אנחנו מדברים על מהלך שמרחיק את המחנה הלאומי, את האינטרסים של המחנה הלאומי.

ניר ברקת: ואני אומר לעצמי ואני אומר לכולנו שביום שימינה החליטו לשבור ולהצטרף לממשלה, הם איבדו את הבוחרים שלהם, הם איבדו את האמון שהם זכו לו מהבוחרים, והלילה הם מאבדים את הזהות שלהם, את הצביון שלהם.

ניר ברקת: אז לאן הולכת ימינה ולאן הולכים תקווה חדשה?

ניר ברקת: הם איבדו את האמון של הבוחרים ועכשיו איבדו את הצביון.

ניר ברקת: אני תקווה שהם יפנימו כמה שיותר מהר – –

מיקי לוי: תודה.

ניר ברקת: – – שאין להם חלופה אלא לחזור למחנה הלאומי ולייצג את האינטרסים האמיתיים, כפי שאני קיוויתי שהם מאמינים בו, ולצערנו הרב הלילה התבדינו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי; חבר הכנסת שפע; חברת הכנסת רייטן; חבר הכנסת קריב – מוותר.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

מיקי לוי: עוד שלושה דוברים: חברת הכנסת רגב, חבר הכנסת טיבי וחבר הכנסת קיש.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, את נאום השקר, נאום שקד, שמענו הלילה.

אורי מקלב: יש נאום אחד שלא שמענו וזה הנאום של מנסור עבאס.

אורי מקלב: אותו לא שמענו – מה הוא אומר על מה שאמרה שקד.

אורי מקלב: אנחנו נשמע את זה הבוקר ומחר ברשתות הערביות, מה הוא מסביר – –

ניר ברקת: בערבית.

דוד אמסלם: הוא יגיד שלא תרגמו אותו נכון.

אורי מקלב: – – בערבית, מה היה בהסכם ומה יהיה בהסכם, ולא הזכירו אותו נכון.

אורי מקלב: אבל יש נאום אחד שכן היה הערב והיה צריך להאזין לו.

אורי מקלב: זה נאום הפראיירים של חבר הכנסת אחמד טיבי.

אורי מקלב: הוא דיבר בערבית, הוא לא דיבר בעברית, והוא אמר מה קורה בחברה הערבית למי שיסכים להצביע בעד החוק הזה.

אורי מקלב: הוא אמר דברים מאוד ברורים – מי שהקשיב היטב לנאום שלו.

אורי מקלב: הוא אמר מה מטען הרגשות ואיך החברה הערבית רואה את מי שיצביע בעד החוק הזה.

אורי מקלב: אז צריך להבין שאנחנו צריכים היום לבחון ולהאמין לנאום אחד שהיה פה, לנאום אחד שלא היה פה, ולצערי אנחנו צריכים להאמין למנסור עבאס, למה שהוא אומר ולמה שאמר חבר הכנסת אחמד טיבי.

אורי מקלב: לא יכול להיות שחבר כנסת ערבי יצביע בעד החוק אם החוק שהוצג בפנינו – הוא לא החוק האמיתי, הוא חוק אחר לגמרי, הוא לא החוק כמו שחבר הכנסת אריה דרעי אמר, לנסות להיתלות באילנות גבוהים ולהגיד שאותו דבר אנחנו עשינו חצי שנה.

אורי מקלב: זה הרבה הרבה יותר מכך, וזו שבירת מוסכמות וחוסר אחריות ונזק חינוכי לדורות צעירים, הצורה שהממשלה הזאת מתנהלת.

אורי מקלב: אין אחריות, אין ערכים, אין אמת.

אורי מקלב: אתם, הממשלה, מסמרטטים את עצמכם לדעת.

אורי מקלב: ודאי ששר המשפטים משום מה נעלם מכל הדיון הזה.

אורי מקלב: מה הוא היה אומר במקרה הפוך?

אורי מקלב: סחבות, סחבות, סחבות, זה מה שהוא היה אומר, וככה אתם נראים בכל הערכים, בכל הדברים העיקריים, ובעיקר בעיקר מה שקורה בימים האחרונים ובשבועות האחרונים – שאין אמת, שקר על שקר.

אורי מקלב: איך יכול להיות, באמת, שבממשלה שצריכה להיות דוגמה לדברים בסיסיים – כן להגיד דברי אמת, להגיד בשקיפות מה שאנחנו הסכמנו – מנסים כל זמן, כל זמן, דבר אחרי דבר, חוק אחר חוק, לעשות זילות בערכים שלנו, זילות באמת?

אורי מקלב: אני הזכרתי את זה ואחרים גם מזכירים את זה.

אורי מקלב: אנחנו כבר התרגלנו, אבל יש עוד דור אחר שמסתכל על מה שנעשה בכנסת.

אורי מקלב: מה הוא אומר על זה?

אורי מקלב: לנו אין ספק בדבר הזה: ממשלה שכל הבסיס שלה וכל הפלטפורמה שלה זה עקירת התורה, זה עקירת השבת, קדושת הבית – מי שעושה דברים, מבסס ממשלה על זה, חשוד על הכול.

אורי מקלב: אנחנו רואים את זה בכל המהלכים של הממשלה, אחד אחרי השני.

אורי מקלב: זאת ממשלה שמבוססת על הונאה, על רמייה, על שקר, על עזות פנים, והיא דוהרת במדרון הזה במהירות, והיא רומסת בדרך זו את כל היושרה והאחריות והערכים שיש לנו, שהיו צריכים להיות המינימום שלנו.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורי מקלב: אני רוצה לסיים רק בדבר אחד: חובה, חובה – מה שאנחנו מצפים – לקחת את האחריות ולדעת שאי-אפשר לשקר לכולם זמן אחר זמן.

אורי מקלב: לא צריך להיות פוליטיקאי ותיק ולא פרשן פוליטי כדי לדעת איפה האמת נמצאת בערב הזה – האם היא נמצאת אצל שקד או אצל מנסור עבאס בהישגים שלו.

אורי מקלב: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, בבקשה.

מירי רגב: יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, יש לי הרבה מה להגיד על התנהלות הכנסת בראשותו של יושב-ראש הכנסת.

מירי רגב: כשהוא היה באופוזיציה – מה הוא עשה שם למעלה.

מירי רגב: אני הולכת לצלם את כל הקטעים האלה ולהפיץ אותם ברשת, שיראו את המתחסד שיושב פה ואומר לנו איך להתנהג.

מירי רגב: אבל זה לא הזמן.

מירי רגב: עכשיו נדבר על האנשים שלנו.

מירי רגב: חאק אל-עאודה, חאק אל-עאודה, חאק אל-עאודה, ערפאת עכשיו מתהפך בקברו, לא כי כואב, לא בגלל שצר לו, לא בגלל שמציק לו; ערפאת מתהפך בקברו, ואם היה יכול לצאת ולרקוד דבקה הוא היה עושה זאת עכשיו, כי החלום הפלסטיני לשוב לאדמות שלו מתגשם – לא באמצעות הסכם פלסטיני, לא באמצעות בג"ץ, לא באמצעות האו"ם, לא באמצעות האמריקנים, אלא בדלת הראשית, באמצעות אילת שקד הנוכלת המתחסדת והבנטיזם שהגשימו את חלומו של ערפאת ושל העם הפלסטיני.

מירי רגב: מנקודה זו לא נוכל להגיד יותר: לא ראינו, לא שמענו, לא אמרנו.

מירי רגב: היום ממשלת ישראל פתחה את השער מכאן.

מירי רגב: כמו שאמר ערפאת: אלף מיליון שאהידים ינהרו לירושלים.

מירי רגב: היום ישראל עשתה זאת.

מירי רגב: ערפאת חלם – שקד ובנט הגשימו.

מירי רגב: עשר מעלות ימינה, כבר אמרנו?

מירי רגב: תתביישו לכם.

מירי רגב: מה לא עושים בשביל כיסא.

מירי רגב: חסרי מצפון וערכים.

מירי רגב: נוכלים.

אבתיסאם מראענה: יאללה, יאללה – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

אבתיסאם מראענה: יאללה, יאללה.

יעקב מרגי: מה זה "יאללה, יאללה"?

מיקי לוי: די, בבקשה, שקט.

קריאות: – – –

מירי רגב: תתביישי.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

קריאה: יאללה, יאללה – – –

קטי קטרין שטרית: – – – בושה.

קטי קטרין שטרית: בושה.

מירי רגב: – – – חצופה – – – יאללה, יאללה, יא שהיד.

קטי קטרין שטרית: מה זה?

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב.

קריאות: – – –

אבתיסאם מראענה: – – – בערבית רק בשביל להסית.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת מראענה, די, מספיק.

מירי רגב: גועל נפש – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, מספיק.

מיקי לוי: אני קורא אותך קריאה ראשונה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: תודה רבה, מכובדי היושב-ראש.

אחמד טיבי: זהו יום היסטורי.

אחמד טיבי: הוא יכול להיות יום היסטורי שבו הזכות לחיות בכבוד תנצח, וזהו יום היסטורי שיכול להיזכר לדיראון עולם.

אחמד טיבי: אני זוכר היטב את יוסי שריד – אתם מוכנים להירגע שם?

אחמד טיבי: יוסי שריד כינה את החוק הזה "פשע חקיקתי נגד האנושות" והתייחס בבוז לאלו שאמרו:

אחמד טיבי: אנחנו נצביע אבל אנחנו מתביישים.

אחמד טיבי: זהבה גלאון אמרה שזה חוק שיירשם ככתם וחרפה בספר החוקים.

אחמד טיבי: בינתיים יש חברי כנסת ערבים שנתנו לחוק הזה לעבור.

אחמד טיבי: אני נמצא הרבה שנים בכנסת ולא רציתי להגיע לרגע הזה שבו חברי כנסת פלסטינים מאפשרים – בהימנעות או בהצבעה נגד – לחוק המשוקץ ביותר, הגזעני ביותר, האנטי-פלסטיני ביותר, להירשם שוב בספר החוקים.

אחמד טיבי: איפה תליטו את פניכם מפני הבושה?

אחמד טיבי: זאת חרפה.

יואב קיש: בערבית, טיבי.

יואב קיש: בערבית.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: כל מי שמצביע בעד החוק הזה על ידי הימנעות או הצבעה בעד, תורם לסבל של לין, שמלווה את אימה, שחולה ב-ALS, או של עדנאן מעכו, או סאג'ד מטייבה.

אחמד טיבי: איך אתם יכולים להסתכל בעיניים של האימהות והילדים?

אחמד טיבי: מה תגידו להם, סידרנו לכם 1,600 מקרים?

אחמד טיבי: ) סידרנו לכם 1,600 מקרים, המוקד ועדאלה, עורכי דין פרטיים ואני ואוסאמה סעדי, שנפגשנו עם שר הפנים כמה פעמים.

אחמד טיבי: בג"ץ אישר אז 2,000 מקרים.

אחמד טיבי: אגב, מה-1,600 אף אחד לא יקבל אזרחות, רק תושבות ארעית.

מיקי לוי: תודה.

אחמד טיבי: אף לא אזרחות אחת.

אחמד טיבי: רבותיי, רבותיי, אני מבקש שאתם תקשיבו וגם אתם.

אחמד טיבי: זה החוק האנטי-פלסטיני ביותר, אבל איך הממשלה הישראלית-פלסטינית הראשונה בתולדות מדינת ישראל מחוקקת את החוק האנטי-פלסטיני כאשר הצלע הפלסטינית של הממשלה הזאת עושה את הטעות של חייה, של כל מי שנותן לחוק הזה לעבור.

מיקי לוי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אין לתת לחוק הזה לעבור, אני קורא לכם, אני מתחנן בפניכם, חבריי ברשימה המאוחדת, ברע"מ, במרצ.

מיקי לוי: תודה.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית להלן תרגומם: תעשו חשבון נפש.

אחמד טיבי: )

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: (תזכרו את אלפי המשפחות שאתם הולכים לחרוץ את דינן, לא 1,600 – –)

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: (– – אלא אלפים שלא יוכלו להמשיך בחייהם הרגילים – –)

מיקי לוי: תודה רבה.

אחמד טיבי: (– – כמוך, או כמוהו, או כמוהו, או כמוהו.

אחמד טיבי: )

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: (ובשביל מה?

אחמד טיבי: בשביל מה?

אחמד טיבי: בשביל קצת תקציב?

אחמד טיבי: בשביל 1,600 מקרים?

אחמד טיבי: )

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, באמת.

אחמד טיבי: (בשביל לשמור על הקואליציה?

אחמד טיבי: קואליציה עלובה שכזאת.

אחמד טיבי: )

מיקי לוי: תודה רבה.

אחמד טיבי: (המשפחות האלה יישארו שם וימשיכו במאבק – –)

מיקי לוי: תודה רבה לך, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: (– – בשל כבודם – –)

מיקי לוי: תודה.

אחמד טיבי: (– – ואנחנו נהיה שם.

אחמד טיבי: )

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

קריאה: אדוני היושב-ראש – – –

קטי קטרין שטרית: אחמד, החביאו אותם, הם לא פה.

קטי קטרין שטרית: הינה, הבושה הגיעה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת היא שאני רוצה לפנות לחברי הקואליציה.

יואב קיש: יש לי שלוש דקות – שלושה שיעורים קצרים על הכנסת, פשוט שלא תתרגלו.

יואב קיש: קודם כול, שהקואליציה עושה פיליבסטר – זה לא צריך להיות, אוקיי?

יואב קיש: זה לא קורה, זה בדרך כלל כלי שלנו.

יואב קיש: זה שעשיתם את זה היום – אל תתרגלו, תשאירו לנו את הפיליבסטר.

יואב קיש: דבר שני, תמיד כשאני הייתי בקואליציה והיה חוק עם איזושהי דילמה, הייתה דילמה בקואליציה: מה תעשה הקואליציה?

יואב קיש: איך יצביע כחלון?

יואב קיש: מה יקרה עם הליכוד?

יואב קיש: ופתאום יש חוק, והשאלה – מה תעשה האופוזיציה.

יואב קיש: חבר'ה, התבלבלתם.

יואב קיש: והשיעור השלישי: אני רוצה לומר תודה לשרה שקד, שנמצאת פה איתנו, השרה שקד – – –

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

מיקי לוי: אני מבקש, מספיק.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוחנה, לא היית רוצה שיקראו אותך כאן.

יואב קיש: אני רציתי לומר תודה לשרה שקד, שכל עם ישראל, בזה שהיא שינתה את ההחלטה והביאה לפה החלטה מחוררת ומכרה את הציונות ומכרה את ישראל בשביל כיסא של משרד הפנים – זו השרה שקד, שאתם נותנים לה להמשיך בקואליציה הזו.

יואב קיש: כל השרים מבנט ומטה, אתם אחראים למכירת חיסול של הציונות.

יואב קיש: תפסיקו להטיף מוסר, תפסיקו לבוא בטענות לאופוזיציה.

יואב קיש: הראיתם לנו שאפילו האמירה שלכם – אתם לא עומדים בה.

יואב קיש: חבורה של שקרנים וצבועים, ואת האמת כל עם ישראל רואה היום בערב.

אבתיסאם מראענה: למדנו מכם.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: השר שטרן, בבקשה.

אופיר אקוניס: למה השר שטרן מסכם את הדיון ולא השרה שקד?

אופיר אקוניס: סליחה, השרה שקד – שטרן, אתה יודע מה ההסכמות?

מירי רגב: היא מתביישת.

מירי רגב: היא לא יכולה להסתכל לנו בעיניים.

אופיר אקוניס: השר שטרן, אתה יודע – לא עכשיו על פרשת השבוע, על החוק.

אופיר אקוניס: פרשת השבוע מחר, בדיונים.

מיקי לוי: בבקשה, השר שטרן.

אופיר אקוניס: איפה השרה שקד?

אופיר אקוניס: איפה היא?

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת, ב-05:35 תזרח השמש.

אלעזר שטרן: ב-05:35 יש כאלה שיקומו להתפלל תפילת ותיקין בהנץ החמה.

אלעזר שטרן: ב-05:35 – –

קריאות: – – –

מאי גולן: רגע, למה שרת הפנים לא מסכמת?

מאי גולן: למה אתה, אפשר לדעת?

אלעזר שטרן: – – זאת תפילת הנץ.

מאי גולן: – – –

אלעזר שטרן: אזרחי ישראל – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, זכותו.

מיקי לוי: בבקשה שקט.

מיקי לוי: תודה.

אלעזר שטרן: אזרחי ישראל שהלכו לישון, הלכו לישון כשהם יודעים שהאופוזיציה היא נגד חוק האזרחות.

אורלי לוי אבקסיס: – – – נקווה שזה לא יהיה נאום עד אמצע הלילה.

אלעזר שטרן: דרך אגב, אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש – – –

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש?

אמיר אוחנה: דבר, השר שטרן.

אלעזר שטרן: רגע.

אלעזר שטרן: מה קרה?

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: מה קרה?

אופיר אקוניס: אולי תשנו את זה עוד פעם?

אופיר אקוניס: אולי עוד פעם?

אלעזר שטרן: אני רציתי – תכף אני אגיד להם, אבל אני אומר לכם, אזרחי ישראל הלכו לישון כשהם יודעים שיש חוק אזרחות שהליכוד הביא אותו הרבה מאוד פעמים – –

קטי קטרין שטרית: אוי – – – הליכוד – – –

אלעזר שטרן: – – ועכשיו הוא נגדו.

אלעזר שטרן: האשימו פה כל מיני אנשים בכל מיני שיתופים.

אלעזר שטרן: מי שישב פה כל הלילה, מי שישב כאן כל הלילה שמע שלצורך הפלת החוק, חברו הליכוד לבל"ד.

אופיר אקוניס: אתה לא מתבייש?

אופיר אקוניס: אתה לא מתבייש?

אופיר אקוניס: הקמתם ממשלה ישראלית-פלסטינית.

אלעזר שטרן: זאת האמת.

אלעזר שטרן: אני לא מתבייש.

אופיר אקוניס: תתבייש.

אופיר אקוניס: אתה שומע מה שאתה אומר?

אלעזר שטרן: אני אמרתי: חברו הליכוד לבל"ד.

אופיר אקוניס: הוא לא מקשיב, הוא לא שומע מה שהוא אומר.

אופיר אקוניס: אין לך מושג על מה אתה מדבר.

אופיר אקוניס: אתה חברת לרע"מ על החוק הזה.

אופיר אקוניס: זה דבר מדהים.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אקוניס.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: לא, יש גבול.

אופיר אקוניס: חוסר המודעות של הממשלה הישראלית-פלסטינית – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, ימשיך השר.

קטי קטרין שטרית: לא יאומן.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, די.

קטי קטרין שטרית: אבל חלאס לשקר.

מיקי לוי: אבל היית על הבמה, יכולת להגיד מה שאת רוצה.

קטי קטרין שטרית: אמרתי, אבל – – – לשקר.

מיקי לוי: יופי, נהדר, עכשיו תיתני לשר להשיב, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, פעם ראשונה.

אלעזר שטרן: חברת הכנסת שטרית, את דיברת בלילה על היותך מחנכת.

קטי קטרין שטרית: נו?

אלעזר שטרן: אני אגיד לך משהו.

אלעזר שטרן: אני נזהר מאוד לפני שאני אומר למישהו "משקר".

אורית סטרוק: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, פעם שנייה.

מיקי לוי: אל תכריחי אותי להוציאך.

קטי קטרין שטרית: מי שמשקר – הם שיקרו לציבור, ועכשיו הם מאשימים אותנו במכירת – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, את מכריחה אותי להוציא אותך.

מיקי לוי: אני מבקש ממך.

אורית סטרוק: – – –

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: די.

קטי קטרין שטרית: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

אלעזר שטרן: את פנית ואת אמרת "משקר".

קטי קטרין שטרית: כן, אתם שקרנים.

קטי קטרין שטרית: שיקרתם.

קטי קטרין שטרית: לא, בעצם לא אתם, החבר'ה מהימין, so called ימין.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, די.

אלעזר שטרן: תראי, אני לא רוצה להתחיל את זה כאן, אני רק רוצה להגיד לך משהו.

אלעזר שטרן: כשהייתי מפקד בית הספר לקצינים כל כך נזהרתי בהדבקה של המושג "שקרן" למישהו, שגם כשמישהו שיקר, אמרתי לו: "שיקרת"; לא אמרתי לו "שקרן".

קטי קטרין שטרית: אז איך אתה מגדיר את בנט?

אלעזר שטרן: אני מגדיר את בנט שיש לו אחריות.

קטי קטרין שטרית: לבוחרים.

אלעזר שטרן: את שואלת אותי.

אלעזר שטרן: את רוצה תשובה – אני אגיד לך.

דוד אמסלם: אחריות לשיירה.

קריאה: ערב סטנד-אפ.

אלעזר שטרן: כשאזרחי ישראל יקומו בבוקר – –

דוד אמסלם: הוא מדליק את הקוז'אק וסוגר, מדליק – סוגר.

קריאה: – – – בית הספר לקצינים.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת דודי, חברי, אני רוצה להגיד לך, אתה כמוני מסתובב ברחובות, בשווקים, בימים ובשבועות האחרונים.

דוד אמסלם: בנט כבר לא מסתובב – – –

אלעזר שטרן: תן לי להגיד לך משהו.

אלעזר שטרן: תן לי להגיד לך משהו.

אלעזר שטרן: אני אומר לך – –

דוד אמסלם: הוא מסתובב בשיירה.

קטי קטרין שטרית: – – –

אלעזר שטרן: – – בחוף הים בטנטורה, לדעתי יש שם הרבה מאוד שהצביעו לכם.

אופיר אקוניס: את טנטורה החזרת לרע"מ?

אופיר אקוניס: את טנטורה כבר החזרת להם?

אלעזר שטרן: אופיר אקוניס, תקשיב טוב.

אופיר אקוניס: אני שומע.

אופיר אקוניס: אני שואל אותך.

אלעזר שטרן: גם ביום שישי הזה – –

אופיר אקוניס: תחזירו להם.

אלעזר שטרן: – – אמרו לי: לא הצבענו לכם.

אלעזר שטרן: אנחנו מתפללים שתצליחו, שתעבירו תקציב, שיהיה פה שקט.

אלעזר שטרן: אתם כל הזמן נדבקתם לעניין הזה, ואתם לא שמים לב שמה שעשה ראש הממשלה בנט עם ראש הממשלה החליפי זה קודם כול להביא את מדינת ישראל לנשום נכון יותר, נקי יותר, שקט יותר.

אופיר אקוניס: מה אתה אומר, מה אתה אומר.

קטי קטרין שטרית: בגלל זה מקבלים אותו במחיאות כפיים – – –

אלעזר שטרן: אבל בואו רגע נסתכל על הלילה.

אלעזר שטרן: בואו נסתכל על הלילה.

גלית דיסטל אטבריאן: – – – ציון – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר, מספיק – – –

דוד אמסלם: השר שטרן, אתם העברתם את חוק הקנביס?

דוד אמסלם: לדעתי אתם על קנביס.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אתה לא יכול לקרוא מהמושב, חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: כמה ניתוק.

דוד אמסלם: אתה מזכיר לי את הסופרפארם.

אלעזר שטרן: חברי הכנסת הלכו לישון כשהם יודעים שהליכוד מצביע עם בל"ד נגד חוק בהמלצת השב"כ, שאתם ליוויתם אותו הרבה מאוד פעמים.

מירי רגב: מאה אחוז.

מירי רגב: תתקדם, תתקדם.

מירי רגב: אתה צודק.

אופיר כץ: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ, פעם ראשונה.

מיקי לוי: מספיק.

אופיר כץ: ואתה תיתן להם ותיתן להם, ורק ככה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ, הבנו, די.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ, פעם שנייה.

מיקי לוי: באמת, אתה לא יכול לנאום מהמקום.

מיקי לוי: תודה.

אופיר אקוניס: את טנטורה הבטחת להם?

אופיר אקוניס: את טנטורה?

אופיר אקוניס: לרע"מ הבטחתם את טנטורה?

אורית סטרוק: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, פעם אחרונה.

מיקי לוי: אני מתרה בך.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת אקוניס – –

אופיר אקוניס: שאלה, למה?

אופיר אקוניס: תענה.

אלעזר שטרן: – – אל תעשה איתי תחרות בציונות, בהגשמה – –

אופיר אקוניס: לא, זו שאלה לגיטימית.

אלעזר שטרן: – – ביישוב הארץ – –

אופיר אקוניס: שאלה לגיטימית.

אלעזר שטרן: – – בבניית יישובים בארץ – –

אופיר אקוניס: תענה.

אלעזר שטרן: – – בחיים בקרוונים בארץ – – –

מירי רגב: – – –

אלעזר שטרן: אם אתה רוצה, תבוא ונתחרה.

מירי רגב: אל תעשה איתו תחרות.

אלעזר שטרן: כל הטרמינולוגיה הזאת, המבזה והמפלגת והמשסה – –

אופיר אקוניס: לא מבזה בכלל.

אופיר אקוניס: זה לא ביזה.

אופיר אקוניס: מה ביזה?

אלעזר שטרן: – – לא תמשכו אותי לשם.

אופיר אקוניס: במה זה ביזה?

אופיר אקוניס: שאלתי אותך שאלה – תענה, זה הכול.

אופיר אקוניס: לא ביזה.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך על מה אני לא עונה.

אופיר אקוניס: שאלה לגיטימית.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך על מה אני לא עונה – על שאלות שאתה יודע את התשובה.

אופיר אקוניס: אני כבר לא יודע במקרה שלכם.

אלעזר שטרן: אתה יודע.

אופיר אקוניס: יכול להיות שידעתי.

אלעזר שטרן: אתה יודע.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך את האמת, מי לא יודע?

אלעזר שטרן: אם כבר, מי שלא יודע זה אני, לא אתה.

קריאה: עם ישראל כבר לא יודע.

אלעזר שטרן: אני אומר לכם.

אלעזר שטרן: אני מופתע, ועד עכשיו לא מבין איך בכלל, עם כל ההסברים שנתתם, שיהיה חוק הגירה במקום חוק האזרחות, רק כדי באמת לכסות על הערווה הזאת, שאתם תצביעו נגד החוק הזה.

אלעזר שטרן: זה כמו שאמרתם – – –

קריאה: אתה לא מתבייש – – –

אלעזר שטרן: כמו שאמרתם שנראה אתכם מצביעים עכשיו – ישב שם חבר הכנסת האוזר, אמרתי לו: תשמע, אם יביאו עכשיו למליאה הזאת את חוק השבות, האופוזיציה הזאת תצביע גם נגד חוק השבות.

אלעזר שטרן: מראה לי חבר הכנסת צביקה האוזר את הדף ואומר לי: זה בדיוק מה שאני כתבתי.

אלעזר שטרן: עכשיו, אני מציע לך, חבר הכנסת אקוניס, לשאול את עצמך למה חבר הכנסת האוזר ואני – –

קריאה: למה – – – הקואליציה – – –

אלעזר שטרן: – – כשרואים את ההתנהגות שלכם, חושבים שהייתם מצביעים הלילה הזה גם נגד חוק השבות.

אלעזר שטרן: עזוב אם זה נכון או לא נכון.

אלעזר שטרן: איך קרה שגם אנחנו, ולא רק אנחנו, באמת מגיעים למקום הזה, שמייחסים לאנשים טובים שיושבים פה – ויש פה גם אנשים טובים – –

אופיר כץ: אז תשאל את עצמך איך הגעת לזה.

אלעזר שטרן: – – מחשבות כאלה, שיהיו גם נגד חוק השבות.

אופיר כץ: אתם צריכים אותנו.

אופיר כץ: למה הגעתם לזה?

אופיר כץ: על מי אתם מסתמכים – –

אלעזר שטרן: אני הגעתי לזה?

אופיר כץ: – – על זאת שרוצה להשמיד את זיכרון יעקב?

אופיר כץ: על מי אתם מסתמכים?

אלעזר שטרן: אני הגעתי לזה?

אלעזר שטרן: אני הגעתי לזה?

אופיר כץ: לאיזה מצב הגעתם, לאיזה שפל הגעתם – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ.

אלעזר שטרן: אני אמרתי – – –

אופיר כץ: – – –

מיקי לוי: תשתדלו לא לנהל דו-שיח, בבקשה.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת כץ.

אופיר כץ: לאיזה שפל הגעתם.

מיקי לוי: תודה.

אלעזר שטרן: תראו, אני רוצה רגע לחזור על מה שאמרתי קודם.

אלעזר שטרן: אזרחי ישראל הלכו לישון כשאתם מצביעים עם בל"ד, ואני לא יודע כמה תיאמתם איתם, כן או לא – אני לא אומר את זה, אני לא ראיתי – והם יקומו כשעל הצעה אחרת אתם גם מצביעים עם בל"ד.

אלעזר שטרן: עכשיו, מה הבעיה שלי?

אלעזר שטרן: אני אגיד לכם את האמת.

קריאה: מה עם רע"מ?

קטי קטרין שטרית: מה עם רע"מ – – –

אלעזר שטרן: לא, לא.

אלעזר שטרן: תאמין לי – – –

דוד אמסלם: רע"מ התגיירו.

דוד אמסלם: התגיירו.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: רע"מ – אתם גיירתם אותם.

אלעזר שטרן: אנחנו מודים לכם.

קטי קטרין שטרית: אתם מנהלים איתם שעות על גבי שעות דיונים, לשכנע – נתתם הכול – – –

אוריאל בוסו: חתמת על צו גיור.

קטי קטרין שטרית: אתם באים אלינו בטענות?

אלעזר שטרן: אני אגיד לך איפה הבעיה.

קטי קטרין שטרית: אני אחזור על מה שאמר גדעון סער: אתם "סמרטוטים מארץ הסמרטוטים".

קטי קטרין שטרית: זה מה שאתם עושים.

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: – – – את הנאום שלו.

קטי קטרין שטרית: אתם סמרטוטים – סמרטוטים של רע"מ.

אלעזר שטרן: אני, דרך אגב, חושב – – –

קטי קטרין שטרית: אתם סמרטוטים של רע"מ.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לכם משהו.

קטי קטרין שטרית: שעות אתם מחפשים אחריהם, שעות.

קטי קטרין שטרית: שעות אתם מתחננים שהם יצביעו איתכם.

מיקי לוי: מספיק.

אלעזר שטרן: אני חושב שיום יבוא ואזרחי ישראל כולם יגידו לכם תודה על זה שהכשרתם את רע"מ.

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: תדעו.

אלעזר שטרן: תדעו.

קטי קטרין שטרית: לא, צריכים לבוא בטענות – – –

אלעזר שטרן: אני חושב שההכרה הזאת בכך שעם ערביי ישראל – – –

קטי קטרין שטרית: חוצפה – – –

גלית דיסטל אטבריאן: אפס מודעות עצמית.

גלית דיסטל אטבריאן: אפס מודעות עצמית.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, את לא יכולה לנאום מהמקום.

גלית דיסטל אטבריאן: למה לא?

מיקי לוי: זה לא בסדר.

מיקי לוי: בבקשה.

קטי קטרין שטרית: מיקי, שינאם נאום, שלא ידבר על הליכוד.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

קטי קטרין שטרית: זאת החוצפה שלו.

קטי קטרין שטרית: יצרתם קשר עם רע"מ, עשיתם – – – ואתם באים בטענות אלינו?

מיקי לוי: שבי, בבקשה.

מיקי לוי: היו פה 50 דוברים מהליכוד שאמרו מה שהם רוצים.

קטי קטרין שטרית: בושה וחרפה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

קטי קטרין שטרית: בושה.

קטי קטרין שטרית: עד מתי תגידו "ליכוד"?

קטי קטרין שטרית: עד מתי תגידו "נתניהו"?

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, פעם ראשונה.

מיקי לוי: שבי, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: עד מתי?

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לכם מה מפריע לי.

אלעזר שטרן: מפריע לי הרבה מאוד שעל התחושה הזאת במדינת ישראל – –

שלמה קרעי: השר, הגיע זמן קריאת שמע של שחרית.

אלעזר שטרן: – – שעל התחושה הזאת שיש ממשלה במדינת ישראל מעיבה ההתנהגות שלכם לא רק בליל ההשבעה.

אלעזר שטרן: בליל ההשבעה של הממשלה, אם אתם שואלים אותי, אתם הבנתם שהגזמתם.

אלעזר שטרן: אני חושב שהצעקות האלה, הדפיקות על השולחנות שהיו כאן בליל ההשבעה, לא הוסיפו כבוד לא לבית וגם לא לכם.

אלעזר שטרן: אני חושב – ואני מנצל את ההזדמנות, אדוני היושב-ראש, לברך אותך על המבחן שהציבו בפניך הלילה, על הסובלנות שגילית, שלפעמים – –

שלמה קרעי: – – – מוצאים את יום טוב כלפון – – – שעה שלמה במליאה.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: – – שלפעמים, שלפעמים – – –

שלמה קרעי: ברח לכם חבר קואליציה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: אתם לא מוצאים חבר קואליציה.

שלמה קרעי: בגללו כולם מחכים פה.

שלמה קרעי: כמה אפשר.

דוד אמסלם: לאחר ששמעתי את השר שטרן – –

שלמה קרעי: ברח.

דוד אמסלם: – – אני מציע שהמפלגה תיתן לך רקע אדום מתחת – – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: ההצעה שלך נדחית.

דוד אמסלם: מה שנקרא, צלחת במלחמה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, ההצעה שלך נדחית.

מיקי לוי: את הסמל הזה קיבלתי במקום אחר.

מיקי לוי: תודה.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך את האמת, חבר הכנסת אמסלם, באמת.

אלעזר שטרן: היושב-ראש לא ותיק בתפקיד.

אלעזר שטרן: אנחנו יושבים פה שמונה שנים, אולי יותר.

מירי רגב: לא למדתם כלום.

אלעזר שטרן: אני חושב – –

מירי רגב: למדתם – – –

אלעזר שטרן: – – שגם אתה – לא רק אני – לא היית עד ללילה כזה – –

קריאה: נכון.

אלעזר שטרן: – – של צעקות, של דפיקות על השולחנות, כמו שהיו פה הלילה הזה.

דוד אמסלם: של התנהגות – של מחטף – – –

אופיר אקוניס: מה אתה מדבר, השר.

אופיר אקוניס: מה אתה מדבר.

דוד אמסלם: עזוב את הרעש.

דוד אמסלם: עזוב את הרעש.

דוד אמסלם: תראה מה עשיתם לחוק.

אורית סטרוק: הם מוכרים את המדינה לערבים.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, פעם שלישית, בבקשה לצאת.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: את תחזרי רק להצבעה.

מיקי לוי: בבקשה לצאת.

מיקי לוי: תודה.

אורית סטרוק: – – – (חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק יוצאת מאולם המליאה.

אורית סטרוק: )

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, הם לא מוצאים את יום טוב כלפון.

קריאה: על מה הפיליבסטר עכשיו?

שלמה קרעי: זה אמיתי, תשאל.

קריאה: על מה הפיליבסטר?

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד על מה.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד על מה.

דוד אמסלם: כבוד השר, אני רוצה להגיד לך שאם היינו מדברים עם בל"ד, גם הייתם מכניסים.

דוד אמסלם: עם מי שאנחנו מדברים – אתם מכניסים.

דוד אמסלם: זה המדד שלכם?

דוד אמסלם: אני רוצה להבין.

גלית דיסטל אטבריאן: אין לכם עמוד שדרה משל עצמכם?

דוד אמסלם: אין לכם עמדה עצמית?

גלית דיסטל אטבריאן: נתניהו – – –

אלעזר שטרן: אני ישבתי כאן – בואו אני אגלה לכם משהו.

דוד אמסלם: אני שואל – – –

אלעזר שטרן: בוא אני אגלה לך.

גלית דיסטל אטבריאן: אין עמדה?

גלית דיסטל אטבריאן: אין מוסר?

גלית דיסטל אטבריאן: אין ערכים – – –

אלעזר שטרן: דודי, אני אגלה לך משהו.

אלעזר שטרן: אני ישבתי כאן – – –

גלית דיסטל אטבריאן: תגדלו, תצמחו, תהיו בזכות עצמכם.

אלעזר שטרן: אני לא שומע.

אלעזר שטרן: אני ישבתי כאן ואתה ישבת כאן כשנבחר מבקר המדינה.

אלעזר שטרן: כשנגמרה ההצבעה, אני הלכתי לחברים מהרשימה המשותפת, שידעתי שהם לא הצביעו בעד גיורא רום בגלל שהוא היה טייס, ואני אמרתי: תגידו, הוא הפיל מטוסים, אבל לא פלסטיניים.

אלעזר שטרן: למה הצבעתם נגדו?

אלעזר שטרן: למה אני אומר את זה?

אלעזר שטרן: בגלל ששיתופי הפעולה האלה לא נולדו היום.

אלעזר שטרן: אתם בוחרים כל פעם לתקוף איזה שיתוף פעולה שלא בדיוק נוח לכם באותו רגע.

קרן ברק: אבל הינה, זה פוגע בכל המדינה.

קרן ברק: בסוף זה כן פוגע.

אלעזר שטרן: אני לא חושב.

אלעזר שטרן: אני יודע את מה שאמרתי עכשיו, בסדר?

אלעזר שטרן: חוץ מההסברים.

אלעזר שטרן: מה הם בדיוק קיבלו, מה הם לא קיבלו – דוגרי, אני לא יודע.

אלעזר שטרן: אני רק יודע שהם קיבלו, ואני יודע שככה הם תמכו במבקר המדינה שאתם הבאתם אותו.

דוד אמסלם: אתה לא ענית על השאלה.

אלעזר שטרן: על איזו שאלה לא עניתי?

דוד אמסלם: יש לכם סולם ערכים משלכם או שאתם – – – עם מי שאנחנו מדברים – אתם מכשירים אותו.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: מה רלוונטי עם מי דיברנו, עם מי לא דיברנו?

אלעזר שטרן: אז תן לי להגיד – – –

דוד אמסלם: אם אתה חושב שרע"מ הם לא תומכי מחבלים, מה אכפת לך אם דיברתי איתם או לא?

אלעזר שטרן: תן לי, אני אגיד לך, סליחה.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת עודה אומר שזה לא נכון.

אלעזר שטרן: נעזוב את זה רגע.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך מה אכפת לנו.

דוד אמסלם: – – –

אלעזר שטרן: לא, לא, לא.

אלעזר שטרן: תן לי – – –

איימן עודה: אני הצבעתי – – –

אלעזר שטרן: סליחה?

איימן עודה: אני הצבעתי – – – אני רציתי להביא – – – נתניהו.

איימן עודה: נקודה.

קריאות: – – –

איימן עודה: אני רציתי להביא את – – – נתניהו.

איימן עודה: נקודה.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת עודה.

דוד אמסלם: בסדר גמור.

דוד אמסלם: הכנסתם את הנורבגי והוא כבר לא פה.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להגיד לך משהו, דודי.

דוד אמסלם: נורבגי – צריך לעשות אותו נורבגי.

דוד אמסלם: כלפון לא פה.

דוד אמסלם: הוא כולה רבע שעה בכנסת, והוא אפילו לא מתייצב להצבעה, ועכשיו הוא מושך את הזמן כדי לחפש אותו.

דוד אמסלם: הבן אדם נרדם באיזה פינה פה בכנסת.

קריאה: הם צריכים לעבוד – – – הנורבגי לא משהו.

דוד אמסלם: איזה צחוק, יא אללה.

דוד אמסלם: תאמין לי – – –

קריאות: – – –

משה אבוטבול: מה עם העובדים הזרים?

משה אבוטבול: העובדים הזרים מגיעים לעבודה?

דוד אמסלם: איך הוא מסמן לך, עושה לך ככה – – – איזה סימנים מוסכמים – – –

אלעזר שטרן: דודי, תקשיב למשהו.

אלעזר שטרן: אתה יודע כמה שנים אנחנו פה?

אלעזר שטרן: תשמע, אני אספר לך על זה משהו דוגרי, שתלמד על סימנים מוסכמים.

דוד אמסלם: בבקשה.

אלעזר שטרן: תשמע, דוגרי, הייתי קצין חינוך ראשי.

אלעזר שטרן: באמת, עכשיו, יום אחד ראיתי שאחד המוזיקאים המצטיינים זוכה באיזה פרס בווינה בתור מנצח, בחורצ'יק ירושלמי, דווקא תשמח.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: תבוא אליי.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: תראה, אני מכשיר קצינים – חבר הכנסת ברקת, תשמע – אני מכשיר קצינים, ואני אומר כל הזמן: אתם כמו מנצחים על תזמורת, ואני אף פעם לא פגשתי מנצח על תזמורת ואני לא יודע אם אני צודק.

אלעזר שטרן: אז הוא אומר לי: תגיד לי, מה אתה אומר להם?

אלעזר שטרן: אני אומר להם ככה: תראה, אתה עכשיו תהיה פה בחיפוי, אתה תצא לאיגוף לפי סימן שלי, תהיה מוכן.

אלעזר שטרן: למרגמות אני עושה תוכנית אש לפי מילות הפעלה.

אלעזר שטרן: הוא אומר לי: ככה זה בדיוק תזמורת.

אלעזר שטרן: אז אמרתי לו: אז איך אתה נותן סימנים?

אלעזר שטרן: הוא אומר: יש לי חוברת.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: איך אתה יודע מה לסמן לכל אחד?

אלעזר שטרן: בכלל, איך אתה מסמן?

אלעזר שטרן: אז הוא אומר לי: אחד – ככה; שניים – זה ככה.

אלעזר שטרן: בגלל זה נזכרתי.

אלעזר שטרן: ואז, אחרי שהוא אומר לי את כל זה, אני אומר לו: איך אתה יודע מה לסמן לכל אחד?

אלעזר שטרן: הוא אומר לי: אני שומע.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: כמה קולות אתה יכול לשמוע יחד?

אלעזר שטרן: הוא אומר לי: בין 70 ל-90 קולות.

אלעזר שטרן: אמרתי: טוב, טוב, תישאר אתה מנצח, אני אישאר חייל, כל אחד והזהו שלו.

אלעזר שטרן: אבל הסימנים, כשבועז אומר לי כאן – את זה לא למדנו ממנצח על תזמורת; את זה, דרך אגב, למדנו מכם.

שלמה קרעי: זה מהשוק.

אלעזר שטרן: זה מהשוק?

אלעזר שטרן: אתה רואה, אני קודם אמרתי לחבר הכנסת אמסלם שלמדנו מכם.

אלעזר שטרן: אתה אומר שזה מהשוק.

שלמה קרעי: זה לא מאיתנו.

אלעזר שטרן: אתם למדתם את זה מהשוק.

דסטה גדי יברקן: השר שטרן, יש משהו שאתם עשיתם לבד?

דסטה גדי יברקן: יש משהו שעשיתם בעצמכם לבד, בלי ללמוד מאיתנו?

אלעזר שטרן: אני קצת מתפלא עליך.

אלעזר שטרן: תראה, אתה יודע – – –

דוד אמסלם: מה נראה לך יותר נכון, שנחסוך זמן, שנעשה הפסקה וכולנו נחפש את כלפון או שתמשיך לדבר?

אלעזר שטרן: חבר הכנסת אמסלם, זה יכול לעזור יותר.

דוד אמסלם: אביר, זו הצבעה שמית, לא ללחוץ.

אלעזר שטרן: דודי, חבר הכנסת אמסלם, אני אגיד לך את האמת.

אלעזר שטרן: אתה יודע כמוני שיש כל מיני דרכים איך חברי כנסת אלמונים – פתאום כל התקשורת מדברת עליהם, נכון?

אלעזר שטרן: מה שידענו עד עכשיו זה שאתה כאילו מצביע נגד המפלגה שלך, וכולם מתחילים לדבר.

דוד אמסלם: עד לפני חמש דקות לא ידעתי שיש חבר כנסת כזה.

אלעזר שטרן: הינה, זה מה שאני אומר.

אלעזר שטרן: זה בדיוק מה שאני אומר לך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד שמרן – – – צחוקים, תתחייב לעוד חצי שעת איחור, אני אארגן מניין ואנחנו נלך להתפלל.

אלעזר שטרן: האמת היא, אני מוכן – – –

יולי יואל אדלשטיין: אבל ג'נטלמן, ככה – – –

מיקי לוי: תן להם ללכת למניין, אם אתה עוד חצי שעה, שיתפללו שחרית.

אלעזר שטרן: יושב-ראש הכנסת לשעבר, חברי חבר הכנסת אדלשטיין, אני מוכן, אבל את הזמנים הקריטיים עכשיו יש לנו – – –

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

מיקי לוי: די, מספיק.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוחנה, מספיק.

קריאה: בושה.

קריאה: בושה.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: היית שר.

מיקי לוי: די, לא מתאים.

שלמה קרעי: גבעת כלפון אינה עונה.

אלעזר שטרן: מיקי, אתה רואה שהתקדמנו?

שלמה קרעי: מיקי, אנחנו רוצים הצבעה עכשיו.

מיקי לוי: קרעי, חבר הכנסת קרעי, כשאתם עמדתם פה אף אחד לא אמר לכם: רוצים הצבעה.

שלמה קרעי: – – – לא משכנו – – –

מיקי לוי: יש כללים.

מיקי לוי: יש כללים.

קטי קטרין שטרית: מיקי, אני נשבעת לך שאם היית עולה לנאום, הייתי שומעת אותך שלוש שעות.

קטי קטרין שטרית: שלוש שעות הייתי מקשיבה.

קטי קטרין שטרית: חברת הכנסת שטרית, תודה לך.

קטי קטרין שטרית: אתה לא יהיר, אתה לא מתנשא.

קטי קטרין שטרית: אתה אדם טוב.

מירי רגב: אתה לא צועק, אתה לא מרים את הקול, אתה מנומס.

מיקי לוי: תודה.

אלעזר שטרן: אני יכול לחזור על זה?

אלעזר שטרן: חבר הכנסת קרעי, אני אגיד לך את האמת, אחרי הלילה הזה – חברת הכנסת קטי שטרית, אגיד לך את האמת.

אלעזר שטרן: אני מסכים איתך על מה שאמרת על יושב-ראש הכנסת.

אלעזר שטרן: אחרי כל הקיתונות והרפש, לצערי – אני אומר את זה בכאב – וגם המילים הגסות – – –

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: לא, לא שלך.

קריאות: אוה.

מיקי לוי: די, די.

מיקי לוי: נו, באמת.

אלעזר שטרן: לא שלך.

קריאות: כלפון, כלפון, כלפון.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, היית שרה בממשלה.

אמיר אוחנה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אוחנה, אפילו זה לא מכובד לי להגיד לך – אוחנה, חבר הכנסת אוחנה, קריאה ראשונה.

אלעזר שטרן: חברים.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, קריאה שנייה.

מיקי לוי: אני לא רוצה להוציא אותך, כי כבר הוצאתי אותך.

מיקי לוי: זה פשוט לא יפה, לא מכובד.

מיקי לוי: מספיק.

– – –

אלעזר שטרן: בסדר, עכשיו אתם כולם כבר מכירים אותו.

אלעזר שטרן: עכשיו אתם כולם מכירים.

דוד אמסלם: תעדכנו אותו, מה צריך לעשות – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, די.

אלעזר שטרן: אני מחכה, חבר הכנסת אמסלם, לסימנים האחרים שלימדתם אותנו להשתמש בהם.

אלעזר שטרן: עד אז אני כאן.

אלעזר שטרן: אבל אני – – –

חיים כץ: אלעזר, תמונה כזאת לא הייתה.

חיים כץ: שם, אני לא רוצה להגיד מה, מסתכלים רק על הצד הזה.

חיים כץ: יש יו"ר בצד הזה ואין יו"ר בצד ההוא.

חיים כץ: אתה חבר כנסת 10 או 12 שנה.

חיים כץ: לא ראית כזה דבר.

חיים כץ: לא ראית.

אלעזר שטרן: זה יפה.

אלעזר שטרן: חיים, מה שמגיע, מגיע.

אלעזר שטרן: דוגרי.

חיים כץ: לא ראית.

אלעזר שטרן: אז אמרתי לך, מה שמגיע, מגיע.

חיים כץ: יש גננת לצד הזה, ושם אין כלום.

אלעזר שטרן: כן, אבל מה שאמרתי לך – הצד הזה עכשיו כבר מכיר עוד חבר כנסת בצד ההוא שהוא קודם לא הכיר.

חיים כץ: לך תדבר עד – יש לך זמן.

חיים כץ: אל תדבר.

חיים כץ: שישבו.

חיים כץ: תגיד ליו"ר שיעשה סדר.

אלעזר שטרן: אני לא אומר ליו"ר.

אלעזר שטרן: אני דווקא נהנה מהתפקוד של היו"ר, אני לא אומר לו.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להגיד משהו.

אלעזר שטרן: תדעו, כשאתם חושבים על ההצבעה הזאת, גם היום בישיבת סיעה – אנחנו לא מוציאים דברים; אני אגיד לכם, לא היה אכפת לי שההצעה הזאת תיפול.

אלעזר שטרן: לא היה אכפת לי שתפילו אותה.

אלעזר שטרן: נראה אתכם.

אלעזר שטרן: אתם מסתכלים עליי ככה – נראה אתכם מסבירים אחר כך.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: את ההצעה הזאת.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, עוד שנייה אני אביא לך רמקול.

מיקי לוי: די, הבנו.

אלעזר שטרן: הרב דרעי, יש לי שאלה, באמת.

אלעזר שטרן: כשלא ישנת בלילה ועוד לא בירכת את ברכות השחר, ואתה עכשיו שותה מים, אתה מברך "שהכול" גם לפני ברכות השחר?

אלעזר שטרן: בגלל שלא ישנת בלילה.

אריה מכלוף דרעי: כן.

שלמה קרעי: זה לא קשור.

שלמה קרעי: מה זה קשור אם ישנת בלילה?

שלמה קרעי: אתה מברך "שהכול".

אלעזר שטרן: לא, בגלל ברכות השחר.

שלמה קרעי: מה זה קשור לברכות השחר?

קטי קטרין שטרית: יש לי רעיון: אם חסרה אצבע אז אביר קארה יכול להצביע פעמיים.

קטי קטרין שטרית: אלעזר, אם חסרה אצבע אז אביר קארה יכול להצביע פעמיים.

קטי קטרין שטרית: יש לו ניסיון, יש לו ותק.

אלעזר שטרן: כבר בירכתי, כבר בירכתי.

אלעזר שטרן: כבר בירכתי, מה אני יכול לעשות.

מיקי לוי: לא אמרתם אמן.

אלעזר שטרן: לא – – –

מיקי לוי: צדיק.

אלעזר שטרן: אבל – – –

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: א.

אלעזר שטרן: אני עומד כאן.

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: לא, מה שאני אומר לך, יש לנו סימנים מוסכמים למה שלמדנו מכם, כשאתה עוד לא היית פה.

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: אבל לזה עוד לא עשינו סימנים מוסכמים.

חיים כץ: אבל בוא, תקריא את החוק לפחות, או משהו אחר.

חיים כץ: קח עיתון.

חיים כץ: זה מבזה אותך שאתה עומד ככה.

אלעזר שטרן: מה, עד עכשיו דיברתי – – –

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: חיים, אני רוצה להגיד לך – – –

חיים כץ: – – – לא אומר כלום.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לך – – –

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: אני הקראתי קודם מפרשת השבוע; מההפטרה, סליחה.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: אבל הרוב לא היו כאן.

שלמה קרעי: – – –

אלעזר שטרן: בגלל שביקשת, אני אקריא עוד פעם.

אלעזר שטרן: אני מזכיר לכולנו שאנחנו נמצאים עכשיו בשלושת השבועות – – –

קריאות: – – –

חיים כץ: תן לנו מצווה, אנחנו נעשה – – –

אלעזר שטרן: מה לעשות?

חיים כץ: תעשה תפילה פה ביחד.

אלעזר שטרן: לא, מה שרציתי להגיד זה שאנחנו נמצאים עכשיו בשלושת השבועות, וההפטרות הן הפטרות של חורבן – –

שלמה קרעי: מנסור, קיבלת.

אלעזר שטרן: – – ומלמוחרת תשעה באב אנחנו נכנסים לשבתות הנחמה.

אלעזר שטרן: אבל – – –

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: אבל אני חושב שיש פסוק אחד שנוכח ההתנגדות שלכם לחוק האזרחות, דווקא היה נכון לחשוב עליו, מההפטרה שנקרא השבוע: "ואנכי נטעתיך שורק כלֹה".

אלעזר שטרן: חבר הכנסת קרעי, למדנו?

שלמה קרעי: – – –

דוד אמסלם: אינו דומה, שונה – – –

אלעזר שטרן: נכון, אבל ייאמר לזכותו של חבר הכנסת קרעי שאני קודם קראתי כמו שכתוב: ואני נטעתיך שורק כולה, זרע אמת אמרתי – הוא תיקן ל"כולו", ובאמת, אנחנו יודעים שבתנ"ך יש הרבה פעמים קרי וכתיב.

קריאות: – – –

אופיר כץ: חברים, מה קורה?

אופיר כץ: קדימה – – –

אלעזר שטרן: כן, זה בטח לפי ארם צובא, הוא תיקן אותי.

אלעזר שטרן: רק ניסיתי להראות כאילו שלמדתי את זה ככה.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: חברים, אני מקווה – – –

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד, לסיכום הערב הזה, שאני מקווה – ואנחנו נמצאים בשלושת השבועות – שגם מהרצון להפיל את חוק האזרחות, אבל יותר מזה, ממה שהיה פה באמצע הלילה הזה – ואני לא רוצה כרגע להאשים – התנהלות שלא הוסיפה כבוד לבניין הזה ולאף אחד מאיתנו – – –

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: אם תכריח אותי.

אלעזר שטרן: אני אאשים, אני לא רוצה להאשים.

אלעזר שטרן: אני רק אומר שזה לא הוסיף לנו כבוד.

אלעזר שטרן: אני מקווה שנדע ימים יפים יותר יחד.

אלעזר שטרן: תודה לכולם.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש – – –

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: חבר הכנסת יריב, עוד שנייה, בבקשה.

מיקי לוי: יש לי הודעה מראש הממשלה.

מיקי לוי: ראש הממשלה – – –

קטי קטרין שטרית: – – –

מיקי לוי: אל תפריעי לי.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, אל תפריעי לי.

מיקי לוי: ראש הממשלה מבקש לראות בהצבעה – – –

קריאות: – – –

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, תפסיקו לעשות צחוק – – – במליאה.

שלמה קרעי: די.

יואב קיש: אפילו לך כבר אין מילים.

מיקי לוי: חבר הכנסת יריב, בבקשה.

דוד אמסלם: מה ההודעה?

אופיר אקוניס: מה ההודעה של בנט?

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אחרי ששרת הפנים עלתה לדוכן להציג את הצו המתוקן ולא גילתה במליאה את הסיכומים שעל בסיסם הובא הצו הזה, ולאחר שהיא עלתה פעם נוספת בעקבות הדרישה שלנו והציגה לטענתה את מלוא הסיכום, אני מבקש לשוב ולוודא שאין סיכומים נוספים, בין בכתב, בין בעל פה, עם סיעות או מי מחברי הכנסת של הקואליציה בהקשר להצבעה הזו בכלל.

יריב לוין: בפרט אני מבקש – – –

בצלאל סמוטריץ': שקד טענה עכשיו בחוץ שיש הסכם בכתב.

יריב לוין: בפרט אני מבקש לדעת אם יש הסכם כלשהו בכתב, ואני מבקש לדעת אם יש הסכם כלשהו לעניין מתן אשרות א/5 למי שנמצא מעל גיל מסוים ונמצא בארץ עשר שנים או יותר, או איזשהו הסדר – –

קריאות: – – –

יריב לוין: – – אחר לקבוצות אוכלוסייה או לקבוצות גיל נוספות, וכן אם יש איזושהי התחייבות לעניין מועדים, לעניין היקף הבדיקות שתיעשינה וכן הלאה.

יריב לוין: אנחנו מבקשים לקבל גילוי מלא כפי שמתחייב בחוק.

יריב לוין: תודה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: רגע.

קריאה: אפשר לתת לו מיקרופון?

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אנחנו – – –

קריאה: מה זה?

מיקי לוי: מישהו מהממשלה משיב על השאלה?

קריאות: – – –

מיקי לוי: אין.

מיקי לוי: הממשלה הודיעה שמה שהודיעה שרת הפנים זו ההודעה של הממשלה – כרגע קיבלתי את התשובה הזאת מראש הממשלה.

מיקי לוי: ראש הממשלה מבקש לראות בהצבעה על צו האזרחות והכניסה לישראל כעניין של הבעת אמון בממשלה.

מיקי לוי: לפיכך – – –

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש – –

קריאה: הצבעה שמית אם רוצים לראות בזה אי-אמון.

מיכאל מלכיאלי: – – אנחנו מבקשים להפוך את ההצבעה של צו האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (הארכת תוקף החוק), התשפ"א–2021, להצעת אי-אמון בממשלה מטעם סיעות ש"ס ויהדות התורה.

מיכאל מלכיאלי: המועמד לתפקיד ראש הממשלה: חבר הכנסת הרב אריה דרעי.

מיקי לוי: אוקיי, תודה רבה.

מיקי לוי: לבקשת הממשלה לראות בהצבעה הבעת אמון – אני אחזור פעמיים.

מיקי לוי: הבעת אמון: כאשר מצביעים בעד, בעד האישור, הוא מביע אמון בממשלה.

נפתלי בנט: הצבעה שמית.

מיקי לוי: שמית, שמית.

מיקי לוי: אוקיי, הצבעה שמית.

מיקי לוי: נגד אישור הצו – מתנגד להבעת אמון בממשלה.

מיקי לוי: אני חוזר: בעד אישור הצו – מביע אמון בממשלה; נגד אישור הצו – מתנגד להבעת אמון בממשלה.

מיקי לוי: ההצבעה – – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: אני עוד פעם חוזר, בבקשה הקשיבו.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: אני אומר את זה פעם נוספת.

מיקי לוי: אני חוזר על אותם דברים, אין שינוי: בעד אישור הצו – מביע אמון בממשלה, מי שמצביע בעד; נגד אישור הצו – מתנגד להבעת אמון בממשלה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: יריב, בוא לכאן.

קריאה: מיקי, זה לא מדויק.

מיקי לוי: זה מדויק.

מיקי לוי: קיבלתי את זה כרגע ממזכירת הכנסת, מה לעשות.

גילה גמליאל: אריה דרעי הוא ראש הממשלה מטעמם.

מיקי לוי: זה בדיוק מה – – –

גילה גמליאל: לא מה שאמרת.

גילה גמליאל: אתה צריך לחדד את אריה דרעי, לפי הדרישה של ש"ס.

מיקי לוי: זה בדיוק מה שאמרתי.

מיקי לוי: אני אומר לך שזה בדיוק – אני מקריא עכשיו אותו דבר.

גילה גמליאל: לא, זה לא נשמע.

גילה גמליאל: אתה צריך להבהיר שזה אריה דרעי באי-אמון של ש"ס.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: לא.

גילה גמליאל: ודאי שכן.

מיקי לוי: יש כאן יועצת משפטית, עם כל הכבוד לך.

מיקי לוי: הבנו.

מיקי לוי: בבקשה לתפוס – – –

גילה גמליאל: לא, אבל זה משנה, כי זו שאלה, מי עומד בראש.

גילה גמליאל: זה משנה.

גילה גמליאל: היחידים שהגישו אי-אמון – סליחה, רגע, עוד דקה, בבקשה.

גילה גמליאל: אפשר רגע לדבר בלי להפריע?

גילה גמליאל: אני אסביר את זה.

גילה גמליאל: יש לך אי-אמון ויש לך אמון.

גילה גמליאל: באמון, נניח עכשיו מצביעים, אין רוב – עדיין נכנס לפה האי-אמון.

גילה גמליאל: מי הגיש?

גילה גמליאל: אנחנו לא הגשנו, הגישו רק ש"ס.

גילה גמליאל: אז הוא חייב להבהיר את זה, שמי שעומד – – –

קריאה: לא.

גילה גמליאל: בוודאי שכן.

גילה גמליאל: מה את אומרת לי לא?

גילה גמליאל: מי שעומד בראש האי-אמון – – –

מיקי לוי: רק אם יש 61.

גילה גמליאל: אבל צריך להבהיר את זה.

יריב לוין: מאה אחוז, אבל זה צריך להיאמר.

גילה גמליאל: שגית, עוד דקה.

גילה גמליאל: הוא לא אמר את זה קודם.

גילה גמליאל: שגית, הוא חייב להבהיר שזה אריה דרעי – – – הוא חייב לומר את זה.

יריב לוין: מאה אחוז.

יריב לוין: והאי-אמון התקבל.

יריב לוין: זה הכול.

גילה גמליאל: אז הוא חייב לומר את זה.

גילה גמליאל: אז א.

גילה גמליאל: אתה חייב לחדד גם את הנקודה של אריה.

גילה גמליאל: חייב לחדד.

מיקי לוי: טוב, אני חוזר על אותם דברים.

מיקי לוי: אין שום שינוי, יש תוספת קטנה.

מיקי לוי: אני חוזר עוד פעם: בעד – חבר הכנסת כהן, בבקשה – מי שמצביע בעד אישור צו, מביע אמון בממשלה; מי שמצביע נגד אישור הצו, הוא מתנגד להבעת אמון בממשלה.

מיקי לוי: נצטרך 61 קולות כנגד – גם הצו נופל וגם הממשלה נופלת.

מיקי לוי: אני אוסיף משהו: לפי בקשת האי-אמון של ש"ס ויהדות התורה, זה אומר שמי שיעמוד בראשות הממשלה יהיה חבר הכנסת דרעי.

מיקי לוי: עכשיו הכול בסדר?

מיקי לוי: אמרתי את אותם דברים, לא שיניתי כלום.

מיקי לוי: אוקיי, רשימה שמית, בבקשה – אבל עכשיו שקט.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד סעיד אלחרומי – נמנע דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – נגד ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – נמנע בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – נגד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד מירב כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד טטיאנה מזרסקי – בעד פטין מולא – נגד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת

מיקי לוי: רק שנייה אחת.

מיקי לוי: טוב, אני רק אגיד: תבדקו אם אורית סטרוק נמצאת בחוץ, כי אני אמרתי לה להיכנס רק להצבעה, למען השקיפות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עידית סילמן – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – נגד גדעון סער – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד עיסאווי פריג' – בעד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח עידן רול – בעד יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – נגד

קריאות: – – –

מיקי לוי: אני מבקש להפסיק מייד עם מחיאות הכפיים.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, תשבי.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, תשבי במקום, בבקשה.

קריאות: – – –

משה אבוטבול: אילת, הביתה.

מיקי לוי: נא לשבת במקום ולהיות בשקט.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

מיקי לוי: שב, ותפסיקו.

קטי קטרין שטרית: גיבור ישראל.

קטי קטרין שטרית: כל הכבוד לך.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) רם שפע – בעד

קטי קטרין שטרית: גיבור ישראל.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, מספיק, די.

מיקי לוי: אי-אפשר.

מיקי לוי: היא לא תשמע את חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

מיקי לוי: מזכירת הכנסת תחזור על השמות של מי שלא היו נוכחים באולם המליאה, בבקשה.

קריאות: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) חיים ביטון – נגד יואב בן צור – נגד

מיקי לוי: אני אוציא את מי שימחא כפיים.

מיקי לוי: גדי יברקן, בפעם הבאה אתה יוצא החוצה בלי קריאות.

מיקי לוי: מספיק עם מחיאות הכפיים.

מיקי לוי: זהו לא אולם קונצרטים פה, באמת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכל וולדיגר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד יואב קיש – נגד שמחה רוטמן – נגד

מיקי לוי: יש מישהו באולם המליאה שמזכירת הכנסת לא קראה בשמו?

מיקי לוי: אין אחד כזה.

מיקי לוי: בבקשה לספור.

מיקי לוי: אפשר לבקש לשבת במקום?

מיקי לוי: גם ככה יש די בלגן.

מיקי לוי: תודה.

תביאו חוק חדש – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, אתה מפריע לספירה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: שב, שב, שב.

מיקי לוי: אני מבקש לשמור על שקט, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

– – – הדגים המסריחים, וגם גורשו מהעיר.

קטי קטרין שטרית: יש אלוהים בשמיים.

יוליה מלינובסקי: – – – קול אחד.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: שקט.

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אם לא יהיה שקט אני לא אקריא את התוצאה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, מספיק.

מיקי לוי: נו, באמת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: 59 נגד, 59 בעד.

מיקי לוי: החוק ירד.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

מיקי לוי: בבקשה – חבר הכנסת קיש, מספיק.

מיקי לוי: תתביישו.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, מספיק.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, מספיק.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: שמעתי אותך.

קריאות: – – –

מיקי לוי: מי שרוצה לעזוב את אולם המליאה, בבקשה, החוצה.

מיקי לוי: סדרנים, מי שלא יושב – להוציא החוצה.

מיקי לוי: מי שלא יושב בכיסא – בבקשה להוציא החוצה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, מי שלא ישב בכיסאו – – –

איימן עודה: – – –

מיקי לוי: איימן, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: הבנתי אותך.

מיקי לוי: שב, בבקשה.

מיקי לוי: מי שרוצה לצאת, רשאי לצאת.

מיקי לוי: מי שרוצה להישאר – נא לשבת בכיסא.

מיקי לוי: בבקשה לשבת בכיסא.

מיקי לוי: אני מבקש מהסדרנים להושיב את חברי הכנסת, ומי שעומד – לצאת החוצה, כי אני רוצה להמשיך בסדר-היום.

מיקי לוי: יש עוד חוק בהסכמה.

מיקי לוי: חברת הכנסת – – –

דוד אמסלם: שאלה: האם האי-אמון עבר או לא עבר?

מיקי לוי: היה צריך 61.

מיקי לוי: היה צריך 61.

מיקי לוי: אם היית מאזין – – –

דוד אמסלם: האמון – – – לא עבר האמון – – –

מיקי לוי: אני עובר – די, די, די.

מיקי לוי: אני עובר, אדוני.

דוד אמסלם: שאלה, אדוני היושב-ראש: האמון עבר או לא עבר?

מיקי לוי: תבין לבד, 59:59.

דוד אמסלם: רק שנייה, אם ההצעה נפלה – – –

מיקי לוי: טוב, שמעתי.

מיקי לוי: אני עובר להמשך סדר-היום: הצעת חוק – חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

דוד אמסלם: לא, אתה אמרת, אל תגנוב לנו את ההצבעה.

דוד אמסלם: אתה אמרת שאם זה לא עובר יש אי-אמון, אז יש אי-אמון בממשלה.

מירב בן ארי: רק אין אי-אמון, כי צריך 61.

מירב בן ארי: תפסיקו להמציא פה דברים – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אתה אמרת שהוא אמר שהוא מבקש אמון.

דוד אמסלם: אם ההצעה עוברת, יש אמון.

דוד אמסלם: ההצעה לא עברה.

מיקי לוי: 61, 61.

מיקי לוי: אתה רק מוריד את ה-61.

מירב בן ארי: הצעת אי-אמון זה 61.

דוד אמסלם: לא, 61 זה להרכבת הממשלה.

מירב בן ארי: זה לא נכון.

עידן רול: אתם לא יכולים להמציא את התקנון מחדש.

דוד אמסלם: הצעת האמון נפלה.

מיקי לוי: בתיקו היא לא עוברת.

מיקי לוי: בתיקו היא לא עוברת.

מיקי לוי: אני מציע לכם ללכת ליועצת המשפטית – ארבל, אתה מוכן להסביר להם?

מיקי לוי: בתיקו היא לא עוברת.

דוד ביטן: אבל צריך להגיד לו, ההצעה לא עברה.

מיקי לוי: חברים, בתיקו היא לא עוברת.

קריאה: אבל הצעת החוק לא עברה.

דוד אמסלם: – – – בממשלה.

מיקי לוי: טוב.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: נא להגיש בקשה לבירור ליועצת המשפטית.

מיקי לוי: [מס' מ/1421; דברי הכנסת, חוב' י"ג, ישיבה 37; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אני ממשיך בסעיף האחרון – הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א–2021, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש הוועדה – או סגן השר?

מיקי לוי: מי מציג?

מיקי לוי: יושב-ראש הוועדה, בבקשה, חבר הכנסת אלכס קושניר.

דוד אמסלם: היושב-ראש – – – שאלה, ברשותך.

מיקי לוי: אני עניתי על זה.

מיקי לוי: לא, חבר הכנסת אמסלם, אני אמרתי – – –

דוד אמסלם: – – – התוצאה הייתה – – –

מיקי לוי: לא, הינה התשובה שלי.

מיקי לוי: גש בבקשה ליועצת המשפטית, היא תיתן לך תשובה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת קושניר.

דוד אמסלם: נניח שהתוצאה הייתה 59:58, גם ההצעה לא הייתה עוברת?

דוד אמסלם: לא, נניח.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת קושניר.

לענייני כספים): יש פה קושיות שנשאלות על ידי חברי הכנסת.

מיקי לוי: בתיאוריה.

לענייני כספים): טוב, חברים.

לענייני כספים): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג לקריאה שנייה ושלישית את הצעת החוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א–2021.

לענייני כספים): החוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות מסמיך פקחים עירוניים לאכיפת חוקי העזר ומסדיר את הקמת מערך השיטור העירוני.

לענייני כספים): הפקחים מסייעים למשטרת ישראל בפעולות – – –

מיקי לוי: סליחה, אני ממש מתנצל.

מיקי לוי: אני אומר עוד פעם: הצו לא עבר; הבעת האי-אמון בגלל התיקו לא עברה.

מיקי לוי: גמרנו.

דוד אמסלם: זה לא ככה.

מיקי לוי: זה ככה, וזאת התשובה.

מירב בן ארי: כל תלמיד אזרחות יודע שצריך 61 כדי להפיל ממשלה, בכיתה י"א לומדים את זה.

מירב בן ארי: מה זה התיקו הזה, המצאה חדשה?

מיקי לוי: אני ממשיך בסדר-היום.

מיקי לוי: אני מתנצל.

מיקי לוי: בבקשה.

מירב בן ארי: תמשיך, תמשיך – – –

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: הם ילכו ליועצת המשפטית.

מיקי לוי: זה בדיוק כמו שאמרתי.

מיקי לוי: בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, לא אמרתי שהממשלה נפלה, אבל היא קיבלה אי-אמון, בגלל שבנט ביקש שההצבעה תהיה – – –

מיקי לוי: טוב, בסדר.

מיקי לוי: מכיוון שיש בינינו ויכוח, היועצת המשפטית כאן.

מיקי לוי: בבקשה, ימשיך יושב-ראש הוועדה.

לענייני כספים): כל ההסתייגויות שהוגשו להצעת החוק נמשכו בהסכמה, וכרגע אני מבקש מהכנסת לאשר את החוק בקריאה שנייה ושלישית.

לענייני כספים): תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני עובר למבקשים רשות דיבור.

מיקי לוי: חבר הכנסת בנימין נתניהו – אינו נוכח; חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל כץ, אתה רשום לרשות דיבור.

מיקי לוי: מוותר?

מיקי לוי: מוותר, תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת מירי רגב – אינה נוכחת; חבר הכנסת יריב לוין – מוותר, תודה; חבר הכנסת גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת ניר ברקת – אינו נוכח; חברת הכנסת גילה גמליאל – אינה נוכחת; חבר הכנסת דיכטר – אינו נוכח; חברת הכנסת דיסטל – אינה נוכחת; חבר הכנסת חיים כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת צחי הנגבי – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר אקוניס – אינו נוכח; חבר הכנסת שטייניץ – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אתה רוצה לעלות?

מיקי לוי: חמש דקות.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה להבהיר לך, אדוני, שלפי הבנתי מר בנט ביקש שההצבעה הזאת תהיה הצבעת אמון בממשלה.

דוד אמסלם: אתה חידדת, אמרת: אם ההצעה עוברת, המשמעות שיש אמון בממשלה, ואם ההצעה לא עוברת, יש אי-אמון בממשלה.

דוד אמסלם: ההצעה לא עברה, לכן באופן מעשי יש אי-אמון בממשלה.

דוד אמסלם: זה לא אומר שהממשלה נופלת, אבל הכנסת הביעה אי-אמון בממשלה.

מירב בן ארי: זה לא נכון.

מירב בן ארי: זה לא נכון.

דוד אמסלם: אתה צריך להכריז על זה.

דוד אמסלם: אני מסביר, אתה הרי אמרת את זה, זה לא אני.

מירב בן ארי: זה לא נכון, ותפסיק את השקר הזה, כי זה לא נכון.

מירב בן ארי: תלמד אזרחות.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, אני מגן עליו.

מיקי לוי: תנו לו להגיד מה שהוא רוצה.

דוד אמסלם: כולנו ישבנו פה, שמענו.

מירב בן ארי: מה זה קשור?

דוד אמסלם: בא מר בנט, אמר: אני מבקש שההצבעה תהיה אמון בממשלה.

דוד אמסלם: חידד היושב-ראש ואמר: אני רוצה להסביר מה קורה פה: אם ההצעה עוברת אז יש אמון בממשלה; אם ההצעה לא עוברת יש אי-אמון בממשלה.

דוד אמסלם: מה שקרה בפועל – ההצעה לא עברה.

דוד אמסלם: תתייחסו להצעה, לא להצבעה.

דוד אמסלם: לכן יש אי-אמון בממשלה.

דוד אמסלם: אם היו 61 – –

מירב בן ארי: פספסת שיעור באזרחות?

דוד אמסלם: – – עכשיו בנט היה חוזר הביתה באוטובוס, ואריה דרעי היה ממשיך הביתה עם השיירה.

רם בן ברק: אבל זה לא קרה.

דוד אמסלם: נכון, לכן אני אומר: באופן מעשי הכנסת הביעה אי-אמון בממשלה.

קריאה: זה לא נכון.

מירב בן ארי: אין דבר כזה.

מירב בן ארי: אין דבר כזה.

מירב בן ארי: אין חיה כזאת.

דוד אמסלם: הממשלה לא נפלה בגלל שלא היה אי-אמון קונסטרוקטיבי, זהו.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, אני מגן עליו.

קריאה: – – – זה נכון, אבל זה לא לפי החוקים.

מיקי לוי: חברים מהקואליציה, אני מגן על חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: תנו לו להגיד מה שהוא רוצה, בבקשה.

דוד אמסלם: תראה, היושב-ראש, בסופו של דבר זה ברור לחלוטין.

דוד אמסלם: אני שמעתי את מה שאתה אמרת, אני לא ממציא דברים.

דוד אמסלם: אתה הסברת את סדרי ההצבעה, אתה הסברת מה קורה בהצבעה, לא אני.

מיקי לוי: אני דיברתי על אמון, אבל זכותך ללכת ליועצת המשפטית.

דוד אמסלם: אבל אתה הסברת לנו את זה כשהצבענו.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר אל חבר הכנסת מנסור עבאס.

דוד אמסלם: תסתכל, מנסור עבאס, אתה יושב במקום הלא-טבעי שלך.

דוד אמסלם: אתה מבין את זה לבד.

דוד אמסלם: אתה מבין לבד שהציבור הערבי לא תומך בכלל במהלך שאתה מדבר עליו.

דוד אמסלם: לכן, דרך אגב, החבר'ה שלך לא יכלו להצביע.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: יש להם קצת כבוד, כבוד עצמי, כבוד לעם הפלסטיני, שהם מאמינים בו.

דוד אמסלם: אתה עשית פה איזה משהו – אני אמרתי לך – –

קריאה: דוד – – –

דוד אמסלם: – – אני לא הייתי מציע לך להיכנס, כדי לא להעמיד אותך בכלל במבוכה הזאת, שאתה אמור להצביע נגד העם שלך, וזה מה שעשית הלכה למעשה.

רם בן ברק: – – – תתבייש, דוד.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן ברק, שב, בבקשה.

מיקי לוי: תן לו לסיים.

דוד אמסלם: אני אומר, אתה ושקד ובנט וסער אותו דבר: הם פעלו נגד האינטרס היהודי, ואתה פעלת נגד האינטרס הפלסטיני, זה הלכה למעשה.

דוד אמסלם: איך אחמד אמר?

דוד אמסלם: זאת ממשלה יהודית-פלסטינית.

יוליה מלינובסקי: – – –

דוד אמסלם: מי הפיל את ההצעה?

דוד אמסלם: שני החבר'ה שלך.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: דרך אגב, אם הם היו מצביעים בעד, הממשלה הייתה נופלת, אבל הם נמנעו.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הם לא יכלו לבלוע.

איימן עודה: – – – המשותפת הפילה את החוק הזה.

איימן עודה: אנחנו הפלנו אותו.

דוד אמסלם: אני מבין.

דוד אמסלם: תספור לבד, תראה כמה אתם.

איימן עודה: שישה – – –

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: אני מסכים.

איימן עודה: – – –

אביר קארה: מי שהפיל זה הם, הם הפילו – – – נגד ביטחון המדינה.

אביר קארה: תתביישו לכם.

דוד אמסלם: מזל שהייתה לנו הצבעה שמית.

דוד אמסלם: מר קארה היה מצביע פעמיים – – –

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, אני מגן על חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: תפסיקו להפריע לו, בבקשה.

דוד אמסלם: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: לא, לא, הוא מסכים.

אחמד טיבי: ברשותך, יש לתת קרדיט למאבק עצמוני והצבעה נגד של הרשימה המשותפת, שהייתה עקבית לאורך כל הדרך.

אחמד טיבי: הבטנו לילדים בעיניים – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אני מוסיף לך חצי דקה.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא הפריע לי כבר דקה.

מיקי לוי: אני מוסיף עוד חצי דקה.

מיקי לוי: בבקשה.

דוד אמסלם: מזל שהייתה הצבעה שמית.

דוד אמסלם: אני מניח שאם היא הייתה אלקטרונית – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן ברק, אני אצטרך – – –

אחמד טיבי: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: אנחנו לא מהערבים האלה.

אחמד טיבי: לא כל הערבים אותו דבר.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת טיבי, קריאה ראשונה.

אחמד טיבי: אני לא אוהב שיהודי מטיף לערבי – – – אני מכבד אתכם – תתייחסו בכבוד.

דוד אמסלם: אנחנו מכבדים.

דוד אמסלם: לכן אני אומר – דרך אגב, זה מה שקורה, חבר הכנסת טאהא.

דוד אמסלם: אתה יודע, כשאתה לא פה ולא פה, אתה באמצע, זה מה שאתה, אנדרוגינוס.

דוד אמסלם: אתה לא בעקרונות שלך, אתה לא באמת שלך, אתה מנסה להתפשר על משהו, אתה מוכר את העם שלך מפה.

דוד אמסלם: אמרתי, אלה מוכרים את היהודים ואתם מכרתם את הערבים.

דוד אמסלם: זו התוצאה.

נירה שפק: אתה מכרת – – – זה מה שעשית.

נירה שפק: מכרת את המדינה שלך.

דוד אמסלם: לכן, דרך אגב, אני אומר שמזל שהייתה הצבעה שמית, בגלל שאחרת אני מניח שחבר הכנסת או סגן השר קארה עוד היה מצביע פעמיים, מעביר לנו גם את ההצבעה הזו.

דוד אמסלם: ישנו כלל שאומר: מי שהולך לישון עם כלבים, שלא יתפלא בבוקר שהוא קם עם פרעושים.

דוד אמסלם: זה המצב.

דוד אמסלם: יש פה שידוך שלא מובן לי לחלוטין.

דוד אמסלם: אבל לך, חבר הכנסת בני בגין, אני מתפלא איך הצבעת בעד חוק השיבה הפלסטינית, להתיר לאנשים להיכנס לארץ, למעלה מ-10,000 אנשים.

דוד אמסלם: אני מניח שאם היית בצד הליכודי, היית מצביע ופועל נגד הקואליציה בעסק הזה והולך עם המצפון שלך.

דוד אמסלם: תודה רבה.

מיקי לוי: זה ממש לא נכון.

מיקי לוי: זה ממש לא נכון.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן – איננו; חבר הכנסת אוחנה – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי במקום אופיר כץ.

שלמה קרעי: לא במקום.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול – – –

איימן עודה: לא.

איימן עודה: הערה חשובה: חוק האזרחות נפל.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: איימן, מספיק.

שלמה קרעי: קודם כול, חשוב כאן להעמיד דברים על דיוקם.

שלמה קרעי: כמו שאמר חברי דודי אמסלם, הממשלה ביקשה כאן אמון מהכנסת ולא קיבלה את האמון הזה.

שלמה קרעי: אין כאן רוב בכנסת שהצביע בעד הצעת האמון שהיא ביקשה.

שלמה קרעי: מהיום הממשלה פועלת ללא אמון מהציבור.

שלמה קרעי: גם ככה היא פעלה ללא אמון, גם ככה גנבתם את המנדט מהעם, ועכשיו גם בתוך הכנסת לא קיבלתם את המנדט.

שלמה קרעי: אז אתם ממשלת הונאה, ממשלת שקר – למה רק שתי דקות?

מיקי לוי: כי כבר בזבזת שתי דקות.

שלמה קרעי: מיקי, חמש דקות יש לי.

מירב בן ארי: מה זה "מיקי"?

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: סליחה.

מירב בן ארי: צריך לכבד את המקום הזה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אל תגזים.

שלמה קרעי: תודה.

מיקי לוי: הינה, עוד שלוש דקות.

מיקי לוי: דיברת כבר שתי דקות.

שלמה קרעי: מה פתאום?

שלמה קרעי: הרגע התחלתי.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, זה לא בסדר.

שלמה קרעי: אל תסתום לי את הפה.

שלמה קרעי: תן לי.

מיקי לוי: הינה, הוספתי.

מירב בן ארי: קרעי, מחכים.

שלמה קרעי: עצרת אותי בשוונג עכשיו.

מירב בן ארי: די, אנחנו רוצים לסיים את האירוע הזה.

מירב בן ארי: החבר'ה שלך כבר הלכו.

שלמה קרעי: חברת הכנסת בן ארי, מה שעשינו כאן הלילה הזה – מנענו את ההסכם המבזה, את הצעת החוק המחוררת, האנטי-ציונית.

שלמה קרעי: הראינו לכולם את כל מה שרציתם למכור למנסור עבאס לפני ההצבעה.

שלמה קרעי: שעות גררתם אותנו כל הלילה כדי שמנסור עבאס יהיה מרוצה.

שלמה קרעי: אז מנסור עבאס יצא מרוצה מכל ההסכמים ומכל הסיכומים, ואתם לא הצלחתם, כי אתם ממשלה שמתבוססת בתוך ביצה של גורמים אנטי-ציוניים, וממשלה כזאת, אין לה זכות קיום.

אביר קארה: לא מבין למי – – –

שלמה קרעי: אילת שקד – חבר הכנסת קארה, אני לפחות מצביע עם יד אחת.

אביר קארה: – – –

שלמה קרעי: אני לפחות מצביע עם יד אחת.

שלמה קרעי: אל תיתן לי מוסר.

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, תודה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

שלמה קרעי: חברת הכנסת שקד, אני רוצה לומר לך – –

אביר קארה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, מספיק.

מיקי לוי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שלמה קרעי: – – יש פסוק, כתוב: "כי רוח יזרעו וסופתה יקצרו", או בלשון עממית: מי שזורע רוח, קוצר סופה.

שלמה קרעי: גנבתם את דעת הבוחר, בגדתם בכל הערכים שלכם, ואת בפרט, אילת שקד, חביבת הציבור הימני והמתיישבים ביהודה ושומרון, הפכת את עורך בן לילה ובגדת בכל הערכים שהאמנת בהם עד היום.

שלמה קרעי: הלכת ומכרת את הכול – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: – – עם גיבוי שקיבלת וליטופים מהתקשורת, מהשמאל, ממנסור עבאס.

שלמה קרעי: מכרת את הציבור שלך לטובת האינטרס של הבוס שלך.

שלמה קרעי: והאינטרס הזה הוא קצר מועד.

שלמה קרעי: היום הממשלה הזאת לא קיבלה את אמון הכנסת.

שלמה קרעי: היא ביקשה אמון, והיה כאן תיקו.

שלמה קרעי: זה אומר שהאמון הזה נפל.

שלמה קרעי: ממשלה שמראש פעלה – מה?

נירה שפק: – – –

שלמה קרעי: חברת הכנסת שפק, כשהממשלה מבקשת להעביר חוק והיא מצהירה – לא אנחנו ביקשנו שזה יהפוך להצעת אמון, ראש הממשלה ביקש.

שלמה קרעי: הוא חשב שיש לו אמון בכנסת והוא לא קיבל את אמון הכנסת.

שלמה קרעי: מעתה הוא פועל לא רק כמו שהוא פעל עד היום, עם מנדט גנוב – גם אין לו את המנדט מהכנסת.

שלמה קרעי: חשבון פשוט, אלה הדברים, ככה זה.

שלמה קרעי: כשאתה מבקש אמון ואתה לא מקבל אותו, זה אומר שאין לך אמון, נכון?

שלמה קרעי: נכון, מזכירת הכנסת?

שלמה קרעי: את אומרת לא.

קריאה: זה לא נכון.

שלמה קרעי: זה לא אי-אמון קונסטרוקטיבי.

נירה שפק: זה לא נכון.

שלמה קרעי: לא הצלחנו להחליף את הממשלה, אבל הממשלה לא קיבלה את האמון שהיא ביקשה לעצמה.

מיקי לוי: בתיקו האמון נופל.

מיקי לוי: אנחנו מסבירים עוד פעם ועוד פעם.

נירה שפק: – – –

שלמה קרעי: הממשלה – – –

מיקי לוי: בתיקו הנושא של האמון נופל.

שלמה קרעי: נכון.

שלמה קרעי: והממשלה לא קיבלה את האמון.

שלמה קרעי: יפה.

שלמה קרעי: זה כל מה שאני רוצה לומר.

נירה שפק: קרעי – – –

שלמה קרעי: הדברים מאוד פשוטים, מאוד ברורים.

שלמה קרעי: מכרתם את כל הערכים שלכם – ואני לא מדבר עליכם, כי אתם מאמינים באנטי-ציוניות, למכור את הכול, וזכות השיבה.

אביר קארה: כמה פלסטינים הכנסתם היום – – –

שלמה קרעי: עליך אני מדבר.

שלמה קרעי: אולי גם אתה.

אביר קארה: – – –

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: די.

שלמה קרעי: אביר קארה – –

אביר קארה: 60,000 – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה.

שלמה קרעי: – – אתה בכלל נטע זר בימינה.

שלמה קרעי: אתה לא ימין אידיאולוגי.

אביר קארה: – – – לתוך השטח.

אביר קארה: אין לכם אידיאולוגיה.

אביר קארה: הכול פוליטיקה אצלך.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת.

אביר קארה: אצלכם הכול פוליטיקה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, שב.

שלמה קרעי: אתה באת לסיבוב.

אביר קארה: אצלכם הכול פוליטיקה קטנה.

שלמה קרעי: שתביא להם שניים-שלושה מנדטים – –

אביר קארה: זו רק פוליטיקה.

אביר קארה: תתביישו.

אביר קארה: אתה תתבייש.

מיקי לוי: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

שלמה קרעי: – – בדלת האחורית.

אביר קארה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, פעם שנייה.

שלמה קרעי: אתה הרי – – – ואידיאולוגיה וערכים של הימין.

שלמה קרעי: הכול בסדר.

אביר קארה: על איזו אידיאולוגיה אתה מדבר?

שלמה קרעי: הכול בסדר.

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, בבקשה לצאת החוצה.

אביר קארה: איזו אידיאולוגיה – – – המילה אידיאולוגיה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, בבקשה לצאת החוצה.

מיקי לוי: (חבר הכנסת אביר קארה יוצא מאולם המליאה.)

שלמה קרעי: אני מדבר על חברת הכנסת שקד ועל ראש ממשלת ההונאה בנט, שגנב את המנדט, והיום גם קיבל סטירת לחי כשהוא לא קיבל את המנדט מהכנסת.

שלמה קרעי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת עטייה – איננה; חבר הכנסת קיש – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן.

דוד ביטן: בוקר טוב לכולם.

דוד ביטן: מה שנשאר זה ללכת למלון לאכול ארוחת בוקר.

דוד ביטן: לישון אי-אפשר.

קריאה: – – –

דוד ביטן: נהייתי רעב.

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת – –

דוד אמסלם: אוה, אוה, עכשיו התחלת טוב.

דוד ביטן: – – מה שקרה פה היום, צריך ללמוד אותו בספרי הלימוד באוניברסיטאות.

דוד ביטן: אני לא יודע אם היה דבר כזה בכנסת ב-20 השנים האחרונות.

דוד ביטן: לפעמים כשעושים דברים בכוח מגיעים לתוצאות שלא רוצים להגיע אליהן.

דוד ביטן: ביקשנו בזמן האחרון שינהלו איתנו שיג ושיח על איך אנחנו מתקדמים עם הצו הזה.

דוד ביטן: משום מה, אף אחד לא הסכים לדבר איתנו, אבל אף אחד.

דוד ביטן: דיברו עם רע"מ, דיברו עם מרצ; בסופו של דבר איתנו לא דיברו, ורצינו שידברו איתנו, רצינו להגיע לאיזושהי הבנה.

דוד ביטן: אבל כששמים אותנו בפינה – אמרנו כל הזמן: אין מצב שאנחנו ניתן רשת ביטחון לחוקים של הימין ובנט, שקד וגדעון סער ייתנו רשת ביטחון לחוקים של השמאל.

דוד ביטן: אנחנו לא יכולים להתנהל ככה ואנחנו לא צריכים להתנהל ככה.

דוד ביטן: אני לא חושב שזו דרישה לגיטימית מאיתנו.

דוד ביטן: מה שקרה היום – לצערי הרב טענו – מה טענה שקד, מה טען בנט?

דוד ביטן: גם גנץ, דרך אגב – שהחוק הזה, אם לא יאושר, תהיה פגיעה בביטחון המדינה.

דוד ביטן: לכן איך זה יכול להיות שבמצב כזה, כשטוענים שהחוק כפי שהוא, כפי שהוא היה, אם הוא לא יאושר, הוא יהווה פגיעה בביטחון המדינה – במקום זה הלכו וחיזקו ועיבו את מה שנתנו לאוכלוסייה הערבית בעקבות מה שקרה פה, משא ומתן כדי לשמר את השלטון?

דוד ביטן: מה שקורה עם הממשלה הזאת – היא לא פועלת על מנת לפעול לממש דברים, לעשות דברים, אלא היא פועלת על מנת להאריך את הכהונה שלה, זאת אומרת, היא נמדדת רק בהצלחה הזאת של הארכת הכהונה, היא לא נמדדת בעשייה שלה.

דוד ביטן: אני מציע לכם, תפסיקו להילחם על הארכת הכהונה.

דוד ביטן: תפרקו את הממשלה הזאת, תקימו ממשלת ימין – יש לנו 65 מנדטים של הימין.

דוד ביטן: תעזבו את הפסילות האישיות, אין בזה שום טעם, ואפשר יהיה להקים ממשלה יציבה במדינת ישראל.

דוד ביטן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר – איננו; חברת הכנסת אבקסיס – איננה; חברת הכנסת שטרית – איננה; חבר הכנסת מולא – איננו; חברת הכנסת גולן – איננה; חבר הכנסת דרעי – איננו; חבר הכנסת מרגי – איננו; חבר הכנסת בן צור – איננו; חבר הכנסת מלכיאלי – איננו; חבר הכנסת ביטון – איננו; חבר הכנסת משה ארבל – איננו; חבר הכנסת אזולאי – איננו; חבר הכנסת אבוטבול – איננו; חבר הכנסת בוסו – איננו; חבר הכנסת גפני – איננו; חבר הכנסת ליצמן – איננו; חבר הכנסת מקלב – איננו; חבר הכנסת פרוש – איננו; חבר הכנסת אשר – איננו; חבר הכנסת אייכלר – איננו; חבר הכנסת פינדרוס – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, זה לא רגע שמח, זה רגע עצוב, רגע עצוב שבו מתברר שצדקנו.

בצלאל סמוטריץ': יש רגעים שנעים לומר "אמרנו לכם", יש רגעים שקצת פחות, אבל הזהרנו מפני הקמת ממשלה עם השמאל הקיצוני ותומכי הטרור, ממשלה שלא תוכל לדאוג לערכים ולאינטרסים החשובים ביותר למדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי כבר הלילה באריכות כאן, על הדוכן הזה: הצענו לכם בקואליציה להיכנס להידברות, להעביר את הוראת השעה לזמן קצוב, לנסות להגיע להסכמות על חוק-יסוד: ההגירה.

בצלאל סמוטריץ': נגיע – נגיע; לא נגיע – לא נגיע.

בצלאל סמוטריץ': אפס מחיר לנסות לעשות דבר טוב.

בצלאל סמוטריץ': בחרתם ללכת למתווה רע.

בצלאל סמוטריץ': ניהלתם משא ומתן עם עבאס ועם עיסאווי פריג' ומרצ, והפכתם את החוק הזה לחוק רע.

בצלאל סמוטריץ': החוק הזה, לו היה עובר היום, היה מעניק את המפתחות של זכות השיבה לאילת שקד, אבל אילת שקד היא כמו בובה על חוטים שעיסאווי פריג' ומנסור עבאס שולטים בה, מנהלים אותה, סוחטים אותה באיומים, מכיוון ששרידותה הפוליטית תלויה באצבעותיהם.

בצלאל סמוטריץ': זה היה חוק שבחסותו היו נכנסות אלפי משפחות פלסטיניות למדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אילו היינו מעבירים את זה עם העסקה הזאת שלכם, עכשיו בג"ץ היה פוסל אותו בשנייה, ואתם יודעים מה?

בצלאל סמוטריץ': בצדק.

בצלאל סמוטריץ': הרי התכלית היא ביטחונית.

בצלאל סמוטריץ': עד אתמול טענה מדינת ישראל שאי-אפשר להכניס את אלפי המשפחות האלה מכיוון שזו בעיה ביטחונית.

בצלאל סמוטריץ': פתאום נעלמו הבעיות הביטחוניות, והאינטרס הפוליטי בחדרים הסגורים באישון לילה מאפשר להכניס עוד אלפי משפחות.

בצלאל סמוטריץ': יבוא בג"ץ ויגיד, בצדק: חברים, סימן שעבדתם עליי.

בצלאל סמוטריץ': הרי אם הייתה בעיה ביטחונית, איך אתם עכשיו מאפשרים את זה?

בצלאל סמוטריץ': ואם אין בעיה ביטחונית והפוליטיקה גוברת ופתאום אפשר, אז למה אי-אפשר גם את כל אלפי המשפחות האחרות?

בצלאל סמוטריץ': חברים, אנחנו לא מטומטמים, ואני אומר לכם יותר מזה: עבאס ועיסאווי פריג' הם לא מטומטמים, והם הבינו מצוין את התהליך הזה.

בצלאל סמוטריץ': ולכן אני שמח שהפלנו את החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': ופה, עכשיו אני מדבר אל האחריות של מי שמגדירים את עצמם עדיין ימנים בתוך הממשלה הזאת: א.

בצלאל סמוטריץ': צריך להעביר את חוק-יסוד: הגירה.

בצלאל סמוטריץ': אין אפשרות אחרת.

בצלאל סמוטריץ': תיכנסו איתנו לדיאלוג, היום.

בצלאל סמוטריץ': נקים צוות משותף, קואליציה ואופוזיציה, ננסה להגיע להסכמות.

בצלאל סמוטריץ': השקעתם כל כך הרבה שעות וימים בלמכור את המפעל הציוני לתומכי טרור, תשקיעו לפחות חצי מזה בלנסות להגיע איתנו להבנה.

בצלאל סמוטריץ': לא נגיע – לא נגיע.

בצלאל סמוטריץ': בואו ננסה.

בצלאל סמוטריץ': איך יכול להיות שאתם מסרבים לדבר עם המרכיבים הציוניים בכנסת הזאת ולנסות להגיע להסכמה?

בצלאל סמוטריץ': ויכול להיות – מה זה יכול להיות; להערכתי כל המפלגות הציוניות בכנסת ישראל יסכימו על חוק-יסוד: ההגירה, המשך לחוק הלאום, המשך לחוק השבות, שמקבע את הזכות של מדינת ישראל לשמור על הרוב היהודי הדמוגרפי בה.

בצלאל סמוטריץ': זה נכון חוקתית, זה נכון דמוגרפית, זה נכון יהודית, היסטורית, ציונית.

בצלאל סמוטריץ': תיכנסו איתנו להידברות.

בצלאל סמוטריץ': והדבר היותר-מרכזי: חברים, הוכח היום שהפרויקט הניסיוני – בנט, אתה אמרת לעמית סגל, כשהקמתם את הממשלה הזאת: בוא ננסה, לא ילך – לא ילך.

בצלאל סמוטריץ': הינה, הוכח שזה לא עובד.

בצלאל סמוטריץ': זה מסוכן.

בצלאל סמוטריץ': תחזרו הביתה, כן.

בצלאל סמוטריץ': תשתחררו מלפיתת החנק של השמאל הקיצוני והפוסט-ציוני.

בצלאל סמוטריץ': תשתחררו מלפיתת החנק ומהסחטנות ומהתלות שאתם פיתחתם, על עצמכם ועל מדינת ישראל, בתומכי טרור.

בצלאל סמוטריץ': תחזרו הביתה.

בצלאל סמוטריץ': יש בכנסת הזו לפחות 65 חברי כנסת ציונים, יהודים, לאומיים.

בצלאל סמוטריץ': שימו בצד את הכעסים, את המשקעים, את העלבונות, את האמביציות, את השאיפות הבלתי-נשלטות.

בצלאל סמוטריץ': שימו את האני האישי הפוליטי בצד.

בצלאל סמוטריץ': שימו את טובת מדינת ישראל ואת האחריות הלאומית בראש.

בצלאל סמוטריץ': תחברו אלינו, אל המחנה הלאומי, לליכוד, לציונות הדתית, למפלגות החרדיות.

בצלאל סמוטריץ': נקים קואליציית חלומות.

בצלאל סמוטריץ': נפתח את ההתיישבות, נחזיר את המשילות והריבונות, נתקן את מערכת המשפט, נעביר חוק-יסוד: ההגירה, נשמור על מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, נחזק אותה, נפתח אותה.

בצלאל סמוטריץ': אל תמכרו את מדינת ישראל לתומכי טרור.

בצלאל סמוטריץ': תראו מה שהיה היום: זה סוג של case study.

בצלאל סמוטריץ': העובדה – חבר הכנסת בני בגין, תקשיב.

בצלאל סמוטריץ': העובדה שאתם בחוק הזה הייתם נתונים לסחיטה מתמדת, והייתם חייבים כל הזמן להיכנע לדרישות של מרצ או של רע"מ – זה case study.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שמחכה לכם, בכל יום, בכל שעה, בכל נושא, בכל סוגיה קריטית שתעלה כאן לדיון.

בצלאל סמוטריץ': אין לכם יכולת.

בצלאל סמוטריץ': שימו את שנאת נתניהו בצד.

בצלאל סמוטריץ': שימו את הכעסים והעלבונות בצד.

בצלאל סמוטריץ': תהיו שליחים של עם ישראל, של מדינת ישראל, מתוך אחריות.

בצלאל סמוטריץ': יש בכנסת הזו 65 חברי כנסת ימנים.

בצלאל סמוטריץ': לא צריך בחירות.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לייצר יציבות יהודית, ציונית, ימנית, טובה, שתעשה טוב למדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אם הפוליטיקה חשובה לכם, אתם מוכרים את מדינת ישראל, וזה הוכח היום; אם עדיין נותרה בכם טיפת אחריות, טיפת פטריוטיות, טיפת ציונות, טיפת אהבה למדינה, באמת, תחזרו הביתה ונקים ממשלת ימין עוד היום.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת מיכל, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, חבריי הנכבדים, אז קודם כול אני רוצה לחזור ולומר שאני מסכימה לכל מילה שאמר פה חברי בצלאל סמוטריץ'.

מיכל מרים וולדיגר: ההצבעה הייתה לא רק הצבעה לגבי חוק האזרחות אלא אמון או אי-אמון בממשלה, ולכן הצבעתי נגד, כי אני לא מאמינה בממשלה הזו.

מיכל מרים וולדיגר: יהיו שיאמרו: רגע – כמו שצעק פה חברי אביר קארה – אבל חוק, איך העזתם לעשות את זה נגד חוק האזרחות?

מיכל מרים וולדיגר: אז אני חייבת לומר, כמו שאמרו כאן קודם, שמדובר בחוק שכולו חורים, ובאמת, הוא לא מגן על מדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: זה אומר שכרגע אין הארכה.

מיכל מרים וולדיגר: מה שכן יש – החוק עצמו, שסעיף 5(ב) שבו קובע ככה: "מי שביקש להתאזרח ונתקיימו בו התנאים שבסעיפים קטן (א), יעניק לו שר הפנים, אם ראה זאת לנכון, את האזרחות הישראלית על ידי מתן תעודת האזרחות".

מיכל מרים וולדיגר: ולכן, השרה תשב עד אשר היא תחליט באמת שצריך להגן פה על מדינת ישראל ולהביא את חוק-היסוד: ההגירה.

מיכל מרים וולדיגר: היא תשב על כל הצעה והצעה, ותוכל להגיד: לא, את זה אי-אפשר להכניס; לא, לזה אי-אפשר לתת אזרחות.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן, אני לא דואגת.

מיכל מרים וולדיגר: יש לנו שרה שתדע להגן על אזרחי מדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה רגע, בדקות שנותרו לי, לדבר על החוק הספציפי שבו אנחנו עומדים להכריע כעת, שזה החוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים, שבעצם מדבר על שיטור עירוני.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה להביע את ההסתייגות שהבעתי, ובסוף היא נמשכה, כי אין הסתייגויות; בכל זאת, אני מבקשת להכניס לחוק את נושא ההכשרות של השוטרים בכלל והשיטור המקומי בפרט לגבי לאנשים עם מוגבלות.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לקרוא לכם רגע כמה מילים: מפגשים בין אנשים עם מוגבלות לבין כוחות האכיפה מתקיימים בהקשרים שונים, כאשר האנשים עם מוגבלות יכולים להיות נפגעי העבירה, מבצעי העבירה, עדים לעבירה או מפגש אחר הנוצר עקב ההתנהגות הנתפסת על ידי הסביבה כהתנהגות חשודה.

מיכל מרים וולדיגר: שכיחות המפגשים בין אנשים עם מוגבלות לכוחות האכיפה גבוהה מאוד.

מיכל מרים וולדיגר: כך, לדוגמה, פרויקטים שנערכו בארצות הברית ציינו כי שיעור ההיתקלויות של גורמים מהמשטרה עם אנשים עם מוגבלות יכולים להגיע ל-50%–80% מההיתקלויות בכלל.

מיכל מרים וולדיגר: בספרד, לדוגמה, נמצא כי אנשים עם מוגבלות שכלית והתפתחותית לרוב באים במגע עם שוטרים כנפגעי העבירה, ושכיחות חשיפתם לפשע גבוהה פי עשרה מזו של האוכלוסייה הכללית.

מיכל מרים וולדיגר: אנשים עם מוגבלות חשופים להיתקלויות מרובות יותר ואלימות יותר עם המשטרה.

מיכל מרים וולדיגר: אלה כוללים אנשים עם אוטיזם, מוגבלות שכלית ודמנציה, מוגבלות נפשית, מוגבלות ראייה או שמיעה, מוגבלות פיזית, תסמונת טורט, לקויות למידה ועוד ועוד.

מיכל מרים וולדיגר: מפגש עם גורם אכיפה עלול להוות חוויה רגשית לא פשוטה עבור כל אזרח, ולבטח כאשר מדובר באנשים עם מוגבלות ובני המשפחות שלהם.

מיכל מרים וולדיגר: במפגש של אדם עם מוגבלות עם גורמי האכיפה יש פוטנציאל גבוה להפוך למפגש טעון, שעשוי, בהיעדר הבנה והכשרה מתאימים, להיגרר לפסים אלימים.

מיכל מרים וולדיגר: במקרים לא מעטים, בפרט כאשר מתקיים המפגש עם מוגבלויות בלתי נראות, מצוי גורם האכיפה עצמו בחוסר הבנה, חוסר היכרות או בקונפליקט פנימי, מאחר שיש קושי של ממש לזהות שהאדם שמולו הוא אדם עם מוגבלות, וכן בשל העובדה שמצופה מבעל תפקיד להגיב בשטח תוך זמן קצר.

מיכל מרים וולדיגר: במצבים אלו עלולה להתרחש אסקלציה מהירה, ולא פעם אירועים פשוטים עלולים להסלים במהירות בשל אי-הבנה הדדית הנובעת מזיהוי שגוי של הסיטואציה, העלול לסכן את כלל הצדדים המעורבים.

מיכל מרים וולדיגר: כמו במדינות רבות, רווחות בחברה הישראלית עמדות שליליות, דעות קדומות וסטיגמות כלפי אנשים עם מוגבלות.

מיכל מרים וולדיגר: אלו עדיין קושרות לא אחת בין מוגבלות לבין חוסר יכולת, חוסר אונים.

מיכל מרים וולדיגר: סטיגמות אחרות קושרות בין מוגבלות, ובפרט מוגבלות נפשית ושכלית, לבין התנהגות לא צפויה ואף אלימה.

מיכל מרים וולדיגר: סטיגמות אלו מושרשות בכל חלקי החברה הישראלית, ובהם גם בקרב גורמי האכיפה ומערכת המשפט, והן משפיעות ותורמות להסלמה של מפגשים בין גורמי האכיפה לבין אנשים עם מוגבלות.

מיכל מרים וולדיגר: אחת ההשלכות הנוספות של הסטיגמה היא הנטייה של אנשים עם מוגבלות להסתיר את מוגבלותם ולהימנע מחשיפתה, דבר המשפיע גם הוא על מורכבות המפגש.

מיכל מרים וולדיגר: בעשורים האחרונים קיימת מגמה בין-לאומית של שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

מיכל מרים וולדיגר: תנועת השוויון מדגישה את זכותם של האנשים עם מוגבלות – – –

מירב בן ארי: נגמר הזמן.

מיכל מרים וולדיגר: אני כבר מסיימת.

מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת שזה נושא מאוד חשוב.

מירב בן ארי: 07:00, לא ישנו.

מירב בן ארי: מספיק.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: קיבלת חמש דקות, זה המון.

מיקי לוי: בבקשה, משפט.

מיכל מרים וולדיגר: אני מסיימת במשפט.

מיכל מרים וולדיגר: קודם כול, מירב, זה היה חמש דקות.

מיכל מרים וולדיגר: אבל אני מסיימת.

מירב בן ארי: – – – את האחרונה.

מיכל מרים וולדיגר: אני מסיימת.

מיכל מרים וולדיגר: הסיומת שלי היא כזאת: הייתה ועדה בין-משרדית של הנשיא שדיברה על הדבר הזה בדיוק, וקבעה שיש לתת הכשרות – –

מירב בן ארי: מה עם עובדי הכנסת?

מירב בן ארי: מילא אנחנו.

מיכל מרים וולדיגר: – – יש לתת הכשרות למשטרה וכוחות האכיפה, ולכן אני מבקשת שגם בחוק הזה יכניסו את הנושא של הכשרות לגבי אנשים עם מוגבלות.

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר – אינו נוכח; חבר הכנסת רוטמן – אינו נוכח; חברת הכנסת סטרוק – אינה נוכחת; חבר הכנסת אבי מעוז – אינו נוכח; חבר הכנסת סופר – אינו נוכח; חבר הכנסת עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת אבו שחאדה – אינו נוכח; חברת הכנסת סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח.

מיקי לוי: לפיכך סדר הדוברים הסתיים.

מיקי לוי: אני סגרתי, סיימתי את רשימת בקשות הדיבור.

מיקי לוי: הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (תיקון מס' 6) – הצבעה, בקריאה שנייה, כמובן.

מיקי לוי: בעד סעיף 1 – 29

מיקי לוי: נמנעים – אין

קריאה: לא עובד אצל טניה.

מיקי לוי: בסדר, נוסיף.

מיקי לוי: בעד – 31, נגד – אפס, נמנעים – – –

קריאה: למה 31 בעד?

מיקי לוי: כי יפעת – – –

קריאה: יפעת כן הצביעה, רק טניה.

מיקי לוי: סליחה.

מיקי לוי: רק טניה?

מיקי לוי: 30 בעד.

מיקי לוי: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

מיקי לוי: אני עובר לקריאה שלישית.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד החוק – 35

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 35.

מיקי לוי: הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים עברה בקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

מיקי לוי: חבר הכנסת בגין, בבקשה.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בוקר אור למעטים שנותרו באולם.

זאב בנימין בגין: אני ביקשתי את רשות הדיבור אחרי דבריו של חברי חבר הכנסת אמסלם, שבביטחון רב ולא בלתי אופייני הודיע לנו איך הייתי מצביע לו הייתי בצד האופוזיציה של אולם המליאה.

זאב בנימין בגין: אני מבקש בכל זאת להציע איזה ניחוש משלי, ואביא בפניך, חברי הטוב, את הרקע.

זאב בנימין בגין: ובכן, כשהייתי חבר הממשלה בין 2009 לבין 2013, הנושא הזה עלה פעם אחת שאני זוכר, אבל כנראה עלה עוד פעמים, והינה אני מספר לך שהבעתי את הסתייגותי לגבי החוק כשהייתי חבר הממשלה, בין השאר מפני שהחוק הובא בצירוף שני נימוקים:

זאב בנימין בגין: פעם אחת אמרו: זו בעיה דמוגרפית; אחר כך אמרו: זו בעיה ביטחונית; אחר כך חזרו לבעיה הדמוגרפית.

זאב בנימין בגין: בממשלה הבאתי את המספרים.

זאב בנימין בגין: לפחות מבחינת המספרים כפי שהיו ידועים אז, היו כ-2,000 בקשות בשנה לעומת יותר מ-40,000 לידות בחברה הערבית בשנה.

זאב בנימין בגין: אני לא חשבתי שבזאת אפשר לראות בעיה דמוגרפית.

זאב בנימין בגין: באשר לשאלה הביטחונית, אז בדרך כלל אנחנו מניחים שבעניין זה נאמנים עלינו דבריהם של מומחי שירות ביטחון כללי.

זאב בנימין בגין: צריך גם כאן לשאול שאלות, אבל אני מקבל את ההנחה הזאת.

זאב בנימין בגין: כך קראתי: חברי הממשלה הקודמת שוכנעו בנחיצות החוק אחרי שאנשי שירות ביטחון כללי הסבירו לכל אחד מן השרים למה מבחינה ביטחונית דרוש החוק כפי שהוא הונח לפתחם.

זאב בנימין בגין: לעניין זה ארצה לומר: אני רואה בהסכמה כפי שהושגה הערב – אני רואה בה פשרה ראויה.

זאב בנימין בגין: אני לא רואה בה סיכון, עם כל ההתלהבות שבה הציגו חברים אחרים.

זאב בנימין בגין: מכל מקום, שירות ביטחון כללי הסכים, או הביע את הסכמתו – לא רוצה להגיד שהיה שותף; זה עניין פוליטי – ולכן מבחינה זו – אני יכול להבין מחלוקת, אבל לומר מראש שאילו ישבתי כאן באולם הייתי מצביע אחרת, אני חושב שעל יסוד דבריי אלה לפחות הייתי מציע לומר את זאת במידה פחותה מסוימת של ביטחון.

זאב בנימין בגין: כן, דודי.

דוד אמסלם: אני קודם כול מקבל את מה שאתה אומר, בגלל שזו באמת העמדה שלך.

דוד אמסלם: אתה מציג אותה, אז בוודאי אין מחלוקת שאני לא צריך לנחש.

דוד אמסלם: אבל לגבי הסוגיה הביטחונית, הרי ברור לך לחלוטין ששירות הביטחון היה מעוניין שאף אחד לא ייכנס.

זאב בנימין בגין: לא.

דוד אמסלם: יש פה שתי שאלות:

דוד אמסלם: לכאורה מצד אחד יש הסיפור של הבג"ץ וכו' וזכות השיבה; מצד שני יש סוגיית הביטחון והסוגיה הדמוגרפית שאתה מדבר עליה.

דוד אמסלם: אז בוא נניח, בסוגיית הביטחון, שבוודאי אנשי הביטחון, אם תשאל אותם, הרי כולי עלמא לא פליגי, בנימוקים שלהם, שגם במספרים האלה יש מפגעים, אז הם בוודאי היו רוצים לחסוך את הכול.

דוד אמסלם: אז לזה התכוונתי – שאתה, כפי שאני חשבתי שאני מכיר את העמדות שלך, לא תאפשר שמפגעים ייכנסו למדינת ישראל, גם במחיר פגיעה לכאורה בזכויות כאלה ואחרות שמגיעות להם, וזאת העמדה שלי בעניין.

זאב בנימין בגין: טוב, אני לא רוצה להמשיך להעסיק את החברים בבוקר זה.

זאב בנימין בגין: בכל זאת אומר שתפקידנו כאנשי מדינה – ובממשלה נהגתי כך פעמים אחדות – גם להשיג על הערכותיהם של אנשי ביטחון, בין שהם אנשי צבא, אפילו בין שהם אנשי מודיעין שמביאים הערכות מודיעיניות, ולעיתים חלקתי גם על הערכות שירות ביטחון כללי.

זאב בנימין בגין: אבל בסדר, זו סוגיה המונחת לפתחנו.

זאב בנימין בגין: כל מה שרציתי הוא לתקן את הרושם שיש איזו מידה של ביטחון עצום.

זאב בנימין בגין: אני לא בטוח איך הייתי מצביע לו הייתי שם, ואני רציתי, ברשותך, אדוני היושב-ראש, שהדברים האלה יהיו ברורים וגם חקוקים עלי פרוטוקול.

זאב בנימין בגין: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה, חבריי.

מיקי לוי: תודה רבה לך, חבר הכנסת בגין.

מיקי לוי: תם סדר-היום.

מיקי לוי: הישיבה הבאה תתקיים היום, יום שלישי, כ"ו בתמוז התשפ"א, 6 ביולי 2021, בשעה 16:00.

מיקי לוי: ישיבה זו נעולה.