ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 37, 2021-06-30 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת – יום רביעי, כ' בתמוז התשפ"א, 30 ביוני 2021.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת דוחות מבקר המדינה על הביקורת בשלטון המקומי לשנת 2021, כרך ראשון, שני ושלישי, ודוח מיוחד בנושא ההיערכות לשיטפונות וההגנה מפניהן.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: נעבור לנושא הבא – שאילתות דחופות.

מיקי לוי: חברי הכנסת, חבר הכנסת השואל, נא לקרוא את נוסח השאילתה כפי שהוגשה.

מיקי לוי: השר ישיב לאחר מכן.

מיקי לוי: אם תהיה שאלה נוספת נעבור לשאלה נוספת, ואם יהיו עוד – שני שואלים נוספים, לא יותר מזה.

מיקי לוי: היום סדר-היום ארוך, ואני לא אאפשר יותר משני שואלים, אני כבר אומר מהתחלה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: יבגני סובה, הצעה דחופה לסדר-היום: הארכת תוקף מיזם ביטחון תזונתי למשפחות מוחלשות.

מיקי לוי: אה, סליחה, טעות שלי, אני מתנצל.

מיקי לוי: השר לביטחון פנים ישיב על שאילתה דחופה מס' 31, מאת חבר הכנסת יואב בן צור.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: הנושא: המשטרה הודיעה כי לא תוכל להגן על העולים לקברו של האור החיים.

מיקי לוי: בבקשה, סגן השר.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור, שנייה, בבקשה.

יואב בן צור: אדוני סגן השר, קודם כול, ברכות על המינוי.

יואב בן צור: אני חושב שזה מינוי ראוי, ואתה בהחלט מתאים לתפקיד.

יואב בן צור: השאילתה שבה מדובר היא קצת כמו אתרוגים אחרי סוכות, אבל אף על פי כן רצינו להעלות אותה.

יואב בן צור: אחר כך, בשאלה הנוספת שאני אבקש לשאול – אני אשאל שאלה נוספת ואדבר גם עליה.

יואב בן צור: מדי שנה ביום פטירתו של האור החיים עולים המונים לפקוד את קברו בהר הזיתים, זולת שנת הקורונה.

יואב בן צור: השנה נמסר בשם המשטרה שאינה מסוגלת להגן על הבאים ודרשה את ביטול העלייה.

יואב בן צור: משרדי ממשלה שסייעו כספית הודיעו על ביטול הסיוע מטעמם.

יואב בן צור: רצוני לשאול: האם נכון הדבר?

יואב סגלוביץ': קודם כול, באמת זאת שאילתה ראשונה שאני עונה עליה, ותודה על הברכות.

יואב סגלוביץ': זה יוצא יותר טוב – זה מיואב ליואב.

יואב סגלוביץ': לגבי השאילתה עצמה, למעשה, מה שהיה שם – ואני אגיד את זה ממש בתמצית ובקיצור – המשטרה איננה אחראית לבטיחות.

יואב סגלוביץ': היה משא ומתן ארוך וממושך, והוכנה תוכנית מאוד סדורה של המשטרה לגבי הסדר, לגבי האבטחה ובנושא הבטיחות.

יואב סגלוביץ': עלה פה סימן שאלה, ודי ברגע האחרון נכנסו והובאו כל האישורים הבטיחותיים המתאימים.

יואב סגלוביץ': בהקשר הזה היה צריך שהמארגנים יעשו את זה; זאת האחריות של המארגנים – המשטרה איננה אחראית לבטיחות במובן הצר של המילה.

יואב סגלוביץ': זה היה האירוע.

יואב סגלוביץ': אני מכיר את האירוע.

יואב סגלוביץ': הייתה הצגת תוכניות, וגם השר וגם אני היינו בה, ואני יודע שהאירוע עבר בשלום ובצורה טובה.

יואב סגלוביץ': לכן, נכון שזה כמו אתרוגים לשעבר, אבל אני אגיד עוד משהו ברמה האישית.

יואב סגלוביץ': יש סיפור ממלחמת העולם השנייה שהרבי מאושטין עלה לקברו של אור החיים על מנת שהנאצים ייכשלו במאמצים המלחמתיים שלהם.

יואב סגלוביץ': אז אני אומר, גם כיואב מיואב נשאלתי את השאילתה הראשונה, וגם סבי, זכרו לברכה, היה מחסידי אושטין, כך שהדברים מתחברים.

יואב סגלוביץ': האירוע עבר בשלום ובשמחה, ושיהיה כך כל שנה בעתיד.

יואב בן צור: אדוני סגן השר, אני שמח שבסופו של דבר באמת גם השר לביטחון פנים, בשבוע שעבר, יום לפני ההילולה, שלח לי מכתב שבסופו של דבר הדברים הסתדרו.

יואב בן צור: דיברתי הבוקר גם עם מארגני ההילולה, והם מלאים שבחים על תפקודה של המשטרה במקום.

יואב בן צור: אין ספק שהמשטרה עשתה את עבודתה נאמנה.

יואב בן צור: הם מבקשים דרכי להודות לשר לביטחון פנים, לסגן שר, למפקד מחוז ירושלים, למפכ"ל – לכל מי שעסק במלאכה.

יואב בן צור: באמת מגיע להם יישר כוח גדול שההילולה עברה ללא תקלות.

יואב בן צור: אבל אני רוצה רק לומר דבר אחד.

יואב בן צור: כמי שכיהן כיושב-ראש הוועד להגנת הר הזיתים, אין ספק שאנחנו צריכים לתת את ההגנה המרבית.

יואב בן צור: גם אם היו איזשהם נושאים של בטיחות שהיו בעייתיים, וברגע האחרון הצליחו לסדר את התקציב כדי לסדר את אותם מפגעי בטיחות, ההגנה המרחבית שצריכה לתת המשטרה לעולים להר הזיתים – בפרט בימים האלה, כשאנחנו יודעים מה קורה בסביבה ואיך מתנהגים תושבי מזרח ירושלים כלפי אנשים שעולים להר הזיתים – אני חושב שצריך לתת את הדעת.

יואב בן צור: אני יודע שיש נקודת משטרה בהר הזיתים, ואני יודע שיש מפקד – עד לפני תקופה, מפקד שהכרתי אותו ברמה האישית – אין ספק; גם מפקד המחוז, שהיה מפקד המרחב באותה תקופה, נתן מענה באמת מרבי, ואני חושב שעכשיו צריך לתת את המענה הזה יותר – שגם בזמן שגרה ולא רק בזמן הילולות תמצא המשטרה את הדרך לתגבר, כדי שבסופו של דבר יוכלו אנשים להגיע לקברי קרוביהם או לקברי צדיקים שנמצאים שם ולשפוך את שיח קונם.

יואב בן צור: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שאלות נוספות – לחברת הכנסת סטרוק, ולאחר מכן – לחבר הכנסת מקלב.

מיקי לוי: נאפשר לשני חברי הכנסת, ורק לאחר מכן, אם יוכל, ישיב סגן השר.

אורית סטרוק: בוקר טוב, אדוני סגן השר.

אורית סטרוק: אני כבר בירכתי אותך אישית, אבל אני שמחה לברך אותך באופן ציבורי על כניסתך לתפקיד וגם להגיד שכבר על ההתחלה מצאתי בך אוזן קשבת מאוד ראויה.

אורית סטרוק: אני מקווה שתמשיך בדרך הזאת.

אורית סטרוק: אני רוצה לדבר איתך על מה שדיברנו אתמול באופן פחות פורמלי, על מה שקורה בשכונת שמעון הצדיק בירושלים.

אורית סטרוק: שם במשך החודשיים פלוס האחרונים, מאז הרמדאן, יש התפרעויות כל יום – כל לילה, בעיקר – והן מלובות על ידי חברי כנסת שיושבים בבית הזה, חברי הרשימה המשותפת.

אורית סטרוק: הם מגיעים לשם לבצע הפגנות, אבל ההפגנות האלה מייצרות התפרעויות.

אוסאמה סעדי: – – –

אורית סטרוק: אל תפריע לי.

אורית סטרוק: אתם הולכים לשם ומסיתים, ואל תפריע לי.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, תגן על זכות הדיבור שלי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אז אל תזכירי אותנו.

אורית סטרוק: אתם הולכים לשם ומסיתים.

אורית סטרוק: זאת עובדה.

אורית סטרוק: זאת עובדה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה, לא תרצה שחברת הכנסת – – –

אוסאמה סעדי: – – –

מיקי לוי: שנייה, שנייה.

מיקי לוי: אני מאפשר גם לך שאלה.

מיקי לוי: לא תרצה שחברת הכנסת סטרוק תפריע לך כשאתה תשאל, אז בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה, תמשיכי.

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: אמרתי לך שכוח המשטרה שנמצא במקום – כפי הנראה צריכים לשנות את הדירקטיבה שלו, את ההנחיה שלו, את המבוקש שהוא צריך להשיג.

אורית סטרוק: כי אם הוא מבקש להשיג רק שקט, אז הדרך להשיג שקט פוגעת בביטחון האישי של התושבים ובתחושת הביטחון שלהם ובזכויות שלהם, כי המשטרה אפילו מגיעה למצבים שהיא הודפת את התושבים היהודים עצמם, המתוקפים, לתוך הבתים במקום לתת להם הגנה.

אורית סטרוק: הגיעו דברים עד כדי כך שהמשטרה זורקת רימוני הלם לתוך החצרות של היהודים כדי שהיהודים יסתגרו בדירותיהם כדי שהם לא ייפגעו.

אורית סטרוק: אני בטוחה שגם אתה, אדוני סגן השר, וגם היושב-ראש, שגם הוא קצין משטרה מוערך מהעבר, מסכימים איתי שלא זו הדרך לתת ביטחון אישי לאזרחי מדינת ישראל.

אורית סטרוק: אני פשוט רוצה לשאול אותך, גם בסיטואציה הרשמית הזאת, אם אתה באופן אישי תידרש לנושא של מה שקורה שם לנוכח התוצאות הקשות, הלגמרי-לא-מספקות, של מה שהמשטרה עושה שם בחודשים האחרונים – –

מיקי לוי: תודה.

אורית סטרוק: – – ואם אתה תנסה לייצר קו אחר, גישה אחרת, שתייצר גם תוצאה אחרת.

אורית סטרוק: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

מיקי לוי: אני רק מבקש מחברי הכנסת: שאלת ההמשך אמורה להיות קצרה וקולעת.

מיקי לוי: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: גם אני אצטרף למברכים אותך, אדוני סגן השר, על המינוי.

אורי מקלב: אני חושב שזה מינוי חשוב.

אורי מקלב: אתה גם בא מהשירות, ומצד שני היית זמן לא קצר כאן בכנסת ואתה יודע מה אנחנו מצפים מסגן שר ומהשר עצמו בפעילות שלנו מול משרד לביטחון פנים.

אורי מקלב: מאוד חימם את הלב לשמוע שאתה מספר על הייחוס שלך ועל המודעות הגדולה – המורשת שאתה מביא איתך מהסבא – מה זה נקרא עלייה לקבר וסוג התפילה.

אורי מקלב: לא תמיד יש את המודעות ואת ההבנה כמה יש ערגה לדבר הזה, כמה יש חשיבות בימים האלה, המיוחדים, ימי השנה של הצדיקים שנפטרים, והמונים, עשרות אלפים, עולים לקבריהם.

אורי מקלב: זה מה שקורה במשך השנה לעיתים די תכופות.

אורי מקלב: אנחנו מבינים שאחרי האירוע שהיה במירון והאירוע שהיה בגבעת זאב בחסידות קרלין אנחנו צריכים להסתכל על הדברים אחרת.

אורי מקלב: אנחנו מבינים, מצד שני, שבהרבה הילולות כאלה אין בעל בית אמיתי, בשונה אולי מהאור החיים.

אורי מקלב: אני רוצה לציין את הדוגמה שאני מדבר עליה כדבר כללי, כמו ההילולה שאמורה להיות על קבר האר"י בצפת בעוד פחות משבועיים, שמגיעים גם אליו עשרות אלפים להילולה בה' באב.

אורי מקלב: יש עכשיו הרגשה, מהמארגנים ולא מהמארגנים, שאין בעל בית שאפשר להגיד עליו שהוא בעל הבית.

אורי מקלב: יש אנשים שבאופן וולונטרי – עמותות – מיישרים את השטח, מביאים אורות, כיבודים להקל על אלו שבאים, אבל לא מישהו שלוקח אחריות מלאה.

אורי מקלב: מצד שני המשטרה נמצאת בכל מקום והיא אחראית.

אורי מקלב: אבל יש איזושהי הרגשה מאנשים שפונים שלהגיד "לא" זה יותר קל מאשר להגיד "כן".

אורי מקלב: ואם אתה – אנחנו מבקשים ממך וגם שואלים: התובנה שצריכה להיות למשטרה היא שאם לא מתקיים אירוע ובסופו של דבר לא יכולים להגיע, ואלפים לא יודעים – זה דבר שאנחנו לא רוצים אותו.

אורי מקלב: אני לא אומר שזה כשל, אבל זו לא השאיפה, זה לא נקרא משטרה במיטבה, לא לשם אנחנו רוצים להגיע.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לשאוף, אנחנו רוצים לראות אם ככה המשטרה, ההנחיה שלך, כן לקיים את אירוע, לשאוף להגיע, ולא לראות – להגיד "לא".

מיקי לוי: תודה.

אורי מקלב: ואני אסיים עם הסיפור בעיירה שמינו רב שלא ידע, אבל הוא היה צריך לפסוק על העוף שהאישה שואלת אם זה כשר או לא.

אורי מקלב: אז הוא אמר: יש לי פתרון – אם הכלב יאכל את זה, סימן שזה טרף, אם הכלב לא יאכל את זה אז סימן שזה כשר, בגלל שכתוב שכל נבלה וטרפה תשליכו לכלב, אז הוא בחר בזה.

אורי מקלב: אנחנו מחפשים משטרה, אנחנו יודעים, הרבה יותר מקצועית, שתדע לשאוף לכך שהציבור כן יקבל מענה ויוכל להשתתף בהילולות האלה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, סגן השר.

יואב סגלוביץ': אין מדינות שדומות למדינת ישראל, וגם אין משטרות או משטרה שהעול עליה והאחריות שלה כל כך גדולים, מביטחון פנים ועד יתר הדברים הנוספים.

יואב סגלוביץ': לא קיים.

יואב סגלוביץ': לכן אני אנסה לאחד את התשובות האלה.

יואב סגלוביץ': המשטרה תעשה את כל מה שהיא יכולה כי זה חלק מתפקידה.

יואב סגלוביץ': היא נותנת שירותי שיטור למדינת ישראל על מנת לאפשר – קודם כול לגבי השאלה השנייה, לגבי ההילולות העתידיות – לאפשר שמחה, הילולה, בכל טקס, בכל אירוע באשר הוא, והיא כך עושה.

יואב סגלוביץ': אבל כן, לעיתים – ואני אומר קצת בחיוך – לעיתים כן צריך, מה שנקרא, לחנוך הנער על פי דרכו, ולפעמים חלק מהרשויות, מהארגונים, לא משנה, התרגלו שהכול אפשרי.

יואב סגלוביץ': אז אני אומר: כולנו באיזשהו אירוע, שאני לא איכנס לפרטים שלו, שלא הכול אפשרי, ואל מול המילים "לא הכול אפשרי" כל אחד צריך לתת את חלקו, ולכן ההילולה שהייתה בשבוע שעבר, שעליה נדרשתי בשאילתה, עברה בצורה מצוינת, כי בסופו של דבר רשויות אחרות, שלפני זה לא חשבו שיש להן את האחריות הזאת, הבינו שהן חייבות להשתתף מעבר למחיאות כפיים או טענות לאחר מכן.

יואב סגלוביץ': ההנחיה הבסיסית – לא הנחיה; תפיסת עולם הבסיסית של המשטרה היא לאפשר.

יואב סגלוביץ': נקודה.

יואב סגלוביץ': כך זה יהיה גם בהמשך, ואני חושב ששיתופי פעולה טובים יהיו ויהיו.

יואב סגלוביץ': הדבר הנוסף שאני אומר, בשם השר בר לב וגם אנוכי:

יואב סגלוביץ': אנחנו נעשה את המרב והמיטב לתת את השירות הכי טוב שאנחנו יכולים, גם לבית הזה, כמובן, כחלק מהבית הזה, אבל בכלל לאזרחי המדינה.

יואב סגלוביץ': לגבי שאלת ההמשך של חברת הכנסת סטרוק, אנחנו דיברנו כמה פעמים.

יואב סגלוביץ': הנושא הזה הוא לא נושא שחולף לידינו.

יואב סגלוביץ': אני אגיד לך משפט אחד: המשטרה נמצאת תמיד בעין הסערה, אני לא רוצה לדבר מאיזה כיוון.

יואב סגלוביץ': אני יכול להגיד לכם מהניסיון שלי ומהידע שלי: צדיקים קטנים יש בכל המקומות, וגם צדיקים גדולים יש בכל המקומות.

יואב סגלוביץ': אז המשטרה צריכה לטפל ב"צדיקים" הקטנים ולאפשר לאנשים שומרי שלום להמשיך ולהתנהל.

יואב סגלוביץ': זה תפקידה של משטרה.

יואב סגלוביץ': אין פה, לא סופר פה מי יותר ומי פחות.

יואב סגלוביץ': יש תפקיד למשטרה.

יואב סגלוביץ': גם חופש תנועה הוא דבר משמעותי.

יואב סגלוביץ': לא איכנס מעבר לפרטים בהקשר של מה נכון ומה לא נכון.

יואב סגלוביץ': אני יכול להגיד כן שמשטרת ישראל – בייחוד מחוז ירושלים, תמיד היה, אבל בוודאי בעת הזאת, הוא בעיקר בעיקר צריך את החיבוק החם, מכל הצדדים, של הבית הזה.

יואב סגלוביץ': המשטרה היא של כולם.

יואב סגלוביץ': תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: סגן השר יישאר על הדוכן.

מיקי לוי: השאילתה הבאה – שאילתה דחופה מס' 33, של חברת הכנסת סטרוק, בנושא רצח דסטאו ברמלה.

מיקי לוי: בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני סגן השר, השאילתה היא בנושא רצח דסטאו ביסט ברמלה.

אורית סטרוק: בתאריך 30 במאי 2021 נפגע דסטאו ביסט, השם ייקום דמו, על ידי שני רוכבי אופניים חשמליים בעודו על המדרכה בעיר רמלה, וביום 15 ביולי 2021 נפטר מפציעתו הקשה.

אורית סטרוק: רצוני לשאול: 1.

אורית סטרוק: האם נתפסו סרטונים המתעדים את האירוע?

אורית סטרוק: 2.

אורית סטרוק: האם אותרו חשודים?

אורית סטרוק: 3.

אורית סטרוק: האם יוגשו כתבי אישום?

אורית סטרוק: אם כן – באילו עבירות?

אורית סטרוק: תודה.

יואב סגלוביץ': טוב, אני לא יודע לקבוע, אני בוודאי לא זה שצריך לקבוע, אבל נכון לרגע זה אני לא יודע איך המשטרה בסופו של ההליך, אחרי החקירה, תסווג את האירוע – אם זה רצח או משהו אחר.

יואב סגלוביץ': בכל מקרה, אני רוצה בהזדמנות זו להשתתף באבלה הכבד של המשפחה.

יואב סגלוביץ': לגבי השאלות הספציפיות שנשאלתי, לגבי הסרטונים, התשובה היא כן.

יואב סגלוביץ': לגבי אם נעצרו חשודים, כרגע עדיין לא.

יואב סגלוביץ': אני יכול להגיד שנעשו פעולות אדירות לאתר אותם.

יואב סגלוביץ': שאלת כתבי אישום תהיה כמובן רק לאחר שייעצרו החשודים.

יואב סגלוביץ': אני מניח שכך יהיה.

יואב סגלוביץ': בשולי הדברים, גם לגבי הקשר עם המשפחה – גם פה היו איזשהן פניות ושאלות, גם מחברי כנסת וגם מאנשים נוספים – אז יש קשר רציף עם המשפחה.

יואב סגלוביץ': אני יכול להגיד שאני אתמול התקשרתי טלפונית ודיברתי עם החתן.

יואב סגלוביץ': קציני המשטרה שאחראים לאזור היו בקשר איתם לפחות שלוש פעמים, וגם השר עמר בר לב היה בביקור אתמול בבית המשפחה, אתמול בצוהריים או אחרי הצוהריים, גם בסוגיה הזאת.

יואב סגלוביץ': אני שוב חוזר ומשתתף בצערה הכבד של המשפחה, ואנחנו – אנחנו, כלומר קודם כול המשטרה – אנחנו גם נמשיך, וגם נמשיך לעקוב.

מיקי לוי: שאלת המשך, בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני סגן השר, פה איתנו ביציע יושבים חלק מבני משפחתו של הנרצח.

אורית סטרוק: אני אזכיר אותם בשמותיהם: בתו מרים שטה, בתו מולו ביסט, חתנו משה שטה, חותנתו עאדנה מרה.

אורית סטרוק: אני רוצה להגיד לך, מעבר לתוצאות של התיק הזה – שאני מבינה שהן עדיין לא ידועות ואתם עושים מאמצים.

אורית סטרוק: אני יודעת שכרגע, בזמן הנתון שאנחנו מדברים, אכן נעשים מאמצים, אלא ששנינו יודעים – ואתה יודע את זה אם אתה הסתכלת בתיק החקירה, ובתיקי חקירה אתה מבין – החקירה פה התחילה באיחור, באיחור רב, ולקח זמן רב עד שהוקם צח"מ.

אורית סטרוק: אתה יודע את זה.

אורית סטרוק: ואתה יודע, כשלא מחפשים את הראיות בזמן הנכון אז אחר כך זה כמו לחפש את הרוח בהרים, וזה בטח פחות או יותר מה שאתם עוברים כרגע, בניסיון שאני מאמינה שהוא כרגע אמיתי.

אורית סטרוק: ואני שואלת, במבט צופה פני עתיד: האם אפשר לוודא שלא קורה יותר שאדם משלם בחייו או נפצע בצורה אנושה כפי שנפצע דסטה, השם ייקום דמו או זיכרונו לברכה – אנחנו לא יודעים, בסדר?

אורית סטרוק: אבל בן אדם נפגע קשות, והתיק מוזנח בצורה כזאת שעד שלא מעוררים מהומה זה לא קורה.

אורית סטרוק: ואני אשאל עוד שאלה שקשה לי לשאול אותה, אבל אני חייבת לומר שככה אני מרגישה.

אורית סטרוק: אני הייתי בלוויה.

אורית סטרוק: למה נסעתי ללוויה הזאת?

אורית סטרוק: כי אני זוכרת איך מרגישה משפחה שמישהו נרצח ואף נציג של הממשלה או של הכנסת לא מגיע, כאילו זה לא אירוע ציבורי, זה רק משהו פרטי שלהם, אז לכן נסעתי להיות איתם בהלוויה הזאת.

אורית סטרוק: פעם הראשונה בחיים שלי השתתפתי בלוויה של העדה האתיופית.

אורית סטרוק: לי יש תחושה קשה, אדוני סגן השר, שאם זה לא היה מישהו מהעדה האתיופית, החקירה לא הייתה כל כך רשלנית.

אורית סטרוק: ואני רוצה לבקש ממך, בכניסתך לתפקיד, שאתה תוודא שלא קורה שחקירה מתנהלת כך או אחרת בהתאם לזהות של הנרצח.

אורית סטרוק: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

יואב סגלוביץ': קודם כול, אם המשפחה נמצאת פה, אז אני אסתכל אליכם, ואני משתתף באמת באופן אישי בצערכם, לא בצורה אחרת.

יואב סגלוביץ': אני אומר בזהירות, אבל כן אני מרגיש חובה לומר את זה, חברת הכנסת סטרוק, שאת מה שאת קובעת כקביעות, גם לגבי העולם הערכי של ההתייחסות של מדינת ישראל או של משטרת ישראל וגם הקביעות הנחרצות שלך לגבי מה היה ומה לא היה – אני חושב שהייתי נזהר קצת יותר.

יואב סגלוביץ': אז ההמלצה שלי באופן כללי, לכל החברים בבית הזה, גם כשיש קהל, להיות קצת יותר מתונים בדברים כשהעובדות לא ידועות.

יואב סגלוביץ': תחושות ועובדות הן שני דברים שונים.

יואב סגלוביץ': אחרי שאמרתי את זה, המשטרה – אבל מאחר שזה הגיע גם לפתחי, לפחות בשאילתה – כשדיברתי עם החתן אני לא הייתי מודע; ידעתי שיש שאילתה של חברת הכנסת סטרוק, לא דברים נוספים.

יואב סגלוביץ': בדקתי את הדברים, וזו התשובה שנתתי.

יואב סגלוביץ': אבל אני כן אומר כאן, ואני אומר לך באופן אישי: כשלוקחים ומערבבים דעות, אמונות, עם עובדות, אנחנו מגיעים למצב לא טוב שלא משרת אף אחד.

יואב סגלוביץ': תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שאלה נוספת ברצף – חבר הכנסת יברקן, בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אדוני סגן השר, ראשית, אני מאחל לך הצלחה.

דסטה גדי יברקן: החלפת אותי בתפקידי, ונראה לי שזו התשובה הראשונה שלך כסגן שר מאז שמונית, ואני בהחלט מאחל לך הצלחה.

דסטה גדי יברקן: הצלחתך היא הצלחתנו.

דסטה גדי יברקן: לעניין השאלה: כשהאירוע הזה התחיל היינו בדיוק בהחלפת שלטון.

דסטה גדי יברקן: הגיע אליי הדבר הזה, והדבר הראשון שביקשתי – ואני רוצה לשאול את השאלה הנוספת הזאת – זה שהשב"כ יהיה מעורב; אני שוחחתי עם הבכירים בנושא – שהשב"כ יהיה מעורב בחקירה.

דסטה גדי יברקן: ואני רוצה לדעת: האם באמת השב"כ מעורב בחקירה, כפי שהורינו במהלך החלפת תפקידים?

דסטה גדי יברקן: בשיחות שאני קיימתי – אני בקשר רציף עם המשפחה; גם אחרי השבעה הייתי אצלם בבית.

דסטה גדי יברקן: התחושה היא מאוד קשה.

דסטה גדי יברקן: במקרה הזה אומנם זו לא תחושה סובייקטיבית בלבד, משום שיש רצף של אירועים שהמשטרה צריכה לעשות, ואני בהחלט יודע איך המשטרה מתנהלת בחקירות כאלה, כי הייתי בתפקיד הזה.

דסטה גדי יברקן: אני בטוח שאתה לא יכול לתת את כל התשובה של החקירה.

דסטה גדי יברקן: שאלתי היא ספציפית, כירורגית, לעניין הזה: האם השב"כ עדיין נמצא בחקירה?

יואב סגלוביץ': טוב, אני אגיד איזה משהו כללי שאני חושב שחשוב שחברי הבית הזה ידעו אותו.

מיקי לוי: עוד שנייה, בבקשה, כי יש שאלה נוספת, לחבר הכנסת סעדי, ואז תשיב על שתי השאלות ברצף.

יואב סגלוביץ': אה, סליחה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, חבריי חברי הכנסת, אדוני סגן השר, היום, לצערנו, התבשרנו בשורה מרה על עוד רצח בחברה הערבית – עוד אישה נרצחה בביתה, בשכונת חליסה בחיפה, מייסר עותמאן, אללה ירחמה.

אוסאמה סעדי: אנחנו כבר עם 53 נרצחים מאז תחילת השנה, ומהם שש נשים.

אוסאמה סעדי: השבוע האחרון היה שבוע מדמם ביותר – אנחנו היום עם שישה נרצחים: יש את הרצח המשולש של משפחת יוסף ג'רושי, אשתו והילדה שלו, הנרצחת נג'אח אבו עראר בערערה נקב וג'מיל אזברגה מלוד.

אוסאמה סעדי: חברי חבר הכנסת אחמד טיבי הגיש הצעה דחופה לדון בהתגברות הפשיעה בחברה הערבית.

אוסאמה סעדי: לצערנו, הנשיאות דחתה את ההצעה הזאת.

אוסאמה סעדי: ואני שואל אותך, אדוני סגן השר – אתה מעורב, ואנחנו מאחלים לך בהצלחה: מה עושים?

אוסאמה סעדי: בינתיים אנחנו עדים לשינוי בסגנון, וזה חשוב, ואנחנו שמענו את ההתבטאות של השר בעניין האירועים בדיר אל-אסד, ואנחנו קראנו שהמשטרה החליטה לחקור כמה שוטרים מעורבים באזהרה, וזה חשוב.

אוסאמה סעדי: אבל מה התוכנית שאתם עושים על מנת לצמצם – אני לא אומר למנוע כליל, כי זו אוטופיה, אבל לצמצם את המקרים האלה?

מיקי לוי: תודה.

אוסאמה סעדי: אם היו שישה נרצחים בחברה היהודית, הייתה קמה מהומת אלוהים, אבל כאשר מדובר בחברה הערבית, אז אומרים, אומרים, אבל לא עושים.

מיקי לוי: תודה רבה.

יואב סגלוביץ': קודם כול, לגבי שאלתו של חבר כנסת יברקן לגבי מעורבות השב"כ.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, חבר הכנסת יברקן, הוא משיב לך.

יואב סגלוביץ': אני אגיד משהו כללי שחשוב לי שכל חברי הבית הזה ישמעו או ידעו: באירועים פליליים מי שמטפל זה משטרת ישראל.

יואב סגלוביץ': נקודה.

יואב סגלוביץ': השאיפה והרצון שכל פעם אני שומע ממקום אחר: בואו, חברים, בואו, שהשב"כ יטפל – נראה לי שקצת התבלבלנו כולנו.

יואב סגלוביץ': שירות הביטחון הכללי מטפל בעבירות מסוימות שנגיעתן טרור.

יואב סגלוביץ': זה נכון שבמקרי קיצון יש שיתופי פעולה.

יואב סגלוביץ': קל לי לומר את זה, אני לא מקריא מן הדף – הייתי ראש אגף חקירות במודיעין במשטרה חמש שנים והייתי מפקד של יחידת לה"ב.

יואב סגלוביץ': אני אומר לכולנו פה: אין פה פתרונות קסם, ולכן, א.

יואב סגלוביץ': נקודתית, גם אם השב"כ היה מעורב לא הייתי אומר, ככה שתשובה לא תקבל ככה או ככה.

יואב סגלוביץ': אבל מה שכן אני יכול לומר, מה שחובה באמת לעשות, זה לא למצוא פתרונות קסם אלא לחזק את יכולת משטרת ישראל להגיב, גם בכוח אדם, גם באמצעים.

יואב סגלוביץ': אנחנו לקראת תקציב, אז אני מצפה מכל חברי הבית הזה לעזור בזה.

יואב סגלוביץ': זה הדבר הראשון.

יואב סגלוביץ': לגבי שאלתו של חברי אוסאמה – – –

דסטה גדי יברקן: סגן השר, בגלל האירועים הקודמים של מבצע שומר החומות – – –

יואב סגלוביץ': בואו.

דסטה גדי יברקן: לא, פשוט הייתי בישיבות.

יואב סגלוביץ': בסדר, חברים, אתם הייתם בישיבות, ואני מכיר – – –

דסטה גדי יברקן: הכנסנו את השב"כ לאירועים מיוחדים באותה תקופה, והעניין הזה צריך להיות עם הרצף של אותה תקופה.

יואב סגלוביץ': בואו, חברים, בואו נעשה לכם סדר בעולם המושגים שלי.

מיקי לוי: תודה.

יואב סגלוביץ': אני היום חבר כנסת כמוך, גם חבר כנסת וגם סגן שר.

יואב סגלוביץ': פוליטיקאים לא מתעסקים כרגע באיזה תיקים יטופלו על ידי מי, ולכן לא אתה ולא אני יודעים איפה.

יואב סגלוביץ': זה גם לא תפקידנו.

יואב סגלוביץ': תפקידנו הוא לאפשר יכולת גבוהה של אכיפה.

יואב סגלוביץ': זה התפקיד.

יואב סגלוביץ': נתתי את התשובה הכללית לגבי דברים נוספים שעולים אי פה, אי שם או בווטסאפים שאני מקבל.

יואב סגלוביץ': הדבר הנוסף שאני רוצה להתייחס אליו זה דבריו של – – –

אופיר סופר: סגן השר, הבוקר גם דווח על ירי באזור ראש פינה, וזה לדעתי אירוע שני.

יואב סגלוביץ': אני אתייחס לזה, תן לי.

אופיר סופר: האם אתה אומר, לצד זה שאתה מבקש שנסייע בהצבעה בתקציב – אני שואל: האם אתה תציג לנו תוכנית?

אופיר סופר: האם תציג תוכנית לפתרון הבעיות בכל סוגיות ביטחון הפנים, בדגש על הערים המעורבות, על הגדלה של סד"כים, של כוחות, על יחידות מג"ב, משטרה, בגליל, בנגב, במקומות אחרים?

מיקי לוי: תודה.

יואב סגלוביץ': אני אגיד עוד פעם, בכל זאת אני אתן תשובה כללית, אבל קצרה.

יואב סגלוביץ': אני חושב שהיא תיתן תמונה.

אופיר סופר: אוקיי.

אופיר סופר: כי להצביע על תקציב – אנחנו כנראה נדע לעשות את זה.

יואב סגלוביץ': לא, לא ביקשתי שתצביע על כלום, אני מספר לכם סיפור עכשיו.

יואב סגלוביץ': אני עכשיו בקטע של מספר סיפור, בסדר?

יואב סגלוביץ': תנו לי לספר סיפור.

מיקי לוי: תנו לו להשיב.

אופיר סופר: אבל אני מציע שהחפיפה עם גדי תהיה ארוכה יותר.

מיקי לוי: תנו לו להשיב.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה, סגן השר.

יואב סגלוביץ': לגבי שאלתו של חבר הכנסת סעדי וגם לגבי שאלת המשך, לשאלות בכלל, אני אגיד משהו כללי, ונרד מן הפרט אל הכלל.

יואב סגלוביץ': אני חושב שהגיע הרגע והגיע הזמן שבמדינת ישראל יבינו שאכיפת חוק בהיבט הרחב שלה היא חלק מהביטחון הלאומי.

יואב סגלוביץ': כשתרד התובנה הזאת, הרבה דברים ישתנו, וזה חלק מהתפקיד שהשר עמר בר לב ואני לקחנו על עצמנו לעשות.

יואב סגלוביץ': עכשיו מהכלל אל הפרט: תוכן תוכנית ממשלתית לגבי טיפול באכיפת חוק בהיבט הרחב שלה, בוודאי ובוודאי באלימות בחברה הערבית.

יואב סגלוביץ': אתם יודעים שאני מתעסק עם הדבר הזה כחבר כנסת תקופה ארוכה, וגם הכנתי תוכניות לעניין הזה.

יואב סגלוביץ': קרה המקרה ואני גם הגעתי עכשיו למשרד לביטחון פנים ועמר בר לב ראש המשרד.

יואב סגלוביץ': אנחנו שוקדים על הדברים האלה.

יואב סגלוביץ': כבר עכשיו כשאני נמצא פה ועונה לכם על שאלות יש דיונים במשרד, ואני אתעדכן לאחר מכן.

יואב סגלוביץ': יהיה שינוי בעניין הזה.

יואב סגלוביץ': יהיה שינוי, כי צריך לעשות את השינוי החברתי הזה.

יואב סגלוביץ': הוא הרבה יותר עמוק, והוא גם הזדמנות.

יואב סגלוביץ': אחרי שאמרתי את כל הדברים האלה – הדברים יוצגו במפורט.

יואב סגלוביץ': יהיה פה משהו שלא היה, אני אומר לכם, משהו שלא היה.

יואב סגלוביץ': אני לא מדבר על מה שהיה בעבר, אגיד לכם רק דבר אחד: בעבר לא הייתה תוכנית, מעולם.

יואב סגלוביץ': כל העול כולו היה אך רק על משטרת ישראל.

יואב סגלוביץ': ואני אומר: נכון, העול צריך להיות על משטרת ישראל – תפקיד המשטרה לטפל בעבריינים, אף אחד אחר לא, לא שב"כ ולא אף אחד אחר.

יואב סגלוביץ': זה תפקידה.

יואב סגלוביץ': אבל יש תפקיד למדינה ויש תפקיד לממשלה.

יואב סגלוביץ': הוא הרבה יותר רחב, כי חלק מהבעיות הן בעיות חברתיות, הן בעיות של תשתית, הן בעיות של בנייה, הן בעיות של חינוך בלתי פורמלי.

יואב סגלוביץ': גם בזה הממשלה תטפל, ותהיה תוכנית ארוכה ורחבה, ובוודאי המשרד לביטחון הפנים בראשותו של בר לב יוביל אותה.

יואב סגלוביץ': אני אעשה את כל מה שאני מסוגל על מנת לקדם אותה מהר, שנראה תוצאות בעין.

יואב סגלוביץ': ובמשפט אחרון – מי שמצפה שיקרו תוצאות מחר בבוקר, אני לא רוצה להשלות אותו, אבל יהיו תוצאות, את זה אני מבטיח.

יואב סגלוביץ': תודה.

דסטה גדי יברקן: סגן השר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אנחנו חייבים לגשת הלאה.

דסטה גדי יברקן: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, אני מבקש.

דסטה גדי יברקן: בגלל שיש החלטת ממשלה ספציפית – – – את השב"כ, במיוחד לאור זה.

מיקי לוי: אני מבקש, חבר הכנסת יברקן.

דסטה גדי יברקן: אני הייתי שם.

מיקי לוי: אתה לא יכול לעשות שאלה על שאלה על שאלה.

דסטה גדי יברקן: אני רק רוצה שתבדוק – – –

מיקי לוי: קח את סגן השר לכוס קפה.

מיקי לוי: הוא יסביר לך, אני משוכנע.

מיקי לוי: הוא איש מקצוע מעולה.

דסטה גדי יברקן: לא, לא.

דסטה גדי יברקן: אני מבין – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מיכאל ביטון, שהיה ראש עיריית ירוחם, הפנה את תשומת ליבי כי ביציע יושבים בני נוער, מנהיגות נוער מירוחם, מוועדת הנוער, שבאו לבקר בכנסת.

מיקי לוי: ברוכים הבאים.

מיקי לוי: תודה לכם.

מיקי לוי: אנחנו נפנה לשאילתה הבאה.

מיקי לוי: ישיב שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים השר מאיר כהן.

מיקי לוי: שאילתה דחופה מס' 36, מאת חבר הכנסת אוסאמה סעדי: 22% מהתקנים של שירות המבחן אינם מאוישים.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, זו שאילתה הראשונה לכבוד השר.

אוסאמה סעדי: אז אני מאחל לך, אדוני השר, הצלחה בתפקיד שלך.

מאיר כהן: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: השאלה היא: בשל אי-איוש 22% מהתקנים של שירות המבחן, נגרם עינוי דין לנאשמים, והדיונים נדחים פעם אחר פעם.

אוסאמה סעדי: קיים צורך באיוש התקנים הפנויים כדי לאפשר משפט מהיר לנאשמים.

אוסאמה סעדי: ברצוני לשאול: 1.

אוסאמה סעדי: האם ידוע לך העניין?

אוסאמה סעדי: 2.

אוסאמה סעדי: מדוע לא יאוישו התקנים הפנויים?

אוסאמה סעדי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש הנכבד.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: כן, בבקשה.

מאיר כהן: חברות וחברי כנסת נכבדים, ראשית, תודה רבה על הצפת הנושא הזה.

מאיר כהן: זאת סוגיה חשובה מאוד וכדאי שהיא תגיע, ואני מודה לך, אוסאמה, על זה שהיא נמצאת כאן על שולחן הכנסת.

מאיר כהן: אני רק רוצה שתכירו כמה עובדות.

מאיר כהן: לא כולכם מכירים את עבודת משרד הרווחה.

מאיר כהן: זה חשוב.

מאיר כהן: זאת הזדמנות.

מאיר כהן: קציני המבחן עובדים במשרד הרווחה והשירותים החברתיים ופועלים – אוסאמה – באמת לילות כימים – ואתה יודע את זה – במסירות רבה מאוד, מעבר לנדרש מהם, על מנת לספק שירות מיטבי בסוגיה שאתה הצגת, ותכף אני אפרט.

מאיר כהן: שירותי המבחן לנוער ושירות המבחן למבוגרים הם שירותים ממלכתיים סוציאליים הפועלים על פי חוק – פקודת המבחן – במטרה לפעול לשילוב מחדש של עוברי החוק בחברה.

מאיר כהן: לשירות המבחן למבוגרים מגיעות מדי שנה בממוצע 21,000, אדוני היושב-ראש, 21,000 פניות חדשות של עוברי חוק בצמתים שונים של ההליך הפלילי, במגוון של עבירות וברמות סיכון שונות, ובמהלך שנה מטפלים קציני המבחן ב-33,000 חקירות.

מאיר כהן: עכשיו, בסך הכול מוגשות 55,000 בקשות לכתוב תסקירים, להתערב בכל מיני צמתים – אם להוציא אותם למאסר בית, אם להביא אותם לכל מה שאנחנו יודעים.

מאיר כהן: ומה הבעיה?

מאיר כהן: לצערי הגדול, משרד האוצר הוא שאמון על התקנים במדינת ישראל.

מאיר כהן: בכל משרד ממשלתי מקבלים תקנים.

מאיר כהן: ממי?

מאיר כהן: ממשרד האוצר.

מאיר כהן: משרד הרווחה, לצערי הגדול, מקבל מה שנקרא תקנים עירומים.

מאיר כהן: מה זה תקן עירום?

מאיר כהן: באים לאחד כזה שעושה עבודת קודש ואומרים לו: בוא, תיקלט בעבודה, אבל אנחנו לא נוכל לתת לך דרגות רכב, לא נוכל לתת לך שעות כוננות.

מאיר כהן: זה שאתה נוסע בלילה דחוף לאשר הוצאה של עציר, שבאמת יושב, אוסאמה, על לא עוול בכפו – אתה צודק.

מאיר כהן: אני אומר כאן מעל במת הכנסת, לצערי הגדול, שיש היום אסירים שיכלו להשתחרר מחר, אבל הם ישתחררו בעוד יומיים-שלושה כי אין מספיק אנשים שיבואו ויכתבו את התסקירים.

מאיר כהן: אני נמצא בדין ודברים עם האוצר יום-יום בסוגיה הזאת.

מאיר כהן: לא יבואו לעבוד ולמלא את התקנים האלה אנשים שאתה מעיר אותם באמצע הלילה ושולח אותם לבתי מעצר, או בשעות הבוקר – לא יבואו אנשים שלא יקבלו שכר הולם.

מאיר כהן: הם לא מבקשים עשרות אלפי שקלים והם לא מבקשים חופשות מיוחדות; הם מבקשים שכר הולם לזה שהם למדו ולזה שהם באמת עושים עבודת קודש.

מאיר כהן: ולכן אני נמצא איתם במשא ומתן, והסוגיה הזאת היא סוגיה שצריכה להדהד במשרד האוצר.

מאיר כהן: אני חייב להגיד שאני – יש שם אוזניים קשובות.

מאיר כהן: יש שם אוזניים קשובות.

מאיר כהן: הם מבינים את המשמעות.

מאיר כהן: בסך הכול מדובר, אגב, על 130 תקנים.

מאיר כהן: יש בכל המשרד כ-500 תקנים לא מאוישים, אבל בסוגיה שאתה נגעת יש 130 תקנים שחלק אנחנו חייבים לאייש וחלק לשפר את שכרם, כי אחרת אנחנו נמשיך לראות בכאב גדול איך מעכבים את שחרורם של אנשים בגלל שאין מספיק אנשים שיבואו לכתוב את התסקירים האלה.

מאיר כהן: אני על זה בכל הכוח.

מאיר כהן: אני אעדכן אותך מתי שאני אתבקש, ובוודאי בכל צעד של התקדמות אני אעדכן אותך, ואני מודה לך על זה ששמת את זה על שולחן הכנסת.

מאיר כהן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני השר.

מיקי לוי: שאלת המשך, חבר הכנסת סעדי?

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, אני באמת מודה לך על הכנות בתשובה.

אוסאמה סעדי: באמת אנחנו נגענו בעניין חשוב ביותר – חירות של בני אדם – ונכון, העובדה שישנם עצורים שיכלו להשתחרר ולהיות בבית – –

מאיר כהן: נכון.

אוסאמה סעדי: – – ולא מאחורי סורג ובריח אבל העניין הזה מתעכב – מה שנקרא, תסקיר מעצר בתקופת המעצר, שזה לוקח זמן, לפעמים שבועיים ולפעמים יותר, ואנשים יכלו ללכת הביתה.

אוסאמה סעדי: גם תסקיר המבחן לפני הטיעון לעונש לפעמים נדחה בחודש ובחודשיים ובשלושה, ואנשים יכלו לסיים את המשפט שלהם, אז פה יש עינוי דין ויש פה פגיעה קשה.

אוסאמה סעדי: אמרת שיש 130 תקנים שצריך לאייש.

אוסאמה סעדי: אם צריך עוד תקנים ועוד תוספת, אני סומך עליך, אדוני השר, שאתה תעשה את זה.

אוסאמה סעדי: ואפרופו תקנים ואיוש תקנים, אני פניתי לשר הקודם שמולי בעניין של תקנים לבתי הדין השרעיים, שגם שם כל העניין הזה של גישורים וסכסוך ודיני משפחה – החוק שם לא מיושם, בבתי הדין השרעיים, למרות שזה מיושם בבתי משפט למשפחה ובבתי הדין הרבניים, אך ורק מכיוון שצריך שם שבעה תקנים, בבתי דין שרעיים, שלא מאוישים.

אוסאמה סעדי: אני מקווה שאתה גם תיקח את העניין הזה של שבעה תקנים בבתי הדין השרעיים – –

מאיר כהן: אני, אני – – –

אוסאמה סעדי: – – שאפשר שם ליישם את החוק.

מיקי לוי: תודה.

מאיר כהן: חבר הכנסת סעדי, אני מבקש שתגיש לי עוד היום, היות שממש בימים האלה אנחנו יושבים על התקנים.

מאיר כהן: אנא, תגיש לי.

מאיר כהן: אני מתחייב על זה ועל הנושא הקודם.

מאיר כהן: הם בנפשנו.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תישאר, בבקשה, אדוני השר, על הדוכן.

מיקי לוי: יש שאלות נוספות, על פי הסדר הבא – אני מבקש, חברים, קצר, קולע, לא לתת הרצאה: חבר הכנסת בן צור, חברת הכנסת וולדיגר וחבר הכנסת אחמד טיבי; שאלה שלישית, לפנים משורת הדין.

אחמד טיבי: למה – – – מיכל – – – למה – – –

מיכל מרים וולדיגר: כי אני לפניך.

יואב בן צור: כי היא ימנית.

יואב בן צור: היא ימנית.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי.

יואב בן צור: היא ימנית ואתה – – –

מיכל מרים וולדיגר: – – –

מיקי לוי: רגע, רגע.

מיקי לוי: חברים, לא קרה – – –

אחמד טיבי: – – –

קריאה: לא, לא.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אל תעני.

מיקי לוי: אל תעני.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, השואל הוא ממפלגתך, ובכל זאת, לפנים משורת הדין, אפשרתי.

מיקי לוי: אתה מכיר את הכללים.

מיקי לוי: היית על הדוכן הזה הרבה שנים.

קריאות: – – –

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת בן צור.

יואב בן צור: אדוני השר – – –

מאיר כהן: האם הכוונה – השואל בן צור ממפלגתו?

מיקי לוי: לא, חבר הכנסת אחמד טיבי ממפלגתו של השואל הראשי.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת בן צור.

משה ארבל: – – –

יואב בן צור: אני יכול לקבל קשב, בבקשה?

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: אדוני השר, ברכות על המינוי.

מאיר כהן: תודה רבה.

יואב בן צור: שתצליח, בעזרת השם.

יואב בן צור: זה לטובת עם ישראל.

מאיר כהן: אמן.

יואב בן צור: השאלה היא כזאת: על פי נתוני המכון הישראלי לדמוקרטיה, מעל 100,000 ישראלים, יהודים ולא יהודים, מועסקים שבעה ימים בשבוע בניגוד לחוק.

יואב בן צור: מסמך שהוכן בממ"מ לבקשת חברי משה אבוטבול כיושב-ראש השדולה למען שמירת השבת מעלה כי למשרד העבודה חסרים נתונים בסיסיים שאמורים לסייע לו במימוש הוראות חוק שעות עבודה ומנוחה.

יואב בן צור: לדוגמה, לא קיימים אומדנים לגבי מספר העובדים המועסקים בניגוד לחוק בעת המנוחה השבועית ובשעות נוספות, לרבות פילוח לפי סוג ההפרה, כגון עבודה ללא היתר לעומת עבודה בניגוד לתנאי ההיתר.

יואב בן צור: כמו כן, אין פירוט לגבי היתרים זמניים וחד-פעמיים, וחסר מידע לגבי התראות ועיצומים שהוטלו תוך פרסום שמות מפירי החוק, בין היתר בשל הליכי ערעור ממושכים של שנה-שנתיים ואף יותר.

יואב בן צור: מה ייעשה להשלמת הנתונים החסרים ולכך שלא תהיה תת-אכיפה בנושא העסקה בשבת?

יואב בן צור: ושאלה נוספת: בשבוע שעבר הבטחת לחברי שתוך שבוע הוא יקבל את התבחינים לנושא של מעונות יום, ועד לרגע זה הוא לא קיבל.

יואב בן צור: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: השואלת הבאה, בבקשה.

מאיר כהן: אם אפשר.

מיקי לוי: אם אפשר ברצף, בבקשה.

מאיר כהן: אה, ברצף.

מאיר כהן: כן.

מיקי לוי: יהיה לך יותר נוח.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד השר, כבוד יושב-ראש הכנסת, חבריי, כ-250,000 אנשים מתמודדים במדינת ישראל בבריאות הנפש, על כל הספקטרום הרחב.

מיכל מרים וולדיגר: יחד עם זאת, אני לא יכולה לחיות עם מצב שבו קיימים חוקים במדינת ישראל שהאפליה פשוט צווחת מהם.

מיכל מרים וולדיגר: אחד מהם אומנם זה לא חוק, זה תקנות – תקנות הפיקוח על מעונות (אחזקת ילדים במעון רגיל).

מיכל מרים וולדיגר: תקנה 22 מדברת על תנאים רפואיים להעסקת עובדים, והיא קובעת כך – 22(א) קובע: "לא יתקבל עובד לעבודה במעון אלא לאחר שנבדק על ידי מוסד רפואי מוכר והציג אישור שאינו חולה לא בשחפת פעילה ולא במחלה מידבקת אחרת ושאין הוא נושא טפילים של מחלה מידבקת" כזאת או אחרת.

מיכל מרים וולדיגר: ואז בהמשך אחד מהסעיפים הקטנים, בסעיף (ג) כתוב: "לא יועסק במעון עובד החולה במחלת נפש או החולה באחת המחלות הנזכרות בתקנת משנה (א)".

מיכל מרים וולדיגר: אני קוראת את זה והשערות שלי סומרות.

מיכל מרים וולדיגר: איך במדינת ישראל קיימת תקנה כזאת?

מיכל מרים וולדיגר: תקנה מפלה של 250,000 אנשים שאף אחד לא הוכיח שהם מסוכנים ושהם עלולים לעשות משהו רע לאותם ילדים ששוהים במעונות האלה.

מיכל מרים וולדיגר: בדרך כלל מפה מבקשים; אני ממש דורשת אפילו שהשר יתקן את התקנה הזאת, יוציא אותה מתוך ספר החוקים ויפעל בזה כמה שיותר מהר.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: עוד פעם, חברי כנסת, אי-אפשר שתהיה פה הרצאה.

מיקי לוי: קצר וקולע, בבקשה, בפרט שאלות ההמשך.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

מיקי לוי: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מברך אותך, אדוני השר כהן, בתפקיד.

דוד אמסלם: אגב, אני מצטרף לברכות, כבוד השר – – – אוהב אותך ומאחל לך המון בהצלחה.

מאיר כהן: תודה רבה.

אחמד טיבי: מתוך ניסיון אישי, אני לא שוכח שמי שקיבל את ההחלטה ועזר לי להעביר את המוסד לביטוח לאומי מנתניה, להחזיר אותו לטייבה, זה היה השר דאז מאיר כהן.

אחמד טיבי: מגיעה לך תודה על כך.

אחמד טיבי: בוגרי עבודה סוציאלית בירדן, בבית לחם, בא-נג'אח ובשכם נתקלים בבעיות של הכרה.

אחמד טיבי: נפגשנו בקדנציה הקודמת עם הרשמת במשרד העבודה והרווחה ועם השר, עברנו כברת דרך, התקדמנו, אבל הנושא לא בא לסיומו.

אחמד טיבי: אני מבקש ממך להתערב, גם באמצעות פגישה, כדי לסיים את הנושא הזה, כי א.

אחמד טיבי: יש מחסור בעובדים סוציאליים; ב.

אחמד טיבי: אלה בוגרים מוכשרים שמגיעה להם הכרה כמו לשאר הבוגרים בחוץ לארץ.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: לגבי הפרת זכויות עובדים אני אגיד מראש: אני מטפל עדיין במרכיבים בזרוע העבודה, אם כי זה עדיין נמצא בבירור של היערכות מחדש של הזרוע הזאת – וחשוב מאוד, הבירור מאוד חשוב.

מאיר כהן: אבל היות שאני עוסק בזה גם בימים האלה, כל הפרת העבודה שאתה ציינת – אכן, אין נתונים מדויקים.

מאיר כהן: עכשיו, אני לא רוצה, חלילה, חלילה, חלילה, לדבר סרה בקודמינו בתפקיד.

מאיר כהן: ובאמת, אתה מגיע למשרדים, אתה מוצא אגפים שהם חזקים, אגפים שהם – כל אחד מאיתנו משאיר אחריו.

מאיר כהן: הסיפור הזה של הנתונים הוא סיפור חשוב, כי ברגע שיש לך מסד נתונים אתה גם יכול לפעול.

מאיר כהן: אז אחד הדברים שאני כבר חשבתי ורשמתי אותו לפניי זה מסד הנתונים שעליו דיברת.

מאיר כהן: זה דבר מאוד חשוב.

מאיר כהן: בינתיים, אם יש לך מסד נתונים, למשל כמו של הממ"מ, אז אנא, תעביר אותו אליי.

מאיר כהן: היום זה יהיה על שולחנם.

מאיר כהן: מסדי הנתונים של הממ"מ הם מהטובים ביותר, יש לנו את מחלקת המחקר מהטובות בארץ, אז זה כבר כלי עבודה.

מאיר כהן: אתה מביא את זה, זה עובר אליהם וזה הופך להיות לכלי עבודה.

מאיר כהן: תזכיר מעונות יום – חבריא, מעונות היום, בשעה טובה ומוצלחת, למרות שהם היו במשרדי, זה היה נכון להעביר אותם למשרד החינוך.

מאיר כהן: ובכל זאת – זה בדרך למשרד החינוך כדי שיהיה רצף מלידה ועד י"ב, ובכל זאת – – –

יואב בן צור: זה רלוונטי לעכשיו, לימים האלה.

מאיר כהן: בימים האלה יושבים – עכשיו, אתמול, יושב המנכ"ל של משרד העבודה והרווחה ביחד עם אנשי האוצר על התעריפים האלה.

מאיר כהן: אני מכיר את הבעיה, אני מכיר את הסוגיה.

מאיר כהן: האמן לי שיושבים מתוך כוונה לשמור על התבחינים האלה.

יבגני סובה: יש לך נתונים – – –

מאיר כהן: שנייה, שנייה, אז – מה?

יבגני סובה: תגיד כמה באחוזים יעברו למשרד החינוך ממשרד הרווחה – תיפתר הבעיה, כי על הרצף הפדגוגי כולם ירצו לשמור.

יבגני סובה: כרגע רוצים לשמור על התפקידים.

יבגני סובה: זו הדאגה היחידה וזה החשש היחיד.

יבגני סובה: ברגע שאתה תגיד להם ש-90% יעבור למשרד החינוך ויטפלו באותם ילדים, תאמין לי, העניין הזה ייפתר והכול יהיה בסדר.

מאיר כהן: תראה, אני לא מתערב בכל העסקתם ומי יעבור לאן.

מאיר כהן: אנחנו כאן צריכים בראש ובראשונה לדאוג לדברים הרלוונטיים.

מאיר כהן: הסיפור של מעונות היום הוא סיפור מאוד מאוד חשוב.

מאיר כהן: התעריף שלהם הוא סיפור עוד יותר חשוב, לכן יושבים בימים האלה על הדבר הזה.

מאיר כהן: גברתי חברת הכנסת, השאלה שלך היא נהדרת.

מאיר כהן: את מוזמנת להגיש תיקון לתקנה הזאת.

מאיר כהן: אני אביא את זה.

מאיר כהן: אבל בסופו של יום, הרשות המחוקקת והרשות המבצעת – יש הרבה נקודות שבהן אנחנו מתחברים.

מאיר כהן: תביאי תיקון – – –

מיכל מרים וולדיגר: לתקנות, כבוד השר – – –

מאיר כהן: לכן אני אומר, מעבר לשאלה מהצד, את נוגעת בדבר – אין שום ספק שאם יש 250,000 וזה גורם להם לאפליה, לפחות לחלקם זה גורם לאפליה, אז בוודאי צריך לתקן את זה.

מאיר כהן: אנא, תעבירי בדיוק מה את רוצה לתקן – תגיעי למשרדי, נפתח את התקנון, נראה מה אנחנו יכולים לתקן, ואנחנו נעשה את זה.

מאיר כהן: חבריא, אני מודיע לכולם: משרד הרווחה זה מוסד שצריך להיות פתוח בפני כולם, על אחת כמה וכמה בפני חברי הכנסת, כי לכל אחד מכם ולכל אחד מאיתנו מגיעה פנייה כזאת או אחרת שקשורה לביטוח הלאומי ומשרד הרווחה, אז לא צריך לעבור ואין ביורוקרטיה.

מאיר כהן: צריך לראות אותי, להגיש לי את הדבר, ואנחנו נטפל בזה.

מאיר כהן: חבר הכנסת טיבי, רק הבוקר ישבתי – היות שאני גר בדימונה ואני קרוב לשאלת ההסדרה של הבדואים, רק היום ישבתי וראיתי כמה עובדים סוציאליים חסרים במגזר הבדואי.

מאיר כהן: עכשיו אומרים לי: אוקיי, תנייד עובדים.

מאיר כהן: אני מאמין שבכל זאת יש משהו תלוי שפה, וחשוב מאוד שיהיו הרבה מאוד עובדים סוציאליים שמדברים ערבית, שמגיעים למבוגרים בדרום, בצפון, וכן רוצים להבין – תלויי תרבות, תלויי שפה.

מאיר כהן: חשוב מאוד שהם יהיו.

מאיר כהן: אני אתמוך.

מאיר כהן: אין שום סיבה שבעולם שיש רופאים בבתי החולים שלמדו בירדן אבל עובדים סוציאליים, אנחנו לא מכירים בהם.

מאיר כהן: אני תומך גדול בדבר הזה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

מיקי לוי: שאילתה מס' 35, של חבר הכנסת חיים ביטון, בנושא התגברות מעשי האלימות נגד יהודים בארצות הברית.

מיקי לוי: ישיב סגן שר החוץ עידן רול.

חיים ביטון: כבוד היושב-ראש – – –

מיקי לוי: עוד רגע, בבקשה.

מיקי לוי: נמתין שסגן השר יעלה לדוכן.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת ביטון.

חיים ביטון: השבוע פורסם בתקשורת על ילד יהודי חובש כיפה שהותקף בשדרות מלרוז בלוס אנג'לס על ידי מבוגר אנטישמי.

חיים ביטון: מקרה זה מצטרף למקרים קודמים בארצות אמריקה, כולל במנהטן וניו יורק.

חיים ביטון: רצוני לשאול: 1.

חיים ביטון: האם בידי משרדך נתונים לגבי מקרי האנטישמיות נגד יהודים באמריקה?

חיים ביטון: 2.

חיים ביטון: מה עשו, עושים ויעשו נציגי ישראל בארצות הברית למיגור האנטישמיות נגד היהודים?

חיים ביטון: תודה.

עידן רול: אדוני היושב-ראש, לפני שאני אענה על השאילתה החשובה הזאת, אני רוצה לברך אותך מעל במה זו.

עידן רול: זו הפעם הראשונה שאני על הפודיום ואתה נמצא במקומך הראוי.

עידן רול: כיף גדול, זכות גדולה, אהבה גדולה.

עידן רול: אני מודה לחבר הכנסת ביטון על השאלה.

עידן רול: אין ספק שהאנטישמיות בעולם נמצאת בעלייה.

עידן רול: אנחנו רואים את זה בנתונים, אנחנו רואים את זה בעבודה מול הארגונים שעוסקים בזה ברחבי העולם.

עידן רול: אני חושב באופן כללי שיש קשר ישיר בין העלייה באנטישמיות לתופעות נוספות שאנחנו רואים, כמו דה-לגיטימציה נרחבת כלפי ישראל, כמו הרתעה של סטודנטים פרו-ישראלים ויהודים בקמפוסים בארצות הברית.

עידן רול: בכל הדברים האלה אנחנו פועלים יחד עם משרדי הממשלה השונים.

עידן רול: לגבי שאלתך אם יש בידינו נתונים לגבי מקרי אנטישמיות – משרד החוץ עוקב אחר תופעת האנטישמיות באמצעות נציגויות ישראל במדינות השונות ומנהל מעקב אחר נתונים המתפרסמים פומבית, ובכלל זה דוחות רשמיים של מדינות וארגונים.

עידן רול: לגבי שאלתך מה עושים נציגי ישראל באמריקה למיגור האנטישמיות כלפי יהודים, אנחנו בעיצומם של כמה דברים גדולים שקורים.

עידן רול: עליית האנטישמיות בשנים האחרונות, ובפרט בעקבות משבר הקורונה ואירועי ההסלמה, מדאיגה מאוד.

עידן רול: הטיפול בתופעה הוא סוגיה מרכזית ומהותית ובליבת העשייה של שליחי משרד החוץ במדינות השונות.

עידן רול: לצורך זה מתקיים קשר רציף עם הקהילות והארגונים היהודיים על מנת לעמוד על הצרכים ולתאם את הפעולות הנדרשות בהתמודדות עם התופעה.

עידן רול: במקביל מתקיים שיח הדוק עם הרשויות ברמות השונות, מרמת הנהגת המדינה, רשויות מחוזיות ומקומיות, רשויות אכיפת החוק, וכמובן ארגוני חברה אזרחית, במטרה להדק את שיתוף הפעולה ולוודא שניתן מענה הולם לקהילות.

עידן רול: הרשויות בארצות הברית מפגינות מחויבות ויש קשב ונכונות לטיפול בתופעה.

עידן רול: זה מאוד ניכר.

עידן רול: זה בא לידי ביטוי גם בהתבטאויותיו של נשיא ארצות הברית ביידן ומזכיר המדינה בלינקן, שהצהירו על אפס סובלנות לתופעת האנטישמיות.

עידן רול: בעקבות ההחמרה במצב, משרד החוץ הגביר מאמץ להרחיב את אימוץ הגדרת ה-IHRA לאנטישמיות.

עידן רול: יש עם זה התקדמות מאוד מאוד יפה.

עידן רול: עד כה אימצו את ההגדרה 34 מדינות ומעל 450 ארגונים שונים ברחבי העולם.

עידן רול: רק לאחרונה ממש אומצה ההגדרה בארצות הברית במדינות טקסס וניו ג'רזי.

עידן רול: זה תהליך שלוקח זמן, זה תהליך שדורש הרבה מאמצים דיפלומטיים ואזרחיים, אבל אנחנו רואים היענות גדולה מאוד באימוץ ההגדרה הזאת, ולמעשה – באימוץ סטנדרט אחיד של איך מוגדרת אנטישמיות.

עידן רול: ההגדרה משמשת מכשיר מרכזי לזיהוי וניטור אנטישמיות והופכת למקובלת ככזאת.

עידן רול: הכוונה היא שההגדרה הופכת למקובלת.

עידן רול: לנוכח העובדה שמרחב האינטרנט מהווה זירה מרכזית ומסוכנת לפעילות אנטישמיות, הוגבר המגע עם הרשתות החברתיות לחיזוק המאבק, תוך שיתוף פעולה הדוק עם משרדי הממשלה האחרים העוסקים בנושא, וכמובן גופים כדוגמת יד ושם.

עידן רול: ב-13–15 ביולי, בחודש הבא, יקיים משרד החוץ את הפורום הגלובלי למאבק באנטישמיות, אשר מהווה פלטפורמה ייחודית לכינוס הגורמים השונים העוסקים במאבק באנטישמיות.

עידן רול: השנה יתמקדו הדיונים ביצירת תוכניות פעולה אקטיביות להתמודדות עם התופעה, הן בהובלת מדינת ישראל והן באמצעות שיתופי פעולה בין-לאומיים.

עידן רול: בכנס שייערך בירושלים, ובמקביל, כמובן, בדיגיטל, ישתתפו נציגים רשמיים ממדינות שונות, מנהיגי הארגונים היהודיים הבכירים, וגם נציגים של גופים וארגונים שונים העוסקים במאבק באנטישמיות.

עידן רול: אני רוצה להוסיף שאני לפחות רואה את הדברים כהולכים יד ביד.

עידן רול: חייבים להמשיך ולבסס את הסיפור הישראלי כסיפור של תקווה, כסיפור חיובי, כסיפור של הכלה, ולחזק את אחינו ואחיותינו בקהילות היהודיות ברחבי העולם.

עידן רול: הם שותפים חשובים שלנו לדרך לא רק כאשר יש מקרים של אנטישמיות, חס וחלילה, אלא בכל אורחות החיים.

עידן רול: הם שותפים שלנו, אנחנו חייבים לכבד אותם, להקשיב להם, לשתף אותם בשיח, לדבר איתם על עתיד מדינת ישראל ועתיד הקשר בינינו ולוודא שאנחנו שם בשבילם והם בשבילנו.

עידן רול: יחד עם זה נצליח, בתקווה, גם להפחית את המוטיבציה של גופים שונים בעולם למעשי אנטישמיות, וגם כמובן לפעול ביתר אפקטיביות, כמו שתיארתי, אם חס וחלילה קורה מקרה כזה.

עידן רול: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה, שאלת המשך.

מיקי לוי: בבקשה.

חיים ביטון: אני מודה לך על תשובתך.

חיים ביטון: צריך להביא בחשבון שאנחנו נמצאים בתוך צונאמי אנטישמי, לאו דווקא בארצות הברית.

חיים ביטון: מה שהצגתי קורה גם בכל אירופה.

חיים ביטון: שמעתי את תשובתך.

חיים ביטון: ציינת שיש איזשהו פורום שהולך להיות בעוד זמן לא רב, וראשי קהילות אמורים לשבת בשביל לדון בנושא הזה.

חיים ביטון: דיבר איתי אחד מהמנהיגים בארצות הברית, והוא אומר שהבעיה מגיעה גם מלמעלה.

חיים ביטון: יש בדטרויט ומינסוטה חברי קונגרס שהם ממש אנטישמים ברמה רשמית.

חיים ביטון: עוד נקודה חשובה שצריך להביא בחשבון: רוב האנטישמיות קורית כנגד סממנים יהודיים, עד כדי כך שממליצים לאנשים בחלק מהמקומות לצאת בלי כיפה לרחובות; כמובן שזה דבר שמקומם אפילו לחשוב עליו.

חיים ביטון: השאלה היא – אולי משרד החוץ צריך, בפורומים המדוברים האלה, לקחת מהקהילות החרדיות היהודיות, שרבני קהילות ברחבי העולם יצטרפו לדבר הזה.

חיים ביטון: הם אלה שיודעים מה קורה בבתי הכנסיות עם אותם סממנים, ושיתייחסו אליהם בשאלות, שישמעו גם אותם, מעבר לאותו פורום חשוב שאתם מקימים.

מיקי לוי: תודה רבה.

עידן רול: תודה רבה.

עידן רול: אני לא בקי בכל – – –

מיקי לוי: שנייה, סגן השר.

מיקי לוי: שתי שאלות המשך, ותענה ברצף על כל השלוש.

מיקי לוי: חברת הכנסת וולדיגר.

מיקי לוי: אחריה – חבר הכנסת אזולאי.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, בהצלחה בתפקיד החדש.

מיכל מרים וולדיגר: שאלתי היא בקשר להודיה מונסונגו, בחורה בת 25 שמתמודדת עם מוגבלות שכלית-התפתחותית שנעצרה לפני כמעט שנתיים ונמצאה בבית הכלא בפרו.

מיכל מרים וולדיגר: בית המשפט שם מצא שהיא לא כשירה לעמוד לדין בגלל מצבה ושחרר אותה למעצר בית.

מיכל מרים וולדיגר: מאז היא כמעט שנתיים במעצר בית.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לשאול את כבוד סגן השר מה מדינת ישראל עושה כדי להחזיר אותה הביתה.

מיכל מרים וולדיגר: זו צעירה עם מוגבלות רצינית וקשה שנפלה קורבן לסוחרי סמים על לא עוול בכפה.

מיכל מרים וולדיגר: שוב, היא יושבת כמעט שנתיים לבדה בפרו.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי.

ינון אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ינון אזולאי: סגן השר, אני יודע שכנראה אין עדיין תשובה על זה, אבל אשמח שתבדוק ואפילו תענה בכתב.

ינון אזולאי: יש את כת לב טהור – –

עידן רול: את מה, סליחה?

ינון אזולאי: – – כת לב טהור, שהתחילה בארץ ונמצאת היום בגואטמלה.

ינון אזולאי: היה עצור פה אדם שהוא ראש הכת, בארץ, כשהוא בא לשבת שבעה.

ינון אזולאי: הוא הצליח לברוח מהארץ, כנראה בזהות בדויה.

ינון אזולאי: כרגע הוא חזר לגואטמלה.

ינון אזולאי: הייתי מבקש לדעת מה משרד החוץ עושה בנדון, למה לא מבקשים לעצור שם, להיכנס עם הסכם הסגרה או כל דבר אחר שרק אפשר, לפרק שם את הכת.

ינון אזולאי: אלו אנשים ישראלים מתוכנו פה שמשוועים לעזרה, גם אם הם לא מודעים לכך שהם צריכים את העזרה הזאת.

ינון אזולאי: תודה.

עידן רול: תודה לחברי הכנסת הנכבדים על השאלות היפות ועל העניין בנושאים החשובים האלה.

עידן רול: אני אתחיל עם השאלה הראשונה, של חבר הכנסת ביטון.

עידן רול: אני לא מכיר את כל רשימת המשתתפים בכנס.

עידן רול: אני מאמין שיש נציגות מאוד מגוונת, אבל נעשה לזה בדיקה.

עידן רול: בכל מקרה, נשמח להיות בקשר – אני אומר את זה בשם משרד החוץ – לשמוע ולקבל דעות.

עידן רול: אנחנו מאוד מאוד מאמינים בשיח פתוח עם כל הקהילות היהודיות בעולם.

עידן רול: זה מאוד חשוב.

חיים ביטון: גם רבנים אורתודוקסים?

עידן רול: יש לך סיבה להאמין אחרת?

חיים ביטון: – – –

עידן רול: למה?

יואב בן צור: נדבר באופן פרטי.

עידן רול: תמיד מוזמן.

עידן רול: אנחנו במשרד החוץ – גישת השר וגישתי היא דיאלוג מרובד וענף עם כל הקהילות היהודיות.

עידן רול: באמת, אלה אחינו ואחיותינו.

עידן רול: אנחנו רוצים לשמוע גם מה חשוב להם, גם איך הם רואים את ישראל, גם מצוקות שיש להם וגם את החלומות שלהם ואת השאיפות שלהם לגבי העתיד המשותף שלנו יחד.

עידן רול: אז נבדוק מי נמצא בכנס, וגם אם אין מקום לשנות את אופן ניהול הכנס, תמיד יש מקום להעביר ניירות עמדה, לפנות, לכתוב, לדבר – ויהיה מענה ממשרד החוץ.

עידן רול: לגבי שתי השאלות הנוספות, אני מכיר את הנושאים ככותרת.

עידן רול: נכנסנו למשרד רק עכשיו, והנושא לא נשאל בצורה רשמית בינתיים.

עידן רול: אני אעשה לזה בדיקה ונראה מה מתבצע כרגע במסגרת משרד החוץ בנושאים האלה.

עידן רול: תודה רבה לכולם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: << הלסי >> הארכת תוקף מיזם ביטחון תזונתי למשפחות מוחלשות של משרד הפנים << הלסי >>

מיקי לוי: אנחנו נמשיך בסדר-היום.

מיקי לוי: הצעה דחופה לסדר-היום: הארכת תוקף מיזם ביטחון תזונתי למשפחות מוחלשות של משרד הפנים, הצעה מס' 21, של חבר הכנסת יבגני סובה.

מיקי לוי: בבקשה.

יבגני סובה: חמש דקות או שלוש דקות?

מיקי לוי: שלוש.

יבגני סובה: תן לי לברך אותך ואז תשים שעון.

יואב בן צור: יבגני, תפרגן.

יבגני סובה: אני באמת רוצה לברך את יושב-ראש הכנסת מיקי לוי.

יבגני סובה: שיהיה בהצלחה.

מיקי לוי: תודה רבה.

יבגני סובה: אני בטוח שאתה תוסיף כבוד לכנסת ישראל.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, חברי חבר הכנסת משה ארבל שאל אותי פה שאלה ואמר בהצעה לסדר-היום: האם אתה הולך לעשות משהו שאני אצטרך להישאר ולהיות מוכן?

יבגני סובה: אמרתי לו: מה פתאום, אני רוצה לברך גם את שר הפנים לשעבר, מי שכבר לא בתפקיד, אריה דרעי, על המיזם החשוב הזה – כמובן, עם כל הביקורת, כי יש ביקורת.

יבגני סובה: אני אגיד לכם מה הביקורת.

יבגני סובה: תראו, בימים האחרונים אני מקבל עשרות פניות של אנשים, בעיקר דוברי רוסית, שטוענים שהובטח להם לקבל את תווי המזון.

יבגני סובה: פה אני פונה אל שרת הפנים אילת שקד – אילת, תהיי איתי.

יבגני סובה: או שהם לא היו ברישומים, והמשמעות שהם זכאים לקבל את תווי המזון – אנחנו יודעים שהזכאות היא על פי מבחן הכנסה או למעלה מ-70% בארנונה או אזרחים ותיקים שמקבלים הבטחת הכנסה.

יבגני סובה: במוסד לביטוח לאומי יש את הנתונים.

יבגני סובה: כל מי שמקבל הבטחת הכנסה והוא אזרח ותיק, על פי המיזם החשוב הזה – ואני מדגיש: החשוב הזה – היה זכאי לקבל תווי מזון.

יבגני סובה: אלא מה?

יבגני סובה: אנחנו יודעים שהיו שתי עמותות – ופה אני רוצה להגיד גם מילה טובה על העמותות שאני בקשר איתן, וקיבלתי תשובה מאוד מפורטת לגבי החלוקה – שלא קיבלו את כל הנתונים, כלומר, השתבש משהו בתקשורת, השתבש משהו בקשר בין המוסד לביטוח לאומי, השלטון המקומי והעמותות שאמורות לחלק את התווים.

יבגני סובה: בסופו של דבר, אנחנו יודעים שאזרחים ותיקים שלא שולטים כל כך בשפה – וזה לא רק בשפה הרוסית; יש גם במגזר הערבי, יש גם במגזר החרדי, ויש גם מספיק אנשים שלא רק שלא שולטים בשפה, הם גם חוששים מפניות של כל מיני גורמים שמציעים להם כל מיני הטבות.

יבגני סובה: אנחנו יודעים שלא מעט מנצלים את זה לרעה.

יבגני סובה: כשאומרים לבן אדם מבוגר: תפתח את הדלת, נביא לך כרטיס מזון ב-300 שקל – הדבר הראשון הוא שאותו בן אדם חושש שיכול להיות שמישהו מנסה פה לרמות אותו, והוא לאו דווקא מוכן לשתף פעולה.

יבגני סובה: כמו שאמרתי, ברשותי יש עשרות עדויות של אנשים שטוענים שהובטח להם ולא קיבלו.

יבגני סובה: אז גברתי השרה, יש לי הצעה פרקטית, ואני בטוח שתוכלי לעשות את זה ובכך לסיים את העניין הזה כדי שאנשים לא ירגישו מקופחים: קודם כול, להאריך בשלושה חודשים את תהליך ההרשמה, כי יש אנשים שלא מימשו את זה.

יבגני סובה: עובדה ש-342,000 בתי אב היו זכאים לתווים האלה, וכשאני מסתכל על הנתונים של אותן עמותות שמחלקות – הם טוענים ש-95% מהכרטיסים מומשו.

יבגני סובה: המשמעות היא ש-5% מתוך 342,000, שזה קרוב ל-17,000 בתי אב, לא קיבלו את ההטבה.

יבגני סובה: האם זה לא מספיק בשביל להאריך את זה?

יבגני סובה: בוודאי שזה מספיק.

יבגני סובה: זה כמו האחוז הזה בסיכון להידבק בקורונה אחרי חיסון – כשמדברים על 3%, אז בממדים של מיליונים אנחנו מגיעים למספר גדול של אנשים שעדיין יש סכנה שהם יידבקו גם אחרי חיסון.

יבגני סובה: זאת הצעתי לגברתי שרת הפנים אילת שקד.

יבגני סובה: הדבר השני שאני מציע, אם תוכלי לעשות את זה ולהאריך את זה, הוא כמובן גם לקדם את העניין של המוקד הטלפוני.

יבגני סובה: כלומר, אנשים יוכלו בתוך תקופה קצובה, אם זה שבעה ימים או 14 יום – לפתוח מוקד פניות לתקופה קצובה כדי שאנשים יוכלו לפנות, ולאחר מכן העניין שלהם יטופל באופן פרטני.

יבגני סובה: זה דבר שאמור לפתור את הסוגיה של אלה שנפלו בין הכיסאות או שהיה חוסר בתקשורת.

יבגני סובה: אני חושב שזה דבר מבורך.

יבגני סובה: כמובן שאני מבקש מאוד לעשות את זה לפחות בכמה שפות; חוץ מעברית וערבית, לעשות את זה גם בשפה הרוסית וגם בשפה האמהרית.

יבגני סובה: זה אמור לכסות 100% של הנזקקים.

קריאה: – – –

יבגני סובה: לא, אני מדבר על מוקד פניות מיוחד שאמור להיפתח לתקופה קצובה דווקא בנושא הזה, כי גם העמותות – הרי אני לא יכול לבוא בטענה לעמותות ולבקש שיפתחו עכשיו מוקד פניות, כי הן יקרסו, אז צריך להיות גם היגיון בריא.

יבגני סובה: זה סוג של קצין בודק.

יבגני סובה: כמובן שאם נגיע לדיונים בשנה הבאה על הסיוע הזה, אני אשמח כמובן לקדם ולתמוך בנושא הזה גם בשנה הבאה.

יבגני סובה: אני אשמח מאוד אם הנושא הזה ייפתר ברוח טובה, לא ברוח של ביקורת.

יבגני סובה: בסך הכול אנחנו רוצים לעזור לאנשים ולא לעשות פה עכשיו דברים של למה וכמה ומדוע זה לא קרה, אלא בואו נתקדם – מה יקרה כדי שאנשים יקבלו את מה שמגיע להם.

יבגני סובה: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה, יבגני.

דוד ביטן: תשיב שרת הפנים.

קריאה: – – –

דוד ביטן: אמרו לי שחייבים לבוא.

דוד ביטן: הייתי כבר בסרט הזה, הייתי יושב-ראש זמני.

דוד אמסלם: – – –

דוד ביטן: ואללה, אתה רואה, רק בשביל זה היה שווה להעלות אותי ליומיים.

דוד אמסלם: – – – אולי אתה מחתן את הבת הקטנה שלך – – –

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כולנו המומים מהחגיגיות.

איילת שקד: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איילת שקד: כנסת נכבדה, תודה לחבר הכנסת סובה על הפנייה החשובה.

איילת שקד: קודם כול, זה באמת מיזם מאוד חשוב של משרד הפנים שיזם השר הקודם אריה דרעי, מיזם של חלוקת כרטיסי מזון לאוכלוסיות מוחלשות.

איילת שקד: הכרטיסים נטענים – מקבלים 300 שקלים עבור שני זכאים, ואחר כך 225 עבור כל בן משפחה, עד 2,400 שקלים.

איילת שקד: התקציב שהושקע במיזם הוא כ-700 מיליון שקלים.

איילת שקד: זה הוענק כבר – פחות או יותר מה שאמרת הוא נכון – זה הוענק ל-330,000 משפחות, כלומר, זה עוד 12,000, בחישוב גס, שעוד לא קיבלו.

איילת שקד: כמובן שיש קריטריונים ופרמטרים מאוד מסודרים – לפי מבחן הכנסה, אזרח ותיק וכו'.

איילת שקד: כמו כן נעשו פרסומים בשפות שונות.

איילת שקד: מי שאחראי לזה אמר לי שהם גם התראיינו לרדיו רק"ע בשפה הרוסית, והרשויות המקומיות מנהלות את זה.

איילת שקד: נכון שהיו גם קשיים.

איילת שקד: אני אתן לך דוגמה: סיירתי אתמול בדרום.

איילת שקד: בעיריית דימונה העבירו בהתחלה 2,000 ומשהו, הצליחו לתת ל-300, אבל לאט-לאט עד עכשיו כיסו כמעט את כולם.

איילת שקד: אז זה נכון שהיו בעיות, אבל על רוב הבעיות התגברו, גם בעזרת המשרד וגם בעזרת הרשויות המקומיות.

איילת שקד: אם יש לך פניות ספציפיות של אנשים, אין לי בעיה שתעביר אליי, ואני אבדוק את זה מול הרשויות המקומיות.

איילת שקד: שמעתי עכשיו את הבקשה שלך להאריך.

איילת שקד: אני אבדוק את זה במשרד.

יבגני סובה: – – – הייתה הארכה עד 16 במאי, ומ-16 במאי אין אפשרות אפילו להירשם.

יבגני סובה: כלומר, מי שנתקע ולא הצליח להירשם, לא יכול עכשיו.

יבגני סובה: יש כאלה שזה – – – אבל אומרים לו: אתה כבר פספסת את ההרשמה.

יבגני סובה: אולי פשוט להאריך את ההרשמה, למשל בעוד חודש או חודשיים, נניח עד 16 באוגוסט – – – כאלה שעכשיו מקבלים הבטחת הכנסה – – – להאריך את ההרשמה בשלושה חודשים.

איילת שקד: בסדר גמור.

איילת שקד: אני אבדוק את זה.

איילת שקד: אתה לא העלית את זה בשאילתה, אבל אני אבדוק את זה.

איילת שקד: אין בעיה.

יבגני סובה: מה שאמרתי עכשיו על הדוכן.

איילת שקד: כן, כן, מהדוכן.

איילת שקד: אני אבדוק את זה עם המשרד.

איילת שקד: בסדר גמור.

יבגני סובה: לדעתי, זה יפתור את הסוגיה, כלומר, להגיש עד 16 במאי, מי שלא הצליח, אבל הוא יוכל להירשם.

איילת שקד: לתת עוד איזה חודש הרשמה.

יבגני סובה: אני חושב שזה נכון לתת גם זמן, נניח חודשיים מינימום, אבל כמובן שהזכאות צריכה להיות עד 16 במאי.

יבגני סובה: לא – – –

איילת שקד: טוב.

יבגני סובה: – – – למרות שאני בעד, אבל אין תקציב, כי – – –

איילת שקד: נכון.

יבגני סובה: לדעתי, זה גם חלק – – –

איילת שקד: בסדר גמור.

דוד ביטן: טוב.

דוד ביטן: אני מציע שתסתפק בתשובה.

דוד ביטן: אין צורך להעביר את זה לוועדה.

דוד ביטן: תודה, כבוד השרה.

איילת שקד: זהו?

איילת שקד: סיימנו?

דוד ביטן: כן.

יבגני סובה: – – –

דוד ביטן: חבר הכנסת סובה, אני חושב שאפשר להסתפק בתשובה של השרה ואין צורך להעביר לוועדה.

דוד ביטן: בסדר?

יבגני סובה: לגבי הפניות, לא אמרתם.

איילת שקד: לגבי מה?

יבגני סובה: אם אמרת, זה בסדר – – –

איילת שקד: – – –

דוד ביטן: אין צורך להעביר לוועדה.

דוד ביטן: היא נתנה תשובה, היא מקובלת עליו – נגמר הסיפור.

דוד ביטן: ניתן להם עוד, ניתן להם.

דוד ביטן: עמדה נוספת – בוא.

דוד ביטן: למרות שאנחנו לא מעבירים לוועדה, ניתן לכם עמדה נוספת.

דוד ביטן: שומעים אותי?

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, ברכות.

יואב בן צור: מרענן לראות אותך שוב על כס היושב-ראש.

דוד ביטן: זה עניין זמני בלבד.

דוד ביטן: זמני.

יואב בן צור: מה זה משנה?

יואב בן צור: גם זמני.

דוד ביטן: זה כמה ימים.

דוד ביטן: זה כמה ימים.

יואב בן צור: אין יותר קבוע מהזמני, אמר מי שאמר.

דוד ביטן: אין לי עניין להיות סגן יושב-ראש.

יואב בן צור: אין יותר קבוע מהזמני.

יואב בן צור: גברתי השרה, הייתי מבקש שתישארי לשמוע עמדה נוספת, עם כל הכבוד, עוד שתי דקות.

יואב בן צור: אני מודה לך, גברתי.

יואב בן צור: אי-אפשר לקחת את זה, זה הישג אדיר של שר הפנים הרב אריה דרעי, המיזם.

איילת שקד: אני אמרתי.

יואב בן צור: אני אמרתי?

יואב בן צור: אני לא אמרתי שלא אמרת, אני רק מוסיף.

יואב בן צור: זה הישג אדיר.

יואב בן צור: את אמרת: זה הישג, ואני אומר:

יואב בן צור: אדיר – לשר הפנים לשעבר הרב אריה דרעי, שיזם את מיזם הביטחון התזונתי הזה.

יואב בן צור: אני מודה לחברי יבגני סובה על שהעלה את הנושא.

יואב בן צור: אני רוצה לומר שיש גם חרדים רבים, יבגני, שלא קיבלו את תלושי המזון עקב כך שהם גרים בדירות שכורות שאינן שלהם והדירה לא רשומה על שמם והם נתקלים בביורוקרטיה.

יואב בן צור: כך, כשאין דירה רשומה על שמם או אפילו את הארנונה לא העבירו על שמם אלא היא נמצאת על שם בעל הדירה, הם לא מסוגלים לקבל את המיזם, את תלושי המזון האלה.

יואב בן צור: מה שאנחנו רוצים לבקש – אני מקבל את מה שאתה אומר; אני חושב שיש הרבה בעיות, אבל כמו שאמרתם, למעלה מ-300,000 משפחות כן קיבלו.

יואב בן צור: כשנמצאים במספרים אדירים כאלה של מקבלי זכות, אין ספק שלעיתים יכולות להיות תקלות.

יואב בן צור: אני סמוך ובטוח שתמצאו את הדרך – אולי באמת להקים מוקד, אפילו לפרק זמן קצוב, כדי שכל אלה שיש להם בעיות ולא מקבלים – אני מקבל המון טלפונים עד היום.

יואב בן צור: בגלל שהייתי פעם סגן שר הפנים, הם חושבים שעד היום יש לי את הקשר.

יואב בן צור: אמרתי שאני יכול לדבר מדי פעם עם השרה ואולי היא תשמע לי, אפילו שאני לא סגן שר הפנים – ואם תרצי, במקרה שתרצי, אני גם אולי אהיה מוכן להיות הסגן שלך, אבל לא היום – אבל אני אומר בגדול שצריך אולי באמת להקים מוקד כזה שייתן מענה, כי הרשויות המקומיות כבר לא עונות על הדברים האלה.

יואב בן צור: הן ביטלו את המוקדים שלהן, הן לא נותנות תשובות.

יבגני סובה: – – – זו הבעיה שלו.

יבגני סובה: אתה מסכים איתי?

יואב בן צור: אתה צודק, אבל גם לזה צריך למצוא פתרון.

דוד ביטן: חבר הכנסת סובה.

יבגני סובה: לא.

יבגני סובה: אני רק משיב – – –

דוד ביטן: עזוב.

דוד ביטן: אתה לא יכול להשיב עכשיו גם לאלה – – –

יבגני סובה: רק שנייה.

יבגני סובה: אם גברתי השרה תראה לנכון להאריך את זה, אז אין טעם במוקד פניות.

יבגני סובה: הרי צריך – – – יש – – –

דוד ביטן: עזוב.

דוד ביטן: אז תן לו להגיד מה שהוא רוצה.

דוד ביטן: מה זה משנה?

דוד ביטן: תן לו להגיד.

יבגני סובה: לא, בסדר גמור.

יבגני סובה: אני – – –

יואב בן צור: מה?

יואב בן צור: יבגני – – –

יבגני סובה: זו לא ועדה מסדרת.

יואב בן צור: לא, לא.

יואב בן צור: בסדר.

דוד ביטן: יבגני, אין בעיה.

דוד ביטן: הכוונה: תן לו להגיד את העמדה שלהם.

יואב בן צור: יבגני, צריך לתת מענה לדוברי רוסית, צריך לתת מענה לדוברי אמהרית וצריך לתת מענה לדוברי חרדים.

יואב בן צור: גם להם צריך לתת מענה.

יואב בן צור: גם להם.

יבגני סובה: כמו שהצעתי.

יואב בן צור: אני מודה לך מאוד, ואני בטוח שבעזרת השם ימצאו את הדרך לעזור להם.

יואב בן צור: תודה רבה, אדוני.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אוריאל בוסו, תגיד עמדה נוספת.

דוד ביטן: בעצם זו לא עמדה נוספת, זו אותה עמדה, אבל לא משנה.

יבגני סובה: שאלה – אם כן, השרה הבטיחה – – –

דוד ביטן: מה שהיא הבטיחה היא תקיים, אל תדאג.

יבגני סובה: אני לא דואג.

דוד ביטן: אל תדאג.

דוד ביטן: היא יודעת לקיים את ההבטחות שלה כשזה לא קשור בנו.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, כדעה נוספת, כבוד השרה, שרת הפנים, יבגני, לאחר שיושב-ראש ישראל ביתנו בכובעו הקודם תקף את שר הפנים על תלושי המזון, אני רק רוצה לקרוא מכתב אחד של איש שקיבל את תלושי המזון.

אוריאל בוסו: זה נוסח הפנייה שהוא קיבל: לכבוד שר הפנים הרב אריה דרעי, לקראת סוף החודש היו חסרים לי כמה דברים בבית.

אוריאל בוסו: הלכתי עם הכרטיס הנטען לצרכנייה וקניתי בשפע.

אוריאל בוסו: פרגנתי דברים שאני כבר הרבה זמן רוצה לילדים: סוכריות מיוחדות, פירות שאני בדרך כלל לא מפרגן.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

אוריאל בוסו: תמשיכו לעשות.

אוריאל בוסו: לכן, יבגני, יישר כוח על היוזמה הזאת להמשיך, ולפחות גם אתה מבין שתלושי המזון הללו לא היו סקטוריאליים אלא לכלל אזרחי ישראל.

דוד ביטן: טוב.

דוד ביטן: תודה רבה.

יבגני סובה: חבל – – – אבל אנחנו נותנים גם את זה.

אוריאל בוסו: – – – שדרעי עושה לכל עם ישראל.

ינון אזולאי: אגב, יש אפשרות להמשיך לעוד שנה.

ינון אזולאי: הכנסנו את זה – – –

דוד ביטן: יבגני, שר האוצר הוא שלך עכשיו.

דוד ביטן: מה הבעיה?

יבגני סובה: – – – אבל אנחנו תמכנו.

דוד ביטן: תגיד לו שיביא כסף – הכול יהיה בסדר.

יבגני סובה: חבר'ה, אנחנו עומדים לפני התקציב.

יבגני סובה: חוק – – – יגיע.

יבגני סובה: בבקשה, תעלו את הדברים האלה.

דוד ביטן: ניתן לו עוד קצת.

דוד ביטן: כנראה בישראל ביתנו – – –

יבגני סובה: – – –

דוד ביטן: בישראל ביתנו הוא לא מדבר הרבה, אז הוא מנצל את הבמה פה.

קריאה: – – –

דוד ביטן: מה?

יבגני סובה: לא שמעתי.

דוד ביטן: ישראל ביתנו לא נתנו לך לדבר הרבה, אז עכשיו אתה מדבר הכי הרבה.

דוד ביטן: זה טבעי, מה אתה רוצה?

יבגני סובה: – – –

דוד ביטן: צוחק, צוחק.

דוד ביטן: תירגע.

דוד ביטן: << הלסי >> גל התייקרויות של מוצרי מזון וצריכה שיפגע בשכבות החלשות << הלסי >>

דוד ביטן: אני עובר להצעה הדחופה הבאה – הצעות לסדר-היום בנושא: גל התייקרויות של מוצרי מזון וצריכה שיפגע בשכבות החלשות, מס' 51, 55 ו-89.

דוד ביטן: הראשון הוא חבר הכנסת אוריאל בוסו.

דוד ביטן: כמה, שלוש דקות יש להם?

יבגני סובה: אבל אל תאשים את הממשלה כשהיא רק שבועיים.

אוריאל בוסו: מספיק שתהיו חודשיים בממשלה כדי להבין – – –

יבגני סובה: שבועיים ממשלה – – –

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש – – –

דוד ביטן: למה זה לא זז?

קריאה: תלחץ על הירוק בצד ימין.

אוריאל בוסו: רגע, כבוד היושב-ראש, אין פה שר תורן.

דוד ביטן: לא משנה, תדבר.

דוד ביטן: זו רק הצעה לסדר-היום.

אוריאל בוסו: לא משנה.

אוריאל בוסו: מליאה עם שר תורן.

דוד ביטן: הוא פה, מסתובב.

אוריאל בוסו: טוב.

אוריאל בוסו: חבריי חברי הכנסת, במסגרת ההצעה לסדר-היום – – –

קריאה: – – –

דוד ביטן: לא נפסיק את הישיבה בגלל זה.

אוריאל בוסו: היושב-ראש מחליט.

דוד ביטן: אני אתן לך עוד דקה.

אוריאל בוסו: הינה, הוא נותן לי עוד דקה.

דוד ביטן: קדימה, עד שהוא יבוא.

אוריאל בוסו: במסגרת ההצעה לסדר-היום שחברי הרב אורי מקלב הגיש לגבי התייקרות – השר חמד, ברוך הבא.

אוריאל בוסו: אני רק מבקש – העליתי הצעה דחופה לסדר-היום, ולהלן הדברים: רשות החשמל הוציאה להתייחסות ציבורית שינוי מוצע במבנה תעריף החשמל.

אוריאל בוסו: זה שינוי דרמטי וחד במבנה התעריף שהיה מקובל למעלה מעשור.

אוריאל בוסו: התעריף המוצע יסיט עלויות משעות הצוהריים לערב, ובכך יעלה באופן חד את מחיר החשמל בשעות שיא הצריכה של משקי הבית ויעלה את מחיר החשמל לבתים ב-3% בשלב הראשון.

אוריאל בוסו: השינוי המוצע בתעריף נובע מכניסה של אנרגיות מתחדשות, וצפויים שינויים תכופים ועליות מחירים נוספות.

אוריאל בוסו: משקי הבית אינם יכולים להסיט את החשמל לשעות זולות יותר.

אוריאל בוסו: צריך לזכור: הרי מתי אנחנו חוזרים הביתה, מקלחים את הילדים ומדליקים דודי חשמל ומזגנים?

אוריאל בוסו: אחר הצוהריים.

אוריאל בוסו: בבוקר, מי שמשתמש בחשמל זה בדיוק התעשייה ואזורי התעשייה.

אוריאל בוסו: באופן פרדוקסלי, התעריף החדש יהווה מכה אנושה גם למתקנים סולריים המוצבים על גגות הבתים, למי שעשו את זה, וזה בניגוד מוחלט למדיניות הממשלה.

אוריאל בוסו: אני אסביר: הרי מדיניות הממשלה היא לעודד גופים פרטיים ונוספים בחשמל, וברגע שבשעות השיא התעריף יהיה זול – זה לא יעודד אותם, זה יפגע בהם, זה פוגע בתמריצים.

אוריאל בוסו: בכך יעדי הממשלה יוקטנו לחלוטין.

אוריאל בוסו: בנוסף צריך לזכור שהשינוי לא מביא את התמריצים לגופים ושל יעדי הממשלה; הוא בעיקר הפגיעה שתהיה בבתים.

אוריאל בוסו: פניתי גם בשאילתה דחופה – שלא אושרה, לצערי – לשרת האנרגיה.

אוריאל בוסו: אמרתי: לדעתי, זה סוג של מחטף שרשות החשמל הוציאה בעודה נכנסת למשרד.

אוריאל בוסו: כשפנינו לרשות החשמל, הם אומרים: הינה, זה מפורסם כרגע להתייחסות הציבור.

אוריאל בוסו: עכשיו, תגידו לי, חבריי חברי הכנסת, אותו ציבור שאתם מכירים – מישהו מכיר את פרסום הקול קורא הזה שהם פרסמו?

אוריאל בוסו: מישהו יודע להגיש התנגדויות?

אוריאל בוסו: יודע לתת התייחסות לזה?

אוריאל בוסו: אלה הגופים הגדולים, החזקים, שמשריינים את עצמם ומחזקים את עצמם פעמיים, אבל בסוף, אותה אימא לשלושה ילדים שמגיעה אחר הצוהריים ומדליקה דוד חשמל ומדליקה מזגן תשלם כפול על החשמל.

אוריאל בוסו: זה נוסף לכך שאתמול בלילה התייקר הדלק ב-18 אגורות.

אוריאל בוסו: במי 18 האגורות לליטר פוגעות בכיס בסוף?

אוריאל בוסו: באותן משפחות חלשות ובאנשים שצריכים את זה.

אוריאל בוסו: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש מה שאני יכול על פי חוק לפחות.

אוריאל בוסו: אני מאמין שלפחות זה יהיה בסוף בוועדה, ואני מבקש דיון במליאה בנושא החשוב הזה, ובכך נוכל להביא לדיון בוועדת הכלכלה של חברי חבר הכנסת מיכאל ביטון, שאמור להיכנס כיושב-ראש ועדת הכלכלה, שהוא איש חברתי ומבין את המשמעויות.

אוריאל בוסו: זה בהמשך ליבגני סובה, שמדבר על תלושים.

אוריאל בוסו: כשאתה אומר "עזרה למשפחה, 300 שקל" ובסוף אתה תשלם את זה בחשמל – לא עשינו שום דבר.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אורי מקלב נמצא?

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: קבל את ברכתי להצלחה, גם אם זה זמני – גם למשהו זמני צריך הצלחה.

אורי מקלב: אנחנו שמחים לראות אותך פה בניהול הישיבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחברי חבר הכנסת אוריאל בוסו, שהעלה, וכיוונו לאותו דבר.

אורי מקלב: אני קיבלתי לפני שלושה ימים הודעה בווטסאפ, יחד עם רבים מחברי הכנסת, ודאי עם עובדי הכנסת, שרגילים לקבל שירות מסוים מגורם חוץ מחוץ לכנסת.

אורי מקלב: הוא מודיע: שלום רב, בעקבות עליית מחירים מתמשכת בחומרי הגלם בשוק אנו נאלצים לעדכן את מחירון השירותים שלנו, שאמור להיכנס לתוקפו החל מ-1 ביולי.

אורי מקלב: בעוד יומיים ייכנס לתוקפו המחירון של שירות שאנחנו משתמשים בו.

אורי מקלב: אני פשוט לא רוצה לפרט, שלא יישמע שזו ביקורת, אבל הוא עושה מה שרבים אחרים עושים.

אורי מקלב: זה בעצם משקף את מה שקורה בשוק – עליית מחירים דרמטית.

אורי מקלב: העליות המחירים של הגוף הזה הן בין 10% לבין 20%, וברבים מהמוצרים, המוצרים העיקריים, זה 20%.

אורי מקלב: מדובר על עליית מחירים שכבר קיימת – אנחנו נמצאים לא בצפי אלא כבר בעליית מחירים.

אורי מקלב: ומי שיודע – אני אומר בדרך אגב על שיח שהיה לי בבית.

אורי מקלב: שאלו אותי אם אני מודע למחירים הגבוהים של פירות העונה.

אורי מקלב: רבות מהמשפחות לא קונות בכלל את פירות העונה – בגלל יוקר המחירים, המחירים האסטרונומיים, לא יכולים להגיע לזה.

אורי מקלב: אנחנו לא מדברים דווקא על פירות, שאולי אפשר לדלג על המוצרים, אפשר להגיד אולי שזה מוצר שלא נצרך, אבל מוצרי מזון בסיסיים, ודיברנו על מים, על חשמל, דיברנו על כל מוצרי הנייר והכלים, במוצרי חלב יש עליית מחירים של 10%, וכן יש עלייה בכל מוצרי הצריכה במשק.

אורי מקלב: רק כדי לסבר את האוזן, כשהייתה המחאה החברתית לפני עשר שנים, וגם מחאת הקוטג', לא דיברו על עליית מחירים כזאת מקיפה וכזאת רוחבית.

אורי מקלב: המחאה החברתית הייתה על עלייה הרבה פחות צפויה במחירים.

אורי מקלב: לא זו אף זו – כאן נשאלת השאלה מה גורם לעליית מחירים.

אורי מקלב: אז מה הסיבה שאומרים לעליית המחירים?

אורי מקלב: עלייה במחירי מוצרי הגלם, מוצרים, הובלות ודברים כאלה.

אורי מקלב: רבותיי, יחד עם זאת אנחנו רואים סתירה.

אורי מקלב: החברות, רשתות השיווק כולן, בארץ ובעולם, מדווחות על עלייה, על זינוק ברווחים של הרשתות ברבעון האחרון עד כדי 50%.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על תקופה של שנה, כל תקופת הקורונה, שבה דווקא במוצרי המזון, דווקא במוצרי הצריכה האלה, היה ביקוש מאוד גדול והיו רווחים גדולים.

אורי מקלב: כל החברות בעולם עשו הון.

אורי מקלב: מדברים על מיליארדים, על מאות מיליארדים ברווחים.

אורי מקלב: כולם ראו את זה.

אורי מקלב: אנשים התעשרו באופן בלתי רגיל דווקא בתקופת הקורונה.

אורי מקלב: ואנחנו שואלים את השאלה מדוע אנחנו צריכים לספוג, למה הצרכנים צריכים לספוג את כל העלייה.

אורי מקלב: יתכבדו נא – וזה תלוי מאוד בחברות הגדולות.

אורי מקלב: הן אלה שיקבעו, כמו שטראוס, שהודיעה שצפוי והיא בודקת עליית מחירים.

אורי מקלב: אני אומר לכם, כאחד שליווה את המחאה החברתית כאן בכנסת: המחאה החברתית לא התחילה ברחוב.

אורי מקלב: היא התחילה פה ואחרי כן זה התגלגל לרחוב.

אורי מקלב: בידנו הדבר.

אורי מקלב: אנחנו כאן, בכנסת, אם אנחנו נלווה את הדברים נכון, אם אנחנו אלה שנדע, וגם עם החברות הגדולות נדון, נדבר על זה, נקרא לחברות האלה ונלווה את זה, אנחנו נגיע למצב שאנחנו נוכל להשפיע אם תהיה עליית מחירים.

אורי מקלב: זה תלוי מאוד אם החברות הגדולות יכניסו קצת ידיים לכיס, יגבילו את הרווחים שלהן; אני לא אומר שיפסידו, אבל יגבילו קצת את הרווחים, את הזינוק ברווחים.

אורי מקלב: אף חברה לא רוצה להגיע למצב שהיא תדווח על ירידה ברווחים, כאילו שזה כישלון שלה.

אורי מקלב: אחרי שהרווחתם כל כך הרבה דברים, אתם יכולים לצמצם ברווחים.

אורי מקלב: אפשר גם לתת הסבר, וזה צריך להיות כאן.

אורי מקלב: לכן אני חושב שפעילות משותפת של המשרד, של משרד האוצר, והוא יכול להוביל את זה יחד עם הכנסת – הממשלה יחד עם הכנסת יכולה להגביל ולמנוע את עליית המחירים.

אורי מקלב: תודה.

דוד ביטן: תודה רבה לך.

דוד ביטן: חברת הכנסת מאי גולן ויתרה, אז ישיב השר במשרד האוצר חמד עמאר.

דוד ביטן: מי יצא איתנו לחו"ל עכשיו, כשאתה שר?

דוד ביטן: כשאתה שר, מי יצא לחו"ל איתנו?

דוד ביטן: בעיה.

חמד עמאר: אל תגיד לי שלא נהנינו.

דוד ביטן: נהנינו ועוד איך.

חמד עמאר: גם עשינו עבודה טובה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך אותך.

דוד ביטן: מה יש לברך, אני כולה ליומיים-שלושה.

חמד עמאר: פעם ראשונה שאני עולה ואתה מכהן כיושב-ראש.

דוד ביטן: מאה אחוז.

חמד עמאר: אז באמת אני רוצה לאחל לך הצלחה.

חמד עמאר: תפקיד מעניין, הייתי סגן יושב-ראש.

דוד ביטן: היית הרבה שנים.

חמד עמאר: הרבה שנים הייתי במקומך.

חמד עמאר: שתי ההצעות הן הצעות שונות.

חמד עמאר: צירפתם בנשיאות את נושא החשמל, אבל על חשמל מי שאמור לענות זה משרד האנרגיה, לא משרד האוצר.

חמד עמאר: על יוקר המחיה אנחנו אמורים לענות כמשרד האוצר, אבל אני אתחיל עם נושא החשמל.

חמד עמאר: אני חושב שחברי כנסת ותיקים יודעים שתעריף החשמל נקבע לא על ידי הכנסת ולא על ידי הממשלה, ובעצם מי שקובעת את מחיר החשמל היא רשות החשמל, שהיא גוף נפרד.

יעקב ליצמן: זה לא אומר שמותר להם להעלות כמה שהם רוצים.

חמד עמאר: זה גוף נפרד שאמור לקבוע את מחירי החשמל.

חמד עמאר: אני אקריא בדיוק מה שנכתב לי, אבל מניסיון שלי אני אומר שבדיונים בוועדת הכלכלה תמיד רצינו להחזיר את זה אלינו – – –

יעקב ליצמן: מה זה משנה מי מעלה – – –

חמד עמאר: אני עונה לך מה שכתבו.

יעקב ליצמן: אני יודע.

חמד עמאר: אני אענה לך מה שכתבו, ואני גם אסביר לך את זה, אם אתה רוצה, כי אני התעמקתי בנושא, והתעמקתי גם בנושא שלך.

חמד עמאר: האמת, כל דבר שאני לוקח לידיים שלי אני באמת מתעמק בו ואני רוצה להבין בדיוק מה, למה יצאו בקול קורא, מה הסיבה שהם יצאו בקול קורא.

חמד עמאר: אני אסביר לך, אני אקריא לך, ואחרי זה, אם יש צורך, אני גם ארחיב בנושא מהידע האישי שלי.

חמד עמאר: תעריף החשמל לא נקבע על ידי משרד האוצר ולא נקבע על ידי הכנסת במסגרת תקציב המדינה או מדיניות המיסוי.

חמד עמאר: התעריף נקבע על ידי רשות החשמל, והאחריות לנושא הינה על שר האנרגיה.

חמד עמאר: הרשות קובעת את תעריפי החשמל באופן עצמאי, בהתאם לעקרונות הקבועים בחוק משק החשמל ועל בסיס שיקולים מקצועיים בלבד.

חמד עמאר: רשות החשמל פרסמה קול קורא להערות הציבור בנוגע לעדכון מקבצי שעות הביקוש – זה מה שאתה העלית, שעות הביקוש – שהם תמחור עלות החשמל במקבצי שעות על פני היממה.

חמד עמאר: מאז עודכן תעריף זה בפעם האחרונה עבר משק החשמל שינויים רבים – בין היתר כניסה מסיבית של אנרגיה מתחדשת, המשפיעה על שעות השיא – ונוצר הצורך לעדכן את מקבצי השעות כך שישקפו את העלויות המשקיות.

חמד עמאר: בניגוד לנאמר בהצעה, אין העדפה של קבוצה כזאת או אחרת על פני אחרים – אנשי עסקים על משקי בית, מה שאתה טענת כאן – אלא שיקוף של עלות ייצור החשמל על פני שעות שונות.

חמד עמאר: גם אם תהיה השפעה כלשהי על תעריף החשמל הביתי האחיד לאור עדכון מקבצי שעות הביקוש, בכל עדכון שנתי של התעריף מוחלים שינויים רבים בעלויות אספקת החשמל, כמו למשל ירידת מחיר הגז הטבעי או האנרגיות המתחדשות, ולכן מוקדם לומר אם התעריף הביתי יעלה או ירד.

חמד עמאר: עדכון נכון של התעריף יחסוך עלויות לכלל המשק בטווח הארוך.

חמד עמאר: בעצם מה שהם אומרים הוא שעד עכשיו עדכנו את שעות השיא, ובדרך כלל הן שעות היום.

חמד עמאר: בשעות היום – ייצור חשמל מאנרגיה מתחדשת דרך השמש.

חמד עמאר: היום אנחנו נכנסים להיות מדינה שמסתמכת הרבה על אנרגיה מתחדשת, וכולנו רוצים שנעבור לאנרגיה מתחדשת.

חמד עמאר: זה ייעל את החשמל וייעל את כל המשק שלנו, וגם יהיה פחות זיהום אוויר.

חמד עמאר: בנושא השני שהעליתם כאן, ההתייקרות של מוצרי מזון ועלייה במחירים, לנוכח העלייה במחירי חומרי גלם בתחומי המזון והאנרגיה צפויה עליית מחירים גם במוצרים הסופיים לצרכן.

חמד עמאר: כך, ממכתבו של מנהל מינהל יבוא מיום 24 במאי 2021 עולה כי מחיר התירס עלה ב-110%, פולי הסויה – ב-60%, שיבולת שועל – ב-35%, שמן זית – ב-33%, חיטה – ב-31%, אורז – ב-7% וקפה – ב-14%.

חמד עמאר: מלבד מוצרי מזון ואנרגיה, צפויה התייקרות משמעותית במוצרי יבוא נוספים, בשל התייקרות עלויות השילוח.

חמד עמאר: כך למשל עלות שינוע מכולה מסין התייקרה מ-2,300 דולר ל-12,500 דולר – תראו איזו עלייה בשינוע – ולדבר יש השפעה גדולה.

חמד עמאר: גם השינוע מטורקיה – מ-650 דולר ל-3,500 דולר.

חמד עמאר: לדבר יש השפעה גדולה על מחירי יבוא של מוצרי אלקטרוניקה, חשמל, טקסטיל.

חמד עמאר: נושא יוקר המחיה, ועליית המחירים בפרט, נמצא על סדר-יומה של הממשלה בגיבוש התקציב הקרוב והשינויים המבניים, ובכוונתה לקדם צעדים שיביאו להפחתת יוקר המחיה, בדגש על צעדים שיסירו חסמים, חסמי יבוא.

חמד עמאר: זאת, בדגש על כך שיהיה ניתן להביא בצורה קלה ומהירה מוצרים שעומדים בתקינה אירופית, בלי חסמים מיותרים ובדיקות נוספות.

חמד עמאר: אני אגיד לכם, אני נמצא במשרד האוצר כבר שבועיים וקצת.

חמד עמאר: קיימנו כבר כמה וכמה דיונים על יוקר המחיה.

חמד עמאר: אנחנו מכירים את החסמים, את הרגולציה שיש לנו כאן, במדינת ישראל.

חמד עמאר: הרבה דברים אנחנו מנסים לשנות בשביל לעזור לאותו אזרח שצריך לקבל את המוצרים בסופו של דבר, אבל יש דברים שלא קשורים בנו.

חמד עמאר: אם השינוע מסין היה עולה 2,500 דולר והיום עולה 12,500 דולר – זה הבדל אדיר; אם מטורקיה השינוע היה עולה 650 דולר והיום עולה קרוב ל-3,600 דולר – זו עלייה של פי חמישה בשינוע.

חמד עמאר: אבל אני אגיד לכם את האמת: אנחנו, מאז שנכנסנו – כמה וכמה דיונים על הנושא, וגם בעליית מחירים שלא נגעתם, מחירי הדיור, אנחנו דנים במשרד.

חמד עמאר: אני מקווה שאנחנו נצליח להוריד בסופו של דבר את יוקר המחיה במדינת ישראל, גם בדירות וגם במוצרי המזון.

חמד עמאר: תודה רבה לכם.

חמד עמאר: באמת, תודה לכם שהעליתם את הנושא הזה.

חמד עמאר: ואני מקווה – אם אתם רוצים להעביר את זה לוועדת הכלכלה, אין לנו שום בעיה בנושא.

חמד עמאר: גם אנחנו נצביע בעד.

יעקב ליצמן: למה כל – – –

דוד ביטן: חבר הכנסת ליצמן, אם אתה רוצה להגיד משהו, גש רגע.

דוד ביטן: יש לך דקה, תגיד מה שאתה רוצה.

חמד עמאר: תודה רבה.

דוד ביטן: רגע, רגע, רגע.

דוד ביטן: אתה רוצה?

דוד ביטן: אז בבקשה, גש.

חמד עמאר: אני לא צריך לעמוד כאן אם הוא עולה.

דוד ביטן: אתה לא חייב.

חמד עמאר: תודה, כבוד השר.

חמד עמאר: שנייה, רגע, אני אתן אפשרות, אל תדאגו.

יעקב ליצמן: אדוני השר, אולי תסביר לנו למה כל ההתייקרויות קרו דווקא עכשיו, כשאתם מרכיבים ממשלה?

יעקב ליצמן: למה לא היו לפני כן כל ההתייקרויות?

יעקב ליצמן: עכשיו בדיוק בסין עלה ל-12 – – –

חמד עמאר: – – –

יעקב ליצמן: כולם חיכו – אני לא שומע.

חמד עמאר: המכתב של – – –

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אני שואל שאלה, הוא אפילו מתפרץ.

חמד עמאר: – – – לפני שאנחנו נכנסנו, של עליית – – –

דוד ביטן: כבוד השר – – –

חמד עמאר: אז בשבועיים אין יוקר מחיה.

חמד עמאר: אדוני שר הבריאות לשעבר, קצת צניעות לא תזיק.

יעקב ליצמן: אוקיי, עכשיו אני שואל – – –

דוד ביטן: כבוד השר, בסוף אתה יכול לעלות, בסדר?

דוד ביטן: בואו ניתן להם סבב.

דוד אמסלם: האמת, אם אני לא רואה אותו – אני בטוח שהוא על הדוכן.

יעקב ליצמן: אני שואל עוד פעם, אדוני:

יעקב ליצמן: למה סין חיכתה רק לממשלה החדשה להעלות את זה מ-2,500 ל-12,500 דולר?

יעקב ליצמן: למה טורקיה העלתה מ-650 ל-2,500, לא יודע?

דוד ביטן: אתה לא חייב לענות על זה.

יעקב ליצמן: למה חברת חשמל – – –

דוד ביטן: אתה לא חייב לענות על זה.

דוד ביטן: אם אתה רוצה לענות, אני אתן לך לענות, אבל בסוף.

יעקב ליצמן: אני מתחנן שהוא יענה, כי אני מבין שמי שעושה את זה הוא שר האוצר, שלא מבין כלום בכלכלה, והוא הולך לייקר על חשבון העניים – זה מה שהוא הולך לעשות.

דוד ביטן: טוב.

דוד ביטן: אוסאמה, רצית לתת – כן.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת – כבוד השר חמד עמאר, אני מברך אותך קודם כול על החוק של הביטוח הלאומי, שאתמול, בסופו של יום, ב-02:00, אושר פה אחד.

אוסאמה סעדי: אתם באמת גיליתם הבנה והכנסתם חלק גדול מההסתייגויות, כמעט של כל חברי הכנסת, מכל הסיעות.

אוסאמה סעדי: זה יובא היום ויאושר פה אחד, אני מקווה.

אוסאמה סעדי: בעניין יוקר המחיה, התייחסת פה לחשמל, ואני אומר לך, גם תעריפי מים – למרות שזה קשור לרשות המים וגם לרשות החשמל, אבל לפחות אני זוכר שבקדנציה, בכנסת הקודמת, עם השר הקודם, אריה דרעי, שם בוטל המע"מ על המים, ואפשר בהחלט להוריד גם על החשמל.

אוסאמה סעדי: למה אי-אפשר להוריד גם את המע"מ על החשמל?

אוסאמה סעדי: התעריף הוא גבוה.

אוסאמה סעדי: ואתה דיברת על עלייה במחירי חומר גלם.

אוסאמה סעדי: אותם דברים – נגיד מוצרי תנובה – בחו"ל נמכרים ביותר זול מאשר בארץ, אז אפשר.

אוסאמה סעדי: יש המון מה לעשות.

אוסאמה סעדי: נכון שאתם רק שבועיים, אבל אני מקווה שתתחילו לעשות דברים בשטח, ושהאזרחים, האזרח הפשוט והשכבות החלשות, יראו את התוצאות בשטח כמה שיותר מהר.

חמד עמאר: אני אשיב לו רק בשני משפטים?

דוד ביטן: רגע, רגע.

דוד ביטן: תן לינון אזולאי ואז תשיב לכולם, בסדר?

דוד ביטן: חבר הכנסת אזולאי.

ינון אזולאי: תודה, אדוני היושב-ראש.

ינון אזולאי: כבוד השרים – – –

דוד ביטן: שלום, כבוד השר.

ינון אזולאי: אוסאמה, אני מצטרף לדברים שאמרת – –

דוד ביטן: הורוביץ – – –

ינון אזולאי: – – וכל חבריי פה.

דוד ביטן: אני מאפשר.

דוד ביטן: תמיד אני אפשרתי.

דוד ביטן: לא נורא, הח"כים יכולים להביע עמדה.

ינון אזולאי: אני לא מבין – עד שיש פה מישהו עם לב רחב – – –

חמד עמאר: התקנון מאפשר לך.

דוד ביטן: שניים.

דוד ביטן: התקנון מאפשר לי שניים, אני נתתי יותר.

דוד ביטן: לא קרה כלום.

אוסאמה סעדי: ביטן, תשמע את הדברים החשובים של אזולאי.

דוד ביטן: שניים – אני נתתי שלושה.

ינון אזולאי: למה מפריע שיש פה אדם עם לב רחב?

ינון אזולאי: אני לא מבין למה צרות העין הזאת.

חמד עמאר: אני נמצא כאן – – –

ינון אזולאי: אבל למה?

ינון אזולאי: עד שיש לנו אדם עם לב רחב כמו דוד ביטן אתם לוקחים לו את הלב?

קריאות: – – –

דוד ביטן: חבל, כי הבנתי שמרצ תומכת בחופש הביטוי.

דוד ביטן: כן.

קריאות: להפך – – –

דוד ביטן: לא, דווקא מרצ התלוננו על זה.

קריאה: – – –

ינון אזולאי: את זה אני יודע.

ינון אזולאי: כבוד השר – – –

דוד אמסלם: פשוט אנשים יותר נדיבים באופיינו.

דוד ביטן: כן, בבקשה.

דוד ביטן: רשמו לי הערה פה, ולכן, אין שום בעיה.

ינון אזולאי: כבוד השר – – –

דוד ביטן: דודי, מה?

דוד אמסלם: אמרתי לו: אתה בן אדם נדיב, לכן אנחנו נותנים לך – – –

דוד ביטן: לא, לא, מה זה מפריע שח"כים יוכלו להביע עמדה?

דוד ביטן: מה הבעיה?

ינון אזולאי: במיוחד כשהם באופוזיציה – חייבים להביע את העמדה שלהם.

דוד אמסלם: לא כמו טופורובסקי, שנותן לנו 29 שניות וזורק אותנו.

דוד ביטן: גם הקואליציה.

דוד ביטן: כולם יכולים להביע עמדה.

ינון אזולאי: ברור.

ינון אזולאי: אני אומר שבקואליציה הם לא רוצים, באופוזיציה אנחנו רוצים.

ינון אזולאי: כבוד השר, אני רק רוצה קודם כול להצטרף לדברים שאמרו חבריי, וגם אוסאמה, לגבי יוקר המחיה, למשל בחשמל.

ינון אזולאי: יש שם הרי סיפור – זה אולי באנרגיה, אבל אם אתם תיתנו את המאמץ על זה – יש את מקבלי ההנחות, יש איזשהו תעריף לניצולי שואה.

ינון אזולאי: אני חושב שמקבלי ההנחות – צריך להגיע סוף-סוף, כמו בטבלת ההנחות בארנונה, כמו במים, צריך להגיע סוף-סוף שתהיה גם טבלת הנחות בחשמל.

ינון אזולאי: לא יכול להיות שבחשמל, ישבו הטייקונים בחברת החשמל והם ינהלו אותנו והם מרוויחים ומהכיס שלהם לא נוריד שום דבר.

ינון אזולאי: הגיע הזמן שהמדינה תכניס את היד לכיס של חברת חשמל ומשם תיתן לאותן שכבות חלשות, שאנחנו צריכים לעזור להן.

ינון אזולאי: לגבי מוצרי החלב, אמרת דבר נכון.

ינון אזולאי: יש מוצרי חלב שגם מגיעים לארץ, ולפעמים אתה רואה את התחרות.

ינון אזולאי: צריכים להגביר את התחרות הזאת.

ינון אזולאי: אולי אם נוריד את הפיקוח על מחירי החלב, יכול להיות שיקרה פה איזה משהו אחר, כמו שקרה עם המסכות, שאנחנו יודעים – בהתחלה הן היו במחירים אסטרונומיים והיום זה במחירים של גרושים.

ינון אזולאי: אולי אם נוריד את הפיקוח – צריך לחשוב על זה – ממוצרי החלב, יתחילו פה להיות מוצרי החלב באמת במחיר שווה לכל נפש.

ינון אזולאי: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: כבוד השר, אתה רוצה להשיב?

דוד ביטן: בבקשה.

חמד עמאר: אני אשיב רק בשני משפטים.

דוד ביטן: שני משפטים.

חמד עמאר: תודה רבה, אתה מאוד נדיב.

חמד עמאר: אתה מאוד נדיב, נתת לשלושה.

חמד עמאר: התקנון מאפשר לשני אנשים, אתה – – –

דוד ביטן: לא, לא, לא נכון.

דוד ביטן: התקנון מאפשר על כל אחד שדיבר – שניים.

חמד עמאר: אז לא היית נדיב מדי.

חמד עמאר: נתת לשלושה – יש לך עוד אחד.

דוד ביטן: אתם לא מכירים את התקנון, פשוט.

חמד עמאר: אז תשמעו.

חמד עמאר: אדוני שר הבריאות לשעבר – – –

דוד ביטן: עכשיו הוא עלה כבר, גמרנו, חבר'ה.

דוד ביטן: בפעם הבאה.

חמד עמאר: המכתב של מנהל היבוא מ-24 במאי, שדיבר על השינוע – אם אני לא טועה, כבודך, היית שר שם ולא אנחנו.

חמד עמאר: אנחנו נכנסנו למשרד ב-13 ביוני.

חמד עמאר: אז אני מציע לך שתבוא בטענות לעצמך ולממשלה שהיית חבר בה בכל הנושאים האלה, כי כל הנושאים האלה קרו לא בזמננו, זה בזמן שלכם.

חמד עמאר: זה מה שיש לי להגיד.

חמד עמאר: אבל אני מבטיח לכם דבר אחד – – –

כמה זמן עוד תגידו את זה?

כמה זמן עוד תגידו את זה?

חמד עמאר: אני מבטיח לכם דבר אחד: מה שהיה לא יהיה.

חמד עמאר: יש לנו תוכנית עבודה, אנחנו עובדים מסודר, ואנחנו נוריד את כל הרגולציה מסביב.

דוד ביטן: אל תבטיח הבטחות, למה אי-אפשר להוריד רגולציה.

ינון אזולאי: אנחנו נאפשר את היבוא, אנחנו נאפשר את הורדת המחיר, והציבור ירגיש את זה בקרוב.

ינון אזולאי: תודה רבה.

דוד ביטן: שלא תבטיחו יותר מדי הבטחות בנושא הרגולציה.

דוד ביטן: תאמין לי, קשה מאוד להוריד רגולציה.

דוד ביטן: טוב, מה שאני מציע – – –

דוד אמסלם: אפשר לקבל את – – –

דוד ביטן: לא, אני אתן לך אצל השר הורוביץ.

דוד ביטן: אני מציע – ועדת הכלכלה, כשתקום, אבל אנחנו כבר נחליט.

דוד ביטן: להצביע, בבקשה, להעביר את זה לוועדת הכלכלה.

דוד ביטן: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 13

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: 13 בעד, אפס מתנגדים.

דוד ביטן: ההצעה לסדר-היום עברה לוועדת הכלכלה.

דוד ביטן: כן, נכון, ועדת הכלכלה, מה רע?

דוד ביטן: לא רע.

דוד ביטן: << הלסי >> אי-תקצוב בתי החולים הציבוריים ומצבם הקשה << הלסי >>

דוד ביטן: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: אי-תקצוב בתי החולים הציבוריים ומצבם הקשה, מס' 69, 72 ו-74.

דוד ביטן: חבר הכנסת ינון אזולאי.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, האמת, המצב במדינה קשה.

ינון אזולאי: המצב הבריאותי במדינה קשה – מצב החולים ומצבם של בתי החולים הציבוריים.

ינון אזולאי: שבעת בתי החולים הציבוריים – – –

סמי אבו שחאדה: מאז שעזבתם את השלטון הכול הידרדר.

ינון אזולאי: בואנה, אתה, מאז שעברת משם הפסקת לצעוק, אבו שחאדה, תאמין לי – תקשיב, אתה יודע מה הידרדר?

ינון אזולאי: שאתה הפסקת לצעוק.

ינון אזולאי: זה הדרדור הכי גדול פה, במליאה, אני חייב להגיד לך.

עאידה תומא סלימאן: פשוט – – – הוא יחזור.

ינון אזולאי: עאידה, ואת יודעת – – –

אוסאמה סעדי: הוא צועק ונדלק רק כשאמסלם עולה על הדוכן.

ינון אזולאי: עאידה, ואת יודעת שאת הזעקה הזאת של בתי החולים, כמה זעקנו, אני ואת וכל חברינו בוועדת הכספים ובכל מקום שרק היה, ותכף אנחנו גם ניתן לכם ציטוטים פה.

ינון אזולאי: אנחנו מדברים על שבעת בתי החולים הציבוריים: הדסה עין כרם, שערי צדק, לניאדו, מעייני הישועה ובתי החולים האנגלי, הצרפתי והאיטלקי בנצרת.

ינון אזולאי: אני רוצה להגיד לכם – – –

משה ארבל: – – –

ינון אזולאי: חבר הכנסת משה ארבל, מאז שעברת לצד השני אתה רק מפריע.

ינון אזולאי: תעבור בחזרה לצד הטבעי שלך.

ינון אזולאי: חבר הכנסת ארבל, אתה עברת לצד הלא-נכון ואתה מפריע לי.

ינון אזולאי: תעבור לצד שלי.

דוד ביטן: ארבל, אתה מפריע לינון, החבר שלך.

ינון אזולאי: "המצב בו מנהלי בתי החולים יושבים באוהל מחאה מחוץ למשרד האוצר בזמן משבר הקורונה הוא בלתי נסבל – – – 'קריסת בתי החולים היא אשמה ישירה של הממשלה ששולחת אותם לקרב בלי לספק להם תחמושת.

ינון אזולאי: נפגשתי עם מנהלי בתי החולים הציבוריים במאהל המחאה שהקימו מול משרד האוצר בעקבות המשבר התקציבי שנוצר בגלל ניהול כושל.

ינון אזולאי: מדובר בשרשרת ארוכה של אנשים שהולכים להיפגע בשל אי-היכולת של בתי החולים להעניק משכורות לעובדים, ספקים, צוותי רפואה ועוד – – – בקואליציה הבאה" – תשמעו טוב-טוב – "ישראל ביתנו חזקה תדאג לשנות את סדרי העדיפויות כדי להציל את המדינה מהמשבר הבריאותי והכלכלי'.

ינון אזולאי: " את זה אמר יושב-ראש מפלגת ישראל ביתנו, ראש הממשלה הכלכלי של מדינת ישראל כיום, אביגדור ליברמן.

ינון אזולאי: הוא יושב היום על השיבר: שר האוצר, שר במשרד האוצר, יושב-ראש ועדת הכספים, יושבת-ראש ועדת רפורמה שממתינה על הספסלים – כל זה נמצא בידיים שלו.

ינון אזולאי: והוא?

ינון אזולאי: מילא במשרד הביטחון, כשהוא היה – לא הרג את הנייה בתוך 48 שעות.

ינון אזולאי: ואללה, שכחנו מזה, מאז עשינו דברים יותר טובים.

ינון אזולאי: אבל לפחות את המשבר הזה, שכבר נמצא – 630 מיליון, בתי החולים ממתינים להם.

ינון אזולאי: שחרר.

ינון אזולאי: הפקידים באוצר מצפצפים.

ינון אזולאי: תלמד שהפקידים באוצר לא סופרים את השר.

ינון אזולאי: אם אתה רוצה להראות שהשתנה משהו – תעשה.

ינון אזולאי: אגב, אני גם לא יודע למה נתנו לשר הבריאות לענות, כי משרד הבריאות מלא מלא במאבק הזה, חד וחלק.

ינון אזולאי: כבוד השר, באמת שאני לא מבין למה שלחו אותך, כי אתה בעד, ואני מכיר את המשרד שלך, ולכן היה צריך לעמוד פה שר האוצר ולהגיד את זה.

ינון אזולאי: "התחלנו באיסוף 25 חתימות של חברי כנסת לטובת כינוס מליאה מיוחד לדיון בנושא ומציאת פתרון.

ינון אזולאי: לא נאפשר מצב בו נתניהו, כץ ואדלשטיין ישלחו את מנהלי בתי החולים לקבץ נדבות.

ינון אזולאי: אני קורא לכל הסיעות בכנסת להצטרף לדרישה לקיום דיון חירום.

ינון אזולאי: " מי זה?

ינון אזולאי: אז חבר הכנסת עודד פורר, היום שר בממשלה.

ינון אזולאי: רק תבינו באיזה מצב אנחנו נמצאים.

ינון אזולאי: ואני רוצה, לסיום – פורסם השבוע על ד"ר טל בן אוליאל, רופאה בכירה במחלקת נוירולוגיה בהדסה עין כרם, שפרופ' זאב רוטשטיין נתן לה תעודת הוקרה.

ינון אזולאי: על מה?

ינון אזולאי: על חמלה, על נחישות, על רחמנות.

ינון אזולאי: שמה?

ינון אזולאי: כשהיה חולה עם אפילפסיה ונגמרו להם התרופות – בבית חולים נגמרו התרופות, בושה וחרפה – היא הייתה צריכה לרדת לסופרפארם ולקנות כדי להציל חיי אדם.

ינון אזולאי: כשהוא נתן לה תעודת הוקרה, זו תעודת עניות לממשלה, תעודת עניות למשרד האוצר, תעודת עניות לפקידים שיושבים שם, באוצר, לשר האוצר, שיושבים שם ועדיין לא פתרו את הבעיה הזאת, שיש שבעה בתי חולים שנאבקים – בשביל מי?

ינון אזולאי: בשבילנו, בשביל הסבא והסבתא שלנו, בשביל כל אחד מאיתנו שחלילה יכול להגיע למקום הזה.

ינון אזולאי: הגיע הזמן שבחתימה אחת יעשו את זה.

ינון אזולאי: לא צריך משהו אחר.

ינון אזולאי: ואני אומר לכם, אני מקווה שבאמת, שר הבריאות – אני חושב שהוא אפילו לא יצטרך לעלות לפה, כי אנחנו מגבים אותו, את המאבק של משרד הבריאות, של האנשים שלו.

ינון אזולאי: בתחום הזה אנחנו מגבים אותו מלא מלא.

ינון אזולאי: רק יעלה ויגיד: אני איתכם, אנחנו נעשה הכול בשבילכם.

ינון אזולאי: אבל זה לא מספיק.

ינון אזולאי: צריכים היום, היום, לשחרר את הכסף למנהלי בתי החולים האלה, למען הציבור, למען עם ישראל.

ינון אזולאי: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה, ינון.

ינון אזולאי: תודה רבה על ההתחשבות, כבוד אדוני היושב-ראש.

דוד ביטן: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

קריאה: – – –

דוד ביטן: עמדה נוספת, כן.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש חבר הכנסת דוד ביטן, שימו לב, חברי הכנסת, איך שהיושב-ראש, חבר הכנסת ביטן, איש בטוח בעצמו וביושרו ובהנהגתו.

ישראל אייכלר: הוא לא פוחד לתת לאנשים לדבר, כמו שהתקנון מאפשר לו – עוד אנשים שיביעו עמדה נוספת – לעומת הממשלה ההיסטרית החדשה שנכנסה – לסתום פיות, להפסיק.

ישראל אייכלר: תלמדו מדוד ביטן: אפשר לנהל הכול בחיוך.

ישראל אייכלר: הוא עשה מה שהוא רצה, אבל עשה את זה בכבוד.

ישראל אייכלר: עכשיו לגבי הנושא של מצוקת בתי החולים.

ישראל אייכלר: אני רוצה להתחיל במה שסיים חבר הכנסת ינון אזולאי.

ישראל אייכלר: אם הייתי מספר לכם שבמלחמת העולם הראשונה היה רעב בארץ, והיו בתי חולים שהרופאים ירדו לחפש תרופה לחולה אפילפטי, והרופא – ינון – בא ומכיסו הפרטי הלך וקנה תרופה לחולה – מה הייתם אומרים?

ישראל אייכלר: כך היה נראה בזמן הטורקים; כך היה נראה בזמן המלחמה.

ישראל אייכלר: היום, במדינת ישראל, פרופ' רוטשטיין נתן אות הצטיינות לאחות?

ישראל אייכלר: צריך לציין את שמה.

ישראל אייכלר: ינון, מה שמה של האחות שקיבלה את אות ההצטיינות?

ינון אזולאי: קוראים לה – אני אמרתי את השם שלה – – –

ישראל אייכלר: כן, צריך להזכיר את השם שלה, כי היא טיפלה בחולה אפילפטי בבית החולים הדסה היום, השבוע, לאחרונה, בשנה הזאת, ולא הייתה לה תרופה לתת לו, אז לקחה את ארנקה, ירדה לפארם, קנתה תרופה מכספה הפרטי, ועל זה היא קיבלה – – –

ינון אזולאי: ד"ר טל בן אוליאל.

ישראל אייכלר: ד"ר טל בן אוליאל, שירדה – איזו יוזמה, מעליבה, נוראה: לרדת לבית מרקחת לקנות מכספה, כי אין לה לתת מבית החולים תרופה לחולה אפילפטי.

ישראל אייכלר: אדוני שר הבריאות החדש, זה מצב חירום שאין יותר למטה ממנו.

משה ארבל: – – –

ישראל אייכלר: מדינת ישראל – – –

ניצן הורוביץ: – – –

ישראל אייכלר: יש לך עכשיו משימה לתקן פשע שנעשה על ידי משרד הבריאות – רבותיי, מפריעים לי.

קריאות: – – –

דוד ביטן: רבותיי, לתת לאייכלר לדבר.

דוד ביטן: השר, אתה תעלה לענות, תשיב לכולם, אין שום בעיה.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד ממה זה נובע: יש פה אפליה מובנית בין בתי חולים ממשלתיים לבין בתי חולים ציבוריים.

ישראל אייכלר: מה ההבדל בין ממשלתיים לציבוריים?

ישראל אייכלר: שהממשלתיים נבנו מכספי מיסינו, והציבוריים נבנו מכספי תרומות של אנשים טובים מכל העולם במשך 100 שנים, יותר מ-100 שנים.

ישראל אייכלר: כל בתי החולים הפרטיים האלה נבנו על ידי יהודים טובים.

ישראל אייכלר: משרד הבריאות קבע שקופת חולים נותנת להם 20% פחות, 15% פחות, והמדינה מסבסדת לממשלתיים את הפער של 15%, 20%; לציבוריים, לשערי צדק, להדסה, לאותם שבעה בתי חולים, גם בנצרת – להם לא נותנים.

ישראל אייכלר: לניאדו משרת חצי מיליון תושבים.

ישראל אייכלר: 150,000 בשנה, יהודים, ערבים, חילונים ודתיים באים לשם.

ישראל אייכלר: בזמן הקורונה לניאדו היה בשיא היכולת של ריפוי אנשים מונשמים ומורדמים והציל הכי הרבה אנשים בגלל הטיפול.

ישראל אייכלר: ומה המתנה שנותנים לו על זה?

ישראל אייכלר: גירעון עצום של מאות אלפים.

ישראל אייכלר: אדוני השר, בסך הכול יש גירעון של מיליארד שקל.

ישראל אייכלר: בתקציב הבריאות זה לא הרבה כסף – לכל בתי החולים גם יחד, כל הגירעון, לכולם.

ניצן הורוביץ: – – –

דוד ביטן: אבל נתנו להם כמעט מיליארד שקל, בלי קשר.

ישראל אייכלר: נתנו להם בשעתו – – –

דוד ביטן: נתנו להם.

ישראל אייכלר: לא, אני לא מדבר על הקורונה, אני מדבר על הגירעון השוטף.

דוד ביטן: כן, לא משנה, זה השוטף.

ישראל אייכלר: הגירעון השוטף.

ישראל אייכלר: אני יודע שבית החולים הדסה, למשל, מבקש הלוואה של חבישות וציוד מבתי החולים.

ישראל אייכלר: הם עצמם, חסרים להם 230 מיליון שקל.

ישראל אייכלר: 100 מיליון שקל הוא חייב לספקים – כל עסק אחר היה פושט רגל.

ישראל אייכלר: הממשלתיים – שיהיו בריאים, כך צריך להיות – זורמים ואין שום בעיה: מגישים חשבון למשרד הבריאות והוא משלם.

ישראל אייכלר: חשבתי שאולי בתי החולים לא עמדו בתוכנית ההבראה – זה לא נכון.

ישראל אייכלר: משרד הבריאות הודה שגם הדסה עמד בתוכנית ההבראה ואפילו לניאדו, היה חסר לו 6 מיליון בתרומות שהיה צריך להביא מבחוץ בשנת קורונה.

ישראל אייכלר: בשנת קורונה אף מוסד שחי על חו"ל לא יכול היה להביא את הדבר הזה.

ישראל אייכלר: ולכן, אני אומר שיש בסך הכול 6 מיליון שקלים גירעון בלניאדו, ומעכבים לו 12.5 מיליון שקלים.

ישראל אייכלר: לכן אני אומר – נדמה לי שגם בג"ץ קבע אתמול שצריך לשבת עכשיו, מייד, לפני התקציב, ולתקן את הדבר הזה, וצריך להזרים את הכסף.

ישראל אייכלר: בשערי צדק שמעתי דבר יותר מדהים – שמיטה בשערי צדק מתוקצבת 50% ממיטה בבית חולים ממשלתי.

ישראל אייכלר: מה זה שערי צדק והדסה?

ישראל אייכלר: זה בתי החולים היחידים של מיליון תושבי ירושלים וסביבותיה.

ישראל אייכלר: אין בתי חולים ממשלתיים בירושלים.

ישראל אייכלר: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה שהכנסת תקיים דיון בוועדת הכספים – אני לא יודע, היום ועדת הכספים בידיים של ליברמן, אז אני לא יודע אם היא תחייב את משרד האוצר.

ישראל אייכלר: אולי בוועדת העבודה והרווחה; יש ועדה חדשה לבריאות.

דוד ביטן: שתהיה.

ישראל אייכלר: בוועדת הבריאות שתהיה – – –

דוד ביטן: כרגע נעביר לוועדת העבודה והרווחה.

דוד ביטן: אם תהיה בריאות, אז בריאות.

דוד ביטן: ועדת הכנסת תעביר אליה.

ישראל אייכלר: אם תהיה בריאות, אז בריאות.

ישראל אייכלר: נדרוש ממשרד האוצר לחסל את הגירעון של מיליארד שקלים של בתי החולים הציבוריים ולהשוות את התנאים גם ביחס לקופות החולים וגם ביחס פר מיטה.

ישראל אייכלר: אין שום הבדל בין בית חולים ציבורי שמשמש את כלל הציבור לבין בית חולים ממשלתי, שבסך הכול הרוויח שהמדינה בנתה את בית החולים.

ישראל אייכלר: אין שום הבדל.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

דוד ביטן: טוב.

דוד ביטן: חברת הכנסת תומא סלימאן.

ינון אזולאי: אני מבקש לתת לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן מספיק זמן.

דוד ביטן: אין בעיה, ראיתם, אני נותן יותר.

דוד ביטן: הכול בסדר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכבוד היושב-ראש היה נדיב עד עכשיו והוא ימשיך בנדיבות שלו, אחרת אני אגיד שהוא לא עשה את זה בגלל שאני ערבייה.

דוד ביטן: שימו לב איזו גאונה: אני עוד לא עשיתי כלום – כבר היא ירדה עליי.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, אני עדיין זוכרת שהיינו עם חבריי לסיעה באוהל שהקימו מנהלי בתי החולים ליד הכנסת וישבו שם ושבתו, והגיעו גם הצוותים השונים של בתי החולים הציבוריים כדי למחות על העובדה של תת-תקצוב ועל הבעיות – הם כמעט קרסו תחתם בזמן הקורונה, ולא קיבלו את השיפוי המתאים על העבודה הנהדרת שהם עשו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להזכיר – נכון אמר חבר הכנסת אייכלר – שבתי החולים הציבוריים הם בתי חולים שנבנו על ידי תרומות של הציבור, לאו דווקא על ידי הממשלה, ואפשר ללמוד את זה גם מהעובדה שבנצרת, עיר המולדת שלי, יש שלושה בתי חולים שכולם נבנו על ידי תרומות, או כנסייתיות או של ארגונים מחו"ל, והם משרתים את כלל הציבור, לא רק הנצרתי אלא הערבי באופן כללי, וגם היהודי באזור, והם עושים עבודה נהדרת.

עאידה תומא סלימאן: אבל בלי בתי החולים האלה לא הייתה המדינה יכולה לעבור לא את המגפה ולא את הימים הרגילים עם החולי ועם הקשיים הקיימים.

עאידה תומא סלימאן: תארו לעצמכם שמחר בבוקר המדינה תצטרך לבנות בתי חולים שיעמדו במקום בתי החולים הציבוריים האלה ותצטרך לתת את השירותים שבתי החולים האלה נותנים.

עאידה תומא סלימאן: על מה אנחנו מדברים?

עאידה תומא סלימאן: מדברים על הסכם שממשלת ישראל חתמה עם בתי החולים הציבוריים לאחר השביתה של בתי החולים ולאחר שישבו פה הצוותים בקור הירושלמי, כשבמקום לטפל הם היו צריכים לקושש את הכסף כדי שיוכלו לקנות.

עאידה תומא סלימאן: ממשלת ישראל חתמה על הסכם של 630 מיליון שקל שהיא אמורה לשלם עד 30 לחודש, כלומר היום – היום המדינה הייתה צריכה לשלם לבתי החולים את הסכומים האלה, והיא לא שילמה אלא פחות ממחצית הסכום הזה.

עאידה תומא סלימאן: עדיין חסרים כ-360 מיליון.

עאידה תומא סלימאן: מנהל בית החולים הדסה פנה השבוע לבתי חולים ממשלתיים, לקולגות שלו, והתחנן וביקש שיעזרו לו ויעבירו לו בהשאלה ציוד כירורגי, כי הוא לא מצליח לקנות ציוד, כי אין לו כסף.

עאידה תומא סלימאן: בתי החולים בנצרת – היום בבוקר דיברתי עם המנהלים, והם אומרים שאם לא יקבלו את הכסף עד היום הזה, הם לא יוכלו לשלם משכורות לעובדים, שעושים את עבודתם נאמנה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו, אפשר להגיד שהבעיה במשרד הבריאות; אפשר להגיד שהבעיה בממשלה החדשה; אפשר להגיד: למה הממשלה הקודמת עוד לא העבירה את הכסף לפי ההסכם שהיא בעצמה חתמה עליו.

עאידה תומא סלימאן: אבל כל השאלות האלה מבחינתי לא מוצדקות ולא יהיה מוצדק להעלות אותן אם חס וחלילה אחד מבתי החולים האלה, יקרה בו אסון כי הם לא קיבלו מנות דם; יש בית חולים שבנק הדם לא מסכים להעביר לו מנות דם כי הם לא משלמים את מה שהם חייבים.

עאידה תומא סלימאן: חברי כנסת נכבדים, שר הבריאות, הממשלה חייבת היום להעביר את הכסף הזה, אחרת בתי החולים האלה לא יעמדו בנטל, וחס וחלילה יהיו אסונות.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שלא נצטרך להעביר את הדיון הזה לשום ועדה כי יקום השר ויגיד: האוצר הבטיח לי שהיום יועבר הכסף הזה, ואכן יועבר הכסף.

עאידה תומא סלימאן: אם לא, נצטרך להיות לצד בתי החולים, לצד הציבור הנהנה מבתי החולים האלה, במאבק הכי צודק הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכם.

דוד ביטן: כבוד השר.

עאידה תומא סלימאן: הפתעתי אותך.

דוד ביטן: קיצרת, מה קרה?

עאידה תומא סלימאן: – – –

דוד ביטן: את רואה?

דוד ביטן: עכשיו אני אגיד שאת הפלית אותי מול השאר.

עאידה תומא סלימאן: לא נתתי לך ליהנות מדחיית – – –

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, המציעים צודקים.

ניצן הורוביץ: כמו שאמר חבר הכנסת אזולאי, נדמה לי, אני מכיר את זה מצוין.

ניצן הורוביץ: ישבתי עם בתי החולים הציבוריים פה באוהל מול הכנסת אתמול.

ניצן הורוביץ: אגב, אתמול נפגשתי פה עם רוטשטיין.

ניצן הורוביץ: בהחלט יש הרבה צדק בטענה שלהם, והם אכן מופלים אל מול בתי החולים הכלליים, האחרים.

ניצן הורוביץ: אז אני אענה באופן מסודר.

ניצן הורוביץ: למי שלא מתמצא, בתי החולים בארץ מחולקים לשלוש קבוצות.

ניצן הורוביץ: יש את הממשלתיים, שזה 50% מהאשפוז, בתי החולים של הכללית הם בערך 30% מהמיטות, והציבוריים, ועל זה אנחנו מדברים היום, הם 20% מהמיטות.

ניצן הורוביץ: כל בתי החולים בלי יוצא מן הכלל, כולם גירעוניים וההכנסות נמוכות מההוצאות.

ניצן הורוביץ: כל בתי החולים במדינת ישראל נתונים לרמת רגולציה גבוהה שעושה משרד הבריאות, ולכן מבחינת המהות הם דומים.

ניצן הורוביץ: אפילו אני אגיד שבהשוואה קבוצתית בין שלושת הסוגים, בתי החולים הציבוריים, הדסה וכדומה, הם המשק היעיל ביותר במונחי עלות שקל לתפוקה, אם רוצים לבחון את זה גם בצורה הזאת.

ניצן הורוביץ: אבל בניגוד לבתי חולים ממשלתיים ולבתי החולים של קופת חולים הכללית, בתי החולים הציבוריים העצמאיים לא זכאים להסכמי ייצוב או סובסידיה.

ניצן הורוביץ: אלה בתי חולים שבשנים כתיקונן מתנהלים ביעילות ובאחריות תקציבית באופן יחסי למשקים אחרים.

ניצן הורוביץ: מדובר בהדסה, שערי צדק, מעייני הישועה, לניאדו, הצרפתי בנצרת, האיטלקי בנצרת והסקוטי בנצרת.

דוד ביטן: אז איך הדסה הגיעו לגירעונות?

ניצן הורוביץ: כל בתי החולים נמצאים בגירעונות ענק.

ניצן הורוביץ: תכף אני אתייחס ספציפית.

ניצן הורוביץ: לשם המחשה, בשנת 2020, שזאת השנה הקודמת, הממשלה וקופת חולים כללית, שירותי בריאות כללית, הזרימו לבתי החולים תקציבים מרכזיים של 4.5 מיליארד שקלים, ולציבוריים הממשלה הזרימה 450 מיליון שקל, כמעט חצי מיליארד.

ניצן הורוביץ: נוסף על הסכום הזה המדינה העבירה לכלל בתי החולים סכום של 2.5 מיליארד שקלים עבור שיפוי הוצאות ואובדן הכנסות במסגרת ההתמודדות עם הקורונה: 1.17 מיליארד לממשלתיים, 679 מיליון לבתי החולים של כללית ו-689 מיליון לבתי החולים הציבוריים העצמאיים.

ניצן הורוביץ: משרד הבריאות מודע למצבם הפיננסי של בתי החולים ופועל לממש את ההסכם שכבר נחתם בין בתי החולים הציבוריים העצמאיים למשרד האוצר.

ניצן הורוביץ: בהסכם שנחתם סוכם כי בתי החולים הציבוריים העצמאיים יתוקצבו ב-630 מיליון שקלים, ולשמחתי בשבוע שעבר משרד הבריאות ומשרד האוצר סיכמו על תקצוב של מבחני תמיכה שבאמצעותם יועבר התקציב לבתי החולים.

ניצן הורוביץ: חלק גדול ממבחני התמיכה פורסמו, ובתי החולים קיבלו מקדמות; יתר מבחני התמיכה יפורסמו לאחר אישור הנוסחים.

ניצן הורוביץ: עד היום המדינה הזרימה השנה לבתי החולים סכום של 326 מיליון שקלים.

ניצן הורוביץ: בנוסף, סכום של 50 מיליון שקל ממתין לחתימה של הדסה על הסכם הבראה, שכבר נשלח לפני שבועיים, והחשכ"ל מאיץ בעניין.

ניצן הורוביץ: עוד 17 מיליון שקל יועברו באופן מיידי עם הגשת חשבוניות.

ניצן הורוביץ: אלה כבר פרטים טכניים.

ניצן הורוביץ: אני רוצה על זה להוסיף: במהלך חודש יולי, עוד יומיים, יועברו לבתי החולים 205 מיליון שקל לאחר אישור הנוסחים של מבחני התמיכה שנמצאים במשרד המשפטים.

ניצן הורוביץ: יתרת הסכום, שעומדת על 30 מיליון שקל, תועבר עד סוף השנה בהתאם לתנאי מבחני התמיכה.

ניצן הורוביץ: משרד הבריאות מנטר את זה.

ניצן הורוביץ: משרד הבריאות מכיר את זה.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד לכם, השיטה הזאת היא לא שיטה ראויה בעיניי.

ניצן הורוביץ: זה כבר דבר שנקבע מקדמת דנא ובכל פעם שצועקים מעבירים קצת וככה שמים פלסטר ומגיעים.

ניצן הורוביץ: אני לא בעד השיטה הזאת.

ניצן הורוביץ: כך נהגו עד עכשיו.

ניצן הורוביץ: הסכם ההבראה הזה כבר נחתם בתחילת השנה, ובמסגרתו ישלימו להעביר להדסה ולכל בתי החולים העצמאיים את מה שצריך לפי ההסכם, אבל אנחנו נרצה שבתקציב המדינה הקרוב – כי כידוע שלוש שנים וחצי לא הוגש תקציב – הדברים האלה יוסדרו בצורה יותר נאותה, כי אומנם בתי החולים האלה מנוהלים על ידי עמותות וכו', אבל בסוף אלה בתי חולים ציבוריים במלוא מובן המילה.

ניצן הורוביץ: אזרחים ישראלים מתאשפזים בהם.

ניצן הורוביץ: למשל, באזור ירושלים אין בית חולים למדינה – זאת אומרת, לממשלה; זה הדסה או שערי צדק.

ניצן הורוביץ: אלה בתי חולים שנמצאים במצוקה וצריך לפתור אותה.

ניצן הורוביץ: אנחנו פועלים בעניין הזה, וכבר עכשיו אפשר להעביר להם כסף.

משה ארבל: 10% מרע"מ ויש תקציב.

ניצן הורוביץ: סליחה?

משה ארבל: כבוד השר, 10% מהתקציב של רע"מ, 500 מיליון שקל.

משה ארבל: 10% מהתקציב של רע"מ – יש לך תקציב.

ניצן הורוביץ: תראה, אני מנסה להתייחס לזה ברצינות, מה שנקרא, כי זה נושא רציני, ולא לעשות פה איזה ניגוחים פוליטיים.

ניצן הורוביץ: יכולתי לעמוד פה, חבר הכנסת ארבל, ולצעוק במשך חמש שעות: איפה הייתם, והשר ליצמן והשר אדלשטיין, ואיפה הייתם עד לפני שבועיים.

יעקב ליצמן: – – –

ניצן הורוביץ: יכולתי, יכולתי.

ניצן הורוביץ: יכולתי אבל אני לא עושה את זה, כי אני מנסה להתייחס לזה ברצינות, כי זה נושא רציני, ולא צריך לגלוש לעניין הזה.

משה ארבל: – – –

ניצן הורוביץ: עכשיו אנחנו נמצאים בממשלה – – –

משה ארבל: אני מסכים איתך – – –

ניצן הורוביץ: תן לי לגמור.

משה ארבל: – – –

ניצן הורוביץ: לא, אל תשאל באמצע הדברים.

ניצן הורוביץ: לא, אל תשאל באמצע הדברים, אני לא יכול לשמוע.

משה ארבל: למה אתה לא יכול לשמוע?

ניצן הורוביץ: כי אני רוצה להשלים את התשובה.

דוד ביטן: תן לו להשלים את התשובה.

ניצן הורוביץ: אני לא מחסידי האמירות "איפה אתם", כי באמת הייתם עד לפני שבועיים.

ניצן הורוביץ: אתם חתומים על ההסכמים האלה.

ניצן הורוביץ: אתם.

משה ארבל: – – –

ניצן הורוביץ: אבל אני לא אומר את זה.

אופיר כץ: אתה לא אומר, אבל אמרת שלוש פעמים.

ניצן הורוביץ: הינה אמרתי, כשאמרתי – אבל אנחנו עכשיו צריכים לבצע, אנחנו צריכים לבצע, ואני רוצה להביא מדיניות אחרת, ואני רוצה להכניס אותה לתקציב, של קביעת בסיס הרבה יותר ברור לתקצוב בתי החולים.

יעקב ליצמן: חלוקה שוויונית בין – – – לבין קופת חולים.

יעקב ליצמן: כולם אותה אופרציה, כולם שווים.

ניצן הורוביץ: אני מסכים.

דוד ביטן: ייתנו לממשלתיים כמו לציבוריים.

ניצן הורוביץ: אגב, אני הייתי שמח שכל בתי החולים במדינה יהיו ממשלתיים ויהיו בבעלות המדינה.

ניצן הורוביץ: אני לא בטוח שאת זה בתי החולים היו רוצים.

ניצן הורוביץ: בכל מקרה, הגישה שלי היא גישה ממלכתית, ואני חושב שכל בית חולים ציבורי שפועל צריך לקבל תקציב בצורה ראויה, ולא צריך לאלץ אותם, לפי שיטה שהתקבעה פה כבר כל כך הרבה שנים, לתת תקציב חסר כדי שאנשים יגיעו למשרד האוצר ויתחננו ויתחננו ויתחננו, ואתם מכירים את זה הרבה יותר ממני, בסדר?

ניצן הורוביץ: אז אנחנו ננסה לשנות את זה.

ניצן הורוביץ: מה שאנחנו רוצים לקדם זה מודל תקצוב לאומי, שתחולק תוספת תקציב תוספתית קבועה על פי מדדים שקופים ואחידים שתאפשר למנהלי בתי החולים ודאות תקציבית בתחילת השנה.

ניצן הורוביץ: מה שקורה עכשיו הוא שהם נכנסים לשנה, עובדים, מתחייבים וכדומה, ואין להם יכולת לדעת מה יהיה בסוף השנה.

ניצן הורוביץ: זאת שיטה שמשרתת אינטרסים מסוימים, ואנחנו רוצים לשנות אותה.

עאידה תומא סלימאן: – – – אולי צריך באמת – – –

עאידה תומא סלימאן: טוב, תראי, התחשבנות בין קופות החולים לבתי החולים זה גם נושא שלא הוסדר כבר כמה שנים במדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: קוראים לזה cap.

עאידה תומא סלימאן: זה קובע את התשלומים שכל קופת חולים מעבירה לכל בית חולים – – –

יעקב ליצמן: לא, לא, היא דיברה על מעבר ל-cap, היא אמרה – – –

ניצן הורוביץ: לא, לא, יש גם במסגרת ה-cap הנחות שצריך לתת מהשקל הראשון, אבל לא חשוב.

ינון אזולאי: ראית שלך הוא עונה ואותי הוא אפילו לא רוצה לשמוע.

ינון אזולאי: רק תסתכלי על ההבדל.

ניצן הורוביץ: בכל אופן אני חושב שהשיטה הזאת שהייתה קיימת עד היום היא לא שיטה טובה.

ניצן הורוביץ: אומנם כן, אפשר להגיד שהיא גורמת לכך שבתי החולים הציבוריים יהיו יעילים, כי הם כל הזמן לחוצים בכסף אז הם מאוד מנסים להיות יעילים, אבל אני לא חושב שזאת שיטה לנהוג מול בתי חולים במדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: אנחנו ננסה לעשות כבר בתקציב הקרוב תקצוב שונה ומודל שונה לבתי החולים האלה, כך שלא נצטרך כל שנה לראות פה את המראות האלה שבאים מנהלי בתי חולים מכובדים ובאמת צועקים וקובלים על זה שאין להם כסף והם מתקשים.

ניצן הורוביץ: זה לא צריך להיות ככה, ובכוונתי לשנות את זה.

ניצן הורוביץ: תודה.

דוד ביטן: מה אתה מציע?

דוד ביטן: לאיזו ועדה להעביר?

ניצן הורוביץ: בשמחה, לכל ועדה שתרצו.

ניצן הורוביץ: אין לי שום התנגדות שהנושא הזה יהיה על סדר-היום; להפך – רק יעזור לנו.

אופיר כץ: היו כמה דיונים על זה בוועדת הכספים, אז אולי – – –

יעקב ליצמן: ועדת הבריאות.

ניצן הורוביץ: אין לי בעיה.

דוד ביטן: ליצמן, מכיוון שהיית שר הבריאות, אתן לך ראשון.

ישראל אייכלר: ועדת הבריאות.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, היות שאמרת שאתה לא רוצה להיכנס לפוליטיקה, גם אני לא.

יעקב ליצמן: לא, לא, אני מדבר על עניין הבריאות כרגע.

יעקב ליצמן: לפני כמה שנים, היות שלא היה תקציב מאז, אני חייב לגלות כאן – כשאני הגעתי למשרד הבריאות לא הייתה אגורה שחוקה אחת לבתי החולים הציבוריים.

יעקב ליצמן: כדי שתבין מה הפער כאן, הייתה שביתת רופאים, העלו את שכר הרופאים ושכר האחיות, בצדק, אז המדינה כיסתה את כל בתי החולים הממשלתיים, ואת הציבוריים היה צריך לכסות לבד.

יעקב ליצמן: פיקוח זה דבר אחד שמבדיל.

יעקב ליצמן: באתי ואמרתי: למה שלא יקבלו תקציב?

יעקב ליצמן: בכוח רב מול האוצר סידרתי להם מהשנה הראשונה 200 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: הלכתי לראש הממשלה דאז נתניהו ואמרתי לו: אני לא מוכן שנמשיך את הסיפור הזה – לא לנצרתיים, לא למעייני הישועה, לא להדסה ושערי צדק.

יעקב ליצמן: צריך תקציב מסודר, והגעתי להסדר איתו – אם הוא היה נשאר.

יעקב ליצמן: ההסדר אמר כך: אנחנו הולכים להעלות את מס הבריאות ב-0.5%, מ-4.5% עד 5%, ואז זה מכניס מיליארד שקל לקופת המדינה.

יעקב ליצמן: מיליארד השקל האלה הולכים להיות אך ורק לבתי חולים ציבוריים, אך ורק, וזה המקור שהסכמתי לו, שהיה צריך להיות אם היה תקציב.

יעקב ליצמן: לצערי, מאז לא היה תקציב.

יעקב ליצמן: אז נכון שכל השנים דאגנו לממשלתיים.

יעקב ליצמן: הרבה דברים עשיתי, ולא דיברת כרגע על זה שכמעט כל בתי החולים הציבוריים היו בפשיטת רגל, וחשבנו על זה, וכל הדברים האחרים.

יעקב ליצמן: תודה.

ניצן הורוביץ: נכון.

ניצן הורוביץ: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אמסלם.

אוסאמה סעדי: – – –

דוד ביטן: מותר, מותר לי עד שש.

דוד ביטן: תקבל, אוסאמה, כולם מקבלים, לשר יש זמן.

ניצן הורוביץ: האמת שלא ממש, אבל בסדר.

דוד אמסלם: אדוני השר, א.

דוד אמסלם: אני רוצה לאחל לך הצלחה בתפקיד.

ניצן הורוביץ: תודה.

דוד אמסלם: ב.

דוד אמסלם: אני מחזק את ידיך.

דוד אמסלם: הסיפור של העיוות – פשוט אני נכנסתי לנושא הזה לפני כשנתיים – בין בתי החולים של מדינת ישראל לבין בתי החולים הציבוריים הפרטיים הוא פשוט בלתי מתקבל על הדעת.

דוד אמסלם: נהפוך הוא, חשבתי אז שלא זו בלבד שבית החולים הציבורי מקים את בית החולים גם על חשבון עצמו ולא על חשבון המדינה, גם מתקצבים אותו פחות.

דוד אמסלם: שם נתנו לכיסוי הגירעונות 2 מיליארד שקל, ופה כמעט 200, 250 מיליון שקל – דבר שלא מתקבל על הדעת.

דוד אמסלם: לכן אני שמח שאתה נכנס לעניין הזה, בגלל שאנחנו בירושלים וסביבתה, שמהווים כ-10% מאוכלוסיית מדינת ישראל, יש לנו רק בתי חולים שהם ציבוריים.

ניצן הורוביץ: נכון.

דוד אמסלם: גם השר ליצמן נכנס בעובי הקורה והוביל את הנושא הזה בזמנו.

דוד אמסלם: דבר שני, סוגיית ה-cap היא סוגיה חשובה מאוד.

דוד אמסלם: היא מובילה לחלק מהמשבר הזה.

דוד אמסלם: הדבר השלישי שאני מציע לך זה גם להיכנס לכל הנושא של המעברים בין הקופות, שגם הוא מכניס חוסר שקט ואי-ודאות בעניין.

דוד אמסלם: צריך להבין, מערכת הבריאות היא מערכת עצומה, כבדה ביותר במדינת ישראל, כמעט כמו מערכת הביטחון.

דוד אמסלם: אם אתה מביא לשם עוד 200, 250 מיליון שקל, זה לא הסיפור, ולכן האוצר, כהגדרה או כתפיסת עולם, תמיד מרעיב את המערכת הזאת, כדי שלכאורה היא תתייעל, בגלל שהוא עצמו לא יודע כמה צריך לתת.

דוד אמסלם: לכן צריך להפסיק עם הדבר הזה, בוודאי לתת איזושהי מדיניות ארצית.

דוד אמסלם: אם תזדקק לסיוע שלי או של השר ליצמן, בוודאי אנחנו נשמח לסייע, גם בעצות וגם אם צריך לדבר עם פקידים כאלה או אחרים.

דוד אמסלם: לך, אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה להגיד לך, דפקת הופעה היום, חבל על הזמן.

דוד אמסלם: הרבה זמן לא ראיתי אותך בעניבה.

דוד אמסלם: חשבתי שהיום יש לך איזה אירוע, חתונה וכו'.

דוד ביטן: – – – לא מרגיש טוב היום – – –

דוד אמסלם: אבל אני רוצה לומר עוד משפט אחרון למר טופורובסקי ולכל חבר מרעיו בקואליציה.

ניצן הורוביץ: טוב, זה כבר לא במסגרת – – –

דוד אמסלם: ביטן, המיקרופון שלך לא פתוח, אבל אני שומע אותך עד פה, תתפלא.

דוד ביטן: באמת?

דוד אמסלם: יפה, עכשיו הוא עובד.

דוד אמסלם: אתה לא תאמין, מאז שהגעת הוא לא עובד, אבל כל האולם שמע אותך, כולל אלה ביציע.

דוד ביטן: טוב, תודה רבה.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר עוד משפט אחד ואחרון למר טופורובסקי.

דוד אמסלם: אנחנו באופוזיציה, כשהיינו בקואליציה – בועז טופורובסקי – – –

דוד ביטן: איפה הוא?

דוד אמסלם: אני לא מכיר שם שלושת רבעי מהם.

דוד אמסלם: הם מתחלפים כל שבוע, אני לא מכיר אותם.

דוד אמסלם: אמרתי: תנו להם פתקאות כדי שנבין מי אלה הח"כים שכל היום נכנסים, כל העובדים הזרים, מה שנקרא.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני מקווה שיישאר כסף גם אחרי העובדים הזרים לתת לכם, לבריאות, אבל עדיין אני רוצה לומר להם: תסתכלו איך ביטן מנהל את העסק, איך אנחנו מנהלים את זה.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשהיינו בקואליציה, תמיד גם ניהלנו את זה בנחת רוח, ובפרלמנט באנו לדבר.

דוד אמסלם: אנחנו לא בבית סוהר ואנחנו לא האסירים ואתם הסוהרים.

דוד אמסלם: לכן, טופורובסקי, קח את ההקלטה, תראה את מה שקורה בישיבה, תעשה שיעורי בית, אתה, סילמן וכל החבר'ה, ותתנהגו ככה.

דוד ביטן: אנחנו כל הלילה פה היום.

דוד ביטן: תודה, דודי.

דוד ביטן: תדע שטופורובסקי עשה המצאה חדשה: להוציא אדם באמצע ההצבעה.

דוד ביטן: זה לא היה עד עכשיו, הוא הצליח לרשום את זה.

דוד אמסלם: הוא אמר לו: יש לך שתי שניות לדבר ותצא החוצה.

קריאה: – – –

דוד ביטן: אוסאמה, בבקשה.

ישראל אייכלר: הם ילמדו את זה בדרך הקשה, שכך לא מתנהגים.

דוד אמסלם: יעקב – – – רס"ר משמעת – – –

דוד ביטן: דודי, אמרת את שלך.

דוד ביטן: אמרת, מספיק.

דוד אמסלם: – – –

דוד ביטן: בסדר, דרך אגב.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, אמרת בצדק שהשיטה שהייתה עד עכשיו לא הייתה בסדר.

אוסאמה סעדי: אני קורא לזה רק כיבוי שרפות.

אוסאמה סעדי: כשהגירעון היה מגיע עד הראש והיו הפגנות, אז היו מכבים שרפות, וגם הפעם.

אוסאמה סעדי: אני זוכר שאני, אתה וחבריי מאותה סיעה היינו, חבר הכנסת אחמד טיבי והשאר, באוהל המחאה באותו יום סוער, גשום.

ניצן הורוביץ: נכון.

אוסאמה סעדי: היינו עם מנהלי בתי החולים, ואפילו את ההסכם שחתמו לא מקיימים.

אוסאמה סעדי: חברי דוד אמסלם הזכיר את העניין של ירושלים, שני בתי החולים היחידים שנמצאים כאן, הדסה ושערי צדק, אבל גם שלושת בתי החולים בנצרת – אל-אנגליזי ואל-פרנסאווי ואל-מסתפשא לעילה אל-מוקדסה – שלושת בתי החולים בנצרת, הבנתי שאתה הולך לבקר בהם בחודש הבא, בחודש יולי.

ניצן הורוביץ: לא קבענו, אבל בשמחה.

אוסאמה סעדי: אתה הקדמת אותי.

אוסאמה סעדי: השר הקודם ליצמן ביקר שם ופתח MRI ועוד כמה דברים, ואני מקווה שגם אתה תוכל לעזור לשלושת בתי החולים האלה, שהוקמו במימון פרטי.

אוסאמה סעדי: אני אומר ומציין שמדינת ישראל הקימה רק בית חולים אחד בעשרות השנים האחרונות, שזה בית החולים אסותא באשדוד, אז צריך להגיד כל הכבוד לבתי החולים הציבוריים האלה, שהקימו ובנו את עצמם מכספם.

אוסאמה סעדי: צריך לתת להם שוויון, כמו שאר בתי החולים.

אוסאמה סעדי: הם לא צריכים לקבץ נדבות כל שנה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אופיר כץ.

דוד ביטן: אחריו – השר, אם ירצה להשיב או להוסיף משהו.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: אדוני השר, שיהיה לך בהצלחה.

ניצן הורוביץ: תודה.

אופיר כץ: הנושא שבאמת קרוב לליבי, כתושב עפולה, זה צמצום הפערים בשירותי הבריאות בין הפריפריה למרכז – אדוני השר, אני אשמח שתקשיב.

ניצן הורוביץ: כן, כן, מאה אחוז.

ניצן הורוביץ: סליחה.

אופיר כץ: סיירתי בכל בתי החולים בפריפריה, גם בדרום, גם בצפון, גם ביקרתי בבתי החולים הנצרתיים.

אופיר כץ: יש באמת מצוקה, ויש פערים מאוד מאוד מאוד גדולים.

אופיר כץ: אני מזמין אותך.

אופיר כץ: הזמנתי כמה מחקרים ממחלקת המידע של הכנסת לגבי הזמן שמחכים בפריפריה, אם זה לבדיקת MRI, לבדיקת CT; מספר הרופאים – הפערים בין בית חולים בפריפריה לבית חולים במרכז.

ניצן הורוביץ: המתנה למומחים – גם זו בעיה; ניתוחים.

ניצן הורוביץ: כן.

אופיר כץ: כן.

אופיר כץ: בכל פרמטר שתבחר אתה תמצא את הפריפריה אחרונים ברשימה.

ניצן הורוביץ: כן, כן.

אופיר כץ: והתוצאה שאנחנו מקבלים – מחכים יותר לתורים ומקבלים שירות פחות טוב.

ניצן הורוביץ: נכון.

אופיר כץ: אני חושב שיש מה לעשות.

אופיר כץ: למשל, השר לשעבר ליצמן – מרכז לצנתור מוח, שלא היה לנו בצפון, הוא סייע גם ברישיון וגם בתקציב, לאחר סיור שעשינו שם והעליתי את זה בפניו.

אופיר כץ: מרכז שיקום, שגם לא היה לנו בצפון, ומהשר אדלשטיין ומשר האוצר כץ – הם עמדו לעצור את העבודות, והשגנו תקציב נוסף של 60 מיליון שקלים כדי שיהיה לנו סוף-סוף מרכז שיקום ראשון.

אופיר כץ: כדאי שתיכנס לפערים האלה ברמה הגיאוגרפית, ובאמת, תיקח את המחקרים, הם יעזרו לך להבין את עוצמת הפערים.

אופיר כץ: כל מה שתביא בהקשר הזה של בתי החולים בפריפריה – אני מבטיח לך שאני באופן אישי אהיה פה בשביל לעזור ולתמוך.

דוד ביטן: טוב.

אופיר כץ: תודה.

דוד ביטן: כבוד השר.

ניצן הורוביץ: כן.

ניצן הורוביץ: אני אתייחס.

ניצן הורוביץ: תראו.

ניצן הורוביץ: קודם כול, צריך להבין שבמדינת ישראל ההוצאה הלאומית על בריאות היא נמוכה באופן משמעותי מבמדינות מתקדמות, נגיד הממוצע ב-OECD, כן?

ניצן הורוביץ: וזה מה שגורם לאורך השנים לפער הזה.

ניצן הורוביץ: אנחנו מוציאים פחות על בריאות מבחינת ההוצאה הלאומית.

ניצן הורוביץ: אגב, מערכת הבריאות שלנו טובה מאוד, יעילה מאוד, אבל כמו שאמרו כאן, היא מורעבת, חונקים אותה; הנתונים לפנינו, וזה כבר הרבה שנים ככה.

ניצן הורוביץ: זה מצב שהוא לאורך שנים, זה לא חדש, וצריך לעשות פה איזשהו שינוי.

ניצן הורוביץ: ונכון, אתה צודק לגמרי – מי שיותר נפגע מזה אלה אנשים יותר עניים ואנשים בפריפריה.

ניצן הורוביץ: אגב, בדרום נפגעים יותר מבצפון.

ניצן הורוביץ: הפער הכי גדול הוא בדרום, אגב.

אופיר כץ: – – – בצפון – – –

ניצן הורוביץ: עכשיו, יש לי פה רק תוספת לגבי בתי החולים.

ניצן הורוביץ: אני לא ראיתי את הנתונים, יש לי פה פשוט את המספרים.

ניצן הורוביץ: בתי החולים העצמאיים – לגבי המספרים, אז אפשר לשמוע ש-325 מיליון כבר הועברו עד אפריל, ומה שיועבר באופן – – –

יעקב ליצמן: בקורונה, נכון?

ניצן הורוביץ: השנה.

יעקב ליצמן: הקורונה – – –

ישראל אייכלר: – – – הבדל מקורונה.

יעקב ליצמן: – – –

ניצן הורוביץ: אז רגע, אני אסביר.

ניצן הורוביץ: עכשיו, עוד 67 מיליון יועברו באופן מיידי עם הגשת קבלות וכו' וחתימה על הסכם הבראה.

ניצן הורוביץ: בשבוע הבא יועברו – זאת אומרת, יועברו עד אמצע יולי – בשבוע הבא – 109; עד אמצע יולי – בסך הכול עד סוף יולי יועברו 205 מיליון שקל, ובחודשים אוגוסט ונובמבר – עוד 30 מיליון שקל, כך שעד סוף השנה יועברו להם בסך הכול 630 מיליון שקל, והכסף אמור להגיע באופן ממש מיידי.

ניצן הורוביץ: ואני אומר כאן גם לחברי הכנסת, וטוב שאתם ערים לעניין הזה: צפוי דיון קשה במסגרת התקציב.

ניצן הורוביץ: אני אומר את זה – צפוי דיון קשה.

ניצן הורוביץ: מערכת הבריאות תעמוד על שלה, אבל בהחלט אנחנו נשמח לתמיכה גם בדיוני התקציב בכנסת.

ניצן הורוביץ: אין שום ספק שזה חוצה מחנות פוליטיים.

יצחק פינדרוס: – – – שלנו על הבנייה העודפת שלהם, וההסכם ממומש.

ניצן הורוביץ: אנחנו רוצים שמדינת – – –

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: ההסכם ממומש.

דוד ביטן: צריך יותר מהסכם.

ניצן הורוביץ: פינדרוס, אנחנו רוצים שמדינת ישראל – –

דוד ביטן: ההסכם ממומש.

ניצן הורוביץ: – – תעמוד בסטנדרטים של תקצוב הבריאות כמו מדינות מתקדמות אחרות בעולם.

ניצן הורוביץ: זה שאנחנו נותנים את השירות הזה, ובאמת הרמה בישראל גבוהה מאוד, לא אומר שצריך כל הזמן לחנוק את המערכת ולהשאיר אותה במצב כזה.

דוד ביטן: טוב.

דוד ביטן: תודה.

ניצן הורוביץ: כן?

ניצן הורוביץ: עכשיו – – –

דוד ביטן: לאיזו ועדה אתה רוצה להעביר, לבריאות?

ניצן הורוביץ: מה שאתם רוצים.

ניצן הורוביץ: ועדת הבריאות – היא כבר קמה?

ניצן הורוביץ: היא עוד לא קמה.

ניצן הורוביץ: ועדת כספים.

דוד ביטן: חברים, יש פה נושא כספי ונושאים אחרים.

דוד ביטן: לאן אתם רוצים להעביר?

אופיר כץ: ועדת העבודה והרווחה.

ניצן הורוביץ: עבודה והרווחה.

ניצן הורוביץ: להעביר לבריאות – יעבירו לבריאות.

דוד ביטן: עבודה ורווחה או כספים?

דוד ביטן: נעביר את זה לכספים.

דוד ביטן: מה שאני מבקש – אם כבר יש דיון בוועדה, תשקלו גם את העניין של להפוך אותם לבתי חולים ממשלתיים.

דוד ביטן: למה אנחנו צריכים להתעסק בזה כל היום?

דוד ביטן: ישאירו את המבנים בבעלות העמותות וינהלו את זה באמצעות הממשלה ונגמר הסיפור.

ניצן הורוביץ: כן.

דוד ביטן: למה צריך כל היום לבוא ולבקש כסף?

דוד ביטן: תיתנו להם מראש.

ניצן הורוביץ: אוקיי.

ניצן הורוביץ: תודה.

דוד ביטן: טוב, הצבעה.

דוד ביטן: אנחנו נעביר את זה לוועדת הכספים.

דוד ביטן: מי שבעד – יצביע בעד.

דוד ביטן: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: תשעה בעד, אפס מתנגדים.

דוד ביטן: ההצעה עוברת לדיון בוועדת כספים.

דוד ביטן: תודה רבה.

אחמד טיבי: – – –

דוד ביטן: אין בעיה.

דוד ביטן: תוסיפי בבקשה את חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: – – –

דוד ביטן: אז התוצאה היא עשרה בעד ואפס מתנגדים.

דוד ביטן: הוספתי את טיבי.

דוד ביטן: << הלסי >> מצבו המחריד של המרכז לבריאות הנפש מזור בעכו << הלסי >>

דוד ביטן: הנושא הבא הוא הצעות דחופות לסדר-היום בנושא: מצבו המחריד של המרכז לבריאות הנפש מזור בעכו, מס' 59 ו-65.

דוד ביטן: חבר הכנסת אופיר כץ.

אופיר כץ: זה שלוש או חמש דקות?

דוד ביטן: שלוש דקות.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דוד ביטן: עכשיו זה נהיה שש דקות.

דוד ביטן: רגע, יש פה בעיה.

דוד ביטן: כן.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: מכובדיי השרים, קודם כול, אני רוצה באמת להודות ליושב-ראש ולנשיאות על אישור ההצעה הדחופה לסדר-היום בנושא הבאמת-חשוב ומשמעותי הזה.

אופיר כץ: לפני כשבוע הגעתי למרכז לבריאות הנפש מזור בעכו.

אופיר כץ: קיבלו אותי הצוות המקסים והמסור של המרכז, אנשים מוכשרים שעושים עבודת קודש בהובלה של ד"ר קרן גינת.

אופיר כץ: זה לא בית החולים הראשון שהייתי בו; סיירתי בכל בתי החולים בפריפריה, בצפון ובדרום.

אופיר כץ: בכל סיור אני שומע את המצוקות והבעיות של אותם בתי חולים שאליהם אני מגיע.

אופיר כץ: גם הפעם הצוות פרס לפניי את הבעיות.

אופיר כץ: רשמתי, הקשבתי, ואז יצאנו לסיור.

אופיר כץ: נחנקתי.

אופיר כץ: המראות היו מחרידים, אדוני השר.

אופיר כץ: המראות היו מחרידים.

אופיר כץ: בחיים לא ראיתי מרכז רפואי במצב כל כך נורא.

קריאה: – – –

אופיר כץ: מזור בעכו, כן.

אופיר כץ: התנאים של המטופלים שם היו זוועתיים: מבנים קטנים וישנים, קירות מתקלפים; הצפיפות בחדרים הייתה בלתי נתפסת.

אופיר כץ: בחדר כל כך קטן – תבינו, חדרים כמו שיש לנו בכנסת – בחדר כזה ישנים שמונה מטופלים.

אופיר כץ: ושתבינו, האוכלוסייה שמגיעה למרכזים האלה היא בין האוכלוסיות החלשות ביותר במדינת ישראל.

אופיר כץ: אתם חושבים שאוכלוסייה כזאת – זה מסייע לה, תנאים כאלה, סביבה כזאת?

אופיר כץ: ראיתי שם אנשים מכבסים את הבגדים שלהם בדלי במסדרון, ואותו אחד שכיבס את המכנסיים עם דלי וסבון גם שאל והתנצל ואמר: מה, עשיתי פה משהו לא בסדר?

אופיר כץ: הוא פחד שהוא עשה משהו לא בסדר, שלא יעשו לו משהו, חלילה.

אופיר כץ: מסתבר שמכונת הכביסה הייתה מקולקלת, אז הם כיבסו את הבגדים בידיים.

אופיר כץ: שירותים מעורבים לשני המינים ביחד.

אופיר כץ: בשביל בני אדם בריאים התנאים האלה מובילים למצבי קיצון, אז תדמיינו לכם מה זה עושה להם.

אופיר כץ: עם כל הרצון הטוב, הצוותים הרפואיים לא מסוגלים להעניק להם את הטיפול שהם היו רוצים לתת להם, ועל כן נוצרת דלת מסתובבת – חולים שיוצאים וחוזרים למרכזים בתקופות זמן קצרות בגלל שלמרכזים לא היה את סל הכלים המספיק לשקם אותם.

דוד ביטן: עליזה.

אופיר כץ: כיום קיים צו של בית המשפט הקורא לפנות את בית החולים מהקרקע שעליה הוא נמצא, אך הנהלת בית החולים עדיין לא יודעת לאן מתכננים בכלל להעביר אותם ומתי.

אופיר כץ: חוסר הוודאות והמצב המשפטי מובילים למצב ביניים שבו בית החולים לא מקבל תקציב לשיפוץ, ומהצד השני – לא מועבר למבנה חדש.

אופיר כץ: זה פשוט מתסכל.

אופיר כץ: גם מגיעים יותר מטופלים, והם לא יכולים להתרחב.

אופיר כץ: לכן נוצרת הצפיפות הבלתי-אפשרית הזאת, פשוט.

אופיר כץ: היה לי קשה מאוד לצאת משם.

אופיר כץ: עשיתי חשבון נפש על איך אנחנו כמדינה, כחברה, מעלימים עין מהמצב של תחום בריאות הנפש בארץ.

אופיר כץ: אנחנו לא שומעים על זה בתקשורת מספיק.

אופיר כץ: אנחנו לא מדברים על זה ביום-יום.

אופיר כץ: אנחנו מדחיקים.

אופיר כץ: אבל אני אומר כאן: אסור לנו לעשות את זה.

אופיר כץ: חברה מודדת את עצמה לפי היחס לחלשים בה, ואנחנו מוכרחים לקחת על זה אחריות.

אופיר כץ: אני באמת אומר לכם, לקח לי כמה ימים להתאושש מהביקור הזה שם.

אופיר כץ: המצב בארץ גרוע בתחום, אך הוא גרוע עוד יותר כשמדובר בפריפריה.

אופיר כץ: ממוצע המיטות הארצי לבריאות הנפש הוא 0.41 ל-1,000 נפש.

אופיר כץ: במרכז הוא 0.49 מיטות ל-1,000 נפש, בירושלים – 0.41, ואז, כשמגיעים לפריפריה בצפון – 0.28 מיטות ל-1,000 נפש, ובדרום – 0.27 מיטות ל-1,000 נפש.

אופיר כץ: אלה נתונים מרתיחים, אבל לא מפתיעים.

אופיר כץ: אני עוסק כבר שנתיים בתחום הבריאות, וספציפית בתחום הבריאות בפריפריה.

אופיר כץ: אני מאמין שבנושא הזה, כפי שכבר נאמר, אין קואליציה ואין אופוזיציה.

אופיר כץ: חברי כנסת מכל הסיעות תמכו ביוזמות שלי ושיתפו איתי פעולה על מנת לקדם את הנושא הזה.

אופיר כץ: אני מלא תקווה שגם הקואליציה הנוכחית תנהג כך.

אופיר כץ: ראיתי אותך, שר הבריאות, בביקור הראשון שלך מגיע לבני המרכז לבריאות הנפש אברבנאל, ואני מברך על כך שזה המקום הראשון שבחרת להיות בו.

אופיר כץ: אני חושב שזה מאוד חשוב, ואני מחזק אותך על כך.

אופיר כץ: זו חובתנו לסייע לאלו הזקוקים לכך מכול, ועל כן, אבקש להעביר את הדיון לוועדת הכספים, על מנת למצוא פתרון לתקציב שאין להם לשפץ ולהרחיב את בנייני המגורים.

אופיר כץ: תודה.

דוד ביטן: כבוד השר.

דוד ביטן: אה, רגע, סליחה, טעות שלי.

דוד ביטן: חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

דוד ביטן: בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד השר, כבוד יושב-ראש הישיבה, האמת היא, אופיר, ריגשת.

מיכל מרים וולדיגר: כשאיתי מדברים על בריאות הנפש, ישר מתחילות ליזול לי דמעות בעיניים, כי אני לא רואה מספרים – אני רואה אנשים.

מיכל מרים וולדיגר: אני רואה את האנשים, אני לא רוצה להגיד החולים ביותר, כי זה לא פייר, אבל כן, אנשים שנמצאים בסוף שרשרת המזון ואליהם אף אחד לא מתייחס.

מיכל מרים וולדיגר: אז קודם כול תודה רבה.

מיכל מרים וולדיגר: באותה הזדמנות אני רוצה גם להודות לחברתי אמילי מואטי, שהצטרפה אליי למאבק על בריאות הנפש, וגם לכבוד השר.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד השר – רוצה להודות לך שוב.

מיכל מרים וולדיגר: כבר הודיתי בעבר ואני אודה שוב על הביקור הראשון, ובכלל, אני משוחחת איתך מדי פעם, ואני יודעת שהנושא הזה הוא מאוד מאוד חשוב.

מיכל מרים וולדיגר: אבל בגלל שהוא כל כך נדחק לקרן זווית, אז אנחנו נמשיך ונדבר עליו שוב ושוב, ולא רק נדבר אלא גם נעשה.

מיכל מרים וולדיגר: מבית החולים מזור: שעת לילה מאוחרת, מתמודדי הנפש המאושפזים נמים את שנתם.

מיכל מרים וולדיגר: שקט.

מיכל מרים וולדיגר: לפתע – מהומה.

מיכל מרים וולדיגר: ברגע אחד החלו צעקות ובלגן.

מיכל מרים וולדיגר: בשל הצפיפות הנוראית, שני מתמודדים פגעו בלא מתכוון, באמצע השינה, האחד בשני.

מיכל מרים וולדיגר: אתם יודעים כמה מתמודדים אוכלסו בחדר אחד?

מיכל מרים וולדיגר: אתם כבר יודעים, כי חברי אמר פה את זה קודם: שמונה.

מיכל מרים וולדיגר: אני ביקרתי, לדעתי, בכל בתי החולים לבריאות הנפש במדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: הצפיפות ברובם נוראית, אבל במזור, באמת, אי-אפשר לתאר את זה: שמונה אנשים בחדר אחד, ותיאר את זה שוב חברי – זה פשוט בלתי אפשרי.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו לא היינו מצליחים לחיות במצב כזה.

מיכל מרים וולדיגר: קחו בחשבון בן אדם שגם ככה יש לו רעשים בראש, והוא לא מסוגל לתפקד, ואז גם רעשים חיצוניים מצטרפים לכל הסיפור הזה – בלתי אנושי, פשוט לא אנושי.

מיכל מרים וולדיגר: ואל תטעו, צוות בית החולים, לפחות ברובו, עושה כמיטב יכולתו לתת מה שאפשר כדי שמתמודדי הנפש יוכלו לקבל טיפול ראוי, אבל המענים הם כאין וכאפס לעומת הצרכים.

מיכל מרים וולדיגר: נוהגים לומר שמערכת הבריאות היא מערכת מורעבת.

מיכל מרים וולדיגר: האמת היא שמערכת בריאות הנפש היא בצום, צום מתמשך שאף אחד לא יודע מתי הוא יישבר ומי יישבר לפני מי.

מיכל מרים וולדיגר: מערכת בריאות הנפש היא החצר האחורית של החצר האחורית.

מיכל מרים וולדיגר: 3% בכלל האוכלוסייה התאשפזה, מאושפזת או תתאשפז במחלקות פסיכיאטריות בצורה כזאת או אחרת.

מיכל מרים וולדיגר: 3% – שלושה אנשים מתוך 100.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו מדברים על עשרות אלפי אנשים.

מיכל מרים וולדיגר: ועוד לא דיברתי על כך שאחד מתוך ארבעה אנשים יצטרך טיפול מקצועי כזה או אחר בתחום בריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: זה יכול להיות כל אחד מהאנשים הקרובים אליכם, לא רק קרובים אליי, אלא אל כל אחד ואחד מכם.

מיכל מרים וולדיגר: להלן כמה נתונים שמספרים יותר מכול את המצב העגום בתחום בריאות הנפש בכלל ואת היחס לתושבי הצפון בפרט: בית החולים מזור משרת את אזור הגליל, הגליל העליון, הגליל התחתון – כמיליון אנשים, מיליון נפש.

מיכל מרים וולדיגר: בבית החולים יש כ-350 מיטות, ו-120 מתוכן הן "מיטות ממושכות"; שמונה אנשים בחדר, כמו שאמרתי.

מיכל מרים וולדיגר: הממוצע הארצי בבריאות הנפש, כמו שאמר חברי, הוא 0.4 מיטות ל-1,000 נפש.

מיכל מרים וולדיגר: תחשבו כמה מיטות צריך אם הוא משרת 1,000,000 אנשים, אבל אין מספיק מיטות.

מיכל מרים וולדיגר: התפוסה במזור היא לא 100% אלא היא כ-120%, כלומר, גם ככה ה-100% הוא מלא אנשים; קחו את ה-120% – תקבלו הרבה יותר, צפיפות חמורה ביותר.

מיכל מרים וולדיגר: יש מחסור בכוח אדם – פחות מדי פסיכיאטרים.

מיכל מרים וולדיגר: במדינת ישראל יש 11 פסיכיאטרים על כל 100,000 אנשים, לעומת 18 ב-OECD.

מיכל מרים וולדיגר: אני כבר מסיימת.

מיכל מרים וולדיגר: אני רק אגיד שבדנמרק, בארצות הברית לדוגמה, היו 17 פסיכיאטרים על כל 100,000 אנשים, ושם הכינו תוכנית מיוחדת, תוכנית חירום, כי זה היה מעט מדי.

מיכל מרים וולדיגר: אצלנו זה הרבה הרבה פחות.

מיכל מרים וולדיגר: אני כן אסיים ואומר שההוצאה הלאומית על בריאות בארץ עומדת על כ-106 מיליארד שקל.

מיכל מרים וולדיגר: בעוד שבמדינות ה-OECD ההוצאה על בריאות הנפש נעה בין 8% ל-12% מתוך ההוצאה הלאומית על בריאות בכלל, במדינת ישראל היא עומדת על פחות מ-5%.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני כן קוראת לשר, אני קוראת לממשלה: אייכה?

מיכל מרים וולדיגר: אני קוראת לכולם, עכשיו בדיוני התקציב, לשים את בריאות הנפש בראש סדר העדיפויות ולשפר את המצב – להעלות אותה לכיוון ה-10% לפחות, כדי שבאמת לחלשים מתוכנו יהיה מזור.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

דוד ביטן: כבוד השר ישיב.

דוד ביטן: אני לא מבין.

דוד ביטן: הבעיה היא רק בעכו או בכל מקום?

אופיר כץ: הבעיה בכל מקום.

אופיר כץ: בעכו זה יותר – – –

דוד ביטן: אז למה התייחסתם רק לעכו?

דוד ביטן: תתייחסו לכולם.

אמילי חיה מואטי: כי הבעיה שם קיצונית, בגלל – – –

דוד ביטן: בסדר.

מיכל מרים וולדיגר: – – – לכולם, ובמזור במיוחד.

אמילי חיה מואטי: כי הוא צריך לעבור, אז לא משפצים אותו, אז הוא כבר 15 שנים – – –

ניצן הורוביץ: צריך להגיד את האמת, אדוני היושב-ראש, מערכת בריאות הנפש הייתה החצר האחורית של מערכת הבריאות.

ניצן הורוביץ: בהצעה הקודמת דיברנו על המצב של בתי החולים, ופה זה אפילו הרבה יותר חמור, כי זה הוזנח לאורך השנים.

ניצן הורוביץ: איך אומרים?

ניצן הורוביץ: רחוק מהעין, רחוק מהלב; לא רצו לשמוע, לא רצו לראות, לא רצו לתת כסף; זה הציבור הכי הכי חלש – אין לו לובי; יש על זה סטיגמה נוראית.

ניצן הורוביץ: זה סיפור שאף אחד לא רוצה להתעסק איתו, ולכן הגענו למצב הזה.

ניצן הורוביץ: לא רק בישראל, אבל פעם כל הגישה לבריאות הנפש – היו מקימים איזה מין מוסדות כאלה רחוק, רחוק מהעיר, ככה במקומות נסתרים, כדי שלא יראו את האנשים האלה ולא ישמעו אותם.

ניצן הורוביץ: תראו, אין שום ספק, מבחינה מוסרית, ערכית, גם חוקית, אנחנו צריכים לתת להם את השירות הכי טוב.

ניצן הורוביץ: וביחס לצפיפות, על אחת כמה וכמה הרי אנשים שמגיעים למצבים כאלה, דווקא הם צריכים מעטפת יותר רגועה – יותר שקט, יותר תנאים.

ניצן הורוביץ: גם לבן אדם רגיל, בוא נגיד, בריא, להיות בחדר עם שמונה אנשים זה לא פשוט, אז למטופל זה קשה במיוחד.

ניצן הורוביץ: אתם לא הזכרתם, אבל עדיין יש גם תופעה, למרבה החרדה, שאנשים ישנים על מזרנים ודברים מהסוג הזה.

ניצן הורוביץ: ממש חרפה.

ניצן הורוביץ: אני אומר את זה, זה חרפה.

ניצן הורוביץ: אני מכיר את זה לא מהיום, ואנחנו מודעים לעניין.

ניצן הורוביץ: ככה.

ניצן הורוביץ: לגבי מזור באופן ספציפי, יש שם בעיה ספציפית, כי הוא פועל במיקום זמני, כמו שאמרתם.

ניצן הורוביץ: הוא אמור לעזוב שם, לצאת מהמקום הזה, הם אמורים לפנות את השטח.

ניצן הורוביץ: בינתיים קידמו, ניסו לקדם חלופות, להעביר אותו לשטח אחר, אולי במרכז הרפואי לגליל – הגליל זה נהריה – או למרכז הרפואי שמתוכנן לקום בקריות, שהולך להיקרא "בגין", ולשם יעבירו את מזור.

ניצן הורוביץ: אבל בינתיים – אז הבעיה היא שבינתיים לא רוצים להשקיע, ואז זה נראה כמו שזה נראה, וזה נראה רע מאוד.

ניצן הורוביץ: לכן, אנחנו רוצים לטפל בזה.

ניצן הורוביץ: הפתרון יהיה בתקציב הקרוב.

ניצן הורוביץ: הכנו תוכנית, אני חושב, מאוד חשובה ורצינית.

אופיר כץ: אדוני השר, סליחה, אבל זה לא רק בעיה תקציבית.

ניצן הורוביץ: לא, זה – – –

אופיר כץ: – – – שלא נותנים להם לקנות – – –

ניצן הורוביץ: כן, כן.

ניצן הורוביץ: אבל זה הכול עניין תקציבי.

ניצן הורוביץ: אם אנחנו רוצים להעביר אותם, אז צריך לבנות וצריך לתת עוד חדרים.

אופיר כץ: – – – אפילו במבנה זמני – – –

ניצן הורוביץ: כן, אבל משם הם אמורים להתפנות, אז שם לא רוצים לבנות.

אופיר כץ: – – –

ניצן הורוביץ: אבל אני מקבל.

ניצן הורוביץ: אני לא מסכים לה.

אופיר כץ: – – – משפטי.

ניצן הורוביץ: לא.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזה בעיה תקציבית.

דוד ביטן: בשביל להעביר אותה צריך כסף, מה.

ניצן הורוביץ: ודאי.

ניצן הורוביץ: אבל בכל אופן, בתקציב הקרוב, ואני אשמח – לשניכם, במיוחד מיכל, כי את ביקשת – לשתף אתכם ולהראות לכם את מה שאנחנו מגישים במסגרת התקציב הקרוב, שהולך לטפל בכל המכלולים של בריאות הנפש, לא רק בתי החולים.

ניצן הורוביץ: כי בעיניי, בית חולים צריך להיות מה שנקרא המוצא האחרון.

ניצן הורוביץ: עדיף כמה שיותר פתרונות כדי שאנשים לא יגיעו לבית החולים – שיהיו פתרונות בעיקר בקהילה, בטח למצב של חולים כרוניים.

ניצן הורוביץ: למשל באברבנאל, איפה שביקרתי בשבוע שעבר, שליש מהחולים, שליש, הם כאלה שנמצאים שם לאורך שנים.

ניצן הורוביץ: עכשיו, בית חולים זה לא בית לאורך שנים, בית חולים נועד לטפל ולשחרר, אבל בגלל שאין לאן לשחרר ואין מוסדות בקהילה, אז זה לא קורה, ואז אנשים נשארים שם שנים ארוכות, וזה דבר שלא יכול להימשך.

מיכל מרים וולדיגר: – – –

ניצן הורוביץ: נכון.

ניצן הורוביץ: חד-משמעית.

ניצן הורוביץ: גם העירוב שיש שם ובמקומות אחרים בין אלה שנשלחים על ידי בית המשפט לבין מטופלים אחרים הוא גרוע מאוד.

ניצן הורוביץ: בקיצור, יש מכלול שלם של פתרונות שאנחנו מגישים במסגרת התקציב הקרוב, כולל קהילות משקמות, בתים מאזנים, גם שיקום תשתיות בבתי חולים, גם תקני כוח אדם של פסיכיאטרים, אבל גם כוח סיעודי.

מיכל מרים וולדיגר: – – –

ניצן הורוביץ: זה מאוד מפורט.

ניצן הורוביץ: אני ישבתי על זה אתמול עם צוות התקציב של משרד הבריאות, ואני אמרתי שהכוונה שלי היא לשים את סיפור בריאות הנפש בראש סדר העדיפויות של משרד הבריאות, וזה חשוב מאוד שגם אתם תהיו שותפים בזה, כי זה אחר כך יגיע הנה.

ניצן הורוביץ: ואתם יודעים, כבר היום יש לחצים על מערכת הבריאות.

ניצן הורוביץ: ראיתם למשל היום את הכותרת הראשית על תקני הקורונה וכו' וכו'.

ניצן הורוביץ: אנחנו במערכה בעניין הזה.

ניצן הורוביץ: ועוד דבר אחד חשוב לי לומר לסיום בכנסת.

ניצן הורוביץ: תראו, חלק מהבעיה בתחום הזה נובעת גם מסטיגמה, סטיגמה מאוד שלילית שיש לכל הנושא.

ניצן הורוביץ: לכן הרבה אנשים לא רוצים לבוא לטיפול, לכן אנשים לא רוצים לבוא לעבוד במקומות האלה.

ניצן הורוביץ: הציבור מתייחס לזה – בהרבה מקרים לא רוצה לשמוע על הדברים האלה.

ניצן הורוביץ: את הסטיגמה הזאת אנחנו חייבים לעקור, כי היא פשוט פוגעת במטופלים.

ניצן הורוביץ: מחלה פסיכיאטרית היא מחלה כמו כל מחלה אחרת.

ניצן הורוביץ: אני תמיד אומר: יש מחלה של הלב, יש מחלת עור ויש מחלה במוח.

ניצן הורוביץ: מחלה פסיכיאטרית היא מחלה, והטיפול בה הוא טיפול, וזה חלק מעולם הרפואה והבריאות, ואין על זה שום סטיגמה ולא צריכה להיות סטיגמה, ובטח שהם לא צריכים לסבול מאפליה בתקציב – והיא אפליה קשה, לאורך שנים.

ניצן הורוביץ: אז זהו.

ניצן הורוביץ: אני מודה לכם על העניין, לשניכם.

ניצן הורוביץ: שניכם פעילים, ואני בשמחה אשתף אתכם.

ניצן הורוביץ: תעזרו לי, נהיה ביחד בעניין הזה, אני אראה לכם.

דוד ביטן: כולנו, כולנו נעזור.

ניצן הורוביץ: בהחלט.

ניצן הורוביץ: תודה.

דוד ביטן: קודם כול, אני חושב שהתשובה מצוינת, ואני רק מאחל לך שתצליח במשימה הזאת.

דוד ביטן: רגע, רגע.

דוד ביטן: קודם כול, חברת הכנסת מואטי, רצית להגיד משהו?

אמילי חיה מואטי: כן.

דוד ביטן: אז בואי מהצד.

דוד ביטן: אני מציע שתישאר על הדוכן, כי זה קצר.

אמילי חיה מואטי: כבוד השר, בהצלחה.

אמילי חיה מואטי: האדם הנכון במקום הנכון.

אמילי חיה מואטי: תודה.

ניצן הורוביץ: תודה לך.

אמילי חיה מואטי: שאלתי היא מה אנחנו עושים עם – דיברנו על הקריסה של המערך לבריאות הנפש ועל ההזנחה וההרעבה.

אמילי חיה מואטי: מה אנחנו עושים עם רפורמת הפייק בנושא בריאות הנפש?

אמילי חיה מואטי: מי אמור לטפל בזה ומתי?

אמילי חיה מואטי: איך אנחנו משלבים ומשלבות כוחות כדי לשנות את המציאות הזאת?

ניצן הורוביץ: למה את מתכוונת?

אמילי חיה מואטי: לרפורמה בבריאות הנפש.

ניצן הורוביץ: כן, מה בדיוק השאלה לגבי זה?

אמילי חיה מואטי: האם אנחנו מבטלים אותה?

אמילי חיה מואטי: האם אנחנו מוציאים את מערך בריאות הנפש מקופות החולים?

ניצן הורוביץ: לא, רגע, יש פה – – –

דוד ביטן: את מערבבת פה.

ניצן הורוביץ: טוב, אני אתייחס.

ניצן הורוביץ: בסדר, מאה אחוז.

ניצן הורוביץ: תודה.

אמילי חיה מואטי: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת בן משה, רצית להגיד משהו?

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, לצערי הגדול, לא מהיום, נושא בריאות הנפש היא החצר האחורית של מערכת הבריאות – –

דוד ביטן: זה נכון.

ישראל אייכלר: – – גם בגלל שבאופן טבעי, בגלל הסטיגמה, הרבה אנשים, בני משפחות והורים ואחרים, נמנעו מלדבר על זה ולעסוק בזה, בשעה שכל נושא מה שנקרא מש"ה, תשושי הנפש במשרד הרווחה – אתה יודע למה אני מתכוון, כל האוטיסטים והאחרים – לא התביישו, יצאו כמו העמותות.

ישראל אייכלר: ובאמת, אני חייב לומר שיש קנאה בין השירות של סל השיקום והשירות שמשרד הבריאות נותן לתשושי הנפש לבין השירותים האדירים שנותנים מגיל ילדות במשרד הרווחה עד גיל זקנה לאנשים שכלולים בהגדרות של משרד הרווחה – עד כדי כך שהצעתי לחברת הכנסת וולדיגר, שעוסקת הרבה בנושא בריאות הנפש, לפגוש את שר הרווחה, או להעביר את כל סל השיקום וכל הדברים האלה למשרד הרווחה, או לעשות העתק-הדבק: כל השירותים שמקבל מישהו שמגיע לו, זכאי במשרד הרווחה – שאותה רמת שירות תהיה גם לתשושי נפש, גם אם הוא מסכן וגם אם אין לו את הדברים האלה.

ישראל אייכלר: אני חושב שאם אתה תצליח לחולל הפיכה ביחס לתשושי הנפש במשרד הבריאות, לא נצטרך להעביר למשרד הרווחה.

ישראל אייכלר: אבל יש הרבה ללמוד ממשרד הרווחה, למרות כל הבעיות שיש שם – להעביר למשרד הבריאות.

ישראל אייכלר: לא ייתכן שמשרד הבריאות, שמשקיע מיליארדים במחלות הגוף, כשהוא מגיע למחלות הנפש – תוהו ובוהו.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה להרחיב, ואם תרצה, בשיחה אישית אני יכול לספר לך הרבה.

ניצן הורוביץ: מאה אחוז.

דוד ביטן: תודה, אייכלר.

דוד ביטן: אופיר, לא משם; מהמקום, כי אין לך עמדה נוספת.

אופיר כץ: הם אמורים להתפנות.

אופיר כץ: יכול להיות שגם אם – – – מקום, אז ידחו את הפנייה הזאת, כי לא ינעלו את המקום.

אופיר כץ: לכן אני אומר שלפי דעתי, אתה כן צריך לראות, עם היועצים המשפטיים, איך מוצאים פתרון מבחינה משפטית.

אופיר כץ: גם אם נביא להם כסף עכשיו, הם לא יכולים לבנות, אסור להם.

מיכל מרים וולדיגר: פתרון זמני.

אופיר כץ: אז קודם כול, למצוא את הפתרון הזמני לבעיית הבנייה – – – לא צריך לבנות בונקרים.

אופיר כץ: מבנים.

אופיר כץ: ודבר שני, אני אהיה בוועדת הכספים – – –

ניצן הורוביץ: שוב, אני לא רוצה להיכנס לזמני.

ניצן הורוביץ: מה זה הזמני?

ניצן הורוביץ: זה כל מיני קרוונים כאלה, זה כל מיני – – –

מיכל מרים וולדיגר: אבל כרגע יש אנשים שצריכים מקום.

אופיר כץ: יש – – – תוכנית לדברים זמניים מצוינים.

אופיר כץ: תשמע אותה.

ניצן הורוביץ: אני לא רוצה זמני.

ניצן הורוביץ: אני רוצה שיהיה שם פתרון קבוע.

מיכל מרים וולדיגר: אבל כבוד השר, יש כרגע חולים – – –

ניצן הורוביץ: אני רוצה שיהיה שם פתרון קבוע.

ניצן הורוביץ: אני לא רוצה עוד פעם לשים קצת פלסטר.

ניצן הורוביץ: זה לא פתרון שם.

אופיר כץ: קודם כול, עדיף תמיד פתרון קבוע, אבל יכול להיות שהזמני הזה יהיה עוד עשר שנים, אז עשר שנים הם לא יבנו כלום?

ניצן הורוביץ: לא, לא עוד עשר שנים.

מיכל מרים וולדיגר: בטוח יהיה עוד עשר שנים.

מיכל מרים וולדיגר: בקריית אתא עוד לא התחילו.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד השר, כרגע יש – – –

דוד ביטן: רבותיי, זה הכול.

דוד ביטן: זה הכול.

דוד ביטן: בבקשה, כבוד השר.

אופיר כץ: – – –

דוד ביטן: מספיק, מספיק.

דוד ביטן: זהו, מספיק.

אופיר כץ: משפט.

דוד ביטן: די.

דוד ביטן: אמרת כבר.

אופיר כץ: משפט – – –

דוד ביטן: לא, לא, לא.

דוד ביטן: מספיק.

ניצן הורוביץ: דיון פרטני אחר כך – – –

אופיר כץ: לא, רק שאני מציע את עזרתי בכל דבר – – –

ניצן הורוביץ: הבנתי, בסדר.

ניצן הורוביץ: אז אני אמרתי, תבוא אחר כך – –

דוד ביטן: אופיר, אופיר, אמרת.

דוד ביטן: הבנו את מה שהתכוונת.

ניצן הורוביץ: – – תעשה איתי פגישה במשרד הבריאות.

ניצן הורוביץ: נביא גם את הבן אדם – טל, אם אתם מכירים.

דוד ביטן: אייכלר, אייכלר, אתם מפריעים.

ניצן הורוביץ: אז קודם כול, אני רוצה להגיד: תראו, המערכת לא קורסת, בואו נגיד את זה ככה.

ניצן הורוביץ: יש בה מקטעים קשים מאוד, זה נכון, אפילו משפילים, אבל עדיין יש מקומות, והרבה מקומות, שהטיפול הוא טיפול ואנשי המקצוע עובדים כמו שצריך, ואני רוצה לחזק אותם, ואנחנו נותנים פה טיפול.

ניצן הורוביץ: יש לחץ, נכון, לחץ מאוד קשה.

ניצן הורוביץ: עכשיו, אמילי, חברת הכנסת מואטי, תראי, פה דובר על בתי חולים לבריאות הנפש, שהם כולם בתי חולים ממשלתיים.

ניצן הורוביץ: כל בתי החולים לבריאות הנפש, בעצם חוץ משניים, שלוותה וגהה, הם בתי חולים ממשלתיים, ואנחנו אחראים לתקצוב שלהם.

ניצן הורוביץ: מעבר לזה, בנושא הקופות, בוא נגיד ככה:

ניצן הורוביץ: נסי לקבל תור לטיפול פסיכו-גריאטרי בקופת חולים – אני לא יודע באיזו קופת חולים את נמצאת, לא משנה איזו קופה – ותראי כמה זמן תצטרכי לחכות.

ניצן הורוביץ: ואלה מצבים שלהפך, התור צריך להיות כמה שיותר מוקדם.

ניצן הורוביץ: ולפעמים בין חצי שנה לשנה עד שמקבלים תור לטיפול פסיכו-גריאטרי בקהילה – שזה מה שצריך להיות, כי טיפול כזה יכול למנוע אשפוז: אתה תקבל אותו בקהילה, אז הבן אדם לא יידרדר, לא יעשה צעדים, ואז לא נצטרך לאשפז אותו.

ניצן הורוביץ: הוא לא ירצה, הוא לא יצטרך להגיע לבית חולים, וזה הרבה יותר עדיף.

ניצן הורוביץ: כל הנושא הזה צולע לגמרי.

אמילי חיה מואטי: – – – זמני המתנה?

ניצן הורוביץ: אז עכשיו, זמני המתנה גם כרוכים בתוספת תקנים, וגם את העניין הזה, קיצור זמני המתנה, יש לנו בתוכנית התקציבית, ואנחנו רוצים לתגבר.

ניצן הורוביץ: אני מקווה שזמן ההמתנה – – –

מיכל מרים וולדיגר: זה הרבה יותר מזמני המתנה.

מיכל מרים וולדיגר: זה כל הטיפול.

ניצן הורוביץ: אבל עכשיו יש עוד בעיה – ובזה אני אסיים, כי אני חייב לרוץ: תראו, אתם יודעים שבחוק בריאות ממלכתי כתוב "סביר", יש את המונח "טיפול רפואי סביר".

ניצן הורוביץ: מה זה סביר?

ניצן הורוביץ: זמן סביר, מרחק סביר, טיפול סביר – מה זה סביר?

ניצן הורוביץ: סביר זה יומיים?

ניצן הורוביץ: סביר זה שבועיים?

ניצן הורוביץ: סביר זה חודשיים?

מיכל מרים וולדיגר: בהתאם לנסיבות.

אופיר כץ: תגדיר "סביר".

ניצן הורוביץ: אוקיי.

ניצן הורוביץ: עד עכשיו הממשלה, האוצר, התנגדו בתוקף רב להגדיר מה זה "סביר", כי זה אומר שיצטרכו לתקצב את זה בהתאם.

ניצן הורוביץ: זה לא מוגדר, זה נשאר ככה – סביר, סביר בעיני המתבונן.

ניצן הורוביץ: לכן זה משהו שצריך לעשות.

ניצן הורוביץ: זה גם עלה לערכאות משפטיות.

אופיר כץ: כבר הגשתי הצעת חוק – – –

יבגני סובה: אדוני השר, אתה יכול להגדיר.

ניצן הורוביץ: לא, לצערי, אני לא יכול להגדיר לבדי.

יבגני סובה: למה – – –

דוד ביטן: למילה "סביר", להגדרה, יש משמעות תקציבית.

דוד ביטן: תמיד משרד האוצר – – –

ניצן הורוביץ: מבחינתי – כמה שיותר מהר, בטח בטיפול פסיכיאטרי, פסיכו-גריאטרי, בטיפול פסיכותרפי, נגיד.

יבגני סובה: – – –

ניצן הורוביץ: בעיניי "סביר" זה כמה ימים.

ניצן הורוביץ: בעיניי "סביר" זה כמה ימים.

ניצן הורוביץ: האם זה מתבצע?

ניצן הורוביץ: בבריאות הנפש ממש לא.

דוד ביטן: ברור שלא.

דוד ביטן: לא רק בבריאות הנפש, בכל דבר.

אופיר כץ: לא רק על בריאות הנפש, בכלל על בעיית המדיניות.

דוד ביטן: רבותיי, אני חושב שהשר ענה לכם.

דוד ביטן: תודה לכם.

ניצן הורוביץ: המדיניות שלנו – אנחנו ניגשים לזה.

ניצן הורוביץ: אני מצפה לעזרתם.

ניצן הורוביץ: נעשה את זה ביחד.

דוד ביטן: אני חייב לסיים את הסעיף הזה.

ניצן הורוביץ: תודה רבה לכולם.

דוד ביטן: אתם רוצים ועדת כספים?

מיכל מרים וולדיגר: כן, כן.

ניצן הורוביץ: לא, אני דווקא חושב הוועדה המסדרת, כי אני חושב שכדאי להביא את זה לוועדת הבריאות שתקום.

ניצן הורוביץ: אז לוועדה המסדרת, וכשתקום ועדת הבריאות, יעבירו את זה לבריאות.

מיכל מרים וולדיגר: ועדת כספים, עד שתקום ועדת בריאות.

דוד ביטן: אז ועדה מסדרת.

ניצן הורוביץ: אז ועדה מסדרת.

מיכל מרים וולדיגר: לא, לא ועדה מסדרת.

דוד ביטן: לא צריך להצביע על ועדה מסדרת.

מיכל מרים וולדיגר: מה פתאום מסדרת?

מיכל מרים וולדיגר: כספים, כספים, לא מסדרת.

דוד ביטן: אני מצביע להעביר לוועדה המסדרת, כשתקום – – –

מיכל מרים וולדיגר: כספים.

מיכל מרים וולדיגר: לא, לא, כספים.

יבגני סובה: אז שילך למסדרת, ושם – – –

ניצן הורוביץ: שיהיה מסדרת.

דוד ביטן: אם השר רוצה מסדרת ואתם רוצים כספים – –

ניצן הורוביץ: לא, מסדרת, אנחנו רוצים להעביר את זה לוועדת הבריאות.

דוד ביטן: – – נעביר למסדרת.

דוד ביטן: הוועדה המסדרת.

ניצן הורוביץ: זה יטופל בצורה יותר רצינית.

מיכל מרים וולדיגר: – – – כספים.

ניצן הורוביץ: טוב.

ניצן הורוביץ: תודה.

דוד ביטן: כספים אתם רוצים?

מיכל מרים וולדיגר: לא, לא, מסדרת.

דוד ביטן: נצביע על כספים – רגע.

ישראל אייכלר: לא, נצביע על המסדרת.

דוד ביטן: בכל מקרה זה מסדרת, אז מה זה משנה?

יבגני סובה: לא צריך הצבעה.

ישראל אייכלר: אם זה ייתקע, האוצר יתקע את זה.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, ביום ראשון הבא תקום ועדת הכנסת, אז לא יהיה טעם להעביר למסדרת.

דוד ביטן: חבר'ה, אני אעביר את זה למסדרת, ושם תחליטו מה אתם רוצים.

דוד ביטן: הצבעה.

דוד ביטן: מי שרוצה מסדרת יצביע בעד.

דוד ביטן: מי שלא, יצביע לא.

דוד ביטן: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: שמונה בעד, אין נגד.

דוד ביטן: זה עבר למסדרת.

דוד ביטן: << הלסי >> קנסות קורונה בתוספת ריבית נשלחים באיחור ללא יכולת להגיש ערעור << הלסי >>

דוד ביטן: הנושא הבא – הצעות דחופות לסדר-היום בנושא:

דוד ביטן: קנסות קורונה בתוספת ריבית נשלחים באיחור ללא יכולת להגיש ערעור, מס' 57 ו-77.

דוד ביטן: חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

דוד ביטן: בבקשה, פינדרוס.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, יש נוהג שכששר לא נמצא, נותנים לדובר לדבר עד שיגיע השר.

ישראל אייכלר: יש נוהג.

דוד ביטן: אני יודע, אבל עזוב, נתתי לכם כמה שאתם רוצים.

ישראל אייכלר: אני אומר שיש נוהג כזה.

ישראל אייכלר: אם תרצה, תשתמש בו.

דוד ביטן: אני מכיר את הנוהג, אבל אין צורך בזה כרגע.

דוד ביטן: זה לא שיש לו עשר דקות.

יצחק פינדרוס: לצערי הרב, אין אף אחד – אה, נמצא פה סגן השר.

דוד ביטן: יש פה סגן השר.

יצחק פינדרוס: עזוב את השרים.

יצחק פינדרוס: אמרתי, סגן השר נמצא.

דוד ביטן: סגן השר הולך להשיב על העניין הזה.

דוד ביטן: בסדר?

יצחק פינדרוס: אני בטוח שאני אמצא אוזן קשבת אצל סגן השר בנושא הזה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, בשנה פלוס האחרונות, לפני חוק הקורונה הגדול, בחוק הקורונה הקטן ובחוק הקורונה שהולך לצאת, ניתנו, נכון למאי, 650,000 דוחות לאזרחי ישראל.

יצחק פינדרוס: 650,000 דוחות.

יצחק פינדרוס: נכון, מדינת ישראל – – –

יבגני סובה: כולל עיריות?

סמי אבו שחאדה: חוק הקורונה הקטן גדל מהר.

סמי אבו שחאדה: חוק הקורונה הקטן גדל מהר.

יבגני סובה: משטרה וגם הרשויות?

יצחק פינדרוס: משטרה.

יבגני סובה: משטרה – שמעתי – – –

יצחק פינדרוס: אלה הנתונים של הממ"מ בכנסת.

יבגני סובה: גם גבוה, אבל פחות מזה.

יצחק פינדרוס: נכון למאי – 650,000 דוחות, זה מה שהממ"מ נתן.

יצחק פינדרוס: בזמן הקורונה היו הרבה מאוד דיבורים, גם בחוק הקורונה הגדול.

יצחק פינדרוס: עברו כמעט על כל מושגי היסוד בגלל המסגרת של המגפה, זה נכון.

יצחק פינדרוס: היו פה בעד, היו נגד.

יצחק פינדרוס: אני אפילו הצבעתי בחלק בעד אף שהתנגדתי; הייתי חלק מהקואליציה – עשיתי את זה.

יצחק פינדרוס: אבל ברור שהיו פגיעות בחופש התנועה, פגיעה בחירות, פגיעה בפרטיות, פגיעה בחופש הביטוי, פגיעה בחופש הדת, פגיעה בחופש העיסוק, בזכות לחינוך, אוטונומיה אישית – כל דבר שאפשר לחשוב עליו.

יצחק פינדרוס: מאחורי 650,000 הדוחות האלה, לפחות בחלקם הגדול, עומדות בעיות אנושיות אמיתיות.

יצחק פינדרוס: בעיות אנושיות אמיתיות.

יצחק פינדרוס: מה קורה במערכת רגילה כשנותנים דוחות?

יצחק פינדרוס: שאל יבגני, בצדק, על עיריות.

יצחק פינדרוס: כשעירייה נותנת דוח, יש רשות, ואתה מערער.

יצחק פינדרוס: אתה ניגש לבית משפט לעניינים מקומיים אם אתה מרגיש לא בנוח, אתה מגיש ערעור, מדברים איתך, יש צוות ששומע אותך.

יצחק פינדרוס: אתה מדבר, אתה מנהל איזשהו דיאלוג.

יצחק פינדרוס: גם בדוח משטרתי רגיל המשטרה ערוכה, יש מערכות במשטרה, ומי כמוך מכיר את זה.

יצחק פינדרוס: אתה מגיש ערעור על הדוח, לפעמים אתה מגיש בקשה להישפט.

יצחק פינדרוס: אתה משפטן – יש הליכים.

יצחק פינדרוס: כשאתה מדבר על מספר כזה של דוחות – וברור לך שאף אחד לא נערך עם כוח אדם, לא בתי המשפט, לא המשטרה, לא שום גוף שאמור לקבל ערעורים לא נערך עם כוח אדם מתאים לעמוד במשימה הזאת.

יצחק פינדרוס: ברור לכולנו שעומדים מאחורי הדברים האלה סיפורים אישיים, ואני חושב שאין פה חבר בבית הזה שלא פגש אותם.

יצחק פינדרוס: אני לא מדבר על האכיפה הבררנית, שעלתה פעם אחר פעם.

יצחק פינדרוס: אבל גם אם אני לא מסכים לזה – אני אקח דוגמה אחת מני מאות דוגמאות שהגיעו אליי ללשכה: אימא לילד עם בעיות תפקודיות כאלה ואחרות – "קשיי למידה", קוראים לזה היום, בשביל לעשות את זה בעדינות.

יצחק פינדרוס: הוא הפר בידוד.

יצחק פינדרוס: הפר בידוד – קיבלו דוח.

יצחק פינדרוס: האימא לא יודעת בכלל, היא חד-הורית, היא אפילו לא יודעת שהיא קיבלה דוח.

יצחק פינדרוס: היא מקבלת לשלם את הדוח הראשון עם ריבית, והפרה שנייה של בידוד יכולה להגיע לפעמים ל-5,000 שקל, 10,000 שקל, אנחנו לא מדברים פה על 100 או 200 שקל.

יצחק פינדרוס: זה על משהו שאין לה שום דרך בעולם – הרי אם היה איזשהו גוף ערעור, הוא היה מבין מייד: יש פה ילד עם לקות שיכול לברוח מהבית אם האימא החד-הורית שלו לא תצליח להחזיק אותו, והרי אף אחד לא מצפה שהיא תקשור אותו; לא נעים, אבל אף אחד לא מצפה שהיא תקשור אותו עם שלשלאות.

יצחק פינדרוס: זה מגיע למצב שאם היא הייתה מגיעה לבית משפט, אין ספק שהיו מזכים אותה.

יצחק פינדרוס: גם ברור לכל בר-דעת שאין לה דרך לערער אם אין לה דוח ביד, כי אין דרך לעשות את זה, ואז היא עומדת בפני שוקת שבורה.

יצחק פינדרוס: סיימנו את זה.

יצחק פינדרוס: אם היינו עכשיו תוך כדי המגפה, אני מבין את הסיטואציה שאומרים: אני לא רוצה להקל, אני אפילו רוצה להיות בית שמאי בעניין הזה, כי כרגע יש מכה שצריך להתמודד איתה.

יצחק פינדרוס: כרגע אנחנו לא נמצאים שם, אנחנו לא נמצאים במצב של סגר.

יצחק פינדרוס: אני אתן עוד דוגמה, משהו שאצלנו במגזר החרדי היה קבוע, כל הנושא של פעילות ספורטיבית.

יצחק פינדרוס: מכיוון שאני, כפי שאתם רואים אותי, הולך כל הזמן בכנסת כמו שאני הולך, ולא רק בכנסת, ככה גם הרבה מהחרדים ילכו בפעילות ספורטיבית, אותה מציאות – הוא הולך ואומרים לו: אתה לא נראה בפעילות ספורטיבית.

יצחק פינדרוס: ולא תמצאו אותי בטרנינג ברחוב.

יצחק פינדרוס: לא יעזור כלום, לא תמצאו אותי.

יצחק פינדרוס: לכן לדבר הזה חייב להימצא פתרון מערכתי, או כמו שעשו בעבר – ביטול הדוחות, צמצום הדוחות, איזושהי מערכת שתקבל ותגדיר רבדים.

יצחק פינדרוס: אני לא מדבר על עבריינים מועדים ומי שפתח אולמות או דברים כאלה, אבל סוג העבירות האלה, של בן אדם שהלך עשרה מטר מהבית שלו ויש ויכוח אם הוא הלך עשרה מטר או לא הלך עשרה מטר, או ויכוח על פעילות ספורטיבית או ויכוח כזה – המערכת צריכה להתמודד כשאנחנו מדברים על מספרים כאלה גדלים והולכים ועל סכומים כאלה גדולים.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: אז איך אתה עושה ספורט, עם חליפה?

דוד ביטן: אני לא מבין את זה.

יצחק פינדרוס: חולצה לבנה – – –

דוד ביטן: לפחות אתה עושה ספורט.

יצחק פינדרוס: דוד, הערה: אף אחד לא רואה אותך ביום-יום כשאתה הולך, רק כשאתה מתיישב פה.

יצחק פינדרוס: קח בחשבון שאני נראה ככה בכל יום, מה לעשות?

יבגני סובה: חבר הכנסת פינדרוס, הנתון המעניין שלא הזכרת הוא כמה אנשים לא שילמו את הדוחות.

יבגני סובה: זה הנתון שהוא מדאיג.

דוד ביטן: על זה כבר סגן השר ידבר.

דוד ביטן: מאיפה הוא יודע?

דוד ביטן: מה, הוא יכול לדעת דבר כזה?

אוריאל בוסו: – – –

יבגני סובה: – – – אני לא חושב שהוא יכול לקבוע – – –

דוד ביטן: רשמתי אותך, בוסו.

יבגני סובה: שמעתי שלמעלה משליש – – – שילמו את החוב.

אוריאל בוסו: אבל יש שם ריבית – – –

דוד ביטן: אני אתן לך, כמובן.

דוד ביטן: אני יכול לא לתת לך?

דוד ביטן: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

יבגני סובה: – – – ואחר כך הם יפנו אליך – – – וגם אליי ואל כל הנוכחים בבית הזה.

דוד ביטן: יבגני, עכשיו אתה בערנות מוחלטת.

דוד ביטן: בוועדה המסדרת אני לא שומע אותך.

יבגני סובה: – – – ברמה האסטרטגית להישאר להצעות לסדר-היום.

דוד ביטן: שם אני לא שמעתי אותך הרבה.

קריאות: – – –

יבגני סובה: אתמול ראינו משחק טוב.

יבגני סובה: זו הידידה שלנו באירופה, לא?

יבגני סובה: גם שבדיה ידידה, אבל אוקראינה יותר קרובה.

דוד ביטן: שבדיה – – – בדקה ה-120, זה לא דבר של מה בכך.

יבגני סובה: – – – גיאוגרפית, מה שנקרא.

דוד ביטן: זה לא דבר של מה בכך.

דוד ביטן: כמו שלקחתם לנו את השלטון בדקה ה-120, אחרי מועד ההארכות לקחתם לנו את זה.

דוד ביטן: כן, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, קודם כול ברכות על המקום – – –

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: זמני, הכול זמני.

סמי אבו שחאדה: עדיין – על המקום החדש.

סמי אבו שחאדה: לפני שאני אתייחס לנושא אני רוצה להגיד פתגם בערבית לגבי הניהול שלך של הישיבה היום.

דוד ביטן: בבקשה.

סמי אבו שחאדה: יש פתגם בערבית שאומר: (אומר בערבית ומתרגם:) זה אומר שאתה נדיב, ואנחנו, מגיע לנו.

דוד ביטן: מאה אחוז, אני מסכים איתך.

סמי אבו שחאדה: רק שבמקרה של עכשיו, איך שזה קורה, ה"מגיע לנו" יוצא תרתי משמע.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, הקורונה תפסה את המדינה במצב חדש שהיא לא הייתה מוכנה אליו, לא הייתה רגילה אליו, לא ידעה איך להתנהג.

סמי אבו שחאדה: התקבלו הרבה החלטות, וחלק מההחלטות היו בעניין ההרתעה, כי כולם פחדו וכולם דאגו ורצו להרתיע, רצו להפחיד, רצו לגרום לתושבים להתנהג בצורה מאוד שונה ממה שאנחנו מכירים.

סמי אבו שחאדה: לכן גם הייתה חקיקה דרקונית בכל מיני נושאים.

סמי אבו שחאדה: אחד הדברים הכי קשים בעיניי בהתנהלות המדינה, בהתנהלות הממשלה דאז, זה העניין של הקנסות.

סמי אבו שחאדה: כמו שאמר כבוד הרב, מעל 650,000 קנסות ניתנו, בצורה היסטרית, ובמקומות מסוימים היא גם הייתה לא חוקית.

סמי אבו שחאדה: במה היא לא חוקית?

סמי אבו שחאדה: כי חלק מהחקיקה של הקנסות זה שנותנים את הקנס לאיש, לאישה, ביד, ונותנים להם גם זכות לערער, נותנים להם זכות איכשהו להתמודד עם הגזרה.

סמי אבו שחאדה: האמת שאלה היו גזרות – הקנסות האלה היו גזרות במצב כלכלי מאוד קשה, מאוד קשה, והוסיפו לאנשים קושי עם מאות אלפי קנסות.

סמי אבו שחאדה: חלק מהקנסות האלה מגיעים לאנשים הביתה אחרי שכבר חלף המועד שאפשר בכלל לערער על אותו קנס.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, אין שר תורן.

אוריאל בוסו: יש 26 שרים ואין שר אחד – – –

סמי אבו שחאדה: היושב-ראש, מה אתה אומר, להמשיך?

דוד ביטן: להמשיך.

אוריאל בוסו: אבל אין שר תורן.

סמי אבו שחאדה: הוא אומר שאין שר תורן.

דוד ביטן: סגן השר פה.

דוד ביטן: חבר'ה, אל תהיו יותר מדי פורמליסטים.

דוד ביטן: בואו נכבד את סגן השר.

דוד ביטן: הוא פה, הוא הולך להשיב.

דוד ביטן: נתייחס לזה כאילו נמצא פה שר, מה זאת אומרת.

אוריאל בוסו: אבל לפי התקנון – 26 שרים ושר אחד לא יכול לשבת במליאה?

אוריאל בוסו: לכבד את השואלים, שאילתות.

סמי אבו שחאדה: אז יש לנו פה כמה דברים חשובים: א.

סמי אבו שחאדה: חלק גדול מהקנסות האלה לא היו קנסות מוצדקים בכלל.

סמי אבו שחאדה: חלקם היו קנסות חדשים ואנשים לא ידעו – גם השוטרים שנתנו אותם לא ידעו אם צריך לתת קנס או לא צריך לתת קנס, בטח לא האזרח שקיבל אותם.

סמי אבו שחאדה: אז יש לנו פה כמה דברים שצריך לבחון אותם: אם היה מוצדק או לא מוצדק בכלל לתת קנס; דבר שני, אם הקנס הגיע כבר אחרי זמן הערעור, מה עושים במצב כזה?

סמי אבו שחאדה: יש לנו את כל ההתנהלות הזאת לגבי 650,000 קנסות, וצריך לשקול אם צריך להשאיר אותם, את המספר האסטרונומי הזה.

סמי אבו שחאדה: צריך לבחון את כל העניין הזה של הקנסות של הקורונה מחדש.

סמי אבו שחאדה: בעיניי הדרך לעשות את זה היא קודם כול לעצור את הנזק המתמשך.

סמי אבו שחאדה: האנשים מקבלים קנסות עם ריבית וריבית דריבית ולא יודעים איך להתמודד.

סמי אבו שחאדה: קודם כול צריך לעצור את המצב הקיים, ולדעתי להעביר את זה לוועדת הכספים, לבחון את כל הדבר הזה ולנסות לראות איך אפשר לעזור לאזרחים להתמודד עם כל הקנסות האלה, וגם לתת להם אפשרות לערער ולהתנגד לכל הגזרות שניתנו שם.

סמי אבו שחאדה: את הדבר הזה אפשר לעשות די מהר בוועדת הכספים.

סמי אבו שחאדה: זה מספר ענק ביחס לגודל האוכלוסייה, המספר הזה, מעל 650,000 דוחות, וזה נוסף לכל הדוחות שהאזרחים קיבלו לא רק בענייני קורונה באותה תקופה.

סמי אבו שחאדה: זה מספר אדיר, זה מספר עצום.

סמי אבו שחאדה: כולם יודעים, גם השוטרים מודים שהם לא ידעו אם לתת קנס או לא לתת קנס.

סמי אבו שחאדה: מי שנתן את הקנס לא היה בטוח אם הוא עושה משהו חוקי או לא עושה משהו חוקי.

סמי אבו שחאדה: אז יש לנו פה הרבה דברים שצריך לבחון אותם, ללמוד אותם מחדש ולנסות לעזור לאזרחים כמה שיותר.

סמי אבו שחאדה: אפשר להוריד חלק גדול מהם, אפשר למחוק חלק גדול מהקנסות האלה.

סמי אבו שחאדה: צריך שיהיה לנו איזשהו כלי שיאפשר להוריד חלק גדול מהקנסות האלה, ולגבי מה שנשאר – לתת לאזרחים כלים להתמודד עם הנושא הכבד הזה.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: ישיב סגן השר יואב סגלוביץ'.

אוריאל בוסו: – – –

דוד ביטן: אתה רשום.

דוד ביטן: קודם כול השר משיב, ואחר כך אתה יכול.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, קודם כול אני שמח – איפה, איפה, איפה חברי יעקב אשר – – –

דוד ביטן: היה פה.

יואב סגלוביץ': היה פה.

יואב סגלוביץ': הגיח.

יואב סגלוביץ': אמרתי לו: תישאר, היית יושב-ראש ועדת חוקה.

דוד ביטן: היה.

דוד ביטן: הוא יקבל את המסר.

יואב סגלוביץ': תראו, לחלק מהדברים אני אתן איזושהי תשובה משפטית-טכנית, אבל נאמרו פה דברים שהם לא ברמה המשפטית-טכנית אלא העלו פה איזשהו נושא.

יואב סגלוביץ': אני הייתי, כמובן, יחד עם יושב-ראש הוועדה יעקב אשר, בוועדת החוקה.

יואב סגלוביץ': אני לא אגיד שהייתי ראש המתנגדים, אני יכול להגיד שאנחנו ויעקב אשר ראינו הרבה דברים עין בעין לגבי תקנות הקורונה, החוקים שהיו, כולל תיקון דברים שהממשלה טעתה – – –

גם אוסאמה.

יואב סגלוביץ': סליחה, גם אוסאמה סעדי.

יואב סגלוביץ': אני לא נוהג בשיטה – לעיתים נוהגים לומר: דברים שרואים מכאן לא רואים משם; אני רואה מכאן פחות או יותר אותו הדבר.

יואב סגלוביץ': אז אני אגיד כמה משפטים לגבי מה שנאמר, קודם כול לפחות לגבי דברים שהם כתובים.

יואב סגלוביץ': תראו, המשטרה נאלצה, מתוקף הנסיבות, לטפל בדברים שמשטרה בכל מקום, או משטרת ישראל בעבר, לא התעסקה בהם.

יואב סגלוביץ': בדרך כלל המשטרה עוסקת או בשירות לאזרח או בטיפול באנשים שבדרך כלל הם אנשים פחות נורמטיביים.

יואב סגלוביץ': פה המשימה הייתה משימה לאומית שהמשטרה לקחה על עצמה כחלק מהיערכות כוללת, ואלה היו אירועים מאוד מאוד לא פשוטים.

יואב סגלוביץ': לעיתים הייתה הרבה מאוד ביקורת, אבל זו הזדמנות שלי לעמוד פה ולהגיד הרבה מאוד מחמאות למשטרה, כי לא היה מישהו אחר שיעשה את זה.

יואב סגלוביץ': לא כל כך היו מתנדבים לעשות את זה, גם את זה אני מזכיר לכולם, עד שגם הרשויות המקומיות נכנסו.

יואב סגלוביץ': מי שנשא בעול העיקרי, וגם בביקורת, מתי שצריך, זו משטרת ישראל.

יואב סגלוביץ': אחרי הפתיחה הזאת – תראו, יש פה שאלה עקרונית, ואני כן שם אותה פה, ואני אומר את זה גם לחבר הכנסת פינדרוס.

יואב סגלוביץ': תמיד מדברים על מי שלא שילמו ונגרם להם עוול, אבל אם מישהו חשב – אני אומר את דעתי בשליפה, עוד לפני שאני נותן את התשובה המדויקת; תמיד נשאלת השאלה: אז מה עושים עם כל האנשים שומרי החוק שעשו עבירה והלכו ושילמו?

יואב סגלוביץ': מה יעשו בפעם הבאה?

יואב סגלוביץ': איך נראית מערכת שבה אחרי זמן, כשכולנו קצת שכחנו, מבטלים לכולם?

יואב סגלוביץ': לא הייתי רוצה להגיע למצב הזה.

יואב סגלוביץ': לגבי ערעור, נאמר כאן על ידי חברי הכנסת, לא רק חבר הכנסת פינדרוס, שאין יכולת לבדוק כי עבר זמן.

יואב סגלוביץ': שני דברים אני אגיד לכם: זה פשוט לא נכון עובדתית, ולכן חשוב לדייק לציבור, למי ששומע.

יואב סגלוביץ': אדם שזה לא הומצא לו כדין, לפי חוק העבירות המינהליות הזמן הוא הזמן שבו זה הומצא לו כדין.

יואב סגלוביץ': בחוק העבירות המינהליות כתוב בדיוק מה לוח הזמנים, לכן ההמצאה, כהמצאה כדין, פותרת.

יואב סגלוביץ': גם אם מישהו מקבל עכשיו, לא עלינו, קנס מוגזם ומופרז, והוא לא קיבל, זה לא יעמוד בשום מבחן.

יואב סגלוביץ': אפשר לערער.

יואב סגלוביץ': תכף אני אתייחס לכמויות.

יואב סגלוביץ': הדבר השני, על מנת לא לתת תשובות מכובסות, יש מוקד 110.

יואב סגלוביץ': אתה מתקשר למוקד 110 ואתה מגיע למוקד הבירור של הקנסות המינהליים.

יואב סגלוביץ': על מנת שאני לא סתם אומר משהו, עשיתי שני ניסיונות בבוקר, לא כסגן שר אלא כאזרח שמתקשר 110.

יואב סגלוביץ': תבדקו אתם, וזאת גם הזדמנות לשווק את העניין הזה.

יואב סגלוביץ': אפשר להתקשר ולקבל גם מענה טלפוני וגם בצ'ט, למי שיותר נוח לו לעבוד בצורה הזאת.

יואב סגלוביץ': אז אלה שני דברים.

יואב סגלוביץ': אני חוזר לסוגיה המרכזית: האם היינו רוצים להיות במדינה במצב שאנשים ביצעו דברים שאסור לעשות, ומוותרים ל-x אנשים והיתר מרוויחים – כי יהיו עוד אירועים, חס וחלילה.

יואב סגלוביץ': אני מקווה שלא תהיה – – –

סמי אבו שחאדה: יש סוגיה חשובה – – – למה שאתה אמרת.

סמי אבו שחאדה: אני פשוט אומר שחלק מהאזרחים קיבלו את הקנס כבר מאוחר – – –

יואב סגלוביץ': אני אומר עוד פעם – –

סמי אבו שחאדה: – – –

יואב סגלוביץ': – – גם להם – – –

סמי אבו שחאדה: גם, בגלל הנסיבות – – –

יואב סגלוביץ': האמן לי שאני לא עומד פה ומקריא.

יואב סגלוביץ': הכי קל – אני אקריא כמו תוכי.

יואב סגלוביץ': אני בדקתי את זה לעומק, נכנסתי גם לפרטים.

יואב סגלוביץ': יש מענה לדברים.

יואב סגלוביץ': עדיין נשארת הסוגיה של ההיקף.

יואב סגלוביץ': אני לא יודע לתת תשובה.

יואב סגלוביץ': נשאל פה כמה קנסות שולמו.

יואב סגלוביץ': נכון לרגע זה, אני לא יודע לומר.

יואב סגלוביץ': אני לא יודע.

יואב סגלוביץ': אני לא יודע מה הנתון.

יואב סגלוביץ': אני כן יודע שבמדינת חוק צריך שככלל, אנשים שביצעו איזושהי הפרה ישלמו את מה שצריך.

יואב סגלוביץ': ומן הכלל אל הפרט, יש את כל האפשרויות – אני אומר: הרי כולנו כאן

יואב סגלוביץ': כנבחרי ציבור מקבלים פניות מאזרחים, גם אתם וגם אני.

יואב סגלוביץ': בדרך כלל, אנחנו מקבלים מאה פניות, עשר פניות – כל אחד מקבל את הפניות, ואז רואים שאירוע כזה – כולם, לכולם התנכלו וכולם לא עשו.

יואב סגלוביץ': רבותיי, רוב האנשים שקיבלו קנסות – אני אומר מניסיון עבר ולא מתוך בדיקה אמפירית, כי אין כזאת – כנראה קיבלו אותם בדין, ומי שקיבל קנס בדין – ישלם.

יואב סגלוביץ': אבל יש יכולת לבדוק.

יואב סגלוביץ': תנסו אתם.

יואב סגלוביץ': לכל מי שפונה אליכם תגידו שיעשו 110 ושיפנו.

יואב סגלוביץ': יש את האפשרות.

יואב סגלוביץ': האלטרנטיבה של "בואו וניתן מחילה לכולם" – יעקב, כבר, שנייה – אני לא אומר כן ואני לא אומר לא; בוודאי ובוודאי שזה לא משהו שנכון שאנחנו, כנבחרי ציבור בכנסת ישראל, שחוקקנו את החוקים האלה – עכשיו, מי כמוני יודע, כי לחלקם התנגדתי, ויעקב יודע.

יואב סגלוביץ': יעקב אשר יודע שכשהוא העלה את הקנסות, אני הייתי בין המתנגדים לעניין הזה.

יואב סגלוביץ': אבל זה לא רלוונטי, כי מרגע שהכנסת חוקקה, ואנחנו מחוקקים גם אם היינו אופוזיציה או קואליציה – זה הדין וזה החוק במדינת ישראל – חובת כולנו מצד אחד לתת גיבוי למי שאכף את הדין, וכמובן אם הכלים נכונים – לבדוק אם הכלים לפנים משורת הדין נכונים ועובדים טוב.

יואב סגלוביץ': בבדיקה שאני עשיתי הם נכונים ועובדים טוב.

יואב סגלוביץ': ועדיין, מה שאמרתי לא אומר שזה לא מחייב או צריך – יש פה הצעה לסדר-היום, ואם לא יסתפקו בזה וירצו להעביר לוועדה, אז בוודאי שצריך להעביר לוועדה.

השאלה היא אם יש איזשהו גוף סמי-משטרתי שיבדוק את – – –

יואב סגלוביץ': אני אומר שכן.

– – – מודד, אם הגיע לך בזמן וכו'.

יואב סגלוביץ': לא, לא, לא.

אם מדובר פה בילד עם בעיות קשות – – –

יואב סגלוביץ': חברים, עוד פעם, הסיפור של הקנסות – בגלל זה אני אומר:

יואב סגלוביץ': בואו ונרד מהכלל אל הפרט.

יואב סגלוביץ': בסוף, העניין הוא עניין אישי, של אנשים, ולא עניין כללי.

ברור.

יואב סגלוביץ': אני אומר שיש יכולת לעשות את הבדיקה הזאת, למיטב שיפוטי ובדיקתי.

יואב סגלוביץ': זו התשובה שאני נותן.

ועדיין – – –

יואב סגלוביץ': ועדיין, אם לא מסתפקים במה שאני נתתי במענה ויש כוונה להעביר את זה לוועדה, אז אני חושב שצריך לעשות את הבדיקה, אבל מהבדיקה שאני עשיתי יש מענה.

יואב סגלוביץ': אבל כן היה לי חשוב לתת לזה מענה שהוא לא לפי סעיף כך וכך וחוק העברות המינהליות, אלא לראות טכנית מה עושה אדם שבצר לו – נגרם לו אולי עוול – מה נכון לעשות.

יואב סגלוביץ': יש פתרון לעניין הזה.

יואב סגלוביץ': דרך אגב, אני לא מדבר על הבקשה להישפט, שגם היא קיימת, כמו בכל קנס מינהלי.

יואב סגלוביץ': היא קיימת.

יואב סגלוביץ': היא איננה שונה מכל דבר אחר.

יואב סגלוביץ': יש פה עוד מערכת שעובדת.

יואב סגלוביץ': חוץ מזה, עובדים במקביל גם על מערכת מקוונת שתעבוד בצורה יותר טובה גם מול האגף לגביית קנסות, כך שזה יהיה יותר טכנולוגי וכו'.

יואב סגלוביץ': אבל גם מי שיש לו קושי עם טכנולוגיה יכול להתקשר בטלפון – מה שאני עשיתי היום בבוקר.

יואב סגלוביץ': עד כאן תשובתי אליכם.

דוד ביטן: יש פה גם עמדה נוספת.

דוד ביטן: איפה חבר הכנסת בוסו?

קריאה: – – –

דוד ביטן: בינתיים, ארבל, תגיד את העמדה הנוספת שלך.

דוד ביטן: אני מקווה שהוא יבוא.

משה ארבל: מכובדי סגן השר, חברי הכנסת – –

– – –

משה ארבל: – – לאחרונה ניתנה פסיקת בית המשפט העליון בבג"ץ בנושא הסגר השני בעקבות סוגיית חוקתיות הקנסות לגבי יציאה להפגנות.

משה ארבל: בג"ץ הורה לבטל את אותם קנסות.

משה ארבל: פנייתי ליועץ המשפטי לממשלה בנושא הזה, לגבי הקנסות, גם לכאלה שיצאו לתפילה, נענתה שהכוונה היא לבטל את כל הקנסות, בגלל שאין מספיק בקרה ונתונים בדוחות המשטרה עבור מה הייתה היציאה.

משה ארבל: כל הקנסות בתקופת הסגר השני אמורים להתבטל.

משה ארבל: ישנה הנחיית של היועץ המשפטי לממשלה.

משה ארבל: למיטב ידיעתי, היא עדיין לא מבוצעת.

משה ארבל: המשמעות היא שפסיקת בג"ץ עדיין לא מבוצעת לחלוטין, לא ביחס להפגנות ולא ביחס ליוצאים לתפילה.

משה ארבל: בינתיים, אנשים ממשיכים לשלם – או לקבל, בכל אופן – דרישות תשלום מרשות האכיפה והגבייה, מהמרכז לגביית קנסות, עם ריביות נשך.

משה ארבל: כיצד בנושא הזה הספציפי אתה מתכוון לפעול?

יואב סגלוביץ': האמת היא שמה שאתה מעלה, חבר הכנסת ארבל, זה דבר שלי לפחות לא ידוע.

יואב סגלוביץ': מה שאני יכול לעשות הוא שאני יכול לבדוק את זה.

יואב סגלוביץ': אני יכול לומר שמלכתחילה, כשהיו ויכוחים – ויעקב אשר עדי – אני אמרתי לו שלדעתי מה שעושים בהקשר הזה הוא דבר שאיננו נכון בזמן מעשה, אבל הייתה פה החלטה של רוב ומיעוט.

יואב סגלוביץ': אני הייתי במיעוט.

יואב סגלוביץ': עכשיו אני ברוב שצריך לבדוק מה עשה בפעם הקודמת הרוב, ברוב טיפשותו.

משה ארבל: כך זה בדמוקרטיה.

יואב סגלוביץ': בסדר גמור.

יואב סגלוביץ': אני אמרתי שאני לא אומר שדברים שרואים מכאן לא רואים משם.

יואב סגלוביץ': אני אבדוק את הנושא הזה.

אוריאל בוסו: היושב-ראש.

דוד ביטן: בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדי סגן השר, בהמשך להצעה לסדר-היום של חברי חבר הכנסת הרב פינדרוס, אני רוצה להראות לכם דוגמה של דוח שקיבלו בו גם ריבית, ותראו, הפלא ופלא, זה דוח לאותה משפחה.

אוריאל בוסו: למעשה הם קיבלו על אותה הפרה דוח והם ערערו, הם קודם כול ערערו: לא קיבלנו שום דוח – ואלה אנשים שמקפידים על דואר רשום, והם קיבלו ישר את הריבית.

אוריאל בוסו: הם קיבלו תשובה.

אוריאל בוסו: לגב' גילה אפללו כתבו בתשובה: לתשומת ליבך, ישנו אישור מסירה מתאריך כך וכך שלא לקחת.

אוריאל בוסו: בתשובה לבעלה – ושניהם על אותו דוח ואותה הפרה – לא כתוב שהוא קיבל לפני כן מכתב אלא רק "לא ניתן לערער".

אוריאל בוסו: זאת אומרת, גם התשובה היא שונה, לאותה משפחה.

אוריאל בוסו: יש כאן אי-סדר בנושא הזה, ואנשים, מייאוש ומחוסר אפשרות, גם בגלל עיקולים, משלמים ריביות.

אוריאל בוסו: אז קודם כול צריך לפעול כדי שלא יהיה יותר המושג של עיקולים וגביות.

אוריאל בוסו: אתה צריך לעצור את הנושא.

אוריאל בוסו: זו לפחות פעולה ראשונה שאפשר לעשות – לעצור כרגע את ההוצאות לפועל ואת העיקולים, ולעשות חשיבה לפחות לגבי ההצמדות והריבית לכל מקבלי הקנסות.

אוריאל בוסו: כמו כן, אם אתם לא מבטלים באופן גורף את הקנסות, לפחות, אם אפשר, לבטל את ההצמדות.

אוריאל בוסו: אפילו לצאת עם הודעה לציבור: לתקופה של 30 יום יבוטלו כל הריביות והקנסות, ויש אפשרות לשלם את הדוחות.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

יואב סגלוביץ': אני אתן תשובה לא פופולרית.

יואב סגלוביץ': אני באופן אישי חושב שלא נכון על סמך מקרה כזה או אחר, גם אם הוא מוצדק, להוציא הוראה גורפת.

אוריאל בוסו: – – –

יואב סגלוביץ': שנייה.

יואב סגלוביץ': בסדר.

יואב סגלוביץ': על סמך דברים פרטניים, גם אם הם צודקים וגם אם נגרם עוול, אני לא חושב שנכון לתת הנחיות כלליות.

יואב סגלוביץ': אני חושב שבכנסת ישראל לא צריך לעבוד בצורה הזאת.

אוריאל בוסו: – – –

יואב סגלוביץ': התייחסתי לזה קודם, כי בסופו של דבר המדינה צריכה לאכוף את הדברים במקומות שבהם נעשו עבירות.

יואב סגלוביץ': לתת הוראות גורפות בגלל מקרה פרטי זה איננו נכון.

יואב סגלוביץ': צריך לטפל נכון במקרה הפרטי.

יואב סגלוביץ': אני מניח ובטוח שאתה כבר פעלת בעניין הפרטי הזה, כמו שכולנו כח"כים מטפלים בפניות ציבור, אבל לבוא מפה ולהגיד שמכאן והלאה, בגלל מקרה אחד, וגם בגלל 100 מקרים, משנים את הכול – אינני חושב שזה נכון.

יואב סגלוביץ': לכן, אני אמרתי מראש שהתשובה איננה אולי פופולרית, אבל זו התשובה הכי נכונה שאני יכול לומר לעצמי.

יואב סגלוביץ': בקשר לדברים שהעלה חבר הכנסת ארבל, אני אבחן – אני לא אבחן אותם אלא אבדוק אותם ואראה שהדברים מתוקנים.

יואב סגלוביץ': תודה.

דוד ביטן: לאיזו ועדה אתם רוצים להעביר?

אוסאמה סעדי: ביקשתי.

דוד ביטן: אוסאמה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, אני מברך אותך, גם על הדרך שבה אתה מנהל את הישיבות.

אוסאמה סעדי: שאפו, שאפו.

אוסאמה סעדי: גם החליפה – אבל זה לא יצירתי, כי הקדים אותי חבר הכנסת אמסלם, אז זה בסדר.

אוסאמה סעדי: כבוד סגן השר, בנושא הזה נפגשתי עם עו"ד תומר מוסקוביץ', מנהל רשות האכיפה והגבייה.

אוסאמה סעדי: הדוחות של אלה שלא משלמים הולכים אליו על מנת לגבות את הכסף.

אוסאמה סעדי: אני נפגשתי איתו והבנתי ממנו שמבחינת רשות האכיפה והגבייה, מי שלא קיבל את הדוח או קיבל אותו באיחור והתווספו על זה קנסות – הם מבטלים בקנסות את הריבית ואת ריבית הפיגורים, שזה חצי.

אוסאמה סעדי: אז חשוב מאוד – אזרחים ששומעים אותנו וקיבלו את הדוחות באיחור יכולים לפנות, דרך האתר של רשות האכיפה והגבייה, ולבקש לבטל את הריביות.

אוסאמה סעדי: גם מי שאין לו יכולת כספית לשלם את התשלום בתשלום אחד, יש שם אפשרות לפרוס את זה לתשלומים, אז זה חשוב מאוד.

אוסאמה סעדי: אני גם התלבטתי, כמוך, ואפילו הגשתי הצעת חוק לבטל או להוריד בחצי, ולכן באמת זו מחשבה – מה עם אלה ששילמו לעומת אלה שלא שילמו.

אוסאמה סעדי: לכן, אני הייתי מציע, כבוד סגן השר ואדוני היושב-ראש:

אוסאמה סעדי: הוועדה המתאימה לדון בכל הנושא הזה זו הוועדה לביקורת המדינה, לכשתקום.

אוסאמה סעדי: מכיוון שזה לא נושא שהוא סופר-דחוף, אפשר לחכות, ואני מציע להעביר את זה לוועדה לביקורת המדינה.

משה ארבל: אנחנו מצטרפים.

יואב סגלוביץ': אפשר רק עוד משפט אחד?

קריאות: – – –

יצחק פינדרוס: ביקורת המדינה.

יואב סגלוביץ': רק לחזק את דבריו, שהציבור ידע באמת שיש אופציה, זה הכול.

דוד ביטן: נעביר לוועדה לביקורת המדינה.

דוד ביטן: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: שמונה בעד, מתנגדים – אפס.

דוד ביטן: הנושא יעבור לדיון בוועדה לביקורת המדינה.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – נאום בכורה של חבר הכנסת אלון טל.

יעקב מרגי: יברך אותו לאחר מכן חבר הכנסת זאב בנימין בגין.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אלון טל: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, היום אני מבקש להציג לפניכם שאלה אחת.

יעקב מרגי: חבריי.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דוד ביטן, יש נאום בכורה.

יעקב מרגי: תמיד לא נותנים את הגב, וכל שכן בנאום בכורה.

יעקב מרגי: נא לשבת ולהקשיב.

קריאות: – – –

אלון טל: היום אני מבקש להציג לפניכם שאלה אחת:

אלון טל: האם הכנסת הזאת תגלה את האומץ הנחוץ כדי לשנות את מסלולה של מדינת ישראל ממשבר סביבתי אל קיימות והרמוניה עם הסביבה?

אלון טל: עליתי לישראל לפני 40 שנה.

אלון טל: אני מגיע ממשפחה מעורבת אידיאולוגית: אימי, ד"ר יונינה רוזנטל, גדלה במשפחה עם שורשים עמוקים בציונות הרוויזיוניסטית שהאמינה בחרות ובקיר הברזל, ואילו למשפחת אבי, ד"ר דוד טל, השקפת עולם סוציאליסטית שדגלה בשוויון הזדמנויות.

אלון טל: אבי גם כימאי, וכשהייתי ילד הוא עבד כראש מעבדה שעסקה בניטור זיהום בארצות הברית.

אלון טל: ממנו למדתי שרק שוטה קובע מדיניות בלי להתייעץ עם אנשי מדע.

אלון טל: עם כוחות פוליטיים קוטביים ומנוגדים כאלה, זה לא מפתיע שאני נמצא במפלגת כחול לבן.

אלון טל: מתאים לי להיות במרכז המפה הפוליטית, מרחק נגיעה מהימין ומהשמאל.

אלון טל: אין לי ספק שכאשר מנתחים את האתגרים האמיתיים של מדינת ישראל, החלוקה הפוליטית הזו פחות ופחות רלוונטית.

אלון טל: הרי כולנו שותפים לאותה שאיפה – לחיים במדינה עם אוויר נקי, מים צלולים, מערכות אקולוגיות מתפקדות ונוף מרהיב, פתוח ונקי.

אלון טל: כשהגעתי לישראל בגיל 17 היה לי ברור כי הצלחת מדינת ישראל במשימה אקולוגית זו הייתה חלקית בלבד.

אלון טל: מצעדי הכובשים שעברו כאן

אלון טל: במשך אלפיים שנה לא עשו טוב לנוף ולחורש המקומי.

אלון טל: היערות של ישראל נעלמו כמעט לחלוטין.

אלון טל: צילומי אוויר ממלחמת העולם הראשונה מגלים שקרוב ל-97% מן החורש הטבעי פשוט נמחקו.

אלון טל: לשמחתנו, היום, אחרי היעדרות ממושכת, עצי היער שוב מרעננים ומעניקים שפע של שירותים אקולוגיים לציבור; פעילות נחושה של רשות הטבע והגנים מביאה להשבתם של בעלי חיים רבים שעמדו להיעלם מארצנו; החקלאות הישראלית המפליאה פורחת באזורים צחיחים שסבלו מסחיפת קרקע קיצונית; לאחרונה, ההתפלה מספקת מי שתייה מצוינים ואמינים.

אלון טל: אבל כשעליתי ארצה, ראיתי בעיקר מציאות אחרת.

אלון טל: בתוך 33 יום התגייסתי כחייל בודד לצה"ל.

אלון טל: במאמר מוסגר אציין כי היה לי אז מפקד פלוגה צעיר שמאוד הערצתי שעזר לי לעבור את מסלול האימונים המפרך של הצנחנים.

אלון טל: לימים אותו מ"פ צעיר ומרשים יהיה ליושב-ראש, ואולי זה הזמן להגיד תודה לבני גנץ, שמבין בחשיבות של הגנת הסביבה ונתן בי אמון פעמיים.

אלון טל: כחייל הסתובבתי מדן ועד אילת ונדהמתי לגלות את מצב הסביבה בישראל באותם הימים: נחלים מזוהמים, ביוב לא מטופל, זיהום אוויר שגרם לשיעור סרטן וחולי אסטמה מזעזע.

אלון טל: הזפת בחופי ישראל הייתה בבחינת מגפה, מחזור באותם ימים היה מושג לא מוכר, ומרבדים של זבל בכל פינה.

אלון טל: חשבתי לעצמי שזה לא הגיוני שאזרחי ישראל מקדישים את השנים היפות בחייהם להגנה על הארץ, כאשר באותה העת המדינה לא שומרת על סביבתה.

אלון טל: חברי יוסף תמיר, זכרו לברכה, חבר הכנסת הירוק הראשון בישראל, נהג לומר: אנו מקריבים את מיטב בנינו להגנת ארצנו שאותה אנו מחריבים במו ידינו.

אלון טל: מייד היה לי ברור שיש כאן אתגר לאומי ושאני מצטרף למשימה היסטורית ייחודית, לצד תקומה לאומית – שיקום אקולוגי של ארץ מובטחת אך גם פצועה.

אלון טל: מאז אני מוצא את עצמי בחזיתות שונות של המאבק על ישראל יפה ובריאה.

אלון טל: אחרי השלמת תארים אקדמיים נוספים, התחתנתי.

אלון טל: יחד עם רובין, אשתי המדהימה, זכינו במיקה, הדס וזואי.

אלון טל: בזכותן יש לי את ההשראה ואת התמיכה להיאבק ולהתמיד.

אלון טל: התחלתי לעבוד.

אלון טל: הקמתי את ארגון אדם טבע ודין.

אלון טל: סברתי אז שמערכת משפט עצמאית, אקטיביסטית ומקצועית היא הערובה הטובה ביותר להבטחת סביבה נאותה לאזרחי ישראל.

אלון טל: במבחן התוצאה, אחרי 30 שנות פעילות ושורה של הישגים, אין לי ספק בכך.

אלון טל: היינו אז חבורה של עורכי דין ואנשי מדע צעירים, לרובנו לא מלאו 30.

אלון טל: הגשנו עשרות תביעות נגד כל מה שזז ומזהם – נגד פליטות המפעלים, שאננות משרדי הממשלה, קוצר ראייה במוסדות התכנון.

אלון טל: כתבנו גם חוקים סביבתיים חשובים.

אלון טל: אני שמח ש-20 שנה אחרי שעברתי הלאה, עמותת אדם טבע ודין ממשיכה לעשות חיל ולמזער נזקים.

אלון טל: ובכל זאת, יש עוד מקומות בישראל שבהם תנאי הסביבה אינם סבירים, למשל בפריפריה וביישובים ערביים רבים, שאינם נהנים מן התשתיות והתקציבים הדרושים.

אלון טל: ישראל בהחלט בריאה ונקייה יותר כתוצאה מהתושייה של ארגוני הסביבה הנפלאים שלנו והעבודה הסיזיפית במשרד להגנת הסביבה, אך אתגרים רבים לפנינו.

אלון טל: היום אנחנו כבר מבינים שאתגרים סביבתיים אלה הם חלק ממשבר גלובלי.

אלון טל: שינוי האקלים אינו דאגה מופשטת ורחוקה אלא מציאות קיימת ומאיימת.

אלון טל: אנחנו עדים לאירועי גשם קיצוניים, שיטפונות, שרפות תכופות, בצורות וימים חמים מאוד בישראל.

אלון טל: בעולם מזמן הפנימו שאנו הדור הראשון שמרגיש את התחממות כדור הארץ והאחרון שיוכל לעשות משהו למנוע אותו.

אלון טל: לא ניתן יהיה לתקן את המחדלים שלנו.

אלון טל: למרבה הצער, תגובת ממשלות ישראל לדורותיהן על משבר האקלים הייתה מאכזבת.

אלון טל: בזמן שכל המדינות המפותחות פעלו להפחית באופן משמעותי את פליטות גזי החממה, ישראל התחמקה והבטיחה רק לצמצם פליטות לנפש.

אלון טל: מדובר בהתחייבות שמשמעותה דה פקטו היא הגדלת הפליטות באופן מתמשך, למרות שמדעני האקלים מסבירים שיש לנו בקושי עשר שנים להפחית באופן דרמטי את פליטות גזי החממה כדי למנוע כאוס אקלימי.

אלון טל: את האטמוספירה שלנו לא כל כך מעניינים תירוצים וניסוחים של פליטות לנפש.

אלון טל: כדור הארץ פשוט ממשיך להתחמם.

אלון טל: מדינות העולם נכנסות מתחת לאלונקה כדי להביא את האנושות למקום בטוח יותר.

אלון טל: עד עכשיו ישראל נתנה לעצמה הנחות במאמץ.

אלון טל: אנחנו חייבים להיות חלק מהפתרון הבין-לאומי.

אלון טל: אפשר עדיין לשמש אור לגויים, אור שנדלק כולו מאנרגיה מתחדשת.

אלון טל: בנובמבר הקרוב מדינות העולם יתכנסו שוב בסקוטלנד כדי לעדכן את תוכניות הפעולה הלאומיות שלהן ולהחמיר בהפחתת הפליטות.

אלון טל: חברות וחברי הכנסת, זוהי שעת רצון.

אלון טל: יש לנו הזדמנות לשנות כיוון.

אלון טל: אני מאוד גאה להיות חלק מהקואליציה הראשונה אשר קבעה בקווי היסוד שלה חקיקת חוק-יסוד.

אלון טל: כאן, בכנסת, נצטרך להבטיח שחוק האקלים הישראלי יהיה רציני, עם מס פחמן על מוצרים ושירותים הפוגעים בסביבה, תוך הגנה על השכבות החלשות.

אלון טל: בכל העולם חוקים כאלה מתחילים לשנות את המשוואה הכלכלית של פעילות מזהמת.

אלון טל: עכשיו תורנו.

אלון טל: משבר האקלים מזכיר לנו שאסור לעסוק בתסמינים בלבד.

אלון טל: גורמי המחלה האקולוגית בישראל אינם מקבלים התייחסות ראויה, כל שכן טיפול שורש.

אלון טל: יש הרבה גורמים מאחורי המשבר הסביבתי שלנו בישראל – חמדנות, חיפזון, בורות, קוצר ראייה – אך בשנים האחרונות מחקרים מדעיים מאשרים שצפיפות האוכלוסין גם היא גורם משמעותי.

אלון טל: כשמדינת ישראל יצאה לדרך חיו בה מיליון אנשים; בשנת 1960, כשנולדתי – 2 מיליון בלבד, והאוכלוסייה המשיכה לגדול עד שהיא הגיעה ל-9.3 מיליון בני אדם היום.

אלון טל: גידול דמוגרפי היה הגיוני ואף הכרחי בזמן שישראל הייתה מדינה דלת אוכלוסין, בטח בימים אחרי השואה, שבה אחד מכל שלושה יהודים בעולם נרצח, אך היום, תודה לאל, מדינת ישראל נמצאת במקום אחר לגמרי.

אלון טל: חלק מכם בוודאי שמו לב שכבר בפועל ישראל היא הצפופה ביותר בקרב המדינות המפותחות.

אלון טל: לפי התחזיות של מומחים בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בתוך 35 שנים האוכלוסייה אמורה להכפיל את עצמה שוב – יהיו כאן קרוב ל-20 מיליון תושבים.

אלון טל: כבר היום אנו רואים שאיכות החיים שלנו, של כולנו, נפגעת: פקקי התנועה, צפיפות בבתי ספר, בבתי חולים, עלייה במחירי הדיור, פליטות מזהמים ואובדן השטחים הפתוחים – כולם תוצאה של אותה תופעה דמוגרפית.

אלון טל: כושר נשיאה איננו מושג חדש.

אלון טל: למעשה, התיעוד הראשון של התופעה מופיע בספר בראשית.

אלון טל: מריבת רועי אברהם ורועי לוט המחישה את המגבלות של ארץ ישראל הקטנה כאשר ריבוי הצאן והבקר עלה על שטחי המרעה.

אלון טל: הרי רק כלכלן יכול להאמין שאפשר לצמוח באופן אין-סופי במערכת אקולוגית סגורה.

אלון טל: אברהם אבינו סבר אחרת.

אלון טל: אפשר כמובן להתעלם מהמשמעות של 18 מיליון אנשים ב-2050, אבל אף ישראלי לא יוכל להתעלם מהתוצאה של התעלמות זו.

אלון טל: אני קורא לכנסת הזאת להתחיל להתייחס לאתגרי הצפיפות ברצינות, לחשוב על יציבות ליד היערכות, ויפה שעה אחת קודם.

אלון טל: ברור כי מדובר בסוגיה מורכבת וטעונה, אבל הציבור בחר בנו כדי להתמודד עם אתגרים וסוגיות קשות.

אלון טל: כנבחרי ציבור יש לכולנו את האחריות להיות נאמנים לאמת ולדאוג לעתיד המדינה ואזרחיה.

אלון טל: אנו, חברי הכנסת ומשרדי הממשלה, חייבים לקדם תהליך של תכנון ארוך טווח בשלל תחומי החיים.

אלון טל: אם נפעל עכשיו, אפשר להציל הרבה.

אלון טל: לצורך זה אני מתכוון לקדם חקיקה במגוון רחב של תחומים שנוגעים לכל אחת ואחד מאיתנו:

אלון טל: חוק אקלים; הוצאת התעשייה המזהמת ממפרץ חיפה; חוק יער מודרני שיחליף את הפקודה הישנה, החוגגת עכשיו 100 שנה; שמירה על השטחים הפתוחים; הגנה על המגוון הביולוגי והמסדרונות האקולוגיים; הגנה על אתרי טבע עירוניים; תיקון לחוק החופים שמחכה שנים לאימוץ; זכויות בעלי חיים; עידוד תחבורה מקיימת; רגולציה על כריתת עצים; הבטחת מימון לארגוני הסביבה באמצעות הקרן לשמירת הניקיון.

אלון טל: אלה רק חלק מהנושאים שאני מתכוון לקדם.

אלון טל: אני מזמין אתכם להיות שותפים.

אלון טל: חברות וחברי הכנסת, כאשר אני מסתכל על המליאה עכשיו אני רואה את הפסיפס האנושי העשיר ואת מגוון הדעות בישראל, ובכל זאת, אני גם מאמין שישנו ערך אחד שהוא יקר לכולנו, אולי הערך היחיד שמאחד אותנו – אהבת הארץ והרצון שלנו כחברי כנסת להשאיר אותה במצב טוב יותר לדורות הבאים.

אלון טל: אני גם מאמין שמדובר ברצון אוניברסלי; הקיימות יכולה לשמש בסיס להידברות ושיתוף פעולה גם עם שכנינו.

אלון טל: אני מבקש לסיים באזהרה של הפייטן הפוליטי ס' יזהר, הרי הוא חבר הכנסת יזהר סמילנסקי.

אלון טל: הוא התייחס על דוכן זה לאתגרים אלה כבר בשנת 1962, וכך אמר: "ארץ מכוערת תוליד אנשים מכוערים"; "ארץ נושבת בלי פרחי בר – מחנק בה; ארץ שאין בה משב רוח פתוח, בלתי מופרע, תהיה מלון ולא מולדת".

אלון טל: מילותיו ממשיכות להדהד היום יותר מתמיד.

אלון טל: חברות וחברים, מה שלא נעשה היום לא נוכל לעשות מחר.

אלון טל: אסור לנו לפספס את הרכבת.

אלון טל: אם המדענים של האו"ם אומרים שיש לנו עשר שנים בלבד לייצב את האטמוספרה של כדור הארץ, אני סבור שיש לנו עוד פחות להגן על בתי הגידול והנוף של ישראל.

אלון טל: בשנים הקרובות, בואו נשים את הוויכוחים הפוליטיים – הלגיטימיים – בצד, ונפעל כדי לשמור על סביבתנו.

אלון טל: בואו ננסה, לטובת עתיד ילדינו.

אלון טל: הרי אין עבירה נפשעת יותר מגנבה מילדים.

אלון טל: המגמות הן קשות, אבל מגמה איננה גזרת גורל.

אלון טל: בידנו ההזדמנות והאחריות להחזיר את ההרמוניה בין כל אזרחי ישראל לארץ ישראל, האזור והפלנטה היחידה שאי פעם נכיר.

אלון טל: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אלון טל.

יעקב מרגי: אין ספק, נאום מרתק, נאום פתיחה מעניין.

יעקב מרגי: הלוואי שיכולנו עוד יותר לשמוע.

יעקב מרגי: יהיו הזדמנויות נוספות.

יעקב מרגי: ואחרי לחיצות הידיים נזמין את חבר הכנסת בנימין זאב, בנימין בגין – בנימין זאב בגין.

קריאה: זאב בנימין.

יעקב מרגי: אמרתי.

יעקב מרגי: תיקנת אותי, לא?

יעקב מרגי: יברך חבר הכנסת זאב בנימין בגין.

יעקב מרגי: למה הרגלת אותנו לבני בגין?

יעקב מרגי: למה הרגלת אותנו לבני בגין?

יעקב מרגי: קשה בגיל הזה.

יעקב מרגי: אני שמח שיש עוד חבר כנסת שנולד בשנה שלי.

יעקב מרגי: אני הרגשתי כזה בודד.

יעקב מרגי: 1960.

קריאה: שנה יפה, 1960.

יעקב מרגי: תמיד איפה שאני נמצא זה יפה.

יעקב מרגי: תשמע, כחול לבן מביאים לנו חברי כנסת מאתגרים.

יעקב מרגי: חברים, נא לחזור למקומותיכם ונשמע את דברי הברכה.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, חבר הכנסת זאב בנימין בגין יברך את חבר הכנסת אלון טל.

זאב בנימין בגין: אתה מכפר כבר.

יעקב מרגי: ודאי, חייב.

יעקב מרגי: חוויה מתקנת.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בא לשכונה בחור חדש, ואנחנו מתברכים בתרומה חשובה לבית הנבחרים.

זאב בנימין בגין: חבר הכנסת טל הוא בעל מקצוע ותיק, בעל חזון, בעל ניסיון, רחב אופקים, חדור מטרה, חוקר פורה, נלהב ועקבי ואיש מעשה אשר בתוך עמו הוא יושב וסמוך לשכניו מחוץ לישראל הוא גם פועל.

זאב בנימין בגין: אלון העמיד תלמידים רבים, בהיותו שנים רבות פרופסור למדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב, ועוד תלמידים במכון הערבה ללימודי הסביבה שהקים לפני 30 שנה – תלמידים השותפים לראייתו הרחבה, הבנת ההשפעה המכרעת שיש לסביבת האדם, המשתנה בתקופתנו בקצב שלא ידע האדם מאז נברא עלי אדמות, עלינו החיים, וההשפעה על הדורות הבאים שטרם נולדו.

זאב בנימין בגין: חבר הכנסת טל מבין היטב, לעומק, וכך לימד ומלמד, שביסוד הדברים לא מדובר רק בשאלות טכניות או טכנולוגיות אלא שאנו נדרשים לסגל, ובמהירות, ערכים שלא נראו לנו כל כך חשובים לפני 50 או 60 שנה, בייחוד בלהט העשייה הציונית ובלחץ הגידול העצום באוכלוסיית ישראל, מדינה שבה המוגדר "פריפריה" מצוי במרחק נסיעה של שעה-שעתיים מן המרכז הכלכלי.

זאב בנימין בגין: אני זוכר היטב, אלון, את התפעלותי לפני 20, 30 שנה מן ההעזה וההיקף וראיית הנולד שהיו גלומים בתוכנית שריכז המתכנן החשוב אדם מזור בתוכנית "ישראל 2020", שביטאה היטב את לחצי הפיתוח במדינתנו הקטנה ואת המחסור הגובר בשטחים פתוחים וחשיבותם, ותורגמה אחר כך לתמ"א 35, על הערכים החשובים הגלומים בה.

זאב בנימין בגין: שנים קודם לכן חבר הכנסת טל ייסד – לפני 30 שנה – ביוזמתו הברוכה את עמותת אדם טבע ודין, עמותה שמציקה למתכננים ולבונים – –

יעקב מרגי: ולחברי כנסת.

יעקב מרגי: לעיתים גם לחברי כנסת.

זאב בנימין בגין: – – ולפני כ-15 שנים הציקה גם לי, אבל היא נושאת עימה מרכיב חינוכי לטווח הארוך: הבה ניזהר.

זאב בנימין בגין: הבה נתבונן גם בהשפעות ארוכות הטווח של מעשינו ושל מחדלינו.

זאב בנימין בגין: אני מקווה שלא אקלקל לחברנו אלון בחוגים מסוימים אם אביע את התרשמותי שהוא מביא בחשבון גם את הצרכים הממשיים, האמיתיים, הדוחקים, של הפיתוח בארצנו.

זאב בנימין בגין: לפני 50 שנה המנהל הראשון שלי במכון הגיאולוגי, במחלקה למיפוי גיאולוגי, טבע מטבע לשון שאני משתמש בו לעת הצורך ואביא אותו גם עכשיו.

זאב בנימין בגין: עד לפני שנתיים המכון הגיאולוגי שכן ופעל בשכונת גאולה בירושלים, קרוב לשכונת מאה שערים.

יעקב מרגי: חברים, חברים.

יעקב מרגי: תרעישו בשקט.

יעקב מרגי: אפשר לדבר אבל לא להרעיש.

זאב בנימין בגין: הוא מדי פעם אמר לי, יהושע המנוח: אל תהיה מ"נטורי טבע".

זאב בנימין בגין: ואם נשאל את הפירוש שהציע אחד העם במאמרו הנודע, התרשמותי היא שאלון קיבל על עצמו באורח נדיר הן את תפקיד הנביא והן את תפקיד הכהן – צירוף חשוב, אבל בוודאי מקשה על נושאו.

זאב בנימין בגין: מצאנו בקוהלת עצה טובה: "הִזָּהר עשות ספרים הרבה אין קץ".

זאב בנימין בגין: חבר הכנסת טל עשה ספרים – לא הרבה, אבל מובחרים וחשובים: "כל עצי היער – החורש בישראל מתקופת התנ"ך ועד ימינו", העוסק רבות בתולדות מפעל הייעור בארצנו; "חובה קדושה – זיהום בארץ המובטחת", כותרות המבהירות את הבנתו של אלון את חשיבות של ההגנה על הסביבה, הבנה ששורשיה, כפי שהוא מלמד, הם באמונה ובמסורת היהודית.

זאב בנימין בגין: אלון הוא המייסד לפני שנים לא רבות של עמותת "צפוף".

זאב בנימין בגין: לאחר שפרסם לפני שנים אחדות את ספרו "והארץ מלאה", גיל טרוי כתב על המחבר שהוא "להקה אקדמית שלמה של אדם אחד, המשלב בספרו היסטוריה, סוציולוגיה, דמוגרפיה, מדעי הסביבה, מחשבה ציונית".

זאב בנימין בגין: "והארץ מלאה", כך קבע, הוא יצירת מופת.

זאב בנימין בגין: צפוף – בזאת אני כבר לא אוכל לסייע, אלון.

זאב בנימין בגין: אשתי ואני כבר לפני שנים רבות הבאנו לעולם שישה ילדים, והם הביאו ח"י נכדים, אז בזאת אני לא אוכל להיות לך לעזר, כי להטיף ככה – –

יעקב מרגי: שלח אותם איתי לנגב.

יעקב מרגי: לא צפוף שם.

קריאה: – – – חקיקה פרסונלית.

זאב בנימין בגין: – – לא אוכל.

זאב בנימין בגין: ולבסוף, חבריי, האיש רב-פעלים – אמרתי?

זאב בנימין בגין: אולי לא.

זאב בנימין בגין: קראתי שחבר הכנסת טל הוא גם נגן כינור ומנדולינה בלהקת "בוקרי הערבה".

זאב בנימין בגין: ודאי נקבל פה פרוטקציה כאשר הלהקה תופיע, ואולי באחת מן החגיגות – –

יעקב מרגי: כפוף לחוק המתנות.

זאב בנימין בגין: סליחה?

יעקב מרגי: כפוף לחוק המתנות, שלא תצא כותרת.

זאב בנימין בגין: – – אולי באחת החגיגות שצפויות לנו בשנים הבאות בטרקלין שאגאל.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, כזקן חברי הכנסת – תואר שעמלתי בו יותר מ-30 שנה – ובשם 118 חבריי לכנסת, אני מתכבד ושמח לברך בין שורותינו את חבר הכנסת טל, ואנו, בניסיונך ובמסירותך נתברך.

זאב בנימין בגין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה רבה, גם על ברכה מרתקת של חבר הכנסת זאב בנימין בגין.

יעקב מרגי: אין בית מדרש ללא חידוש.

יעקב מרגי: תמיד לומדים.

יעקב מרגי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1416).

יעקב מרגי: ]

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לסעיף הבא, סעיף 9 בסדר-היום – הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 18 והוראת שעה) (תיקון), התשפ"א–2021, לקריאה הראשונה.

יעקב מרגי: יציג את הצעת החוק סגן שר הביטחון, ידידי וחברי אלון שוסטר.

אלון שוסטר: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, תודות, גם לפרופ' חבר הכנסת אלון טל וגם למברך אותו, חבר הכנסת בגין – שני אנשים שאנחנו מתברכים בהם.

אלון שוסטר: חבר הכנסת טל, נשארתי עדיין עם הרושם של המילים האחרונות, שזוהי הפלנטה היחידה שנכיר בימי חיינו – כל כך פשוט וכל כך ממצה את האחריות הכבדה שיש לנו כבני אדם כאן, בבית הזה.

אלון שוסטר: אני רוצה כאן, בהזדמנות הראשונה שאני מייצג את המשרד, להודות לחברי חבר הכנסת מיכאל ביטון, שאני פחות או יותר מחליף אותו בתפקיד – הוא היה שר ואני סגן שר.

אלון שוסטר: אנחנו עוסקים בהצעת חוק – – –

ינון אזולאי: למה החלפת את ביטון?

אלון שוסטר: שמה?

ינון אזולאי: ביטון היה מבחינתנו עשר, היה שיתוף פעולה.

יעקב מרגי: אני מבטיח לך שגם עם אלון שוסטר יהיה לך שיתוף פעולה.

אלון שוסטר: אני חותר לשמונה – – –

ינון אזולאי: למה הוציאו את ביטון?

ינון אזולאי: זאת השאלה שלי.

יעקב מרגי: מה לעשות?

יעקב מרגי: קואליציה חדשה, מה תעשה?

יעקב מרגי: עזוב.

יעקב מרגי: עזוב.

אלון שוסטר: אנחנו מחזקים את אגף הכלכלה בכנסת.

אלון שוסטר: החוק הזה – – –

ינון אזולאי: – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת ינון אזולאי, אני מבקש.

אלון שוסטר: החוק הזה ידגיש את חשיבות השירות בצה"ל, הוא יחדד את עקרון השוויון, הוא יעסוק בהרתעה מפני עבריינות ומפני דיווח כוזב קיצוני, ואני מציין, כפי שאני אפרט, שהוא מהווה סיום של תהליך שהחל בחקיקה לפני תשע שנים, ומזה שלוש שנים הכנסת, שככה מקרטעת בעניינים פוליטיים ובענייני קורונה – –

יעקב מרגי: היועצים מימין, פינת היועצות.

יעקב מרגי: אולי ככה תקשיבו לי.

אלון שוסטר: – – נושא התקנות מתמשך מזה שלוש שנים.

אלון שוסטר: אם כן, אדוני יושב-ראש הישיבה וחברות וחברי הכנסת הנכבדים, אני מתכבד להביא לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 18 והוראת שעה) (תיקון), התשפ"א–2021.

אלון שוסטר: תיקון מס' 18 לחוק שירות ביטחון קבע נוהל חדש להליך ביטולו של פטור שניתן למועמדת לשירות ביטחון, מלש"בית, המצהירה כי טעמי הכרה דתית מונעים ממנה לשרת בצה"ל, אם גורמי צה"ל הגיעו למסקנה כי תצהירה היה כוזב.

אלון שוסטר: טרם קביעת הוראת השעה, ביטולו של פטור כאמור היה רק לאחר הרשעה חלוטה בפלילים של המלש"בית בגין הגשת תצהיר כוזב.

אלון שוסטר: זה הליך שהיה לוקח זמן רב מאוד.

אלון שוסטר: לפי ההסדר החדש, שנקבע בהוראת השעה כאמור לפני תשע שנים, הפוקד מוסמך לבטל את הפטור, בכפוף לאישורה של ועדה מינהלית בראשות שופט בדימוס ובהשתתפות נציגי ציבור מטעם הרבנות הראשית וצה"ל, אם השתכנעו כי מדובר בתצהיר שאינו אמת.

אלון שוסטר: סעיף 3 בהוראת השעה, שחוקקה כאמור ב-2012, קבע כי ההסדר החדש יחול לתקופה של שלוש שנים שתחילתן מיום התקנת התקנות המיישמות את התיקון.

אלון שוסטר: הליך התקנת התקנות ארך זמן רב, והן הותקנו רק בחודש אפריל 2018.

אלון שוסטר: מינוייה של הוועדה המאשרת, שהרכבה נקבע לפי אותן תקנות מלפני שלוש שנים, התעכב אף הוא מסיבות שונות, ובכלל זה תקופת הבחירות לכנסות העשרים-ואחת, העשרים-ושתיים והעשרים-ושלוש.

אלון שוסטר: הועדה המאשרת מונתה בסופו של דבר בחודש אוקטובר 2020, ובתחילת שנת 2021 החלה את פעילותה.

אלון שוסטר: תוקפה של הוראת השעה אמור היה לפקוע באפריל 2021, במלאת שלוש שנים להתקנת התקנות.

אלון שוסטר: בשל פיזור הכנסת העשרים-ושלוש הוארך תוקפה של הוראת השעה בהתאם לסעיף 38 לחוק-יסוד: הכנסת עד ליום ה-6 ביולי 2021.

אלון שוסטר: על מנת לאפשר לוועדה המאשרת לפעול פרק זמן סביר, מוצע להאריך את הוראת השעה בשלוש שנים, עד ליום 1 ביולי 2024.

אלון שוסטר: בדרך זו יתאפשר, חברותיי וחבריי, לממש את כוונת המחוקק ולבחון את המודל שנקבע בהוראה השעה באמצעות הועדה המאשרת האמורה בפרק זמן של שלוש שנים.

אלון שוסטר: אם כן, קיימת דחיפות של ימים בהשלמת הליכי החקיקה של הצעת חוק זו, ואני מבקש כי מליאת הכנסת תאשר את הצעת החוק ותעביר אותה לדיון להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוץ והביטחון.

אלון שוסטר: תודה.

יעקב מרגי: תודה לסגן שר חבר הכנסת אלון שוסטר.

יעקב מרגי: ראשון הדוברים ברשימת הדוברים – חבר הכנסת ינון אזולאי, ואחריו – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: אתה לא חייב לנצל.

ינון אזולאי: אתה גם לא חייב לעצור אותי בשלוש דקות.

יעקב מרגי: לא, האמת היא שאני חייב.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, ברכות לחבר הכנסת אלון טל.

ינון אזולאי: החוק שמובא פה לפנינו זה עוד חוק הארכת הוראת שעה של רמיסת החוק; וזה לא משנה, גם אם זה היה לפני זה ויגידו לי שזה חוק שהיה – גם אז היה רמיסת החוק.

ינון אזולאי: ואני רוצה לספר לכם סיפור על אותה נערה, בחורה מרמלה, לימור, שהוריה עלו מבוכרה.

ינון אזולאי: בית מסורתי.

ינון אזולאי: כיאה לבת ישראל שרוצה לשמור על צניעותה, החליטה שהיא רוצה לקבל, מטעמי דת, פטור מהגיוס.

ינון אזולאי: הגיעה ללשכת הגיוס, ואז, ברגל גסה התחילו להפר את החוק עם כל מיני ועדות שאותן מאריכים עכשיו.

ינון אזולאי: הרי זו ועדה שלא מאריכה, לא באמת נותנת את החוק אלא רומסת, הוועדה.

ינון אזולאי: למה?

ינון אזולאי: אני רוצה לצטט את החוק, חוק גיוס, חוק שירות ביטחון, שאומר כך לגבי הפטור על רקע דתי: 1.

ינון אזולאי: טעמים שבהכרה דתית מונעים אותה מלשרת בשירות ביטחון; 2.

ינון אזולאי: שומרת על כשרות; 3.

ינון אזולאי: לא נוסעת בשבת.

ינון אזולאי: מעולם החוק לא קבע שהיא צריכה להיות חרדית, לא קבע שצריכה להיות דתייה, לא כמה צריך לשמור שבת; שהיא לא נוסעת בשבת – מספיק.

ינון אזולאי: אדם מסורתי – ואנחנו, בני עדות המזרח, יש בינינו מאות אלפי אנשים, נשים, בחורות, שבסך הכול רוצות לא לנסוע בשבת, לעשות את הקידוש.

ינון אזולאי: השר כהן, השר מאיר כהן, נכון, אתה מכיר ביהדות המזרח, יש כאלה – איך הם שומרים?

ינון אזולאי: מה זה שבת אצלם?

ינון אזולאי: הקידוש, שלום עליכם, יכול להיות שאחר כך הם יראו את משחק הכדורגל, אבל הם עושים את זה, את המסורת הזאת.

ינון אזולאי: החוק שעכשיו מובא פה – – –

מאיר כהן: אתה מתאר אותי.

ינון אזולאי: מה?

מאיר כהן: אתה מתאר אותי.

ינון אזולאי: אה – – –

מאיר כהן: זה מה שאתה עושה.

ינון אזולאי: עכשיו מביאים פה הארכה של חוק שבעצם רומס את החוק.

ינון אזולאי: למה?

ינון אזולאי: בהארכה של החוק – מה כתוב?

ינון אזולאי: מה חוק שירות בנות אומר?

ינון אזולאי: שצריכה אותה אחת לא לנסוע בשבת, לשמור על כשרות ושטעמים שבהכרה הדתית מונעים אותה מלשרת בשירות הביטחון.

ינון אזולאי: מה זה אומר?

ינון אזולאי: שהיא צריכה להיות בחורה מסורתית.

ינון אזולאי: מה אנחנו באים ואומרים?

ינון אזולאי: לא.

ינון אזולאי: הוועדה אומרת: בודקים אחריה אם היא שומרת את השבת ואיך היא שומרת את השבת, איך היא הולכת.

ינון אזולאי: הרי אם אנחנו – – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

ינון אזולאי: מה, זהו?

יעקב מרגי: כן.

ינון אזולאי: אם נבוא ונגיד שאנחנו רוצים שכולם ילכו בצניעות, הרי יבואו פה ויתקפו: מה אתן רוצות?

ינון אזולאי: אבל כשאנחנו באים פה ואומרים: תשמרו על החוק, תשמרו על הצניעות, תשמרו על המסורת – אבל זה רק מוכיח שיש עוד משהו בהפרת החוק – –

יעקב מרגי: תודה.

ינון אזולאי: – – ברגל גסה במדינה יהודית.

ינון אזולאי: אני מבקש ממך, כבוד השר, אולי תנסו למשוך את הוועדה הזאת, תורידו אותה.

ינון אזולאי: זה הדבר הכי טוב שיש.

יעקב מרגי: תודה.

ינון אזולאי: תנו לחיות במדינה כיהודים מסורתיים למי שרוצה לחיות על פי המסורת.

ינון אזולאי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', ואחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, אני אשמח אם תקשיב, אלון.

בצלאל סמוטריץ': אני באמת מכבד אותך, ואשמח שתשמע את הדברים.

בצלאל סמוטריץ': התהליך שעוברות בשנים האחרונות בנות שמבקשות להצהיר ולקבל פטור משירות צבאי – – –

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי, זו התייעצות סודית, ואני שומע הכול.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, התהליך שעוברות בנות שמבקשות, בשל הצהרה על אמונה דתית, לקבל פטור משירות צבאי, הוא בשנים האחרונות מביש, משפיל ומבזה.

בצלאל סמוטריץ': המערכת מפעילה חוקרים פרטיים, מתחקה אחר אורחות החיים הפרטיים במובנים הכי הכי בסיסיים, בולשת אחרי הבנות בדפי הפייסבוק, בתמונות, בסטורי, ומייצרת ברומטר – –

יעקב מרגי: דתומטר.

בצלאל סמוטריץ': – – עקום ולא הגיוני לרמת הדתיות.

בצלאל סמוטריץ': לו חלילה היה מתרחש במדינת ישראל תהליך פולשני, פוגעני ומבזה כזה כנגד נשים בכל מישור אחר, הארץ הייתה רועדת.

בצלאל סמוטריץ': שלל ארגוני הנשים ומי שכדבר שבשגרה נושאים את המאבק על כבודן של נשים על זכויותיהן, על עצמאותן, על האוטונומיה שלהן על גופן ועל אורחות החיים שלהם – הן היו מתקוממות ומבעירות את הארץ.

בצלאל סמוטריץ': אבל הצביעות שבה מתקבלת פולשנות אישית אל תוך המרחבים הפרטיים, והניסיון לדרג את רמת האמונה והיהדות – – –

משה ארבל: ממשלה כזאת מנופחת ואין שר תורן.

משה ארבל: למה?

יעקב מרגי: יש שר תורן.

יעקב מרגי: שר התיירות נמצא איתנו.

ישראל אייכלר: אין שרה אישה אחת שתגן על הבנות.

אבי מעוז: אין אישה תורנית אחת שתגן על הבנות.

בצלאל סמוטריץ': חבריי, אני אשמח אם – – –

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

יעקב מרגי: תנו לחבר הכנסת בצלאל להמשיך, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': למרבה הצביעות, כאשר התהליך הפוגעני והמשפיל הזה – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת סובה, נא לאפשר.

יעקב מרגי: אני אתן לך דקה בסוף.

בצלאל סמוטריץ': למרבה הצביעות והצער, כשהתהליך המבזה הזה מתנהל ברשות ובסמכות של המדינה כנגד בנות דתיות ומסורתיות – שקט גמור, ולא רק שקט אלא עוד לגיטימציה והסברים בק"נ טעמים למה זה נכון וצודק.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו תראה, סגן השר, אני מקבל עשרות פניות בבכי – כן, אלון, בבכי, במובן הכי פשוט של המילה – מתוך תחושת עלבון של בנות דתיות ומסורתיות שבאות מבתים – צריך להבין: השירות הצבאי מאוד מאוד מאתגר בנות בהיבטים של צניעות, של קדושה – –

יעקב מרגי: אני מוסיף לך דקה.

בצלאל סמוטריץ': – – של שמירת שבת, של מסורת.

בצלאל סמוטריץ': והפגיעה שחשות הבנות האלה, ראשית בכניסה האגרסיבית אל תוך המרחב הכי אינטימי של החיים האישיים שלהן והניסיון לדרג אותן ולחלק להן ציונים – ואגב, להתייחס אליהן כאל עברייניות, משתמטות, לא לגלות הבנה לצורך, למורכבות.

בצלאל סמוטריץ': והפגיעה, בעיקר הפגיעה, החשש שהן חשות כלפי התהליך.

בצלאל סמוטריץ': איך היית מרגיש לו היו שולחים חוקר פרטי, אדוני סגן השר?

בצלאל סמוטריץ': חוקר פרטי?

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך באחריות, אני אראה לך מקרים – שולחים חוקר פרטי אחרי הבת שלך, והוא נובר בפייסבוק שלה, עוקב אחריה ולפעמים גם מצלם אותה ומחליט שאם היא לבושה לא מספיק צנוע לפי איזה קודים – איפה במדינת ישראל היה מקובל שמישהו קובע קודים של צניעות?

בצלאל סמוטריץ': הרי כשניסו כאן, בכנסת, לבקש לבוא בלי גופיות, בלי זה, האדמה רעשה.

בצלאל סמוטריץ': פה, עכשיו, אומרים שאם הבת הלכה עם שרוול קצת קצר, אז מדרגים עכשיו את דרגת הצניעות, אז אם את לא שומרת צניעות ואת הולכת לחוף מעורב, את כנראה לא שומרת מסורת – לכי לצבא.

יעקב מרגי: נא לסיים.

בצלאל סמוטריץ': זה תהליך פוגע.

בצלאל סמוטריץ': זה תהליך – אני אומר לך שוב, אלון – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': – – אם הוא היה קורה בכל מרחב אחר במדינה, הארץ הייתה רועדת.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לכם, אל תמשיכו אותו.

בצלאל סמוטריץ': אני לא נכנס כרגע לעמדתי הכוללת – –

יעקב מרגי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': – – שגיוס נשים צריך להיות בכלל וולונטרי, לבטל גיוס חובה לנשים, אבל גם אם עכשיו יש גיוס חובה – ואני מסיים; משפט אחרון: כשהחוק מאפשר פטור משיקולים של דת, תסמכו על הבנות שמצהירות, למעט במקרים קיצוניים.

בצלאל סמוטריץ': אל תבלשו, אל תחפרו בחיים הפרטיים – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נאמר כבר.

בצלאל סמוטריץ': – – אל תחלקו ציונים ואל תעליבו בכניסה אל המקומות הפרטיים.

בצלאל סמוטריץ': אתם פוגעים בבנות ובמשפחות שלמות, וזה חבל מאוד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת משה גפני.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, החוק הזה שמגישים עכשיו מוכיח לנו שכל נושא גיוס הנשים פשוט מיותר.

יעקב ליצמן: צריך להגיש – ואני מתכוון להגיש את זה כהצעת חוק – לבטל גיוס נשים.

יעקב ליצמן: כל גדולי התורה בדור הקודם וגם היום, כולם הבינו שזה ייהרג ובל יעבור, החוק של גיוס נשים.

יעקב ליצמן: אין צורך בהן בצבא, לא צריך אותן.

יעקב ליצמן: גם הצבא משתמש בהן לא לדברים שצריך אותם.

יעקב ליצמן: סתם מחפשים להן עבודה.

יעקב ליצמן: לא צריך, וגם אסור על פי ההלכה, וכל גדולי התורה אמרו שלא.

יעקב ליצמן: לכן, אני בהחלט אצביע נגד ההצעה הנוכחית.

יעקב ליצמן: אני חושב שלא צריך להשאיר את זה וצריך לבטל את החוק מלכתחילה.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד עוד משהו, בנושא חוק הדיינים של אתמול.

יעקב ליצמן: בחוק הדיינים של אתמול, בלי בושה, שלחו ערבי – שאני מכבד מאוד – להציג את החוק כשהוא אפילו לא יודע מה זה דיינים.

יעקב מרגי: שר, שר.

יעקב ליצמן: שר.

יעקב ליצמן: אני מכבד, אמרתי.

יעקב ליצמן: אנחנו אפילו חברים.

יעקב ליצמן: תן לי רגע – – –

עיסאווי פריג': אני נותן לך לדבר, רק ברשותך, אני זוכר את הוועדה למינוי קאדים.

עיסאווי פריג': אתם בעצמכם, חברי כנסת יהודים ושרים, עמדתם כאן והצגתם והתמודדתם.

עיסאווי פריג': מה שנכון אצלכם אסור לאחרים – –

יעקב מרגי: תודה.

עיסאווי פריג': – – וזה לא מסתדר לי.

יעקב ליצמן: אוקיי, אז א.

יעקב ליצמן: אתה לא צודק.

יעקב ליצמן: למה?

יעקב ליצמן: כי לא שמעת שאני עשיתי את זה.

יעקב ליצמן: אתה אומר: אנחנו.

יעקב ליצמן: עוד פעם – כלי התקשורת: אתם, אנחנו, אתם, אתם.

יעקב ליצמן: אתה שמעת שאני עשיתי את זה בקאדים?

יעקב ליצמן: אתה שמעת שאני רוצה להיות בקאדים?

יעקב ליצמן: אז למה אתה אומר לי את זה?

יעקב ליצמן: אתם.

יעקב ליצמן: מה זה "אתם"?

יעקב מרגי: הוא, מצידו.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: חד-משמעית לא.

עיסאווי פריג': אבל ש"ס היו שם.

יעקב מרגי: הוא לא ש"ס.

יעקב מרגי: השר, תן לרב ליצמן.

יעקב ליצמן: אדוני השר, כשהשר של ש"ס יעלה, תגיד להם מה שאתה רוצה.

יעקב ליצמן: חמור ביותר, בושה לממשלה – גדעון סער פחד לבוא לכאן להציג את החוק.

יעקב ליצמן: הוא לא יכול להסתכל לנו בעיניים, מה שהוא עושה.

יעקב ליצמן: למה הוא שלח אותך?

יעקב מרגי: זה לא אישי.

יעקב ליצמן: לא היה לו שום אומץ לבוא לכאן, להסתכל אלינו בעיניים, לראות מה שהוא עושה.

יעקב ליצמן: ג'ובים.

יעקב ליצמן: צריך לאיזה שר, איזה ג'ובים – הופכים את כל הכללים של החוקים.

עיסאווי פריג': ובסוף אני אשם.

יעקב ליצמן: לא לא לא.

יעקב ליצמן: אתה שמעת במפורש.

יעקב מרגי: הטענה – כלפי גדעון סער.

יעקב ליצמן: אלקין רוצה להיות שר, רוצה להיות בוועדה למינוי דיינים – אין לו סיכוי כאן.

יעקב מרגי: אני מוסיף לך דקה על קריאות הביניים.

יעקב ליצמן: כי אני מדבר נכון.

ינון אזולאי: לי לא הוספת, כבוד היושב-ראש, אבל בסדר.

יעקב ליצמן: אז אני אומר שוב: זו בושה וחרפה – שלא תיפגע מזה – בושה וחרפה ששלחו אותך, שהוא פחד להסתכל אלינו בעיניים, להציג את החוק הזה – לא בהתחלה ולא בסוף; פעמיים הוא שלח אותך.

יעקב ליצמן: ריחמתי עליך אתמול, כי אנחנו חברים.

יעקב ליצמן: אני אומר את האמת בפנים, בלי בושה.

יעקב ליצמן: ולכן, אם יש לו כבר בושה – כי זו אולי המילה הטובה היחידה שיש לי, שהייתה לו בושה לבוא ולהציג את זה כאן.

יעקב ליצמן: לפחות לזה הייתה לו הבושה.

יעקב ליצמן: חוצפה ממדרגה ראשונה.

יעקב ליצמן: חסכתי לך 12 שניות.

יעקב מרגי: השארת אותן לחבר הכנסת גפני.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

יעקב ליצמן: אולי אדוני יסביר למה אין חברי כנסת לא דתיים, לא חרדים, שמדברים על החוק הזה.

יעקב מרגי: אל תדאג, בהמשך, יבואו בהמשך.

יעקב מרגי: יש רשימה ארוכה של דוברים.

יעקב ליצמן: לא, לא.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת גפני רוצה – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת גפני, מוותר?

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותיי השרים, חברי הכנסת, הרב הרצוג, הגאון הרב הרצוג, זכר צדיק לברכה – –

יעקב מרגי: השבוע הייתה האזכרה שלו.

משה גפני: כן.

משה גפני: – – שהיה הרב הראשי לישראל, הסבא של הנשיא הנוכחי, שיהיה בריא, נפגש יחד עם הגאון הרב עוזיאל הרב הראשי הספרדי, עם ראש ממשלה בראשית שנות המדינה, והם אמרו לו שיש איסור חמור של גיוס בנות לצבא, והם פירטו את הדברים.

משה גפני: אותו דבר בהחלטה של מועצת הרבנות הראשית, גם בשנת תש"ל – מועצת הרבנות הראשית קיבלה החלטה חד-משמעית בעניין הזה, שאסור לנשים להתגייס לצבא.

משה גפני: אני חושב שאני לא טועה בעניין הזה: אנחנו המדינה היחידה בעולם שיש גיוס חובה לנשים.

ישראל אייכלר: גם בצפון קוריאה.

משה גפני: אין בצפון קוריאה, ביררנו את זה – –

יעקב מרגי: שם אין להם ברירה, כי אם לא, אז – – –

משה גפני: אתה צודק, הרב אייכלר, אבל נדמה לי שבצפון קוריאה נשים זה סיפור שהוא לא מדויק.

משה גפני: עכשיו, אישה רוצה להתגייס לצבא – היא יכולה להתגייס.

משה גפני: שתתנדב.

משה גפני: זה גם ישנה מערכות שלמות שהצבא מתלבט בעניין הזה.

משה גפני: אז מה מביאים לנו עכשיו חוק ומתחילים להיכנס לתוך הפרטים?

משה גפני: דבר שהוא ברור לחלוטין שהוא איסור חמור מצד מועצת הרבנות.

משה גפני: אני לא מדבר על מה שאמר מר"ן החזון איש, על מה שאמר מר"ן הרב מבריסק, על מה שאמרו כל גדולי התורה בכל השנים מאז קום המדינה.

משה גפני: מה אמרה מועצת הרבנות הראשית, שהיא הסמכות ההלכתית במדינת ישראל?

משה גפני: היא אמרה שזה איסור גמור.

משה גפני: מה עכשיו מביאים לנו את החוק הזה?

משה גפני: על מה?

משה גפני: שצריך לדקדק דקדוקי עניות אם היא עשתה קידוש או לא עשתה קידוש?

משה גפני: אם היא כן מסורתית או לא מסורתית?

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

משה גפני: זו מדינה דמוקרטית?

משה גפני: זה איסור של ייהרג ובל יעבור.

משה גפני: מה זה?

משה גפני: איך פתאום מביאים כזה חוק כדי להביא בנות – כשהיא לא רוצה להתגייס.

משה גפני: היא אומרת: אני, אסור לי.

משה גפני: אז באים לחפש שהיא כן התנהגה כך או לא התנהגה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: כל הבסיס שעליו עומד כל העניין הזה הוא בסיס לא חוקי, הוא נגד החלטה של כל הרבנים בישראל, נגד מועצת הרבנות, כמו שאמרתי, נגד הרבנים הראשיים, נגד כולם.

משה גפני: מה זה המשחק הזה?

משה גפני: על מה אתם משחקים עם הנפש של הבת, שאומרת:

משה גפני: אצלנו בארץ מוצאי לא היה דבר כזה, לא היה לבת מפקד?

משה גפני: ופה מביאים – אנחנו כבר רגילים לכל הדברים האלה.

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

משה גפני: אני מבקש – יהיו לנו עוד הרבה הזדמנויות להיפגש כאן בדוכן, אז אני לא רוצה להמשיך, אבל אני אחזור לכמה דברים שמאוד חשוב לדבר עליהם, היות שהנושא הזה מבחינתי הוא קריטי וחשוב עד מאוד: לאפשר לבנות יהודיות בישראל, יהודיות או אזרחיות – עיסאווי פריג', למה אתה לא מתערב בעניין הזה?

משה גפני: אני צריך את התמיכה שלך.

עיסאווי פריג': אני מקשיב.

יעקב מרגי: נא לסיים.

משה גפני: אז אני מסיים.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: אני מבקש לבטל את חוק גיוס בנות שהוא חובה.

משה גפני: לבטל אותו.

משה גפני: תודה רבה.

יעקב מרגי: אתה המחוקק, תגיש הצעת חוק.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אורי מקלב, ואחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: גדעון סער לא שלח לך?

עיסאווי פריג': תתרגלו, יש שר ערבי בממשלת ישראל.

עיסאווי פריג': זהו.

יעקב ליצמן: – – – עמדתך כאן בכנסת, לא עמדת – – –

עיסאווי פריג': עמדתי בדרך כלל – – –

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

אורי מקלב: תודה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אני חושב שחשוב לציין בתחילת דבריי את עמדתנו והשקפתנו לגבי הנושא של גיוס חובה של נשים.

אורי מקלב: מכיוון שכבר אתמול הייתה איזה מיני-תקרית בוועדה המסדרת לגבי ההבנה – אולי ההשוואה בין עמדתנו לגבי דחיית השירות ללומדי התורה לבין עמדתנו והשקפתנו לגבי הנושא של גיוס חובה לנשים.

אורי מקלב: כפי שאמר הרב גפני, פסיקות רחבות מאוד מאז קום המדינה והתייחסות מיוחדת לגבי גיוס נשים שאינו – וזה מסיבה אחרת – הנושא של דחיית השירות ללומדי התורה, ששם מדובר לא על פטור אלא על דחייה כל זמן שלומדים, וחובתם ללמוד, וחשיבות לימוד התורה, בלי להיכנס עכשיו – זה בדיונים אחרים – לשאלה אם בשירות הצבאי היום, בצורה של הצבא היום, מתגייס יכול לשמור על אורח חייו.

אורי מקלב: כשאנחנו מדברים היום על גיוס בנות, אנחנו אומרים את דעתנו הנחרצת ועמדתנו, שהיא עמדה שאנחנו לא מחביאים אותה, מפני שהתורה ציוותה עלינו שאין דרכה של אישה להילחם.

אורי מקלב: דרכו של איש להילחם ואין דרכה של אישה.

אורי מקלב: בטבע הזה, בטבע הבריאה והיצירה שלנו, אנחנו ממשיכים בהכרעה הזאת או בקביעה הזאת, שדרכו של איש – מי שנאבק ומי שצריך להילחם זה איש, ואנחנו יודעים את זה.

אורי מקלב: על זה אנחנו צריכים לשמור – תפקידה של האישה והיכולות שיש לאישה.

אורי מקלב: כל הניסיונות שלנו כאן לטשטש את זה בכל מיני דרכים הפוכות, להכריח לעשות את זה, לא יעזרו.

אורי מקלב: אנחנו עומדים נגד הטבעים שלנו.

אורי מקלב: אני לא מבין איך מצד אחד אותם אנשים – ושמעתי משרת התחבורה, שהיא באה ואומרת שיש לה עכשיו יעד מאוד חשוב בתפקידה.

אורי מקלב: מה התפקיד שלה עכשיו?

אורי מקלב: היא אומרת: אני רוצה להשוות ברכבות ובאוטובוסים, שמידת הקור והמיזוג תתאים לנשים ולגברים.

אורי מקלב: היא אומרת: לנו, לבנות, קר יותר.

אורי מקלב: קר יותר, מה לעשות?

אורי מקלב: קר יותר.

אורי מקלב: זאת אומרת, יש הבנה, וזאת לא בושה להגיד שקר.

אורי מקלב: אבל כשזה מגיע לדברים הרבה יותר מהותיים – את זה לא מבינים.

אורי מקלב: אנחנו עומדים ואומרים את זה, ולכן כל הדיונים שיש אחר כך בכל מיני חקיקות – חקיקות באות בעקבות נוהג פסול, נגד החוק של פוקדים בצבא, ואנחנו מכירים את ההיסטוריה של החקיקה הזאת, של החלטות.

אורי מקלב: כל פוקד מחליט לעצמו את מידת הדתיות של אותה אישה ואותה בת.

אורי מקלב: והחוק קבע, כפי שהזכיר קודם חבר הכנסת אזולאי, שני פרמטרים מרכזיים: שהיא צריכה לאכול כשר ואסור לה לנסוע בשבת.

אורי מקלב: לא בכדי לא אמרו שמירת שבת.

אורי מקלב: אמרו: לא לנסוע בשבת זה פרמטר.

אורי מקלב: אז אני שואל אתכם, מתוך עובדות שהיו לנו, שבת שממלצרת במלון בטבריה – בא הפוקד, צילם אותה בשבת כשהיא ממלצרת במלון וגייס אותה, רצה לגייס אותה.

אורי מקלב: לכן בקביעה שלו, של הפוקד, שמי שממלצרת בשבת לא דתייה ולא שומרת שבת – אז אני רוצה להגיד לכם שיש מלונות שהם בהכשר הבד"צים הכי מחמירים ויש שם מלצריות ששומרות שבת למהדרין, וכן הלאה.

אורי מקלב: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: לכן כל הניסיון הזה – ואנחנו לא נכנסים, אנחנו לא באים לחזק ולעמוד לצד כאלה שמתחזים – לתת סמכויות לוועדות כאלה ואחרות שלא מכירות את אורח החיים, לא יודעות, והשאלות שנשאלות שם: מה הסיבות שצמים ב-17 בתמוז?

אורי מקלב: אני מביא דוגמה מלפני יומיים, שלושה.

אורי מקלב: הדברים היו לקלקולים.

אורי מקלב: אם היינו תופסים – וזאת עמדתנו – שתפקידה של האישה הוא לא בצבא – –

יעקב מרגי: הרב מקלב, היום ארוך.

אורי מקלב: – – כל החוק הזה היה מיותר.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: רשימת הדוברים נעולה לסעיף זה, לכן מי שנרשם עד לרגע זה – נכנס.

יעקב מרגי: מי שיבוא לאחר מכן – מה, סילקו אותך מהבית?

יעקב מרגי: לא מספיק מיום ראשון אנחנו כאן?

ינון אזולאי: – – –

יעקב מרגי: כל אחד וסגנונו הוא.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבר הוזכר כאן שגדולי ישראל בדור הקודם קבעו – וכך אלה חיים איתנו לאורך ימים ושנים טובות – שהנושא הזה של שירות לאומי, גיוס בנות, מבחינתנו זה ייהרג ובל יעבור.

מאיר פרוש: מה יש לנו היום בחוק ובתקנות?

יעקב מרגי: עמדת יועצים, יש עתיד.

מאיר פרוש: היום יש דברים ברורים: בת שמצהירה שהיא לא נוסעת בשבת, אוכלת כשר, הצהירה בפני שופט או דיין בבית הדין – מקבלת פטור.

מאיר פרוש: בשנים האחרונות זה לא בדיוק עובד כך.

מאיר פרוש: גם אם היא הצהירה, גם אם היא הצהירה, זה לא מקובל, למרות שהיא פועלת לפי החוק, היא גם פועלת לפי מה שרבותינו מצווים.

מאיר פרוש: אבל כאן בשנים האחרונות יש רפיון, ודיברנו על כך, נאבקנו, העלינו את זה כמה וכמה פעמים לדיונים, מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל ביקשה מחברי הכנסת להתייחס לכך ולפעול.

מאיר פרוש: זה לא עזר.

מאיר פרוש: מה שמביאים לנו היום פה כתוב בדברי ההסבר הקצרים, אבל אני רוצה להבין, ויש לי שאלה.

מאיר פרוש: יש טענה נגד אותן בנות שהצהירו.

מאיר פרוש: לפיד הצהיר שהוא לא ייכנס לממשלה שיש בה יותר מ-18 שרים.

מאיר פרוש: לפיד הצהיר שאם הוא יוכל לפעול הוא לא ייתן שתהיה ממשלה עם יותר מ-18 שרים.

מאיר פרוש: בנט חתם, חתם שהוא לא יהיה בממשלה אחת עם לפיד, הוא לא יהיה בממשלה תחת לפיד.

מאיר פרוש: למה חתימה של בנט, לא חוקרים מה הוא עשה?

מאיר פרוש: מדוע?

מאיר פרוש: למה ההצהרה של לפיד אומרת כך – אז מה אם הוא הצהיר?

מאיר פרוש: אני לא אומר חלילה שהבת שהצהירה צריכה לזלזל במה שהיא הצהירה.

יעקב מרגי: כנראה – אני אתן לך על חשבוני – כתוב: זיוף ומרמה במסמכי תאגיד.

יעקב מרגי: באיזה אולפן הוא חתם, לא בתאגיד.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שלא תנסה לשייך אליי – – –

יעקב מרגי: אם הוא היה חותם בתאגיד, זה היה – – –

מאיר פרוש: אני מבקש שלא תנסה לשייך אליי שום דבר שיכול להישמע מפה שכאילו חלילה אם בת מצהירה בפני שופט או דיין – – –

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, הוספתי לך את הזמן.

מאיר פרוש: הרי מה קורה?

מאיר פרוש: בת שלומדת בסמינר חרדי, הם מבינים שאין מה להתעסק איתה, נותנים לה את הפטור.

מאיר פרוש: בת שלא לומדת בסמינר חרדי, למרות שהיא פועלת לפי החוק, לא שולחים לה את הפטור, מתחילים לחקור, וכבר דיברו על זה.

מאיר פרוש: אני לא מבין, מה בת שלא למדה בסמינר חרדי צריכה להבין כאשר בנט חותם לעיני כל עם ישראל: אני לא אהיה בממשלה אחת עם לפיד, אני לא אהיה תחתיו?

מאיר פרוש: לפיד מצהיר: אני לא אלך לממשלה עם נורבגי.

מאיר פרוש: אז אם בארזים נפלה שלהבת – נקרא להם ארזים?

מאיר פרוש: מה נטפלים לבת שלא נוסעת בשבת, שאוכלת כשרות ופועלת לפי החוק?

מאיר פרוש: בושה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: מאחר שחבר הכנסת אשר חזר, אז חבר הכנסת יעקב אשר, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

ינון אזולאי: דוד – – –

יעקב מרגי: ינון, אני סופר לך אותם.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ינון אזולאי, אני סופר לך אותם.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

נראה לי שהמילה הכי פופולרית בתקופה האחרונה כאן היא "צבועים", והיום אנחנו רואים את זה עוד פעם במלוא תפארתו.

הרי מה רוצה היום ממשלת הפוליטרוקים?

מה הם רוצים לעשות?

הם לא מסתדרים בנושאי ימין ושמאל, אז הם מחפשים בנושאי דת ומדינה.

יבגני, מה הטענות – – –

יבגני סובה: – – –

לא, רגע.

מה יש לך?

מה, אתה נהיית ביישן?

יבגני סובה: בטח – – –

מה הטענות שלהם?

יעקב מרגי: יש כאן שר, יש כאן שר.

יעקב מרגי: יש כאן.

יש שר.

מה הטענות שלהם?

יבגני סובה: – – –

יעקב מרגי: יבגני, יבגני, כשהוא קורא בשם של חבר כנסת רק אתה זוכה, כי המצלמה מייד בפוקוס עליך.

הוא גם ביקש את זה.

יבגני סובה: חבר הכנסת אשר, הוא אוהב היסטוריה, אז אני הצעתי לו: אתה רוצה להתחיל בשיעור הקבוע – זה בלילה.

יבגני סובה: אני מוכן לזרום איתך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אתה יודע מה – –

יבגני סובה: ולא בגלל שאני מאמין.

– – מאיר יצחק הלוי, ידידי ראש העיר הנהדר של אילת, מה הטענות שיש להם לגבי הרבנים המגיירים, שעושים גיורים, אותם רבנים חשוכים שעושים גיורים?

מה הטענות שלהם?

הטענות שלהם: מה אתם בודקים יותר מדי?

מה אתם חופרים?

תהיו נחמדים, תהיו ידידותיים.

למה אתם הופכים את כל העולים החדשים לשקרנים?

כל אדם שבא ומצהיר על יהדות – קבלו אותו, קבלו אותו.

מה הטענות שלהם לגבי בתי הדין בנושאי נישואים וגירושים, הדבר הקדוש של הייחוס של עם ישראל?

מה הטענות שלהם, דודי?

למה אתם כאלה קפדנים?

למה אתם לא מסבירי פנים?

מה רוצה הממשלה הזאת?

לפתוח – שכל רב יוכל לגייר, בסבר פנים יפות, בלי לבדוק אם באמת מקיימים את ההלכה, לא מקיימים את ההלכה.

איפה הפכתם להיות נטורי קרתא?

אם בת מגיעה ואומרת שהיא עומדת בקריטריונים, ואתם באים ולוקחים חברות חקירה ובודקים בציציותיהם, לתוך הבתים שלהם או לחברים שלהם או למה שלא יהיה.

אז על מה?

הרי שנינו יודעים שיכול להיות שיש רמאים, ואם יש רמאים, צריך לטפל בהם.

אבל אחת שלא רוצה ללכת לצבא והיא לא דתייה בכלל ולא מסורתית בכלל, ואם היא אומרת בטענת שווא כזאת – גם אם היא תגיע לצבא היא תשתמט שם, בצורה אחרת.

אז פה אתם מפעילים מערכת שלמה של חוקים ומערכת וועדות, אבל כניסה לעם היהודי – –

יעקב מרגי: הוספתי לך, אבל נא לסיים.

– – נישואים וגירושים – פה לא צריך ועדות, פה תהיו מסבירי פנים.

צבועים – –

יעקב מרגי: תודה.

– – נמאסתם.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ישראל אייכלר ישראל, ואחריו – חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

ישראל אייכלר: לפחות אני לא אצטרך להגביה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: קח לך את הזמן.

יעקב מרגי: אני אפעיל עכשיו.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, תארו לעצמכם שהרבנות הראשית הייתה מושיבה ועדות חקירה על מידת הדתיות של אדם.

ישראל אייכלר: היו קוראים לזה ועדות האינקוויזיציה.

ישראל אייכלר: בודקים בדיוק אם האיש בדיוק כל כך דתי, אם הוא קם בהשכמת הבוקר לפני זמן קריאת שמע.

ישראל אייכלר: משרד הביטחון הקים ועדות לבדוק אם הבחורה הדתייה באמת חרדית או אם היא באמת יודעת את כל ההלכות או שהיא מסורתית.

ישראל אייכלר: ועל פי החוק שדיברו פה חבריי, אם היא לא נוסעת בשבת – לא כתוב אם היא שומרת שבת, כי יכול להיות שיש הלכות שהיא לא יודעת אפילו.

ישראל אייכלר: החוק מחייב רק שלא תיסע בשבת ושהיא אוכלת כשר.

ישראל אייכלר: גם לא כתוב שהיא חייבת לאכול מהכשר הבד"ץ.

ישראל אייכלר: אבל פה מנסים ליצור חיילי כפייה, חיילות כפייה, ולהכניס אותם למחנות כפייה.

ישראל אייכלר: ואני חושב שבאמת צודקת הטענה שיש כאן אפליה גדולה של הבנות האלה בגלל שאינן עומדות בדיוק לפי הכללים של הבנות הדתיות.

ישראל אייכלר: ולכן, אדוני היושב-ראש, כל החברים הציעו רעיונות, ואני רוצה להציע רעיון מאוד מציאותי ומעשי.

ישראל אייכלר: אני הגשתי כבר, פעם אחר פעם, הצעת חוק שירות ביטחון: לבטל את גיוס החובה ולאפשר לכל צעיר החפץ בכך להתנדב לשירות בצבא רק אם הצבא יחליט שהוא דרוש לו.

ישראל אייכלר: הגיוס מתוך רצון ומבחירה אישית יחזק את הסולידריות האזרחית של החייל עם הצבא, ולא יצטרך להשתמט, ולא יצטרך לשרוף שלוש שנים בלא לעשות כלום.

ישראל אייכלר: הוא יאפשר לתגמל את החיילים הנדרשים בשכר ראוי, כי יחסכו את כל החיילים המיותרים.

ישראל אייכלר: הוא מתאים למידת ההקרבה והכישרון של החייל ושל הקצין המקצועי והמצטיין.

ישראל אייכלר: זו הצעת החוק שלי, הכללית.

ישראל אייכלר: אבל לגבי בנות, צריך לחוקק מייד חוק פטור מגיוס חובה לבנות.

ישראל אייכלר: רק בת שרוצה להתגייס והצבא צריך אותה לצורך מקצועי יכולה להתגייס.

ישראל אייכלר: לא כל מי שנולד בשנתון מסוים – אומרים את זה כל המומחים שחקרו את הנושא הזה של הגיוס.

ישראל אייכלר: רק בצפון קוריאה יש גיוס חובה לבנות, אפילו לא ברוסיה ולא במדינות אפריקה.

ישראל אייכלר: כל המדינות הנאורות לא מגייסות בכפייה.

ישראל אייכלר: המדינה החשוכה ביותר, שכופה על בת להיכנס לחובת גיוס, היא מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: זה בניגוד לפסוק מפורש בתורה, ואני לא רוצה להקריא את הפסוק.

ישראל אייכלר: זה בניגוד לכל הפסיקות של הרבנות הראשית לדורותיה.

ישראל אייכלר: אולי עכשיו מתן כהנא ידאג לכך שייכנסו שם רבנים שיפסקו הלכה חדשה שחייבים לכפות על בת, ועל הבנים, להיכנס לשירות מעורב כדי להפר את כל חוקי התורה.

ישראל אייכלר: רק מתן כהנא יכול לעשות.

ישראל אייכלר: אני מקווה שהכנסת תדחה בבוז את הניסיון לכפות על בנות שאומרות שהן שומרות שבת ואוכלות כשר – לרדוף אותן, להכניס אותן לוועדת אינקוויזיציה – –

יעקב מרגי: תודה.

ישראל אייכלר: – – ולגייס אותן בכפייה.

ישראל אייכלר: היה לא תהיה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אבי מעוז, ואחריו – חבר הכנסת משה אבוטבול.

יעקב מרגי: משה, אל תכתוב הרבה.

יעקב מרגי: זה רק שלוש דקות.

אוריאל בוסו: – – –

יעקב מרגי: אני עושה לו הכנה מנטלית לחריגה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מה עניינו של תיקון החוק המדובר?

אבי מעוז: האם באמת הוא בא נגד בנות שמשיגות פטור משירות צבאי בשקר?

אבי מעוז: ממש ממש לא.

אבי מעוז: בשנים האחרונות רשויות הגיוס פועלות בצורה אגרסיבית נגד בנות דתיות המבקשות פטור משירות צבאי על רקע דתי, חלקן הגדול כדי לשרת בשירות לאומי בהתאם לאמונתן ואורח חייהן.

אבי מעוז: במסגרת זו, בניגוד לחוק שקובע שכל בת המצהירה הצהרת דת אמורה לקבל פטור באופן אוטומטי, רשויות הגיוס החליטו, בעקבות איזושהי אמירת אגב לא ברורה של שופט בג"ץ, שמותר להן לעשות ככל העולה על רוחן ולהחליט מתי נראה להם שבת היא מספיק דתייה ומספיק צנועה ומתי לא, מתי לדעתם היא מספיק משכנעת בטעמי ההכרה הדתית שמונעים ממנה להתגייס ומתי לא, והם מונעים ממנה את הפטור שהייתה אמורה לקבל על פי חוק.

אבי מעוז: אבל כאילו לא די בזה, וגם בנות שכבר קיבלו את הפטור עלו על הכוונת.

אבי מעוז: על פי לשון החוק המקורי, כדי לשלול פטור ממי שכבר קיבלה אותו, צריך להוכיח בבית משפט שאכן הצהרתה הייתה כוזבת.

אבי מעוז: מכיוון שרשויות הגיוס לא מעוניינות להיכנס להליכים המשפטיים הללו, והדבר לא קרה כמעט מעולם, המציאו את התיקון המדובר, הקובע שמספיק לכנס ועדה שתוכל לשלול מבנות את הפטור.

אבי מעוז: איך זה אמור להתבצע?

אבי מעוז: במשך שנתיים לאחר קבלת הפטור רשויות הגיוס ימשיכו לבלוש אחריה ולחפש ברשתות החברתיות מתי היא לא מספיק צנועה לפי דעתם, ואז ינסו – וכבר מנסים – לשלול ממנה את זכותה להתנהל על פי ההלכה היהודית ועל פי אמונתה ולא לשרת בשירות הצבאי.

אבי מעוז: התיקון הנ"ל, אסור בשום אופן שיתקבל.

אבי מעוז: הניחו לבנות ישראל לשמור על אמונתן ואורח חייהן.

אבי מעוז: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אבי מעוז.

יעקב מרגי: מסתבר שאפשר לעמוד בלוחות הזמנים וגם לומר את מה שרוצים.

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה אבוטבול, ואחריו תעלה ותבוא חברת הכנסת קטי קטרין שטרית.

יעקב מרגי: בבקשה, עד שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: יש לך עוד מאבי מעוז.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אנחנו חייבים לציין את עמדתם של כל גדולי ישראל מכל החוגים במשך עשרות בשנים, דורות שלמים, על האיסור החמור לגייס בנות לשירות הצבאי.

משה אבוטבול: כך גם הרבנות הראשית לדורותיה.

משה אבוטבול: האיסור יכול רק להיות חמור יותר, בפרט במתירנות הקיימת כיום בחברה הישראלית.

משה אבוטבול: ייאמר ברורות: עמדתנו ודעתנו – שאין מקום כלל וכלל לשירות הצבאי, איסור חמור ונורא, ייהרג ואל יעבור.

משה אבוטבול: נאבקו בזה בחירוף נפש בדורות הקודמים בהפגנות של גברים וגם בהפגנות של נשים; מאסרים; חטפו מכות על זה, אפילו עד זוב דם, בגלל האיסור החמור של הדבר הזה.

משה אבוטבול: נהפוך הוא, חז"ל באים ואומרים במדרש רבא ש"בינה יתרה ניתנה באישה יותר מבאיש", כך שבאמת ניתן לצפות מנשות ישראל היקרות ובנות ישראל שבגלל הבינה היתרה שלהן, שאדרבה, יעסקו בלימודיהן וידאגו ויפתחו ויחזקו את עולם הרפואה, את עולם המדע, את עולם החינוך.

משה אבוטבול: זה ודאי יכול להועיל לעם היהודי, לעם ישראל וגם למדינת ישראל.

משה אבוטבול: בכלל, לא פעם עולה הצורך בחשיבה מחודשת על כל השירות הצבאי.

משה אבוטבול: במדינות רבות הצבא הוא בכלל צבא מקצועי ויעיל, כך שבאמת, הרבה מהמפלס של השנאה כלפי אלה שלא מתגייסים לצבא מטעמי דת ותורה – יוכלו להוריד את מפלס השנאה, אם נעשה את זה צבא מקצועי.

משה אבוטבול: על אחת כמה וכמה שרק אצלנו, במדינת ישראל, כידוע, מחייבים נשים לגיוס חובה.

משה אבוטבול: רק בצפון קוריאה מחייבים.

משה אבוטבול: חז"ל גם אמרו – דבר שהם ידעו להגיד – שאין דרכה של אישה לעשות מלחמה.

משה אבוטבול: לכן אני כבר לא רוצה לדבר גם על דברים שליליים שקורים במחנות הצבא, על ידי ניצול ציני של בנות ישראל על ידי מי שממונים עליהם; אלה דברים מסוג הדברים שנאמר שהשתיקה יפה להם.

משה אבוטבול: לכן, חובה לבטל לגמרי את כל הנושא הזה של שירות נשים.

משה אבוטבול: אני בטוח, בעזרת השם, שאם נבטל את הנושא הזה, נוכל לומר "והיה מחנך קדוש ולא יראה בך ערוַת דבר".

משה אבוטבול: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: עשית זאת, כל הכבוד.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קטי קטרין שטרית, ואחריה – חבר הכנסת שמחה רוטמן.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות.

קטי קטרין שטרית: עדיין לא, חכה.

קטי קטרין שטרית: אני רק רוצה להזכיר לכולם שהיום יצאו למעלה משני מיליון ילדים לחופשה שנתית.

קטי קטרין שטרית: קודם כול זאת הזדמנות לברך אותם.

יעקב מרגי: קבלי תוספת זמן על הברכה.

קטי קטרין שטרית: בדיוק.

קטי קטרין שטרית: אז אני רוצה לברך אותם.

קטי קטרין שטרית: החלטתי – – –

דוד אמסלם: הארכה מינהלית.

קטי קטרין שטרית: כן.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע, דודי, החלטתי שבגלל שלא נותנים לנו להתבטא בוועדות ולא נותנים לנו להגיש הצעות לסדר-היום – ויש הרבה מה להגיש – אז החלטתי שאני מתחילה לעשות שיעורים על הדוכן.

קטי קטרין שטרית: אי-אפשר גם את זה לקחת מאיתנו.

קטי קטרין שטרית: אז היום יש לכם שיעור ראשון.

קטי קטרין שטרית: אתם יודעים, הייתי מורה.

דוד אמסלם: אני רוצה לתקן אותך – גם את זה אפשר לקחת.

קטי קטרין שטרית: אה, גם את זה אפשר לקחת?

קטי קטרין שטרית: אין גבול?

קטי קטרין שטרית: אתם שנמצאים למעלה, לא ללמוד ממה שקורה, זה לא תמיד הכי טוב.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

קטי קטרין שטרית: אבל אני רוצה לנצל את ההזדמנות.

קטי קטרין שטרית: קודם כול, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבקשת כמובן לנצל את הבמה המכובדת הזאת למען שיעור קצר באזרחות על אופוזיציה ותפקידי המשטר הפרלמנטרי.

קטי קטרין שטרית: כאשת חינוך אני אנסה להעביר את השיעור הקרוב בצורה נעימה ביותר.

קטי קטרין שטרית: ובכן, אופוזיציה פוליטית, בעברית, נגדה – התנגדות לשלטון – קיימת בכל מקום שיש בו שלטון.

קטי קטרין שטרית: מבחינה רעיונית, אופוזיציה היא חלק בלתי נפרד מהרעיון הדמוקרטי, והיא זכות בסיסית לחופש ביטוי גם של עמדות המנוגדות לשלטון.

קטי קטרין שטרית: המושג "אופוזיציה פרלמנטרית" מתאר בדרך כלל את סך המפלגות המיוצגות בפרלמנט שאינן חברות בקואליציה.

קטי קטרין שטרית: לעומת זאת, המושג "אופוזיציה" – הכוונה למפלגה הגדולה ביותר שאינה מרכיבה את השלטון, והיא מציבה את עצמה כחלופה לממשלת שלטון: הליכוד.

קטי קטרין שטרית: לאופוזיציה פרלמנטרית יש שלושה תפקידים מרכזיים: להעביר ביקורת על הממשלה, לפקח על הפעולות שלה ולהציג חלופה שלטונית.

קטי קטרין שטרית: זה בדיוק מה שחבריי ואני עושים כאן בפרלמנט.

קטי קטרין שטרית: אנחנו רוצים להציג חלופה לממשלת הכישלון שאתם הרכבתם בקואליציה תוך רמיסה של כל אידיאולוגיה אפשרית.

קטי קטרין שטרית: לא ימין ולא שמאל; ממשלת שיתוק במלוא הדרה.

קטי קטרין שטרית: חברה בריאה היא חברה שמאפשרת לאופוזיציה להשמיע את קולה, שכן יש בכך הכרח כדי להוות אתגר עבור השלטון וההנהגה.

קטי קטרין שטרית: בעוד שישנה התעלמות מוחלטת מהביקורת שהאופוזיציה מציבה ומציפה, היא יכולה להיות רקע לאיבוד שלטון שלהם, לנוכח התנהלותם והתנהגותם של חלק לא קטן מחברי הקואליציה, שהרי ראינו את החרפה בוועדות, ששם לא נותנים לנו את הדבר האלמנטרי, שהוא לדבר – פרלמנט, כמו שאמר דודי.

קטי קטרין שטרית: לנוכח ההתנהלות הזאת, אני חייבת להגיד לכם שיכול להיות שהשלטון ייפול הרבה יותר מהר ממה שאנחנו חשבנו.

קטי קטרין שטרית: לסיכום השיעור שלנו אני רוצה להדגיש נקודה אחרונה וחשובה: האופוזיציה הפרלמנטרית חיונית לשמור אחריות דיווח של השלטון כגוף נבחר הנשען על אותה לגיטימציה – –

יעקב מרגי: ומכאן התוספת.

קטי קטרין שטרית: – – הנשען על אותה לגיטימציה כמו השלטון.

קטי קטרין שטרית: למפלגות האופוזיציה המבקרות את הממשלה ומפקחות עליה יש משקל כבדן מאוד, יותר מכל גוף בלתי נבחר – לדוגמה, אנשי תקשורת, שבעבורם, חלקם, במו ידיהם בנו את הממשלה הזאת.

קטי קטרין שטרית: אז אני אתן לכם גם רמז.

יעקב מרגי: נא לסיים.

קטי קטרין שטרית: בשיעור הבא יהיה עוד יותר מעניין.

יעקב מרגי: תודה רבה לחברת הכנסת קטי קטרין שטרית.

יעקב מרגי: חבר הכנסת שמחה רוטמן, ואחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יעקב מרגי: שמרו נא, המורים, על השקט.

קטי קטרין שטרית: לא, אם לא נותנים לנו להיות חברי כנסת, לפחות נחזור להיות מורים.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, אדוני.

יעקב מרגי: בבקשה.

שמחה רוטמן: תודה רבה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, הצעת החוק שנמצאת פה ועולה על הפרק, אני לא יודע אם כולם קראו והבינו אותה, אבל למעשה, בדיוני הוועדה גילינו – אתה יודע, אומרים עכשיו – יש פה שר, אגב?

יעקב מרגי: יש פה שר תורן, שר התיירות.

שמחה רוטמן: סליחה.

שמחה רוטמן: הקואליציה עכשיו מנסה לחוקק חוקים פרסונליים.

שמחה רוטמן: יש חוק פרסונלי – אבל אתה יודע, אנחנו בכל זאת, חברי הכנסת, שרי הממשלה, נבחרי ציבור, ראשי ערים, כשמדברים על חקיקה פרסונלית עלינו זה לא עלינו, זה על אנשים ששלחו אותנו.

שמחה רוטמן: אז הם מנסים לקדם חקיקה פרסונלית: חקיקה פרסונלית נגד נתניהו, כי נתניהו מפריע להם; חקיקה פרסונלית נגד המפלגות החרדיות, שלא יוכלו לשלוח נציגים לוועדה למינוי דיינים, כי החרדים מפריעים להם בעיניים; חקיקה פרסונלית שארבעה ח"כים מהליכוד יוכלו לבוא כדי שיוכלו להחליף את רע"מ, כי גם הליכוד וגם רע"מ מפריעים להם בעיניים.

שמחה רוטמן: זאת חקיקה פרסונלית שהממשלה מנסה לקדם.

שמחה רוטמן: החוק הזה הוא חוק מאוד מאוד מיוחד: זאת חקיקה פרסונלית, אבל לאנשים רגילים.

שמחה רוטמן: אנחנו שאלנו בוועדה: בשביל מה אנחנו מחוקקים את החוק הזה?

שמחה רוטמן: שימו לב למה שכתוב פה: אם מישהי הצהירה שהיא דתייה – שיוכלו לחפש אותה, לעשות לה חיפוש בפייסבוק, לראות ולהגיד לה: את לא מספיק דתייה, ולנסות לגייס אותה בכוח.

שמחה רוטמן: שאלתי בוועדה: מי יודע כמה מקרים כאלה יש?

שמחה רוטמן: אתה יודע, אם יש מגפה, יש מכת מדינה, צריך.

שמחה רוטמן: כמה?

שמחה רוטמן: ארבעה.

יעקב מרגי: בשנה?

קריאה: ארבע.

שמחה רוטמן: ארבע, סליחה.

שמחה רוטמן: נכון, ארבע, כי זה בנות.

דוד אמסלם: זה ארבעה מקרים – – –

שמחה רוטמן: מאז שהחוק הזה נחקק.

שמחה רוטמן: החוק הזה נחקק – אמר נציג – – –

דוד אמסלם: את זה אתמול אמר נציג משרד הביטחון.

שמחה רוטמן: אני לא יודע.

שמחה רוטמן: אגב, אדוני היושב-ראש, אני אשמח מאוד אם נציג הממשלה יעלה ויתקן אותי.

יעקב מרגי: דוד, אצלנו היו אומרים בשכונה: זה לרכוש F-35 כדי להרוג יתוש.

דוד אמסלם: רק רע.

שמחה רוטמן: עכשיו, החוק והתקנות האלה נחקקו בשנת 2018.

שמחה רוטמן: נכון, לקח זמן עד שהקימו את הוועדה, עד שפה, עד ששם, עד שעשו את התקנות, אבל מאז החוק הזה נחקק ב-2018 עד היום – ארבע.

שמחה רוטמן: זאת אומרת, מוציאים שם רע לציבור שלם של בנות דתיות שהן שומרות מצוות, הן לא רוצות להתגייס מטעמי דת.

שמחה רוטמן: אגב, נחשפתי לאחרונה שיש גם יהודים קראים, וגם אצלם הבנות לא מתגייסות, וגם שם מנסים לייצר להן קשיים.

שמחה רוטמן: עושים פה חקיקה שלמה שמטרתה – ארבע.

שמחה רוטמן: אז אני רואה שיש משהו לקואליציה עם המספר ארבע.

שמחה רוטמן: הם רוצים שארבעה חבר'ה מהליכוד יבואו ויעיפו את רע"מ, שגם הם מקבלים ארבעה.

רם בן ברק: דרך אגב, אני רוצה לומר לך שאין עוד גיוס חובה לערבים – – –

שמחה רוטמן: אחרי שינסו לקחת ארבעה מהליכוד, להעיף את רע"מ, יגייסו – חוק גיוס חובה גם לערבים, הכול בסדר.

שמחה רוטמן: יש לממשלה הזאת משהו עם המספר ארבע.

שמחה רוטמן: הם רוצים ארבעה מהליכוד בשביל להעיף את הארבעה של רע"מ.

יעקב מרגי: תתכנס לסיום.

שמחה רוטמן: בסדר גמור.

שמחה רוטמן: קצת הפריעו לי.

יעקב מרגי: אני מסכים.

יעקב מרגי: לכן אפשרתי.

שמחה רוטמן: תודה.

שמחה רוטמן: הם מנסים לקחת ארבעה מהליכוד כדי להעיף את ארבעה של רע"מ; הם מנסים להעיף את החרדים.

שמחה רוטמן: יש להם, עם ארבעה נציגי הציבור – הם רוצים שיהיה ייצוג הולם, ממשלה וכנסת ביחד הם סופרים כשתיים; הם לא אוהבים את המספר שתיים, הם רוצים לספור את המספר ארבע.

שמחה רוטמן: יש להם משהו עם המספר ארבע, וניסיתי להבין למה – ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

שמחה רוטמן: מה יש להם עם המספר ארבע?

שמחה רוטמן: גיליתי שיש ארבעה ראשי ממשלה – ובזה אני אסיים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: בארבעה בנים דיברה התורה.

שמחה רוטמן: יש את נפתלי בנט, ראש הממשלה כאילו – –

יעקב מרגי: אני לא ממשיך, דודי.

יעקב מרגי: אל תבקש ממני להמשיך.

שמחה רוטמן: – – יש את יאיר לפיד, ראש הממשלה בתחום החוץ, יש את ליברמן, ראש ממשלה בתחום הכספים, ויש את מנסור עבאס, ראש הממשלה האמיתי.

שמחה רוטמן: כך יצא ארבעה ראשי ממשלה.

יעקב מרגי: בארבעה בנים דיברה התורה, וכשאני חושב, אפשר לשייך לכל אחד את התואר: מי יצא הכי חכם, מי יצא הכי – אוקיי, תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איתמר בן גביר, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אוריאל בוסו.

משה אבוטבול: יעקב, אבל תציין שהבן החכם נמצא באופוזיציה.

יעקב מרגי: בשבילך, חבר הכנסת יעקב.

משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש, הבן החכם נמצא באופוזיציה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

איתמר בן גביר: אדוני יושב-ראש הישיבה, כנסת נכבדה, כבוד השר, באתי מבית שבו אימא, זיכרונה לברכה, שירתה בצבא, ולא סתם שירתה בצבא אלא גם הייתה קצינה.

איתמר בן גביר: יש לי הערכה רבה לכל בת שמחליטה לשרת בצה"ל, ולעולם לא אתייחס אליהן בפטרונות.

איתמר בן גביר: אבל דווקא בשל כך, לא ברורה לי אותה מדיניות של כפייה כלפי בנות ישראל שמחליטות לקיים את הוראת הרבנות הראשית שבנות לא מתגייסות לצבא.

איתמר בן גביר: איפה נשמע שמדינת ישראל מנהיגה דתומטר?

איתמר בן גביר: קובעת איזו בת דתייה יותר, איזו בת דתייה פחות?

איתמר בן גביר: איפה נשמע שלוקחים את בנות ישראל לכלא וכופין אותן?

איתמר בן גביר: איפה נשמע שלוקחים ציבורים שלמים ומנסים להשליט עליהם השקפת עולם שמנוגדת לאמונה שלהם, מנוגדת להוראות חוק מפורשות, למושכלות יסוד שקיבלו כאן עוד בקום המדינה?

איתמר בן גביר: כעו"ד, לא פעם ולא פעמיים הבנות האלה הגיעו אליי למשרד, בנות שעברו השפלה, פלישה למרחב הציבורי שלהן, חקירות שתי-וערב.

יעקב מרגי: הפרטי.

יעקב מרגי: למרחב הפרטי שלהן.

איתמר בן גביר: לפרטי שלהן, נכון.

איתמר בן גביר: חקירות שתי-וערב.

איתמר בן גביר: לכל אלה – על מה?

איתמר בן גביר: בגין מה?

איתמר בן גביר: ראיתי והרגשתי, אדוני היושב-ראש, את המצוקה, את הכאב.

איתמר בן גביר: ואני שואל את חברת הכנסת מיכל רוזין, שנמצאת כאן, את גבי לסקי, את תמר זנדברג, את כל אותן חברות כנסת שרוממות זכויות האישה בגרונן – מיכל, את יכולה להסתכל דקה, לשמוע?

איתמר בן גביר: הרי זכויות הנשים בגרונך, את כל הזמן צועקת עליהן, את כל הזמן בא לכאן ומדברת בשם.

רם בן ברק: זו זכות גדולה לשרת את עם ישראל בצבא.

יעקב מרגי: הוא אמר.

איתמר בן גביר: אתה לא היית מרוכז, אדוני.

איתמר בן גביר: אתה כנראה התעסקת בלדבר, לא שמעת.

יעקב מרגי: הוא אמר שאימו, עליה השלום, הייתה קצינה.

איתמר בן גביר: אימא שלי הייתה קצינה בצבא, ודווקא בגלל שאימא הייתה קצינה בצבא, אני שואל אתכם – אני שואל את מיכל, שעכשיו בורחת, כי אין לה מה לענות, היא יודעת שאין לה מה לענות: אם אתן, זכויות הנשים בגרונכן, למה אתן לא מגוננות על הבנות הללו שעוברות השפלה, שעוברות פגיעה?

איתמר בן גביר: איפה אתן?

איתמר בן גביר: כשזה לא נוח לכן – אז פתאום נעלמו העקרונות.

איתמר בן גביר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה, חבר הכנסת בן גביר.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת אוריאל בוסו, ואחריו – חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לא להפריע.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, דודי, אני רוצה לתת לך מעלה אחת; לא נקרא לזה נקודת אור – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת בן גביר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

איתמר בן גביר: היא דיברה איתי.

יעקב מרגי: בבקשה.

אוריאל בוסו: – – אבל מעלה אחת לרעיון הזה שחברים מהאופוזיציה הלכו לקואליציה, ואז אנחנו רואים שינוי מדהים.

אוריאל בוסו: היום עלתה כאן הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת יבגני סובה לגבי הסדרת תלושי המזון, השוברים למשפחות המוחלשות בפרויקט – אחד הפרויקטים המיוחדים שהיו אי פעם, פרויקט תלושי המזון של שר הפנים הקודם הרב אריה דרעי.

אוריאל בוסו: מעולם לא היה כזה דבר: מקבלים שובר, הולכים עם זה, קונים בכבוד – 300, 800, 1,000 שקלים.

אוריאל בוסו: אנשים שחיכו לסלים בפסח, פתאום הלכו בגאווה.

אוריאל בוסו: אז הלכתי לאסוף כמה כתבות.

אוריאל בוסו: עיתון כלכליסט, 28 בינואר: "השבוע: מכשול אחרון לשוחד בחירות של דרעי"; עיתון כלכליסט: "מי צריך תלושי מזון אם אי-אפשר לנצל אותם בבחירות"?

אוריאל בוסו: כתבה אחר כתבה – לתקוף את תלושי המזון ואת החלוקה, את הדבר המיוחד הזה שעשו.

אוריאל בוסו: דה-מרקר, 3 בינואר: "קורצים לבוחרים: תוכנית תווי המזון נוכסה לקמפיין של ש"ס"; דה-מרקר, 10 בינואר: "מכרז חלוקת תווי המזון של דרעי מעורר מחלוקת: 'דואג רק לחרדים'.

אוריאל בוסו: " אתה יודע מי העלה הצעה לסדר-היום?

אוריאל בוסו: ישראל ביתנו.

אוריאל בוסו: "700 מיליון שקלים מהשר דרעי: ביטחון תזונתי או ביטחון המנדטים?

אוריאל בוסו: " אני עשיתי בדיקה בכמה מקומות – 60%, 70% מהם בכלל עולים מחבר המדינות שמחכים לדבר הזה.

אוריאל בוסו: עכשיו, כשהם נמצאים בשולחן מקבלי ההחלטות, הם רואים שהשר הרב אריה דרעי, השר לשעבר, וכל תנועת ש"ס וחברי הכנסת שהיו בקואליציה, דאגו לכלל אזרחי ישראל, לא היו סקטוריאליים, בניגוד למה שעושים היום כאן מסביב לשולחן הממשלה – לא רק שדואגים לסקטורים מסוימים אלא מדירים סקטורים אחרים ומנסים לפגוע בהם במזיד, חוק אחר חוק.

אוריאל בוסו: הדברים האלה, אנחנו נילחם בהם ונציף אותם.

אוריאל בוסו: לכן, אם אנחנו רוצים לראות איזו נקודת אור בכך שהם באו לקואליציה, תראו את הדברים הטובים שעשינו, וגם, בעזרת השם, בתוך כמה חודשים תחזרו לצד השני – לפחות ידעו את מי תקפתם.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אוריאל בוסו.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח; עופר כסיף – אינו נוכח; חברת הכנסת רות וסרמן לנקרי – אינה נוכחת; עאידה תומא סלימאן – אף היא לא נמצאת; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אף הוא לא נמצא; חבר הכנסת אופיר סופר – אף הוא לא נמצא; חבר הכנסת חיים ביטון – אינו נוכח; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; אלי אבידר – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי לא יכול לדבר כי הוא מנהל את הישיבה, אז תעלה ותבוא חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חברת הכנסת מירי רגב – אינה נוכחת; חברת הכנסת אורית סטרוק – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה ארבל – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב בן צור – היו כאן, ביקשו – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – איננו נוכח; חבר הכנסת אופיר כץ – אינו נוכח; חברת הכנסת גלית דיסטל – איננה נוכחת; חבר הכנסת דוד ביטן – איננו נוכח; חבר הכנסת פטין מולא – איננו נוכח; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – איננה נוכחת.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת דודי אמסלם.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: הוא אחרון הדוברים.

יעקב מרגי: אם יהיו דוברים – – –

דוד אמסלם: חבר'ה, אל תגזימו.

דוד אמסלם: לא צריך להגזים.

יעקב מרגי: רגע, אם יהיו דוברים – – –

קריאה: אי-אפשר לקפוץ – – –

יעקב מרגי: רגע, רגע.

יעקב מרגי: הוא אחרון הדוברים.

יעקב מרגי: אם יהיו חברי כנסת ששמעו את השם שלהם והם יהיו בדרך לפה, נוסיף אותם, נחזיר אותם.

דוד אמסלם: קודם כול, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רק רוצה לברך – – –

יעקב מרגי: ברוכה הבאה.

יעקב מרגי: מאחר שבוטלו הרבה, אתה נותן את הקרדיט הזה – ובוטלו, קרוב ל-20 בוטלו.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אתה לא צריך להתנצל.

יעקב מרגי: לא, אני מסביר, אני לא מתנצל.

דוד אמסלם: הם שוברים את כל הכללים מבוקר עד לילה, מדברים כמה שהם רוצים.

דוד אמסלם: כשאנחנו היינו, היינו נותנים להם, ועכשיו עוד אנחנו צריכים להסביר להם למה אנחנו מדברים?

קריאה: – – –

דוד אמסלם: גם זה.

דוד אמסלם: גם זה.

יעקב מרגי: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: שבו במקום.

יעקב מרגי: שבו במקום.

דוד אמסלם: בן ברק, גם זה אנחנו מבינים שמפריע לכם, שאנחנו מדברים.

יעקב מרגי: נחזור לרשימה ונראה מי פה.

דוד אמסלם: קודם כול, אני רוצה באמת לאחל לך הצלחה, אדוני שר התיירות.

דוד אמסלם: אני מאוד אוהב אותך באישי.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

דוד אמסלם: אני מחזק את ידיך, ובאמת, ההצלחה שלך זה הצלחה של עם ישראל.

דוד אמסלם: אני רוצה להתייחס בקצרה לסוגיה של אביתר.

דוד אמסלם: רבותיי, אני חושב שנעשה שם דבר שלא ייעשה.

דוד אמסלם: זה פשרת חלם, כאילו, לכאורה, בגלל שבנט לא יודע איך לצאת מהאירוע.

דוד אמסלם: אני רוצה רק להזכיר לעם ישראל: ח'אן אל-אחמר, שיש כבר פסק דין חלוט – אני לא שומע פה אף אחד מהשמאל שטוען שיש שלטון חוק, שיש שוויון בפני החוק, עכשיו בואו תפנו את ח'אן אל-אחמר; עכשיו תפנו, דרך אגב, את אדמות הבדואים, הבינוי הבדואי, על אדמות גולובנציץ, שהן בעצם אדמות פרטיות.

אלינה ברדץ' יאלוב: – – –

דוד אמסלם: שנייה, מפריע לי.

קטי קטרין שטרית: מה זה חשוב?

קטי קטרין שטרית: תפנו עכשיו – – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: אז אני אומר, אנחנו – – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: אז בוא נגיד ככה – – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: מפריעים לי, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה.

דוד אמסלם: אני לא טוען אף פעם שאנחנו – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אני אקרא לסדר.

יעקב מרגי: אין לי בעיה עם זה.

דוד אמסלם: אני לא טוען אף פעם שאנחנו היינו חפים מטעויות, אבל אתם צבועים.

דוד אמסלם: אתם הרי הכנסתם את התנועה האסלאמית, והם נכנסו כדי שאתם תסדירו להם את רבע מדינת ישראל בנגב.

דוד אמסלם: איך אמרתי לאלחרומי?

דוד אמסלם: במעריב השבת: 65 דונם – רק המשפחה הפרטית שלו.

דוד אמסלם: אמרתי: צפוף.

דוד אמסלם: 65 דונם?

דוד אמסלם: כל כך קצת?

דוד אמסלם: איך אתם חיים, אלחרומי?

דוד אמסלם: אל תדאג, מנסור עבאס יסדר לך עוד 300 דונם.

דוד אמסלם: צפיפות דיור כזאת לא יכולה להיות במדינת ישראל.

דוד אמסלם: על כל נפש שני דונם?

דוד אמסלם: זה לא הגיוני.

דוד אמסלם: צריכים קצת עיזים, קצת סוסים, קצת פרות – –

רם בן ברק: אמסלם, למה לא פיניתם?

רם בן ברק: שנתיים הייתם יכולים לפנות.

רם בן ברק: למה לא פיניתם?

דוד אמסלם: – – קצת תרנגולות.

רם בן ברק: חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: 65 דונם.

דוד אמסלם: ככה עשיתם את העוול למשפחת אלחרומי?

דוד אמסלם: עכשיו, בעזרת השם, אתם שומרי חוק, נלחמתם על בית המשפט העליון, הוא אחד הזרועות שלכם.

דוד אמסלם: דרך אגב, הרסתם את בית הכנסת בגבעת זאב.

דוד אמסלם: נשיאת בית המשפט העליון דאז הוציאה – אני הלכתי לשם.

דוד אמסלם: הרסתם בית כנסת שעומד על תלו למעלה מ-30 שנה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הוא יושב על אדמה של ערבי בתוך גבעת זאב שהוא לא יכול לגדל עליה אפילו נענע.

רם בן ברק: אז מה?

רם בן ברק: אבל זה שלו.

דוד אמסלם: אמרתי, אבל האדמות של גולובנציץ, ששלו, של יהודי, שיושבים עליה אלפי בדואים – מה פתאום?

דוד אמסלם: השתגעתם?

דוד אמסלם: בח'אן אל-אחמר, אדמות מדינה – למה?

דוד אמסלם: מה פתאום?

קריאות: – – –

דוד אמסלם: רבותיי, זה הצביעות שלכם.

יעקב מרגי: יש לך דקה תוספת.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: אני אסביר לך איך זה עובד.

דוד אמסלם: היהודים הם הכי אומללים במדינת ישראל כשאתם יושבים.

דוד אמסלם: זה לא מעניין אתכם, אתם דואגים רק לערבים.

דוד אמסלם: הערבים במדינה יכולים לעשות הכול.

דוד אמסלם: עכשיו אתם תעכבו את חוק קמיניץ.

דוד אמסלם: אני חוקקתי אותו, שנה עבדתי עליו.

דוד אמסלם: מה הוא בא לפתור?

דוד אמסלם: 400,000 עבירות בנייה של הערבים.

דוד אמסלם: והם מספרים לכם שאין תב"עות – שקר וכזב.

דוד אמסלם: גם לזה הקדשנו 80 מיליון שקל, לתוכניות מתאר.

דוד אמסלם: אבל עכשיו אתם רוצים להקים ממשלה, לנסוע באאודי, מר לפיד ומר בנט, ואתה, רם בן ברק, רוצה ועדה, אז מה זה משנה, 400,000 עבירות בנייה של הערבים?

דוד אמסלם: מה זה משנה?

דוד אמסלם: את היהודי – נוריד לו את המרפסת של מטר ונקנוס אותו.

דוד אמסלם: אבל הערבים?

דוד אמסלם: חס ושלום.

דוד אמסלם: אתם עוד תשלחו להם מתנות לחג.

רם בן ברק: – – – תענה לי.

דוד אמסלם: על כל אחד שעושה עבירת בנייה – –

רם בן ברק: אני רוצה שיענה לי על שאלה.

דוד אמסלם: – – אתה תשלח לו עוד מתנה לחג.

יעקב מרגי: תודה רבה.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר עוד משפט אחד.

רם בן ברק: – – –

יעקב מרגי: לא, אני לא מאפשר.

יעקב מרגי: זמנו תם.

רם בן ברק: שאלה אחת, שאלה אחת.

דוד אמסלם: עזוב, אחרי זה.

דוד אמסלם: אחרי זה יש לך זמן.

דוד אמסלם: הרמקול שלכם.

דוד אמסלם: בין כה וכה יש לך יושב-ראש שיכול להעלות אותך לדבר שעתיים, כמה שאתה רוצה.

רם בן ברק: – – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

יעקב מרגי: רם בן ברק, חבר הכנסת.

דוד אמסלם: רם בן ברק, אני מדבר ככה, נשמה.

דוד אמסלם: גם הבוס שלך, דרך אגב, אבל הוא, קוראים לו לפיד; אני, קוראים לי אמסלם, אז לכן דנה ויס תגיד לי: אסור לדבר ככה.

דוד אמסלם: אבל כשהבוס שלך, לפיד, מדבר אליי ככה, הכול בסדר.

דוד אמסלם: לא רואים, הוא רואה ואינו נראה, לא רואים את הידיים שלו.

יעקב מרגי: נא לסיים, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: ככה, שמים לו ככה, והוא מדבר ככה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לומר – –

רם בן ברק: – – –

דוד אמסלם: – – אנחנו שמענו את – – –

יעקב מרגי: אני לא יכול – אם אני לא אתן לו להשלים – – –

רם בן ברק: – – –

דוד אמסלם: רק שנייה, תן לנו.

דוד אמסלם: אתה יודע מה – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת רם בן ברק, אני לא יכול לתת לו לסיים.

דוד אמסלם: – – אז אני אלך.

דוד אמסלם: אנחנו לא עשינו – תשמע, אתה יודע מה, אנחנו לא עשינו כלום.

דוד אמסלם: אתם שומרי חוק – תשמרו על החוק.

יעקב מרגי: תודה רבה.

דוד אמסלם: אנחנו עבריינים, הרי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

דוד אמסלם: בבקשה, אני רוצה לומר עוד משפט אחד.

דוד אמסלם: הוא הפריע לי.

יעקב מרגי: לא להשיב לו.

יעקב מרגי: בבקשה.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר עוד דבר אחד לממשלה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, יועצים באגף השמאלי, אני אבקש מהסדרנים או להושיב אתכם או להוציא אתכם.

דוד אמסלם: הממשלה טענה, דרך אגב, שהיא לא נכנסת לנושאים קונטרוברסליים.

דוד אמסלם: מטפלים רק בשוטף.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת.

דוד אמסלם: אני סברתי, דרך אגב, שממשלה אמורה לטפל דווקא בנושאים שאין עליהם הסכמה.

דוד אמסלם: אז שמעתי את שרת התחבורה מתחילה לדאוג למזגן ברכבות – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: – – למזגן ברכבות, לווילונות, לצבע הווילונות – –

קריאה: – – –

יעקב מרגי: משפט סיום.

יעקב מרגי: אל תתערבי ברכבות.

יעקב מרגי: בבקשה, נא לסיים.

דוד אמסלם: – – רק לצבע הווילונות, כן?

דוד אמסלם: אז אני רוצה להגיד לכם, רבותיי, מר הורוביץ וחבר מרעיו, אתה, הורוביץ, ומפלגת העבודה וכו': רבותיי, הציבור שלכם שלח אתכם לדברים אחרים.

יעקב מרגי: תודה.

דוד אמסלם: אז אתה תטפל בלהט"בים, כמו שאתה אומר.

יעקב מרגי: נא לסיים.

דוד אמסלם: אל תחכה – רק שנייה.

דוד אמסלם: אל תחכה שלוש שנים או ארבע שנים ותספר לנו בדקה ה-90 שאין.

דוד אמסלם: עכשיו.

דוד אמסלם: עכשיו.

יעקב מרגי: תודה.

דוד אמסלם: ואת תטפלי – הרי אמרת תחבורה ציבורית בשבת.

דוד אמסלם: בואי נראה אותך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

דוד אמסלם: עכשיו.

דוד אמסלם: כן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יהיו לך עוד הזדמנויות, דודי.

דוד אמסלם: ואתם החלטתם לעקור יישובים עכשיו, אז בבקשה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

דוד אמסלם: לא לסחוט לנו את זה עוד ארבע שנים ובשבוע האחרון לריב ולהגיד: הינה, יצאנו מהממשלה.

דוד אמסלם: עכשיו תעשו את זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דודי אמסלם, תודה.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: חברי – מה קרה?

יעקב מרגי: מה קרה?

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירי רגב – מירי רגב מוותרת?

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת.

יעקב מרגי: בבקשה, עד שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: יעקב אשר, עד לפה אני שומע.

מירי רגב: טוב – – –

יעקב מרגי: רגע, רגע, אני אעצור, אני עוצר את הזמן.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת.

יעקב מרגי: יבגני סובה, נא לשבת.

יעקב מרגי: זה מפריע.

יעקב מרגי: סדרנים, תדללו את האזור השמאלי של כל היועצים.

יעקב מרגי: דללו אותם.

יעקב מרגי: אם הם לא יודעים לשבת, תוציאו אותם.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

מירי רגב: תודה רבה לך, כבוד היושב-ראש.

מירי רגב: חבריי חברי הכנסת, בועז, לא תאמין, זוג חוקרים פנה אליי השבוע, פרופ' אבוטבול הודיה וד"ר הנדל אהרון.

מירי רגב: הם אומרים לי: אנחנו עוסקים במחקר קבוצות ורוצים לחשוף בפנייך תופעה מסוכנת.

מירי רגב: איך אני קשורה למחקר רפואי?

מירי רגב: אני עוסקת בהיבטים חברתיים, לאומיים.

מירי רגב: תדברו עם שר הבריאות.

מירי רגב: מה אני קשורה למחקר הקבוצות שלכם?

מירי רגב: לא, הם אומרים לי – אומרת לי פרופ' הודיה אבוטבול: לא, את חייבת להיפגש איתנו.

מירי רגב: המחקר הזה משפיע על ההיבטים החברתיים והלאומיים.

יעקב מרגי: סדרנים, חברי הכנסת.

מירי רגב: אני אומרת לה: מה זאת אומרת?

מירי רגב: במה בדיוק היא משפיעה על ההיבטים החברתיים?

מירי רגב: מה, היא מידבקת?

מירי רגב: היא אומרת: תראי, יש כמה מקרים שכבר אותרו.

מירי רגב: מה עושים?

מירי רגב: מה צריך לעשות?

מירי רגב: איך קוראים לה בכלל?

מירי רגב: היא אומרת: תראי, קודם כול, הטיפול הוא רב-מערכתי.

מירי רגב: הוא כולל התערבות התנהגותית, מדי פעם גם התערבות תרופתית – הכול תלוי בבן אדם.

מירי רגב: טוב, אני מסתקרנת.

מירי רגב: בועז, גם אתה בוודאי מסתקרן, למה אני פונה דווקא אליך.

מירי רגב: אני חייבת להזהיר את הציבור.

מירי רגב: איך קוראים לתופעה הזאת בכלל?

מירי רגב: היא אומרת לי: שימי לב – פרופ' הנדל אומר לי: שימי לב, בשפה המחקרית קוראים לתופעה הזאת PNQ.

מירי רגב: PNQ.

מירי רגב: אמרתי: מה?

מירי רגב: PNQ?

מירי רגב: זו השפה המחקרית?

מירי רגב: היא אומרת לי: כן, אבל בשפה העממית קוראים לזה "פינוקיו".

יעקב מרגי: אסור להציג.

מירי רגב: זאת התופעה, קוראים לזה פינוקיו.

יעקב מרגי: סדרנים, אתם יכולים להוריד לה את המיצג.

יעקב מרגי: אסור להציג.

מירי רגב: ואז אמרתי: אם לתופעה הזאת קוראים "פינוקיו", איך אפשר להימנע ממנה?

מירי רגב: איך אפשר להזהיר את הציבור מפני שקרנים ונוכלים?

מירי רגב: איך אפשר?

קריאה: אין בושה.

קריאה: איך אפשר – – –

מירי רגב: הם אמרו לי: יש לנו תוצאות טובות של המחקר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

מירי רגב: PNQ – תופעת הפינוקיו.

מירי רגב: ההמשך יבוא, אני מבטיחה לך.

מירי רגב: בועז, זה יעניין אותך איך אנחנו מזהים את אותם אלה שלקו בתופעת PNQ, תופעת הפינוקיו.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: שמענו.

יעקב מרגי: שמענו, תודה.

יעקב מרגי: תודה, שמעתי.

יעקב מרגי: שמעתי אותך.

יעקב מרגי: בבקשה, תעלה ותבוא חברת הכנסת אורית סטרוק.

יעקב מרגי: בבקשה.

קריאה: הכובע בוער על ראש הגנבה.

יעקב מרגי: סגנון דיבור יפה לכולם.

מירי רגב: המשך יבוא.

מירי רגב: חברים מפינוקיו, אני כבר רגילה.

מירי רגב: אני רגילה, אחרי שבע שנים.

קריאה: אנחנו מחכים לראות את הנוכחות במליאה.

יוראי להב-הרצנו: – – – לא חשוב, למה צריך להידרדר לשפה כזאת?

מירי רגב: חברים, העיקר שלא נידבק ב-PNQ, לא להידבק בתופעת הפינוקיו.

יעקב מרגי: כשאתה תנהל פה, מבטיח לך, לא יעירו לך.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות.

מירי רגב: זו התופעה הכי מסוכנת – – – PNQ.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירי רגב, חברת הכנסת מירי רגב, נא לאפשר את המשך הדיון.

יעקב מרגי: בבקשה.

אורית סטרוק: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

יעקב מרגי: אני אקפיד על לוחות הזמנים.

אורית סטרוק: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים – יש פה כבר שלושה שרים ליד שולחן – – –

יעקב מרגי: אופיר כץ, נא לשבת במקומך.

אורית סטרוק: מה אני אעשה?

אורית סטרוק: אני לא יכולה ככה.

אורית סטרוק: יש פה כבר שלושה שרים ליד שולחן הממשלה, ואני אשמח – –

דוד אמסלם: עוד מעט יהיה אחד, הם בהליך של גיוס עובדים זרים – – –

אורית סטרוק: – – אני אשמח אם השרים יוכלו לעזור לי לפתור את החידה של היום.

אורית סטרוק: חידת היום: האם יש הסכם על היישוב אביתר?

אורית סטרוק: יש הסכם או אין הסכם?

אורית סטרוק: נחתם הסכם או לא נחתם הסכם?

אורית סטרוק: אני בעצמי בירכתי על ההסכם הזה.

קריאה: – – –

אורית סטרוק: סליחה?

אורית סטרוק: אני בעצמי בירכתי על ההסכם הזה.

אורית סטרוק: אני בעצמי שכנעתי את המתיישבים להסכים להסכם שהוצע להם, למרות שההסכם הזה במובנים רבים הוא מביש, כי אף אחד בממשלה לא עשה שום הסכם כזה עם אף אחד ממאות – מאות – המבנים הפלסטיניים הלא-חוקיים שנמצאים מסביב לאביתר למלוא רוחב העין.

אורית סטרוק: יש מאות מבנים כאלה לא חוקיים, לא שונים בסטטוס שלהם מאביתר, ואף אחד לא חושב להרוס אותם, לא לפנות אותם, לא להגיד לתושבים שלהם: תצאו ואולי אחרי שנעשה לכם סטטוס קרקע אז תחזרו, ואולי כן תקימו שם ישיבה.

יעקב מרגי: סדרנים, נא להושיב את חברי הכנסת ולשמור על השקט.

יעקב מרגי: מדברים מאחור.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, איך אני יכולה לדבר ככה?

אורית סטרוק: זה פשוט נורא.

יעקב מרגי: את תדברי, שלוש הדקות שלך רצות.

אורית סטרוק: אני אדבר?

יעקב מרגי: תדברי, כן.

אורית סטרוק: אז אני רוצה לשאול – אולי השרה יפעת שאשא ביטון יודעת לענות לי?

אורית סטרוק: אולי השר יואל רזבוזוב יודע לענות לי?

אורית סטרוק: אולי השר אלעזר שטרן יודע לענות לי?

אורית סטרוק: יש הסכם עם אביתר או אין הסכם עם אביתר, עד הרגע הזה?

אורית סטרוק: ראיתי שהשר עמר בר לב צייץ בטוויטר שטוב מאוד שאין הסכם, וראיתי שהשרה אילת שקד צייצה שיש הסכם מבורך.

אורית סטרוק: אולי יושבת-ראש הקואליציה יודעת לענות לי: יש הסכם עם אביתר או אין, עידית?

אורית סטרוק: יש הסכם?

עידית סילמן: אני בטוחה שכל מה שאתם מביאים לפתחנו – אנחנו נדע לתת – – –

אורית סטרוק: אז יש הסכם חתום עם אביתר או אין, או שעד עכשיו לא חתמו על שום דבר?

אורית סטרוק: אנחנו רוצים לדעת כמה צחוק אפשר לעשות מהמתיישבים שם.

אורית סטרוק: אני רוצה להבין מה קורה פה.

אורית סטרוק: אומרים לאנשים: תתפנו מרצון – ומה מול זה?

אורית סטרוק: מה מול זה?

אורית סטרוק: מה הממשלה מתחייבת לעשות?

אורית סטרוק: יואל רזבוזוב, אתה יודע לענות לי על זה?

אורית סטרוק: יש הסכם או אין הסכם?

אורית סטרוק: מה אתה יודע?

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

אורית סטרוק: אני רוצה להגיד, אדוני היושב-ראש – אף אחד לא ענה לי, ואנחנו נמשיך לעקוב אחרי הדבר הזה – –

יעקב מרגי: לא מתים מקושיה, כתוב.

אורית סטרוק: – – כי אנחנו לא נסכים שיעשו צחוק מהמתיישבים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת הרב אריה דרעי, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אתה רוצה אחר כך?

יעקב מרגי: עכשיו.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ארבל.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ארבל, בבקשה, אדוני.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת – כבוד היושב-ראש, אני מבקש, אם אפשר, שישמעו אותי.

משה ארבל: היום בבוקר – – –

יעקב מרגי: אני אעצור את הדיון.

יעקב מרגי: אם לא יהיה שם שקט, אני עוצר את הדיון.

עידית סילמן: מרגי, אני עושה שקט.

יעקב מרגי: את לא עושה שקט; לא מצליחה, אולי.

בועז טופורובסקי: – – –

יעקב מרגי: קראנו בסיטונאות – בוא, אני אסביר.

בועז טופורובסקי: – – –

יעקב מרגי: בסדר, אז שישבו במליאה, לא קרה כלום.

יעקב מרגי: שישבו במליאה.

משה ארבל: חבר הכנסת טופורובסקי, אני בטוח שהנושא יהיה מספיק חשוב שגם שרי הממשלה – כדאי שישמעו אותו.

יעקב מרגי: תקימו את ועדת האתיקה – תתלוננו לוועדת האתיקה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, תמשיך.

משה ארבל: הם לא מורמים מהעם.

יעקב מרגי: תמשיך.

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרים, היום בבוקר אישה, אימא, צעירה בת 27, אם לארבעה ילדים, בליבה של מדינת ישראל, בעיר חיפה, בשכונת חליסה, לעיני שני ילדיה, נרצחה.

משה ארבל: שמה היה מייסר עותמאן, זיכרונה לברכה.

משה ארבל: רצח מזעזע של אישה ערבייה במדינת ישראל על לא עוול בכפה.

משה ארבל: האשמה היחידה שלה כנראה, אולי – שהיא הייתה גרושה.

משה ארבל: "אות קלון", במירכאות.

משה ארבל: מה קרה לנו?

משה ארבל: מתחילת השנה שמונה נשים מהמגזר הערבי נרצחו בדם קר.

משה ארבל: השרה מרב מיכאלי, חבל שאת יוצאת בנושא כל כך חשוב, שנוגע למעמדן וכבודן של נשים, שחשוב לך רק באמצעות דיבור בלשון נקבה.

משה ארבל: תתביישי.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת, ויועצים, נא לשמור על השקט.

משה ארבל: אני יושב וחושב: פשיעה כל כך קשה, דם כל כך רב שנשפך.

משה ארבל: אולי השר לביטחון הפנים, בחשבון הטוויטר שלו, שיש לו 33,000 עוקבים, יתייחס לרצח שהתבצע בחיפה, של אימא ערבייה בת 27, אם לארבעה ילדים.

משה ארבל: אני מדפדף ועושה ריפרש באתר ומחפש: אולי איזו הודעת תנחומים, השתתפות בכאב.

משה ארבל: אני לא מצפה ממנו לטפל בנושא הכל-כך כבד עליו, אבל הציוץ האחרון לפני שש שעות של עמר בר לב הוא כזה: מאחז בלתי חוקי יש לפנות פשוט כי הוא בלתי חוקי, ובמדינת חוק אסור שפלגים כאלה ואחרים יעשו דין לעצמם.

משה ארבל: אני מברך את בני גנץ על שהתעקש שלא תקום באביתר ישיבה, לא עתה וגם לא בעתיד.

משה ארבל: זה הדבר היחיד שהיה לו לומר.

משה ארבל: השר בר לב, סגן השר סגלוביץ', אתם ממונים על ביטחון הציבור.

משה ארבל: אימא בת 27, אם לארבעה, בחיפה ובכל מקום אחר, לא צריכה למות, לא צריכה להיפצע.

משה ארבל: ביטחון הציבור.

משה ארבל: חבריי בקואליציה הזאת, תעוררו את זה.

משה ארבל: השרה מיכאלי, חבל שיצאת.

משה ארבל: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת האוזר, או שתשב או – חבר הכנסת האוזר, או שתדבר בשקט או שתשב.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, החוק המוצע, חוק שירות ביטחון, הוא ניסיון להגדיר פטור לבנות שאינן רוצות לשרת בצבא.

יואב בן צור: לפני קצת יותר משנה עסקתי בנושא הזה ברצף, ואני רוצה לומר לכם שאין תפקיד או התחייבות או איזשהו שירות מכל סוג שהוא שככה רודפים – בנות שמבקשות לקבל פטור מהכרה דתית משירות בצבא.

יואב בן צור: הצבא היה עוקב אחרי אותן בנות, שיחות הטלפון שלהן, הפייסבוק, הטוויטר, בכל אמצעי אלקטרוני.

יואב בן צור: וגם אם בת הייתה חוזרת בתשובה ובטעות נשארו לה כמה תמונות בפייסבוק שאינן משקפות את חזרתה בתשובה, זה היה בשביל הצבא עילה לבטל את הפטור הניתן לה.

יואב בן צור: נלחמנו יומם ולילה עם עשרות ואולי מאות בנות שהגיעו למצבים האלה, שרצו לקבל פטור מטעמי הכרה דתית לאחר שהן חזרו בתשובה שלמה והיו שומרות מצוות בהתאם לאותם תנאים.

יואב בן צור: היכן נשמע שמי שמצהיר – –

יעקב מרגי: חברת הכנסת עידית סילמן, את עומדת ומדברת עם אלי אבידר וזה מגיע לכאן, הכול.

יואב בן צור: – – איזושהי הצהרה, כך, בדרך הזאת, עוקבים אחריהם.

יואב בן צור: אני רוצה לקוות שידעו לכבד את רצונן של אותן בנות להיות פטורות מהשירות הזה מטעם הכרה דתית.

יואב בן צור: הנושא השני שאני רוצה לומר – אני פונה לתושבי אביתר: אני חושב שאין על מי לסמוך בממשלה הזאת.

יואב בן צור: כל הסכם שיעשו איתכם סופו שלא להתקיים.

יואב בן צור: חשבו רגע נוסף.

יואב בן צור: חשבו רגע נוסף ודעו שההסכמים שייעשו איתכם – לא תעמוד בהם, הממשלה הזאת, היא לא תקיים את אותם הסכמים.

יואב בן צור: תראו את התרתי דסתרי שיש בין הצהרותיו של השר לביטחון הפנים לבין מה שמנסים להציע לכם – ביד ימין אומרים לכם כך וביד שמאל כבר אומרים משהו אחר.

יואב בן צור: ולכן אני חושב שכדאי לכם לעמוד על הזכויות שלכם, לעמוד על ההתיישבות, שמגיעה לכל אחד בארץ ישראל היכן שהוא, ובטח להמשיך ולקיים את הישיבה ולא להתפתות, כדי לפתוח אותה בראש חודש אלול.

יואב בן צור: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: בבקשה, שלוש דקות עומדות לרשותך.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, אדוני ראש הממשלה לשעבר ובעתיד, בעזרת השם, באוקטובר האחרון עמד כאן על הבמה נפתלי בנט, הגיש אי-אמון בממשלה, קרא לראש הממשלה נתניהו ואמר לו שהאי-אמון שהוא מגיש: אובדן האמון בממשלה בגלל שאתה משקר.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, ראיתי את זה, ועברתי על הסרטון עוד הפעם.

מיכאל מלכיאלי: הייתי בטוח שמישהו הדביק מילים, שלא יפה לעשות את זה לראש ממשלה מכהן.

מיכאל מלכיאלי: אבל כן, בנט קרא לנתניהו: האי-אמון הוא בגלל שאתה משקר.

מיכאל מלכיאלי: מי שעקב אחרי הנאומים בלילות האחרונים – אנחנו משתדלים כל לילה, בחמש-שש פעמים שכאלה, להביא איפה נפתלי בנט שיקר; לא לפני שנתיים – בחודשים האחרונים.

מיכאל מלכיאלי: בשבוע שעבר, יחד עם השר הרב דרעי וסיעת ש"ס, הלכנו ליישוב אביתר, הלכנו לפגוש את התושבים, והינה, פחות מ-24 שעות אחר כך, האמת היא שהתמלאתי גאווה על ממשלת ישראל הנוכחית.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: שרת הפנים מצייצת: "הישג חשוב להתיישבות בארץ ישראל".

מיכאל מלכיאלי: איזה יופי, ימינה מודים לבני גנץ: "אני מודה לשר הביטחון גנץ על הירתמותו למציאת הפתרון".

מיכאל מלכיאלי: אמרתי לעצמי: כל הכבוד לממשלת ישראל, עובדים ביחד באחדות נפלאה.

מיכאל מלכיאלי: אבל מה, פתאום אנחנו מגלים ששר אחר בממשלה, עמר בר לב, הבוקר: "מאחז בלתי חוקי יש לפנות", למה?

מיכאל מלכיאלי: "פשוט כי הוא בלתי חוקי".

מיכאל מלכיאלי: אומר שר המשטרה: "במדינת חוק אסור שפלגים כאלה או אחרים יעשו דין לעצמם".

מיכאל מלכיאלי: אוי, איזה יופי.

מיכאל מלכיאלי: אתמול במסדרת ניסינו להעלות הצעה לסדר-היום על ההתפרעות הנוראה בקבר שמעון הצדיק.

מיכאל מלכיאלי: אמרתי לעצמי: איפה שר המשטרה?

מיכאל מלכיאלי: יושבים שם אנשים, באמת, מלח הארץ, ערב-ערב הם מקבלים אבנים, בקבוקי תבערה.

מיכאל מלכיאלי: למה שר המשטרה לא מדבר על העובדה ששלטון חוק צריך לאכוף?

מיכאל מלכיאלי: אבל עמר בר לב, השר של נפתלי בנט, מה הוא אומר?

מיכאל מלכיאלי: לפנות את המאחז.

מיכאל מלכיאלי: ומיכל רוזין גם הבוקר מצייצת לנו: "הפשרה עם הפורעים מהמאחז הבלתי-חוקי באביתר היא פרס לעבריינות".

מיכאל מלכיאלי: רגע, איזה ממשלה יש לנו?

מיכאל מלכיאלי: בכירים בקואליציה קוראים לראש הממשלה: פרס לעבריינות; שר בכיר בממשלה אומר: אין הסכם; בני גנץ מתהדר שהוא הולך לפנות.

מיכאל מלכיאלי: ובתשובה לשר דרעי מה הוא אומר?

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, אני קורא לכם, תגלו אחריות.

מיכאל מלכיאלי: אתם מבינים, אותו בני גנץ קורא לנו לגלות אחריות.

מיכאל מלכיאלי: איפה הקואליציה הזאת, שהייתה אנרכיסטית בענייני הקורונה בזמן שאנחנו נאבקנו מול כל ההחלטות ההזויות שלהם.

מיכאל מלכיאלי: הם קוראים לנו אנרכיסטים.

מיכאל מלכיאלי: עומד האזרח הפשוט ושואל את עצמו: רגע, אותו ראש ממשלה הגיש אי-אמון בנתניהו כי הוא משקר.

מיכאל מלכיאלי: מה קורה בממשלה הזאת?

יעקב מרגי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: דינה של הממשלה הזאת ללכת הביתה.

מיכאל מלכיאלי: אין בכם שום דבר מאחד חוץ מהשנאה לראש הממשלה לשעבר.

מיכאל מלכיאלי: יהיה לכם תענוג בקואליציה, אבל זה יהיה קצר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה – מוותר; גלית דיסטל, מוותרת?

יעקב מרגי: מוותרת; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – מוותרת; חבר הכנסת דוד ביטן – מוותר.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אריה דרעי.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, אחרון הדוברים.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת מימין, נא לשמור על השקט.

יעקב מרגי: פטין מולא, נא לשמור על השקט.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כשר הפנים לשעבר, שהיה ממונה על חוק האזרחות למדינת ישראל – כידוע לכם מדינת ישראל היא המדינה היחידה בעולם, המדינה היחידה בעולם שנותנת במסגרת חוק השבות, אוטומטית מהיום הראשון, אזרחות לכל יהודי ויהודייה שמגיעים לשערי ארץ ישראל.

אריה מכלוף דרעי: חוק השבות מוסיף יותר מזה: גם מי שמתגייר יכול להיכנס ולקבל אזרחות, באותו יום שהוא נכנס.

אריה מכלוף דרעי: אין עוד מדינה כזאת בעולם.

אריה מכלוף דרעי: זה חוק השבות.

אריה מכלוף דרעי: מצד שני יש את חוק האזרחות, שאומר שיש כללים איך מקבלים אזרחות.

אריה מכלוף דרעי: לגבי מי שנתגייר יש פסק דין מפורסם של בית המשפט העליון, סוזי מילר, שאומר שתעודת הגיור היא תעודה שמגיעה מקהילה.

אריה מכלוף דרעי: פקיד הרישום במשרד הפנים הוא למעשה טכני, הוא לא יכול לבדוק אם הגיור הוא גיור אלא הוא בודק אם התעודה היא תעודה.

אריה מכלוף דרעי: איך נעשה הגיור – זה לא עניינו.

יעקב מרגי: האגף השמאלי, נא לשמור על השקט.

יעקב מרגי: אני לא מבין, כמה מנהלי סיעות יש לכל סיעה?

אריה מכלוף דרעי: אני לא נכנס עכשיו לסוגיה של גיור בכלל, אני מביא את הדוגמה הזאת כדי לדבר על הצעת החוק שמובאת היום כאן.

אריה מכלוף דרעי: רבותיי, זה מוסכם על כל בני הבית – בכל זאת, כולנו למדנו קצת שיעור באזרחות: כניסה להיות אזרח במדינה זה הנכס היקר ביותר שיש למדינה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ביטן, נא לפזר את ההפגנה לידך.

אריה מכלוף דרעי: מדינה שלא מכבדת את האזרחות שלה ומחלקת אותה בסיטונאות זו מדינה שאו שהיא מחפשת מהגרים, שאין לה פועלים, או שהיא מדינה שלא מכבדת את עצמה.

אריה מכלוף דרעי: כמובן שצריך להתייחס ברצינות.

אריה מכלוף דרעי: תארו לכם ששר הפנים – אני, אני, אני מדבר עליי, אריה דרעי, הייתי קם ובודק כל עולה חדש שהגיע לכאן על סמך תעודת גיור ובודק את התעודות ובודק את מעשה הגיור ובודק אם מי שחתם שהוא קיבל עליו עול מצוות אם הוא שומר עול מצוות – מה היו עושים לי?

אריה מכלוף דרעי: איזה עתירות לבית המשפט ואיזה פסקי דין הייתי מקבל; איזו מהומה ציבורית הייתי מקבל: אתה לא מתבייש?

אריה מכלוף דרעי: אתה חודר.

אריה מכלוף דרעי: על מה מדובר?

אריה מכלוף דרעי: על אזרחות במדינת ישראל.

אריה מכלוף דרעי: ותראו זה פלא, הכנסת הזו עכשיו, אנחנו כאן, הולכת להצביע בעד הוראת שעה – למרות שבחוק כתוב – שמי שמטעמי מצפון, דת, פטורה מגיוס, ההצהרה שלה לא מספיקה.

אריה מכלוף דרעי: לא רק שההצהרה שלה לא מספיקה, אלא בהוראת השעה הזו – –

יעקב מרגי: גדי יברקן, נא לשבת.

אריה מכלוף דרעי: – – אדוני ראש אכ"א לשעבר, ממנים ועדות מיוחדות עם חוקרים פרטיים, נכנסים לפרטיות הכי פרטית של האישה הזאת, בודקים את הפייסבוק שלה, בודקים את בני הבית שלה ועושים לה חקירות כדי לבדוק אם ההצהרה שלה היא הצהרת שקר או לא הצהרת שקר.

אריה מכלוף דרעי: והינה, הקואליציה כולה מתגייסת בעד להאריך את הוראת השעה.

אריה מכלוף דרעי: אזרחות אסור לבדוק, חלילה וחס, אבל אולי שיקרת?

יעקב מרגי: נא לסכם.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו יודעים שחלק גדול מאותם עולים שהתגיירו, לצערי הרב, בינם לבין קבלת עול מצוות מרחק שמיים וארץ.

אריה מכלוף דרעי: זה לא משנה להצהרה הזאת, אבל כשזה מגיע, לצערי הרב, לנושא שקשור ליהדות הדתית, פתאום יש התגייסות ופתאום כל בת מסכנה כזאת עוברת מה שהיא עוברת.

יעקב מרגי: תודה.

אריה מכלוף דרעי: כל חבר כנסת כאן מקבל אין-סוף פניות, אין-סוף פניות, מהורים, מבנות, שפתאום בשנתיים האחרונות מפעילים עליהם לחץ נוראי, בדיקות, ומזמינים אותם לשימועים, וכל זה בשביל – כשאנחנו יודעים כמה זה מיותר.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו יודעים שבמדינה מתוקנת בכלל כל הנושא של גיוס נשים היה צריך להיות וולונטרי ולא חובה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אריה מכלוף דרעי: אבל כשזה הופך להיות נושא אידיאולוגי, ה' ירחם על מי שיתמודד.

אריה מכלוף דרעי: וזו הקואליציה שאתמול – ממשיכה בקו הזה, להדיר כל מה שקשור.

אריה מכלוף דרעי: יש הסכמה רחבה, ולצערי הרב, גם המפלגות הערביות – מפלגת רע"מ פה מתגייסת, כשהיא יודעת שזה נגד האידיאולוגיה שלה, ותומכת בדברים האלה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אלון שוסטר, סגן השר, רוצה לסכם?

יעקב מרגי: לסכם?

קריאה: שוסטר, שוסטר.

אלעזר שטרן: – – –

יעקב מרגי: בבקשה.

אלון שוסטר: – – –

אלעזר שטרן: חברי חבר הכנסת אריה דרעי, אופיר, חברי חבר הכנסת הרב דרעי, אמרת דברי טעם, אבל דוגרי, אני מתפלא עליך.

אלעזר שטרן: אתה הראשון, הראשון שהיה צריך להגיד: אני קורא למשרד הביטחון לבדוק את ההצהרות האלה.

אלעזר שטרן: אתם לא מתביישים – –

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: – – זמרת שבאה להתגייר, אתם אומרים לה: קודם תפסיקי את המקצוע שלך, בגלל שהיא לא יכולה להיות יהודייה וזמרת, כשאנחנו יודעים שכל כך הרבה בנות לא משרתות ולא עושות שירות לאומי ואחר כך אתה פוגש אותן במקומות שאתה לא רוצה לפגוש אותן.

אלעזר שטרן: בזה אתה נלחם?

אלעזר שטרן: על זה אתה אומר: אנחנו, שיהדות חשובה לנו, רוצים שמי שמצהירה שמטעמי דת ומצפון – אבל כל אחת יכולה להגיד "מצפון" – אלא של שמירת – – –

מיכאל מלכיאלי: – – –

משה גפני: לא רוצים את זה.

אלעזר שטרן: גפני, אל תפריע לי.

אלעזר שטרן: זה לא יעזור לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת גפני, נא לא להפריע.

משה אבוטבול: – – – לא צריכים אותן שם – – – בתוך – – –

אלעזר שטרן: זה לא יעזור לך.

אלעזר שטרן: גפני, זה לא יעזור לך.

אלעזר שטרן: אני כאן כדי – – –

משה גפני: – – –

משה אבוטבול: – – – זה מנותק – – – שם.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לא להפריע.

משה גפני: אנחנו לא מפריעים.

אלעזר שטרן: אני כאן – –

משה אבוטבול: אתה לא כאן.

משה אבוטבול: אתה לא נמצא בתוך זה.

אלעזר שטרן: – – כדי שאורח חיים דתי לא יהיה עילה להשתמטות אלא לשירות.

משה אבוטבול: זו לא השתמטות, זה מיותר.

משה אבוטבול: זה מיותר, זו לא השתמטות.

משה אבוטבול: אל תסלף.

אלעזר שטרן: אני כאן כדי שבנות שהן דתיות באמת, באמת, שלא יכולות – זה לא החוק הזה.

משה אבוטבול: אל תסלף.

משה אבוטבול: לא, זה לא צריך להיות ככה.

אלעזר שטרן: החוק הזה הוא על מי – –

משה אבוטבול: לא.

משה אבוטבול: אף אחד לא משתמטת.

משה אבוטבול: אף אחד לא צריכה להיות שם.

אלעזר שטרן: – – שנושא שם אלוקי שמיים על השפתיים שלו – ולזה אתם רוצים לתת כיסוי?

משה אבוטבול: הרבנות אסרה.

אלעזר שטרן: לזה אתם רוצים לתת הגנה?

משה אבוטבול: אתה הרי סומך על הרבנות, לא?

יעקב מרגי: תודה.

אלעזר שטרן: את החוק הזה אתם הייתם צריכים להביא, לא אנחנו.

אלעזר שטרן: אתם הייתם צריכים להביא.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, תודה.

משה אבוטבול: הרבנות נגד גיוס בנות.

משה אבוטבול: הרבנות נגד גיוס נשים.

משה אבוטבול: תתבייש.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לא – – –

משה אבוטבול: הרבנות נגד גיוס נשים בכלל.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: סיימת?

אלעזר שטרן: תודה.

מיכאל מלכיאלי: – – –

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה.

יעקב מרגי: נא לשמור על שקט.

אורי מקלב: יעקב.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אני אקרא לסדר.

יעקב מרגי: הצעת חוק שירות – – –

משה אבוטבול: בושה וחרפה.

קריאה: שמית.

יעקב מרגי: מה?

ינון אזולאי: שמית.

יעקב מרגי: תביא מסמך.

יעקב מרגי: מה שמית?

יעקב מרגי: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 18 והוראת שעה) (תיקון), התשפ"א–2021, בקריאה ראשונה.

יעקב מרגי: יש בקשה של האופוזיציה לשמית?

יעקב מרגי: נא להגיש רשימה למזכירה.

יעקב מרגי: יש הסכמה גם של הקואליציה לגבי שמית.

יעקב מרגי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת.

יעקב מרגי: אנחנו מתחילים בהצבעה שמית.

יעקב מרגי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד

יעקב מרגי: סדרנים, להושיב את חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד סעיד אלחרומי – בעד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד

יעקב מרגי: השר שטרן.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן –

יעקב מרגי: הוא אמר נגד.

יעקב מרגי: אני שמעתי את זה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד ביטן – נגד ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – אינו נוכח

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: הוא אמר לך בעד.

יעקב מרגי: את רואה?

יעקב מרגי: גם "בעד" אני שומע?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סליחה.

ירדנה מלר-הורוביץ: מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד מירב כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזמי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – בעד מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד עיסאווי פריג' – בעד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד עידן רול – בעד יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יעקב מרגי: מזכירת הכנסת, נא לקרוא שנית בשמות חברי כנסת שלא היו נוכחים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח

יעקב מרגי: בועז טופורובסקי, יש שם קרוב ל-30 יועצים מדברים.

יעקב מרגי: אתה גם מכנס סביבך.

יעקב מרגי: זה מפריע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) נפתלי בנט – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח ווליד טאהא – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יעקב מרגי: יש מישהו במליאה שלא הצביע או שלא הקריאו את שמו?

יעקב מרגי: תמה ההצבעה.

יעקב מרגי: נא להגיש לי את התוצאות.

יעקב מרגי: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 18 והוראת שעה) – הצביעו בעדה 55 חברי כנסת, נגדה הצביעו 50.

יעקב מרגי: אי לכך, הצעת החוק, תיקון מס' 18 והוראת שעה, אושרה, ותעבור להמשך דיון בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

יעקב מרגי: תודה רבה.

משה ארבל: תודה למנסור עבאס.

משה ארבל: תודה רבה למנסור עבאס.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': ועדת כספים.

יעקב מרגי: ועדת כספים?

יעקב מרגי: הוועדה המסדרת תקבע איזו ועדה.

יעקב מרגי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' 1418).

יעקב מרגי: ]

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לסעיף 10 בסדר-היום – הצעת חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב (תיקון מס' 7), התשפ"א–2021, לקריאה ראשונה.

יעקב מרגי: תציג את הצעת החוק שרת התחבורה והבטיחות בדרכים.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברותיי וחבריי חברות הכנסת, אני מביאה לפניכם הארכה של חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב, התשע"ו–2016.

מרב מיכאלי: זה עוד אחד מהחוקים האלה שבעצם כבר היו צריכים להיות מחוקקים בהסדר אחר, עם חקיקת משנה עדכנית, אבל בשל המשבר הפוליטי הארוך והמתמשך שמדינת ישראל והפוליטיקה הישראלית היו שרויות בו כבר כשנתיים, לא היה אפשר בעצם לסיים את עבודת החקיקה כדי שלא נצטרך את ההארכה הזאת.

מרב מיכאלי: ספציפית, חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב מסדיר את ענף הרכב בישראל על תחומיו השונים, כולל ייצור רכב, יבוא רכב וסחר ברכב, ייצור, יבוא וסחר במוצרי תעבורה, מתן שירותי תחזוקה לרכב ושמאות רכב.

מרב מיכאלי: ספציפית, סעיף 247, שעניינו שמירת תוקף, נועד לשמור את תוקפם של צווי הפיקוח ושל הוראות נוהל שנקבעו מכוחם ושפורסמו באתר האינטרנט של המשרד – זה, עד להשלמת פרסום חקיקת המשנה לפי החוק החדש.

מרב מיכאלי: אלא מה?

מרב מיכאלי: כמו שציינתי, בגלל שלל המשברים והתקלות, לא הסתייע לסיים את החקיקה, ולכן, לכן, כדי למנוע מצב של ריק סטטוטורי ביחס לתחומי הפעילות שציינתי, מוצע להאריך את תקופת תוקפם של צווי הפיקוח והנהלים כל עוד לא ישונו או יבוטלו או כל עוד לא ייכנסו לתוקף הוראות במקומם, לפי החוק, בעניינים שמוסדרים בהם.

מרב מיכאלי: בקיצור, אני מבקשת, חבריי וחברותיי, שתאריכו את התוקף של הצווים הקיימים עד 31 בדצמבר 2021.

מרב מיכאלי: בתקופה הזו, למותר לציין שהמשרד יעשה כל מאמץ לסדר את חקיקת המשנה החדשה הנדרשת לפי החוק.

מרב מיכאלי: אני אודה על תמיכתכם.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה, ונעבור לרשימת הדוברים בהצעת החוק הנוכחית.

יעקב מרגי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו – חבר הכנסת אלי אבידר.

יעקב מרגי: אני נועל אל הרשימה ברגע זה, וחבר כנסת שלא יהיה נוכח בעת הקראת שמו, לא תינתן לו רשות דיבור.

יעקב מרגי: זה לא כפי שהיה במקרה הקודם, גם אם זו תהיה קבוצה גדולה.

יעקב מרגי: אני מודיע זאת מראש.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אני חייב להגיד לך שבחוק הקודם נהגת לפי בית הלל, וצריך להמשיך בזה גם בחוק הנוכחי.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה מבורך מאוד שאנשים מתבטאים במליאת הכנסת, בפרט שרוב חברי הכנסת היום הם חדשים.

יעקב מרגי: לעת עתה יש קרוב ל-50 דוברים.

יעקב ליצמן: כן, אבל הם חדשים, רוב חברי הכנסת היום, אז צריך לתת להם להתבטא.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, ראיתי את הצעת החוק.

יעקב ליצמן: ראיתי דבר אחד: במקום ששרת – אני לא רואה; יש שר כאן בכלל?

יעקב ליצמן: יש שר?

יעקב מרגי: יש שרים כאן.

יעקב ליצמן: איפה?

יעקב מרגי: אלעזר שטרן.

יעקב מרגי: עוד לא התרגלנו, אבל אלעזר שטרן במליאה.

יעקב מרגי: שאלו אם יש שר נוכח.

יעקב ליצמן: הוא שר?

יעקב מרגי: וגם יואל רזבוזוב, שר התיירות.

יעקב ליצמן: אה, לא ידעתי, לא הכרתי את שר התיירות.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אני חייב להגיד ששרת התחבורה – שלא יושבת כאן, כי זה לא מעניין אותה, כנראה, התחבורה – במקום לנצל ולשפר את התחבורה הציבורית בכלל, מה היא עושה?

יעקב ליצמן: היא רק מחפשת כותרות.

יעקב ליצמן: תחבורה בשבת, זה מעניין אותה.

יעקב ליצמן: לא מעניין אותה שהחוק אומר שצריכה להיות מנוחה בשבת ואין עבודה.

יעקב ליצמן: היא לא עושה כלום בזה, רק דבר ראשון כשרה – להתחיל להפעיל, אפילו לדבר על זה.

יעקב ליצמן: היא חדשה בכלל, אבל זה מה שהיא מתכוונת – לחלל שבת.

יעקב ליצמן: היא לא תראה ברכה במשרד.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגדיר דבר אחד: אני הגשתי הצעת חוק שהממשלה לא תכיר – אני הגשתי, אדוני היושב-ראש, הצעת החוק שהממשלה, הרשויות, לא יכירו בעבודות שבת.

יעקב ליצמן: מס הכנסה כחלק מההצעה.

יעקב ליצמן: משלמים כפול בשבת, ואין סיבה, אין סיבה שיעבדו ואין סיבה שיקבלו שכר זה.

יעקב ליצמן: ולכן אני חושב שבמקום זה, לשפר את התחבורה במקומות, בפרט בפריפריה – שזה לא מעניין את הממשלה החדשה.

יעקב ליצמן: זה בשיא שלילי לא טוב – – –

ולדימיר בליאק: – – –

יעקב מרגי: זכותו של חבר כנסת לומר את מה שעל ליבו.

יעקב ליצמן: אני יכול להגיד – הוא לא מבין עברית?

יעקב ליצמן: אני יכול להסביר, אולי.

יעקב מרגי: באנגלית, אולי.

יעקב ליצמן: באנגלית?

יעקב מרגי: לא, אבל תמשיך בעברית.

יעקב ליצמן: If you don't understand something you can always ask me.

יעקב ליצמן: אפילו את זה לא הבנת.

ולדימיר בליאק: – – – חצוף.

יעקב ליצמן: אתה רוצה לדבר רוסית איתי פה?

נירה שפק: למה להגיע לפינות האלה?

נירה שפק: למה לא לכבד?

יעקב ליצמן: כי הוא תוקף.

יעקב ליצמן: הוא לא שמע אפילו מה – אולי הוא יכול לחזור על מה שאמרתי.

יעקב ליצמן: הוא לא יודע אפילו מה שאמרתי כאן, העיקר – צועק, צועק, צועק.

יעקב ליצמן: זה מה שראש הממשלה שלך עושה.

יעקב ליצמן: מה אתה רוצה?

ולדימיר בליאק: תתבייש לך.

ולדימיר בליאק: תתבייש לך.

יעקב ליצמן: אני מתבייש.

יעקב ליצמן: אני מתבייש לשבת בכנסת איתכם כאן, בהחלט מתבייש.

יעקב ליצמן: שקרנים, שקרנים יושבים כאן – ראש הממשלה.

ולדימיר בליאק: אז תצא.

ולדימיר בליאק: לא ראוי לשבת פה.

ולדימיר בליאק: לא ראוי לשבת פה.

יעקב מרגי: טוב, תודה – – –

יעקב ליצמן: לא ראוי לשבת אז לא ראוי לשבת.

יעקב ליצמן: אני עומד, מתגאה.

יעקב ליצמן: מאז שאני באופוזיציה נגדכם אתם פשוט שותפים לשקרנים שיושבים כאן.

יעקב ליצמן: שיקרו לנו כל הזמן.

יעקב ליצמן: אם אתה לא רוצה להבין את זה, אז אל תבין את זה.

נירה שפק: האמירה פוגענית.

יעקב ליצמן: אני לא יודע מה זה אווירה, אני לא יודע עברית.

יעקב ליצמן: אני עולה חדש, לא יודע עברית.

יעקב ליצמן: אני יודע דבר אחד: אתם שקרנים, שקרנים.

יעקב ליצמן: גנבתם מפלגה והלכתם לצד אחר.

נירה שפק: – – – דמוקרטיה.

יעקב ליצמן: אז גנבים, שקרנים.

יעקב ליצמן: מה אתם רוצים ממני?

נירה שפק: אני מבקשת – – –

יעקב ליצמן: אל תבקשי ממני כלום, כי אתם יושבים עם – –

נירה שפק: לא ממך.

נירה שפק: לא ממך.

יעקב ליצמן: – – שותפים לעוברי עבירה, שותפים לגנבים, שותפים לשקרנים.

יעקב ליצמן: אל תבלבלו – – –

נירה שפק: כבוד היושב-ראש, כבוד היושב-ראש – – –

ולדימיר בליאק: תגיד, יש נגדך כתב אישום?

יעקב ליצמן: אני מניח שאדוני ייתן לי עוד דקה.

יעקב מרגי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ולדימיר בליאק: תקרא גם אותו לסדר.

יעקב מרגי: לא, הוא דובר.

יעקב מרגי: אתה, אל תפריע לו.

נירה שפק: כבוד היושב-ראש, אני מבקשת, כשיש אמירות פוגעניות כלפי – – –

יעקב מרגי: יש ועדת אתיקה – – –

יעקב ליצמן: אני חוזר: שקרנים.

יעקב ליצמן: שקרנים וגנבים.

יעקב מרגי: למי שלא יודע, יש ועדת אתיקה.

יעקב מרגי: תגישו תלונה לוועדת האתיקה.

משה ארבל: אבל הם לא הקימו אותה – – –

יעקב ליצמן: אז אני אומר רק דבר אחד:

יעקב ליצמן: במקום ששרת התחבורה תשקיע ותשפר את התחבורה – ויש הרבה מה לשפר, במיוחד בפריפריה – אז מה היא עושה?

יעקב ליצמן: שבת, לחלל שבת.

יעקב ליצמן: זה מה שמעניין אותם – לתת שירות לים לעשירים, למיליונרים.

יעקב ליצמן: לכן אני אומר שחד-משמעית אנחנו נצביע נגד.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קרן ברק, רוצה לדבר?

יעקב מרגי: מוותרת.

יעקב מרגי: כן?

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך.

קריאה: כבוד היושב-ראש, יש לי שאלה.

יעקב מרגי: שאלות – בליל הסדר.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: קושיות – בליל הסדר.

יעקב מרגי: בבקשה.

דוד אמסלם: רגע, ההוא שם מרשה לנו?

דוד אמסלם: רק אם טופורובסקי מרשה לנו לדבר.

קרן ברק: כבוד היושב-ראש – – –

דוד אמסלם: לא להחזיק את הרמקול, הם לא מרשים.

קרן ברק: מי לא מרשה?

קרן ברק: אה – – –

דוד אמסלם: הקואליציה ודנה ויס.

קרן ברק: הקואליציה.

קריאה: – – – עם הידיים.

קרן ברק: בלי ידיים בכלל, אזוקות מאחור, אזוקות מאחור וככה – – –

יעקב מרגי: ולא בתנועה מהימין.

קרן ברק: הבנתי.

קרן ברק: אבל חבר'ה, אני חצי אשכנזייה.

קרן ברק: זה תקף גם לגביי או לא?

יעקב מרגי: את בליכוד.

יעקב מרגי: המוצא לא תופס כשזה בליכוד.

קרן ברק: הבנתי.

קרן ברק: כולנו צבועים.

קרן ברק: אם כבר יוצאת לי הזדמנות לדבר, אז אני רוצה לדבר על דיוני החל"ת שעשינו, הארכת החל"ת שעשינו אתמול בוועדת הכספים.

קרן ברק: קודם כול, אני רוצה לפרגן ליושב-ראש ועדת הכספים אלכס קושניר, שעשה את זה, באמת – הוא נכנס לתפקיד ובאמת עושה את זה בצורה מכבדת, מקשיב ומגיע להסדרים.

קרן ברק: יחד עם זה, היה לנו שפיל מאוד קצר להיאבק בו בוועדת הכספים, כשכל תפיסת העולם שלי באופן כללי לגבי איך אמור להיות המשך תשלומי החל"ת – היו אמורים להיות מראש אחרת לחלוטין, ואני גם יכולה להגיד שעד שהתחלפה הממשלה באמת עשינו על זה שיחות ודיונים בתוך המשרד האוצר, כי במשרד האוצר היה שר מתוך המפלגה שלנו, והיה הרבה יותר קל להסביר את ההיגיון.

קרן ברק: ההיגיון שלי הוא שהמשך תשלומי החל"ת לא צריך להיות בכלל על פי גילים, זאת אומרת, ההחלטה למי לתת ולמי לא לתת לא צריכה להיות גילאית.

קרן ברק: מצד אחד אנחנו רוצים שיחזרו כמה שיותר אנשים לעבודה, כי גם הבטלה משחיתה, וגדל פה דור שבאמת כבר הרבה מאוד זמן לא עובד ומקבל כסף, והוא חייב לחזור לעבודה.

קרן ברק: יחד עם זה, משבר הקורונה לא חלף מהעולם, ויש גם מגזרים וגם ענפים שעדיין נשארים סגורים – לא כי הם רוצים להישאר סגורים; כי הם רוצים לחזור לעבודה אבל אין עבודה.

קרן ברק: ענף התיירות, למשל.

קרן ברק: בענף התיירות אתה יכול להגיד: אין טיסות יוצאות ואין תעופה, אז למה שנמשיך לשלם להם כסף?

קרן ברק: מדוע?

קרן ברק: כי אלה חוקי הכלכלה, כי אנחנו בתקופה הזאת של המשבר כל הזמן אמרנו שאנחנו נשלם לעסקים הקטנים, סוכני הנסיעות ומורי הדרך, אבל גם לעסקים הגדולים, המלונאים ועובדי חברות התעופה – נשלם להם כי אנחנו רוצים לשמור אותם בשוק.

קרן ברק: אנחנו רוצים שהם יישארו; עדיין מורדמים, יקבלו את המינימום, אבל יישארו, וברגע פקודה, כשהכול ייגמר, נלחץ על כפתור והם יחזרו לעבוד ולא יצטרכו לפתוח את אותם עסקים – לסגור אותם ולפתוח אותם מהתחלה – כי זה נזק בלתי הפיך.

קרן ברק: העסקים האלה לא חזרו לעבוד.

קרן ברק: אין טיסות יוצאות; סוכני הנסיעות, מורי הדרך – אין להם תיירים שבאים; המטוסים לא טסים, אין תעופה.

קרן ברק: אנחנו היינו חייבים להמשיך לשלם לענף התיירות והתעופה, שהוא חלק מהתחבורה, להמשיך לשלם חל"ת כדי לשמור אותו על איזשהו גובה עד הסוף, בלי קשר לגילים.

קרן ברק: כנ"ל עם אנשים עם מוגבלויות.

קרן ברק: אנשים עם מוגבלויות שעבדו לפני כן, לא יכולים להחזיר אותם לעבודה.

קרן ברק: הם האחרונים בתור.

קרן ברק: בא עובד כזה ועובד כזה, הם אולי העובד העשירי, ולא מחזירים אותם לעבודה.

קרן ברק: גם לא חוזרים לעבודה, גם אין להם כסף להתקיים, גם הם באמת עם מוגבלויות.

קרן ברק: לכן אם אני הייתי – ואני דרשתי, אבל זה לא התקבל, זה התקבל במאוד מאוד קטן, שזאת לא תהיה חלוקה גילאית אלא חלוקה ענפית וחלוקה מגזרית, ולפי זה היינו באמת תופרים לכל ענף ולכל בן אדם את החליפה המתאימה לו, ולא גורף, גילאי.

קרן ברק: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: גם אני מצטרף לקריאתך לגבי מורי הדרך וסוכני הנסיעות.

יעקב מרגי: אני חושב שזה נכון וחשוב.

יעקב מרגי: חבר הכנסת שלמה קרעי, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

שלמה קרעי: זהו?

יעקב מרגי: תגיש הסתייגויות – תדבר עוד שעתיים וחצי.

יעקב מרגי: אין בעיה.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: יש הסתייגויות, ויש לנו עוד לילה ארוך.

שלמה קרעי: אני מצטרף לקריאתה של חברתי חברת הכנסת קרן ברק בנושא הזה.

שלמה קרעי: אתמול בוועדת הכספים באמת ראינו איך הממשלה מממנת את כל ממשלת הג'ובים המנופחת הזאת באמצעות הפגיעה בחלשים, באותם אלה שלא יכולים לבוא לכאן ולהפגין, אותם אלה שאין להם כאן פה בתוך הממשלה ובתוך הקואליציה הזאת.

שלמה קרעי: וקרן, יש הסתייגויות בעניינים האלה, הכנסנו הסתייגויות, ונראה אותם, את חברי הקואליציה שזעקו בכל פה כשהם היו באופוזיציה, איך הם מדברים כשההסתייגויות האלה יעלו לטובת החלשים.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, שלוש דקות זה לא מספיק, אבל אנחנו ניגע בנקודות כל פעם.

יעקב מרגי: אל תאתגר אותי.

יעקב מרגי: כל שלוש דקות תכין – – –

שלמה קרעי: ונאריך, נאריך בהן בהמשך.

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה הבעיה – אתמול היה לו שלוש שעות ובמכה הורדתם לו לשלוש דקות.

דוד אמסלם: צריך 30 דקות.

קרן ברק: גמילה.

קרן ברק: צריך גמילה, גמילה.

יעקב מרגי: אתם גוזלים לו – גם את שלוש הדקות האלה אתם גוזלים.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, יש משל שמתאר יפה את הממשלה הזאת.

שלמה קרעי: זה לא משל, זה פתגם, שאומר – אתה שומע, חבר הכנסת אמסלם?

שלמה קרעי: כדי שרצוני יכובד וידובר – כן, כדי שיכבדו אותי – החמור יהפוך לשור הבר והברבור יהפוך לברווזון המכוער.

שלמה קרעי: בנט וסער הפכו את שונאי ישראל, את הישמעאלים בכנסת, את הפוסט-ציונים – הפכו אותם לשור הבר.

שלמה קרעי: הם נהיו החברים היקרים שלהם.

שלמה קרעי: יחד איתם הם מעבירים חוקים ומתריסים כנגד היהדות, כנגד ארץ ישראל, כנגד המסורת.

שלמה קרעי: הם נהיו גולת הכותרת של הממשלה הזאת, ראש הממשלה בפועל וכל יתר שרי הממשלה, שחלקם אנטי-ציונים.

שלמה קרעי: והברווזון – והברבור, שזה הימין, המחנה הלאומי – כולנו כאן, שישבו איתנו שנים ארוכות – הפכו אותנו לברווזון המכוער.

שלמה קרעי: מחרימים את המחנה הלאומי כולו, מחרימים שני מיליון מצביעי ימין.

שלמה קרעי: כל חוק וחוק, כל הצעה שעולה כאן וכל תיקון שעולה כאן, לא משנה מאיפה הוא בא בקואליציה הזאת, זה תיקון שבא להחרים.

שלמה קרעי: זאת לא ממשלת אחדות, זאת ממשלת נגד.

שלמה קרעי: מחרימים את החרדים מהוועדה למינוי דיינים, פוגעים בנשים דתיות שלא רוצות להתגייס ויש להן בעיה דתית עם הדבר הזה.

שלמה קרעי: כל דבר ודבר, כל פסיק שעולה כאן זה ממשלת נגד, נגד כל דבר שבקדושה.

שלמה קרעי: ואחרי שהם גנבו את דעת הבוחר והקימו את הממשלה הזאת – – –

יעקב מרגי: וסיימת את המשל.

יעקב מרגי: נא להתכנס לסיום.

שלמה קרעי: אני מייד מסיים.

שלמה קרעי: אחרי שגנבו את דעת הבוחר והקימו את הממשלה הזאת בגנבה, הם גם רוצים עכשיו לגנוב לו את הזכות לבחור את מי שהוא רוצה לבחור – את הזכות לבחור – לנטרל את נתניהו, שהוא לא יוכל להיבחר כאן.

יעקב מרגי: תודה.

שלמה קרעי: ואני אומר לך, אנחנו נרחיב על זה במהלך הלילה – –

יעקב מרגי: אני כאן איתך בלילה.

שלמה קרעי: – – אולי באמת כדאי, אבל עם ממשלה כזאת, שנבחרה בגנבה, אולי באמת הזכות לבחור כבר מיותרת.

שלמה קרעי: למה לבחור כשבסוף הנבחרים משקרים ועושים מה שהם רוצים ולא מה שהם הבטיחו?

שלמה קרעי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אורי מקלב, ואחריו יעלה ויבוא חבר הכנסת משה ארבל.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על צווי פיקוח על המחירים, ודיברנו קודם בהצעה לסדר-היום דחופה על עליות מחירים.

אורי מקלב: ואני אגיד לכם עוד נקודה שלא הספקתי לדבר עליה, נקודה שהיא לא ברורה מאוד.

אורי מקלב: הכנסת הזאת והממשלה הזאת כמעט נהפכה כאן לתרבות של אי-אמת, הדיבור של כן ולא, ותשאל את האנשים אם זה נכון שבכוונתו של שר האוצר לבטל את הפטור ממס על קניות באינטרנט עד 75 דולר.

אורי מקלב: אני לא אפתיע כאן אף אחד – לא עשיתי את זה אף פעם, אבל אני יודע שהדבר מאוד התפשט במדינת ישראל באופן כללי, קניות קטנות באינטרנט בפטור ממע"מ.

אורי מקלב: זה נהפך לחוויית קנייה.

אורי מקלב: במקום לצאת – כשלא יצאו בתקופת הקורונה ראינו כמה זה חשוב: זה מנגיש את הדברים לצרכנים שצריכים, הם יכולים לתת יותר פריון בעבודה ולא צריכים לבזבז את הזמן.

אורי מקלב: זה גרם לתחרות חשובה מאוד בתוך המשק, והרי התפיסה של האוצר היא כל הזמן פתיחת המשק לתחרות.

אורי מקלב: אז פתאום כאן זה מגיע – אולי זה בגלל המיסוי שנמנע מהם.

אורי מקלב: זה לא מונע מיסוי, מכיוון שאלה קניות, ובלי זה לא היו קונים.

אורי מקלב: אתה רואה את כל הקניונים מלאים, ממשיכים לקנות.

אורי מקלב: אז אם כבר נשאר משהו, משהו שהוא טוב, שנותן איזה מענה, וגם לרבים זה מוריד את יוקר המחיה – כי אין ספק, מה הרצון של העם?

אורי מקלב: אין איש אחד שלא רוצה את זה, חוץ מכמה אנשים שהם בעלי אינטרסים, יש להם עניין, אינטרסים שהם לא תמיד טהורים, והם עושים את הלובינג על ביטול הפטור ממע"מ של קניות עד 75 דולר.

אורי מקלב: ואנחנו רואים היום בכלכליסט – אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שהופתעתי, באמת הופתעתי: איש העסקים הראל ויזל, בעל השליטה ברשת פוקס, שהוא לכאורה מהמתנגדים לחוק הזה – יש לו כאן רשת חנויות, וזה הרי תחליף לכל הרשתות הגדולות; תאמין לי, אדוני היושב-ראש, שאף אחד לא מפסיד – תראה את המאזנים שלהם, תראה כמה הם רווחיים, בכמה הם עלו – הוא מכירו ומקורבו של אביגדור ליברמן.

אורי מקלב: ויזל עשוי ליהנות, ואף הוביל בעבר מחאה לביטול הפטור ממע"מ על רכישות קטנות באינטרנט, כפי שהוחלט בימים האחרונים על ידי ליברמן.

אורי מקלב: אז קודם כול אני רוצה להאמין במקרה הזה לעיתונאי שיודע מה ליברמן החליט בזמן שלנו הוא משדר כן ולא, ואנחנו לא יודעים.

יעקב מרגי: אבל זה חמור, לכאורה, מה שאתה אומר.

אורי מקלב: זה יותר מחמור.

אורי מקלב: אני לא שולח למשטרה, אבל אני מצטט עיתון, כדי שבאמת עם ישראל ידע מה האינטרסים שעומדים מאחורי הניסיון לבטל את הפטור ממע"מ, שהוא משהו קטן, קטן, שנותן לאנשים אפשרות בתוך כל יוקר המחיה, בכל קשיי ההתמודדות.

אורי מקלב: אני שמח לשמוע שגם ילדים, ברשות ההורים, מוצאים לעצמם איזה מתנה לקנות בכמה שקלים, שזה גורם לתחרות וירידת מחירים.

יעקב מרגי: ברשותך – השכבות החלשות, מעמד הביניים, זוכים בגלל זה לרכוש מוצרים שבחיים הם לא היו חושבים להיכנס לרשת פוקס או כל רשת אחרת ולקנות שם.

יעקב מרגי: זה מגיע הביתה בשליש מחיר, לפעמים אף פחות.

אורי מקלב: אז באמת, עשו את זה בצורה מדורגת.

אורי מקלב: המכס נמצא.

אורי מקלב: אני ביקרתי, אדוני היושב-ראש, לפני כמה ימים במרכז הדואר החדש במודיעין – באמת נפלא.

אורי מקלב: ריכזו שם את כולם, את כל האגפים.

יעקב מרגי: אתה בתוספת.

אורי מקלב: אני מייד מסיים.

אורי מקלב: בזכות מה הדואר היום לא פושט את הרגל ויכול להחזיק מעמד?

אורי מקלב: רק בזכות החבילות שמגיעות, מאות האלפים, המיליונים.

אורי מקלב: זה כל כך מרגש לראות את הדברים הקטנים האלה.

אורי מקלב: אלפי עובדים מועסקים בגלל היבוא הזה, בגלל הרכישה האינטרנטית – לראות את העובדות שמגיעות מהאוכלוסייה החלשה יותר, עובדות קשה, עובדים ועובדות מכל סוגי האוכלוסייה.

יעקב מרגי: תודה.

אורי מקלב: הם צריכים בתוך שש שניות להנפיק מדבקה ולראות, אין להם זמן לראות את מי שמבקר אותם.

אורי מקלב: הם מרוויחים טוב, אולי טיפה יותר מטוב – הדואר מצ'פר אותם.

אורי מקלב: זה לזכות הדברים האלה.

אורי מקלב: אז לא אכפת על ענפי התעסוקה ועל ענף שלם של אנשים שמובילים את זה בזה בגלל תקופות לחץ, והיום אנחנו רואים – גם אינטרסים מאוד מאוד חשודים.

אורי מקלב: תודה, אדוני.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זה עוד נושא למחאה ציבורית רחבה ברשת.

יעקב מרגי: הם אלופים בקניות ברשת – שימחו גם ברשת.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת משה ארבל.

יעקב מרגי: אחריו תעלה ותבוא, אם תהיה נוכחת, חברת הכנסת שרן מרים השכל, ואם לא – אופיר כץ.

יעקב מרגי: הפעם הוא נמצא כאן.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני מקווה שאתה לא עוזב אותנו.

משה ארבל: אני מבין, כבוד השר יואל רזבוזוב, שיש לך תורנות מליאה, ואתה עוזב אותנו.

יואל רזבוזוב: – – – השרה ברביבאי.

יעקב מרגי: תראה איך הוא אוהב אותך.

משה ארבל: אבל תשמע, זה באמת אירוע מכונן, מה שהיה היום בכנסת.

משה ארבל: היום, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, נפל דבר בישראל.

משה ארבל: היום, כאן בכנסת, לפני שעה קלה, היה אירוע מכונן שלדעתי לא היה כמותו מלפני 73 שנים, מאז הקמת המדינה.

יעקב מרגי: איך לא שמתי לב?

משה ארבל: אירוע מכונן, אדוני היושב-ראש.

משה ארבל: אני חושב שלהט העבודה והעומס לא אפשרו לך לשים לב.

משה ארבל: חבר הכנסת מוסי רז, חבל שאתה יוצא, אני מדבר על אירוע מכונן.

משה ארבל: לראשונה מאז הקמת המדינה מפלגות מרצ ורע"מ הרימו יד בעד חוק שמעודד ומחזק גיוס נשים לצבא – פעולות של נשים גיבורות כמו הלוחמת בסאלם שסיכלה פיגוע טרור ועוד נשים רבות שחיסלו מחבלים.

מוסי רז: – – –

משה ארבל: לא, לא, אני רוצה לברך אותך.

משה ארבל: אני רוצה לברך אותך על העידוד של גיוס נשים לצה"ל.

משה ארבל: מפלגת רע"מ – – –

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

משה ארבל: מפלגת רע"מ לראשונה הרימה יד בשם מחויבות קואליציונית לבנט וחבריו – וגם אתם במפלגת מרצ – לעידוד וחיזוק של נשים לוחמות לצבא ההגנה לישראל.

משה ארבל: עשיתם מעשה ציוני מאין כמותו – נשים שמחרפות את נפשן למען המולדת ביהודה ושומרון, בכל מקום ומקום.

משה ארבל: התודה היא מעומק הלב.

משה ארבל: קשה לי לומר אותה במשך זמן כל כך ארוך בשפה הערבית.

משה ארבל: אני אבקש מיועציי לתרגם את ההוקרה והתודה הזו לערבית ואנחנו נדאג שגם ב-Panet וגם באתרים נוספים בשפה הערבית ידעו להעריך ולהוקיר את התרומה המכרעת לביטחון מדינת ישראל של מפלגת רע"מ בגיוסן של נשים לצבא.

משה ארבל: תבורכו.

משה ארבל: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת משה ארבל.

משה אבוטבול: השורא אישרה את זה?

יעקב מרגי: אבוטבול, אני מוחק אותך, אני אמחק אותך מרשימת הדוברים, אז אל תפריע לי.

יעקב מרגי: חברת הכנסת שרן מרים השכל – אינה נוכחת.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אופיר כץ, ואחריו יעלה חבר הכנסת אמיר אוחנה, אם יהיה נוכח.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני היו"ר, כנסת נכבדה, אני נמצא פה במשכן כבר שלושה ימים רצוף, דיון אחרי דיון, הצבעה אחרי הצבעה.

אופיר כץ: אני רוצה לשתף אתכם בהבדלים בין הוועדות, המסדרת והכספים.

אופיר כץ: אתמול ישבנו שעות ארוכות בוועדת הכספים כדי להעביר את מתווה החל"ת בצורה הטובה ביותר – מתווה חשוב שממשיך את תוכנית ראש הממשלה לשעבר נתניהו ושר האוצר היוצא ישראל כץ להענקת ביטחון כלכלי לאזרחי ישראל לאחר משבר הקורונה.

אופיר כץ: זיהינו הרבה בעיות במתווה.

אופיר כץ: הוא היה מחורר ולא ענה על צרכים של אוכלוסיות רבות, בראשן בני ה-67 פלוס, שנלחמתי למענם פה גם לפני שנה וגם בשבועות ובימים האחרונים על כל במה שניתנה לי.

אופיר כץ: הגשנו ביחד באופוזיציה 6,000 הסתייגויות, בניצוחו של חברי חבר הכנסת ינון אזולאי, במטרה למצוא פתרון לאוכלוסיות האלה, ולשמחתי גם הצלחנו להגיע להסכמות.

אופיר כץ: הבאנו כאופוזיציה הישגים משמעותיים ומבורכים: הארכת מענק ההסתגלות לבני 67 ומעלה, עידוד תעסוקה לאנשים עם מוגבלויות, המשכת החל"ת הגמיש, החזרת סכום הזכאות לדמי לידה לפי המשכורת ולא לפי החל"ת, קיצור תקופת האכשרה מ-12 חודשים – כפי שרצו באוצר – לשישה חודשים.

אופיר כץ: זה לא מובן מאליו.

אופיר כץ: כל האוכלוסיות האלה היו בחוץ לפי החוק שהביא האוצר.

אופיר כץ: הם השאירו אותן בחוץ ואנחנו דאגנו שהן ייכנסו.

אופיר כץ: זו דוגמה מצוינת לאיך אפשר להביא דברים לטובת הציבור כשיש שיתוף פעולה בין הקואליציה לאופוזיציה.

אופיר כץ: במהלך כל שעות הדיון בוועדה היושב-ראש קושניר אפשר לנו להתבטא, לומר את שעל ליבנו, להעלות את הסוגיות החשובות לנו, כמצופה מיו"ר ועדה הגון.

אופיר כץ: האמת היא שהוא למד מהטוב ביותר; אני מתכוון כמובן לגפני.

אופיר כץ: לעומת זאת, בכל הדיונים בימים האחרונים בוועדה המסדרת יושבי-הראש בועז טופורובסקי ועידית סילמן פועלים בדרך לא ראויה ולא מקובלת של דיקטטורה וסתימת פיות: זמני דיבור לא סבירים, דחיית מועדי ההצבעה לפי נוחות, הוצאה מדיונים וחוסר הקשבה, וכמובן שזה נוטה רק לצד אחד.

אופיר כץ: כשחברי הקואליציה בוועדה המסדרת מפריעים לנו לדבר, כשהם מתפרצים – שקט ודממה; פתאום אין סדרי דיון, אין הגנה על זכות הדיבור – כל זה נזרק לפח.

רם שפע: שמונה פעמים כבר קראו אותי לסדר.

אופיר כץ: אני לא שמעתי, אני לא שמעתי פעם אחת.

אופיר כץ: פעם אחת לא שמעתי שקראו אותך לסדר.

אופיר כץ: אתה יודע מה, פעם אחת לא שמעתי על חבר קואליציה שהוציאו אותו.

אופיר כץ: איזה חבר קואליציה הוציאו מהוועדה המסדרת?

קרן ברק: – – – סילמן – – –

אופיר כץ: תראה לי, שעות על גבי שעות, חבר קואליציה אחד שהוציאו אותו.

אופיר כץ: אולי העירו.

רם שפע: – – –

אופיר כץ: אתה מפריע לי כרגע.

אופיר כץ: הוא יוסיף לי דקה.

רם שפע: סליחה, תוסיף לו דקה.

איתן גינזבורג: אין מצב.

אופיר כץ: איתן, הוא הפריע לי, מה.

אופיר כץ: איתן, דווקא אתה ככה מחמיר איתי?

אופיר כץ: באופן מפתיע, בתקשורת אין שום ביקורת על רמיסת זכויותינו כאופוזיציה.

אופיר כץ: ההפך, הביקורת היא עלינו, כמובן; תקשורת שמבקרת את האופוזיציה, אופוזיציה שנרמסת.

אופיר כץ: אבל אל תתבלבלו, כשאנחנו נחזור נזכור את כל המנהגים החדשים והחריגים שאתם עושים כאן, שגם זוכים לגיבוי משפטי, נזכור ונתייחס אליכם בדיוק כפי שאתם נוהגים כלפינו.

אופיר כץ: לא נהיה יותר פראיירים.

אופיר כץ: אתם בוועדה המסדרת צריכים להתבייש וללמוד קצת מחברי קואליציה האחרים איך מתנהגים.

אופיר כץ: אנחנו הוכחנו שלעומת

אופיר כץ: כם אנחנו יודעים להיות ענייניים.

אופיר כץ: תפסיקו להיות בריונים ותתחילו לאפשר לאופוזיציה לדבר.

אופיר כץ: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר כץ, שאפילו לא הזדקק לרוחב ליבי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – הייתה ואיננה; חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה אבוטבול יעלה ויבוא.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת יואב בן צור.

איתן גינזבורג: שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו עסוקים כעת בהצעת חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב, אז אני רוצה רק לבקש, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה: קיים הסדר היסטורי שעל פיו בעוד על אוטובוסים יש הגבלות נסיעות בשבת, למוניות אין הגבלה והן יכולות לנסוע בשבת.

משה אבוטבול: להסדר הזה אין מעמד בחוק, והוא מושתת על הסטטוס קוו שהיה קיים ערב הקמת המדינה.

משה אבוטבול: מוניות השירות לא מקבלות סבסוד מהמדינה ולא ניתן לעשות בהן שימוש בכרטיס הרב-קו.

משה אבוטבול: נניח לזה שברוב המקומות כמעט אין ביקוש גם למוניות שירות, ומי שמשתמשים בהן הם בעיקר עובדים זרים.

משה אבוטבול: אני רוצה לפנות מכאן לנהגי המוניות, לקרוא לכם לעמוד על זכויותיכם.

משה אבוטבול: בניגוד למה שהיה נהוג לחשוב, אסור לנצל אתכם ולהעביד אתכם בכל שבת.

משה אבוטבול: לפני כעשור, בפסק דין שניתן בבית הדין האזורי לעבודה בנצרת נגד מוניות המבריק, נפסק כי חוק שעות העבודה והמנוחה חל גם על נהגי המוניות.

משה אבוטבול: חברת המוניות ניסתה לטעון כי החוק אינו חל על נהג, אך בית הדין קבע כי גם נהג מונית זה זכאי למנוחה שבועית ואינו נחשב עובד במשרת אמון.

משה אבוטבול: נהגי המוניות היקרים, אין ברכה מחילול השבת, אבל אם בחרתם כבר לעבוד, תדעו לכם שחייב המעסיק לתת לכם שבת חופשית אחת פעם בחודש.

משה אבוטבול: לפחות שבת אחת מתוקה, תזכו לנוח בה ללא חילולי שבת.

משה אבוטבול: זכרו, אחיי היקרים, כי השבת הינה מקור הברכה, ומי ששומר אותה יזכה לשפע של אושר, עושר וברכה ופרנסה.

משה אבוטבול: ידוע המשל על מאמר חז"ל שמזונותיו של אדם קצובים לו מראש השנה לראש השנה.

משה אבוטבול: הכול כתוב מראש, כמה כל אדם יתפרנס, גם אם הוא לא יעבוד בשבת.

משה אבוטבול: את כמות הפרנסה שהשם הועיד לו – הוא יקבל את זה גם בלי עבודה שיעבוד בשבת.

משה אבוטבול: ומשל משלו לאותו אדם שקיבל חבית יין מתנה, וחשב ורצה לשתות יותר יין מהחבית, אז הוא החליט ליצור ברז נוסף בתוך החבית.

משה אבוטבול: דבר אחד הוא שכח – שאותה כמות של יין תישאר לו בכל מצב, אם יהיה ברז אחד ואם שלושה ברזים; זו אותה כמות.

משה אבוטבול: אותה הכנסה טובה תהיה לאותו נהג יקר גם אם לא תעבוד בשבת.

משה אבוטבול: לקראת שבת לכו ונלכה, כי היא מקור הברכה.

משה אבוטבול: חזקו ואמצו, אחיי שומרי השבתות.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא חבר הכנסת יואב בן צור.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת שמחה רוטמן.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת חיים ביטון, תודה שהתחלפתי איתך.

יואב בן צור: בכל זאת, הצלחת להגיע.

יואב בן צור: רבותיי, נפל דבר בישראל.

יואב בן צור: חכמינו זיכרונם לברכה אומרים: עבירה גוררת עבירה.

יואב בן צור: היום מפלגת רע"ם הפרה את הכלל שהיה נהוג פה בכל הכנסות, מימי היותה של הכנסת.

יואב בן צור: הדבר הראשון – בכל הנושאים הדתיים, ברוב הנושאים, המפלגות הערביות הצביעו בנושאים הדתיים יחד איתנו.

יואב בן צור: הדבר השני – מעולם הם לא התערבו בנושאים שקשורים לצבא וביטחון, בדברים שקשורים פרסונלית, כמו גיוס בני ישיבות, כמו גיוס בנות.

יואב בן צור: היום, בשביל ליטרת בשר, בשביל כסף, בשביל הסכם קואליציוני, הם פשוט הפרו את הכללים הללו.

יואב בן צור: אבל אנחנו רוצים לומר לכם, חברי מפלגת רע"ם: לימדתם אותנו.

יואב בן צור: לימדתם אותנו.

יואב בן צור: גם אנחנו ראינו עין בעין לעיתים בנושאים הדתיים ששייכים לכם.

יואב בן צור: אני לא מאמין שמועצת השורא אישרה לכם להצביע כמו שהצבעתם.

יואב בן צור: האם זה היה קורה גם אם היה עומד עכשיו על הפרק גיוס של נשים ערביות-בדואיות לצבא?

יואב בן צור: גם אז הייתם מתנהגים כמו שהתנהגתם?

יואב בן צור: גם אז הייתם מצביעים כמו שהצבעתם?

יואב בן צור: הייתם רוצים שאנחנו, מהצד השני, נצביע בצורה כזאת?

יואב בן צור: בושו לכם.

יואב בן צור: היכלמו.

יואב בן צור: היינו בטוחים שנשארה בכם עוד טיפת כבוד לערכים שלכם, להתנהלות שלכם.

יואב בן צור: הרי אתם יודעים בדיוק מה המשמעות של החוק הזה.

יואב בן צור: האם הייתם מוסרים את הבנות שלכם, כמו שהחוק הזה מבקש, שהיו רודפים אותן לבדוק אם ההכרה הדתית שלהן היא נכונה, היא אמיתית?

יואב בן צור: הייתם עושים את זה?

יואב בן צור: אבל אמרתי שוב: הכנסת הזאת לימדה אותנו, את האופוזיציה, איך צריכים להתנהג בקואליציה.

יואב בן צור: היינו מתנהגים בכבוד, היינו מתנהגים בפייריות, היינו מתנהגים בשוויוניות, בהכרה.

יואב בן צור: לא היינו דורסניים כמו שעכשיו הממשלה הזאת והכנסת הזאת דורסת אותנו, לא בוועדות ולא בתוך המליאה ולא בתקנות שמביאים אותן, ובפרט חוקים פרסונליים מהסוג הזה.

יואב בן צור: ולכן, אנחנו נהיה תלמידים מאוד טובים, ואנחנו נהיה בצד השני מהר מאוד, ונדע להיות הרבה יותר חכמים ממה שהיינו בעבר כדי להשיג באמת את המטרות שלשמן אנחנו נמצאים פה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת בן צור.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

איתן גינזבורג: שלוש דקות.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שמראש הייתי רוצה לבקש לנאום הזה ארבע דקות אבל אני יודע שלא תיתן לי, אז אולי אחרי שתשמע תחליט אחרת.

ינון אזולאי: שמחה, אתה פעם ניסית אותו?

ינון אזולאי: תנסה.

שמחה רוטמן: אני מבקש עכשיו, על ההפרעה הזאת, תוספת של דקה, בבקשה.

איתן גינזבורג: עברו 15 שניות, אז הינה, קיבלת 15 שניות.

שמחה רוטמן: תודה.

שמחה רוטמן: המספר ארבע – כך אנחנו גילינו, מי שהקשיב לנאומי הקודם, שנראה לי שלא השתתפת בו ולא הקשבת לו – המספר ארבע הוא מספר מאוד מיוחד בממשלה שלכם.

שמחה רוטמן: עשינו את החוק הקודם שהצבענו עליו – גילינו בוועדה המסדרת שבסך הכול, בכל התקופה מאז שהוא נחקק ב-2018, אתם נורא מעוניינים לרדוף את הנשים, את הבנות הדתיות הצעירות שהן שומרות מצוות, אתם כל כך מעוניינים לרדוף אותן.

שמחה רוטמן: מאז חקיקתו של החוק בסך הכול ארבע תלונות, ארבע בקשות לביטול הפטור הוגשו לוועדה שהוקמה במסגרתו, אז כנראה שהבעיה לא כל כך קיימת, אבל הרצון לתלות סטיגמה בבנות הדתיות שמבקשות פטור גדול יותר.

שמחה רוטמן: אבל את המספר ארבע – לחוקק חוק בשביל ארבע בקשות בתקופה שמ-2018 עד היום, זה ארבע שנים או-טו-טו, זה בהחלט דבר מפתיע.

שמחה רוטמן: אבל המספר ארבע אצלכם, כמו שראינו, הוא לא מיוחד רק ברצון לחוקק חוק בשביל ארבע בנות שהפטור משירות צבאי שלהן התבקש.

שמחה רוטמן: אתם את המספר ארבע – מעוניינים גם לקחת חברי כנסת, לפרק מפלגה שיש בה ארבעה אנשים ולהקים סיעות קטנות יותר.

שמחה רוטמן: עכשיו, המספר ארבע הזה שאתם רוצים לעשות בממשלה, בא כדי להיפטר מארבעה חברי כנסת אחרים, אותם ארבעה חברי כנסת של רע"מ, שכנראה מפריעים לכם בממשלה.

שמחה רוטמן: וזה דבר טוב דווקא, אני לא כל כך מתנגד – בסופו של דבר, כשמדובר במפלגה של תומכי טרור, הרצון שלכם להוציא אותם די מובן, אבל מן הראוי שתעשו את זה לפחות על השולחן.

שמחה רוטמן: אבל אחרי שהגענו למסקנה שהמספר ארבע מאוד מאוד חזק אצלכם, וגם הסברתי קודם שיש לכם ארבעה ראשי ממשלה – ראש ממשלה בכאילו, נפתלי בנט, ראש ממשלה חלופי, יאיר לפיד, ראש ממשלה ששולט בכספים, ליברמן, וראש ממשלה אמיתי, מנסור עבאס – כך יוצא שיש ארבעה ראשי ממשלה בממשלה פריטטית מורחבת.

שמחה רוטמן: ניסיתי להבין: מה האובססיה שלכם עם המספר ארבע בקואליציה?

שמחה רוטמן: הבנתי שהאובססיה הזאת נובעת מכך שיש במקורותינו – בסופו של דבר, התנתקתם כל כך בממשלה הזאת ממקורותינו ביהדות, ואתם רוצים קצת לחזור למקורות.

שמחה רוטמן: המספר ארבע ביהדות הוא מספר מאוד מאוד מכובד.

שמחה רוטמן: הוא מספר שמופיע בפתיחתה של מסכת בבא קמא, בשער הראשון – ארבעה אבות נזיקין.

שמחה רוטמן: המספר ארבע, מאחר שאתם מבינים שהממשלה הזאת תזיק לישראל, בחרתם את המספר ארבע, שהוא מספר מאוד מאוד סמלי, של ארבעה אבות נזיקין.

שמחה רוטמן: יש ארבעה ראשי ממשלה, ומכאן אני מצפה שהמספר ארבע ימשיך ללוות את ארבעת השבועות שהממשלה הזאת תשרוד.

שמחה רוטמן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה, גברתי.

איתן גינזבורג: אחריה – חבר הכנסת אוריאל בוסו.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, אולי חלק מהציבור וחלק מנבחרי הציבור היום מכירים את השם מייסר עותמאן.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שבעוד יומיים, שלושה, אף אחד לא יזכור מי זאת מייסר עותמאן ולמה בכלל צריך לזכור את השם שלה.

עאידה תומא סלימאן: מייסר עותמאן היא האישה הערבייה השביעית שנרצחת השנה.

עאידה תומא סלימאן: היא אותה צעירה בת 27, אימא לארבעה ילדים, שנרצחה מול שניים מהילדים שלה ביריות לאחר שמישהו חדר לתוך הדירה שלה, כנראה, וירה בה.

עאידה תומא סלימאן: למה אני אומרת את זה?

עאידה תומא סלימאן: כי לצערי הרב, כל הנשים הנרצחות, אם הן ערביות או יהודיות, הופכות באיזשהו שלב לסטטיסטיקה רשומה, וחלק גדול מהאנשים גם לא יודעים על קיומה של הסטטיסטיקה הזאת, ואנחנו עוברים הלאה לסדר-היום שלנו, עוברים לדבר על מי באמת ראש הממשלה האמיתי.

עאידה תומא סלימאן: על מה עוברים לדבר?

עאידה תומא סלימאן: מי אופוזיציה ומי קואליציה.

עאידה תומא סלימאן: ממשיכים לדבר ולא שואלים על אלה שנחרבו החיים שלהם כי אימא שלהם נרצחה מול העיניים, והם צריכים לחיות עם זה כל החיים, ולא שואלים על אותן נשים שסובלות מאלימות ומטרור בתוך הבתים שלהן, ואנחנו מתגוששים ומתדיינים כאילו הדברים שסביבם דנים הם הכי חשובים.

עאידה תומא סלימאן: אני זורקת עכשיו אתגר לפתחה של הממשלה החדשה.

עאידה תומא סלימאן: לא אכפת לי ממש עכשיו אם מישהו יגיד לי: לא עשינו מספיק, כי אני כבר אומרת את זה מעל 30 שנה, שלא עושים מספיק לעצור את מגפת האלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: אבל לממשלה הבאה יש תוכנית שחלק גדול מהשרות שמכהנות היום בממשלה נלחמו יחד איתי בכנסות הקודמות כדי שהממשלות יקצו תקציבים לתוכנית הזו.

עאידה תומא סלימאן: התוכנית אושרה, התקציבים לא הגיעו, היישום לא נעשה כמו שצריך, והנשים ממשיכות להירצח.

עאידה תומא סלימאן: בואו תשלבו ידיים.

עאידה תומא סלימאן: האתגר האמיתי: שנשמע שהממשלה בתקציב של השנה הבאה סוגרת את הפער של התקציב שלא שולם עבור התוכנית הזו ומוסיפה תקציב ל-2021, ואולי סוף-סוף נראה מאבק אמיתי.

עאידה תומא סלימאן: חוץ מזה נואמים נאומים חוצבי להבות, והצהרות ממש ממש לא מגינות על נשים מהאלימות הזו.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, התסריטאי מני אסייג צייץ היום בטוויטר ציוץ מאוד מעניין אבל נוקב: "על דבר אחד אני מכה על חטא – על כך שנגררנו בשנות השמונים אחרי הדאחקות המעליבות (שהגיעו מהמרכז) על דוד לוי, מבלי שהבחנו שהבדיחות והלעג הם בעצם עלינו, תושבי הפריפריה ועולי מרוקו וצאצאיהם.

אוריאל בוסו: מבלי משים נתנו יד לגזענות נגדנו, ולהקטנת מנהיג עממי חכם ואהוב שיצא מתוכנו.

אוריאל בוסו: סליחה, מר דוד לוי".

אוריאל בוסו: וכמובן שמי שבאמת מבליט וממחיש לנו את ישראל הראשונה והשנייה – העיתונאי אבישי בן חיים כותב בדמעות, כשהוא אומר:

אוריאל בוסו: נגן על אחותנו אורלי לוי ועל שאר אחיותינו בכנסת, שדמן הותר כיעד מועדף.

אוריאל בוסו: ואז אתה מבין שההתקפות נגד חברות הכנסת אורלי לוי ומירי רגב וכל השאר הן לא התקפות בגלל שלקחו את המנדט או לא לקחו, אלה התקפות גזעניות חשוכות של ישראל הראשונה נגד ישראל השנייה.

אוריאל בוסו: היום פורסם שהסמכות לסגירת גלי צה"ל היא בידי שר הביטחון בני גנץ, אבל אולי בגלל שיש שם עיתונאי בשם יעקב ברדוגו ואמיר איבגי, שנמצאים שם – יכול להיות שיעקב ברדוגו מדבר עם ידיים, אנחנו לא יודעים, לא ראינו איך שהוא מדבר, זה ברדיו, אבל הוא נותן משהו אחר, הוא לא בערוץ 12 – –

דוד אמסלם: – – –

אוריאל בוסו: אנחנו שונאים את הידיים.

אורלי לוי אבקסיס: הראש שלנו – – –

אוריאל בוסו: – – אבל הוא נותן דעה אחרת, אז את גלי צה"ל צריך לסגור, כי צריך להשתיק את מי שמדבר אחרת מהאליטה, מישראל הראשונה.

שלמה קרעי: הם לא סוגרים, הם הולכים לפתוח תחנה שמאלנית חדשה.

אוריאל בוסו: כמו שפה, כשרוצים לפגוע בוועדה – לא רוצים לקחת למנסור עבאס – אז פותחים תת-ועדה אחרת, כדי לרוקן מסמכויות, אז מהדלת העקיפה.

אוריאל בוסו: אבל יש כאן מטרה אחת גזענית חשוכה, לכן, חברת הכנסת אורלי לוי, הרבה מבקשים ממך סליחה בימים האחרונים, לאחר שרואים את ההשתלחות ואת הצביעות האמיתית של גנבת המנדטים והרמייה של מי שבאמת הלך נגד האני-מאמין שלו.

אוריאל בוסו: ואת הלכת עם האני-מאמין שלך.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, משהו אישי אחד שאני יכול להגיד: דוד שלי, חבר הכנסת לשעבר אהרן אבוחצירא, התחיל את דרכו במפד"ל הגזענית האליטיסטית האשכנזית, אבל ביום שהוא הגיע למקום גבוה רצו לפגוע בו, ואז פתחו לו את שאר התיקים.

אוריאל בוסו: אתה יודע, דודי, אני אספר לך משהו, עד שנת 77', לפני המהפך, אתה יודע כמה אנשי ציבור חברי כנסת נחקרו?

אוריאל בוסו: אפס.

אוריאל בוסו: משנת 77 נחקרו 20 חברי כנסת ואנשי ציבור ו-80% מהם הואשמו.

אוריאל בוסו: מעניין.

אוריאל בוסו: עד שנת 77' לא היה שום דבר במפא"י, הכול היה כשר.

אוריאל בוסו: ואחר כך תשכנע אותי שמה פתאום, זה לפי הנוהל.

אוריאל בוסו: ואז אחר כך דוד שלי פתח את תמ"י, פתח מפלגה אחרת, וחתך את המפד"ל לשניים בגלל הגזענות.

אוריאל בוסו: לכן אנחנו פה נבליט ונביא את קולה של ישראל השנייה, ולא יסגרו לו את הרדיו ולא כלום, ואנחנו נשמע אותם בכל מקום.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אוריאל בוסו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת יעקב אשר.

שלמה קרעי: – – – אזרוח התחנה ולהקים תחנה שמאלנית חדשה.

אחמד טיבי: היום נרצחה בחיפה מייסר עותמאן, בת 27, אם לארבעה, כאשר מישהו נכנס וחדר לביתה וירה בה מול שניים מבניה.

אחמד טיבי: מייסר היא אישה גרושה שנאבקה כל יום כדי לחנך ולפרנס את הילדים שלה, ובסופו של דבר הכדורים מצאו אותה ופילחו את גופה, וזה היה מוות ידוע מראש, סיפורו של מוות ידוע מראש.

אחמד טיבי: הדבר הנורא ביותר זה כאשר אנחנו מדֻווחים ומדַווחים ומתקוממים על מעשי רצח, שכנראה גם השכנים יודעים שהם הולכים לקרות, בני המשפחה, החברים, המשטרה, רשויות הרווחה, ובסופו של דבר הרצח מתבצע.

אחמד טיבי: זה דבר נורא.

אחמד טיבי: השאלה היא מה יכולה המשטרה לעשות יותר, והיא אכן יכולה לעשות יותר, מחויבת לעשות יותר והיא לא עושה.

אחמד טיבי: לכן זו האישה הערבייה השביעית השנה שנרצחת.

אחמד טיבי: אני שמעתי את חבר הכנסת בן צור – – –

אורלי לוי אבקסיס: אחמד – –

שלמה קרעי: מי זה נכנס?

אורלי לוי אבקסיס: – – היו תלונות במקרה האחרון?

אחמד טיבי: חשד, יש חשד, אני לא יודע.

אחמד טיבי: כנראה שכן.

אחמד טיבי: יש צו איסור פרסום.

אחמד טיבי: אני שמעתי את הדברים שלך בכנסת, בן צור, לגבי ההצבעה על חוק שירות ביטחון ולגבי אי-מתן פטור לבנות דתיות לשרת בצבא – –

ישראל אייכלר: גיוס בכפייה.

אחמד טיבי: – – או מה שאתה קראת לו "גיוס בכפייה".

אחמד טיבי: אנחנו זה עשרות שנים, חברי הכנסת הערבים, לא נוהגים להשתתף בהצבעות האלה, ואני חושב שחברי הכנסת של רע"מ שהשתתפו בהצבעה עשו טעות קשה, טעות קשה.

אחמד טיבי: זה המחיר של אחריות קולקטיבית של להיות בקואליציה, כמו שבמרצ ממשיכים להיות בקואליציה שמכשירה את מה שקרוי אביתר, וחלק מהמתנגדים להתנחלויות בקואליציה הזאת אפילו ציוץ אחד לא צייצו; כושר הציוץ נעלם, נאלם דום.

אחמד טיבי: ולכן טעות קשה הייתה להצביע בעד גיוס בנות בכפייה.

אחמד טיבי: אני הגשתי בתחילת כניסתי לכנסת חוק פטור מסיבות מצפון.

אחמד טיבי: צריך לכבד אנשים דתיים, בנות דתיות שרוצות לזכות בפטור מסיבות מצפון או אמונה.

איתן גינזבורג: תודה.

משה אבוטבול: איפה הייתם?

אחמד טיבי: יכול להיות שאדוני לא הקשיב לנאום.

קריאה: אני אסביר לו.

אחמד טיבי: אני מבקש שתסביר לו בשעת חינוך, לאחר סיום הלימודים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב אשר.

שלמה קרעי: – – – בזכותם יש ישיבה באביתר.

שלמה קרעי: זה בזכותם.

שלמה קרעי: הרי לנו לא היו נותנים לעשות את זה.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני אחרוג ממה שאתם עושים, כולכם, ואני אדבר על הצעת חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב.

מטרת החוק – ואני מקריא: "הסדרת שירותים ברמת הרכב תוך הבטחת רמה מקצועית הולמת של נותני השירותים, שמירה על בטיחות הרכב, הגנה על שלום הציבור ובטיחותו" – בקיצור, למנוע אפשרות מאנשים לא מקצועיים או שקרנים להגיד שהרכב במצב טוב, כי אחרת זו תאונת דרכים.

אז אני רוצה לדבר על שקרנים ועל כאלה שהפכו את השקר לפרנסה בתקופה האחרונה.

היה פה קודם אלוף במילואים, השר שטרן.

איזה שר הוא?

איתן גינזבורג: השר לענייני מודיעין.

השר לענייני מודיעין.

אתה שומע?

השר לענייני מודיעין היה פה קודם – –

דוד אמסלם: כן.

– – ודיבר על הצעת החוק של הפטור.

הוא דיבר שקר, שצריכים לעשות ועדות לבדוק שאותה אחת שמצהירה היא באמת שומרת שבת ומדקדקים קלה כבחמורה.

אבל זה אותו אלעזר שטרן שאומר על גיור: אל תשאלו יותר מדי שאלות.

אם מישהו בא ואומר שהוא רוצה להיות יהודי ומתכוון לשמור מצוות, זה בסדר.

זאת אומרת, שקר זה רק לגבי הנושא הזה של גיוס לצבא.

אם זה לגירות, זה לא שקר.

אוקיי.

ייצוג הולם, ייצוג הולם לנשים – זאת האמת.

זו הכוונה של המחוקק.

זה דבר חשוב, דבר שכולנו תומכים בו.

יש בו היגיון.

באו השקרנים האלה, שאתם חלק מתוך הקואליציה הזאת, ומה עושים?

ייצוג הולם זה לא לנשים; ייצוג הולם לנשים זה כשרוצים למנות שני גברים בממשלה.

אתם פשוט חבורה של רמאים צווארון לבן, ואם הייתם מוסכניקים, הצעת חוק הזאת שאנחנו מדברים עליה הייתה אוסרת עליכם למכור רכב משומש.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת יעקב אשר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מעוז.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רציתי רק להודיע לאחמד טיבי: חוק הגיוס, דרך אגב, לדעתי – שאלתי גם את דיכטר – לא עושה הבחנה בין ערבים ליהודים.

דוד אמסלם: אלה אזרחים.

דוד אמסלם: דרך אגב, הערבים בכלל לא מתגייסים לצה"ל, בוודאי לא הבנות שלהם, אז הם משתתפים בהצבעה על מדוע אנחנו מגייסים בנות לצה"ל כשהם עצמם לא מתגייסים, לא גברים ולא נשים.

דוד אמסלם: אלה כרגע הכללים של מנסור עבאס.

דוד אמסלם: דרך אגב, הגשתי את הצעת חוק – אני רק מע

דוד אמסלם: דכן אתכם – לגיוס גם ערבים לצה"ל.

דוד אמסלם: יש חוק גיוס – רוצים לעשות אותו לחרדים.

דוד אמסלם: אין שום בעיה.

דוד אמסלם: מדוע לא לערבים?

דוד אמסלם: דרך אגב, לא חייבים ללכת – יש כל מיני מסגרות שבהן אפשר לנצל את זה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, כשהקמתם את הממשלה, הרי הקמתם פה מה שנקרא, באמת ממשלה של ערב-רב, אין קשר בין אחד לשני.

דוד אמסלם: באמת אין שום דבר.

דוד אמסלם: חוץ מטובות הנאה, אין לכם שום דבר.

דוד אמסלם: הייתה לכם שנאה, ועכשיו מה שמחזיק אתכם זה טובות ההנאה.

דוד אמסלם: ואתם אמרתם: אנחנו נדון רק בדברים המוסכמים.

דוד אמסלם: גברתי השרה, אני רוצה לומר לך שכל ממשלה, כל פקיד מתנהל – בדברים המוסכמים לא צריך ממשלה.

דוד אמסלם: זה ברור.

דוד אמסלם: בדברים הקונטרוברסליים – הממשלה בעצם נועדה להכריע בדברים במחלוקת.

דסטה גדי יברקן: למה השרה לא יושבת במליאה?

דוד אמסלם: ולכן אני רוצה לשאול את עידן רול, את הרצנו, את השר הורוביץ: הרי אתם נבחרתם מטעם הלהט"בים, או לפחות באתם והצגתם אג'נדה.

דוד אמסלם: למה אתם לא מקדמים אותה?

דוד אמסלם: אתה בינתיים בא, מכשכש לי בזנב פה, שם.

דוד אמסלם: הרי הציבור שלך בחר אותך כדי שתקדם את זה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, למה אתם מחכים?

דוד אמסלם: לשבוע האחרון של הממשלה, ששם תגידו: הינה, עכשיו, אתה רואה, פירקנו ממשלה.

דוד אמסלם: מר בנט בא לטלוויזיה לפני הבחירות וטען: ראש הממשלה, אתם בליכוד לא מתביישים?

דוד אמסלם: הפקרתם את הנגב.

דוד אמסלם: אתה יודע, לפעמים אני אומר לעצמי: אין לך בושה?

דוד אמסלם: אתה משקר במה שנקרא, אתה יודע מה, 180 מעלות.

דוד אמסלם: מילא שיקרת ב-90%, ב-95%.

דוד אמסלם: הרי מר בנט, אתה תבעת את תיק הטיפול בבדואים.

דוד אמסלם: הרי מי שהחזיק אותו היה אורי אריאל.

דוד אמסלם: אז אתה גם שודד את הבנק וגם, אחרי זה, אתה שואל למה השכן לא בא?

דוד אמסלם: הרי אתה טיפלת בזה.

דוד אמסלם: אבל הציבור לא זוכר, לא יודע.

דוד אמסלם: לכן, הבן אדם עשה אומנות מהשקרים.

דוד אמסלם: אתה אמרת שאתה תטפל בבעיית הבדואים, אז איך מנסור עבאס ואלחרומי נהיו "אחי" ו"רעי" ו"ידידי"?

דוד אמסלם: הרי אלחרומי, זה שהחזיק אותך כשר, עכשיו ראש הממשלה של כל הממשלה, ממשלת השקרים והשנאה, הרי הוא עצמו פולש ל-65 דונם, הוא ומשפחתו.

דוד אמסלם: עכשיו.

דוד אמסלם: אז אתה, מר גנץ, שולח את החיילים להוריד יישוב יהודי, אביתר.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אתה טוען: הוא לא חוקי.

דוד אמסלם: אני שומע גם את השר לביטחון הפנים, הצדיקים הגדולים: אה, לא חוקי.

דוד אמסלם: 400,000 עבירות בנייה בסקטור הערבי.

דוד אמסלם: אני חוקקתי את חוק קמיניץ, אני בוועדת הפנים ישבתי עליו תשעה חודשים.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שלא יכולנו להתמודד עם התופעה.

דוד אמסלם: מי מוותר על זה?

דוד אמסלם: אזרחי מדינת ישראל, מי מוותר על מדינת ישראל?

דוד אמסלם: ואני לא מדבר כרגע על יהודה ושומרון – בתוך המדינה, עבירות בנייה שנעשות בשטחים חקלאיים, בשמורות טבע, אנחנו לא מדברים בתוך העיר.

דוד אמסלם: זה מר גנץ ומר בנט ומר לפיד.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: המדינה לא מעניינת אותם באמת.

דוד אמסלם: תאמינו לי, המדינה לא מעניינת את הליצנים האלה.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

דוד אמסלם: מה שמעניינת אותם זו השיירה ומעניינים אותם המשרדים וטובות ההנאה, ולכן הם נשענים על מפלגה תומכת טרור, מחבקת מחבלים ומעודדת את השהידים.

איתן גינזבורג: תודה.

דוד אמסלם: וככה שר הביטחון של מדינת ישראל מחר הולך לסיור במה שנקרא – באיזה בסיס טירונים, ומתחיל לדבר איתם על ציונות.

דוד אמסלם: רק תספר להם – –

איתן גינזבורג: תודה.

דוד אמסלם: – – שהאוטו שהגעת איתו לפה, מנסור עבאס נתן לך אותו.

איתן גינזבורג: תודה.

דוד אמסלם: בגללו אתה שר הביטחון, ומנסור עבאס חושב שהם מחבלים.

דוד אמסלם: זה החבר שלך – –

איתן גינזבורג: תודה.

דוד אמסלם: – – שאתה מזמין אותו אליך הביתה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אמסלם.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבי מעוז, ואחריו – חבר הכנסת סמוטריץ'.

איתן גינזבורג: עד אז – הודעה למזכירת הכנסת.

אלינור ימין: תודה.

אלינור ימין: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 225 הוראת שעה) התשפ"א–2021, שהחזירה הוועדה הזמנית לענייני כספים; הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 8), התשפ"א–2021, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אלינור ימין: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה למזכירת הכנסת.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

איתן גינזבורג: (קריאה ראשונה)

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהצבעה הקודמת חבר כנסת אלחרומי הצביע בעד הצעת החוק.

אבי מעוז: כפי שאמר חבר הכנסת טיבי, זאת הפעם הראשונה שחבר כנסת ערבי מהסיעות הערביות מתערב בחוקי גיוס.

אבי מעוז: אז התפרסם השבוע על חבר כנסת סעיד אלחרומי סיפור.

אבי מעוז: אני רק רוצה להקריא מה שכתוב בעיתונות: "זה סיפור על חבר כנסת אחד שהצליח לגייס משרד ממשלתי – עם השר, עם המנכ"ל ועם אנשי המקצוע – לטובת הפסקת הליך משפטי שמנהלת מדינת ישראל נגד בני משפחתו.

אבי מעוז: זו פרשה שמלמדת מה קורה כשהאינטרסים הפרטיים והציבוריים מתערבבים, וכשאין איש בכל שרשרת המזון שיודע להרים דגל אדום ולהבהיר שמשהו כאן איננו תקין.

אבי מעוז: " "לפני כשנתיים אושרה תוכנית המתאר החדשה של המועצה המקומית שגב שלום, כשבמערבה מתוכננת שכונה חדשה וגדולה.

אבי מעוז: השכונה הזאת אמורה להעניק פתרונות דיור לכ-15 אלף בדואים, אלא שכבר מתחילת הדרך היה ברור שיש איתה בעיה קטנה, משום שעל מנת שניתן יהיה לפתח אותה, יש צורך להזיז ממקומם בדואים שפלשו אל השטחים המתוכננים לבנייה.

אבי מעוז: בין הפולשים – כך בדיוק רואה אותם רשות מקרקעי ישראל – נמצאים גם בני משפחתו הקרובים של ח"כ סעיד אלחרומי, כשבחלק מהזמן גם חבר הכנסת בעצמו מתגורר בשטח הפלישה.

אבי מעוז: " "חלק מהעובדות שיתוארו כאן לקוחות מתצהיר שהגיש חבר הכנסת אלחרומי לבית המשפט, בניסיון לשכנע את השופטת לבטל את פסק הדין שהורה על הריסת המבנים.

אבי מעוז: אלחרומי מפרט בתצהיר הזה באריכות את מאמציו למנוע את ההריסות, את שתדלנותו הפוליטית בעניין, ואת שלל הגורמים המקצועיים והפוליטיים שהפעיל כדי לעצור את ההריסה, ורק דבר אחד הוא בחר שלא לגלות לבית המשפט.

אבי מעוז: שאותם אנשים" הם קרובים שלו והם לא סתם אזרחים.

אבי מעוז: הוא כתב כך: הינני חבר כנסת מטעם הרשימה המשותפת וכו' וכו'.

אבי מעוז: אני לא אסיים בזמן שעומד לרשותי את התיאור של מה שקורה שם, אבל המילים שמתארות את העניין הזה פה: "זו פרשה – – – שהאינטרסים הפרטיים והציבוריים מתערבבים".

אבי מעוז: זאת הגדרה מאוד מדויקת לממשלה שקמה לנו כאן:

אבי מעוז: האינטרסים האישיים, הפרטיים והציבוריים מתערבבים.

אבי מעוז: איך אפשר לסמוך על הממשלה הזאת כשהיא משתפת בתוכה את רשימת רע"מ, מפלגת רע"מ, שאלחרומי חבר בה, שהיא תסדיר את הפלישות של הבדואים בדרום והיא גם תסדיר את אביתר, להבדיל?

אבי מעוז: כמו שאנחנו רואים את ההסדרה באביתר – שאני עוד לא יודע בדיוק מה יעלה בגורלם, וכמו ששאלה פה חברת הכנסת סטרוק, האם יש הסכם או אין הסכם – –

איתן גינזבורג: תודה.

אבי מעוז: – – ככה אנחנו לא יכולים לסמוך על הממשלה הזאת בשום דבר.

אבי מעוז: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אולי כבר שכחנו, אבל הבסיס להקמת הממשלה הזאת היה סיסמת הבחירות של ראש הממשלה נפתלי בנט: "לא הקורונה – לא מעניין, לא פרנסה – לא מעניין".

בצלאל סמוטריץ': אפשר לשים הכול הכול בצד – את כל הערכים, האמונות והשקפות, את כל הדברים החשובים שצריך לקדם במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': ומה לעשות?

בצלאל סמוטריץ': בהרבה סוגיות ליבה החברה הישראלית נחלקת והבית הזה מתווכח.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לערוק ממחנה הימין, מהמחנה הלאומי, להקים ממשלה עם השמאל הקיצוני שבקיצוני שבקיצוני, עם תומכי טרור, אבל המטרה: לטפל בקורונה.

בצלאל סמוטריץ': תראו מה קורה בנתב"ג.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, עכשיו, עכשיו, תורי הבדיקות בנתב"ג אורכים למעלה משעה, וכמובן בשעה הזאת כולם יושבים בחלל סגור אחד עם השני, אלה שבאים ממדינות אדומות, אלה שבאים ממדינות ירוקות.

בצלאל סמוטריץ': כולנו ראינו לפני יומיים את הכתבה בחדשות 12: 3,000 איש עשרה ימים לא מקבלים תוצאות של בדיקה, ואחרים, לוקח יומיים עד שמקבלים תוצאות של בדיקה.

בצלאל סמוטריץ': בזמן הזה אנשים מסתובבים, הרי – הם עוד לא קיבלו תשובה חיובית, הם יכולים להסתובב ולהדביק.

אורלי לוי אבקסיס: בצלאל, אם זה היה במשמרת שלנו, מה היו עושים.

בצלאל סמוטריץ': לפני כמה חודשים ראש הממשלה ושרת הפנים עשו קריירה על ביקורת על הממשלה בדיוק על המחדלים האלה.

בצלאל סמוטריץ': כתבו על זה ספר.

דוד אמסלם: איזה ראש ממשלה?

דוד אמסלם: רק שנייה, איזה ראש הממשלה – – –

בצלאל סמוטריץ': אילת שקד – רגע, דודי, ברשותך.

דוד אמסלם: איזה ראש ממשלה?

בצלאל סמוטריץ': הרב אמסלם, אתמול ראיתי שהרב דרעי קרא לך הרב אמסלם.

דוד אמסלם: אתה מתכוון לנוכל?

בצלאל סמוטריץ': אילת שקד עמדה פה וזעקה על מחדלי נתב"ג.

דוד אמסלם: הנוכל מרעננה?

בצלאל סמוטריץ': נפתלי בנט עמד פה וזה היה נראה שהוא מדבר מנהמת ליבו.

בצלאל סמוטריץ': הוא צעק פה: מה אתם עושים?

בצלאל סמוטריץ': אז אני שואל, באמת: מה אתם עושים?

בצלאל סמוטריץ': תראו, חברי הממשלה, הציבור הישראלי יתקשה מאוד להתמודד עכשיו עם עוד גל.

בצלאל סמוטריץ': כן, החזרנו מסכות במרחבים סגורים; עם זה עוד מתמודד.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא יודעים עד הסוף מה עמידות החיסון אל מול וריאנט דלתא.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עדיין לא יודעים את מקדם התפשטות שלו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא יודעים מה ההשלכות ארוכות הטווח שלו ושל וריאנטים אחרים שמתפתחים בכל העולם, וזה טבעו של וירוס.

בצלאל סמוטריץ': חוסר האחריות שלכם והעובדה שהינה, עברו שבועיים ועדיין המחדלים בנתב"ג נמשכים – כן, משרד הפנים לא מדבר עם משרד התחבורה, שלא מדבר עם משרד הבריאות, שלא מדבר עם רשות שדות תעופה, שלא מדבר עם רשות ההגירה – המחדל הזה יעלה לנו ביוקר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מתחילים להוציא סוף-סוף את המשק, לאפשר לו להתאושש, להכניס אנשים חזרה למעגלי התעסוקה, מתחילים לחזור לשגרה, מקווים סוף-סוף, אחרי שנה קשה מאוד בהקשר החינוכי, שתיפתח שנת לימודים נורמלית במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': חוסר האחריות שלכם – כן, שלכם, אתם, כמי שעל זה נבניתם ותיארתם את עצמכם כאנשי מקצוע שיודעים בדיוק איך צריכים לעשות את זה, ושמתם הכול בצד.

בצלאל סמוטריץ': לא צריך את ארץ ישראל ואת ההתיישבות, את הזהות היהודית ותיקון מערכת המשפט; הכול בצד.

בצלאל סמוטריץ': לפחות את הנושא הזה באמת תיקחו ברצינות.

בצלאל סמוטריץ': אל תהיו ילדים.

בצלאל סמוטריץ': המושכות בידיים שלכם.

בצלאל סמוטריץ': חס וחלילה אזרחי ישראל – לא יודע אם לא יצליחו; העם הזה עם חזק, עם גיבור – יתקשו מאוד לשלם את המחירים הקשים.

איתן גינזבורג: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': חלילה חלילה גלים נוספים של סגרים ומשברים.

בצלאל סמוטריץ': קחו אחריות, קחו את עצמכם בידיים ותתנהגו נכון מול האתגר הזה לפני שיהיה מאוחר.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אופיר סופר.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, אני קורא, והאמת, אני לא מצליח להבין: הממשלה רוצה לעשות את חוק השירותים בענף הרכב ואת הפיקוח.

יצחק פינדרוס: לי סיפרו שזה ממשלה של אנשי קהלת בכלל, אנשים שהם בכלל בעד לפתוח, שלא תהיה רגולציה.

יצחק פינדרוס: ראיתי בנספח ג'(1), למשל – הזכיר את זה קודם עמיתי הרב אשר: הממשלה רוצה להוריד את הפיקוח של הכשרות של הרבנות הראשית לישראל.

יצחק פינדרוס: היא מעדיפה שלא יהיה פיקוח, שיוכלו לבזר את זה.

יצחק פינדרוס: אז למה פה פתאום בענף הרכב היא צריכה פיקוח?

יצחק פינדרוס: ראיתי קודם את אלעזר שטרן – הזכיר את זה גם יעקב אשר – עומד פה וצועק אימים שהוא רוצה לדאוג, ובשביל זה הוא צריך לשכור חוקרים פרטיים ולחקור בפייסבוק, בשביל דחיית שירות בנות בצה"ל רק על סמך הדתיות שלהן, כשאומרים שלא רוצים לבדוק בצה"ל את רמת קבלת המצוות בגֵרוּת.

יצחק פינדרוס: אם הייתי חושב לא לשכור חוקר פרטי אלא שהדיין יבדוק בפייסבוק מה החיילת אומרת, היית רואה פה את שר האוצר ואת כולם עומדים פה וצורחים אימים.

יצחק פינדרוס: אז לא הבנתי, אתה רוצה פיקוח או לא רוצה פיקוח?

יצחק פינדרוס: אתה רוצה רגולציה או לא רוצה רגולציה?

יצחק פינדרוס: אתה בעד או אתה נגד?

יצחק פינדרוס: לא הצלחתי להבין.

יצחק פינדרוס: אבל אני אגיד לך, אדוני, זו בדיוק הבעיה של הממשלה של השקר.

יצחק פינדרוס: אין לי שום בעיה שעומד נציג של מפלגה ואומר: אני לא רוצה דת בישראל, לא מתאים לי; לא מתאים לי שירותי דת בישראל; אני רוצה הפרדת דת ומדינה.

יצחק פינדרוס: יש לי ויכוח איתו.

יצחק פינדרוס: יש לי ויכוח מר, נוקב, אידיאולוגי, אבל יש לי ויכוח איתו.

יצחק פינדרוס: כשבא מישהו ואומר לי: אני כן רוצה והוא משקר – זה מה שמציק לי.

יצחק פינדרוס: הוא יום אחד אומר:

יצחק פינדרוס: אני רוצה כן לקחת חוקר פרטי ולבדוק, ותן לי בחקיקה, והעברתם פה את זה קודם בחקיקה.

יצחק פינדרוס: כשאני אומר לו: בגיור זה אותו סיפור, אז אני רוצה לבדוק פחות מחוקר פרטי, הוא צועק: לא, בשום פנים ואופן לא.

יצחק פינדרוס: כשאני אומר לו: בכשרות אני רוצה שתהיה רגולציה ממלכתית מסודרת, הוא אומר לי: מה אתה מדבר, אני רוצה לפתוח ענפים.

יצחק פינדרוס: יושבים אנשי אוצר ומספרים לך שהרבנות עולה להם יותר כסף.

יצחק פינדרוס: איפה הם עכשיו בחוק הזה?

יצחק פינדרוס: אתה יודע כמה כסף משלמים אזרחי ישראל על הרגולציה בנושא הרכב?

יצחק פינדרוס: על רגולציה, על זה שנותנים מונופולים בנושא הרכב, אתה יודע כמה כסף משלם אזרח?

יצחק פינדרוס: אבל לא, את רפורמת הקורנפלקס אתם עוצרים בכשרות.

יצחק פינדרוס: אז תגידו את האמת.

יצחק פינדרוס: והממשלה הזאת, לפחות בשני שלישים או רבע – אני כבר לא יודע איך מחלקים את השמונה שם, של אלה שמספרים שרוצים לעשות יותר טוב לדת – שיפסיקו לשקר, שיגידו את האמת.

יצחק פינדרוס: אתם רוצים הפרדת דת ומדינה?

יצחק פינדרוס: תגידו את זה באומץ.

יצחק פינדרוס: תעמדו מול אזרחי ישראל ותגלו שמה לעשות, רוב אזרחי ישראל כן רוצים דת.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר סופר, בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת דרעי.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, יש לנו משימה חשובה בתקופה הזאת: להיות אופוזיציה לוחמת לממשלה המאוד-מורכבת הזאת.

אופיר סופר: מאוד מורכבת אני אומר כי היא מאתגרת אותנו בצורה מאוד לא פשוטה, גם בסוגיית האמון וגם בגלל מרכיביה האנטי-ציוניים שנמצאים, שמהווים חלק מהממשלה הזו.

אופיר סופר: אבל גם כאן, בין נאום לנאום, בתוך כל הפיליבסטר הזה, אנחנו צריכים למצוא את הזמן – ואולי זאת המשימה הראשונה שלנו – להיות נאמנים לשולחינו, לאלה ששלחו אותנו לכאן, לבית הנבחרים.

אופיר סופר: בשעה האחרונה ישבתי ונפגשתי, אדוני היושב-ראש, עם הגב' לימור לוריא, מי שמונתה עכשיו להיות מנהלת אגף השיקום – סוגיה שאני מזכיר לכולנו שבערה והרעידה את כל המדינה בערב יום הזיכרון האחרון.

אופיר סופר: והמשימה הזאת לא ירדה מהפרק אלא להפך.

אופיר סופר: חובה עלינו להמשיך להוביל אותה.

אופיר סופר: בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות לך, גברתי השרה, שמינית אותי להמשיך לכהן בתפקיד, לעמוד בתור יושב-ראש הוועדה גם בתקופת הביניים.

אופיר סופר: ואני רוצה לספר שכן, בשבוע הבא, קבעתי פגישה עם שר הביטחון בעניין.

אופיר סופר: אנחנו נמשיך לעסוק ולקדם את הסוגיה הזאת, כי יש לנו חוב כלפי אזרחי ישראל, יש לנו חוב כלפי הלוחמים שלנו, יש לנו חוב לקיים מהפכה שירותית בכל מה שקשור באגף השיקום במשרד הביטחון.

אופיר סופר: אנשים שאנחנו שולחים אותם לקרב צריכים לדעת שאנחנו נעשה הכול קודם כול להשיב אותם מן הקרב.

אופיר סופר: וזה בהחלט קשור לסוגיית החללים, לסוגיית הנעדרים שנמצאים בעזה, אבל זה קשור גם לסוגיה של הטיפול בפצועים.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שהנושא הזה לא יורד מהפרק בסדר-היום האישי שלי.

אופיר סופר: אני מקבל פניות רבות בעניין הזה, וחשוב שהדבר יבוא לידי ביטוי גם בסוגיית התקציב וגם בחקיקה.

אופיר סופר: אני מזכיר שבקדנציה הקודמת אתה חתמת יחד איתי על חוק עיטור הפציעה הקרבית.

אופיר סופר: לא מדובר כאן באיזושהי עלות כספית אלא מדובר כאן בהוקרה למי שנפגע כתוצאה ממגע עם האויב.

אופיר סופר: אני חושב שההוקרה הזאת חשובה ללוחמים שלנו.

אופיר סופר: יש בה אפילו מעט מן השיקום, כדי שאנשים ירגישו שמדינת ישראל זוכרת ומוקירה אותם.

אופיר סופר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני, שעושה עבודה חשובה בנושא הזה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אריה דרעי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת ינון אזולאי.

איתן גינזבורג: בכבוד, שלוש דקות, אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הרבה נכתב – רב דוד – הרבה נכתב והרבה נאמר על שילובה של סיעת רע"מ בקואליציה.

מאיר פרוש: איך אתה אומר?

מאיר פרוש: אדוני מר עבאס, ראש הממשלה, מה שתבקש – אתה תקבל.

מאיר פרוש: תבקש משרד הביטחון – תקבל.

מאיר פרוש: מה שאתה רוצה.

מאיר פרוש: כבר סיפרו לנו שמכרנו את הנגב בשבילם.

מאיר פרוש: אם הם לא רוצים את חוק האזרחות – איך אתה אומר?

מאיר פרוש: זה לא יהיה.

מאיר פרוש: אבל יש דבר מעניין.

מאיר פרוש: קודם הכנסת דנה על חוק שירות ביטחון שדן בהצהרות שניתנות על ידי בנות שאומרות: אנחנו לא נוסעות בשבת, אוכלות רק כשר.

מאיר פרוש: אם הן לא לומדות בסמינרים חרדיים, לא נותנים להן את הפטור באופן אוטומטי, למרות שהחוק מחייב את זה.

מאיר פרוש: והייתה הצבעה – איך אומרים?

מאיר פרוש: כמעט על חודו של קול.

מאיר פרוש: לא שמת לב לתגלית המרעישה הזו, אה?

מאיר פרוש: לא שמת לב לתגלית המרעישה, איך הממשלה צלחה את ההצבעה הזו.

מאיר פרוש: לראשונה בהיסטוריה סיעת רע"מ הצביעה עם הקואליציה – לשלוח את הבנות הדתיות לצבא.

דוד אמסלם: גם הדתיות שלהן או רק – – –

מאיר פרוש: אני מדבר קודם כול על מה שאני ראיתי.

דוד אמסלם: שאלתי.

יוראי להב-הרצנו: וזה כל כך נורא שבנות תשרתנה את המדינה.

יוראי להב-הרצנו: זה כל כך נורא שבנות תשרתנה.

מאיר פרוש: התגלית היא מרעישה.

מאיר פרוש: יכול להיות שהקואליציה הזו מרוצה.

מאיר פרוש: מה אכפת להם?

מאיר פרוש: למה לא?

מאיר פרוש: אם אפשר לתת את הנגב לרע"מ, אם אפשר לתת להם את משרד הביטחון, אם אפשר לתת להם את איך קוראים לזה, את חוק האזרחות, גם שילכו לצבא.

מאיר פרוש: אבל אנחנו למדים דבר חדש: סיעת רע"מ הצטרפה לקואליציה הזו, והם ישלחו את הבנות הדתיות לצבא.

שלמה קרעי: אפשר להקים צבא חלופי של עבאס.

מאיר פרוש: לא, את זה עדיין לא ניתן להם.

מאיר פרוש: מה שאני רוצה לומר זה כך: קואליציה שנשענת – אני לא בא לשלול את האזרחות של ערבים, חלילה.

מאיר פרוש: לא, לא שולל את האזרחות שלהם.

מאיר פרוש: אני גם לא חושב שאפשר לשלול את האזרחות של החרדים.

מאיר פרוש: איך אמר פעם גפני פה?

מאיר פרוש: יש מזל לחרדים שיש גם ערבים, שאי-אפשר לפגוע בהם.

קריאה: – – –

מאיר פרוש: אז אני אומר כך: התגלית הזאת, שזה מה שרע"מ מסוגלת לעשות כאשר היא נמצאת בקואליציה, זה באמת שאפו לראש הממשלה, שאפו לחליפי שלו.

מאיר פרוש: חבל לי רק על בני גנץ.

מאיר פרוש: חבל לי עליו, על בני גנץ, שהוא צריך לשבת כך בתוך קואליציה כזאת, כאשר לא מכבדים אותו, פוגעים בו.

מאיר פרוש: זה הקול של שר הביטחון, נכנס לתפקיד הכי חשוב, אבל הוא לא נמצא בקליקה הנכונה.

מאיר פרוש: אז איך אני אמרתי לך אתמול – אתה צריך לשמור, לדאוג לו ולכבד אותו.

מאיר פרוש: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת מאיר פרוש.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה.

יעקב מרגי: איתן, תקפיד, שלוש דקות, לא יותר, כי אחר כך הוא בא אליי בטענות.

איתן גינזבורג: אני מודה לך.

איתן גינזבורג: אני באמת אקפיד.

איתן גינזבורג: אני מודה לך על העצה הטובה.

איתן גינזבורג: אחריו – חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

איתן גינזבורג: כדברי רבנו, מורנו, עד שלוש דקות.

ינון אזולאי: אין שום בעיה.

ינון אזולאי: כבוד השרה, חבר הכנסת הרב פרוש, אני הייתי בדילמה – שומע, דודי?

ינון אזולאי: אני הייתי בדילמה.

ינון אזולאי: השבוע עלינו פה והודינו לראש הממשלה בפועל מנסור עבאס על המתנה שהוא נתן ליישוב אביתר.

דוד אמסלם: הוא התחרט.

ינון אזולאי: התחרט.

ינון אזולאי: עכשיו אמרתי, רגע, איפה זה נמצא פה, יש פה איזה משהו.

ינון אזולאי: בדקתי.

ינון אזולאי: ואז, אם אתה זוכר, בדקתי – ואללה, אין לו אאודי 8A.

ינון אזולאי: עשיתי בדיקה, אמרתי: כנראה הוא מחכה למשהו יותר טוב.

ינון אזולאי: היום התברר לי: כנראה הוא מקבל טנק מרכבה.

ינון אזולאי: גם היום, אחי, הוא הולך – מה קורה איתו?

ינון אזולאי: היום הוא פתאום החליט שהוא מתערב בתכנים הביטחוניים של מדינת ישראל, במה שקורה איתנו פה.

דוד אמסלם: בגיוס.

ינון אזולאי: בגיוס.

ינון אזולאי: הוא אמר: בוא נתחיל עם הגיוס.

דוד אמסלם: נתנו לו עכשיו בבקו"ם.

דוד אמסלם: עוד מעט חיל אוויר.

ינון אזולאי: חיל אוויר.

ינון אזולאי: לאט-לאט, אחי.

דוד אמסלם: מכניסים אותו לעניין לאט-לאט.

ינון אזולאי: הרי איפה שיש עכשיו בנייה בלתי חוקית שלהם – עושים את זה שטח צבאי סגור, ואז ככה אין שום בעיה.

דוד אמסלם: מדברים עליו כשטח ביטחוני.

ינון אזולאי: ממתי?

ינון אזולאי: רק תסביר לי, אחד כמו מנסור עבאס, ראש הממשלה בפועל.

קריאות: – – –

חיים כץ: למה אתה מבקש ממנו – – –

ינון אזולאי: הינה, מנסור, אהלן וסהלן.

ינון אזולאי: מברוכ.

ינון אזולאי: מברוכ על הטנק מרכבה, מנסור.

חיים כץ: ינון – – – אורנה.

ינון אזולאי: אורנה – – –

חיים כץ: גם היא הייתה בצבא.

ינון אזולאי: תעשי איתו חפיפה, אולי.

חיים כץ: היא יכולה לענות לך.

ינון אזולאי: אני רוצה בשם – מנסור עבאס, הקואליציה דווקא רוצה להודות לך, מנסור.

ינון אזולאי: הרב פרוש, אתה מפריע לו.

קריאה: – – –

ינון אזולאי: כן.

ינון אזולאי: כן.

ינון אזולאי: מנסור, בוא.

ינון אזולאי: בוא.

ינון אזולאי: סעיד אלחרומי הצביע בעד חוק גיוס הבנות.

קריאה: לא, לא.

קריאה: מאזן גנאים.

ינון אזולאי: סעיד אלחרומי וגם מאזן גנאים.

מנסור עבאס: החוק נותן פטור – – –

ינון אזולאי: תקשיב, אם היית בא ושואל אותנו לפני זה, היינו עוזרים לך.

ינון אזולאי: מנסור, אתה ראש הממשלה בפועל.

חיים כץ: – – – לגייס רק בלונדינים – – –

ינון אזולאי: עכשיו, אחרי תחקיר, יש לנו שני דברים שגילינו פה: אחד, שבמקום אאודי A8 אתה מקבל טנק מרכבה.

קריאות: – – –

ינון אזולאי: רגע, כבוד היושב-ראש, אני מוכן לעמוד – – –

איתן גינזבורג: אדוני, אין בעיה, אבל אתה פנית אליהם ויצרת שיח.

ינון אזולאי: לא.

ינון אזולאי: אני פונה רק למנסור, לא אליהם.

איתן גינזבורג: פנית.

איתן גינזבורג: פנית.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חבר הכנסת אמסלם, תודה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

ינון אזולאי: מנסור, אני אומר לך, היה פה גם דיבור על סעיד אלחרומי, על מה שקלמן פרסם בתחקיר שלו, וכנראה מנסור עבאס עם סעיד אלחרומי סגר עסקה.

ינון אזולאי: הוא מקבל את כל השטח של המשפחה שלו בנגב – התחקיר של קלמן אמר – הוא מקבל אותו בתור שטח צבאי סגור, ואז אין לו בעיה, הוא לא צריך צו הריסה ולא שום דבר.

ינון אזולאי: אז אנחנו מבינים שאתה ראש הממשלה בפועל, עכשיו גם שר הביטחון בפועל – ואללה, אתה יודע מה, מברוכ.

ינון אזולאי: בינתיים אתה עושה להם בית ספר ואתה קובע להם מה לעשות.

ינון אזולאי: אבל אל תשכח: תשמור לנו על המדינה יהודית.

ינון אזולאי: זה מה שביקשתי ממך.

ינון אזולאי: לא רוצה שום דבר אחר ממך.

ינון אזולאי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: יעקב מרגי.

ינון אזולאי: אתה רואה, אני עמדתי – – –

איתן גינזבורג: לא, לא אתה מדבר, רק רציתי להסב את תשומת ליבך שחברך ינון אזולאי עמד במסגרת שלוש הדקות ואף פחות מזה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מיכל מרים וולדיגר: אני מנסה להגיע אליו.

מיכל מרים וולדיגר: אני עוד לא ברמה.

מיכל מרים וולדיגר: זה ייקח לי קצת זמן עד שאני – טיפה להשתכלל.

איתן גינזבורג: ממני יראו וכך יעשו, נאמר.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

מיכל מרים וולדיגר: תודה, היושב-ראש – – –

איתן גינזבורג: גם לך מסגרת זמן של עד שלוש דקות.

מיכל מרים וולדיגר: אוקיי.

מיכל מרים וולדיגר: בסדר גמור.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני אדבר על הודיה מונסונגו.

איתן גינזבורג: רק גברתי, אנחנו נוהגים לפתוח כל נאום, גברתי – –

מיכל מרים וולדיגר: אמרתי.

מיכל מרים וולדיגר: אמרתי.

איתן גינזבורג: – – ב"היושב-ראש, כנסת נכבדה".

מיכל מרים וולדיגר: אמרתי.

מיכל מרים וולדיגר: אמרתי.

איתן גינזבורג: אה, לא שמתי לב.

מיכל מרים וולדיגר: אני אגיד עוד פעם, אם תרצה.

איתן גינזבורג: לא, לא בשבילי.

איתן גינזבורג: בשביל כבוד הכנסת.

מיכל מרים וולדיגר: לא, לא, בהחלט.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-ראש הכנסת – –

איתן גינזבורג: כנסת נכבדה.

מיכל מרים וולדיגר: – – חבריי הנכבדים – –

איתן גינזבורג: גם.

איתן גינזבורג: מקובל.

מיכל מרים וולדיגר: – – הודיה מונסונגו – אני מניחה שהשם הזה לא מוכר לכם, למרות שדיברתי עליה היום.

מיכל מרים וולדיגר: אני אדבר עליה היום שוב.

מיכל מרים וולדיגר: דמיינו ילדה בת 12 במעצר לבדה בארץ זרה.

מיכל מרים וולדיגר: אין לה כל יכולת להסתדר ללא עזרה.

מיכל מרים וולדיגר: מה אתם הייתם מוכנים לעשות על מנת לשחרר אותה?

מיכל מרים וולדיגר: הודיה היא צעירה בת 26 עם צרכים מיוחדים.

מיכל מרים וולדיגר: מומחים אבחנו את גילה המנטלי בהתאם למנת משכל של ילדה בת 12.

מיכל מרים וולדיגר: הודיה, על לא עוול בכפה, נכלאה לפני כמעט שנתיים בכלא בפרו.

מיכל מרים וולדיגר: הוא הושמה בתא יחד עם רוצחות ונשים הכי אלימות שיש.

מיכל מרים וולדיגר: היא נוצלה על ידי אדם שקנה אותה בנסיעה לחו"ל, לכאורה, לעבודה כבייביסיטר של הילדים שלו.

מיכל מרים וולדיגר: בשדה התעופה בפרו עצרו אותה, בדקו במזוודה שלה, ולתדהמתה, נמצאו שם סמים.

מיכל מרים וולדיגר: הודיה ישבה בכלא הכי אכזרי בפרו 278 ימים.

מיכל מרים וולדיגר: לאחר מכן, במאמץ רב, הועברה הודיה למעצר בית, ומאז היא תקועה שם, כמעט שנתיים לבדה בארץ זרה.

מיכל מרים וולדיגר: המשפחה נאלצה לגייס תרומות במשך כל התקופה הזו כדי להמשיך ולקיים את הודיה ולממן את הליווי המשפטי שלה.

מיכל מרים וולדיגר: הנשיא לשעבר – בעצם עוד לא לשעבר.

מיכל מרים וולדיגר: הנשיא ריבלין ביקש מנשיא פרו לחון אותה, אבל בפרו התחלפו מאז עוד שני נשיאים, והדבר הזה לא מתקדם לשום מקום.

מיכל מרים וולדיגר: בית המשפט בפרו השתכנע שהודיה סובלת מפיגור שכלי גבולי ולכן לא יכולה לעמוד לדין, ועדיין קבע שהיא תהיה במעצר בית.

מיכל מרים וולדיגר: כל יום נוסף שהיא שם לבדה מסכן אותה יותר ויותר, הן גופנית והן נפשית.

מיכל מרים וולדיגר: לאחרונה דווח כי העבריין שניצל את הודיה הודה במעשה בהסדר טיעון והודה כי ניצל אותה.

מיכל מרים וולדיגר: הודיה נמצאת בפרו יותר מ-600 ימים וממשיכה לשאול שוב ושוב: למה אני עדיין בפרו?

מיכל מרים וולדיגר: למה אני לא יכולה לחזור הביתה?

מיכל מרים וולדיגר: ושוב, אני מזכירה לכם, היא ברמת המשכל שלה כבת 12.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לגלות לכם גם שאני מכירה את הודיה, כי הודיה עשתה שירות לאומי במסגרת תוכנית מיוחדת בבת עמי, עמותה של השירות הלאומי שעמדתי בראשה עד – – –

חיים כץ: היא נסעה לבד לפרו?

מיכל מרים וולדיגר: היא נסעה עם שני אנשים שבעצם עבדו עליה, והם שבעצם סחרו בסמים.

חיים כץ: יש לה הורים?

מיכל מרים וולדיגר: יש לה הורים, בהחלט.

חיים כץ: איך הם נתנו לה לנסוע, אם את אומרת שהיא ברמת משכל של בת 12?

מיכל מרים וולדיגר: נתנו.

מיכל מרים וולדיגר: היא עשתה גם שירות לאומי, והמטרה בשירות לאומי, בתוכנית הזאת, זה באמת לאט-לאט לפתח אצלה כישורים של חיים עצמאיים, ונתנו לה חיים עצמאיים, כי היא בכל זאת אישה בת 26, מותר לה לטייל קצת בעולם, מותר לה לבחון, נכון?

מיכל מרים וולדיגר: לא צריך להחזיק אותה כל הזמן ליד – – –

חיים כץ: אין אפוטרופוס?

חיים כץ: ההורים שלה לא אפוטרופוסים שלה?

מיכל מרים וולדיגר: אני לא יודעת להיכנס לזה, אם כן או לא.

מיכל מרים וולדיגר: בכל מקרה, מה הקשר?

מיכל מרים וולדיגר: אני לא מצליחה להבין.

חיים כץ: אני לא רוצה להכשיל.

חיים כץ: זה מעניין.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני אשב איתך ואסביר לך על המצב.

מיכל מרים וולדיגר: בכל מקרה, מה שאני אומרת הוא – – –

יעקב מרגי: זה לא דומה לאותה נעמה ממוסקבה, מרוסיה?

מיכל מרים וולדיגר: זה לא דומה, כי פה היא בחורה עם צרכים מיוחדים.

איתן גינזבורג: לא, לא.

איתן גינזבורג: זה סיפור אחר לגמרי.

מיכל מרים וולדיגר: לא, הוא שואל אם זה דומה.

איתן גינזבורג: פה ניצלו אותה בצורה אחרת.

איתן גינזבורג: גרמו לה להגיע לפרו.

איתן גינזבורג: זה סיפור אחרי לגמרי.

מיכל מרים וולדיגר: היא לא ידעה על כלום.

מיכל מרים וולדיגר: היא באמת לא ידעה שום דבר.

יעקב מרגי: זה הכול עניין של יח"צ.

מיכל מרים וולדיגר: בכל מקרה, אני קוראת לשר החוץ יאיר לפיד ומבקשת ממנו להתערב לטובתה של הודיה.

מיכל מרים וולדיגר: אפשר להביא אותה הביתה.

חיים כץ: לאיתן גינזבורג יש קשרים עם יאיר לפיד.

מיכל מרים וולדיגר: בבקשה, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה ממש, גם לו וגם לשר המשפטים גדעון סער וגם לראש הממשלה – אני מצפה מהם להתערב לטובת הבחורה המסכנה הזו וההורים שלה והמשפחה שלה, שרוצים להביא אותה לכאן, בחזרה ארצה.

מיכל מרים וולדיגר: תחשבו שזו הבת שלכם.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי.

חיים כץ: וממשלת פרו לא משחררת?

מיכל מרים וולדיגר: משפט.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: משפט אחרון.

חיים כץ: וממשלת פרו לא משחררת?

מיכל מרים וולדיגר: הודיה צריכה לחזור – – –

חיים כץ: אני מוותר על זכות הדיבור שלי בשבילה.

מיכל מרים וולדיגר: הודיה צריכה לחזור לחיק משפחתה ולחיות בבטחה כאן, בארצנו.

מיכל מרים וולדיגר: מדינת ישראל חייבת לפעול מיידית לחילוצה ממסע הייסורים.

מיכל מרים וולדיגר: אסור שיקרה שם אסון, כי אם נחכה עוד רגע זה עלול לקרות.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: באמת מקרה כאוב ביותר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורית סטרוק.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כץ, זה באמת מקרה שצריך להידרש אליו, הוא מקרה ממש כואב.

חיים כץ: כמה זמן היא – 600 יום?

מיכל מרים וולדיגר: כן, 600 יום.

מיכל מרים וולדיגר: נכון מזעזע?

אורית סטרוק: כן, ממש מזעזע.

יעקב מרגי: תאמין לי, חיים, אם היו לה הורים עם יח"צ, היא כבר הייתה בבית.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

איתן גינזבורג: שלוש דקות לרשותך.

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: מיכל, אני חושבת שהעלית נושא מאוד חשוב, חברתי חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

אורית סטרוק: הרבה מהנושאים שאת מעלה הם חשובים, אבל זה אחד באמת בולט.

אורית סטרוק: והאמירה שאמרת בסוף דברייך, שנחשוב שזו הייתה ילדה – – –

חיים כץ: שמה?

חיים כץ: מה?

אורית סטרוק: מה אמרה מיכל?

אורית סטרוק: היא אמרה: תחשבו שזאת הייתה הילדה שלכם.

אורית סטרוק: הרי ברור שאם זאת הייתה הילדה של דודי, של הרב יעקב מרגי, שלי – –

יעקב מרגי: הלוואי שהיו לי בנות.

יעקב מרגי: הלוואי.

אורית סטרוק: – – של איתן, כבר היחס היה שונה.

אורית סטרוק: לפעמים במדינת ישראל אתה צריך שיהיו לך קשרים כדי לקבל את מה שמגיע לך.

אורית סטרוק: ככה זה לפעמים.

אורית סטרוק: ואני חושבת, באמת, אדוני היושב-ראש – אני לוקחת את זה על חשבון הנושא שרציתי לדבר עליו, אבל אני חושבת שאנחנו יכולים להתאחד פה בבית הזה ולפנות לשר החוץ ולבקש את התערבותו האישית בנושא הכאוב הזה.

אורית סטרוק: עכשיו אני רוצה להגיד לכם, חבריי חברי הכנסת: תחשבו שאלה היו הילדים שלכם, התושבים באביתר, שהממשלה באה אליהם והציעה להם עסקה.

אורית סטרוק: בתמורה לעסקה הזו הם היו צריכים לוותר על עקרונות חשובים שלהם, על מאמץ גדול שהם השקיעו במשך חודשיים לבנות את היישוב שלהם.

אורית סטרוק: הם היו צריכים להסכים לרדת ולהתפנות בעצמם מהיישוב, אבל בתמורה הוצעה להם עסקה מסוימת, שהממשלה תכשיר את המקום אחרי זמן מסוים, תאפשר להקים שם ישיבת הסדר, תאפשר להחזיר לשם שלוש משפחות.

אורית סטרוק: זו הייתה העסקה, והם ישבו ודנו כל הלילה.

אורית סטרוק: היה דיון קשה מאוד – אנשים שמסרו את הנפש לגור חודשיים במבנים בלי דלתות, בלי חלונות, עם כל העשן, והערבים בסביבה מציתים צמיגים סביב היישוב שלהם כדי שאי-אפשר יהיה לנשום מרוב עשן.

אורית סטרוק: אחרי לילה של דיונים, הם החליטו לקבל את העסקה הזו.

אורית סטרוק: ואז באים – גברתי השרה אורנה, את יודעת כמה אני באמת מעריכה אותך מאוד, באמת.

אורית סטרוק: באה הממשלה שהציעה להם עסקה מסוימת ואומרת להם: בסדר גמור, קיבלתם, הינה הרכב, רק מה, הוצאנו את המצבר, הורדנו לכם שני גלגלים, יהיה בלי חלונות – קחו, סעו.

חיים כץ: זה כמו הסיפור של הגשש, המכונית המגויסת.

אורית סטרוק: נכון.

אורית סטרוק: בדיוק, חיים.

חיים כץ: זה בדיוק ככה.

חיים כץ: היה מנוע?

חיים כץ: לא היה מנוע.

חיים כץ: יש – – –

אורית סטרוק: בדיוק.

אורית סטרוק: הביאו להם מכונית, עכשיו רק זה חסר, רק ההוא חסר ורק זה.

אורית סטרוק: אני רוצה להגיד – – –

חיים כץ: אבל מה זה נוגע לאיתן?

אורית סטרוק: אני רוצה להגיד, אם זה לא היה – – –

חיים כץ: מה בנוגע – – –

אורית סטרוק: זה היה מאוד מצחיק אם זו לא הייתה על חשבוננו, הבדיחה הזאת.

אורית סטרוק: ואני רוצה להגיד לך, גברתי השרה, את במקרה יושבת פה, אבל במקרה טוב לי שאת יושבת, כי את דווקא שרה שאני מאוד מעריכה ברמה האישית.

אורית סטרוק: אני רוצה להגיד לך, לא חשוב כרגע מה הדעה שלך על יישוב הארץ, על המתנחלים, על אזור השומרון.

אורית סטרוק: זה לא משנה.

אורית סטרוק: יש התנהלות נורמלית מול בני אדם, יש מה שנקרא הבטחה שלטונית, יש מה שנקרא קשרי ממשלה-אזרחים, וצריך לעמוד באיזושהי רמה של הגינות.

אורית סטרוק: הציעו להם עסקה מסוימת, ועכשיו כל הזמן עושים בה עוד חורים ועוד חורים.

אורית סטרוק: איך אמר פעם אהוד ברק?

אורית סטרוק: יותר חורים מגבינה.

אורית סטרוק: הוא אמר את זה על הסכם אוסלו האומלל.

אורית סטרוק: ככה זה נראה.

אורית סטרוק: ואני אומרת, באמת, עזבי שנייה את הדעה האידיאולוגית שלך, שימי בצד – התנהלות מול אנשים שבאמת הסכימו לוותר על חלום גדול שהיה להם ולא ללכת למאבק, כי הסבירו להם שחשובה האחדות, שלא רוצים עכשיו תמונות קשות, שלא רוצים עכשיו התכתשויות, והם הסכימו.

אורית סטרוק: ישבו לילה שלם ודנו ודנו ודנו ובכו, בכו.

איתן גינזבורג: תודה.

אורית סטרוק: את יודעת כמה בכו שם?

אורית סטרוק: והסכימו.

אורית סטרוק: בואו תהיו הגונים.

איתן גינזבורג: תודה.

אורית סטרוק: אל תחוררו את זה יותר.

אורית סטרוק: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת היא שיש לי הרבה נושאים שרציתי לדבר עליהם בנושא חוק חירור איחוד משפחות שקורה ברגע זה בין שקד לחבר הכנסת מנסור עבאס, שהיה פה.

יואב קיש: רציתי להתעדכן ממנסור עבאס איך הוא חורר את החוק, מה הוא עשה, אבל כנראה שהקואליציה צריכה להגיע להסכמות איך הם מחוררים את מה שעוד נשאר מהחוק המחורר הזה.

יואב קיש: אני לא איכנס לזה עכשיו, כי זמני יקר וקצר.

יואב קיש: לעומת זאת, נמצאת פה איתנו השרה אורנה ברביבאי – שלום – שלדעתי גם חברה בקבינט הקורונה; תקני אותי אם אני טועה.

יואב קיש: אני אשמח לשמוע ממך איך את רואה את מדינת ישראל היום במצב הקורונה.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי אני מודה, אני עסקתי בזה רבות בעבר.

יואב קיש: היום אני ניזון מהתקשורת ולא ממש מעורב מעבר לכך, לכן אני מעלה שאלות ולא כל כך בא להנחית עובדות או לקבוע עובדות.

יואב קיש: ברור לכולנו שאנחנו בהתפרצות מחודשת בגלל הווריאנט דלתא ההודי, ומנגד, יש את החיסונים של פייזר.

יואב קיש: מדינה מחוסנת, אולי הכי טובה בעולם, שיכולה להעיד על עצמה במקום הזה, וזו מדינת ישראל – זכות גדולה שיש לכל אחד ואחת מאיתנו.

יואב קיש: אין ספק שצריך לחסן – אני ממליץ, כמובן – גם את הילדים בני ה-12–15, מי שזה רלוונטי לו, ולחסן אותם בהקדם, כי המלאי מוגבל.

יואב קיש: אבל מה שרציתי לשאול אותך, השרה ברביבאי – אני שמעתי שרה אחת אומרת שמשרד הבריאות מנפח את המספרים כדי לייצר פניקה.

יואב קיש: ראיתי שהקבינט בסוף – ואולי אני טועה, אני אשמח לשמוע אחרת – יצא בהחלטה שלא לעשות, זאת אומרת, אסטרטגיית המלחמה של מדינת ישראל נגד התפרצות וריאנט דלתא, בכפוף לכך שהמדינה מחוסנת, היא לא לעשות.

יואב קיש: אני מודה שאני יותר שמרן בתפיסה הבסיסית שלי, פחות לוקח סיכונים, נזהר יותר, ומוכן גם לשלם מחירים, אבל כנראה שהגישה של הקבינט היא אחרת, ועובדה שלא עושים מהלכים של תו ירוק או דברים אחרים, אפילו בתחומים ספציפיים, שאולי בהם יש סיכון יותר גבוה.

יואב קיש: אני יכול להמשיך עם הרבה מאוד דוגמאות של מה שאפשר לעשות ולא עושים, ואני מרגיש שאתם בממשלת הלא-לעשות ורק לדבר.

יואב קיש: אני מאוד אשמח – הינה, נשארה לי חצי דקה, אני נותן אותה לשרה – לשמוע ממך מה כן עושים ומה רוצים לעשות, ואולי לא צריך לעשות.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יואב קיש: לא, לא סיימתי.

יואב קיש: אני פה ואני רוצה לשמוע.

יואב קיש: זכותי?

איתן גינזבורג: בטח.

אורנה ברביבאי: קיש, מאחר שאתה יודע את התשובות, אני לא אענה לך בדרך הזאת.

אורנה ברביבאי: אחר כך אנחנו נשב – – –

יואב קיש: אני לא יודע שום תשובות.

יואב קיש: אני אומר לכם, אתם קבינט של לא לעשות.

אורנה ברביבאי: אם אתה אומר שהקבינט החליט לא לעשות – –

יואב קיש: כן.

אורנה ברביבאי: – – אז זה לא נכון, משום שהקבינט החליט לטפל היכן שצריך, ואם נתב"ג הוא נקודת תורפה, אז מטפלים בנתב"ג, ולא מענישים את כל האזרחים, אלא מבודדים את הנקודה לטיפול ונותנים לה מענה.

אורנה ברביבאי: אז לעמוד פה ולהגיד שלא מטפלים או לא עושים זה פופוליזם.

יואב קיש: קבינט הקורונה לא יצא עם החלטה אחת רלוונטית.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: הוא יצא.

יואב קיש: אני מסיים.

יואב קיש: אנחנו בהתפרצות ארצית – שמענו את זה כולם, זה נאמר.

יואב קיש: זה כבר לא מספיק לטפל רק בנתב"ג, אם רוצים לטפל.

יואב קיש: אם את לא יודעת את זה – אלו לא אמירות שלי, אלו אמירות של – – –

אורנה ברביבאי: יודעת.

אורנה ברביבאי: יודעת.

יואב קיש: יודעת.

יואב קיש: אז בואי נסכים שהאירוע כרגע הוא לא רק נתב"ג.

יואב קיש: על זה אנחנו יכולים להסכים?

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יואב קיש: אני אומר לכם, אתם לא עושים כלום, לא עושים כלום.

יואב קיש: אתם רק דיבורים, גם בנתב"ג וגם בכל שאר מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יואב קיש: שיטת הכלאם פאדי הזאת כשהמפתחות אצלכם היא מאוד מסוכנת למדינת ישראל.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני יואב קיש.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת, להמשיך את מה שחבר הכנסת יואב קיש התחיל.

משה גפני: חבר הכנסת יואב קיש, זה לא נכון שהממשלה לא עושה.

משה גפני: הממשלה עושה, עובדת יום ולילה, ואני רוצה לדבר על מה שהיא עושה ועל מה שהיא לא עושה.

משה גפני: אבל היא עובדת.

משה גפני: קודם כול, הקואליציה הקודמת, ראש הממשלה הקודם מביא חיסונים שסילקו את הקורונה מארצנו, ומייד אחרי שקמה ממשלה חדשה בראשותו של נפתלי בנט, הקורונה חוזרת, לצערנו הרב.

משה גפני: שאלו אותי חבריי: למה אתה אומר את זה?

משה גפני: הרי הכול תלוי בקדוש ברוך הוא.

משה גפני: אמרתי: בטח, אם מבקשים מהקדוש ברוך הוא, אז זה עוזר, אבל פה הכריזו מרד על השם ועל תורתו.

משה גפני: כל הנושאים של היהדות, מה שהקדוש ברוך הוא ציווה אותנו – הם מודיעים שהם נגד, אז חוזרת הקורונה.

משה גפני: זו תמונת המצב.

משה גפני: היה צפוי שישבו וידונו בדברים האלה גם בקבינט הקורונה וגם בממשלה ויטפלו בעניין של נתב"ג – מה שחבר הכנסת יואב קיש העלה כאן.

משה גפני: אבל תדע שזה לא פייר ולא הגון לבוא אליהם בטענות, בגלל שהם מאוד עסוקים, מאוד מאוד.

משה גפני: למשל, יש את הסיעה הזאת, תקווה חדשה, של שישה חברים, שבראשה עומד גדעון סער, והיא קיבלה ארבעה שרים.

משה גפני: הם עבדו על זה, זה לא בא סתם: שר המשפטים, שרת החינוך, שר השיכון ועוד חברים.

יואב קיש: תקשורת.

יואב קיש: תקשורת.

משה גפני: ושר התקשורת וחברים בוועדות והכול.

דוד אמסלם: פלוס שלושה נורבגים.

משה גפני: וזה בסדר.

דוד אמסלם: שלושה נורבגים.

משה גפני: שלושה נורבגים.

משה גפני: הכול בסדר, הם עובדים – – –

דוד אמסלם: מיכל שיר חייבת להיכנס – – –

משה גפני: הם עובדים כדי להשיג את זה.

משה גפני: אני רוצה רגע להתעכב על הנושא של שר השיכון בתוך הסיעה המעניינת הזאת.

דוד אמסלם: דואגים לחברים, תראה.

משה גפני: שר השיכון – –

דוד אמסלם: אתה רואה, גפני, איך דואגים לחברים?

משה גפני: – – שהוא גם השר – כן, נכון – שהוא גם השר לענייני ירושלים והשר המקשר בין הכנסת לממשלה, הוא חייב להיות – – –

קריאה: שר השיכון.

משה גפני: שר השיכון.

משה גפני: אמרתי, אתה לא הקשבת.

משה גפני: שר השיכון, יש לו הרבה תפקידים, והוא עוד יקבל עוד תפקידים.

משה גפני: אנחנו עוד לא סיימנו.

אורלי לוי אבקסיס: ככה מצמצמים.

אורלי לוי אבקסיס: ככה מצמצמים.

משה גפני: יש דבר שהוא חייב לקבל.

אורלי לוי אבקסיס: דיינים.

משה גפני: הוא חייב להיות חבר בוועדה למינוי דיינים.

משה גפני: איך עושים את הדבר הזה?

משה גפני: פשוט: הרי הם לא מבינים כלום, הם חדשים שם, רובם שם חדשים, הוא היחיד עם ניסיון.

משה גפני: אתה מגיע איתם לסיכום על משהו, שלא ישבו לילה שלם, אלא שידברו על הדברים, והם מסכימים וכותבים, והכול בסדר.

משה גפני: הם חוזרים אחרי חזרה – לא.

משה גפני: החוק על הוועדה למינוי דיינים חייב לבוא, למה הם הלכו לשאול את אלקין.

משה גפני: אלקין אמר להם: לא בא בחשבון.

משה גפני: מצידו, שהמדינה תלך לא חשוב לאן.

משה גפני: הוועדה למינוי דיינים זה הדבר הכי חשוב – מדברים פה על קורונה – –

איתן גינזבורג: נא לסיים.

משה גפני: – – על קבינט של קורונה.

משה גפני: מה הוא עשה?

איתן גינזבורג: נא לסיים, אדוני.

שלמה קרעי: אולי תבקש מקריב.

משה גפני: אני אסיים.

משה גפני: הוא עשה את הדבר הכי חשוב: הוא הביא חוק שאפילו לא הבינו אותו.

משה גפני: הוא הביא חוק שצריך שיהיו שתי חברות בוועדה למינוי דיינים מתוך ארבעה.

משה גפני: אני מסתכל ומשפשף עיניים: אבל גם היום על פי החוק צריך שתי חברות מתוך הארבעה.

משה גפני: מה השתנה?

משה גפני: השתנה שהוא כותב בחוק – –

אורלי לוי אבקסיס: שתי חברות מהכנסת.

משה גפני: כן.

משה גפני: – – הוא כותב בחוק שאם הממשלה ממנה שני גברים, הכנסת יכולה למנות רק שתי נשים.

משה גפני: ואז התוצאה היא פשוטה: אלקין בוועדה למינוי דיינים.

משה גפני: אף אחד בממשלה לא יתמודד איתו, חוץ – –

אורלי לוי אבקסיס: שלא יקרה שהחרדים יהיו בוועדה.

משה גפני: – – חוץ מהרוטוויילר הזה שהוא נקרא "שר הדתות", והכנסת תצטרך לבחור שתי נשים.

משה גפני: מכיוון שבמפלגות החרדיות אין נשים, אז המפלגות החרדיות בחוץ.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

משה גפני: אלקין נוקם במפלגות החרדיות, לא רק בביבי.

משה גפני: תודה רבה, זאב אלקין, על הנקמה שלך.

משה גפני: חכה, הבניין הזה הוא עגול, נגיע אליך.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר אקוניס, בבקשה.

שלמה קרעי: תיזהר, מנדלבליט עובד אצלם – – –

קריאה: גפני, תיזהר, זה נשמע איום.

קריאה: תיזהר.

שלמה קרעי: "נגיע אליך" זה ישר מנדלבליט.

יסמין פרידמן: מה זה "כמו", זה איום.

יסמין פרידמן: למה כמו?

יסמין פרידמן: זה איום.

יסמין פרידמן: "נגיע אליך" זה איום.

יואב קיש: תכתבי למנדלבליט, אולי הוא לא שמע.

יסמין פרידמן: בבאר שבע זה איום.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת פרידמן, תודה.

שלמה קרעי: תכתבי למנדלבליט, אולי הוא לא שמע.

איתן גינזבורג: בבקשה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, השרה ברביבאי, מושחתים, נמאסתם.

אופיר אקוניס: נמאסתם, משום שאתם מחוקקים כאן חוקי ג'ובים, סידורי עבודה, תפקידים מיותרים על חשבון הציבור, על חשבון משלמי המיסים – –

יסמין פרידמן: – – –

אופיר אקוניס: – – על חשבון הישראלי העובד.

יסמין פרידמן: לא, שר המים היה נחוץ ביותר בממשלה שלך.

אופיר אקוניס: מנותקים ומושחתים, נמאסתם.

אופיר אקוניס: נמאסתם במהירות, רק שבועיים וחצי.

אופיר אקוניס: נמאסתם משום שכל מה שהבטחתם כאן בשנים האחרונות עשיתם הפוך לגמרי, אבל הפוך בצורה שאי-אפשר לתאר אותה, אדוני היושב-ראש.

יסמין פרידמן: רק שבועיים – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת פרידמן.

איתן גינזבורג: תודה.

אופיר אקוניס: בעברית תקנית: מושחתים, נמאסתם.

אופיר אקוניס: זה היה בסדר נגד הליכוד, כן?

אופיר אקוניס: מושחתים, נמאסתם – נגד שמיר, נגד שרון, נגד נתניהו, נגדנו, כולנו.

אופיר אקוניס: אמירה גורפת, כללית.

אופיר אקוניס: 30 חברות וחברי כנסת בחוק הנורבגי.

אופיר אקוניס: אין לכם בושה.

אופיר אקוניס: איך אמרתם?

אופיר אקוניס: אבדה הבושה.

אופיר אקוניס: כך הם היו אומרים: אבדה הבושה.

יואב קיש: מהמקפצה.

אופיר אקוניס: והמעשים שלכם הם לא רק שחיתות אלא גם סכנה לדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: אתם סכנה לדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: אמרתם "מושחתים, נמאסתם", אמרו עלינו.

אופיר אקוניס: אמרו "סכנה לדמוקרטיה".

אופיר אקוניס: אתם גם מושחתים וגם סכנה לדמוקרטיה – בסתימת פיות; בחוקים צפון-קוריאניים, כמו התקנון של יש עתיד, בזה אתם מבינים; בקומבינות פוליטיות; בניסיונות לחסום את האופוזיציה ואת ראש האופוזיציה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, התרגיל המסריח מריח לעומת המעשים של הקואליציה הזאת.

אופיר אקוניס: מושחתים ומסוכנים לדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: אתם לא קואליציה, אתם גועליציה.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת עופר כסיף.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

דוד אמסלם: תראה מה קורה – – –

אורלי לוי אבקסיס: 30, ואין אף אחד במליאה.

דוד אמסלם: – – – וגם העובדים הזרים לא באים לעבוד – – –

קריאות: – – –

יסמין פרידמן: – – – הם עובדים – – – את כל מה שעשיתם.

יסמין פרידמן: הם עובדים.

יואב קיש: עשו נורבגי – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

חיים כץ: – – – עובד זר עובד גם בשבת.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר.

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: אני מבקש, אני לא יכול לדבר – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כץ, ישראל אייכלר מבקש את סעדי.

חיים כץ: עובד זר עובד בשבת?

איתן גינזבורג: הוא מבקש את סעדי.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: עובד זר עובד בשבת?

ישראל אייכלר: אין לי בעיה שתדברו – – –

חיים כץ: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כץ, אתה מפריע לאייכלר.

איתן גינזבורג: אני אוסיף לך את השניות האלה.

ישראל אייכלר: לא אכפת לי שידברו, רק שהשעון לא יזוז.

איתן גינזבורג: לא, לא, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדברים פה על הרבה דברים גדולים, והיום דיברתי על דברים גדולים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לדבר על משהו שיורד לחייו של כל אזרח.

ישראל אייכלר: אני חייב להודות שזה לא התחיל בממשלה החדשה, אבל עכשיו באה שרת התחבורה ורוצה לעשות תחבורה ציבורית בשבת.

ישראל אייכלר: אני נלחם כבר שנים בכנסת כדי שתהיה שישה ימים תחבורה ציבורית, ואין קול ואין קשב.

ישראל אייכלר: אני מקבל השבוע, אדוני היושב-ראש, מכתב מיהודי שעמד באוטובוס האחרון – הוא גר בבית שמש ועובד לפרנסתו בירושלים.

ישראל אייכלר: הוא וכמה חברים באו לאוטובוס האחרון, קו 418, מירושלים לבית שמש.

ישראל אייכלר: הוא עומד בתחנה הראשונה, כדי שיהיה לו מקום, כי האוטובוסים האחרונים מלאים, והאוטובוס עובר ולא עוצר, ולא פעם ראשונה – פעם שנייה ופעם שלישית.

ישראל אייכלר: מדי פעם קורה, הוא אומר, שהנהג מחליט על דעת עצמו והוא מסמן לממתינים שיש מאחוריו אוטובוס.

ישראל אייכלר: מה הבעיה?

ישראל אייכלר: שהאוטובוס הבא זה 419, שכונה אחרת.

ישראל אייכלר: לא משנה, לא אלאה אתכם בפרטים, אבל הוא אומר שמה שקרה זה שהוא הגיע הביתה ב-02:30, כי רק האוטובוס השלישי ששלחו כתגבור הגיע, והיה אוטובוס מלא לבית שמש של עובדים שהגיעו הביתה ב-02:30.

ישראל אייכלר: ואני לתומי שולח מכתב לאגד ולמשרד התחבורה.

ישראל אייכלר: תשמעו, רבותיי, מרגי, תשמעו מה התשובה של אגד.

ישראל אייכלר: אגד מודיעה שהיא מאשרת את קבלת הפנייה – סליחה, חיים, שר העבודה והרווחה.

ישראל אייכלר: מרגי, אתם מפריעים לי.

ישראל אייכלר: אני מבקש לשמוע.

ישראל אייכלר: אני מקבל תשובה מאגד – תשמעו, אגד, יש לו את הזיכיון: מדובר בנהג של חברת פסגות העובדת בשירותנו – זה קבלני משנה, עובדים זרים – ובשל הפנייה העברנו את התלונה, והנהג טוען שהוא לא ראה את הנוסעים ולכן הוא לא עצר.

ישראל אייכלר: הנהג הדגיש שהעובדה שהוא עצר בתחנות האחרות מוכיחה שהוא כן אוסף נוסעים ואין לו שום אינטרס.

ישראל אייכלר: מדובר באי-הבנה, ואין לנו אלא להצר על כך.

ישראל אייכלר: רבותיי, זה הפשע הנורא שעושים לכל האזרחים.

ישראל אייכלר: זה לא מקרה יחיד, זה קורה כל יום, בפרט לאנשים שתלויים בתחבורה הציבורית.

ישראל אייכלר: יש התעללות בבני אדם, והתגובה החצופה של אגד: אין לנו אלא להצר על כך.

ישראל אייכלר: לא באים לבקש סליחה, לא באים לדרוש שיהיה פיצוי ולא בודקים את הנהג, אם זו פעם ראשונה שלו.

ישראל אייכלר: ומה הבעיה שלהם?

ישראל אייכלר: שזו חברה אחרת.

ישראל אייכלר: אני מבקש ממשרד התחבורה – שלחתי תלונה למשרד התחבורה – שיפסיקו עם ההתעללות באזרחים בששת ימי המעשה, ואז לא יצטרכו לעשות אוטובוסים בשבת.

ישראל אייכלר: ואני רוצה לומר יותר: אם תעשו אוטובוסים בשבת, האוטובוסים באמצע השבוע לא יוכלו לנסוע מאלף סיבות אחרות, כי אם מזלזלים בשבת אז גם באמצע השבוע לא יהיו לנו אוטובוסים.

ישראל אייכלר: אני מבקש משרת התחבורה שתעשה את מלאכתה, שתדאג לאזרח הפשוט בתחבורה הציבורית שישה ימים בשבוע ולא תחלל את השבת.

ישראל אייכלר: לא לשם כך היא נשלחה.

ישראל אייכלר: ואם זאת כל מטרתה, הקדוש ברוך הוא יפיל מהרה את הממשלה הזאת, שרוצה לחלל שבת.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יריב לוין.

שלמה קרעי: איתן, אדוני היושב-ראש, הגענו לסיכומים על החוק של הביטוח הלאומי, 12 שעות נאום, בגלל זה הורדנו את ההסתייגויות.

שלמה קרעי: עכשיו החברים שלך מוציאים לנו סעיף 98 על זה.

שלמה קרעי: זה מקובל, או שאתם תמשיכו לרמות אותנו?

איתן גינזבורג: אדוני, אני יושב פה לא כנציג הקואליציה אלא כמנהל הישיבה.

איתן גינזבורג: ניתן עכשיו זמן לחבר הכנסת לוין.

איתן גינזבורג: אני מניח שמי צריך לדון בזה, ידון בזה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: אני מציע שכל הנושא הזה, שהוא באמת חסר תקדים, שמגיעים לסיכומים מפורשים ואחר כך מתכחשים אליהם, הנושא הזה יועלה עכשיו בוועדה המסדרת במלוא העוצמה, כפי שלצערי, אדוני היושב-ראש, קרה לנו גם אתמול בלילה באירוע לא נעים שלא היה צריך להתרחש.

יריב לוין: חשבתי שהלקחים מאתמול בלילה הופקו.

יריב לוין: מסתבר שלא הופקו, והדבר הזה חוזר על עצמו פשוט באופן מדהים.

יריב לוין: אמת, אנחנו ניאבק ונאבקים בממשלה הרעה הזאת, ממשלה שהוקמה בהונאה, בכל הכוח, בכל הדרכים הפרלמנטריות שעומדות לרשותנו, וזו זכותנו, וכך נעשה.

יריב לוין: עם זאת, באותם מקומות שבכל זאת כן ישנן הבנות – כי יש גם דברים שלפעמים אינם שנויים במחלוקת והם באמת בטובת הכלל, כמו השינויים החשובים שהצלחנו להכניס בחוק החל"ת אתמול, ושבעקבותיו אפשרנו לקצר את התהליכים כדי שאפשר יהיה לדאוג שמה שאזרחי ישראל זקוקים לו הם אכן יקבלו, והגענו לסיכום, גם לגבי אופן ההצבעות בוועדה וגם לגבי מספר שעות הדיון שיהיו במליאה.

יריב לוין: אז אנחנו, כמובן, את חלקנו בוועדה סיימנו ואנחנו קיימנו את חלקנו בוועדה.

יריב לוין: עכשיו אנחנו מקבלים פתאום זימון לדיון על סעיף 98 – על קיצור זמן הדיון במליאה – למרות ההסכם שהושג וסוכם.

יריב לוין: אני לא מבין את ההתנהגות הזאת.

יריב לוין: נדמה לי שכל אחד מבין גם מה המשמעות שלה: לא יהיה אפשר באמת להסכים על כלום ועל שום דבר בשום עניין.

יריב לוין: אם זו הייתה תקלה מקרית, אני הייתי מבין – תקלות יכולות לקרות – רק זה קורה אחרי שאתמול בלילה ישבנו לחינם והתווכחנו כמעט שעתיים על ניסיון נוסף, בוטה, להפר הסכמות מפורשות שהיו ביחס לסדר-היום של הוועדה המסדרת.

יריב לוין: נדמה לי שבדרך הזאת – אנה אנחנו באים, אדוני היושב-ראש?

יריב לוין: ואני אומר את זה כאן לפרוטוקול, למרות שאתה, באופן אישי – – –

חיים כץ: הוא לא יכול לעשות כלום.

יריב לוין: לא, לא רק לא יכול לעשות כלום.

יריב לוין: הוא בוודאי גם לא הכתובת, הוא לא האיש – – –

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: הוא לא יכול לעשות כלום.

יריב לוין: אני לא יודע אם הוא לא יכול לעשות כלום, אבל הוא לא האיש שאחראי למצב הזה.

חיים כץ: בשביל זה הוא לא יכול לעשות כלום.

יריב לוין: אני רוצה לומר – – –

יעקב מרגי: איתן, הם עושים לך – – –

חיים כץ: לא לא, הוא לא יכול לעשות כלום.

יריב לוין: אני רוצה לומר רק דבר אחד:

יריב לוין: אנחנו עוסקים כאן

יריב לוין: בהרבה מאוד חוקים של הוראות שעה פגות תוקף שצריך להשלים את החקיקה שלהן כדי לייצר מצב שהן לא תסתיימנה, ככל שבכלל יש בהן צורך; צריך יהיה באמת לבחון כל חוק לגופו.

יריב לוין: אבל אני יכול לומר דבר אחד: יש הוראת שעה אחת שאני מציע לא להאריך, אפילו לא בדקה נוספת, וזו הכהונה של הממשלה הזאת.

יריב לוין: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת יריב לוין.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת חיים ביטון – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת גדי דסטה יברקן, בבקשה.

אופיר אקוניס: בדיוק כך.

אופיר אקוניס: יפה מאוד.

מכלוף מיקי זוהר: להפיל את הממשלה.

אופיר אקוניס: איך לא חשבתי על זה – – –

דוד אמסלם: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: ספר לו את זה עוד פעם בשקט – – –

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שר החוץ יאיר לפיד וראש הממשלה החליפי אמר, איך שהוא נכנס לתפקיד, שהממשלה הזאת קיבלה הרס מוחלט בכל משרדי הממשלה.

דסטה גדי יברקן: האמת היא שאני אפילו קצת נעלב בשביל בוחרי יש עתיד ובוחריה של הממשלה הזאת.

דסטה גדי יברקן: קצת, מה שנקרא, כבוד לאינטליגנציה.

דסטה גדי יברקן: הרי – גברתי השרה ברביבאי, אני בדיוק אומר ששר החוץ וראש הממשלה החליפי יאיר לפיד אמר שהממשלה הזאת קיבלה הרס מוחלט מהממשלה הקודמת בכל המשרדים.

דסטה גדי יברקן: אמרתי עכשיו שאני קצת נעלב בשביל המצביעים של שמאל-מרכז, ובעיקר של יש עתיד, משום שאיך יכול להיות?

דסטה גדי יברקן: הרי הממשלה היוצאת סיימה דווקא בכלכלה בין שלוש הכלכלות החזקות בעולם על פי כל המחקרים הכלכליים.

דסטה גדי יברקן: נניח שאת כל המשרדים אני שם בצד.

דסטה גדי יברקן: במשרד שאני מאוד מעריך אותו באופן אישי, את השר לפיד, הוא הצביע נגד הסכמי אברהם – סליחה, הוא לא השתתף, לא תמך – – –

קריאה: – – –

דסטה גדי יברקן: לא תמך.

דסטה גדי יברקן: אשמח שתוכיח אותי על טעותי אם הוא הצביע בעד.

קריאה: – – –

דסטה גדי יברקן: הוא לא הצביע.

קריאה: הוא דיבר על יש עתיד?

דסטה גדי יברקן: כן.

דסטה גדי יברקן: השר לפיד לא תמך בהסכמי השלום.

אורנה ברביבאי: הוא לא התנגד.

דסטה גדי יברקן: הוא לא תמך והוא לא הצביע.

אורנה ברביבאי: הוא לא הצביע.

אורנה ברביבאי: הוא לא התנגד.

דסטה גדי יברקן: הוא לא הצביע בעד הסכמי השלום.

שלמה קרעי: הוא לא הצביע, רק הלך לגזור את הסרט.

דסטה גדי יברקן: שנייה, רגע.

דסטה גדי יברקן: השר לפיד, הלוא השר לפיד לעולם לא יכול היה לדרוך, גם הוא וגם כל אזרח, באיחוד האמירויות, ללא הממשלה הקודמת, שהשאירה חורבן.

דסטה גדי יברקן: הרי השר לפיד עכשיו הולך על שטיח אדום על חורבותיו של משרד החוץ שנתניהו הביא את הסכם השלום.

דסטה גדי יברקן: עכשיו, אפשר להגיד את הכול, אבל יש דברים שנראים לעין.

דסטה גדי יברקן: הכלכלה הישראלית, על פי כל המדדים, עברה את משבר הקורונה, הגדול ביותר בחצי המאה האחרונה, והמדינה הזאת נמצאת במקום טוב.

יסמין פרידמן: ספר על מיליון ילדים רעבים, גדי.

יסמין פרידמן: מיליון ילדים רעבים – זה לא מעניין אותם.

דסטה גדי יברקן: אותך זה לא מעניין.

יסמין פרידמן: לא.

יסמין פרידמן: זה לא מעניין את מיליון הילדים הרעבים בארץ.

דסטה גדי יברקן: אה.

יסמין פרידמן: אותי זה מאוד מעניין.

דסטה גדי יברקן: איזה חוק כלכלי – – –

יסמין פרידמן: אתה הסתובבת איתי בבאר שבע כתף אל כתף ואמרת כמה הממשלה הזאת רעה.

יסמין פרידמן: את זה אני לא שוכחת, גדי.

אורלי לוי אבקסיס: 200 מיליון – – – אתם לא יכולים לעבוד.

חיים כץ: היא מהסודנים?

דסטה גדי יברקן: וואו.

דסטה גדי יברקן: פשוט, זה החורבן – שר החוץ הולך על שטיח אדום באיחוד האמירויות.

יסמין פרידמן: אני הסתובבתי איתך חודשים בבאר שבע.

דסטה גדי יברקן: איך הוא ינהל שיחה עם המלך כשישאל אותו: האם תמכת בשלום?

דסטה גדי יברקן: מה שר החוץ יגיד אז?

אופיר אקוניס: לא הייתי בהצבעה.

דסטה גדי יברקן: לא הייתי בהצבעה.

אופיר אקוניס: לא היה בהצבעה.

דסטה גדי יברקן: איך זה יכול להיות?

דסטה גדי יברקן: איך זה נראה?

קריאה: – – –

יסמין פרידמן: אני סומכת על שר החוץ שיסתדר יפה מאוד.

יסמין פרידמן: אל תדאג לו, הוא יודע להסתדר.

דסטה גדי יברקן: אדם שהתנגד – – –

יסמין פרידמן: הסר דאגה מליבך, גדי.

דסטה גדי יברקן: ממש הרס וחורבן השארנו, הרס וחורבן.

דוד אמסלם: גדי, הוא יגיד לו: הייתי בקפה דובנוב, לא יכולתי לעזוב את – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת יברקן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יברקן, זמנך עבר.

שלמה קרעי: חברת הכנסת יסמין, נכנסת לכנסת הזאת – – –

דסטה גדי יברקן: אני אומר – משפט סיום, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: משפט אחד, וקצר.

דסטה גדי יברקן: בהחלט, וקצר.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

שלמה קרעי: – – – עם החוק הסודני.

יסמין פרידמן: אני לא שומעת.

שלמה קרעי: לכן, נכנסת לכנסת על חשבון ילדים רעבים – – –

דסטה גדי יברקן: חבריי, הרשו לי לסיים.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי.

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת קרעי, בסוף, הממשלה הזאת היא ממשלה שלנו.

דסטה גדי יברקן: ההצלחה שלכם היא הצלחה שלנו.

יסמין פרידמן: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: פשוט אל תשקרו לציבור.

דסטה גדי יברקן: הממשלה היוצאת השאירה לכם מדינה לתפארת.

דסטה גדי יברקן: אל תקלקלו אותה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת דסטה יברקן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח.

יסמין פרידמן: אז אני אומרת: המדינה לתפארת – לא לשכוח לספר למיליון ילדים רעבים.

יסמין פרידמן: שאלו אותי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת גדעון סער – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

שלמה קרעי: לכן, חברת הכנסת יסמין, נכנסת לכנסת עם חוק הג'ובים על חשבון מיליון ילדים רעבים.

יסמין פרידמן: עדיין הממשלה הזאת היא עם פחות שרים מהממשלה הקודמת.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: זה – – –

דסטה גדי יברקן: 30 חברי כנסת נכנסו – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת בוסו.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גדי.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

קריאה: מה זה אומר – – –

חיים כץ: איתן – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אתם בטח תרצו לשמוע את חברת

איתן גינזבורג: כם חברת הכנסת לוי אבקסיס.

אופיר כץ: – – – היו הסכמים.

איתן גינזבורג: אני מבקש לא לפנות אליי כשאני נמצא כאן עכשיו.

אופיר כץ: – – –

איתן גינזבורג: אנא שב במקומך.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אופיר כץ: איזה שקרנים, רמאים.

אופיר כץ: אתמול אמרו לי: 12 שעות – סגור.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב בראש.

אורלי לוי אבקסיס: כנסת נכבדה, גברתי השרה, אורנה – מותר לי עדיין לקרוא לך "השרה אורנה".

דוד אמסלם: מנסור עבאס – – –

אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת בתקופה לא כל כך רחוקה אחורנית ששמחתי מאוד כאשר מינו אותך, ואפילו המלצתי, להיות מי שתהיה אחראית להסדרה של הנוהל של פינוי דיירים מדירות של הדיור הציבור.

אורלי לוי אבקסיס: גילית אז התעניינות.

אורלי לוי אבקסיס: ישבתי איתך לא מעט זמן, וגם השדולה שעמדתי בראשה לדיור ציבור הציגה בפנייך מצגת מאוד מרשימה לגבי מה שקורה באירופה ומה שקורה בארץ.

אורלי לוי אבקסיס: התרשמתי מאוד כשסיפרת לי על הילדות שלך באזור עפולה, כשסיפרת לי על כך שיש אוכלוסיות שלפעמים נאלצות לפלוש לבתים כי אין להן את היכולת לשים קורת גג מעל הילדות שלהן.

אורלי לוי אבקסיס: והיום אני רואה אותך בממשלה, ואני אגיד לך את האמת: מה זה קיוויתי, אורנה – קיוויתי שלפחות נושא הדיור הציבורי לא יהיה אחד בפה ואחד בלב; שהיום, כשאת נמצאת בעמדת מפתח – ולמה אני אומרת לך את זה?

אורלי לוי אבקסיס: כי אני נלחמתי בממשלה והבאתי החלטה כתובה, ממוסמרת, שכל תכנון עתידי של דיור או של משק הדיור במדינת ישראל חייב לכלול את הדיור הציבורי, חייב לקחת בחשבון את המחסור הגדול שיש.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הסתכלתי, ותאמיני – את יודעת שאני יודעת לעשות עבודה מאוד מאוד יסודית – עברתי על כל ההסכמים הקואליציוניים מאלף ועד תיו.

אורלי לוי אבקסיס: עברתי על ההסכמים שלכם.

אורלי לוי אבקסיס: עברתי על ההסכמים של מרצ, של אלו שניסו להגיד: אנחנו מחזיקים את הדגל של הסוציאליזם, של המוחלשים – כלום, שום מילה על הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: אני מסתכלת על התוכניות של אלקין, שמדבר – שום מילה על הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: האם האג'נדה של ראש הממשלה שלך, שאמר לי, כשבאתי ללמד אותו את נושא הדיור הציבורי:

אורלי לוי אבקסיס: דיור ציבורי זה לא בלקסיקון שלי – האם זה גרם לכם למחוק, מחיקון, מהלקסיקון שלכם?

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת פונה אלייך לא ממקום מטריל.

אורלי לוי אבקסיס: אורנה, אנחנו חייבים לטפל בנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: הצלחתי להעביר החלטת ממשלה בזמן מינימלי שכל תכנון עתידי יהיה חייב לכלול.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו אחד מכל אותם אנשים – –

יסמין פרידמן: אורלי, למה – – – לא, אני שואלת: למה זה לא אושר בממשלה הקודמת?

אורלי לוי אבקסיס: – – לא ראה לנכון.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני אגיד לך מה הם הכניסו להסכמים הקואליציוניים.

אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לכם שלפני כשני עשורים בג"ץ קבע כי "המקרקעין הם – – – משאב חיוני מאין כמותו ובעל ערך רב.

אורלי לוי אבקסיס: יש להם חשיבות גדולה במיוחד במדינה כמו מדינת ישראל, אשר גבולותיה צרים, צפיפות האוכלוסייה בה גדולה, ובהיותה ארץ קולטת עולים.

אורלי לוי אבקסיס: אי-אפשר לייצר קרקע, ועל כן על המדינה לכלכל צעדיה בהתחשב במצאי הקרקע שבידיה.

אורלי לוי אבקסיס: "

איתן גינזבורג: נא לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: "החובה לשקול שיקולים של צדק חלוקתי היא חלק בלתי נפרד מסמכותה של רשות מינהלית".

איתן גינזבורג: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: בג"ץ, חשבתי שאתם המחנה שמקשיב לבג"ץ.

אורלי לוי אבקסיס: מה עשיתם בהסכמים הקואליציוניים?

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: נתתם במתנה את הקרקע.

איתן גינזבורג: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: למי נתתם את המתנה?

אורלי לוי אבקסיס: לפריבילגים, החברים שלכם בקיבוצים.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת לוי אבקסיס, תודה רבה.

יסמין פרידמן: אבל תקשיבי רגע – – –

אורלי לוי אבקסיס: שיבינו.

אורלי לוי אבקסיס: 600,000 איש – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: – – היום נמצאים על 86% מהשטח, מהקרקע של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבקסיס, תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: כל השאר – על 8%.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל ימי מפא"י העליזים חוזרים, ובגדול – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבקסיס, זמנך עבר.

אורלי לוי אבקסיס: – – ולדיור הציבורי ולעיירות הפיתוח ולפריפריה העירונית במדינת ישראל אין מספיק קרקע.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבקסיס, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אמשיך את זה בהמשך.

יסמין פרידמן: אל תדאגי – – – בדיור הציבורי – – –

אורלי לוי אבקסיס: נורבגית?

אורלי לוי אבקסיס: את מהנורבגים?

יסמין פרידמן: אני נורבגית – – –

איתן גינזבורג: בבקשה, חבר הכנסת יואב גלנט.

איתן גינזבורג: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אז למה – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת לוי אבקסיס, תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אז למה הם לא באים לעבוד?

יסמין פרידמן: אל תדאגי – – –

אורלי לוי אבקסיס: למה הם לא באים לעבוד?

איתן גינזבורג: חברת הכנסת לוי אבקסיס, אני קורא אותך פעם ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: 30 ח"כים חדשים, ואף אחד לא בא לעבוד.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבקסיס, פעם שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אתה יכול גם להוציא אותי.

איתן גינזבורג: יש גבול.

אורלי לוי אבקסיס: גם להביך את עצמכם יש גבול – –

איתן גינזבורג: יש גבול.

איתן גינזבורג: יש גבול, גברתי.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: – – ואתם עושים את זה בצורה נהדרת.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: איתן.

איתן גינזבורג: אני הזמנתי את חבר הכנסת גלנט.

איתן גינזבורג: את תופסת את מקומו.

יואב גלנט: אני מוותר לה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה עושה את העבודה – הינה, גלנט, דיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: בוא.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מינה את אורנה ברביבאי – – – על הדיור הציבורי – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבקסיס, אני לא רוצה לקרוא אותך בפעם השלישית.

איתן גינזבורג: אנא תרדי מהדוכן, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אימץ אותם גם.

איתן גינזבורג: תרדי מהדוכן.

קריאה: מה קרה, איתן?

קריאה: אתה רוצה סוכריה?

חיים כץ: אתה רוצה עוד אחת?

קריאה: אנחנו לא נשכח את העוד אחת – – –

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, היות שהתפתח פה ויכוח קטן, אז אני רוצה לתמוך – –

חיים כץ: רק רגע, אני אתן לו סוכריה.

יואב גלנט: – – ולחזק את חברתי חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שעוסקת בנושא הדיור הציבורי מאז שאני מכיר את הכנסת, בשש-שבע השנים האחרונות.

יסמין פרידמן: השאלה היא מה היו ההישגים בדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יואב גלנט: ההישגים היו הישגים מרשימים ביותר, מרשימים ביותר.

יואב גלנט: אנחנו, דרך אגב, את חלק מהדברים האלה עשינו ביחד – –

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

יואב גלנט: – – ואני מחזק אותך על המאבק הזה למען השכבה הזאת בציבור שקוראים לו השכבה השקופה, שלצערנו, אף אחד חוץ ממתי מעט בכנסת לא רואים אותה, בטח לא באגף הזה, ואני מודה לך על המאמצים האלה.

יואב גלנט: זה דבר חשוב מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להודות לך על שיתוף הפעולה ועל כך שגם דיברנו על אותם דיירים שמגיעים לשיפוץ בפינוי-בינוי וכדומה, שזכרנו והצלחנו לתקן, בניגוד למשרד המשפטים, את הזכויות – – –

יואב גלנט: העברנו חקיקה בעניין ודאגנו לכך שבמסגרת פינוי-בינוי, התוצאה תהיה שגם כאשר יש דייר שמחילים עליו פינוי-בינוי ואין לו את הכסף לקנות את הדירה החדשה, תימצא הדרך לשפות אותוף כי הוא נכנס בתור דייר חלש פתאום לבניין חדש.

יואב גלנט: מה הוא יעשה?

יואב גלנט: מאיפה הוא יביא ועד בית?

יואב גלנט: מאיפה הוא יביא ארנונה?

יואב גלנט: אנחנו דאגנו שבמסגרת החוק תהיה השלמה – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יואב גלנט: – – וזה, דרך אגב, דברים שאורלי לוי אבקסיס דאגה להם ואני סייעתי בידה.

אורלי לוי אבקסיס: זה חקוק.

אורלי לוי אבקסיס: זה חוקי.

יואב גלנט: אני שמח על העניין.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, האמת היא שעליתי לדבר על נושא אחר, אבל מאחר שהזמן נוקף, אני לא אספיק לדבר על הנושא הזה – – –

אופיר אקוניס: בנאום הבא.

איתן גינזבורג: בטוח יהיה לך עוד זמן.

יואב גלנט: יהיו לי עוד הזדמנויות בהמשך, ואני מנצל את ההזדמנות הזאת להודות לאורלי.

יואב גלנט: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

איתמר בן גביר: אני מחליף את מלכיאלי.

איתמר בן גביר: במקום מלכיאלי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר, בבקשה.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, כנסת נכבדה, פשוט אני מחליף את מלכיאלי.

איתמר בן גביר: אנחנו אופוזיציה מאוחדת, אופוזיציה לוחמת.

חיים כץ: הוא יבוא במקומך אחר כך.

איתמר בן גביר: אין בעיה, הכול בסדר.

איתמר בן גביר: אנחנו מוותרים אחד לשני, ככה מתנהלת אופוזיציה לוחמת, וכל הכבוד לחברים שלי כאן שנמצאים ופועלים ועושים למען עם ישראל, ארץ ישראל ותורת ישראל.

איתמר בן גביר: אני רוצה לספר לכם על נושא כאוב שצריך להיות בליב של כולנו.

איתמר בן גביר: אתמול התקשר אליי בדמעות הרצל חג'אג', ששכל את בתו שיר, השם ייקום דמה, בפיגוע בארמון הנציב, וסיפר לי שווטסאפ חסמו לו את החשבון.

איתמר בן גביר: כל הזיכרונות, כל התמונות המשפחתיות, כל הזיכרונות משיר נמחקו ללא שוב.

איתמר בן גביר: למה?

איתמר בן גביר: אין תגובה, אין סיבה, אין התראה, אין יכולת לערער.

איתמר בן גביר: שום דבר.

איתמר בן גביר: אז נכון שבעקבות הרעש שעשינו, חשבון הווטסאפ חזר להרצל, אבל הרצל איננו הראשון, לצערי.

איתמר בן גביר: אשתי היקרה איילה – אותו דבר, יום אחד פתאום אין חשבון, אין שום דבר, אין כלום.

איתמר בן גביר: אפילו הזיכרונות מאחותה אורה, שנפטרה בדמי ימיה והיא בת 24 בלבד, נמחקו.

איתמר בן גביר: למה?

איתמר בן גביר: לא יודעים, אין סיבה.

איתמר בן גביר: וכך, רבותיי, זה מתנהל.

איתמר בן גביר: זה קרה גם לאשר עובדיה ולעפרה שוריקי ולאוריאל סלאם וליניב צפר וליאת צוריה ולחנוך מנסבך ולאלון חסון ולקבוצת זמר מזרחית ולקבוצות נוספות.

איתמר בן גביר: עולם הפוך ראינו.

איתמר בן גביר: לא מסבירים, לא אומרים, אפס הסברים ואפילו אי-אפשר לערער.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, כשכותבים את השם "בנצי גופשטיין", חוסמים אותך בפייסבוק.

איתמר בן גביר: להבדיל, כאשר כותבים "חיזבאללה", "חמאס", כל מיני ארגוני טרור – זה בסדר, זה מותר.

איתמר בן גביר: הבעיה הזאת היא לא רק בעיה של אנשי הימין, היא בעיה שצריכה לנגוע לכולנו, כל מי שהדמוקרטיה יקרה לליבו.

איתמר בן גביר: כל מי שזועק כאן בשם חופש הביטוי צריך להתקומם.

איתמר בן גביר: בשבועות האחרונים אנחנו פתחנו ביוזמת חקיקה שנועדה לומר לאנשי פייסבוק: עד כאן.

איתמר בן גביר: אתם לא תסתמו פיות, אתם לא תפעלו בלי דין וחשבון, אתם לא תפגעו בחופש הביטוי, ואנחנו מתכוונים לפעול כאן כדי שפייסבוק יפסיקו את סתימת הפיות, יפסיקו לרדוף יהודים, יפסיקו לרדוף אנשי ימין.

איתמר בן גביר: אני חושב שהיוזמה שלנו צריכה להיות משותפת לכל חברי הבית.

איתמר בן גביר: גם אתה, אדוני היושב-ראש, שחופש הביטוי בגרונך, גם אתה צריך להצטרף לכך, כמו גם כל חברי הקואליציה שלכם.

איתמר בן גביר: חופש הביטוי זה גם החופש של מי שחושבים אחרת מכם לומר דברים.

איתמר בן גביר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גלית דיסטל – אינה נוכחת; חבר הכנסת דוד ביטן – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מיקי זוהר, בבקשה, אדוני.

אוריאל בוסו: היושב-ראש, פותחים עכשיו מסדרת.

אוריאל בוסו: מה עושים עם הצבעות?

איתן גינזבורג: אין מסדרת.

קריאה: מה אין?

אוריאל בוסו: ב-18:50.

איתן גינזבורג: אני קיבלתי דחייה, אני לא יודע.

איתן גינזבורג: עשר דקות אחרי ההצבעה.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: הודיעו עכשיו שהמסדרת נדחית לעשר דקות לאחר ההצבעה.

איתן גינזבורג: עשר דקות לאחר הצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: אתם יודעים למה, חבר הכנסת גפני?

מכלוף מיקי זוהר: כי בפעם הקודמת – – –

איתן גינזבורג: מיקי, חבר הכנסת זוהר.

מיכל רוזין: תסביר לנו למה.

איתן גינזבורג: כל נאום צריך להתחיל – – –

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

איתן גינזבורג: בדיוק.

מיכל רוזין: מיקי, תסביר לי למה.

מכלוף מיקי זוהר: אני אסביר לך למה.

מכלוף מיקי זוהר: בפעם הקודמת, חברת הכנסת רוזין, אנחנו טענו שנגנבו שתי הצבעות, כי בזמן שאנחנו היינו פה במליאה עם רשות דיבור, ממש דקות ספורות לפני הצבעה, קיימו ישיבת ועדה מסדרת, ערכו שם דיונים בשני נושאים ועשו שתי הצבעות ממש בלי שנהיה שם, בלי שנהיה נוכחים, לא נוכל לדבר, לא נוכל להביע את עצמנו.

מכלוף מיקי זוהר: העלינו את הטענה הזאת גם במכתב ליושב-ראש הכנסת, ויכול להיות שהוא הפנים.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן, אני חושש לומר לך שהדיון נדחה לעשר דקות לאחר ההצבעה פה בדיון כדי שאני, למשל, אוכל לממש את זכותי פה לדבר במליאה ושלא ימנעו ממני את זכות הדיבור, ופעם שנייה – כדי שבסמוך להצבעה אנשים לא יהיו צריכים להיות בין הפטיש לסדן, בין להיות בוועדה המסדרת לבין להיות כאן במליאה.

מיכל רוזין: אני אשמח לשמוע מה דעתך על הצעת חוק רישוי שירותים למקצועות בענף הרכב.

מכלוף מיקי זוהר: יש לי דז'ה וו, משום שאני זוכר שכשאנחנו היינו בצד השני, היינו בקואליציה, הייתם עולים פה לדבר ואנחנו היינו אומרים בדיוק את אותו דבר, חברת הכנסת רוזין – –

מיכל רוזין: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – היינו אומרים: אבל מה עם העיקרון?

מכלוף מיקי זוהר: הנושא?

מכלוף מיקי זוהר: למה אתם לא מדברים על הנושא?

מכלוף מיקי זוהר: למה אתם מדברים על משהו אחר?

גלעד קריב: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אז אני אגיד לך משהו, חברת הכנסת רוזין, ולך, חבר הכנסת קריב.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו כאן כדי שכל מי שצופה עכשיו בערוץ 99 – ויש רבים כאלה, רבים – ידע היטב שהממשלה הרעה הזו שקמה בישראל צריכה ליפול.

מכלוף מיקי זוהר: אמר את זה יפה חברי חבר הכנסת יריב לוין, יושב-ראש סיעת הליכוד: יש הוראת שעה אחת שאסור להאריך – זו הממשלה הזו.

מכלוף מיקי זוהר: זו הוראת שעה שאנחנו לא רוצים להאריך אותה.

מכלוף מיקי זוהר: אתם זמניים, אתם תקופתיים, אתם או-טו-טו נופלים, אבל זה זמני ואנחנו לא רוצים להאריך את זה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רוצים לקצר את הוראת השעה הזו, ומוטב שעה אחת קודם.

מכלוף מיקי זוהר: זה מה שאנחנו אומרים.

מכלוף מיקי זוהר: טוב, חברים, אדוני חבר הכנסת ביטן, אני מבקש ממך לשבת במקומך.

מכלוף מיקי זוהר: אני רואה שאתה עובר פה בזמן שאני נואם וזה מעורר בי תהיות.

קריאה: מיקי החדש או הישן?

קריאה: אתה רק – – –

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת רייטן, זה נאום אופוזיציוני שכיח, שלא תחשבי שיש פה משהו יוצא מן הכלל.

מכלוף מיקי זוהר: זה נאום אופוזיציוני שכיח.

קריאה: החדש או הישן?

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מוצאים את הדרך לדבר על הדוכן, אם צריך, ככל שיינתן.

מכלוף מיקי זוהר: עד שיושב-ראש הישיבה, חבר הכנסת גינזבורג, לא יורה לי לרדת מהדוכן, אני אממש את זכותי להביע את עמדתי.

איתן גינזבורג: אין צורך להורות לך, זה יקרה עוד עשר שניות.

מכלוף מיקי זוהר: אתה צריך להורות לי.

איתן גינזבורג: לא.

מכלוף מיקי זוהר: למה לא?

איתן גינזבורג: אתה צריך לסיים את דבריך ולרדת.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן אני אומר, חברים, חבריי חברי הכנסת – –

איתן גינזבורג: שתיים, אחת – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – אנחנו נעשה הכול להפיל את הממשלה הרעה הזו.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, משפט אחרון, אם כבר לגנוב כמה שניות: הרצון של הוועדה המסדרת להתכנס ולקבוע לפי סעיף 98 קיצור של זמן הדיבור במליאה – שיא חדש של בושה שנשבר פה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מירב בן ארי: אתם עשיתם את זה.

מכלוף מיקי זוהר: שיא חדש של בושה.

מירב בן ארי: אתם עשיתם את זה, גם על הנורבגי וגם על הפריטטי – – –

מכלוף מיקי זוהר: היה סיכום בינינו לבין – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת זוהר.

מירב בן ארי: – – –

מכלוף מיקי זוהר: תורה לי, תורה לי לרדת.

איתן גינזבורג: עכשיו להורות?

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת זוהר.

איתן גינזבורג: נא לרדת מהדוכן.

מכלוף מיקי זוהר: רק עוד שנייה.

מכלוף מיקי זוהר: ואני אומר לכם שזו התנהלות ברוטלית שלכם.

מכלוף מיקי זוהר: ברוטלית.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

איתן גינזבורג: נא לאפשר לחברת הכנסת מאי גולן לעלות.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מירב בן ארי: אתם הפעלתם 98 גם על הנורבגי וגם על הפריטטי.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דוד ביטן, האם אתה מחליף את מאי גולן?

אופיר כץ: תשאלי את – – –

איתן גינזבורג: בבקשה, חבר הכנסת דוד ביטן.

מירב בן ארי: מי הפעיל 98 בכנסת הקודמת?

אופיר כץ: – – –

מירב בן ארי: – – – מה שעושים פה אתם עשיתם.

אופיר כץ: – – – 12 שעות.

אופיר כץ: למה אחרי 12 שעות פה – – –

מירב בן ארי: הכול אתם עשיתם.

אופיר כץ: למסדרת – – –

בועז טופורובסקי: יש הבנה – – –

דוד ביטן: למה הם רבים?

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר כץ, נא לשבת במקומך, בבקשה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת בן ארי – במקומך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יבגני סובה, חבר הכנסת אופיר כץ.

איתן גינזבורג: נא לשבת במקומך, בבקשה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר כץ – במקומך.

איתן גינזבורג: לשבת במקומך, בבקשה.

דוד ביטן: מה קרה?

דוד ביטן: מה?

איתן גינזבורג: נא לפזר את ההפגנות.

איתן גינזבורג: אנחנו רוצים לאפשר לחבר הכנסת דוד ביטן לדבר.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

דוד ביטן: על מה המלחמה?

דוד ביטן: חבר'ה, על מה אתם מתווכחים סתם?

איתן גינזבורג: דוד, בבקשה.

איתן גינזבורג: שלוש דקות.

דוד ביטן: איפה פטין?

דוד ביטן: פטין פה?

קריאה: אנחנו?

קריאה: מכות?

קריאה: מה פתאום.

דוד אמסלם: טופורובסקי לא רוצה שנדבר פה מעל שלושה דוברים.

דוד ביטן: קודם כול, לגבי החוק הספציפי, שמאריכים צווים וכו', אני רוצה להגיד לכם שזה לא התיקון היחיד שצריך לעשות לחקיקה הזאת.

דוד ביטן: אני במקרה הייתי אז בכל דיוני – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מולא, בבקשה.

איתן גינזבורג: פטין מולא, אתה עם הגב לדוכן, אתה מפריע.

איתן גינזבורג: תודה.

דוד ביטן: תעצור לי את זה, מה.

דוד ביטן: אני לא יכול לדבר.

דוד ביטן: תראה איזה מהומה יש.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

דוד ביטן: אני הייתי בכל הדיונים שהיו בוועדת הכלכלה בזמנו על החוק הזה, ולצערי הרב החוק הזה לא מיושם באופן מלא.

דוד ביטן: כל המגמה הייתה ליצור תחרות והפחתת מחירים, ומשום מה עשו כל מיני שינויים בעשייה של החוק הזה, ולכן כשזה יגיע לקריאה שנייה ושלישית אני מתכוון לבקש כל מיני תיקונים על מנת להחזיר את מה שהיה קודם, לעשות את החוק הזה כמה שיותר טוב, על מנת שתהיה תחרות והמחירים ירדו כמה שיותר, כי אם לא, אז בשביל מה אנחנו עושים חוקים?

דוד ביטן: כל הזמן מדברים על תחרות ועל הפחתת מחירים, ובסופו של דבר מכל הרפורמות האלה לא יצא כלום.

דוד ביטן: עשו בזמנו רפורמות – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית, חברת הכנסת שטרית, אני שומע אותך עד לכאן.

קטי קטרין שטרית: אותם אתה לא שומע.

איתן גינזבורג: את מפריעה.

איתן גינזבורג: את מפריעה.

דוד ביטן: עשו המון רפורמות, ובסופו של דבר מהרפורמות האלה לא יצא כלום.

דוד ביטן: המחירים לא ירדו, המחירים עולים, והגיע הזמן שגם הממשלה תעשה את מה שצריך.

דוד ביטן: אני בכלל חושב שהמחירים לא יוכלו לרדת רק מסיבה פשוטה – כי הממשלה לא מפחיתה את המיסים שהיא גובה, כמו למשל לגבי מחיר הדלק.

רם בן ברק: – – – נכון?

דוד ביטן: כל ממשלה, דרך אגב.

דוד ביטן: כל ממשלה.

דוד ביטן: גם הממשלה שלנו, שהייתה, לא עשתה את העבודה הזאת, וגם הממשלה שלכם לא תעשה את העבודה הזאת.

דוד ביטן: אני יודע, אתם תבטיחו ותגידו כל הזמן שהינה, אתם עושים.

דוד ביטן: ואני אומר לך שמכל הרצון להפחית מחירים, להפחית את הרגולציה – בסופו של דבר לא יוצא כלום מזה, המחירים לא יורדים והרגולציה כמעט ולא יורדת.

דוד ביטן: מורידים רגולציה אחת – מביאים רגולציה שנייה, אתה מבין?

דוד ביטן: אז אל תתייאש, אבל הדבר הראשון זה הממשלה, מכיוון שאם הממשלה, למשל, הייתה מפחיתה את המיסים על הדלק שהיא גובה – הרי רוב מחיר הדלק זה מיסוי – אז גם המחירים של המוצרים היו יורדים, כי ההוצאה של התעשיינים הייתה הרבה יותר נמוכה.

דוד ביטן: אבל הממשלה לא תעשה את זה, מכיוון שהיא רוצה שכל הפחתת המחירים תהיה או על האזרח או על האדם הפרטי.

רם בן ברק: יותר מ-50% – – – המדינה תוריד את המחיר, היא תרד.

רם בן ברק: אבל המדינה לא עושה את זה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת דיסטל.

דוד ביטן: אבל מה שקורה בפועל הוא שהממשלה לא נותנת את החלק שלה, את הנתח שלה, על מנת לעשות הפחתת מחירים.

דוד ביטן: אחר כך אומרים: למה בחוץ לארץ – כי בחוץ לארץ הם תורמים את שלהם, לא הכול מיסים.

דוד ביטן: האוצר, מה אומר?

דוד ביטן: האוצר אומר: אני לא מוכן להפסיד מיסים.

דוד ביטן: בסדר, אם אתה לא מוכן להפחית את המוצרים הבסיסיים לתעשייה, חומרי הגלם, מה שנקרא, בסופו של עניין אתה לא יכול להוריד את המחיר.

דוד ביטן: זו הבעיה הראשונה בהפחתת המחיר.

דוד ביטן: הבעיה השנייה – שיש לך תיווך כל הזמן.

דוד ביטן: כל התיווכים האלה, שכולם מרוויחים, כולם אומרים, מגיע בסוף לצרכן מחיר הרבה יותר גבוה.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

דוד ביטן: סליחה?

איתן גינזבורג: נא לסיים.

דוד ביטן: אבל אמרת לי שאתה נותן לי עוד קצת.

איתן גינזבורג: הוספתי לך.

דוד ביטן: לא, הינה, עכשיו אפס-אפס.

איתן גינזבורג: אבל הוספתי לך.

דוד ביטן: באמת?

איתן גינזבורג: כן.

דוד ביטן: אם הוספת, אז אני רוצה להגיד לך, כבוד היושב-ראש:

דוד ביטן: תודה שנתת לי לדבר אפילו שקראו את השם שלי ולא הייתי, ובחוק הבא אמשיך לדבר על משהו אחר.

איתן גינזבורג: אין ספק.

דוד ביטן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת ביטן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלי כהן, בבקשה.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו שומעים שלאחר פגישה שהתקיימה באוצר יש כוונה לבטל את הפטור שיש להזמנות באינטרנט עד 75 דולר; והם אמרו כשהם נכנסו לתפקיד שהם לא מתכוונים להעלות מיסים.

אלי כהן: אז אנחנו רק נעדכן שביטול הפטור ממע"מ זו צורה של העלאת מיסים שפוגעת ישירות באזרחים.

אלי כהן: השארנו להם כלכלה חזקה, איתנה, עם דירוג אשראי שנמצא בשיא.

אלי כהן: בתקופה האחרונה אנחנו רואים התייקרויות.

אלי כהן: רווחי החברות הקמעונאיות נמצאים בשיא, ואז כל אלו שהיו בקשר עם אותן חברות, גם בכחול לבן וגם אצל ליברמן, פתאום קמים בבוקר ורוצים להמשיך ולהעשיר את החברות על חשבון האזרחים, להעלות את יוקר המחיה – דבר שאנחנו נלחמנו בו וראינו לנגד עינינו את טובת האזרחים.

אלי כהן: חברים יקרים, אנחנו רואים רק את הבלון הראשון של ממשלת תל אביב-רעננה – ממשלת תל אביב-רעננה שלא רואה לנגד עיניה את האזרחים, דודי.

אלי כהן: דבר ראשון, תבין: 1.7 מיליארד ש"ח לקחת מהאזרחים ולהעביר לטייקונים – זאת הכוונה שלהם באותו דבר, ואנחנו נחשוף את זה ונדאג לפוצץ את אותו בלון, מכיוון שאתם, בתל אביב ורעננה, רגילים לראות רק את החברות.

אלי כהן: דודי, אתה זוכר את נבחרת הדירקטורים?

אלי כהן: עכשיו זה מה שנקרא לא רק נבחרת הדירקטורים, זה גם לעזור להם, כי בתל אביב-רעננה טסים לחו"ל יותר, ושם אין בכלל מע"מ, אבל אותו אחד שמזמין באינטרנט את אותו מוצר ב-10 דולר, 15 דולר – את זה הם רוצים לבטל, על זה הם רוצים להעלות מיסים, על חשבון האזרח הפשוט, על חשבון האזרח הקטן.

אלי כהן: על זה נגיש אלפי הסתייגויות על מנת למנוע מממשלת תל אביב-רעננה להעביר את הטלת המיסים הבזויה הזאת.

אלי כהן: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת כהן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה, גברתי.

קטי קטרין שטרית: קודם כול, לפני שאני מתחילה, אני רוצה לברך.

איתן גינזבורג: שלוש דקות.

קטי קטרין שטרית: לא, לברך את התלמידים, הם יצאו היום לחופש.

איתן גינזבורג: הכול על חשבונך.

איתן גינזבורג: שלוש דקות, גברתי.

קטי קטרין שטרית: טוב, אז גם את זה מונעים – לברך את תלמידי ישראל – –

איתן גינזבורג: לא מונעים, את תברכי במסגרת זמנך.

קטי קטרין שטרית: – – שיצאו היום לחופשה.

קטי קטרין שטרית: לא נותנים לי לברך אותם ורוצים שזה יהיה בשלוש דקות.

קטי קטרין שטרית: אז בסדר, תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קטי קטרין שטרית: חברי הכנסת, היות שאנחנו לא יכולים לשמש כחברי כנסת, אז היום אני רוצה להיות מורה, כי זה התפקיד שעשיתי לפני שהגעתי להיות חברת כנסת, אז אני אהיה מורה, מורה לאזרחות.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לספר לכם על האופוזיציה והתפקיד שלה, התפקיד שלה במשטר פרלמנטרי.

קטי קטרין שטרית: ובכן, אופוזיציה פוליטית היא בעצם התנגדות לשלטון ובמסגרת הבחירות אנחנו נמצאים באופוזיציה.

קטי קטרין שטרית: המילה "אופוזיציה" פירושה התנגדות, ובהתאם לכך אופוזיציה פוליטית במובנה הרחב מוגדרת כהתנגדות לשלטון המחזיק בעוצמה הפוליטית.

קטי קטרין שטרית: אופוזיציה פרלמנטרית נחשבת באופן מתקדם וממוסד באופן של מאבק פוליטי, וחשוב שהוא יהיה הכרחי בדמוקרטיה.

קטי קטרין שטרית: זוכרים המילה "דמוקרטיה"?

קטי קטרין שטרית: היא כבר לא קיימת.

קטי קטרין שטרית: ובכן, לאופוזיציה יש שלושה תפקידים: להעביר ביקורת על הממשלה, לפקח על פעולותיה ולהציג חלופה השלטונית נאמנה.

קטי קטרין שטרית: ובכן, ראו זה פלא, אני חברה בוועדה המסדרת, ובוועדה המסדרת לא נותנים לחברי האופוזיציה להתבטא – עומדים עם סטופר ועוצרים בהם אם הם חלילה עברו בכמה שניות.

קטי קטרין שטרית: בוועדה המסדרת האחרונה שנכחתי בה, אז שם אמרו לחברת הכנסת עידית סילמן "ילדה קטנה" כי היא לא הייתה מוכנה לשמוע.

קטי קטרין שטרית: אבל מה אמרו לקטי שטרית?

קטי קטרין שטרית: ואני מצטטת את חבר הכנסת האוזר.

קטי קטרין שטרית: חבר הכנסת האוזר אמר לי כך – בסך הכול רציתי להגן על חברי מלכיאלי מש"ס.

קטי קטרין שטרית: חבר הכנסת האוזר אומר לי כך, במילים הללו, לאחר שאמרתי לו שכנראה הוא עובר ממפלגה למפלגה בגלל כיסאולוגיה, אז הוא לא יודע מה זו נאמנות למפלגה כמו חבר הכנסת מלכיאלי.

קטי קטרין שטרית: אז מה הוא אומר לי?

קטי קטרין שטרית: ואני מצטטת: את לא ליכוד, את נטע זר, את השתלטות עוינת.

קטי קטרין שטרית: אנשים כמוך פעם לא היו כאן.

קטי קטרין שטרית: אז אדון האוזר, אנשים כמוני, שגדלו במעברת לוד, בגאווה רבה נמצאים בליכוד, ולא מחפשים כיסא כמוך.

צבי האוזר: – – –

קטי קטרין שטרית: נמשיך לשרת את האופוזיציה באופן דמוקרטי, ולך אני אומרת: גזען, תתבייש.

צבי האוזר: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: לא לא לא לא לא, אני מבקש, אני מבקש.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת – – – את לא חדשה כאן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה – אחרון הדוברים.

איתן גינזבורג: מייד לאחר מכן נעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: אבקש מחברי הכנסת לתפוס את מקומותיכם.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים, יש הרבה נושאים לדבר עליהם, גם לגופו של החוק שאנחנו נצביע עליו.

יעקב מרגי: אני לא שומע את עצמי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חבר הכנסת סובה, נא לשבת במקומך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מקלב, חבר הכנסת בן צור, חבר הכנסת אמסלם, סגן השר קארה, נא לשבת במקומך, בבקשה.

איתן גינזבורג: אני מבקש שקט.

איתן גינזבורג: באזור הזה – סדרנים, יותר מדי יועצים נמצאים שם.

יעקב מרגי: עוזרי השרים יכולים לחכות בפרסה.

יעקב מרגי: למה 70 יועצים?

יעקב מרגי: אני לא מבין.

איתן גינזבורג: באמת יותר מדי יועצים נמצאים שם.

איתן גינזבורג: שמנהלי הסיעות יישארו ושכל השאר יהיו בפרסה.

איתן גינזבורג: אי-אפשר ככה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברת הכנסת דיסטל.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, אני מוסיף לך את הזמן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבריי, אנחנו מדברים על הטונים ועל המתחים במליאה בימים האחרונים.

יעקב מרגי: היינו אמורים להיות כעת בוועדה המסדרת במקביל לדיון במליאה – נדחתה לאחר ההצבעה ואנחנו נתכנס.

יעקב מרגי: על סדר-היום, בהתראה קצרה: סעיף 98.

יעקב מרגי: אני שומע מחברי אופיר כץ שאתמול הם הסירו מאות הסתייגויות על דעת זה שהדיון יארך 12 שעות, והינה, עכשיו מכנסים את ועדת הכנסת לדון בסעיף 98, שהולך לקבוע את מסגרת הדיון וזמן הדיון.

יעקב מרגי: בבית הזה, כשהיו הבטחות וסיכומים בעל פה, הם התקיימו.

יעקב מרגי: אם יש טענה כזאת של אופיר כץ אל מול חבר הכנסת בועז טופורובסקי, כדאי שהסוגיה הזאת תתלבן, כי מחר, מוחרתיים, לא תהיה פה שום הבנה, לא תהיה פה שום הבנה שלא בכתב, ויישבר האמון, והכללים יישברו בבית הזה, וחבל, וחבל.

יעקב מרגי: חוץ מזה, אני רוצה לומר, רבותיי: סעיף 98, משתמשים בו במידה ובמשורה.

יעקב מרגי: אני מבקש, אלו שטוענים: הפעלתם, הפעלתם – אנא, תתכבדו ארבע שנים אחורה, תזוזו אחורה ותבדקו כמה פעמים בממוצע הופעל סעיף 98 ותחלקו את זה במרווחי הזמן.

יעקב מרגי: בשבוע הראשון או השני שהממשלה קיימת.

יעקב מרגי: מה תעשו בחוק ההסדרים?

יעקב מרגי: מה תעשו בדיוני התקציב?

יעקב מרגי: מה תעשו בחוקים שהם קרדינליים ובלב הוויכוח הציבורי שנמצא פה בחברה הישראלית?

יעקב מרגי: אני חושב שמי שמייעץ לכם, אם יש לכם יועצים – מי שמייעץ לכם לוקח אתכם למרכז הזירה, למאבקים אגרסיביים, כוחניים, ולא כדאי לכם להתחיל את דרכה של הממשלה הזאת במאבקים האלה.

יעקב מרגי: סעיף 98 זה סעיף קשה, דרקוני, מצמצם את היקף הדיון, את עומק הדיון בכנסת.

יעקב מרגי: לא צריך להיבהל, רבותיי.

יעקב מרגי: לא צריך להיבהל מדיון, לא צריך להיבהל מדברים.

יעקב מרגי: הדברים נאמרים ובסוף הרוב מכריע.

יעקב מרגי: מה הפחד?

יעקב מרגי: הפחד הוא לא בסיס לתוכנית עבודה פרלמנטרית.

יעקב מרגי: פחד בוועדה המסדרת, פחד במליאה – למה?

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: מהממשלה יש שר מסכם?

איתן גינזבורג: שרת התחבורה, בבקשה, גברתי.

איתן גינזבורג: לאחר מכן נעבור להצבעה, שתהיה הצבעה שמית על פי בקשת 20 חברי כנסת.

איתן גינזבורג: שרת התחבורה, בבקשה.

איתן גינזבורג: שרת התחבורה מיכאלי, את מסכמת?

איתן גינזבורג: לא הבנתי, מי מסכם, השר שטרן?

איתן גינזבורג: בבקשה.

אלעזר שטרן: אז נגיד באמת דברי תורה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

אלעזר שטרן: תראו, בפרשת השבוע – לא יודע, יש לי פה תנ"ך, אבל אתם יודעים מה כתוב.

אלעזר שטרן: הפרשה פותחת.

שלמה קרעי: כתוב: "ולא תהיה עדת ה' כצאן אשר אין להם רֹעה".

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, רק שנייה.

אלעזר שטרן: אני אגיד לכם, אתם רוצים דברי תורה.

איתן גינזבורג: סדרנים, אביגדור, כל היועצים ששם, או שישבו או שיצאו החוצה.

איתן גינזבורג: אי-אפשר להתנהל בצורה כזאת.

דוד אמסלם: – – – דברי תורה – – –

אלעזר שטרן: לא לא לא, אל תזלזל בו, "ועמֵּך כלם צדיקים – – – נצר מטעי מעשי ידי להתפאר", אתה יודע את זה.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להגיד משהו.

אלעזר שטרן: תשמע, תשמע, משה, תשמע.

אלעזר שטרן: תכף.

אלעזר שטרן: פרשת השבוע, דיברנו על זה בלילה הקודם, פותחת בפינחס, שמקבל ברית שלום.

אלעזר שטרן: בהמשך הפרשה מחפשים מנהיג מחליף למשה.

אלעזר שטרן: על פניו היה צריך להיות פינחס, נכון?

אלעזר שטרן: אשר קינא את קנאתי ונותנים לו את בריתי שלום.

אלעזר שטרן: ומה אנחנו רואים בהמשך?

אלעזר שטרן: "איש אשר רוח בו" – זה מה שמחפשים – "אשר יצא לפניהם ואשר יבֹא לפניהם ואשר יוציאם ואשר יביאם ולא תהיה עדת ה' כצאן אשר אין להם רעה".

שלמה קרעי: – – –

אלעזר שטרן: הינה, הינה, קרעי, אנחנו יודעים, אתה יודע שאנחנו יודעים.

אלעזר שטרן: מה אני רוצה לומר?

אלעזר שטרן: שגם משה רבנו, גדול המנהיגים, ידע שצריך להחליף הנהגות, צריך להחליף שלטון וצריך למצוא איש אשר רוח בו אשר יצא לפניהם ואשר יבוא לפניהם.

אלעזר שטרן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני השר.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, תם הדיון בנושא.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב (תיקון מס' 7), בקריאה הראשונה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה שמית לפי דרישה של 20 מחברי הכנסת.

איתן גינזבורג: אבקש ממזכירת הכנסת לקרוא בשמותיהם של חברי הכנסת, בבקשה.

איתן גינזבורג: נא לשמור על שקט בזמן ההצבעה, חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד סעיד אלחרומי – בעד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – נגד ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – נגד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח מירב כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזמי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד עיסאווי פריג' – בעד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד עידן רול – בעד יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמותיהם של חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, האם יש באולם חבר כנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אם כך, ההצבעה הסתיימה.

איתן גינזבורג: נא לספור את הקולות, בבקשה.

איתן גינזבורג: אם כך חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה: בעד הצעת החוק הצביעו 57, נגד – 53.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב עברה בקריאה ראשונה, ותעבור לדיון בוועדה המסדרת לקביעת ועדה.

שלמה קרעי: כספים, כספים.

איתן גינזבורג: לא הוקמה ועדת הכלכלה, אז היא תעבור לוועדה המסדרת לקביעת ועדה.

שלמה קרעי: כספים, כספים.

איתן גינזבורג: מסדרת.

איתן גינזבורג: אם כך, חברים, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום.

איתן גינזבורג: לפני כן – הודעה ליושבת-ראש הוועדה המסדרת חברת הכנסת עידית סילמן.

הוועדה המסדרת): היושב-ראש, חברי הכנסת, הודעה למליאה.

הוועדה המסדרת): שלום, השרה אורנה, מה שלומך?

הוועדה המסדרת): חברי הכנסת, היושב-ראש, הוועדה המסדרת החליטה בישיבתה ביום שלישי, י"ט בתמוז התשפ"א, 29 ביוני 2021 למניינם, כי ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 29), התשפ"א–2021, מ/1417, לשם הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

הוועדה המסדרת): אנחנו נדון בה כבר.

הוועדה המסדרת): בהצלחה לכולנו.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי.

איתן גינזבורג: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1413).

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום – הצעת חוק שמירת הניקיון (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), לקריאה ראשונה.

איתן גינזבורג: תציג את הצעת החוק שרת הכלכלה והתעשייה, השרה אורנה ברביבאי, בשם השרה להגנת הסביבה.

דוד אמסלם: איתן, מה הייתה ההכרזה של סילמן?

דוד אמסלם: מה היא אמרה?

דוד אמסלם: לא הבנת?

אורנה ברביבאי: ערב טוב, חברים.

אורנה ברביבאי: אני מציגה כאן את הצעת החוק בשם השרה לאיכות הסביבה.

איתן גינזבורג: סליחה, גברתי, אני עוצר אותך מכיוון שהתבקשנו על ידי יושב-ראש הכנסת להקפיד על פתיחת נאומים במילים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

אורנה ברביבאי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הכבוד הוא כולו שלך, אתה צודק.

איתן גינזבורג: לא, כמצוות היושב-ראש.

אורנה ברביבאי: אני מעירה לעצמי, בצדק.

אורנה ברביבאי: מאה אחוז.

אורנה ברביבאי: הוא צודק, מיקי, ותודה על ההערה.

אורנה ברביבאי: אז אני מתכבדת, בשם השרה לאיכות הסביבה, להציג את הצעת חוק שמירת הניקיון (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשפ"א–2021.

אורנה ברביבאי: סעיף 11 לחוק שמירת הניקיון, התשמ"ד–1984, כותרתו: ייעוד כספי היטל הטמנה.

אורנה ברביבאי: החוק קובע כי בקרן לשמירת הניקיון אשר הוקמה לפי החוק ינוהל חשבון נפרד לכספים המתקבלים מהיטל ההטמנה שמשלמים מפעילי אתרים לסילוק פסולת – חשבון ההיטל.

אורנה ברביבאי: עוד קובע הסעיף כי כספי חשבון ההיטל ישמשו לפיתוח, הקמה וייעול של אמצעים חלופיים להטמנת פסולת שפגיעתם בסביבה פחותה מזו של ההטמנה ולעידוד השימוש בהם.

אורנה ברביבאי: לצד מטרות עיקריות אלה, נקבעו בחוק מטרות נוספות אשר ניתן להקצות להן מימון מיתרת כספי חשבון ההיטל, והכול לפי תנאי סעיף 11ג לחוק.

אורנה ברביבאי: בשנת 2013 חוקק חוק שמירת הניקיון (הוראת שעה), התשע"ג–2013, אשר הוסיף מטרות נוספות שניתן להקצות להן מימון מכספי חשבון ההיטל ככל שנותרה יתרה מכספי היטל ההטמנה בשנה מסוימת.

אורנה ברביבאי: עוד נקבע בהוראת השעה כי הסכום המיועד למטרות הנוספות לא יעלה על 35% מכספי היטל ההטמנה שיתקבלו באותה שנה, וזאת חלף מגבלה בשיעור של 25% מהכספים כאמור אשר הייתה קבועה בחוק ערב כניסתה לתוקף של הוראת השעה.

אורנה ברביבאי: בשנת 2017 הוארך תוקפה של הוראת השעה בחוק שמירת הניקיון (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ז–2017, עד יום ט"ז בטבת התשפ"א, 31 בדצמבר 2020.

אורנה ברביבאי: בשל התפזרות הכנסת בסוף שנת 2020, הוארך תוקפו של החוק לפי סעיף 38 לחוק-יסוד: הכנסת עד תחילת יולי 2021.

אורנה ברביבאי: במהלך השנים האחרונות נמצא כי ברשויות המקומיות החלשות קיימת תשתית חסרה ביותר של אצירה, איסוף ופינוי פסולה שאינה מספקת את המענה המזערי הנדרש לצורכי התושבים.

אורנה ברביבאי: הארכת תוקף הוראת השעה נועדה לאפשר לרשויות המקומיות החלשות לצמצם את הפער שקיים ביניהן לבין מרבית הרשויות המקומיות.

אורנה ברביבאי: הוראת השעה אפשרה למשרד לתמוך בפרויקטים חשובים ביותר של רשויות מקומיות חלשות שלולא נחקקה הם לא היו יכולים לצאת אל הפועל, ובהם למשל פרויקט "סביבה שווה", שבמסגרתו הוקצו כ-250 מיליון שקלים ל-74 רשויות מהמגזר הערבי עבור רכש כלי אצירה – פחים – סיוע באכיפה, הסברה וחינוך, שיקום וניקיון מפגעי פסולת.

אורנה ברביבאי: סיוע דומה ניתן לרשויות הבדואיות גם בדרום וגם בצפון, ובזכותו עלתה המודעות לנושא הטיפול בפסולת ברשויות הללו.

אורנה ברביבאי: עוד אפשרה הוראת השעה לסייע לרשויות המקומיות החברות באשכול גליל מזרחי, אשר נאלצו להעביר פסולת לאתרי טיפול רחוקים לאחר שאתר ההטמנה תאנים נסגר.

אורנה ברביבאי: מאחר שעלות הטיפול בפסולת שלהן עלתה משמעותית, המשרד השתמש בהוראת השעה ומימן לרשויות, שרובן ככולן רשויות מוחלשות, את פערי העלויות למשך שנה בעלות של יותר מ-9 מיליון שקלים.

אורנה ברביבאי: במסגרת מדיניות המשרד לשיפור ניקיון המרחב הציבורי, הקצתה קרן הניקיון מכספי הוראת השעה 50 מיליון שקלים לרשויות החלשות לקידום מהלך לשינוי התנהגות התושבים במרחב הציבורי העירוני ולהפסקת הלכלוך.

אורנה ברביבאי: בשלב הראשון של הפרויקט הרשויות מבצעות מדידות של רמת הניקיון, על פי מדד שקבע המשרד, ובונות תוכנית התערבות המבוססת על ניתוח המדידות.

אורנה ברביבאי: בשלב השני על הרשויות לבצע את תוכנית ההתערבות ולמדוד את ההשפעה על רמת הניקיון.

אורנה ברביבאי: פרק הזמן לביצוע השלב הראשון כאמור הוגדר על פי מועד פקיעת הוראת השעה.

אורנה ברביבאי: אם כן, יש צורך העולה מהרשויות לאפשר להן זמן נוסף לביצוע יסודי.

אורנה ברביבאי: הארכת הוראת השעה תאפשר לרשויות ביצוע איכותי שיוביל לשיפור הניקיון במרחב העירוני.

אורנה ברביבאי: לפיכך, מוצע להאריך את תוקפה של הוראת השעה בשנתיים נוספות, כך שזו תסתיים ביום ז' בטבת התשפ"ג, 31 בדצמבר 2022.

אורנה ברביבאי: תודה.

מנסור עבאס: תודה, השרה אורנה ברביבאי.

מנסור עבאס: אנחנו נפתח את רשימת הדוברים עם חבר הכנסת יעקב ליצמן.

מנסור עבאס: בבקשה.

שלמה קרעי: – – –

מנסור עבאס: שלמה, מס' 4.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גברתי השרה, אני לא מבין מה את מתעסקת בזבל ובניקיון, זה שייך לאיווט ליברמן.

יעקב ליצמן: הוא שלח אותנו למזבלה, ולכן הוא צריך לטפל בזה, נכון?

יעקב ליצמן: אני לא יודע למה את מתעסקת בזה.

אורנה ברביבאי: מה אמרת?

אורנה ברביבאי: מה מזבלה?

יעקב ליצמן: איווט ליברמן הבריון שלח אותנו למזבלה, את כל החרדים.

יעקב ליצמן: מה את מתעסקת בכלל עם הזבל?

משה אבוטבול: אולי כראש אכ"א בעבר תטפלי גם בזה.

יעקב ליצמן: אז גברתי השרה, אני רוצה להתייחס.

יעקב ליצמן: שר האוצר – שמתם לב שמאז התמנתה הממשלה החדשה פתאום יש התייקרויות: חשמל, מים, מה לא.

יעקב ליצמן: יש התייקרויות על הכול.

יעקב ליצמן: מה קרה שפתאום בשבועיים האחרונים, בשבוע האחרון, יש התייקרויות?

יעקב ליצמן: למה לא היו שנתיים?

יעקב ליצמן: מה קרה?

יעקב ליצמן: איפה זה היה?

יעקב ליצמן: ואנחנו עוד מצפים, כנראה צפויות לנו הרבה התייקרויות בהמשך הדברים.

יעקב ליצמן: אני לא מדבר על חלב, אני לא מדבר אולי על לחם; לא בטוח, לא יודע.

יעקב ליצמן: מה קרה שפתאום קרו עכשיו ההתייקרויות?

יעקב ליצמן: כי שר האוצר רוצה להטיל את כל – – –

נירה שפק: תשתף אותנו מאיפה המחקר שמראה שיש התייקרויות.

נירה שפק: אנחנו נשמח – – –

יעקב ליצמן: אם את לא שמה לב ואם את לא יודעת את הנתונים, תבדקי בעצמך, כי אני מדבר דבר אמיתי, ואת מנסה כאן לגמגם על להעליב את ליברמן.

יעקב ליצמן: תעזבי.

נירה שפק: לא.

נירה שפק: אנחנו מנסים לקבל את הנתונים.

נירה שפק: חבל.

יעקב ליצמן: את לא רוצה לקבל נתונים – –

נירה שפק: למה?

יעקב ליצמן: – – כי פורסם שהחשמל עולה.

יעקב ליצמן: כל הדברים עולים, ויש כרגע התייקרויות בשוק, במשק.

יעקב ליצמן: מה קרה פתאום עכשיו?

יעקב ליצמן: שר האוצר רוצה לחסל את העניים, שלא יהיה להם מה לאכול.

יעקב ליצמן: זה התפקיד שלו.

יעקב ליצמן: הוא בעד העשירים.

יעקב ליצמן: יש לו כל מיני עשירים בחוץ לארץ ויש לו עשירים כאן.

יעקב ליצמן: הוא בעד לתת לעשירים את הכסף.

יעקב ליצמן: הערים בפריפריה – לא מעניין אותו.

יעקב ליצמן: לכן, אני הצעתי היום הצעת חוק שצריך להעלות את קצבאות הילדים.

יעקב ליצמן: אני חושב שקצבאות הילדים, לאור ההתייקרויות שיש כרגע בשוק, במשק, שזה עלול להמיט אסון על המשפחות ברוכות הילדים ועל העניים, על הסוציאלי, על הפריפריה, מקומות שבהם אנשים חלשים גרים – אני בעד לעזור להם.

יעקב ליצמן: צריך לעזור לא הרבה; 30%, זו דעתי.

יעקב ליצמן: צריך להעלות את קצבאות הילדים ב-30%, ובזה קצת לעזור למשפחות ששר האוצר רוצה להטיל עליהן את כל ההוצאות וכל החובות של הממשלה.

מנסור עבאס: כן, אדוני.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב ליצמן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: איך לקרוא לך, אדוני?

שלמה קרעי: "ראש הממשלה" או "אדוני היושב-ראש", ככה סתם?

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: היושב בראש הישיבה.

שלמה קרעי: טוב.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראיתי היום סרטון מרעננה.

שלמה קרעי: אדם לבד, הפגנת יחיד, עומד במרחק מאות מטרים מהבית של הנוכל מרעננה עם שלט שכתוב עליו "בנט השקרן".

שלמה קרעי: לא הסתה, לא אלימות – "בנט השקרן".

שלמה קרעי: הוא עומד עם השלט, ומגיעים אליו שוטרים, קבוצה של שוטרים.

שלמה קרעי: הוא אומר: תראו איך הם באים אליי, אני פה עומד לבד.

שלמה קרעי: הם מגיעים אליו כולם ואומרים לו: תלך מפה.

שלמה קרעי: הוא אומר: לא.

שלמה קרעי: מה אני מפריע לכם?

שלמה קרעי: אני עומד עם שלט, אני מפגין.

שלמה קרעי: זכותי הדמוקרטית.

שלמה קרעי: אומרים לו: לא, אז אתה מעוכב לחקירה, תביא תעודת זהות.

שלמה קרעי: לוקחים תעודת זהות ולוקחים אותו משם לתחנה לחקירה.

שלמה קרעי: תגידו לי, יפי הנפש מהשמאל, בקורונה, כשהייתה סכנה אמיתית, פיזית – מסיבות הדבקה, אנשים בלי מסכות, מחובקים, מתערטלים אפילו, בבלפור, בקיסריה, בשבת, בליל שבת ובשבת ב-07:00, עם זמבורות ושכנים והכול – דאגתם, נלחמתם על זכותם של אותם אנרכיסטים לבוא ולהפגין.

שלמה קרעי: וכאן, מה?

שלמה קרעי: דממה, שקט.

שלמה קרעי: בנט – אתם מאתרגים אותו.

שלמה קרעי: גם אתם – – –

יאיר גולן: – – –

שלמה קרעי: כן, חבר הכנסת גולן.

יאיר גולן: – – – המפגין הזה.

יאיר גולן: זו תופעה מדומיינת שאתה בשקריך האופייניים – – –

שלמה קרעי: אתה רוצה, אני – – –

יאיר גולן: חוזר פה – – –

שלמה קרעי: אני כבר – אם יהיה מותר להשמיע ולהראות את הסרטון כאן עכשיו, אני אראה אותו, אבל זה לא מקובל כאן.

יאיר גולן: – – – זה תסמין.

שלמה קרעי: אני תכף שולח אליך את הסרטון, ואני אדרוש ממך התנצלות, חבר הכנסת גולן.

שלמה קרעי: אתה מוזמן בעצמך לראות ולהיווכח שאבירי הדמוקרטיה, כבר לא מעניינת אותם הדמוקרטיה כשהיא לא בצד שלהם.

יאיר גולן: אתה חסיד – – –

שלמה קרעי: כשהיא לא בצד שלכם, הדמוקרטיה לא מעניינת אתכם.

יאיר גולן: איך אתה יכול לדבר על חסיד שוטה של אחרים, תגיד לי?

שלמה קרעי: איך אתם, לא מעניינת אתכם – אתם מוכנים לשמוע רק את מי שמדבר בשפה שלכם.

שלמה קרעי: זה פשוט לא יאומן.

שלמה קרעי: מה אכפת לכם ממפגין עם שלט שאומר "בנט השקרן"?

מנסור עבאס: חבר הכנסת יאיר גולן, בבקשה.

יאיר גולן: – – –

שלמה קרעי: מה כואב לכם?

שלמה קרעי: הוא אומר את האמת.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יאיר גולן.

שלמה קרעי: ושלא נדבר – אני זוכר שבשנה שעברה ישבנו כאן בוועדת הכספים, והייתה כאן מלחמה של מערכת המשפט כנגד נתניהו, למסות את ההוצאות השוטפות שלו, כן למסות ולא למסות, ואיזה תקשורת.

שלמה קרעי: עשרות מיליונים, לפי הפרסומים: 12 מיליון שקל להפוך את המעון ברעננה למעון רשמי; 8 מיליון שקלים לראש הממשלה החלופי; 7 מיליון שקלים על גנץ.

שלמה קרעי: מה עם המיסוי של כל ההוצאות האלה?

נירה שפק: – – –

שלמה קרעי: איך כל המיליונים האלה עוברים בשקט, דממה, גם בלי יכולת להפגין, גם אתם לא מאפשרים לאנשים לבוא ולהעיר ולומר את מה שיש להם על הלב וגם אתם שותקים?

שלמה קרעי: תתביישו לכם.

מנסור עבאס: כן, תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אחד הדברים הבסיסיים ביהדות, להבדיל מכל מיני אומות שלא כל כך שמרו על זה, היה עניין הניקיון.

ישראל אייכלר: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שגם באסלאם רוחצים ידיים תמיד לפני תפילה.

מנסור עבאס: כן.

ישראל אייכלר: כמה לעגו על המקוואות, על הניקיון, על נטילת הידיים וכל ההקפדות האלה, כך שאף אחד לא היה צריך ללמד אותנו מה החשיבות של ניקיון.

ישראל אייכלר: אני זוכר שכשב-2003 הגעתי לכנסת, הגיע אליי מישהו משמורות הטבע וביקש ממני: איך אפשר שהציבור החרדי ידע להעריך את הטבע ואת הגנים.

ישראל אייכלר: אמרתי לו מדרש שהיום הוא מאוד מאוד נפוץ בכל הפרסומים שלהם: הקדוש ברוך הוא לקח את האדם הראשון והראה לו את כל הדברים היפים ואמר לו: בניתי לך עולם מאוד מאוד יפה עם עצים, נהרות מים וזה, ראה שלא תקלקל את עולמי.

ישראל אייכלר: כך שאני לא מזלזל בדת הסביבה ובאיכות הסביבה ובדברים האלה.

ישראל אייכלר: אבל אני עושה השוואות.

ישראל אייכלר: אני מכבד את – אני קורא לזה "דת הסביבה".

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי פעם הסביבה הייתה שניקיון זה דבר חשוב מאוד.

ישראל אייכלר: היום שמעתי פה חבר כנסת חדש שסיפר כמה הוא משקיע.

ישראל אייכלר: אתה, נכון?

אלון טל: – – –

ישראל אייכלר: כמה הוא השקיע – הקים את אדם טבע ודין.

ישראל אייכלר: הוא ממש דיבר יפה מאוד על החשיבות שלא נקלקל את עולמו של הקדוש ברוך הוא.

ישראל אייכלר: יפה.

ישראל אייכלר: אבל כאשר מדובר בדת שאתם מאמינים בה – ואני מכבד אותה – אני חושב לעצמי איך אתם מקבלים את הלגיטימיות של כפייה דתית בדת שלי, למשל.

ישראל אייכלר: אם הקדוש ברוך הוא נתן לנו מתנה טובה, שבת שמה, אז כל אחד יגיד: סליחה, אני מאוד מכבד את השבת, כפי שאני רוצה.

ישראל אייכלר: אתה לא תקבע לי איך.

ישראל אייכלר: לעומת זאת, בחוקי איכות הסביבה מגבילים, מגבילים ומגבילים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר לכם שהופעתי פעם בתקשורת עם אדם חילוני מאוד, אנטי-דתי, והוא, מסכן, עמד קפוא בקור באיזה פרוזדור חיצוני בבניין כי הוא רצה לעשן ואז יצא החוק שאסור לעשן בפנים.

ישראל אייכלר: אמרתי לו – אני לא אגיד את שמו, כי הוא כבר לא חי: תגיד לי, אם אני הייתי בא ואומר לך שהתורה אוסרת לעשן בפנים, מה היית אומר לי? "כפייה דתית.

ישראל אייכלר: אתה תכפה עליי?

ישראל אייכלר: אתה לא רוצה, אל תעשן" – ואתה עומד פה ורועד.

ישראל אייכלר: הוא אמר: אתה יודע מה, אתה צודק.

ישראל אייכלר: אני לא יודע למה אני עומד פה בחוץ.

ישראל אייכלר: כפו עליי שאני צריך לעמוד בחוץ.

ישראל אייכלר: כל המעשנים נרדפים.

ישראל אייכלר: אותו דבר היינו בקורונה.

ישראל אייכלר: בקורונה נרדפו אנשים כי הלכו להתפלל בבתי כנסת ובשכונות חרדיות – הכול בשם הבריאות; סגרים על שכונות חרדיות, שלא עושים עכשיו בבנימינה ובמודיעין; מכות של שוטרים, עד שהמשטרה הבינה כבר שזה לא תפקיד של המשטרה לטפל באנשים; השפלת נשים קשישות וילדות צעירות על זה שהמסכה לא כיסתה את האף, לא את הפה; היו קללות נמרצות של אנשים באוטובוסים: למה אתם לא שומרים על חוקי הקורונה?

ישראל אייכלר: סליחה, אני מכבד את דת הקורונה, אבל למה אתם לא מבינים שיש לי גם עניינים דתיים ואתם לא מבינים בשום אופן למה?

ישראל אייכלר: לא זו בלבד אלא שהייתה שופטת עליונה, לפני הרבה שנים, שקבעה שכל שיקול דתי בשיקוליה של המדינה הוא שיקול פסול, ומדובר במדינה שנקראת מדינה יהודית, ונלחמים בכל העולם נגד אנטישמים שאומרים שאין זכות לקיומה של מדינה יהודית.

ישראל אייכלר: המדינה צריכה להיות מדינת כל אזרחיה כמו כל המדינות הדמוקרטיות.

ישראל אייכלר: געוואלד, מדינה יהודית.

ישראל אייכלר: רק שכשאני רוצה לעשות שיקול דתי של הדת היהודית במדינה היהודית – לא לכפות על מוסלמים, אדוני היושב-ראש; מדובר על יהודים, כן?

ישראל אייכלר: הרי בכל חוקי השבת מצוין במפורש שאדם שיום השבתון שלו זה יום שישי, זכותו לקבל את יום השבתון ביום שישי.

ישראל אייכלר: אבל רוצים לעקור את הכול בעניין הזה – שבשבת יהיו אוטובוסים, נגד התורה, ולא תהיה הדת היהודית כדת הסביבה.

ישראל אייכלר: ואני אומר לך עוד פעם היום: אנחנו נלחמים שתהיה תחבורה ציבורית בשישה ימי המעשה ואף אחד לא שומע לקולנו; לשבת הם רוצים תחבורה.

ישראל אייכלר: ללמדך, אדוני היושב-ראש, שכל הדיבורים האלה בשם הדתות והערכים והמוסר וכל הדברים האלה הם שקר וכזב.

מנסור עבאס: תודה.

ישראל אייכלר: כשכדאי להם, הם רוצים לכפות על כולם.

ישראל אייכלר: כשהם לא רוצים, הם צועקים נגד כפייה.

ישראל אייכלר: אני נגד הצביעות הזאת.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חברת הכנסת שרן מרים השכל – איננה; חבר הכנסת אופיר כץ – איננו; חבר הכנסת אמיר אוחנה.

אוריאל בוסו: היושב-ראש, כולם במסדרת.

אוריאל בוסו: קבעו ועדה באמצע נאומים.

אוריאל בוסו: יחזרו וינאמו.

מנסור עבאס: מי שמתכוון לחזור הודיע לי, ועשינו שינוי.

מנסור עבאס: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי; חבר הכנסת משה ארבל.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

מנסור עבאס: אני מכריז בזאת על נעילת רשימת הדוברים.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי השרה, יותר ויותר מתקבל הרושם הקשה שהקואליציה עפה על עצמה, וכנראה שהם חושבים שהם שם לבד בבניין ושהם עם עצום ורב.

משה אבוטבול: היחס הקשה והמבזה בוועדה המסדרת מצד היושבת-ראש חברת הכנסת עידית סילמן או חבר הכנסת ממלא מקומה בועז טופורובסקי עוברים כל גבול בניהול הוועדה, תוך כדי סתימת פיות ובלי לאפשר לצד שכנגד להשמיע את דברו.

משה אבוטבול: זה מוכיח יותר מכול שזוהי לא הדמוקרטיה שעליה משתפכים ובה מתפארים.

משה אבוטבול: סבור אני שנהפוך הוא – יש לאפשר יותר בלארג'יות זמן, ברווח, להשמיע את דעותיהם של אנשי האופוזיציה.

משה אבוטבול: הרי יש לכם רוב, אז ממה אתם מפחדים?

משה אבוטבול: הסרטונים מעידים יותר מכול שאפילו לפני הזמן המותר כבר מסיימים להם את זכות הדיבור, לחברי הכנסת מהאופוזיציה, ובכזאת מהירות, וגם מעיפים את הח"כים החוצה משל היו הם ארחי-פרחי.

משה אבוטבול: מהיכן העזות?

משה אבוטבול: מהיכן החוצפה?

משה אבוטבול: הסגנון הברוטלי הזה, כולם, מכל הסיעות של האופוזיציה, מדברים ומתלוננים על כך ועלו ואמרו את דבריהם.

משה אבוטבול: למה לסתום פיות?

משה אבוטבול: למה להתנהג בברוטליות?

משה אבוטבול: מה יש לכם להסתיר?

משה אבוטבול: אמר פעם איש חכם, יש אומרים וולטר: אני לא מסכים לאף מילה שלך, אבל אני אגן עד מוות שתוכל להביע את עמדתך.

משה אבוטבול: שם, כנראה, בוועדה המפוזרת, היושבת-ראש עידית וסגנה בועז סבורים בדיוק הפוך: הם מוכנים להגן עד מוות שלא נשמיע את דברנו ואת עמדתנו.

משה אבוטבול: זה משחק באש, כי זה יכול להתגלגל לבתי המשפט, המחטפים הללו, ולפסול את החוקיות של הוועדה וההצבעות.

משה אבוטבול: היינו גם בקדנציה הקודמת בוועדות שראויות לכבוד והערכה – אצל חיים כץ, אצל רם שפע, אצל עינב קאבלה, אצל אופיר סופר, אצל השרה שאשא ביטון ועוד.

משה אבוטבול: היה כבוד, היה הדר, נתנו לכולם להביע עמדות ובהרבה דברים הגיעו להסכמות.

משה אבוטבול: כאן, מה שהיה בוועדה בימים האחרונים – היושבת-ראש הגיעה באטרף ולא סופרת איש.

משה אבוטבול: אולי כדאי שתיקחו קצת הדרכה בסיסית, זה לא בושה.

משה אבוטבול: תתעוררו.

משה אבוטבול: להזכירכם, חלק מהח"כים שבוועדה היו בעבר שרים נכבדים, עד לא מכבר, ועשו דבר יותר מכם בחיים הציבוריים, אז קצת ענווה לא תזיק.

משה אבוטבול: אנחנו לא צריכים להתחנן לדבר.

משה אבוטבול: זו זכות אלמנטרית וחובתנו לחברה ששלחה אותנו לכאן.

משה אבוטבול: אני מציע לך לראות קליפ שרץ ברשת איך את נראית בניהול הוועדה.

משה אבוטבול: מילא ברחת מהימין ומכרת את עמדותייך הימניות לצורך ג'וב כזה או אחר בקואליציה, אבל אנא, דחילק, אל תמכרי אותנו, תאפשרי לחברי הכנסת שמתאמצים לעבוד קשה – כן, כן, גם מזיעים, ולא רק החרדים – תאפשרי לדבר בנחת, כי שקט זה רפש, ואולי תהיי בת-מזל וגם תשתכנעי בצדקת עמדותינו, כי דמוקרטיה כך צריכה להיראות, כי אחרת זה לא דמוקרטיה, זה דמוק-גרציה.

משה אבוטבול: ועוד ככה, בקטנה, כדאי שתקראי מה העיתונאי ישראל כהן כתב על אודותייך: עידית סילמן עברה סופית למחנה השמאל.

משה אבוטבול: בתמונות שהיא העלתה הערב מהכנסת, בסטטוס שלה, כל הצילומים שלה שם עם ח"כים ממחנה השמאל.

משה אבוטבול: החברים במפלגה זרקו אותה לכבשן האש, להיות השעיר לעזאזל.

משה אבוטבול: מעניין מתי ייפול לסילמן האסימון שהשתמשו בה כדי להכשיר את השרץ.

משה אבוטבול: תחשבי על זה, עידית, כי המצב בינתיים – זיבורית.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

מנסור עבאס: חבר הכנסת חיים ביטון.

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השרה, פורסם לא מכבר היום ששר האוצר ישב ביחד עם סגן השר אביר קארה, וסוכם איתו כי הוא לא יתפטר בנורבגי כדי לא להכניס אחת מהרשימה שלו, שהייתה בעבר, וכך בעצם תימנע כניסתה של גברת שלכאורה הייתה אמורה להיכנס בנורבגי.

חיים ביטון: לא שאני בעד הנורבגי, ולא שאני לא מסתייג מעצם הנורבגי העצום והענק – כשגם בנושא הזה נאמרו פה מילים רבות, ויש עוד הרבה מה לומר על כך שהעור מתהפך והדעה מתהפכת, השאלה באיזה צד של המליאה אתה יושב, כאלה שהתנגדו נחרצות לנורבגי הרבה יותר קצר מהנורבגי שהיום בעצם בוצע.

חיים ביטון: אבל עדיין מקומם לחשוב שזו בעצם שיטת הדמוקרטיה המיוחדת, שכנראה שייכת למשטרים אפלים אחרים, שאינם דמוקרטיות, כך שאפשר למנוע את כניסתה של גברת כזאת או אחרת בכך שלא מקיימים במקרה הספציפי את מה שאפשר לקיים כשזה לא טוב באותו רגע.

חיים ביטון: זה מוכיח, אדוני היושב-ראש, שלצערנו הרב מה שנראה כאן חזות הכול, כאילו מנסים לייצר פה הליכים דמוקרטיים נורמטיביים נאורים, ברגע שזה מגיע לפעולה שיש בה אינטרסים – אינטרסים פנימיים, אינטרסים מפלגתיים, אינטרסים של הסכמים קואליציוניים – פתאום הכול כשר.

חיים ביטון: אני חושב, בעניין חזות הכול, שצריכים להציף את הדברים הללו, לומר זאת ולהעיר זאת.

חיים ביטון: אנחנו נמצאים בכנסת, אנחנו נמצאים בפוליטיקה, אבל לא הכול בפוליטיקה כשר.

חיים ביטון: לא כשר בהחלט לעשות מעשים מהסוג הזה, ואני משער לעצמי שהיה צד שני לעניין הזה.

חיים ביטון: לקרוא לסגן שר ולתת לו הוראות, הגם שהוא לא ממפלגתך – סביר מאוד שהיה פה איזשהו הסכם מקביל, מישהו אמור לקבל משהו כדי ליישם את ההליך הזה.

חיים ביטון: אני לא יודע אם הסיכום המקביל הוא סיכום שהוא קביל או לא קביל, אני גם לא מכיר אותו, אבל ברור שזו לא דרך שיש לפעול בה.

חיים ביטון: ועל כך אני חושב, חברים, שעם כל הלחץ מקואליציה צרה שאין לה שום לגיטימציה, לא צריכים ואין זו הדרך הראויה לפעול בדרכים מהסוג הזה.

חיים ביטון: אני מקווה, מאוד מקווה, שהידיעה התקשורתית הזאת לא נכונה, אבל לצערי הרב, משום מה תחושותיי נעות במחשבה לכך שזה מה שקרה, לאור איך שהדברים מתנהלים.

חיים ביטון: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת חיים ביטון.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד – – –

אוריאל בוסו: מה לא נוכח?

מנסור עבאס: סליחה.

מנסור עבאס: סליחה.

חיים ביטון: לא רואים את הספרדים.

חיים ביטון: לא רואים אותם.

חיים ביטון: הם נעלמים.

אוריאל בוסו: לא, הוא לא נגד הספרדים.

אוריאל בוסו: לא, הוא לא גזען.

חיים ביטון: אמרתי "לא רואים", לא "לא רואה".

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחדד את דבריו של חברי חבר הכנסת חיים ביטון.

אוריאל בוסו: קודם כול, יש פה משהו לא תקין בעליל שישנה ועדה מסדרת, ואנחנו רוצים להביע שם את דעתנו, שהיא במקביל למליאה, ואנחנו נמצאים פה עכשיו.

אוריאל בוסו: אבל אני רוצה להסביר את העסקה שנרקמה כאן, ואולי היועץ המשפטי לממשלה גם צריך להתערב.

אוריאל בוסו: לפני יומיים חשפתי כאן מעל דוכן הכנסת – ואמרו לי: מה מקורותיך – שסגן השר אביר קארה לא מתפטר בשביל למנוע כניסתה של סטלה ויינשטיין.

אוריאל בוסו: אז העיתונאי יששכר זלמנוביץ' פרסם הערב במהדורה המרכזית בקול ברמה ששר האוצר ליברמן נפגש עם חבר הכנסת אביר קארה בתקופה האחרונה, ו"במהלך הפגישה ביקש ליברמן מקארה שלא להתפטר במסגרת החוק הנורבגי כדי לא להכניס את סטלה ויינשטיין".

אוריאל בוסו: וזה עוד לא כלום.

אוריאל בוסו: יתרה מזו, "ליברמן התחייב לקארה", על פי פרסום של זלמנוביץ', "כי בתמורה לכך יקדם רפורמות כלכליות שקארה יבקש לעצמאים".

אוריאל בוסו: עכשיו, היושב-ראש, אם אתה שומע את הדברים, אם זה היה איזה שר חרדי או מישהו אחר, ודאי שהייתה נפתחת חקירה משטרתית.

אוריאל בוסו: מדובר פה בעסקה אפלה, אבל כנראה שההסכמים בממשלה, ממשלת הריפוי והשינוי הנוכחית, הם לא רק מתחת לשולחן, הם גם בשחור.

אוריאל בוסו: הרבה יותר גרוע, כי מההתחלה אמרתי שסגן השר אביר קארה מתואם על מלא עם מר בנט, ולא יכול להיות שיש לו אי-הסכמות.

אוריאל בוסו: אבל כנראה ששר האוצר, שהוא גם יושב-ראש ועדת הכספים, גם יושב-ראש ועדת הרפורמות, יכול להבטיח כל דבר, כי הוא למעשה ראש הממשלה הכלכלי בממשלה הנוכחית.

אוריאל בוסו: לכן, אזרחי ישראל, תבינו עם מה אנחנו מתמודדים, מול איזו דורסנות של ממשלה וחברים מהכנסת שמנסים למנוע את דברם של חברי האופוזיציה בקול ברור.

אוריאל בוסו: אבל אנחנו לא נירתע ולא נימנע.

אוריאל בוסו: נמשיך הלאה להביע את דעתנו ולהציף את כל מה שאנחנו יודעים ומגלים עד שהממשלה הזאת תיפול.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אוריאל בוסו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש – אדוני ראש הממשלה, כפי שהתחילו.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, אני גם כבר התרגלתי, מנסור.

חיים ביטון: התרגלנו שכבר לא.

יצחק פינדרוס: התרגלתי, התרגלתי לקרוא לך ראש הממשלה, כי זה מה שכולם קוראים לך, אז אני בכיף ובפרנג'י, נותן לך את זה בכיף.

יצחק פינדרוס: תשמע, א.

יצחק פינדרוס: אני רוצה למחות על מה שקורה כאן.

יצחק פינדרוס: כרגע קראו לי במסדרת.

יצחק פינדרוס: נמצאים שם רוב חברי הכנסת, כי הקואליציה שדואגת למדינת ישראל מאוד מאוד מוטרדת ומנסה לעשות שם 98, בגלל שהם הסתבכו.

יצחק פינדרוס: הם היו עסוקים עם הדיינים אתמול כל הלילה.

מנסור עבאס: אתה יודע מה אנחנו עושים – – –

יצחק פינדרוס: יש בעיות קריטיות למדינת ישראל.

יצחק פינדרוס: הם היו עסוקים עם הדיינים אתמול בלילה, ושלשום בלילה הם היו עסוקים בנורבגי המורחב.

יצחק פינדרוס: אין צורך להאריך, פשוט אפשר לקחת את הנאומים של יאיר גולן על הנורבגי ולהגיד מה המשמעות שלהם.

יצחק פינדרוס: היו עסוקים בניסיון, אולי, שאפשר לקחת מנדטים ממפלגה אחת לשנייה, להוריד את המספר של הכלנתריזם ולהפוך אותם ל"גדעוניזם", שהם יהיו קצת יותר מוצלחים.

יצחק פינדרוס: אז אנחנו נמצאים פה בדיון באמת בעייתי מאוד, מול כנסת שבימים האחרונים – ראית –היו דיונים ערניים ופוריים, ואנחנו נמצאים כאן בסיטואציה הזאת בגלל אותה דורסנות.

מנסור עבאס: ברשותך, ברשותך.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לומר לך למה אני מאוד מאוד רגוע.

מנסור עבאס: ברשותך, חבר הכנסת פינדרוס.

מנסור עבאס: ביקשנו את רשימת חברי הכנסת בוועדה המסדרת.

מנסור עבאס: כל חבר כנסת שירצה לבוא בסוף הדיון – – –

יצחק פינדרוס: כן, אבל מחליפים אותם.

יצחק פינדרוס: גם אני הלכתי להחליף, ואני חוזר.

מנסור עבאס: אוקיי, אז לא צריך עכשיו להחליף.

מנסור עבאס: אנחנו נעשה את זה אוטומטית, ונשמרת להם הזכות – – –

יצחק פינדרוס: לחברים הקבועים בוועדה המסדרת – לידיעתכם, מנהלי הסיעות.

מנסור עבאס: כן.

יצחק פינדרוס: אבל אני רוצה לומר לך למה אני רגוע.

יצחק פינדרוס: זה שרומסים את כללי הדמוקרטיה – ואני שומע את נציגי הליכוד ונציגים של סיעות אחרות, וכולם נזעקים ונבהלים.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, רק דוגמה, בשביל להבין את המשמעות של הנורבגי: זה אומר ששרים בכלל לא יצטרכו להופיע בכנסת, ואת המשמעות של זה כולנו מכירים.

יצחק פינדרוס: בסדר, אבל אני לא נבהל.

יצחק פינדרוס: ב-1994, כשנחתם הסכם אוסלו, הייתי בביתר עילית.

יצחק פינדרוס: אני שמח שהשר עיסאווי פריג' נכנס, אז אולי הוא ידע על מה אני מדבר.

יצחק פינדרוס: ביהודה ושומרון גרו אז סדר גודל של 100,000 יהודים, 100,000 יהודים.

יצחק פינדרוס: כולם היו בטוחים שאוסלו הוא סוף ההתיישבות, סופה של ההתיישבות, לפי ההסכמים, פחות או יותר.

יצחק פינדרוס: עברנו מאז הקפאות – עברנו את אובמה ועברנו אין-ספור הסכמים.

יצחק פינדרוס: הייתה הקפאה בימי שרון, והבטיח וייסגלס לארצות הברית שהוא לא ייתן להזיז אצבע, כולל בשכונות ירושלים.

יצחק פינדרוס: אני לא יודע אם אתה מודע לזה, אדוני, אבל היום יש מעל חצי מיליון יהודים במקומות האלה, והיו 100,000 כשהיה נראה שנגמר הסיפור.

יצחק פינדרוס: תשאלו את יאיר גולן, הוא מכיר את הנתונים.

יצחק פינדרוס: הוא היה שם, חי את השטח יחד איתי.

יצחק פינדרוס: היינו יחד, כתף אל כתף, באותם מקומות.

יצחק פינדרוס: בסוף עם ישראל יותר חזק מכל הדברים האלה, גם מהרס הדמוקרטיה.

יצחק פינדרוס: אני לא אומר שהדמוקרטיה תשרוד, הדמוקרטיה לא בטוח תשרוד, אבל נצח ישראל ישרוד גם את הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: אני לא חושב שזה חורבן הבית כשקמה ממשלה של שקר.

יצחק פינדרוס: אני לא חושב שזה אסון כזה גדול.

יצחק פינדרוס: זה מגלה הרבה דברים שלא ידענו עליהם קודם.

יצחק פינדרוס: נדע את הדברים, נדע איך להתמודד, כולל עם התרגילים האלה, ובסופו של דבר עם ישראל יהיה יותר יהודי, יותר דתי, יותר עם קרבה למסורת, ויתחזק מהסיפור הזה.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יריב לוין – אינו נוכח; חברת הכנסת אורית סטרוק – אינה נוכחת; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת שמחה רוטמן – אינו נוכח; חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת; חברת הכנסת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת אבי מעוז – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב קיש – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אני מציע לצאת להפסקה.

יצחק פינדרוס: כולם בוועדה המסדרת.

מנסור עבאס: בסדר, לפני שאנחנו מסיימים את הרשימה – – –

יצחק פינדרוס: סיימנו.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: כל חבר כנסת שירצה לבוא, נאפשר לו זאת, אפילו אם קראנו את השם שלו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אלחרומי, שלוש דקות.

סעיד אלחרומי: תודה.

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני עליתי כאן כדי לברך את קבוצת הכדורגל ביישוב שגב שלום.

סעיד אלחרומי: זו קבוצה עם משאבים אפסיים, והיא הצליחה לעלות לליגה ב' לפני כמה ימים.

סעיד אלחרומי: אני רוצה לברך את מנהל הקבוצה והמאמן מוראד אבו בלאל ואת כל הצעירים שהתאספו ביחד, באמצעים מאוד דלים, ונתנו תקווה לעשרות, למאות, אפילו לאלפי צעירים בנגב, באזור שגב שלום, להתקדם גם בספורט.

סעיד אלחרומי: אני חושב שזאת דוגמה מאוד מאוד טובה שחייבים לציין אותה מעל הבמה הזאת.

סעיד אלחרומי: הצעירים האלה, יש להם, אדוני היושב-ראש, פוטנציאל עצום ופוטנציאל מצוין.

סעיד אלחרומי: הלוואי שקבוצות כדורגל בכדורגל הישראלי ישימו לב לכישרונות המדהימים האלה שנמצאים בקבוצות הנמוכות.

סעיד אלחרומי: אז שוב, כל הכבוד, קבוצת הכדורגל של שגב שלום.

סעיד אלחרומי: (אומר בערבית: תהיו בריאים, נערים, מוראד אבו בלאל, כל חברי הקבוצה וההנהלה וכל מי שעמד לצידה של קבוצת שגב שלום בעלייה לליגה ב'.

סעיד אלחרומי: אנחנו מעודדים ואנחנו רואים בכך הישג גדול, ובקרוב ליגה א', בשנה הבאה, אינשאללה.

סעיד אלחרומי: ) תודה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: יאיר, אתה רוצה לדבר?

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת יאיר גולן.

מנסור עבאס: אנחנו ניתן לחברי הכנסת שנמצאים באולם לדבר ואז נעשה הפסקה.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, במצב הנוכחות הנוכחי נראה לי שכדאי לעשות את ההפסקה לאלתר.

מנסור עבאס: בבקשה.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אולי אומר משהו לחבר הכנסת פינדרוס.

יאיר גולן: פינדרוס, חבר הכנסת פינדרוס, אני רוצה לדבר אליך, לומר לך כמה דברים.

יצחק פינדרוס: כן.

יצחק פינדרוס: אני תמיד שמח לשמוע אותך.

יצחק פינדרוס: לפחות אתה לא משקר.

יאיר גולן: תראו, באמת, אנחנו מבלים פה שעות ארוכות מדי יום, ארוכות מדי.

יאיר גולן: תכלית העניין הזה לא לגמרי ברורה לי, אבל בסדר, זה חלק מהמשחק הדמוקרטי, ואנחנו מקבלים את העניין הזה בהכנעה וברוח טובה.

יאיר גולן: אבל נאמרים פה דברים שבאמת הדעת לא סובלת.

יאיר גולן: ואני אומר לך, חבר הכנסת פינדרוס, הדת היהודית לא בסכנה.

יאיר גולן: לקרוא לממשלה הזאת ממשלת שמד – – –

יצחק פינדרוס: לא, זה היה עם ממשלת רבין, לא עם – – –

יאיר גולן: להציג איזושהי ממשלה חוקית במדינת ישראל, לגמרי חוקית, ככזאת שתקום על הדת היהודית ותהרוס פה את החיים היהודיים – באמת, זה לא נכון.

יאיר גולן: זה לא רק לא נכון; מילים, יש להן משמעות.

יאיר גולן: מילים משפיעות על תודעה של אנשים.

יאיר גולן: כשאנחנו יוצרים פחד, אנחנו יוצרים חרדה, אנחנו יוצרים שנאה.

יאיר גולן: כשאנחנו יוצרים שנאה, אנחנו מניעים אנשים לאלימות.

יאיר גולן: זה לא נכון.

יאיר גולן: אני פונה לחבריי בליכוד.

יאיר גולן: אני שמח, חבר הכנסת לוין, שנכנסת.

יאיר גולן: אתם מציגים את הממשלה כלא לגיטימית, ואתם יודעים שהיא לגיטימית.

יאיר גולן: הרי אתם עצמכם יכולתם להקים ממשלה יציבה, ממשלת אחדות לאומית משלכם, הליכוד וכחול לבן, בסבב ראשון ובסבב שני, בלי בעיות בכלל, אבל התעקשתם, באופן שאינו ברור, לא מחוור – ורק ניתן להעלות על הדעת השערות מהסוג האפל למה הייתה בחירה כזאת – לשמור על איזה בלוק מדומיין שככל הנראה, ככל הנראה, כל-כולו נועד להבטיח את יכולת ראש הממשלה לשעבר לייצר לעצמו נתיב חילוץ משפטי מהפרשיות שבהן הוא מסובך.

יאיר גולן: אז על מה אתם מלינים?

יאיר גולן: למה דה-לגיטימציה?

יצחק פינדרוס: על ההסכם הקואליציוני שהבאתם – – –

יאיר גולן: אני, מקובל עליי לחלוטין שיש פה ויכוחים, וויכוחים מרים, על תפיסת עולם.

יצחק פינדרוס: יאיר, לא מתאים לך.

יאיר גולן: מקובל לחלוטין שיש פה אנשים שרואים את עתידה של מדינת ישראל באופן שונה ממני.

יאיר גולן: אבל קמה ממשלה לגיטימית במדינת ישראל.

יאיר גולן: נכון ורלוונטי להתווכח עם עמדותיה, עם פעולותיה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

יאיר גולן: אבל ניסיונות הדה-לגיטימציה האלה הם לא לעניין, הם מסוכנים.

מנסור עבאס: משפט אחד, חבר הכנסת.

יאיר גולן: בסופו של דבר, אנחנו צריכים לחיות ביחד כאן, כולנו, אז בואו נעשה מאמץ, באמת, לשמור על המסגרת הזאת, הממלכתית, שמאפשרת את הקיום המשותף שלנו.

יאיר גולן: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יאיר גולן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת משה ארבל.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, כבוד השרה, אני מוכרח לומר, אדוני היושב-ראש, הפעם אני שמח שאתה נמצא על הדוכן ושחבר הכנסת אלחרומי נמצא כאן, אבל הפעם, בניגוד לנאום הקודם שלי, אני לצערי לא יכול לברך אתכם.

יריב לוין: ואולי – נכנס לכאן יושב-ראש ש"ס חבר הכנסת דרעי בדיוק בזמן כדי לשמוע – אדוני חבר הכנסת דרעי – דברים שאני חושב שחשוב לומר אותם מעל הדוכן הזה.

יריב לוין: רבותיי, לאורך שנים ארוכות היה כבוד הדדי, למרות כל חילוקי הדעות, כאשר אנחנו, האגף הימני של המשכן הזה, ובוודאי המפלגות החרדיות, כיבדנו מאוד את כל מה שקשור בדת האסלאם ובמנהגים המוסלמיים, בצורך לשמר את היכולת של הציבור המוסלמי בישראל לקיים את חייו הדתיים ואת מנהגיו – הקפדה יתרה.

יריב לוין: אני חושב שאדוני יודע את זה, וגם חבר הכנסת אלחרומי, שלא היה לו נעים לשמוע את הדברים ויצא מהמליאה, יודע את זה היטב.

יריב לוין: לאורך כל השנים, חבר הכנסת דרעי, זה גם היה הפוך.

יריב לוין: אני חושב שתמיד התנועה האסלאמית, על גלגוליה ושמותיה השונים כאן במשכן, תמיד כיבדה את היהדות וכיבדה את העקרונות הדתיים שחשובים, אני חושב, לכל יהודי, אבל הם חשובים במיוחד לציבור החרדי ולנציגים החרדים כאן בכנסת.

יריב לוין: כך היה תמיד.

יריב לוין: הדבר הזה נשבר היום לרסיסים באופן הכי בוטה שיכול להיות כאשר חבר כנסת מסיעת רע"מ, חבר הכנסת גנאים, הצביע כאן בעד חוק – – –

אריה מכלוף דרעי: וגם השני – – –

יריב לוין: וגם אלחרומי.

יריב לוין: חבר הכנסת אלחרומי, שמדבר בטלפון במליאה במקום לשמוע אותי.

יריב לוין: אתם שברתם כאן דבר שהייתה עליו הקפדה שנים ארוכות, ופגעתם, פגעתם בעקרונות ובערכים שחשובים לציבור הדתי ולציבור החרדי.

יריב לוין: ועל מה עשיתם את זה, חבר הכנסת אלחרומי?

יריב לוין: על מה עשיתם את זה?

יריב לוין: על כך שאפשר יהיה לקחת אנשים, נשים, בנות, ולגייס אותן לצבא.

יריב לוין: פשוט לא ייאמן.

יריב לוין: פתאום אתם, אכפת לכם שאפשר יהיה לגייס אנשים לצבא.

יריב לוין: עכשיו, הייתי רוצה לברך אתכם על השינוי הזה, אבל אני חייב לומר לכם שזה דבר קטן לעומת הפגיעה שאתם פגעתם באנשים שיושבים כאן, ובראשם הרב דרעי, שאף פעם לא נתן לפגוע ולו בפסיק בדבר שחשוב לציבור המוסלמי כדי לקיים את המצוות ואת ההלכות ואת התפיסה הדתית שלו.

יריב לוין: בפסיק.

יריב לוין: ההפך הוא הנכון.

יריב לוין: ואני אומר לכם, תסתכלו רק על הקציר של השבועיים הראשונים האלה שאתם יושבים בממשלה.

יריב לוין: תראו לאן הממשלה הזאת הולכת.

יריב לוין: אין לכם ולממשלה הזאת שום דבר משותף בשום נושא.

יריב לוין: ואני גם אומר לכם עוד פעם: תכף יגיעו דיוני התקציב.

יריב לוין: הינה, אני מבטיח לכם, לא יקיימו כלום ממה שהבטיחו לכם.

יריב לוין: תזכרו, אמרתי לכם את זה פה.

יריב לוין: יבזו אתכם, יעשו מכם צחוק, ואתם תישארו לדיראון עולם עם ההצבעות האלה, עם הפגיעה שפגעתם בברית שנמשכה פה, אני חושב, מימיה הראשונים של המדינה – שלא פוגעים במה שחשוב לכם מבחינה דתית ואתם לא נותנים יד לפגיעה למה שחשוב לציבור הדתי שיושב כאן ומיוצג כאן בכנסת.

דוד אמסלם: אבל הכסף עונה את הכול, אה?

דוד אמסלם: ראש הממשלה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

יריב לוין: אני חושב שאתם צריכים, באמת, לעשות מאזן אמיתי עם עצמכם לפני שיהיה מאוחר מדי.

יריב לוין: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יריב לוין.

מנסור עבאס: נקודה אחת.

מנסור עבאס: קודם כול, הוראת השעה – אני אתן לך, חבר הכנסת אריה דרעי, כן, כמובן.

מנסור עבאס: אתה הבא בתור.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: ההצבעה של חברי הכנסת הייתה בעצם על הפטור לבנות הדתיות.

קריאה: לא.

אריה מכלוף דרעי: לא.

אריה מכלוף דרעי: מנסור.

מנסור עבאס: שנייה, תנו לי להשלים.

אריה מכלוף דרעי: אין בעיה.

אריה מכלוף דרעי: זכותך להצביע מה שאתה רוצה.

אריה מכלוף דרעי: רק אל תחשוב אותנו לאהבלים, זה מה שאני מבקש ממך.

מנסור עבאס: לא אהבלים.

דוד אמסלם: אל תחשוב שאנחנו אהבלים.

דוד אמסלם: אנחנו מזרחים, נשמה.

דוד אמסלם: עלינו לא עובדים.

מנסור עבאס: העמדה שלנו ברורה בנושא הזה, ומי שהצביע מסיעת רע"מ התכוון לדבר הזה.

מנסור עבאס: אני דיברתי עם חברי הכנסת החרדים ואמרתי להם: הייתם צריכים להעיר לנו בנושא הזה.

מנסור עבאס: נקודה.

קריאה: – – –

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש – תנו לי, בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: היות שיריב, ידידי הטוב – – –

מנסור עבאס: אבל זאת הוראת שעה שהליכוד הכין, וממשלתו של בנימין נתניהו אישרה את זה, נכון?

מנסור עבאס: נכון, יריב?

אריה מכלוף דרעי: התחלת לעלות.

אריה מכלוף דרעי: אוקיי.

אריה מכלוף דרעי: טוב.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אז – – –

אריה מכלוף דרעי: אני יכול להתחיל?

מנסור עבאס: כן, בבקשה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אריה דרעי, שלוש דקות.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כנראה שמרוב שאני מבלה עם יריב בחודשים האחרונים אז כבר התחלנו גם להבין אחד את השני בטלפתיה.

אריה מכלוף דרעי: הוא לקח לי את הנאום, אבל הוא אמר את זה כמו אשכנזי.

אריה מכלוף דרעי: אני אגיד את הנאום שלי כמו ספרדי, בסדר?

אריה מכלוף דרעי: אז אולי השפה תהיה – אוי, סעיד אלחרומי הלך.

אריה מכלוף דרעי: חראם.

אריה מכלוף דרעי: למה?

דוד אמסלם: ראש הממשלה, הם יגידו לנו: הסגנון, הסגנון.

אריה מכלוף דרעי: כן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אריה דרעי, לא הוגן לחבר הכנסת סעיד אלחרומי.

מנסור עבאס: הוא הצביע, וכל הכוונות שלו – – –

אריה מכלוף דרעי: רגע, תן לי לדבר, אני עוד לא דיברתי.

אריה מכלוף דרעי: אחר כך עוד תוריד לי את זה מהזמן.

אריה מכלוף דרעי: מנסור – – –

מנסור עבאס: אני ממילא נדיב בזמן.

אריה מכלוף דרעי: בסדר גמור.

אריה מכלוף דרעי: קודם כול, אנחנו מדברים פה על חוק שקשור למשרד להגנת הסביבה, אז אני רוצה לומר שלמרות שאנחנו מדברים על החוק לפי הבקשה – שאני סומך עליה מאוד – של השרה לשעבר גילה גמליאל, שהיא הכינה את החוק והיא מכירה את החוק, ואנחנו אופוזיציה עניינית, בודקים לגופו של עניין.

אריה מכלוף דרעי: היא שכנעה אותי, הסבירה לי את החוק.

אריה מכלוף דרעי: אני כמובן לא אתנגד לחוק הזה, אבל אני בכל זאת עולה לדבר, ואני רוצה לומר ככה: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שאני מכבד אותך.

אריה מכלוף דרעי: אתה לא תשמע ממני אף פעם מילה, לא נגדך ולא נגד אף אחד אחר, באופן אישי.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר לך, אולי אומרים, למזרחים יש אותה מנטליות.

אריה מכלוף דרעי: קודם כול, המושג הראשון אצלנו זה כבוד.

אריה מכלוף דרעי: הכבוד – לא בגלל שאנחנו רודפים כבוד.

אריה מכלוף דרעי: יש גם כבוד של מי שאנחנו מייצגים.

אריה מכלוף דרעי: אני ציפיתי מכם שיהיה לכם כבוד בשני מובנים.

אריה מכלוף דרעי: כבוד, דבר ראשון – לכבד אותי כאדם דתי, כמו שאני כיבדתי אתכם מהיום הראשון שאני באתי כמנכ"ל משרד הפנים בגיל 27.

אריה מכלוף דרעי: התייצבתי באום אל-פחם כמנכ"ל משרד הפנים ואמרתי: אני מבקש סליחה על זה שהייתה אפליה למגזר הערבי, ומה אני מתחייב לעשות באפליה מתקנת.

אריה מכלוף דרעי: וכמעט פוטרתי ממשרד הפנים על האמירה הזאת.

אריה מכלוף דרעי: ואני מאמין בזה, וכמעט אף פעם לא קיבלתי קולות מהמגזר הערבי.

אריה מכלוף דרעי: עשיתי את זה בגלל שאני מאמין בזה.

אריה מכלוף דרעי: כולם נבראו בצלם, ואני מאמין בזה שצריך לעזור, בעיקר מי שגֵּר אצלך ומי שתושב אצלך.

אריה מכלוף דרעי: אני מאמין בזה, זה אמונה שלי, ואני אמשיך לעשות את זה, הכול.

אריה מכלוף דרעי: אבל אני יודע כל הזמן – מה זה משנה עכשיו הסברים?

אריה מכלוף דרעי: אתה מאמין יותר למרב מיכאלי ולנפתלי בנט או לאחרים.

אריה מכלוף דרעי: ועם כל הכבוד, אתה יודע למי אתה קרוב יותר מבחינה דתית.

אריה מכלוף דרעי: להם אתה מאמין שזה לא פוגע בנו?

אריה מכלוף דרעי: כשאתה רואה שהנציגים החרדים – כשמלכיאלי היום מסביר לווליד טאהא אצלך בוועדה המסדרת ואומר לו: תשמע, זה פוגע בנו, זה נגד הדעה של הרבנים שלנו, והוא מסתכל באוויר ומצביע כמובן עם הקואליציה.

אריה מכלוף דרעי: אז קודם כול, פגעתם בכבוד שלנו.

אריה מכלוף דרעי: דבר שני, אני גם רוצה שאתה תשמור על הכבוד שלכם.

אריה מכלוף דרעי: גם לי חשוב הכבוד שלכם.

אריה מכלוף דרעי: למי אתם עושים את כל הדבר הזה?

אריה מכלוף דרעי: למי?

אריה מכלוף דרעי: לאלה שבשבוע הבא ביום שני מעבירים פה בקריאה שנייה ושלישית חוק שאפשר לפצל מהליכוד ארבעה חברי כנסת, והארבעה האלה זה לא איזה מספר מזל, זה ארבעה בשביל להחליף אתכם, שלא יהיו תלויים יותר ברע"מ.

אריה מכלוף דרעי: איפה הכבוד?

אריה מכלוף דרעי: מילא בכבוד שלי אתם פוגעים, אבל איפה הכבוד שלכם?

יואב קיש: – – – הוא חושב שהם יתחשבו בהם כשהם יהיו בחוץ.

יואב קיש: זה מה שהוא חושב.

אריה מכלוף דרעי: יואב, תן לי.

אריה מכלוף דרעי: הוא לא מבין את השפה שלך, אתה אשכנזי, טוב?

אריה מכלוף דרעי: תן לי לדבר בשפה שלי.

יואב קיש: טוב, סליחה.

אריה מכלוף דרעי: חבר'ה, תנו לי.

אריה מכלוף דרעי: תנו לי, בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: אני באמת מדבר מתוך רגש, אז אתם מפסיקים אותי.

אריה מכלוף דרעי: אני באמת לא מבין.

אריה מכלוף דרעי: אני ותיק בבניין הזה, אני מכיר.

אריה מכלוף דרעי: ריבון העולמים, נותנים לך סטירה, מה זה?

אריה מכלוף דרעי: אתה הרי יודע מה המטרה של החוק.

אריה מכלוף דרעי: כל המטרה של חוק הפיצול – – –

מנסור עבאס: משפט אחרון.

אריה מכלוף דרעי: הבטחת לי שאתה – – –

מנסור עבאס: הינה, כבר שתי דקות.

מאי גולן: הפריעו לו.

אריה מכלוף דרעי: מה אכפת לך?

אריה מכלוף דרעי: כמה יש פה חברי כנסת?

אריה מכלוף דרעי: בחייאתכ, מה?

אריה מכלוף דרעי: תן לדבר.

אריה מכלוף דרעי: סוף-סוף משהו מעניין.

דוד אמסלם: נו, רק אנחנו שומעים.

דוד אמסלם: כל העובדים הזרים כבר בחוץ.

דוד אמסלם: רק אנחנו שומעים.

מנסור עבאס: אז אני מוכן לבלות איתכם עד הבוקר, בבקשה, אבל לסיים.

אריה מכלוף דרעי: לא, באמת, אני אומר את זה מתוך כאב.

מנסור עבאס: יש תקנות.

מנסור עבאס: הינה, יושב-ראש הכנסת לשעבר, הוא – – –

אריה מכלוף דרעי: אין לי בעיה.

אריה מכלוף דרעי: אין לי, אין לי בעיה.

אריה מכלוף דרעי: אני יודע מה זה הסכם – סליחה.

אריה מכלוף דרעי: אני יודע מה זה הסכם קואליציוני ואני יודע מה זה מחויבות קואליציונית.

אריה מכלוף דרעי: קודם כול, שריינת את עצמך בהסכם הקואליציוני שבדברים של מצפון, של דת וזה, יש לך חופש הצבעה.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שזה נושא שהיית צריך לעמוד על רגליך האחוריות ולהגיד: אני לא פוגע באחיי החרדים ובאחיי הדתיים, זה אצלי עיקרון.

אריה מכלוף דרעי: זה – דבר ראשון.

אריה מכלוף דרעי: דבר שני, ריבון העולמים, כאילו בשם המשמעת הקואליציונית אתה הולך להכות את עצמך שמשבוע הבא, ביום שני בלילה, זאב אלקין וגדעון סער לא יספרו אתכם יותר?

מנסור עבאס: לא, לא.

אריה מכלוף דרעי: זה מה שאתה הולך לעשות.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר לך, תקשיב לי טוב.

מנסור עבאס: אני בטוח שלא יהיו עריקים.

אריה מכלוף דרעי: אוי, אה, בסדר גמור.

אריה מכלוף דרעי: אבל למה?

אריה מכלוף דרעי: מנסור, לא כל דבר זה בדיחה.

מנסור עבאס: לא, לא בדיחה.

אריה מכלוף דרעי: אל תלמד מהאשכנזים את כל השטויות שלהם.

אריה מכלוף דרעי: תעשה לי טובה, אל תלמד מהם את כל הטריקים.

יואב קיש: דרעי, בסוף יחשבו שיש לך משהו עם האשכנזים.

יואב קיש: די.

יואב קיש: עזוב אותנו.

יואב קיש: די.

אריה מכלוף דרעי: די.

יואב קיש: די.

אריה מכלוף דרעי: די.

יואב קיש: די.

מנסור עבאס: טוב, אז תודה, חבר הכנסת אריה דרעי.

דוד אמסלם: אריה – – – התכוון לאשכנזים הצפונבונים.

מאי גולן: אשכנזים מהשמאל – – –

דוד אמסלם: לא הרגילים.

מנסור עבאס: אז חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: אה, כן?

מנסור עבאס: אוקיי, אחריו.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: בוא ניתן לאשכנזי בין שני מזרחים.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: יש פה רוב מזרחי.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, קודם כול, הרב דרעי, אני אשכנזי גאה, בסדר?

יואב קיש: כמו שהיה מזרחי גאה, אני אשכנזי גאה.

יואב קיש: אנחנו אחים.

יואב קיש: מי שלא הבין קודם, הכול ברוח טובה ובהלצה.

יואב קיש: הליכוד, גדלנו כולנו – אני אומר לכם, תראו, אתם יודעים מה?

יואב קיש: בכלל רציתי לדבר על נושא אחר.

אריה מכלוף דרעי: חבל לבזבז זמן על זה – – –

יואב קיש: צודק, צודק, אז מספיק, את הנושא הזה גמרנו.

אריה מכלוף דרעי: גמרנו.

אריה מכלוף דרעי: חלאס.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס – – –

אריה מכלוף דרעי: רק שאלה: אתה אשכנזי גאה במובן של גאה?

אריה מכלוף דרעי: שלא יחשבו, חלילה וחס.

אריה מכלוף דרעי: יואב, מנסור יוריד אותך מזה.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: צודק.

יואב קיש: אני צריך להתייעץ עם היושב-ראש, ושבוע הגאווה, אני חושב, עכשיו.

יואב קיש: האם חגגו במע'אר את שבוע הגאווה, היושב-ראש?

יואב קיש: כי זו מסגרת הקואליציה שלכם.

יואב קיש: אני מניח שדגלי גאווה במע'אר ובכפר קאסם – – –

דוד אמסלם: בג"ץ לא מרשה.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: ראית?

יואב קיש: היה על משרד החוץ.

מאי גולן: עד לפה.

דוד אמסלם: זה מה שנקרא "פוגע בסדר הציבורי".

דוד אמסלם: זה פוגע בסדר הציבורי.

דוד אמסלם: יהיה גאווה במע'אר – פוגע בסדר הציבורי.

יואב קיש: הליכוד היא מפלגה ליברלית, ואנחנו מכבדים כל אדם באשר הוא אדם, וגם את שבוע הגאווה אנחנו מכבדים, כמובן.

יואב קיש: אני מקווה שגם היושב-ראש שיושב על הכיסא שותף להרגשה שכולנו שווים, וגם האירוע של שבוע הגאווה צריך לקבל מקום וייצוג, גם במגזר הערבי.

יואב קיש: עכשיו אני רוצה להתייחס לנושא שנמצא היום די בכותרות, וזה נושא חוק איחוד משפחות.

יואב קיש: אני כולי תקווה שבאמת השרה שקד תפנים שהיא צריכה לבוא לשיתוף פעולה עם האופוזיציה ונלך לחוק ההגירה, אבל האמת, אני מבין ורואה שזה לא קורה.

יואב קיש: ודרך אגב, אין לי טענה לשרה שקד.

יואב קיש: היא עושה את העבודה שלה.

יואב קיש: היא נפגשה היום עם היושב-ראש חבר הכנסת מנסור עבאס, כך דווח, לראות איך ביחד מחוררים את מה שנשאר מהוראת השעה המחוררת שנקראת "איחוד משפחות".

יואב קיש: הלוואי, אמרתי, היינו הולכים לעשות את חוק ההגירה, אבל בחרה השרה שקד למכור את כל העקרונות שלה, למכור את כל מה שהיא מאמינה בו, והיא ישבה איתך.

יואב קיש: אז אני פונה אליך בשאלה, היושב-ראש: מה חוררתם היום בחוק איחוד משפחות?

מנסור עבאס: כן, אני אתן לך תשובה.

מנסור עבאס: היא הולכת בעקבות הרב אריה דרעי.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: אז אתה נותן לי את הזמן שלי ואחרי זה אתה תשיב לי בזה.

מנסור עבאס: הינה, משפט אחד.

יואב קיש: אז בבקשה, נשמע.

מנסור עבאס: נו, אמרתי: היא הולכת בעקבות הרב אריה דרעי.

יואב קיש: מי הולכת?

מנסור עבאס: שרת הפנים.

מנסור עבאס: הוא היה שר הפנים והיא שרת פנים.

יואב קיש: אוקיי, אז אני שואל אותך – – –

מנסור עבאס: הרב אריה דרעי טיפל בנושא הזה וקידם אותו קדימה.

יואב קיש: אז מה שאתה אומר – – –

קריאה: מה הוא אומר?

יואב קיש: הוא אומר שבחוק איחוד משפחות, מה שהיה הוא מה שיהיה.

יואב קיש: זה מה שאתה אומר.

יואב קיש: כי מה שהרב אריה דרעי עשה – אז מה שהיה הוא מה שיהיה.

מנסור עבאס: הרב אריה דרעי – – –

יואב קיש: רק שנייה.

יואב קיש: זאת אומרת שבעצם לא השגת שום הישג מהשרה שקד.

יואב קיש: מה תגיד לבוחרים שלך?

מנסור עבאס: אתה דואג לבוחרים – – –

יואב קיש: בוודאי.

יואב קיש: אתה הרי הבסיס לקואליציה הזו.

יואב קיש: אז הרשימה המשותפת הולכת להצביע נגד תפיסת עולמם, ואתה חי על האמירה שאמרת עכשיו, שמה שהיה הוא מה שיהיה.

יואב קיש: זאת אומרת, אתה הולך להסכים או להימנע – לא משנה, אם תימנע או תסכים זה אותו דבר.

יואב קיש: אתה הולך לתת להם, בלי שום הישג לציבור שלך, את המשך החקיקה שפוגעת בכם.

יואב קיש: אני אומר, אני רוצה שיהיה חוק-יסוד: ההגירה – יותר קשה, אבל שקד הולכת איתך.

אריה מכלוף דרעי: יואב, יואב, יואב, תנוח דעתך.

אריה מכלוף דרעי: אני מבטיח לך – – –

יואב קיש: היא נותנת לו הרבה יותר.

אריה מכלוף דרעי: לא.

אריה מכלוף דרעי: שהם יצביעו נגד.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: אני מסיים.

יואב קיש: משפט סיום.

מנסור עבאס: אני מאוד מודה לך על הדאגות, שנוכל להשיג הישגים לאוכלוסייה שלנו, לציבור שלנו.

מנסור עבאס: אנחנו תמיד עושים ככה שיעורי בית, בודקים מה הליכוד וש"ס וממשלת הימין נתנה, ואז עושים חיקוי.

יואב קיש: אם אתה עושה שיעורי בית, אז כמו שעבדתם עליהם בהסכם הקואליציוני – כי אנחנו לא נתנו כלום מכל מה שהובטח, ואתה יודע את זה – –

מנסור עבאס: כן, תודה.

מנסור עבאס: כן, תודה לך.

יואב קיש: – – ועבדתם על בנט ושקד, אז אתם כנראה עובדים עליהם גם עכשיו, כי אם אתה הולך בלי הישגים, אני חושב שמצבך קשה.

מנסור עבאס: תודה.

יואב קיש: ואני מכיר אותך לא כאחד כזה.

מנסור עבאס: תודה, חברי חבר הכנסת יואב קיש.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל, בבקשה.

מנסור עבאס: משה, תרשה לי, אני אתחיל להקפיד על הזמן.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת ולדימיר בליאק, ואז – חברת הכנסת גילה גמליאל.

משה גפני: אני גם אהיה – – –

מנסור עבאס: כן, כן, כמובן.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, אני אשמח מאוד שנזכה אם הממשלה המנופחת – שהשר שנמצא כאן, שר תורן, יכבד אותנו בנוכחותו במליאה ולא ביציע.

משה ארבל: אולי השר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל ירצה להיכנס.

משה ארבל: הוא בטלפון.

משה ארבל: אני חושב שזה לא מכבד ולא מכובד.

מנסור עבאס: כן, חבר הכנסת, השר.

משה ארבל: השר פורר, כשר תורן, בוא תשתתף בדיון, תשמע את העמדות.

משה ארבל: זה חשוב.

מנסור עבאס: האמת, גם שרים מהממשלה הקודמת היו עושים את זה, וכמה פעמים הפסקנו דיונים כדי שהם יחזרו לאולם.

דוד אמסלם: זה היה במקרים נדירים.

משה ארבל: אנחנו לא מצפים ליותר מדי.

דוד אמסלם: במקרים נדירים.

דוד אמסלם: אני יודע שבכל פעם אתה אומר: גם אתם, גם אתם – – – אז גם אתם.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, משנכנס השר פורר לאולם המליאה ואנחנו מתכבדים בנוכחותו – אנחנו מתכבדים בנוכחותך, השר פורר.

משה ארבל: אני אשמח רק אם תאפשר לי מבחינת הזמנים את שלוש הדקות.

משה ארבל: אנחנו באמת ביום עמוס בנאומים ובנושאים שבאמת מעוררים מחלוקת, ולפעמים מעוררים גם מדון.

משה ארבל: אני רוצה לומר כאן מעל הבמה החשובה הזאת: "מזמור לתודה, הריעו לה' כל הארץ, עבדו את ה' בשמחה, בֹּאו לפניו ברננה, דעו כי ה' הוא אלהים, הוא עשנו ולו אנחנו עמו וצאן מרעיתו.

משה ארבל: בֹּאו שעריו בתודה, חצרֹתיו בתהִלה, הודו לו, ברכו שמו, כי טוב ה' לעולם חסדו, ועד דֹּר ודֹּר אמונתו".

משה ארבל: החייל איציק סעידיאן, יצחק חיים בן לידיה, נותק ממכשירי ההנשמה, באמת הודות לתפילת רבים.

משה ארבל: הם באו ונכנסו אל הקודש פנימה, למרן רבי חיים קנייבסקי, שהאציל עליו מברכתו.

משה ארבל: חייל צה"ל שהגיע באמת למצוקה נפשית, לוחם שהגיע למצוקה נפשית קשה מאוד בשל הטיפול של המערכות – טיפול כושל של מערכות המדינה, מערכות הביטחון, בחיילים שהגיעו באמת לפוסט-טראומה למצוקות נפשיות – וניסה לשלוח יד בנפשו.

משה ארבל: ועכשיו, ברוך השם, הוא נותק ממכשירי ההנשמה.

משה ארבל: אנחנו מודים לקדוש ברוך הוא על הנס הגדול הזה ונושאים תפילה.

משה ארבל: מודים על העבר וצועקים על העתיד, שבעזרת השם, ישלח רפואה שלמה לכל החולים, ונשמע ונתבשר בשורות טובות, אמן ואמן.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה ארבל.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ולדימיר בליאק, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

ולדימיר בליאק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, האמת, התכוונתי לומר כמה מילים על שיתוף הפעולה היוצא-דופן באמת של הקואליציה והאופוזיציה, שהביא לאישור מתווה החל"ת הלילה, מתווה מאוזן וחשוב לבוחרים שלנו.

ולדימיר בליאק: אלא מה?

ולדימיר בליאק: בינתיים הגיע השר לשעבר ליצמן ולפני שעה קלה, מהדוכן הזה, הטיל ספק בידע שלי בשפה העברית.

ולדימיר בליאק: הרי קוראים לי ולדימיר.

ולדימיר בליאק: איך יכול להיות שאני יודע עברית?

ולדימיר בליאק: תראו, התחלתי ללמוד את השפה לפני 22 שנה, בגיל 25.

ולדימיר בליאק: לא היה קל, אך ניסיתי לעשות את המיטב בתנאים לא פשוטים.

ולדימיר בליאק: כיום אני יכול לומר בגאווה שהצלחתי.

ולדימיר בליאק: עכשיו, מדוע הצלחתי?

ולדימיר בליאק: ב-27 במאי השנה, ממש לפני חודש, פתחתי את עיתון גלובס בשפה העברית, והצלחתי לקרוא את הטקסט הבא.

ולדימיר בליאק: שימו לב: היועץ המשפטי לממשלה החליט להגיש כתב אישום, בכפוף לשימוע, נגד השר לשעבר יעקב ליצמן, על שיבוש הליכים והפרת אמונים.

ולדימיר בליאק: מדובר בשתי פרשות שבהן ניצל, לכאורה, ליצמן את מעמדו וכוחו השלטוני כדי לקדם אינטרסים של אנשים פרטיים, כשלפי החשד הוא עושה שימוש בכוחו משיקולים זרים וכנגד האינטרס הציבורי.

ולדימיר בליאק: קראתי ואפילו הבנתי כל מילה.

ולדימיר בליאק: אז שלום לך, אדוני השר לשעבר ליצמן.

ולדימיר בליאק: אני ולדימיר בליאק, בן 47, ואני יודע עברית.

ולדימיר בליאק: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ולדימיר בליאק.

מנסור עבאס: חברת הכנסת גילה גמליאל, ואחריה – חבר הכנסת משה גפני.

מאי גולן: הרשימה מעודכנת?

מאי גולן: איך אני אדע?

מנסור עבאס: אנחנו מעדכנים אותה.

מנסור עבאס: אנחנו רוצים לקיים את הישיבה וניתן הזדמנות.

מאי גולן: שלא נחכה סתם, אדוני היושב-ראש.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, שר החקלאות עודד פורר, חברות וחברי הכנסת, אנחנו נמצאים כאן בהצעת חוק עוד מתקופת היותי שרה במשרד להגנת הסביבה על מנת לדאוג לכל אותן רשויות מקומיות באשכולות במצב סוציו-אקונומי 1 עד 5.

גילה גמליאל: כפי שאנחנו רואים פה חדשות לבקרים, הממשלה הנוכחית מעלה באמת את כל מה שאנחנו עמלנו עליו גם בשנים הקודמות.

גילה גמליאל: אני שמחה שהאופוזיציה, באופן ענייני – כפי שגם ביקשתי מהם – לא תתנגד להצעת החוק הזאת, שמאוד חשובה ונכונה.

גילה גמליאל: היא תסייע גם לרשויות במצב סוציו-אקונומי נמוך לטפל באופן שוטף בפסולת ובהקמת התשתיות המתבקשות, ועל כך אני באמת מודה לחבריי וחברותיי באופוזיציה.

גילה גמליאל: אני חייבת לומר לך, כבוד היושב-ראש, שמעתי את השיחה הקודמת עם השר דרעי ומה שניסו להציג לך כאן הקולגות שלי.

גילה גמליאל: אתם די חדשים בפוליטיקה, וככאלה, הנאיביות לעיתים לא תמיד נותנת את אותותיה בהבנה איך המערכות עובדות כאן.

גילה גמליאל: כוח פוליטי, כפי שאתה שם לב, זה משהו שבבית הזה הוא בא והולך.

גילה גמליאל: מהר מאוד קל לאבד אותו, ברגע שלא מפעילים את שיקול הדעת הנכון.

גילה גמליאל: כפי שאתה רואה, כאן אין כללים, וכנראה גם אין חוקים.

גילה גמליאל: יש חוקים לחקיקה בכנסת, אבל לא בפן הפוליטי.

גילה גמליאל: אנחנו רואים כאן ראש ממשלה שהוא ראש הממשלה של כולנו.

גילה גמליאל: עם זאת, הוא נבחר עם שישה מנדטים.

גילה גמליאל: לא בהכרח הצד שאותו הוא מציג כרגע זה מה שהוא העביר לציבור שלו.

גילה גמליאל: כנראה, כל מה שמציגים לך זה לא בהכרח מה שיתבצע.

גילה גמליאל: אנחנו כאן, עינינו נשואות לנפלאות הפוליטיקה באשר היא.

גילה גמליאל: אנחנו מקווים לראות עידן אחר, של שינוי שיטת ממשל במדינת ישראל – שתכבד את הבוחרים והבוחרות, בוודאי ובוודאי את הרצונות שלהם, ושלא ניתן יהיה לבצע גנבות דעת באופן מחפיר מאוד, בטענות שווא, על מנת לממש אספירציות ורצונות אישיים להתקדמות באופן פרסונלי, אלא שמה שיהיה כאן זה לא מלחמות על אנשים אלא מלחמות על דרך, מלחמות על אידיאולוגיה, מלחמות על דברים שכולנו בבית הזה צריכים באמת לראות, וזה את הצרכים עבור הציבור שלנו, הציבור הרחב באשר הוא.

גילה גמליאל: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת גילה גמליאל.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה גפני, ואז – חברת הכנסת מאי גולן.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני הייתי מציע, חבר הכנסת מנסור עבאס, אדוני היושב-ראש, שאולי הם ייתנו לך לנהל את המשא ומתן על איך מנהלים פה את הדיונים.

משה גפני: זה נראה שאיתך זה יותר קל.

משה גפני: הרי אני רק ביקשתי – הייתי בוועדה המסדרת – ונתת לי.

משה גפני: חסכת המון זמן, בגלל שאחרת היינו מתחילים להתווכח – ועדה מסדרת, לא ועדה מסדרת.

משה גפני: עשית את זה מאוד פשוט.

משה גפני: אני לא זוכר, אדוני היושב-ראש, תקופה כזאת בכנסת.

משה גפני: אני זוכר את מערכות הבחירות, הייתי בהרבה מהן, והייתי אחרי זה, כאשר היה צריך לנהל את ועדות הכנסת והיה צריך להקים אותן וכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: לא זוכר תקופה כזאת.

משה גפני: היא פשוט לא תיאמן.

משה גפני: אנחנו בקושי העברנו פה איזה חוק או שניים או שלושה, אפילו, חוקים פשוטים, שבין היתר – למשל, בחוק על הרכב צריך את ועדת הכלכלה.

משה גפני: אין ועדת כלכלה.

משה גפני: אין.

משה גפני: למה?

משה גפני: בגלל שיושבים יום ולילה בגלל שאנשים לא יודעים להתגמש, לדעת לעשות דברים כמו שצריך.

משה גפני: אני אמרתי בנאום הקודם שלי: בגלל שאלקין צריך להיות חבר בוועדה למינוי דיינים אז הוא הופך את העולם, ודנים פה עוד פעם, ועוד לילה, ועוד בוקר, ועוד ועדה מסדרת, כדי לעשות ועדה למינוי דיינים שאלקין יהיה בתוכה.

משה גפני: אני רוצה להקדיש את הדקה או שתיים שנשארו לי לאילת שקד, השרה שהיום היא שרת הפנים, שכל הזמן היא הייתה זאת שמתחסדת, והיא מסבירה לנו שהיא לא נגד והיא בכלל לא רוצה ממשלת שמאל, והיא רוצה ללכת לממשלת ימין.

דוד אמסלם: עד היום היא לא רוצה.

משה גפני: כן, היא כל הזמן מגלגלת עיניים צדקניות לשמיים.

דוד אמסלם: היא עשתה חלה לשבת.

משה גפני: כן.

משה גפני: ואני, אדוני היושב-ראש, רוצה – –

דוד אמסלם: עשתה את החלה עם שומשום.

משה גפני: – – להקדיש את הנאום שלי – – –

דוד אמסלם: ראש הממשלה, אתה תקבל חלה לשבת עם שומשום.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: יש לי כמה דברים להגיד בעניין הזה, אבל יש עוד נאומים.

דוד אמסלם: ברור.

דוד אמסלם: ראש הממשלה.

משה גפני: אני רוצה להגיד, שלא תהיה טעות ושלא יחשבו שאנחנו לא מבינים את זה.

משה גפני: היא עמדה בראש ועדה שם, היא הייתה שותפה עם יאיר לפיד ב-2013 בוועדה, וגם אז היא גלגלה עיניים לשמיים ואמרה: אני לא מתכוונת, ובכלל; היא אמרה: למה עכשיו, בקדנציה האחרונה, אנחנו לא אפשרנו להם להיכנס?

משה גפני: אנחנו ביקשנו מראש הממשלה שהם ייכנסו, בניגוד למה שהם עשו לנו ב-2013, שזו דרכם.

משה גפני: אבל גם עכשיו, שלא תהיה טעות – אילת שקד, אני רוצה להגיד לך בשם הציבור החרדי: אנחנו מכירים אותך.

משה גפני: אנחנו יודעים מה כוונתך.

משה גפני: פחות אכפת לך מביבי.

משה גפני: פחות.

משה גפני: לא שאת לא רוצה לנקום בו, את רוצה, אבל פחות.

משה גפני: את יותר רוצה שאנחנו לא נהיה במוקדי ההשפעה.

משה גפני: זה בסדר, מותר בפוליטיקה לעשות את זה.

משה גפני: פעם אני נמצא במוקד ההשפעה, פעם את נמצאת במוקד ההשפעה.

משה גפני: אבל אל תעבדי עלינו.

משה גפני: אל תחשבי שאנחנו חושבים לרגע שאת מתכוונת – וזה מה שבנט, הסגן שלה, אמר: אני אדאג לציבור החרדי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: איזו אמירה, צריך לקבל עליה פרס ישראל.

משה גפני: לא האמנו לא לו ולא לה, דקה אחת לא.

משה גפני: הם התכוונו והם מתכוונים לרעתנו.

משה גפני: הם התכוונו אז, ב-2013, כשהיא עמדה בראש הוועדה שיאיר לפיד הקים.

משה גפני: היא עומדת מאחורי העניין הזה, היא ואלקין עומדים מאחורי העניין הזה, להדיר את החרדים, שלא יהיה לנו אפילו נציג, לא מהכנסת ולא מהממשלה, שלא נהיה בוועדה למינוי דיינים.

משה גפני: מילא עוד היו מדברים על ועדה לייצר טילים באיזשהו מקום והחרדים לא שם, אולי, אף על פי שחרדים נמצאים בתוך המערכות האלה, אבל נניח לעניין הזה.

משה גפני: אבל ועדה למינוי דיינים, שלא יהיה נציג חרדי אחד – –

מנסור עבאס: כן.

משה גפני: – – בגלל שאלקין צריך להיות, ואילת שקד צריכה לנקום בציבור החרדי, שהיא שונאת.

משה גפני: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת גפני.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מאי גולן.

מאי גולן: אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, מי שלא שמע – זה לא יתפוס כותרות, גם לא ידברו על זה כאן – אתמול פורסם על הסדר טיעון שנחתם עם מסתנן מסודאן שאנס באכזריות אלימה ובלתי נתפסת צעירה יהודייה באילת.

מאי גולן: אגב, הוא כבר הורשע בתקיפה, ובית המשפט עדיין מצא לנכון להקל על הפליט האומלל ולשחרר אותו לרחובות בתור פרס לנשות ישראל.

מאי גולן: הוא הבין שיש פה מערכת משפט רופסת, מערכת משפט שאין בה שום שיניים, שמגבה את הפשיעה במדינת ישראל, והוא אמר: ואללה, אני הפעם אשדרג את עצמי – אני אשדרג את עצמי לאונס.

מאי גולן: מה הקטע?

מאי גולן: האונס האכזרי הזה מצולם כולו מכל הזוויות במצלמות אבטחה.

מאי גולן: מה יגיד האדם הנורמלי?

מאי גולן: הוא יגיד: אם אונס כזה מצולם, הרי שהתיק נעול, סגור, ולא צריך אפילו לנסות לחפש פה ראיות.

מאי גולן: לא צריך להתאמץ.

מאי גולן: אבל רגע, בואו לא נשכח משהו מאוד מאוד אמיתי וקיים שיש לנו פה.

מאי גולן: הרי יש לנו פרקליטות שהיא אור לגויים, פרקליטות מיוחדת, ייחודית, שהחליטה ככה בהינף יד למחוק את עבירת האונס במסגרת הסדר הטיעון, ושלחה אותו, את הפליט האומלל הזה, לקורבן הבא שלו.

מאי גולן: אולי הפעם הוא ישדרג לרצח, מי יודע?

מאי גולן: הרי הוא צריך לשדרג את עצמו בכל פעם במדינת ישראל.

מאי גולן: אני רוצה לשאול רק שאלה אחת קטנה, פשוטה, תמה אפילו.

מאי גולן: אנחנו הרי בממשלת הריפוי, לא? ממשלת האיחוי, ממשלת זכויות האדם.

מאי גולן: הכי גדול – אנחנו בממשלת הפמיניסטיות, הפמיניסטיות הדגולות שיש לנו פה במדינה, שהן שרות בכירות עכשיו.

מאי גולן: איפה קול הזעקה הגדול שלהן?

מאי גולן: איפה הצעקה שלהן?

מאי גולן: למה הן לא שורפות את הרשת בציוצים ובפוסטים?

מאי גולן: למה הן לא זועקות את קול האונס האכזרי, האלים והמדמם הזה של צעירה יהודייה באילת?

מאי גולן: איפה תמר זנדברג, כבוד השרה?

מאי גולן: מרב מיכאלי?

מאי גולן: טוב, אל תפריעו להן, הן עסוקות.

מאי גולן: אחת עסוקה במזגן של הרכבות, והשנייה בלהרוס את השלום עם האמירויות.

מאי גולן: בכלל, זה קטע כזה שכולם נהנים להרוס את כל מה שממשלת הליכוד השאירה להם.

מאי גולן: אני רק שואלת, מעניין אם אותו שקט היה נשמר אם היה מדובר באיש ימין או חרדי, רחמנא ליצלן.

מאי גולן: תאמינו לי שזה היה פותח מהדורות, שלא לדבר על כך שלא הייתם יכולים לשמוע על שום דבר אחר.

מאי גולן: הרי אין גבול לצביעות בממשלה ההזויה הזאת.

מאי גולן: אין גבול.

מאי גולן: אבל עכשיו אפשר להיות רגועים, כי ממשלת בנט תעשה סדר.

מאי גולן: איך היא תעשה סדר?

מאי גולן: כשאותו בנט, שרכב על גל המאבק של דרום תל אביב שנים, נתן את המפתחות המסוכנים האלה – למי?

מאי גולן: תשאלו למי?

מאי גולן: לאבתיסאם מראענה.

מאי גולן: היא תהיה יושבת-ראש הוועדה לעובדים זרים, או יותר נכון – בואו נקרא לוועדה בשמה האמיתי: הוועדה לאזרוח מלא של העובדים הזרים במדינת ישראל.

מאי גולן: אז תהיו בטוחים, חברים, תהיו בטוחים, שהממשלה הזאת תגבה החלטות – – –

מנסור עבאס: כן.

מאי גולן: עוד דקה – שהממשלה הזאת תגבה החלטות הזויות כאלה, פסיכיות כאלה, כמו של הפרקליטות, כמו שחרור אנס סודאני אלים ומסוכן.

מאי גולן: זו המהות של ממשלת האטימות והניתוק, שתחזק עוד את שלטון הפקידים המשפטיים שמתאפשר בהיעדר שלטון וממשלה אמיתית בישראל.

מאי גולן: זו ממשלת הבובות של נפתלי בנט, שנותנת לפקידות המשפטית לנהל את המדינה.

מאי גולן: הכול כמובן ברוח המינוי הפמיניסטי של איסמן, הכול ברוח המפקד.

מאי גולן: מילא שמי שקראו לעצמם ימין איבדו את הזהות שלהם, מילא הם היו רק עם שישה מנדטים, אבל אתם במחנה השמאל, אתם, אתם איבדתם את הערכים שלכם לגמרי, למרות שאם באמת חושבים על זה, שום ערך לא היה לכם חוץ ממכנה אחד משותף – –

מנסור עבאס: תודה.

מאי גולן: – – וזה השנאה לנתניהו.

מאי גולן: אני מסיימת.

מאי גולן: נשים נאנסות ואתן, מרב ותמר, שותקות.

מאי גולן: מתנחלים, כפי שאתם מכנים אותם, מגיעים להסדר, ואתם שותקים בשמאל.

מנסור עבאס: תודה.

מאי גולן: עוד משפט.

מאי גולן: נפתלי בנט, שנוא נפשכם, הוא ראש הממשלה הימני הקיצוני, ואתם שותקים.

מאי גולן: בקיצור, ממשלת הכלום והשום דבר.

מנסור עבאס: תודה.

מאי גולן: לא ימין אמיתי לא שמאל אמיתי.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מאי גולן.

מאי גולן: הינה, משפט אחרון.

מאי גולן: מה שכן אמיתי – –

מנסור עבאס: כמה פעמים?

מאי גולן: – – זה שבאופן ודאי מדובר בממשלת השנאה – –

מנסור עבאס: תודה.

מאי גולן: – – ודינה של ממשלת השנאה הזאת הוא להיגמר בשנאה.

מאי גולן: השאלה – כמה נזק עוד ייגרם למדינת ישראל.

מאי גולן: אני מקווה שנצליח למנוע אותו, בעזרת השם, לפני שיהיה מאוחר מדי.

מאי גולן: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מאי גולן.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קרן ברק, את מוותרת?

מנסור עבאס: בבקשה.

דוד אמסלם: – – – ראש הממשלה, תכבדי אותו.

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל, תעשי לו כבוד.

קרן ברק: אתה יודע מה, אני אפנה אליו, יש לי משהו לשאול אותו.

דוד אמסלם: – – – אני מכבד אותך מפה עד – – –

מנסור עבאס: שלוש דקות.

קרן ברק: אני מתלבטת אם לקרוא לך כבוד היושב-ראש או ראש הממשלה בפועל, כמו חבריי.

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל.

מנסור עבאס: קרן, את תמיד היית ממלכתית.

קרן ברק: אני ממלכתית, זה לא סותר.

קרן ברק: גם לקרוא לך ראש הממשלה בפועל זה לא בגנאי, זה כבוד.

דוד אמסלם: אמרתי לך, ראש הממשלה בפועל.

דוד אמסלם: תפתח את המילון, תראה מה זה ממלכתי, אמרתי לך – שמאלני.

דוד אמסלם: אתה לא שמאלני, אתה אסלאמיסט.

קרן ברק: לא, הוא אמר שאני ממלכתית, וזה לא נכון.

קרן ברק: שמאלני זה לא ממלכתי.

מאי גולן: נו, אתה רואה, מנסור, לא היה שווה להוריד אותי.

קרן ברק: אבל אתה יודע מה, אני אנצל את הבמה הזאת לשאול אותך כמה שאלות.

קרן ברק: אתה לא חייב לענות, כי אתה יושב-ראש, אבל לי יש שאלה: ביום של ההשבעה, כשהיינו פה והייתה השבעה, ואז אחרי זה כולנו התחלקנו לראיונות ואני ישבתי בריאיון בגלי צה"ל; ואז הסברתי להם שביום ההשבעה הגשתי הצעת חוק, תיקון לחוק-יסוד: הממשלה, שהנשיא יוכל להטיל את הרכבת הממשלה רק על אחת משתי המפלגות הגדולות.

קרן ברק: ביום ההשבעה הגשתי את החוק הזה, כדי לא ליצור מצב שמישהו שאין לו את אמון הציבור וממפלגה קטנה, יהיה ראש הממשלה.

קרן ברק: אבל היה לי יותר חשוב – אמרתי:

קרן ברק: גם אם הסיפור הרע הזה שבנט, שלא קיבל את אמון הציבור, הוא ראש הממשלה, גם אם זה קורה, לי היה חשוב מה קורה הלאה, מה קורה בהמשך השלטון שלנו כמדינה דמוקרטית.

קרן ברק: האם בן אדם שרוצה להיות ראש ממשלה – עד היום בן אדם שרצה להיות ראש ממשלה, מה הוא עשה?

קרן ברק: הוא הלך לאחת המפלגות הגדולות, חרש את השטח, כבש את המצביעים, ביקש את אמונם ובא ואמר: בואו, אני רוצה להיות ראש המפלגה הגדולה ביותר, ומכאן הוא גדל להיות ראש הממשלה.

קרן ברק: מה שקרה כאן טרף את כל הקלפים, כי בן אדם שבמקום לעשות את מה שאמרתי עכשיו, ללכת ולהיכנס למפלגה גדולה ולהתחיל מלמטה ולעלות למעלה, יבוא ויגיד: למה אני צריך את כל כאב הראש הזה?

קרן ברק: אני לא אגיד כלום.

קרן ברק: יש בי קצת כריזמה, אני מפלגה של ארבעה מנדטים, לא אגיד למי אני מצביע, ומכאן אני אהיה ראש הממשלה.

קרן ברק: זו סכנה לדמוקרטיה, מבחינתי.

קרן ברק: ואז הם שאלו אותי: זה מה שמעניין אותך בחוקי-היסוד?

קרן ברק: מה עם חוק-היסוד של פיצול ארבעה להקמת סיעה?

קרן ברק: ואז אמרתי, ביום ההשבעה: נראה לי שזה סתם ספין של הקואליציה.

קרן ברק: לא יכול להיות.

קרן ברק: הרי כל בר-דעת מבין שלא יכול להיות מצב – מנסור, תקשיב לי רגע – – –

מנסור עבאס: אני מקשיב לך.

קרן ברק: לא יכול להיות מצב שרע"מ תצביע בעד חוק כזה.

קרן ברק: הרי חוק פיצול המפלגות הוא חוק שאומר: רע"מ, אנחנו הולכים להחליף אתכם בארבעה חברי כנסת אחרים, זה החוק, ולכן אמרתי ביום ההשבעה שזה סתם ספין של הקואליציה.

קרן ברק: הם מנסים להפחיד אותנו, אבל בפועל רע"מ לא יתמכו בחיים בחוק כזה, כי החוק הזה מוציא אותם מהקואליציה.

קרן ברק: זה היה לי כל כך ברור כשמש, וגם המראיינים בגלי צה"ל לא ידעו מה להגיד לי.

קרן ברק: הם לא חשבו על זה בכלל, ומאז אני מדברת על זה – הם לא חשבו על האופציה הזאת.

קרן ברק: ולכן אני שואלת אותך, באמת – אני מחזיקה ממך בן אדם נבון, אנחנו מיודדים, היינו ביחד סגני יושב-ראש הכנסת תקופה ארוכה, ביחסים טובים: איך יכול להיות שאתם תומכים בחוק שכל מה שהוא אומר זה: בואו תמצאו לי מחליף, למפלגה שלנו?

קרן ברק: אתה לא רוצה לענות לי?

מנסור עבאס: תודה לך, חברת הכנסת קרן ברק.

מנסור עבאס: אני אענה לך – – –

קרן ברק: בפרטיות או עכשיו?

מנסור עבאס: בפרטיות.

קרן ברק: טוב, תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: כן, אנחנו הודענו במסדרת שאנחנו לקראת הצבעה ושהישיבה צריכה להיפסק.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להגיד לכם שקודם באתי מהוועדה המסדרת.

דוד אמסלם: כרגיל, הבריונים גם זרקו אותנו מהוועדה.

דוד אמסלם: כרגיל.

דוד אמסלם: הפעילו את סעיף 98.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לכם מה הסעיף הזה.

דוד אמסלם: אני, כיושב-ראש הקואליציה, מעולם לא הפעלתי את הסעיף הזה.

דוד אמסלם: תמיד באתי בדין ודברים עם האופוזיציה.

רם בן ברק: – – –

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: תזכור תמיד – אני רק אומר:

דוד אמסלם: אני שמח על מה שאתם עושים, בגלל שהרי יום אחד לא תהיו פה, ואז אנחנו ניקח את זה.

רם בן ברק: – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אתה מפריע לי.

מנסור עבאס: כן, חבר הכנסת רם בן ברק.

דוד אמסלם: אחרי זה תעלה, תדבר כמה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: אני רק אומר: זה כתוב ומצולם.

דוד אמסלם: לכן, כשניקח את זה עוד שלושה צעדים קדימה – לא בג"ץ-שמג"ץ, זה לא יעזור.

דוד אמסלם: ככה נחליט, ויכול להיות שלא ניתן לכם בכלל לדבר.

דוד אמסלם: זה הסיפור.

דוד אמסלם: אז אתם תרגישו עכשיו בריונים, על הסוס.

דוד אמסלם: הינה, אין בעיה.

דוד אמסלם: אתם פשוט לא מבינים כמה מהר מתחלפים בצדדים.

דוד אמסלם: אתם שוברים כל נוהג בכנסת.

דוד אמסלם: שמתם בוועדות אנשים שמעולם לא היו בכנסת.

דוד אמסלם: גב' סילמן לא יודעת מה זה לנהל ועדה בכנסת, בוודאי לא ועדה כזאת, בוודאי לא יושבת-ראש קואליציה – אין דברים כאלה; אתה מביא אנשים שהיו פעם, שמבינים קצת – וכנ"ל לא טופורובסקי.

דוד אמסלם: לכן האלימות היא פשוט בלתי נתפסת.

דוד אמסלם: תמיד אמרתי שהשמאל זה האנשים הכי אלימים, הכי בריונים והכי מושחתים במדינת ישראל, ואתם מראים את זה הלכה למעשה.

דוד אמסלם: אפילו מהמקפצה אתם לא מנסים לעשות את זה, לכאורה אפילו, אצטלה, ככה, אולי.

רם בן ברק: שאלה, חבר הכנסת אמסלם – – –

דוד אמסלם: עכשיו, אני רוצה לומר לך, אדוני ראש הממשלה בפועל – – –

מנסור עבאס: תהיה ממלכתי.

דוד אמסלם: יש לי עוד שתי דקות.

רם בן ברק: הוא ייתן לך עוד חצי דקה.

רם בן ברק: רק לשאול שאלה.

דוד אמסלם: בבקשה.

רם בן ברק: אתה מודע לזה שהגענו להסכם שבסופו של דבר לא אישרו אותו בהנהלת האופוזיציה.

רם בן ברק: הגענו להסכם, כולם הסכימו, ובסוף נתניהו אמר: לא, לא מסכים.

רם בן ברק: אז כן הייתה הידברות, כן הייתה הידברות, כן הייתה הסכמה, ובסוף – – –

דוד אמסלם: סעיף 98 מגדיר את זמן הדיון.

דוד אמסלם: אז אני מודיע לך, אני מעולם לא הפעלתי אותו – – –

רם בן ברק: בסדר, הגענו להסכמות, כי עם השמאל אפשר לדבר, עם השמאל אפשר להגיע להבנות.

רם בן ברק: איתכם לא.

מנסור עבאס: דוד, אבל איימתם להפעיל אותו והגעתם לסיכומים.

מנסור עבאס: אני הייתי בכמה מקרים.

דוד אמסלם: אתה לא היית בארבע השנים שאני וביטן היינו פה.

דוד אמסלם: אני לא הפעלתי אותו מעולם, מעולם.

דוד אמסלם: תמיד התווכחנו ובסוף הגענו לעמק השווה.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאני אומר "עמק השווה", זה 56 שעות דיון שנתנו פה.

דוד אמסלם: מיקי לוי לבד עמד כאן שבע שעות, לבד, רק הוא.

דוד אמסלם: אני לא מדבר כרגע על 10 שעות, 12 שעות.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: יש דמוקרטיה.

דוד אמסלם: אצלכם אין דבר כזה.

דוד אמסלם: זה מוטבע בכם, האלימות מוטבעת בכל אחד מכם.

אלון שוסטר: אבל לא אני והוא.

דוד אמסלם: לא, בכולכם.

דוד אמסלם: זה מוטבע.

דוד אמסלם: אתה אפילו לא מבין – אני, גם כשאני יכול, אני לא עושה.

רם בן ברק: – – –

דוד אמסלם: אני, כשניהלתי את ועדת הפנים, הוצאתי אולי חמישה אנשים במשך שלוש שנים, שנתיים וחצי, חמישה-שישה מקרים.

דוד אמסלם: אצלכם זה קורה בעשר דקות.

דוד אמסלם: מה נראה לך, לא באו ח"כים חדשים – – –

רם בן ברק: אמסלם, אתה יודע, כשאתה אומר משהו, זה לא בהכרח אומר שזה נכון, לצערי.

רם בן ברק: למשל, את סעיף 98 הפעילו מספר רב של פעמים – – –

דוד אמסלם: אבל אני מודיע לך – דרך אגב, גם היושב-ראש לא יודע.

דוד אמסלם: גם הוא לא היה איתנו בכנסת כאשר – – –

מנסור עבאס: למי אתה מתכוון?

דוד אמסלם: היושב-ראש.

דוד אמסלם: גם הוא פה שנתיים.

דוד אמסלם: אני מדבר איתך כשאני הייתי יושב-ראש הקואליציה – – –

רם בן ברק: מי, מיקי לוי?

דוד אמסלם: שנייה, מסביר לך.

דוד אמסלם: היינו פה ארבע שנים תמימות – מעולם לא הפעלתי את הסעיף.

דוד אמסלם: הייתי יושב-ראש הקואליציה – מעולם לא הפעלתי אותו הלכה למעשה.

דוד אמסלם: תבדוק אותי, דרך אגב.

דוד אמסלם: יש פרוטוקול, תבדוק.

רם בן ברק: אבל מעולם לא היית יושב-ראש הכנסת.

דוד אמסלם: אני הייתי יושב-ראש הקואליציה.

דוד אמסלם: יושב-ראש הקואליציה מחליט אם להפעיל את הסעיף או לא, לא יושב-ראש הכנסת.

רם בן ברק: אז אני אומר לך בוודאות שהגיעו להסכם יחד עם – – – שלכם ובסופו של דבר חזרתם בכם מההסכם, אז לא הייתה לנו ברירה.

רם בן ברק: זאת האמת – – –

דוד אמסלם: רם בן ברק, הכול שקר וכזב.

דוד אמסלם: החבר'ה שלכם לא מקבלים שום החלטות, הם לא יודעים לקבל.

דוד אמסלם: אנחנו קיבלנו מסגרת עכשיו – – –

רם בן ברק: – – – שאני צודק.

דוד אמסלם: אז אני אומר לך שלא.

דוד אמסלם: 500 שעות דיון היו לפי הפרוטוקול.

דוד אמסלם: אנחנו רוצים להתכנס, בטח לא לשלוש שעות.

דוד אמסלם: דרך אגב, מעולם לא היה פער כזה.

דוד אמסלם: אז אנחנו רוצים עשר שעות, ובסוף נתכנס לשש שעות, שבע שעות.

דוד אמסלם: אבל לא משנה, תראה דיון של הגב' סילמן – – –

מנסור עבאס: כמה סיכמתם בוועדה?

דוד אמסלם: לא יודע, לא היה אפשר להתווכח.

דוד אמסלם: היא עדיין עם הפטיש, רק מוציאה אנשים.

דוד אמסלם: היא אפילו לא מבינה את האירוע.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה, רבותיי, לגעת בשני נושאים.

מנסור עבאס: אז אתה נמצא בתוספת זמן.

דוד אמסלם: לא, לא, לא, סיכמנו.

דוד אמסלם: עד עכשיו זה היה פרוצדורה.

מנסור עבאס: דקה אחת.

מנסור עבאס: דקה?

מנסור עבאס: כמה צריך יותר?

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל, הרי אני מכבד אותך.

דוד אמסלם: דיברנו פה, תפעיל את השעון עוד הפעם.

מנסור עבאס: ניתן לך עוד שתי דקות.

דוד אמסלם: מה קרה, יש לך פה איזה אלפיים איש?

דוד אמסלם: פעם הייתי מתקרקר – תאמין לי, אם אני יושב-ראש ואתה שם, נותן לך רבע שעה: דבר, הינה.

דוד אמסלם: מה, אנחנו לוקחים זמן של מישהו?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר, אדוני, ראש הממשלה בפועל, תקשיב, שר החוץ נסע עכשיו לאמירויות לפתוח שגרירות.

דוד אמסלם: צילם את עצמו במטוס.

דוד אמסלם: כנראה מישהו צילם אותו.

דוד אמסלם: הוא לא יודע לעשות סלפי – עם האוזניות, הכול, משחק אותה כאילו הוא עכשיו איש חשוב.

אלון שוסטר: כאילו הוא ביבי.

דוד אמסלם: איש חשוב.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתם באמת מחקים את ראש הממשלה, אלה שנכנסים עם הספרים וכו'.

דוד אמסלם: לא חשוב.

דוד אמסלם: אבל כשהצבענו – תתפלא – על ההסכם, הוא לא הצביע.

דוד אמסלם: הוא עצמו לא הצביע בכנסת בעד ההסכם.

דוד אמסלם: עכשיו, הוא צריך לנסוע לשם ולהסביר להם למה הוא לא הצביע.

דוד אמסלם: הוא העליב אותם, הוא לא רצה את הסכם השלום.

דוד אמסלם: אז זה רק מראה לך מי זה הבן אדם: בן אדם שהיה בצה"ל בעיתון במחנה, ראה את הגדר של הקריה; בן אדם, אני לא בטוח שהוא עשה בכלל אי פעם בחייו מילואים; בן אדם שבקושי גמר 12 שנות לימוד ועכשיו הוא שר החוץ של מדינת ישראל.

דוד אמסלם: גם לא מצביע לזה, זה בן אדם באמת חסר בושה.

דוד אמסלם: אז תשלח את המנכ"ל שלך.

דוד אמסלם: הרי לא הצבעת, העלבת אותם.

דוד אמסלם: תשלח את המנכ"ל שלך, הרי אתה לא באירוע, אתה התנגדת לאירוע.

דוד אמסלם: אני, דבר שאני מתנגד, אני לא הולך אליו, אני שולח מישהו אחר.

דוד אמסלם: זה – 1. 2.

דוד אמסלם: לגבי ההתבטאות של צבי האוזר.

דוד אמסלם: אנחנו שמענו את צבי האוזר אומר לקטי שטרית – – –

רם בן ברק: כל סיעת יש עתיד – – – בירכה על ההסכם.

רם בן ברק: למה סתם להגיד?

רם בן ברק: גם הצביעה בעד ההסכם, גם – – –

דוד אמסלם: מי?

דוד אמסלם: הוא לא היה פה.

רם בן ברק: כל סיעת יש עתיד.

דוד אמסלם: הוא לא היה פה.

רם בן ברק: אם באותו זמן מישהו כן היה או לא היה במליאה – – –

דוד אמסלם: הוא לא היה פה.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לך סוד קטן.

רם בן ברק: אז עם כל הכבוד.

דוד אמסלם: בוא אני אספר לך.

דוד אמסלם: אתה יודע מה, בוא אני אראה לך מי זה יושב-ראש המפלגה שלך.

דוד אמסלם: ראש הממשלה נתניהו היה אמור – –

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

רם בן ברק: ראש הממשלה לשעבר נתניהו.

דוד אמסלם: אתה לא רוצה – אני לא אספר לך.

רם בן ברק: אני מבקש שתקפיד.

דוד אמסלם: לא חשוב, נשמה – – –

רם בן ברק: ראש הממשלה לשעבר נתניהו.

דוד אמסלם: בוא נסכם, מר בן ברק: אני אגיד מה שאני רוצה ואתה תגיד מה שאתה רוצה.

רם בן ברק: לא, אני מתקן אותך, כי לו אתה קורא ראש ממשלה בפועל, וזה – – –

דוד אמסלם: אני אומר, אל תתקן אותי.

דוד אמסלם: אין צורך.

דוד אמסלם: תגיד מה שאתה רוצה.

רם בן ברק: אני רוצה שתדייק.

מנסור עבאס: כן, חבר הכנסת דוד אמסלם, משפט אחד.

דוד אמסלם: למה משפט?

מנסור עבאס: יש תקנון לכנסת.

דוד אמסלם: אבל אז מה?

דוד אמסלם: אני מסביר לך.

מנסור עבאס: תסתכל, פעמיים הפעלתי את השעון.

דוד אמסלם: אבל אנחנו מדברים.

דוד אמסלם: עכשיו, אני רוצה לומר דבר כזה.

מנסור עבאס: אוקיי, יאללה.

דוד אמסלם: כשראש הממשלה היה צריך לנסוע לשליחות בארצות הברית, היה צריך קיזוז, והיינו 61, 59.

דוד אמסלם: אני יושב-ראש הקואליציה.

דוד אמסלם: אני בא למר לפיד ואומר לו: ראש הממשלה צריך קיזוז כדי לנסוע לארצות הברית.

דוד אמסלם: הוא אומר לי: לא נותן.

דוד אמסלם: אמרתי לראש הממשלה: הוא לא נותן.

דוד אמסלם: הוא אומר לי: טוב, אני אדבר – אמרתי לו: בוא תדבר איתו.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאתם רואים פריים בטלוויזיה ששניהם יושבים פה, על שני הכיסאות פה, זאת השיחה הזאת.

דוד אמסלם: הבוס שלך, לא אכפת לו ממדינת ישראל, לא נתן, עד שלא הלכתי לאביגדור ליברמן ואמרתי לו: תשמע – הוא אמר לי: אם זה לשליחות לאומית, בבקשה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אז תודה.

דוד אמסלם: אתה, תבין עם מי יש לך עסק.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: עם בדיחה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

עודד פורר: הוא לא מבין – – –

קריאה: כן, כן.

קריאה: כל עוד אנחנו לא – – –

מנסור עבאס: אנחנו מנהלים את זה בגמישות ובפרגמטיות.

דוד אמסלם: אתה רואה?

דוד אמסלם: אנחנו מאפשרים לך את הגמישות.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש – – –

מנסור עבאס: אורלי, חברת הכנסת אורלי, אני יודע שאת ממלכתית.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל זה אני שואלת אותך איך היית מעדיף.

מנסור עבאס: כן.

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל, אני יודע, תסמכי עליי.

אורלי לוי אבקסיס: דודי.

דוד אמסלם: אתה יודע שהחברים שלך מבקשים ממני שהם לא יקראו לך ככה, אלה מהצד השני שלך.

מנסור עבאס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש – – –

דוד אמסלם: – – – נחת רוח.

מנסור עבאס: כן, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: התחלתי קודם, בנאום הקודם, להעלות איזושהי סוגיה.

אורלי לוי אבקסיס: אז באמת גם העליתי את הסוגיה של הדיור הציבורי, ומי כמוך יודע שזה אחד הדברים והנושאים הראשונים שבהם נגעתי כשנכנסתי לכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה בהחלט לא היה הנושא היחיד, היו הרבה נושאים נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי גם יושבת-ראש השדולה לצדק חלוקתי, ביחד עם חברי מיקי זוהר ועם עוד חבר נורא יקר, שלצערי הרב לא נמצא כאן, כי הוא שילם את המחיר על היותו חבר בשדולה לצדק חלוקתי.

אורלי לוי אבקסיס: קוראים לו יוסי יונה.

אורלי לוי אבקסיס: ויוסי יונה, יש לו כנראה איזשהו חוש צדק פנימי, והוא, מעבר לזה שהוא היה נמצא במחנה שמדבר על האידיאלים ועל חזון ועל הרצון לעשות צדק וצמצום פערים – – –

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: הוא היה בחור טוב.

דוד אמסלם: דרך אגב, חייבים להגיד פרופ' יוסי יונה.

דוד אמסלם: פרופסור.

אורלי לוי אבקסיס: פרופסור, הח"כ לשעבר.

דוד אמסלם: אף פעם לא קראו לו פה פרופסור.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע שייעדו אותו בכלל להיות איזה מכונאי, הוא סיפר לי.

אורלי לוי אבקסיס: רצו לשלוח אותו לחינוך מקצועי.

אורלי לוי אבקסיס: אמרו: זה מה שיצא ממנו.

אורלי לוי אבקסיס: למזלנו הרב ולמזלו, ואולי גם – אבל הוא היוצא מן הכלל שמעיד על הכלל, כי הדרך מאוד מאוד קשה כשמייעדים אותך למקום מסוים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל למה אני הזכרתי אותו?

אורלי לוי אבקסיס: כי כאב לו העיוות הזה, שבמדינת ישראל יש קטע כזה ש-600,000 איש יושבים על 86% מהקרקעות במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה לא רק שהם מתיישבים במקומות האלה – אני אספר לכם שכל ה-92% האחרים מתגוררים ברשויות שתופסות פחות מ-14% מהשטח.

אורלי לוי אבקסיס: אבל רוב שטחן של המועצות האזוריות חולש לא רק על שטחים חקלאיים – ואנחנו זוכרים את בג"ץ הקרקעות, שאמר שהקרקע היא משאב מאוד מאוד יקר, ולכן גם כשאנחנו באים לחלק איזושהי חלוקה, צריך להביא בחשבון את הצדק החלוקתי.

אורלי לוי אבקסיס: בג"ץ הקרקעות, לצערי הרב, נשאר אות מתה בכל מה שאנחנו דנים בו.

אורלי לוי אבקסיס: לאורך השנים לא יצקו לזה תוכן; אמרו: זה באמת פסק דין מאוד תקדימי, אבל מעבר לזה לא עשו הרבה.

אורלי לוי אבקסיס: רוב שטחן של המועצות האזוריות חולש על שטחים חקלאיים, שטחי אש, מחנות צה"ל, שמורות טבע, פארקים, אבל בין לבין צצו אלפי מפעלים, קניונים, מרכזים מסחריים, בתי מלון, שמניבים כסף רב.

אורלי לוי אבקסיס: הארנונה שהמפעלים משלמים להם נכנסת ישירות לקופות המועצות האזוריות, ונוצר מצב אבסורדי שעיירות פיתוח, רשויות ערביות גם ומועצות שלידן – המועצות האזוריות שוחות בכסף, העובדים והקונים והצרכנים מגיעים לאזורי מסחר האלה, שמן הסתם ממוקמים איפה?

אורלי לוי אבקסיס: איפה שיש הרבה שטחים.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן מי שנהנה מהכסף הזה זה אוכלוסייה מאוד מאוד מצומצמת ואליטיסטית.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אתן לך דוגמאות.

אורלי לוי אבקסיס: בנתניה מצטופפים 190,000 תושבים על 29,000 דונם.

אורלי לוי אבקסיס: לידה, המועצה האזורית חוף השרון ודרום השרון חולשות – 36,000 תושבי המועצות האזוריות דרום השרון וחוף שרון חולשים על כ-150,000 דונם, שכוללים מאות מפעלים ואת כל מרכזי הבילוי והקניות הנוצצים שלאורך כביש החוף.

אורלי לוי אבקסיס: ב-9,800 הדונם של כפר סח'נין גרים היום 27,000 תושבים.

אורלי לוי אבקסיס: לידם, ב-180,000 הדונמים של המועצה האזורית הסמוכה, משגב, גרים 23,000 תושבים.

אורלי לוי אבקסיס: משגב כוללת גם את אזור התעשייה תרדיון, הסמוך לסח'נין.

קריאה: זה נכון.

אורלי לוי אבקסיס: בדימונה מתגוררים 40,000 תושבים על 172,000 דונם; בערד – 23,000 תושבים על 93,000 דונם.

אורלי לוי אבקסיס: במזרח לשתי הערים, על שטח של 1.6 מיליון דונם, משתרעת המועצה אזורית תמר, ויש בה שישה יישובים: עין גדי, עין תמר, נווה זוהר, הר עמשא, חצבה ונאות הכיכר.

אורלי לוי אבקסיס: המונים.

אורלי לוי אבקסיס: כולם ביחד – כמה, דודי?

אורלי לוי אבקסיס: כמה אנשים?

אורלי לוי אבקסיס: תזרוק.

אורלי לוי אבקסיס: נו, כל מספר זוכה.

דוד אמסלם: איפה?

דוד אמסלם: באזורים – – –

אורלי לוי אבקסיס: על 1.6 מיליון דונם, המועצה האזורית תמר – –

קרן ברק: מה?

קרן ברק: מה השאלה?

קרן ברק: לא הבנתי.

אורלי לוי אבקסיס: – – 1,300 איש.

אורלי לוי אבקסיס: 1,300 איש.

אורלי לוי אבקסיס: רוב שטח המועצה אומנם לא מיושב – – –

דוד אמסלם: זאת המועצה, לדעתי, הכי העשירה בארץ – – –

אורלי לוי אבקסיס: אז יפה מאוד.

מנסור עבאס: כן, חברת הכנסת אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: השטח כולל את מפעלי ים המלח, את כימיקלים לישראל ובתי מלון, שמשלמים ארנונה של 65 מיליון שקל בשנה, שזה שליש מהתקציב של דימונה וזה ממש 50% מהתקציב של ערד.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, תגיד לי, אפשר לחיות עם האי-צדק הזה?

מנסור עבאס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: ניסינו לשנות.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה אמרו ליוסי יונה, חברי הקיבוץ?

אורלי לוי אבקסיס: מה אמרו?

אורלי לוי אבקסיס: פעם אחרונה שאתה רואה את הכנסת מהספסלים.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתה לא לוקח את החוק שהגשנו לצדק חלוקתי, לגבולות, לקביעת גבולות חדשים, אתה תראה את הכנסת מערוץ הכנסת, 99.

אורלי לוי אבקסיס: אתה חושב שלא סגרו איתו חשבון?

אורלי לוי אבקסיס: איפה יוסי יונה היום?

אורלי לוי אבקסיס: הוא היה חבר כנסת מאוד חרוץ, אבל כנראה שבישראל הראשונה, באליטות, גם להיות יונה וגם להיות דעתן זה קצת יותר מדי.

אורלי לוי אבקסיס: ועוד לבוא ולהגיד להם: חבר'ה, לא רק לדבר צדק – גם לעשות צדק, זה היה יותר מדי.

אורלי לוי אבקסיס: ואת ההבטחה שלהם הם קיימו.

אורלי לוי אבקסיס: הוא הקים איתי את השדולה, אבל הוא שילם את המחיר של אותם אנשים שאכפת להם מהחוג המאוד-מאוד-מאוד מצומצם שלהם, אם אתה גם בצבע הלא-נכון, ואוי ואבוי, יש לך דעה אישית, ואתה לא מתקפל בפני הכוח והמשטר המפא"יניקי של פעם, שהוא קיים גם היום – והיום ביתר שאת הוא מציץ ויוצא החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: אז היום מה רוצים לעשות בהסכמים הקואליציוניים?

מנסור עבאס: היא מסתבכת.

אורלי לוי אבקסיס: אני אביא אליך, לוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, למה אני מספרת לך, עבאס, אדוני היושב-ראש?

קרן ברק: דרך אגב, זה לטובתך, כל מה שהיא אומרת.

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך, כי אני מתכוונת להביא את זה לוועדת הפנים שלך, ואתה, יש לי הרגשה שיש לך איזשהו חוש צדק בסיסי.

אורלי לוי אבקסיס: ובסיפור הזה, בוא ננסה לראות, לא רק להכשיר את היישובים שלכם וזה, אלא גם להבין את התחושה שכל אותם – אני לא אקרא להם ילידים, אבל תושבי עיירות הפיתוח, הילדים שלהם, של כל אותן עיירות שהם בנו אותן – –

דוד אמסלם: – – – צודקת במובן זה.

אורלי לוי אבקסיס: – – כ-reservoir של כוח עבודה זול.

אורלי לוי אבקסיס: הרי רצו להיפטר מהערבים בתור כוח עבודה בקיבוצים.

אורלי לוי אבקסיס: מה עשו?

אורלי לוי אבקסיס: הביאו את המזרחים והקימו עיירות פיתוח ליד.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, אנחנו הפכנו להיות העבדים החדשים שלהם, והיום העיירות נחנקות – אין להן גבול, אין להן לאן להתפשט.

אורלי לוי אבקסיס: בכל הרחבה אנחנו צריכים להתחנן לקיבוצים שיסכימו, תמורת מיליונים, לשחרר קצת קרקעות כדי שהילדים יוכלו לקנות בהמון כסף את הזכות לגור ליד ההורים שלהם.

מנסור עבאס: כן, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו נמשיך בזכות דיבור הבאה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

מנסור עבאס: היה נעים לשמוע אותך, אורלי, חברת הכנסת אורלי.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך משהו, ראש הממשלה בפועל: האחריות שלך היא לכלל האזרחים במדינת ישראל, לא רק לערבים.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: אבל – – –

דוד אמסלם: תזכור, אתה צריך לדאוג לכלל האזרחים.

דוד אמסלם: אתה ראש הממשלה.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, שנים על גבי שנים הייתם, מ-77' עד היום הליכוד בעצם בשלטון.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא יודע איזה כוח יש להם.

מנסור עבאס: למה לא תיקנתם את זה?

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב – – –

דוד אמסלם: – – – אבל אתה ראש הממשלה בפועל.

מנסור עבאס: 40 שנה.

דוד אמסלם: אמרתי לך, אתה ראש הממשלה בפועל.

מנסור עבאס: זה לא הספיק לכם כדי לתקן את – – –

דוד אמסלם: – – – תכניס להסכם הקואליציוני – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

דוד אמסלם: ראית, איך שנכנסת – נתן לך תשובה.

דוד אמסלם: תדאג גם ליהודים קצת, מנסור.

אורלי לוי אבקסיס: מנסור, אנחנו צריכים לבוא אליך עכשיו לבקש חלוקת גבולות מחודשת?

אורי מקלב: האמת שאני חזרתי בגלל שידעתי שיש לי – אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת – חבר הכנסת אמסלם, אתה הזמנת אותי לדבר, והאמת היא שאני חזרתי לכנסת אפילו שהייתי בדרך לבית שמש, ואמרתי: אמרו שיש לנו תפקיד, ואנחנו, יש לנו עכשיו משימה, אז אנחנו צריכים לעמוד במשימה.

דוד אמסלם: נכון.

אורי מקלב: אנחנו לא מקילים ראש בשום עבודה, בין שזה קואליציה, בין שזה אופוזיציה.

אורי מקלב: אופוזיציה זה באמת תפקיד שאין מתן שכרו בצידו, אבל זה תפקיד אחראי מאוד.

אורי מקלב: אנחנו רואים בזה אחריות מאוד גדולה.

אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד לך את מי רציתי לנחם.

אורי מקלב: רציתי לנחם את משפחת אהרוני.

אורי מקלב: משפחת אהרוני איבדה ילד ביום חמישי שעבר, בחור בן 13 ומשהו, בגיל הזה שבין ילדות לנערות.

אורי מקלב: הוא הלך עם הכיתה שלו לטיול, לא רחוק – אולי כן לקחו טנדר, לא לקחו טנדר, אבל זה אפילו מרחק הליכה מבית שמש, איזה סוג של פארק – ולצערנו היה שם איזה מקווה מים שנוצר בעקבות העבודות בכביש 38.

אורי מקלב: והילד הזה, יכול להיות שתפס ראשנים בבקבוקים ובא לקחת את זה בחזרה כי הוא שכח את זה, וכנראה, אף אחד לא יודע, הוא טבע, ומצאו אותו רק למוחרת.

אורי מקלב: והיינו בתוך העניין.

אורי מקלב: אני הכרתי את המשפחה גם בנסיבות רפואיות, הצלחנו להציל את הילד שלהם, בן שנה, לפני שנה, אבל לא כאן המקום.

אורי מקלב: אני רק רוצה לדבר בהקשר הזה על הסכנות שאורבות לנו יום-יום.

אורי מקלב: עכשיו ראינו שילד בן שש טבע.

אורי מקלב: האסונות האלה הם דברים של גזרת שמיים, אבל הם בידי אדם, הם לא היו צריכים לקרות.

אורי מקלב: אלה רשלנויות של חברות שעובדות בפיתוח ולא ערות ומשאירות ככה דברים שהם מסוכנים – פעם זה ברזל ופעם זה איזה מקווה מים – וקורים אסונות, ואנחנו צריכים לקחת על עצמנו את הדבר הזה.

אורי מקלב: אני רוצה בכל אופן – אני שולח את תנחומיי.

אורי מקלב: לא הצלחתי להגיע למשפחת אהרוני, אבל אני שולח את תנחומיי למשפחה הזאת, שלא ידעו עוד צער ושהמקום ינחם אותם בנחמת ציון וירושלים.

אורי מקלב: אבל באמת, השיח עכשיו במסדרונות – אנחנו כן נמצאים, לא נמצאים, בוועדה המסדרת.

אורי מקלב: אני בכל אופן מעמיד את עצמי בין הוותיקים כאן, אדוני היושב-ראש, במשכן הזה.

אורי מקלב: ראינו, היינו גם באופוזיציה והיינו גם בקואליציה, ואני גם מודע לזה שאנשים ברחוב, יש שרואים באופן חיובי, יש כאלה שרואים באופן פחות חיובי; בעיניהם עבודת האופוזיציה והצעקות – למה יושבים, למה מדברים – כל אחד והטעם שלו, וזה לגיטימי מאוד.

אורי מקלב: אבל אני מדבר עכשיו בתוך הבית שלנו, אנחנו כקואליציה ואופוזיציה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שהתפקיד של האופוזיציה, מה שנשאר לה זה להקשות.

אורי מקלב: אני לא חושב שצריך לחבל בעבודת הקואליציה, לא צריך לחבל.

אורי מקלב: גם אנחנו היינו בקואליציה ולא ראינו דברים שחשבנו שזה חבלה.

אורי מקלב: אבל זה שאתה מקשה על עבודת הקואליציה, במיוחד בדברים שאתה חושב שהם רומסים את הזכויות, רומסים את המחויבויות לציבור – בין שהוא בחר, בין שלא בחר.

אורי מקלב: וכשאנחנו מדברים על סדרי דיון – אתמול בלילה, אדוני היושב-ראש, הייתי בוועדה המסדרת.

אורי מקלב: אני יודע שאתה מנסה להורות ולהוביל למהלכים שכן יהיו תקינים, אני יודע שאתה משקיע בזה מאמץ.

אורי מקלב: אני חושב שהתחלנו לא טוב, ואולי עכשיו הזמן.

אורי מקלב: התחלנו לא טוב, בחוסר אמון.

אורי מקלב: לא היה צריך ככה להתחיל.

אורי מקלב: היה צריך להתחיל לא באופן דורסני גם מצד הקואליציה, בכמה דברים שהיה נראה שאפשר עכשיו לעשות הכול.

אורי מקלב: ולכן, אני חושב שהאופוזיציה היום גם הלכה קצת רחוק, גם צעד רחוק.

אורי מקלב: אני חושב שזה התפקיד שלך, ואני רוצה לעזור לך בזה – אני יודע שאתה משקיע מאמצים – כן להגיע לסוג עבודה שהיא מובנת בין קואליציה לבין אופוזיציה, כדי שהאופוזיציה תעשה את העבודה שלה.

אורי מקלב: והאופוזיציה, אני אומר את זה בכנות, לא תמיד האופוזיציה היא הומוגנית כל כך – ואני מסיים; יש אופוזיציות שלא תמיד יכולות להגיע לדעה אחת.

אורי מקלב: אבל לאופוזיציה הזאת יש מעלה מבחינתנו, שיש לה הומוגניות, היא יכולה להגיע להסכמות ולהצבעות ולפעילות משותפת.

אורי מקלב: מצד שני, אנחנו גם יודעים שהקואליציה היא לא כזאת, בקואליציה יש פערים, והאופוזיציה, תפקידה לקחת בקיעים ולהרחיב אותם, אבל הכול צריך להיות במידת הסבירות, בסדרי דיון.

מיקי לוי: קירבתי את הלבבות – – – קראתי לשני הצדדים אליי – – –

דוד אמסלם: דבר למיקרופון, שנשמע.

אורי מקלב: המיקרופון סגור.

אורי מקלב: נראה לי שהמיקרופון שלך כבוי.

מיקי לוי: אני אומר שקירבתי בין שני הצדדים, אפילו הבאתי אותם אליי.

מיקי לוי: שוחחתי בערב, בלילה, כמה פעמים עם שני הצדדים, אתמול ושלשום.

מיקי לוי: הכרחתי לתת יותר חברי כנסת בוועדות, יותר בוועדות עצמן.

מיקי לוי: הכרחתי אותם גם לשבת.

מיקי לוי: היום אמרתי:

מיקי לוי: לכו תגיעו לפשרות על סדרי דיון, אני לא רוצה ללכת ראש בראש.

מיקי לוי: אתמול לא אישרתי את המשך הדיון בנושא – – –

אורי מקלב: חוק הדיינים?

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: חוק הדיינים.

מיקי לוי: ידעתי שזה מרגיז צד אחד.

מיקי לוי: אני לא נתתי אישור להמשיך בדיון הזה, ואכן, הדיון הזה הופסק.

מיקי לוי: אני מנסה לעשות איזונים, לא תמיד בהצלחה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, קודם כול, כל הכבוד בנושא של הדיינים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאתה גילית פה יותר רגישות מכל החברים שלך.

מיקי לוי: לא שמעתי, אני מתנצל.

אורי מקלב: היא מחמיאה לך בנושא הדיינים והמעורבות שלך, אבל זה למשל דוגמה של חוק – – –

מיקי לוי: אז אני אתמול לא אישרתי לקואליציה ולא לממשלה להמשיך בדיון הזה, ידעתי שזה מרגיז.

מיקי לוי: אמרתי שאני רוצה להוריד את גובה הלהבות.

מיקי לוי: ניסיתי להגיד: בואו ותגיעו לסדרי דיון.

מיקי לוי: נדחה – קחו שניים-שלושה, נסיים אותם, נלך לשבוע הבא.

מיקי לוי: הגיעו לסיכום.

מיקי לוי: אני לא הייתי בסיכום עצמו, אז אני לא יכול להעיד – – –

אורלי לוי אבקסיס: אבל היושב-ראש, הגיעו לסיכום, והיום חזרו בהם מהסיכום.

מיקי לוי: אני מכריח את שני הצדדים לשבת כל הזמן.

אורי מקלב: אני הייתי גם אתמול ב-01:30, כשהוועדה המסדרת הייתה אמורה לסיים את הדיונים שלה, ואז מעלים דברים חדשים על סדר-היום, והייתה הבטחה, הייתה הבטחה והייתה הבנה – – –

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע, כשהיו הבטחות היינו עומדים בהן.

דוד אמסלם: נשברים פה כל הכללים.

אורי מקלב: חבר הכנסת אמסלם – – –

דוד אמסלם: מעולם לא הייתה אלימות.

דוד אמסלם: עזוב, אתה יודע את זה.

דוד אמסלם: אתה לבד כאן

דוד אמסלם: דיברת שעות על גבי שעות – – –

אורלי לוי אבקסיס: מיקי – – –

אורי מקלב: אנחנו אמרנו קודם שאף אחד לא – – – יכול להתחרות איתו.

דוד אמסלם: אני מעולם לא הפעלתי את סעיף 98, אתה גם יודע את זה, בגלל שזה לרגעים קשים.

דוד אמסלם: באמת, זה לנקודות – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אני רק אגיד את זה, ואני לא – – –

דוד אמסלם: תראה, עוד לא שבוע וחצי.

דוד אמסלם: אני הוצאתי חמישה אנשים בוועדת הפנים במשך שלוש שנים.

מיקי לוי: בארבעה חודשים הפעילו שבע פעמים את סעיף 98.

דוד אמסלם: אני מודיע לך, הגברת כאן מוציאה בחצי שעה בערך 20 איש.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: תראה, תראה מה קורה פה.

דוד אמסלם: קרקס.

דוד אמסלם: עכשיו, תזכור, אני אמרתי את זה לרם בן ברק: הכול מצולם – – –

מיקי לוי: ראיתי את כל מה שאמרת לו.

דוד אמסלם: הכול מצולם, הכול כתוב.

מיקי לוי: ראיתי.

דוד אמסלם: העסק – אתה יודע, מחליפים פה צדדים מהר.

מיקי לוי: סתם, אם מתנהלת שיחה שקטה, אתה יודע כמה פעמים הפעילו 98 בארבעה חודשים?

מיקי לוי: שבע פעמים.

דוד אמסלם: אין בעיה.

מיקי לוי: בארבעה חודשים.

דוד אמסלם: אבל אתה יודע, ואתה היית גם בקדנציה הקודמת: כשאני וביטן היינו, כמעט לא הפעלנו את זה אף פעם.

מיקי לוי: הידברות שווה הרבה יותר מאשר ראש בראש, והכרחתי את שני הצדדים לשבת.

דוד אמסלם: אבל תראה מה קורה.

מיקי לוי: לא יותר מזה.

מיקי לוי: אמרתי מה להעביר לאופוזיציה ביחס לחברי כנסת בוועדות.

דוד אמסלם: אבל אדוני היושב-ראש, אתה היושב-ראש.

מיקי לוי: כן, אבל בנושאים של הסכמים בין אופוזיציה לקואליציה הכנסתי את עצמי.

דוד אמסלם: אתה יודע מה, אני אתן לך דוגמה.

דוד אמסלם: אפילו שאתה מאשר דיונים בתוך המליאה, הרי זה גם היה נדיר.

מיקי לוי: לכן גם את זה אני מגביל.

דוד אמסלם: תסתכל מה קורה כאן בשבוע וחצי.

מיקי לוי: לכן גם את זה – – –

דוד אמסלם: אתה שבועיים פה, תראה מה קורה.

דוד אמסלם: אני עכשיו אומר ליושב-ראש, רק אני אתן לך דוגמה.

מיקי לוי: סדרי דיון עדיפים בעיניי.

דוד אמסלם: אני אומר למנסור עבאס: תשמע, אני עכשיו צריך לדבר אבל אני צריך להיות בוועדה המסדרת, אז אתה תשים אותי בסוף, ואם אני עוד לא מגיע אז תעצור שנייה כדי שיקראו לי.

מיקי לוי: זו הייתה ההוראה.

אורי מקלב: אבל בואו נהיה כנים – – –

מיקי לוי: ההוראה שלי הייתה שכל מי שלא הספיק לדבר ונמצא במסדרת, יבוא וידבר.

דוד אמסלם: מיקי, אבל תבין מה קורה כאן.

דוד אמסלם: אנחנו כמעט מעולם – – –

מיקי לוי: אני מנסה לעשות איזונים, זה לא תמיד פשוט.

דוד אמסלם: אתה תבין.

דוד אמסלם: זה בשבועיים.

דוד אמסלם: לא היה דבר כזה שעשינו דיון תוך כדי מליאה.

דוד אמסלם: נדיר.

מיקי לוי: היה.

דוד אמסלם: אני אומר לך, נדיר.

אורי מקלב: אבל חבר הכנסת אמסלם, אינו דומה הדיון עכשיו בוועדה המסדרת, שיש בזה היגיון – – –

מיקי לוי: הלכנו לוותיקים, ליועצים המשפטיים – – –

דוד אמסלם: נדיר, לא עושים את זה כל יום; לא עושים את זה כל שבוע.

דוד אמסלם: זה פעם ב-.

אורי מקלב: נכון, אבל אני רוצה כן להגיד.

אורי מקלב: אני באתי לכאן להגיד שהדברים האלה, קוראים לזה פעולת תגמול – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, אם אפשר – משפט סיכום.

מיקי לוי: ניהלנו כאן איזה שיח נחמד.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, לפני כן.

אורי מקלב: אני העליתי אותו כי אני חושב שיש בזה חשיבות.

אורלי לוי אבקסיס: מקלב, שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה זוכר, גם אני וגם אתה היינו ח"כים מאוד פעילים בוועדת הכספים.

אורלי לוי אבקסיס: היינו עושים להם שם פיליבסטרים ומגישים הסתייגויות, אבל כשהגענו לסיכומים, כיבדנו אותם וכיבדו את הסיכומים מהצד השני.

מיקי לוי: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקרה אתמול זה קטסטרופה.

אורלי לוי אבקסיס: הגיעו לסיכומים.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל זה לא המשיכו, אתה יודע, להציג הסתייגות-הסתייגות.

אורי מקלב: הם סיימו מאוד מהר, שעה.

אורלי לוי אבקסיס: הם סיימו בעשר דקות.

אורלי לוי אבקסיס: אחרי שהצד של הקואליציה קיבל את מבוקשו – שלא ישבו כל הלילה, כמו שאנחנו העבדנו אותם כשהיינו חברים בכספים; הסכימו, הורידו לעשר דקות דיון בוועדת הכספים כדי לשחרר את הח"כים, שיוכלו לנוח – היום אומרים להם: מה שסיכמנו לא עובד.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים על הסיכום להפעיל את 98.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא הוגן.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא הוגן.

מיקי לוי: צד אחד אומר כך, צד אחד כך.

מיקי לוי: הבאתי את שני הצדדים, דיברתי עם חבר הכנסת ביטן אצלי במשרד, יחד עם חבר הכנסת אשר.

מיקי לוי: שמעתי את הצד הזה, קראתי לצד השני.

מיקי לוי: אני מנסה להושיב את שני הצדדים יחד.

מיקי לוי: אתמול הצלחתי להושיב את השר המקשר יחד עם יריב ויחד עם ביטן, הייתה כבר התקרבות, עם נתונים הרבה יותר טובים מאשר התחלנו לפני כשבוע וחצי.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקרה – הם פשוט הפרו גם את הסיכומים של אתמול.

מיקי לוי: אני עושה מאמצים.

מיקי לוי: אני לא קובע בסוף.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש – אתה יודע את זה – אנחנו יכולים להגיש על כל חוק 20,000 – – –

מיקי לוי: הסתייגויות.

דוד אמסלם: אתם הרי תצטרכו להפעיל את הסעיף הזה כל יום.

מיקי לוי: לא נפעיל כל יום.

דוד אמסלם: אתה לא הבנת – אחרת, אנחנו נגיש פעם ותדברו שבועיים.

דוד אמסלם: לכן יש הסכמים ג'נטלמניים, יש היגיון.

דוד אמסלם: הרי כרגע מה שאתם עושים – אתם שבועיים פה, תראה מה אתם עושים.

מיקי לוי: סדרי דיון – חבר הכנסת אמסלם – – –

אורי מקלב: סדרי הדיון חייבים להיות במסגרת הבנה.

מיקי לוי: סדרי דיון – בהידברות; בסוף יש פערים פוליטיים בינינו.

מיקי לוי: מאחור אנחנו שותים קפה ואוכלים יחד.

דוד אמסלם: אבל אני מציע לך, ספור כמה אנשים העפתם בשבועיים מהוועדות.

דוד אמסלם: ספור.

דוד אמסלם: ספור מה קרה – – –

אורלי לוי אבקסיס: אתה המגן שלנו.

דוד אמסלם: לא, בשבילך.

אורלי לוי אבקסיס: לא, הוא הרשות המחוקקת.

דוד אמסלם: ספור.

דוד אמסלם: תספור כמה הם העיפו בוועדות במשך שבועיים, תבדוק מה אנחנו עשינו במשך ארבע שנים ותשווה.

קריאה: לא עשית כלום.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני אסיים במשפט הזה, אני אסיים במשפט הזה – – –

מיקי לוי: בסדר, היה נעים מאוד לשוחח.

אורי מקלב: אני חושב שבאמת נפלו – –

מיקי לוי: תודה, חברת הכנסת אבקסיס.

מיקי לוי: תודה.

אורי מקלב: – – נפלו במשמרת שלך דברים – חידוד של העבודה בין הקואליציה לאופוזיציה – שלא היו.

דוד אמסלם: תראה מה קורה, מדוע – – –

מיקי לוי: אני משתדל.

אורי מקלב: אני נמצא כאן כבר לא מעט שנים.

מיקי לוי: נכון.

אורי מקלב: אני מתחיל את השנה ה-14 שלי.

מיקי לוי: היחידי שמנצח אותי פה בשהייה.

מיקי לוי: אחרי תפילת הבוקר הוא מגיע ראשון, אני לא יכול להתמודד מולו.

אורי מקלב: אני כבר היום – בימים האחרונים אני כבר לא מגיע אחרי, אני כבר נשאר כאן מההתחלה עד הסוף.

מיקי לוי: אתה יודע, ניצחתי אותך עכשיו.

מיקי לוי: מאז שאתה סגן שר שעות השהייה שלי במליאה יותר משלך, אבל קשה היה לי לנצח אותך לאורך השנים, ושאפו ענק.

אורי מקלב: אבל זה בסדר גמור, אתה פרטנר טוב, ואנחנו נוכל ללכת קדימה, בעזרת השם.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אני משתדל.

אורי מקלב: לא היה חידוד כזה, ואפשר להגיע לדברים מאוזנים, אבל זה באמת תלוי בשני הצדדים.

מיקי לוי: אני משתדל להרגיע.

מיקי לוי: אפילו אני שיניתי תפיסה, כבר שישה חודשים אני אדם רגוע.

אורי מקלב: וזה באמת ראוי לציין.

אורי מקלב: ראוי לציין.

אורי מקלב: כל אחד מהמקום – אתה רואה את הכול אחרת מהמקום הזה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב.

מיקי לוי: אני מאוד מודה לך.

אורי מקלב: כל טוב.

אורי מקלב: רק רבע משפט בכל אופן על הנושא הזה שדיברנו עליו, על חוק הדיינים שאתה שם התערבת.

אורי מקלב: אינו דומה חוק הדיינים לחוקים אחרים שהיו בהם הוראות שעה וביקשתם מאיתנו עזרה – דברים שאנחנו שמחנו.

אורי מקלב: בחוק הדיינים ראינו פגיעה אמיתית, דבר – לא הבנו את הדחיפות, עד עכשיו לא מבינים את הדחיפות הזו.

אורי מקלב: זה משהו מתוך – פרסונלי, מתוך הסכם שהיה בתוך הממשלה בשביל להקים את הקואליציה, אתה בא ומשנה סדרי בראשית.

אורי מקלב: כאן המקום של האופוזיציה, ולתת לה את כל האפשרות להילחם על זה, ואת זה האופוזיציה תעשה.

אורי מקלב: בחוקים אחרים היינו מגיעים להבנות.

אורי מקלב: תודה.

דוד אמסלם: לא היה מעולם חוק שאתם רציתם להעלות אותו והתווכחתם על השעות ובסוף לא הגענו איתכם לסיכום שכמעט אתם רציתם.

דוד אמסלם: לא היה דבר כזה.

דוד אמסלם: אבל תזכור, מיקי לוי, הכול רשום ומצולם.

דוד אמסלם: אני, לא אכפת לי שתכניעו אותנו, בסדר, אבל תזכור, יש יום אחרי.

מיקי לוי: לא לא.

מיקי לוי: מכיוון שאני יושב-ראש הרשות המחוקקת, אני מנסה לאזן.

דוד אמסלם: לא, לא, לא, אתה – – –

אורלי לוי אבקסיס: תנסה לשמור על חברי הכנסת, על הזכות שלהם.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אתה נבחרת על ידי הקואליציה – –

מיקי לוי: נכון.

דוד אמסלם: – – לכן יש לך standing בכנסת, אתה לא מהאו"ם.

מיקי לוי: לא, בוודאי שלא.

דוד אמסלם: ולכן אני אומר לך, תקרא לחבר'ה, תראה מה קורה בוועדות, תראה מה קורה בכנסת.

דוד אמסלם: תבין טוב מה קורה בכנסת.

מיקי לוי: אני אומר, ישבתי עם ביטן ועם יעקב אשר, וגם מהצד השני.

דוד אמסלם: חלקם הם חדשים, לא יודעים איך מתנהל.

דוד אמסלם: אם אתם רוצים ללכת בדרך הזו – בסדר.

מיקי לוי: טוב, אני מקווה שהנושא הזה ישתפר והיחסים ישתפרו – –

דוד אמסלם: הרי הכול רעוע פה ממילא.

דוד אמסלם: אני צופה – – – מהר.

מיקי לוי: – – כי צריך להחזיר את הכנסת לפסים.

דוד אמסלם: לכן אנחנו ניקח את זה ונקדם את זה.

מיקי לוי: טוב, תודה, חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: יש מישהו שעדיין – בבקשה, חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: שניכם, בבקשה.

מיקי לוי: אחד מכם.

אבי מעוז: רק יהיה שקט, אדוני?

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: בבקשה שקט.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת מקלב.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לקרוא מכתב שכתב דוד בן-גוריון לראש הממשלה משה שרת לפני 67 שנים, בכ' בסיוון תשי"ד, ואני מזכיר שלדוד בן-גוריון לא הייתה כיפה על הראש.

אבי מעוז: "למשה שרת, ראש הממשלה" – אני מצטט: "משה היקר, אין לנו להפריד הדת מהמדינה.

אבי מעוז: קיימת שותפות גורל בין מדינת ישראל ובין העם היהודי.

אבי מעוז: מדינה זו לא תתקיים בלי העם, והעם היהודי לא יוכל להתקיים בלי המדינה, ומשום כך כרוכים שלושת הדברים: אהבת המולדת, נאמנות למדינה ונאמנות לעם ישראל יחד.

אבי מעוז: זהו חוט משולש, אשר לא יינתק רק בהישארו קשור ומשולב זה בזה".

אבי מעוז: בברכה, דוד בן-גוריון.

אבי מעוז: עד כאן ציטוט המכתב.

אבי מעוז: דוד בן-גוריון לא היה אדם דתי, וככל הנראה לא החשיבות של המוטיבים היהודיים במרחב הציבורי הניעה אותו לכתוב את הדברים הנ"ל.

אבי מעוז: נראה מדבריו שבפיקחותו ובחוכמתו הוא הבין שעם ישראל, ברובו הניכר, מחובר באופן עמוק ליהדות ולמסורת ישראל, ועל כן תהיה זו טעות להפנות לכך עורף ולנתק בין היהדות לבין המדינה.

אבי מעוז: לכן הוא כתב במכתב, ואני מצטט: "מדינה זו לא תתקיים בלי העם", וזה כנראה גם מה שהוביל אותו לעיגון הסטטוס קוו בענייני הזהות היהודית של המדינה.

אבי מעוז: לצערי הרב, מה שהבין דוד בן-גוריון לא מבינים מרכיבי ממשלת מדינת כל אזרחיה החדשה, שהכניסו בכל ההסכמים הקואליציוניים שינויים משמעותיים בענייני דת ומדינה והחלו כבר ליישם את חלקם בחקיקה תוך התעלמות, הפניית עורף לרוב העם היושב בציון, המחובר ליהדות ולמסורת ישראל סבא.

אבי מעוז: לכן הממשלה הנוכחית היא לא רק ביטוי להתנתקות מהזהות היהודית והלאומית שלנו אלא ניתוק מעם ישראל עצמו.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, עם כל הכאב על דרכה ומעשיה של הממשלה הזאת, אנחנו לא מיואשים.

אבי מעוז: כפי שלאורך כל שנות הגלות ידענו בוודאות שבבוא היום נשוב לארצנו, כפי שאכן התממש ב-200 השנים האחרונות, כך אנו יודעים בוודאות שעם ישראל, שאנו רואים עד כמה רובו מחובר ליהדות ולמסורת, ישלים את שיבתו לעצמו ולתורתו.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, האמת, אני רוצה להמשיך את מה שהרב מקלב התחיל.

ינון אזולאי: קודם כול, תנחומינו למשפחה שאיבדה את הילד.

ינון אזולאי: אבל לענייני הכנסת.

ינון אזולאי: רם בן ברק, אני ראיתי – לא אקרא לזה ויכוח – את הוויכוח השקט שהיה פה על כל הכללים, נרמסו או לא נרמסו.

ינון אזולאי: אני תלמידו הפרלמנטרי של יושב-ראש הכנסת בוועדת הכספים, והוא יכול להודות בכך ולהגיד אם זה נכון או לא נכון.

ינון אזולאי: כבוד היושב-ראש, אתה זוכר שכשע

ינון אזולאי: ברנו על תקציב – תקציב המשכי או לא תקציב המשכי – היה שם סעיף של כמה זמן זה יגיע לכנסת וכמה זמן לממשלה.

ינון אזולאי: בסופו של דבר, הוויכוח היה שהכנסת צריכה יותר בשביל לנשום.

ינון אזולאי: מה אמרנו בפעם האחרונה שזה היה?

ינון אזולאי: 55 ימים לכנסת ו-45 לממשלה.

מיקי לוי: כן, אבל אני רוצה להגיד לך – תעצור.

מיקי לוי: אני מתנצל, אני לא רוצה להתערב.

מיקי לוי: הביאו לי את חוק התקציב עם חצי מהמספרים שאמרת, ואמרתי: לא יקרה.

מיקי לוי: אני התייעצתי עם היועצים המשפטיים.

מיקי לוי: אני דורש מינימום כ-30 – כ-30, 29–31 יום – נטו, לא לתוך סוכות.

מיקי לוי: אני אעמוד על זכותם של חברי הכנסת בוועדות השונות לדון בזה כמו שצריך.

מיקי לוי: לא יקרה שב-18-17 יום הכנסת תדון.

מיקי לוי: לא יקרה.

מיקי לוי: אני עומד על הזכות שלכם לעשות את זה כמו שצריך בימים נטו, לא ימי חג או חול המועד.

ינון אזולאי: קודם כול, תודה רבה.

ינון אזולאי: אבל אני רוצה להגיד לך, שיבינו, בוא נדבר על הברוטו.

ינון אזולאי: בברוטו, בחוק החדש שיגיע לפה נתנו 85 יום לממשלה ו-55 יום לכנסת.

מיקי לוי: לא, זה ברוטו, כי נכנס שם סוכות, ראש השנה וכיפור.

ינון אזולאי: ברוטו, זה לא משנה.

ינון אזולאי: אבל בכל אופן – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, זה כולל חגים ושבתות.

דוד אמסלם: בחוק.

ינון אזולאי: אה, נכון, הם הכניסו שזה לא כולל חגים ושבתות.

דוד אמסלם: זה נטו, תקרא את החוק.

דוד אמסלם: אתמול לא הצבעתם – – –

ינון אזולאי: היה על זה, היה על זה ויכוח.

דוד אמסלם: הרי אתם עושים מה שאתם רוצים, אתה יודע את זה.

דוד אמסלם: אתם הרי – זה חוק-יסוד, דרך אגב.

ינון אזולאי: דודי, שנייה.

דוד אמסלם: אתם הרי עושים מה שאתם רוצים.

ינון אזולאי: אני בא ואומר – לא, דודי, דודי, שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: העיקר, על חוק דירה שלישית לא עשו כי – – –

ינון אזולאי: אורלי, שנייה.

ינון אזולאי: אני לא רק אגיד לכם מה אנחנו כחברי כנסת – אני הייתי בוועדה, ביחד עם היושב-ראש, וראינו עד כמה זה קשה לנו כחברי כנסת, באמת, אם אנחנו באים ובאמת רוצים להיות רציניים מול העם ומול עצמנו, להבין מה זה החוק הזה.

ינון אזולאי: אבל יותר מזה, יושבים בלשכה המשפטית וחורשים על החומר.

ינון אזולאי: הם צריכים לעבור כל פיפס, כל פסיק, כל נקודה, כל מקף, ואי-אפשר לתת להם שאצלם זה יהיה פחות מהממשלה, ודאי שלא.

ינון אזולאי: צריך להיות הפוך.

ינון אזולאי: תעשה שוויוני.

ינון אזולאי: אני מבקש, אתה היושב-ראש, תעשה את הכול כדי שזה לא יקרה, גם למען עובדי הכנסת.

ינון אזולאי: אתה גם יושב-ראש הבית הזה, לא רק שלנו אלא של כל עובדי הכנסת, ואני חושב שצריך לדאוג גם ללשכה המשפטית.

ינון אזולאי: אתה יודע, בכל דבר בסופו של דבר יש לנו גם את האיום הפרלמנטרי.

ינון אזולאי: אין עניין שמחר בשעה 14:00 נגיע לוועדת החוקה ונשים רק על הסעיף הזה 5,000 הסתייגויות, ואני לא זורק סתם מספרים.

ינון אזולאי: אני לא זורק סתם מספרים, ואני אומר למה, למה – – –

מיקי לוי: התלמיד עלה על רבו, מה שנקרא.

ינון אזולאי: כן.

דוד אמסלם: מיקי, ניקח את ההסתייגויות שלך, נשים אותו דבר.

מיקי לוי: הוא עלה עליי.

דוד אמסלם: אנחנו ניקח רק את שלך ונשים.

דוד אמסלם: מה שנקרא – – – לא נוסיף אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אתה זוכר שבאת עם הקלסרים?

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה להמשיך.

דוד אמסלם: אתה זוכר, הם לא זוכרים.

דוד אמסלם: גב' סילמן לא יודעת מה זה, גם לא בועז טופורובסקי.

ינון אזולאי: אבל דודי, אנחנו שכחנו, דודי, כל אחד מאיתנו בסופו של דבר יכול להיות שיום אחד יגיע לפה.

ינון אזולאי: אבל זה נכון שאנחנו פה עושים את העבודה שלנו.

ינון אזולאי: מה הבעיה?

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, הזמן שלך אזל מזמן.

מיקי לוי: תודה.

ינון אזולאי: אני מסיים בלהגיד לך תודה רבה, ורק אני מבקש, כמו כרגיל, תיקח ותעשה – – – על זה.

מיקי לוי: כל דבר נעשה יחד עם היועצת המשפטית.

מיקי לוי: אמרתי להם אתמול.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד לך מה ההבדל – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, הגעת מהמסדרת.

מיקי לוי: בבקשה.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך מה ההבדל באמת.

דוד אמסלם: גם כשיולי אדלשטיין היה וגם כל יושב-ראש שהוא מהליכוד, הממשלה פחות מעניינת אותו, הוא שומר על כבוד הבית, בגלל שאנחנו משוחררים, אין לנו מישהו על הראש.

אורלי לוי אבקסיס: תראה בהשבעה כמה ימנים יצאו.

מיקי לוי: אני אומר לך, הביאו – – –

דוד אמסלם: אצלך זה בעיה.

דוד אמסלם: יש לך בוס – בעיה.

מיקי לוי: טוב, אם קבעת את זה, אין לי מה להגיד.

דוד אמסלם: בגלל שאחרת זה לא היה יכול להתנהל ככה.

דוד אמסלם: אם אני הייתי יושב-ראש זה לא היה מכבד אותי, לא הייתי יכול להרשות לעצמי דבר כזה.

דוד אמסלם: במשמרת שלי קורה דבר כזה?

דוד אמסלם: מוציאים אנשים כל חצי דקה ולא נותנים להם לדבר?

מיקי לוי: טוב.

מיקי לוי: כן, בבקשה, חברת הכנסת סטרוק.

דוד אמסלם: לא נותנים לנהל דיון?

אורלי לוי אבקסיס: היום שאלתי בוועדה אם – – –

מיקי לוי: בבקשה, אתם מפריעים לה.

אורית סטרוק: חברים, אתם על חשבון הזמן שלי, אז אני אשמח, תודה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת ומכובדי השר עודד, מכובדי השר פורר, עודד, ידידי הטוב, אני שמחה שאתה פה.

אורית סטרוק: אני אשמח שתאזין לדבריי, כי הם מכוונים בעיקר אליך, בתור נציג הממשלה.

אורית סטרוק: אני רוצה להבין, אדוני השר, מכובדי וידידי, מה קורה עם אביתר.

אורית סטרוק: מה קורה?

אורית סטרוק: אני מאוד שמחה שדווקא אתה השר במליאה עכשיו.

אורית סטרוק: אתה יודע למה?

אורית סטרוק: כי אתה מגיע מהמפלגה שחרתה על דגלה את הסיסמה "מילה זו מילה", נכון, עודד?

אורית סטרוק: אני רוצה להבין, אני חייבת להבין איפה הסיסמה הזו, איפה העיקרון החשוב הזה שמילה זו מילה, שהממשלה צריכה לעמוד במילתה, איפה העיקרון הזה כרגע מול מתיישבי אביתר.

אורית סטרוק: אני לא חושבת שאתה היית מעורב במגעים, עודד, לא נראה לי, אבל אני חושבת שאתה צריך להתערב, כי תראה מה קרה שם: באו אליהם – – –

עודד פורר: אני חייב לומר, אני שר החקלאות.

עודד פורר: אני לא עסקתי בגידולים באביתר.

אורית סטרוק: זה נכון, עודד, אתה שר החקלאות, ואני מאחלת לך הרבה הצלחה בתפקידך, בתקווה שהוא יהיה קצר ככל הניתן, כי ממשלה הרעה והמסוכנת הזאת חייבת ללכת הביתה.

עודד פורר: הבנתי שהגיעו שם לאיזושהי הסכמה.

אורית סטרוק: אבל אני בטוחה שאתה תעשה עבודה טובה בזמן הזה.

עודד פורר: אבל הגיעו להסכמה.

אורית סטרוק: על זה אני מדברת, עודד.

אורית סטרוק: אני מבקשת ממך שתקשיב לי ואולי תעשה משהו.

אורית סטרוק: תראה, באו אל המתיישבים, הציעו להם עסקה מסוימת, העסקה הזו הייתה רחוקה מאוד מאוד ממה שהם רצו – הציעו להם שהם ירדו מהמקום בעצמם, ביוזמתם, ללא שום עימות.

רם בן ברק: – – –

אורית סטרוק: סליחה?

רם בן ברק: מישהו שלח אותם – – –

אורית סטרוק: כן, כן, אני מדברת כעת, רגע – – –

רם בן ברק: מי שם אותם שם?

רם בן ברק: המדינה שמה אותם שם?

אורית סטרוק: כבוד יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, אני מסבירה, אבל.

קריאות: – – –

מיקי לוי: לא, לא, אני מבקש.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, תגן על זכות הדיבור שלי.

אורית סטרוק: זה לא יכול להיות.

מיקי לוי: אבל אדוני השר, אני מבקש, אני עומד על זכותה של חברת הכנסת סטרוק להגיד את מה שהיא רוצה.

מיקי לוי: בבקשה.

אורית סטרוק: תודה, תודה רבה.

עודד פורר: אני רוצה להקשיב לה.

מיקי לוי: בסדר, אם תרצה, תענה לה.

מיקי לוי: אני מבקש מהצד הזה לתת לחברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: אני אצטרך להוסיף לה זמן.

מיקי לוי: בבקשה.

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ואני כן אשמח, אפילו על חשבון הזמן שלי, לשמוע את השר, אבל לא כל מיני דברים אחרים.

אורית סטרוק: אני אומרת כך: באו אליהם והציעו להם עסקה.

אורית סטרוק: יכול שהעסקה הזאת כן מוצאת חן בעיניך, לא מוצאת חן בעיניך, כן מוצאת חן בעיניי, לא מוצאת חן – זה לא חשוב.

אורית סטרוק: הציעו להם עסקה מסוימת.

אורית סטרוק: הם היו צריכים לוותר בשביל לקבל את העסקה הזו – לוותר על עימות, לוותר על היאחזות במקום, לרדת מרצונם ללא שום עימות, ובתמורה הם היו צריכים לקבל חבילה מסוימת, בסדר?

אורית סטרוק: הם ישבו לילה שלם ודנו בדבר הזה, זה היה דיון קשה מאוד מבחינתם, ועשו הצבעה בשקיפות, והגיעו לתוצאה שהרוב הגדול תומכים בעסקה.

אורית סטרוק: מאז, עודד – ואני אומרת את זה לך כי אתה אדם ישר – מאז העסקה הזאת סופגת עוד ועוד ועוד חורים.

אורית סטרוק: זה כמו הסיפור על זה שמכר מכונית והוא בא לקבל את המכונית שהוא קנה, ואומרים לו: הינה המכונית, רק מה, הוצאנו את המצבר, לקחנו את ההגה, אין פנסים, לקחנו ממך שני גלגלים ונשארו לך שניים, עכשיו סע.

אורית סטרוק: בערך ככה נראה המצב של העסקה עכשיו.

אורית סטרוק: אני שואלת, בלי קשר לשאלה אם אתה בעד העסקה או אם אתה בעד ההתיישבות במקום או נגד.

אורית סטרוק: לא חשוב, לא חשוב; הגינות מינימלית מול האנשים שהממשלה באה – השר גנץ והשרה שקד באו ואמרו: זה מה שאנחנו מציעים, זה מה שסוגרים.

אורית סטרוק: מאז גם לא חתמו איתם, גם כל חצי שעה אומרים להם שזה יורד וזה יורד וזה יורד וזה יורד.

אורית סטרוק: ככה מתנהגים?

אורית סטרוק: אני מבקש ממך, חברי – – –

מיקי לוי: תודה רבה, אחרי שהוספתי לך שתי דקות.

אורית סטרוק: קודם כול, אני ממש מעריכה את זה, אני ממש מעריכה את זה.

אורית סטרוק: תודה.

אורית סטרוק: אני מבקשת ממך, עודד, תעשה משהו.

אורית סטרוק: אתה אדם ישר, אתה נושא באחריות כשר בממשלה – לך לחברים שלך ותגיד להם שככה לא מתנהגים, לא מתנהגים ככה.

מיקי לוי: תודה, חברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה.

מיקי לוי: אתה היית רשום.

מיקי לוי: בבקשה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, מאחר שלא כולם זכו להיות בחוויה המרוממת של הוועדה המסדרת, אני אנצל את הזמן שיש לי כדי לשתף קצת במה שהתרחש בוועדה המסדרת, ואני בטוח שזה יהיה אולי לקח לעתיד מאוד מאוד מעניין.

שמחה רוטמן: הדיון בוועדה המסדרת עסק בשאלה מתי נכון להפעיל את סעיף 98.

שמחה רוטמן: לטובת הצופים בבית: סעיף 98 הוא סעיף שמאפשר לקבוע סדרי דיון מיוחדים בהצעת חוק – לקצר, לפצל, כל מיני דברים שהם חורגים מסדרי הדיון הרגילים.

שמחה רוטמן: בדרך כלל משתמשים בו כדי למנוע פיליבסטר או בחוקי תקציב ובחוקי ההסדרים או בחוקים מיוחדים מאוד ודחופים.

שמחה רוטמן: זה בגדול, בלי לרדת לכל הפרטים.

שמחה רוטמן: הסעיף בתקנון אומר שמשתמשים בו במקרים היוצאים מן הכלל.

שמחה רוטמן: עכשיו, הכנסת הקודמת הייתה כנסת יוצאת מן הכלל.

שמחה רוטמן: הכנסת הקודמת הייתה כנסת יוצאת מן הכלל, ולדעתי בתוך שבוע השתמשו בסעיף הזה יותר פעמים מאשר בכל הכנסות שקדמו לה בערך, בוודאי בכל פרופורציה אחרת, למעט – – –

מיקי לוי: אני אתן לך תכף את התאריכים במדויק.

שמחה רוטמן: יש לנו את התאריכים, שמענו אותם, וזה מבוסס על זה.

שמחה רוטמן: בכנסת הקודמת השתמשו בסעיף הזה – כמובן, חוץ מבסעיפי תקציב וחוק הסדרים, שלא היו בכנסת הקודמת – כעשר פעמים.

שמחה רוטמן: בכל הכנסות שהיו לפני זה – – –

מיקי לוי: במשך פחות משנה.

שמחה רוטמן: במשך פחות משנה.

שמחה רוטמן: בכל הכנסות שהיו קודם, אני חושב שאם אתה סופר אחורה אתה מגיע לכנסת השלוש-עשרה כדי לספור עשר פעמים אחורה, אז זה בערך.

שמחה רוטמן: שלוש-עשרה, ארבע-עשרה, חמש-עשרה, שש-עשרה, שבע-עשרה, שמונה-עשרה, תשע-עשרה, עשרים, עשרים-ואחת, עשרים ושתיים – בכנסת העשרים-ושלוש עשו יותר מכל הכנסות הללו.

שמחה רוטמן: אני חושב שאני צודק בנתונים.

שמחה רוטמן: נכון, אדוני היושב-ראש?

מיקי לוי: חד-משמעי, כעשר פעמים.

מיקי לוי: ואם אתה רוצה מדויק – תשע.

גלעד קריב: – – – כי שכחנו.

שמחה רוטמן: שנייה, רק רגע.

שמחה רוטמן: עכשיו, ניסיתי לתהות – ואולי עד עכשיו הייתה לי הסכמה מלאה עם כבוד היושב-ראש, עכשיו אולי תהיה קצת מחלוקת.

שמחה רוטמן: ניסיתי לחשוב מה היה מיוחד בכנסת הקודמת, והתשובה היא שבכנסת הקודמת הייתה מפלגה קונגלומרטית שנקראת כחול לבן שהתפרקה לכל חלקיה.

שמחה רוטמן: חלק נקרא אחר כך יש עתיד, חלק נקרא כחול לבן, חלק נקרא תל"ם, חלק נקרא דרך ארץ – – –

קריאה: – – –

שמחה רוטמן: לא, הם רצו לרשימה אחת שנקראה כחול לבן ואז התפצלו: יש עתיד, כחול לבן, דרך ארץ, תל"ם.

שמחה רוטמן: ארבע מפלגות התפצלו, אני לא זוכר אם היו עוד פיצולים אחר כך.

שמחה רוטמן: המריבות – – –

קריאה: – – –

שמחה רוטמן: אל תדאג, אני עם היד על השעון.

שמחה רוטמן: קצת התפרצו לי, אני אשמח להארכה של עוד עשר שניות, אבל לא הרבה יותר.

מיקי לוי: אין בעיה.

שמחה רוטמן: המריבות בין חלקי הקונגלומרט לשעבר כחול לבן פרנסו שנה שלמה של כנסת.

שמחה רוטמן: דם רע לדעתי עדין זורם בין החלקים השונים של הקונגלומרט למרות שעכשיו, הפלא ופלא, כל החלקים התקבצו להם בתוך הממשלה.

שמחה רוטמן: ועכשיו, מה התירוץ שהם אומרים לנו?

שמחה רוטמן: אנחנו דפקנו אחד את השני במשך שנה שלמה.

שמחה רוטמן: עכשיו, כנקמה על זה שדפקנו אחד את השני במשך שנה שלמה, נדפוק אתכם.

גלעד קריב: שמחה, אתה מאמין בזה?

שמחה רוטמן: בוודאי.

שמחה רוטמן: והדבר הזה בעיניי הוא שיא הצביעות, ואני מאוד מאוד מבקש: בשנה האחרונה, כצופה מהצד שהשתתף בהמון המון ישיבות ועדות בכנסת, וגם כצופה נלהב של ערוץ 99 – לא נראה לי שהיא שנה שאנחנו רוצים לשחזר.

שמחה רוטמן: אני לא יודע כמה זמן תארך הממשלה שלכם – לא נראה לי שהיא שנה שאנחנו רוצים לשחזר.

שמחה רוטמן: אני מאוד מאוד מבקש: אל תשתמשו בה כתקדים.

שמחה רוטמן: אל תעתיקו את המריבות הפנימיות של קונגלומרט כחול לבן למריבות קואליציה–אופוזיציה בהווה.

נירה שפק: – – –

מיקי לוי: אני רוצה להגיד לך שכל השנה הזאת הייתה יותר שקטה מיום השבעת הממשלה.

מיקי לוי: קיבלתי טלפונים נזעמים – –

שמחה רוטמן: אני חולק.

מיקי לוי: – – מכל העולם, שלא מבינים ימין ושמאל או מרכז.

מיקי לוי: ראו את הפרלמנט הישראלי בכיעורו.

מיקי לוי: אני מתפלל לשם שאנחנו נשנה את דרכינו.

שמחה רוטמן: למיטב זיכרוני, אדוני הוצא מהישיבה בעת השבעת הממשלה הקודמת – –

מיקי לוי: לא.

שמחה רוטמן: – – אני זוכר, בזמן נאומו של גנץ – – –

גלעד קריב: – – – שהליכוד השתמש עשר פעמים – – –

שמחה רוטמן: זה לא הליכוד, זה כחול לבן.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מבקש מחבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה, חברים.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת מלכיאלי.

נירה שפק: מי היה פה – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה שיש פה שר.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רואה אותו.

עודד פורר: אני פה.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, בסדר, אמרתי שיש שר.

בצלאל סמוטריץ': הכול בסדר.

בצלאל סמוטריץ': היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה דווקא ממש להתחבר לדברים שאמרת עכשיו ולתפילה שאת הפרלמנט שלנו נזכה לנהל אחרת, גם את הוויכוחים והמחלוקות, שהם כמובן לגיטימיים בדמוקרטיה בין קואליציה לאופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להשתמש ב-24 השעות האחרונות כדי לתת שתי דוגמאות משני קצוות לאיך אפשר להתנהל, ואני כבר פרגנתי כאן הרבה מאוד לחבר הכנסת אלכס קושניר, יושב-ראש ועדת הכספים.

אלכס קושניר: קושניר בחולם.

בצלאל סמוטריץ': מה?

בצלאל סמוטריץ': קושניר?

בצלאל סמוטריץ': סליחה.

בצלאל סמוטריץ': גם אני עם הבעיות האלה – סמוּטריץ', סמוֹטריץ', חבר הכנסת אלכס קושניר בחולם.

מיקי לוי: – – – סמוֹטריץ'?

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': בחולם.

בצלאל סמוטריץ': פרגנתי לו, פרגנתי לשר האוצר, שנתן לו רוח גבית.

בצלאל סמוטריץ': ניהלנו אתמול כמעט יום שלם של דיונים בוועדת הכספים בצורה עניינית, מכובדת, בחוק שיבוא לכאן להצבעה מאוחר יותר בלילה או מחר – חוק הביטוח הלאומי, אותה הוראת שעה של החל"ת החדש לקראת החזרה לשוק התעסוקה.

בצלאל סמוטריץ': היה שיח בתוך הוועדה ומאחורי הקלעים, והייתה הקשבה והוכנסו תיקונים, ואדוני היושב-ראש, בסופו של יום החוק הזה עבר פה אחד, קואליציה ואופוזיציה, בוועדת הכספים, בלי פיליבסטר, בלי התשות אמיתיות.

בצלאל סמוטריץ': אבל היה רצון טוב של הקואליציה – היה רצון טוב של הקואליציה והייתה נכונות, וגם הוספנו לא מעט כסף.

בצלאל סמוטריץ': שר האוצר נתן לזה רוח גבית, ואמרתי, גם הוא צריך לקבל על זה מילה טובה.

בצלאל סמוטריץ': חבריי באופוזיציה גילו אחריות.

בצלאל סמוטריץ': והצד השני זה מה שעשינו עכשיו בוועדה המסדרת.

בצלאל סמוטריץ': אז עזבו את זה שהוועדה המסדרת מתכנסת תוך כדי ישיבת המליאה, ועזבו את זה שמנסים בצורה דורסנית, אחרי שאנחנו אתמול גילינו – הרי לו היינו רוצים, אדוני היושב-ראש, לתקוע את עבודת הכנסת ולייצר פיליבסטר, אז יכולנו לתפוס 24 שעות רק בוועדת הכספים.

בצלאל סמוטריץ': היית איתנו בוועדה כאופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': גם אתה וגם אני היינו אופוזיציה, ואפשר על 6,000 הסתייגויות לנמק ולהסתייג, ורוויזיות ונושא חדש, ולהביא את הח"כים בלילה לכנס ועדה מסדרת לנושא חדש.

בצלאל סמוטריץ': יכולנו להגיע בערך לשעה הזאת עכשיו, ואני לא בטוח שהחוק הזה היה מאושר בוועדת הכספים.

בצלאל סמוטריץ': לא רצינו את זה.

בצלאל סמוטריץ': גם היה סיכום בתוך הוועדה שיהיו 12 שעות דיבור על זה במליאה, ולכן כן הצבענו על ההסתייגויות.

בצלאל סמוטריץ': אומנם הצבענו כמעט הצבעה אחת – היועצים המשפטיים ביקשו שיהיו כמה הצבעות על קבוצות, ושמרנו לעצמנו את הזכות לדבר כאן.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו באה הקואליציה, ובדורסנות מבקשת להפעיל את סעיף 98: רק שלוש שעות, רק כך וכך הצבעות.

בצלאל סמוטריץ': אמרנו: רגע, אבל לאן נעלם הרצון הטוב?

בצלאל סמוטריץ': הרי אנחנו לא מבקשים לשבש את עבודת הוועדה, לא רוצים לדבר 500 שעות, לא רוצים לתקוע.

בצלאל סמוטריץ': אם היינו רוצים לתקוע יכולנו למשוך, אדוני יודע, 24 שעות רק בוועדת הכספים.

בצלאל סמוטריץ': היה רצון טוב אבל כן, בסוף יש לנו גם רצון כאופוזיציה לדבר ולהציג את הדברים.

בצלאל סמוטריץ': אין לנו הרבה כלים נוספים, הכלי הזה הוא כלי חשוב.

בצלאל סמוטריץ': אז רוצה עכשיו הקואליציה, במקום לכבד את הרצון הטוב שגילינו – ועוד פעם, לא עשינו טובה לקואליציה, כולנו יחד עשינו טובה לאזרחי ישראל כדי להעביר חוק טוב.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו יודעים שהוא פג תוקף, אנחנו יודעים שהוא צריך להיכנס לתוקף עד מחר, וזה יקרה.

בצלאל סמוטריץ': אז באה עכשיו הקואליציה, ובצורה דורסנית מפעילה 98, ובצורה דורסנית גם – אמרתי עכשיו ליועצת המשפטית של הוועדה, אמרתי הרגע ליועצת המשפטית של הוועדה: יש לכם זכות להפעיל את סעיף 98, יש לכם כוח, אבל אדוני היה קצין בכיר במשטרה, וגם כשיש כוח צריך להפעיל אותו במידתיות.

בצלאל סמוטריץ': אז תביאו הצעה נורמלית וסבירה – תקבעו שעת הצבעה מינימלית כדי שלא נתזז אתכם ב-02:00, ב-04:00, ונמשוך פתאום.

בצלאל סמוטריץ': אבל מ-500 שעות לשלוש שעות – ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, כיושב-ראש הכנסת, אני לא מסתכל עליך עכשיו כאופוזיציה או קואליציה: יש לך תפקיד ויכולת להוביל את השיח למקום הזה, שיהיה מאוזן – כן, שאנחנו לא נגזים בשימוש שלנו ביכולת למשוך – –

מיקי לוי: אני אנסה.

בצלאל סמוטריץ': – – ואתם, אל תגזימו ביכולת שלכם להפעיל סעיפים דרקוניים, ואפשר יהיה להגיע כאן להבנות.

בצלאל סמוטריץ': זה לא שעכשיו – – –

מיקי לוי: בוא תסיים, כי אני רוצה להגיד לך רק משפט אחד, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אז זהו.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי שאני מתחבר לדבריך ומאוד רוצה.

בצלאל סמוטריץ': צריך כאן רצון של שני הצדדים.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אז אני אומר שאז אני הובלתי לשיח – אתה לא היית כאן – והכרחתי את שני הצדדים לשבת, וגם בהסכמים של מה נותנת הקואליציה לאופוזיציה, גם הכרחתי את הצד שלנו להגדיל את מספר הח"כים בתוך הוועדות – הייתי בקשר עם יריב ועם ביטן גם באמצע הלילה – וגם תוספת של ועדות.

מיקי לוי: זה הביא להתקרבות ולרצון טוב.

מיקי לוי: הבוקר, היום, על פי מה שהודיעו לי, סיכמו סדרי דיון, הכול היה סגור, סגור – זה הדיווח; הלכו וחזרו: מצטערים, מה שסיכמנו לא יכול לצאת לפועל.

מיקי לוי: אני לא הייתי שם ואני לא יודע, אבל זה מה שנמסר.

בצלאל סמוטריץ': אז ממש 30 שניות.

רם בן ברק: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני הייתי בישיבה של ראשי האופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רוצה להיכנס לפרטים – סברנו שההצעה לא טובה.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': רק שנייה.

בצלאל סמוטריץ': אז באתי עכשיו ואמרתי שאי-אפשר לקחת – אמרתי – – –

מיקי לוי: ביקשתם לשפר אותה?

מיקי לוי: אם הייתם מביאים אליי – – –

בצלאל סמוטריץ': כן, ודאי שביקשנו, אבל אני אומר כך: לפעמים המצוין הוא האויב של הטוב מאוד.

בצלאל סמוטריץ': כרגע לא הצלחנו להגיע להסדרה כוללת, אז בואו נעשה חוק-חוק, ונגיע להסדרה אבל בהידברות, בשיח – – –

מיקי לוי: אני בעד הידברות, אני לא רוצה כוח במליאה.

מיקי לוי: אני מנסה להוביל שיח אחר.

בצלאל סמוטריץ': שוב, אנחנו גם אנשים – לא, אני לא בא אליך בטענות.

בצלאל סמוטריץ': אני רק אומר, נתתי כאן שתי דוגמאות – כשזה קורה בהסכמות ובשיח ענייני.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, הקואליציה, היא לא שילמה לאופוזיציה, היא שילמה לאזרחי ישראל.

בצלאל סמוטריץ': היו הערות ובאו לקראתנו.

בצלאל סמוטריץ': לא הכול קיבלנו.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, אנחנו מבינים את יחסי הכוחות.

בצלאל סמוטריץ': כאן אבל אני חושב שאפשר לעשות את הדברים אחרת – – –

מיקי לוי: בסדר, אני אעשה ניסיון נוסף.

מיקי לוי: תודה רבה, אני אנסה לעשות ניסיון נוסף.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, שלוש דקות לזכותך.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי הוא האחרון, והרשימה סגורה זה מכבר.

יואב בן צור: – – –

מיקי לוי: לא היית במסדרת ואתה גם לא חבר בה ואתה גם לא רשום ברשימה.

מיקי לוי: נתתי כמעט לכל מי שרצה.

מיקי לוי: אז אתה רוצה להיות אחרון?

יואב בן צור: כן.

מיקי לוי: אני מכבד את כבודו.

מיכאל מלכיאלי: אני מוותר לרב בן צור על התור האחרון אחרון חביב.

מיקי לוי: הרב בן צור יקבל את זמנו.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, בראשית דברי, אני רוצה לקדם בברכה את הפעיל החברתי אבשלום אוחיון, שנלחם בנושאים חברתיים כל הזמן.

מיכאל מלכיאלי: אז בשם כנסת ישראל אגיד לך תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אני בא לכאן מהוועדה המסדרת, ונשלח אליי קובץ של הממ"מ של הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: הלכתי לעקוב אחרי סעיף 98 המפורסם – מה המקור שלו ומתי השתמשו בו.

מיכאל מלכיאלי: וכך כותבת היועצת המשפטית של הוועדה: הוקדש לקביעת סדרי הדיון בחוקי התקציב וההסדרים – אלו המקרה הקלאסי.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, מה המקרה הקלאסי של 98?

מיכאל מלכיאלי: בחוקי התקציב וההסדרים, אבל יש לוועדת הכנסת סמכות לקבוע גם כשיש משהו חריג וקיצוני.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אני לא מוצא בכל הדיונים שהוועדה הולכת לדון במשהו חריג וקיצוני.

ינון אזולאי: יש, יש.

מיכאל מלכיאלי: אין.

ינון אזולאי: הממשלה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: שנייה, כבר אנחנו נדבר על החריג של הממשלה.

מיקי לוי: תכף אני אענה לו, לא על זמנו.

מיכאל מלכיאלי: ממשיכה היועצת המשפטית: ברור שכשיש סגירה של הכנסת לשבועות לצורך דיון בהצבעה על חוק אחד, זה דבר לא סביר.

מיכאל מלכיאלי: אף אחד לא ביקש לסגור את הכנסת לשבועות.

מיכאל מלכיאלי: בואו נעשה משא ומתן ליום, יום וחצי.

מיכאל מלכיאלי: הרי יש בקשה כמעט ל-500 ומשהו שעות, אבל מכאן לשלוש שעות?

מיכאל מלכיאלי: דבר שהוא לא הגיוני.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים בבדיחה טובה; מותר.

מיכאל מלכיאלי: מישהו שלח לי סרטון – אומר לך, אדוני היושב-ראש, לא האמנתי.

מיכאל מלכיאלי: החזרתי עוד פעם לראות, ואני מגלה בסרטון את ראש הממשלה, שאז היה ח"כ זוטר.

מיכאל מלכיאלי: היה יושב שם, פשוט כמונו, עמך, והוא מגיש הצעת אי-אמון בראש הממשלה נתניהו תחת הכותרת: אובדן האמון בממשלה בגלל שאתה משקר.

מיכאל מלכיאלי: למה אתה צוחק?

מיכאל מלכיאלי: זה לא מצחיק, זה מה שהיה פה.

מיכאל מלכיאלי: ראש הממשלה הנוכחי בנט: אי-אמון בנתניהו בגלל שאתה משקר.

מיכאל מלכיאלי: תשמע, אדוני היושב-ראש, עברתי על כל הבטחות הבחירות שלו – לא מצאתי דבר אחד שהוא עמד בו, והוא הגיש אי-אמון בגלל שאתה משקר.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אני הבוקר הזדעזעתי, למה?

מיכאל מלכיאלי: כי בשבוע שעבר הרב אריה דרעי הגיע יחד עם סיעת ש"ס לביקור באביתר.

מיכאל מלכיאלי: פגשנו שם אנשים מרומים – גנבו להם את הקולות, הכול.

מיכאל מלכיאלי: יום אחרי זה יצאה הודעה: השרה שקד מברכת את בני גנץ – קודם כול, זאת כבר התקדמות בחיבור בתוך הממשלה – על ההסדרה שלו עם היישוב אביתר.

מיכאל מלכיאלי: עד כאן בסדר גמור, אבל מה קורה אחרי זה?

מיכאל מלכיאלי: מיכל רוזין מצייצת: הפשרה עם הפורעים מהמאחז הבלתי-חוקי באביתר היא פרס לעבריינות, הכשרה של מאחז בלתי חוקי וכו' וכו'.

מיכאל מלכיאלי: אמרתי: טוב.

מיקי לוי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: איך זה עבר?

מיקי לוי: עבר פלוס.

מיכאל מלכיאלי: לא, אני רק אסיים במה שאמר השר בר לב.

מיכאל מלכיאלי: חשוב לי, כי הוא שר חשוב.

מיכאל מלכיאלי: השר בר לב כתב היום כי מאחז בלתי חוקי יש לפנות באופן מיידי.

מיכאל מלכיאלי: אני שואל את השר בר לב: נסעת לאביתר, ראית כמה בנייה בלתי חוקית, רק לאותן 52 משפחות – וזה חבר בממשלה של בנט, שאומר שנתניהו משקר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אחרון הדוברים – חבר הכנסת בן צור.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, נכון דנו בחוק חומרי הנפץ?

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, תקשיב רגע.

מיקי לוי: נכון?

מיקי לוי: הנושא הוא סעיף 98, שהוא אמר שהוא לא זוכר.

מיקי לוי: אתה מכיר אותי, אני אדם יסודי – היית סטודנט שלי והיום אתה פרופסור שמלמד אותי.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, חוק חומרי הנפץ – אתה מכיר?

מיקי לוי: עבר בימים אלה, נכון?

מיקי לוי: התווכחנו עליו.

אלעזר שטרן: קריאה ראשונה.

מיקי לוי: הופעל עליו 98, על חוק חומרי הנפץ, חוק חומרי הנפץ, בקדנציה האחרונה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אבל עדיין – – –

ינון אזולאי: אתה יודע למה, היושב-ראש?

יואב בן צור: אתה יודע למה – כדי שלא יהיה פיצוץ.

מיקי לוי: ידידי, בבקשה, שלוש דקות לזכותך.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, תלמידי וחביבי אבשלום, אני מתרגש שאתה יושב איתנו יחד, אתה וחבריך.

יואב בן צור: ברוך הבא.

יואב בן צור: חבריי חברי הכנסת, מאות אלפי מובטלים ופושטי רגל, בעלי העסקים הקטנים שמפעל חייהם קרס, נושאים עיניים אליכם ומתחננים שתפסיקו להתעלל בהם, מתחננים שתיקחו אחריות על המעשים שלכם.

יואב בן צור: אל תעצרו את הסיוע לחלשים, החלשים האלה, בפתאומיות.

יואב בן צור: המחיר של ההתנהלות הדורסנית שלכם הוא הריסוק המוחלט של אמון הציבור בהנהגה שלו.

יואב בן צור: ההבנה הכואבת שאין היום בממשלה מבוגר אחראי, וכל פעם שמתגלה אתגר, זורקים את האחריות על מישהו אחר – טוענים שהממשלה היוצאת אחראית, הממשלה היוצאת אשמה – ההתנהלות הדורסנית שלכם וחוסר הרגישות שלכם לחלשים בחברה במדינת ישראל מובילים לכך שרבים מאזרחי ישראל מיואשים.

יואב בן צור: הם מבינים שהתאווה שלכם לשלוט לא יודעת גבול ושובע, וכמו שהפרתם את כל הבטחות הבחירות שלכם, ככה תפרו גם את שאר ההתחייבויות שלכם לאזרחי ישראל, תפרו את הערבות ההדדית, את הסולידריות הישראלית, את תחושת האחווה, את הרצון לחיות פה יחד.

יואב בן צור: אל תשכחו שהרבה לפני תפקיד כזה או אחר, יש סיבה לזה שאנחנו חיים כאן ודווקא יחד.

יואב בן צור: במעשים שלכם אתם שוברים את האחדות בישראל, שהיא הנכס הכי חשוב שלנו אלפיים שנה, וכל זה – בשביל מה?

יואב בן צור: מה יצא לכם מזה?

יואב בן צור: בשביל כמה ג'ובים?

יואב בן צור: בשביל כמה משרדים ממשלתיים?

יואב בן צור: בשביל זה הפכתם אתם והפרתם את כל ההבטחות שנתתם?

יואב בן צור: פירקתם כל אמת, כל אמת מידה ומוסר, רק כדי להשפיל, למעוך, להסית ולרסס שנאה לכל עבר, רק כדי לשקר ולספר שהחרדים או המזרחים הרסו לכם את המדינה שלכם.

יואב בן צור: אזרחי מדינת ישראל קיבלו מכם את שיעור האזרחות הכי כואב שיכלו לקבל.

יואב בן צור: הם הבינו שהפוליטיקאים בממשלה לא סופרים אותם, שלראש הממשלה ולשרים לא אכפת מהם; אכפת להם רק מהכיסא שלהם, רק מהרכבים המשוריינים שלהם.

יואב בן צור: הם למדו שהם האחרונים בתור.

יואב בן צור: הממשלה שלהם, לצערי, ויתרה עליהם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: האופוזיציה הגישה רשימה של 20 חתימות, ואנחנו – – –

יואב בן צור: אין שר משיב?

מיקי לוי: אני יכול – יש שר משיב, בוודאי.

מיקי לוי: אני רק הודעתי שהגשתם רשימה של 20 חתימות.

מיקי לוי: בבקשה, שר החקלאות.

יעקב ליצמן: מה שייך שר החקלאות?

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, אני מבין שההצבעה תהיה הצבעה שמית?

מיקי לוי: נכון.

עודד פורר: אני מקווה שגם בקואליציה מבינים את זה.

מיקי לוי: אני הודעתי.

מיקי לוי: אני מודיע עוד פעם: האופוזיציה הגישה 20 חתימות, ובסיום דבריו של השר – – –

למה לא מצביעים, אדוני היושב-ראש?

עודד פורר: אני רוצה לסכם פה דיון, חבר הכנסת אשר.

אנחנו יודעים הכול, שלוש שעות יודעים הכול.

עודד פורר: חבר הכנסת אשר, אני רוצה לסכם.

עודד פורר: לא מגיעה לי הזכות הזו?

אה, הוא לא סיכם עוד?

מיקי לוי: הוא מממש את זכותו.

עודד פורר: אולי עכשיו, בסיכום הדיון, תשתכנע לתמוך, מי יודע.

עודד פורר: אי-אפשר לדעת איך האירוע הזה יסתיים.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני חייב לומר שעמדתי כאן – – –

מיקי לוי: אני מבקש שקט.

מיקי לוי: חברי הכנסת, גם אלה שמדברים כאן, סליחה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת סמוטריץ', החבורה הזאת, צאו בבקשה החוצה, כי אתם מקיימים דיון קולני.

מיקי לוי: זה יעזור לי.

מיקי לוי: אני מאוד מודה לכם.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה, שר החקלאות.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: אני חייב לומר שישבתי כאן ושמעתי חלק מהדוברים – לא את כולם, אבל חלק מהדוברים שמעתי.

אוריאל בוסו: – – – ההצגה הכי טובה בעיר, עודד.

עודד פורר: ואני שומע אתכם, שאך לפני קצת יותר משבועיים הייתם בספסלי הקואליציה, ומה אתם אומרים?

עודד פורר: איך מביאים חוקים, איך מחזיקים אותנו כל כך הרבה זמן, איך פוגעים באחדות.

עודד פורר: לשמוע אותך, חבר הכנסת בן צור, מדבר על האחדות בעם ישראל – באמת תענוג גדול.

עודד פורר: שמעתי וראיתי אתכם דואגים היטב לאחדות בשנים האחרונות, בשנתיים האחרונות, בצורה נהדרת.

יואב בן צור: איפה לא דאגנו?

עודד פורר: אז אני אעשה עכשיו משהו שדואג לאחדות בעם הרבה יותר טוב.

עודד פורר: מבחינתי אפשר לסכם את הדיון הזה, והסיכום הכי טוב לדיון, אדוני היושב-ראש, יהיה בהצבעה.

עודד פורר: חברת הכנסת סילמן, אני מבין שאפשר להצביע כדי לסכם את הדיון, אז בואו נצביע ונראה מה תהיה ההכרעה.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה שמית, כפי שהודעתי.

מיקי לוי: האופוזיציה הגישה 20 חתימות.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת תקרא את השמות.

מיקי לוי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח סעיד אלחרומי – בעד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – בעד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – נגד ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – בעד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח מירב כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזמי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד טטיאנה מזרסקי – בעד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד גדעון סער – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד עיסאווי פריג' – בעד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – בעד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח עידן רול – בעד יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, לקרוא בבקשה בשמות חברי הכנסת שהיו לא היו נוכחים במליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – נגד אוריאל בוסו – נגד חיים ביטון – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינה נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – אינו נוכח אלון טל – בעד גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולה – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטיה – אינה נוכחת אביר קארה – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת שנמצא במליאה ומזכירת הכנסת לא קראה בשמו?

מיקי לוי: אין אחד כזה.

מיקי לוי: בבקשה לסכם.

מיקי לוי: תוצאות ההצבעה: 54 חברי כנסת בעד, 15 נגד.

מיקי לוי: לפיכך אני קובע כי הצעת חוק שמירת הניקיון (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשפ"א–2021, עברה בקריאה ראשונה.

מיקי לוי: המלצת הלשכה המשפטית – שההצעה תידון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

מיקי לוי: מכיוון שלא הוקמה, ההצעה תועבר לוועדה המסדרת לקביעת ועדה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לסעיף הבא.

משה גפני: – – –

מיקי לוי: אנחנו מחכים לכם, אנחנו מחכים לכם, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, אני רוצה להקים שלשום, כדי שהכנסת תוכל לעבוד.

משה גפני: נכון, אבל – – –

מיקי לוי: אני מבקש משני הצדדים להידבר.

מיקי לוי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1421).

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: הנושא הבא, חברים – הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (תיקון מס' 6) (הפיכה להוראת קבע), התשפ"א–2021, לקריאה ראשונה.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק סגן השר לביטחון פנים יואב סגלוביץ', בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, רק תראה.

דוד אמסלם: כל העובדים הזרים נמצאים ביציע, אף שר ממשלה לא נמצא חוץ מאחד.

דוד אמסלם: אתה מבין איך תתנהל הכנסת מהיום?

דוד אמסלם: אתה מבין מה אתם עושים?

דוד אמסלם: מעבר לכסף, אתם מבינים איך זה עובד?

דוד אמסלם: יש עובדים זרים, השרים בבית ישנים, והכנסת ככה מתנהלת בלי ממשלה.

דוד אמסלם: יא אללה, אתם גאונים.

דוד אמסלם: קרטונים מלאים – – – משאית מעמיסה אותם בלילה – – –

מיקי לוי: סגן השר, בבקשה.

מיקי לוי: הבנו, חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: תודה.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות – הוראת שעה והפיכתה להוראת קבע.

יואב סגלוביץ': בהזדמנות הזאת אני אשמח לפנות הפעם – בדרך כלל חבר הכנסת דודי אמסלם דואג להזכיר אותי, אז אני פונה הפעם לחבר הכנסת דודי אמסלם.

דוד אמסלם: אני כל הזמן יושב ושומע אתכם.

יואב סגלוביץ': אני יודע.

דוד אמסלם: אני כל היום יושב ושומע.

יואב סגלוביץ': אני יודע, ואני פונה אליך, פונה אליך ופונה גם לידידי דוד ביטן, ואני פונה למאיר יצחק הלוי, ואני פונה גם לחבר הכנסת יעקב אשר, ואני פונה לחבר הכנסת רון כץ, לחבר הכנסת אריאל בוסו, אני פונה לחברת הכנסת מירב בן ארי, ומשה אבוטבול, וטניה מזרסקי.

יואב סגלוביץ': ואני פונה אליכם באופן אישי מהסיבה הפשוטה – רבותיי, אני פונה אליכם באופן אישי מהסיבה הפשוטה, אם תקשיבו – –

– – –

יואב סגלוביץ': – – שכל אחד מכם – ואני מתנצל מראש אם פספסתי מישהו.

יואב סגלוביץ': הכנסת הזאת משופעת, וטוב שכך, בהרבה מאוד אנשים שמכירים היטב היטב את השלטון המקומי.

יואב סגלוביץ': זאת הסיבה – – –

משה גפני: למה הפלית אותנו?

יואב סגלוביץ': אז אני אמרתי שאני מתנצל מראש, ואני התנצלתי פעמיים.

משה גפני: היות שזאת ממשלה רעה, אני בכל מקרה אצביע נגד.

יואב סגלוביץ': אז בדיוק על זה, חבר הכנסת גפני, בדיוק על זה רציתי – – –

משה גפני: כל עוד לא נקבל את הוועדה – – – לא נדון על כלום.

יואב סגלוביץ': חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת גפני, זאת בדיוק הסיבה שאני מדבר אליך, כי אתה תלך להצביע נגד.

יואב סגלוביץ': אז תספר את הסיפור הזה.

יואב סגלוביץ': בניגוד אליי ולממשלה הרעה שאני מייצג, אתה מצביע נגד הערים הטובות שאתה מייצג אותן, ותעשה את זה בחן, בחדווה ובגאווה, כי ב-6 ביולי, גם אתה – – –

משה גפני: עד שלא נקבל את הוועדה – – –

יואב סגלוביץ': חבר הכנסת גפני, אני מדבר בחיוך.

יואב סגלוביץ': אני רואה שגם אתה מחייך, הכול בסדר, אבל ב-6 ביולי, מאחר שאתה מצביע נגד, השיטור העירוני ברשויות שאתם הייתם חלק מהן, שהייתה לכם תרומה אדירה לשיטור העירוני, שהוא בליבת העשייה והפיקוח העירוני ברשויות המקומיות, לא יהיה בתוקף.

יואב סגלוביץ': אז אני מספר את הסיפור הזה עכשיו על מנת שתספרו את זה לכל החברים שלכם ברשויות המקומיות – בראשון לציון ובבני ברק, חבר הכנסת אשר, ידידי – ותגיד שהצבעת נגד בגאון ובגאווה, כי אתה בעד העיר בני ברק, ולכן ב-6 ביולי לא יהיה שיטור עירוני, שעמלת עליו קשות ופיארת אותו ארוכות גם בוועדות שאני ישבתי בהן.

יואב סגלוביץ': לכן אני מרגיש צורך – – –

– – –

יואב סגלוביץ': יעקב, אני מרשה לעצמי לחרוג מהפרוטוקול ולקרוא לך יעקב.

משה אבוטבול: אנחנו לא נגד החוק, אנחנו נגד הממשלה.

יואב סגלוביץ': משה אבוטבול, אתה נגד החוק.

יואב סגלוביץ': בוא אני אגיד לך למה אתה נגד החוק.

משה אבוטבול: אנחנו נגד הממשלה.

יואב סגלוביץ': משה אבוטבול, אתה נגד עיר מגוריך, נגד תושביה, נגד פרנסיה, נגד תושביה – –

משה אבוטבול: אנחנו נגד מי שמביא את החוק.

משה אבוטבול: מי שמביא את החוק עושה סיבוב עלינו שאנחנו נגדו.

יואב סגלוביץ': – – אבל עדיין אתה יכול לעשות תיקון, כי תוכל להצביע אחרת.

משה אבוטבול: אתם את מי אתם מסובבים, את העם?

משה אבוטבול: נו, באמת, מיקי, זה נראה לך רציני?

משה אבוטבול: אתה מקבל את הדברים שלו?

יואב סגלוביץ': משה אבוטבול, נראה לי שאני מרגיז אותך, ואני אומר את זה לא בשביל להרגיז אותך.

משה אבוטבול: אתה לא מרגיז, אתה משבש את המערכות.

יואב סגלוביץ': אז אני משבש את המערכות.

משה אבוטבול: אנחנו נגדכם, לא נגד החוק.

יואב סגלוביץ': משה אבוטבול, משה, אני מרשה לעצמי לקרוא לך משה, כי אנחנו בכל זאת ישבנו בוועדות וכיבדנו אחד את השני.

משה אבוטבול: אין בעיות, אבל – – –

יואב סגלוביץ': אתה היית גם, כמדומני, ראש עיר בישראל – –

משה אבוטבול: נכון.

יואב סגלוביץ': – – ולכן אתה הולך להצביע נגד העיר שלך.

יואב סגלוביץ': חשוב שידעו את זה, זה הכול – –

משה אבוטבול: לא לא לא לא לא.

משה אבוטבול: העיר שלי מבינה.

יואב סגלוביץ': – – אתה וכל חבריך.

משה אבוטבול: העיר שלי מבינה שאנחנו במצוקה מכם.

משה אבוטבול: הם מבינים טוב.

יואב סגלוביץ': העיר שלך לא מבינה אותך.

יואב סגלוביץ': העיר שלך לא מבינה אותך.

משה אבוטבול: הם מבינים טוב.

משה אבוטבול: הם מבינים טוב.

משה אבוטבול: הם יודעים שהשיטור צריך לעבור פה למשטרה, לממשלה, לא אלינו.

יואב סגלוביץ': חבר הכנסת אבוטבול, אחרי שעשינו את הפתיח הזה, שמשום מה הרגיז אתכם, אני רוצה לספר על מה החוק הזה – –

משה אבוטבול: מתרגזים מדברים אחרים, לא מזה.

יואב סגלוביץ': – – אבל בעצם אני מרגיש די פטור מלהציג את החוק הזה.

יואב סגלוביץ': תראו, אני השתחררתי ממשטרת ישראל ב-2013.

יואב סגלוביץ': החוק הזה נחקק בכנסת ב-2011, והוא חוק טוב – הוא טוב לאזרחים והוא טוב למדינה; הוא טוב לתושבים והוא טוב לאכיפה; הוא טוב לראשי הרשויות.

יואב סגלוביץ': לכולם, לכולם הוא טוב.

יואב סגלוביץ': לכולם הוא טוב.

יואב סגלוביץ': ויש היום 71 ערים כאלה, ואני מקווה מאוד שבהמשך הדרך יימצאו התקציבים להאדיר ולהוסיף אותו, כי הוא טוב לאזרחים וטוב לתושבים.

יואב סגלוביץ': ואני מבין שאנחנו נמצאים, ויש קואליציה, ויש אופוזיציה, וזה בסדר גמור.

יואב סגלוביץ': אבל להצביע זה בסדר; להצביע נגד עצמכם פחות בסדר.

יואב סגלוביץ': אבל אתם פחות מעניינים.

יואב סגלוביץ': מעניינים הרבה יותר התושבים שמ-6 ביולי יקבלו שירותי אכיפה פחות טובים – כן, שירותי אכיפה – וראשי הרשויות שאתם רוצים שיתמכו בכם יראו את מעשיכם בזמן שאתם תלחצו, או אם תהיה הצבעה שמית.

יואב סגלוביץ': אז אני מרגיש חופשי לחלוטין להיות כמעט פטור מלהציג את החוק הזה ומעדיף להציג את מה שיהיה אם החוק הזה לא יתקבל.

יואב סגלוביץ': אתם מדברים גבוה גבוה על אכיפה, כולנו מדברים.

יואב סגלוביץ': אתם הולכים לפגוע בתושבים אם תצביעו נגד, זה הסיפור כאן.

יואב סגלוביץ': החוק הזה מ-2011, כל פעם מאריכים את הוראת השעה שלו.

יואב סגלוביץ': היא פגה ב-6 ביולי – לא שהיא פגה בגללי או בגללכם.

יואב סגלוביץ': בצוק העיתים, עם החילופים, כל פעם זה נדחה.

יואב סגלוביץ': החוק הוא חוק טוב.

יואב סגלוביץ': הוא לא נמצא במחלוקת.

יואב סגלוביץ': הוא פג ב-6 ביולי.

יואב סגלוביץ': זה יהיה אך ורק על ראשכם אם לא יהיה שיטור עירוני, אם לא תהיה אכיפה, אם לא יהיו סמכויות לאנשים.

יואב סגלוביץ': לא תוכלו להסתכל בראי ולהגיד: אנחנו היינו בעד הממשלה, או נגד הממשלה, כפי שאתם אומרים, "הממשלה הרעה הזאת".

יואב סגלוביץ': מי שיצביע נגד החוק הזה לא מבצע את שליחותו כנבחר ציבור, ומי שרע בעניין הזה יהיו כל אלה שיצביעו נגד, ומה שיישאר לכם זה להסתכל במראה ולצקצק בלשונכם.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת ליצמן.

משה אבוטבול: אדוני, המילים היפות שלך יעמדו גם בחוקים אחרים?

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, די.

מיקי לוי: קח אותו לכוס קפה, הוא יענה לך.

מיקי לוי: קח אותו.

משה אבוטבול: גם בחוקים אחרים אתה תדע לחזור על זה?

משה אבוטבול: סגלוביץ', לא, גם בחוקים אחרים הוא יחזור על זה?

משה אבוטבול: אבל זה מילים ריקות.

משה אבוטבול: גם בחוקים אחרים תחזור על הדברים האלה או שם תעשה משמעת קואליציונית?

משה אבוטבול: על מי אתה עובד?

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: את מי אתה מרמה?

משה אבוטבול: גם בחוקים אחרים אתה תחזור על המילים האלה?

משה אבוטבול: נשמור אותך לצידנו.

משה אבוטבול: אנחנו נשמור אותך לצידנו.

משה אבוטבול: נו, באמת, מה, זה דמוקרטיה.

משה אבוטבול: מה, על מי הוא עובד?

משה אבוטבול: זה לא פייר, לא פייר, מיקי.

מיקי לוי: סגן השר, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, מה קרה?

מיקי לוי: קח אותו לשתות קפה בפרסה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ליצמן, בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד – איפה סגן השר?

יואב סגלוביץ': פה.

יעקב ליצמן: אוקיי.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד לך דבר.

יעקב ליצמן: כרגע שיבחת מאוד את החוק הזה.

יעקב ליצמן: לא אמרת מי הציע את הצעת החוק הזאת, מי חוקק את זה.

קריאה: הוא אמר.

יעקב ליצמן: לא אמר.

יעקב ליצמן: הוא אמר באיזו שנה, הוא לא אמר מי.

יעקב ליצמן: לא אמרת.

יעקב ליצמן: הזכרת כל מיני ראשי עיר שגם עשו את זה.

יעקב ליצמן: הייתה ממשלה אז.

יעקב ליצמן: מי היה בראש הממשלה?

יעקב ליצמן: למה לפיד רץ פתאום לאיזו מדינה – לא יודע איפה הוא רץ – לשבח את ביבי?

יעקב ליצמן: הוא רץ שם.

יעקב ליצמן: כאן בארץ הוא פחד לומר את זה.

יואב סגלוביץ': אז אני אגיד.

יואב סגלוביץ': בנימין נתניהו וממשלתו – – – מה הבעיה?

יעקב ליצמן: לא, לא, עכשיו לא שווה כלום.

יעקב ליצמן: כשאני – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: סגן השר, שב.

מיקי לוי: סגן השר, בבקשה, בבקשה לשבת.

יואב סגלוביץ': אם זה מה שיגרום לך להצביע בעד, אני אשמח.

יואב סגלוביץ': אני אעלה למעלה.

אלעזר שטרן: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת ליצמן ימשיך בדבריו.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: השר שטרן.

יעקב ליצמן: רציתי להגיד לך, אדוני סגן השר, אדוני סגן השר – אני יכול לתת לך אותה עצה שהוא נתן לך כרגע, אבל אני רוצה להגיד לך, סגן השר, רואים שאתה חדש.

יעקב ליצמן: אתה תמים, כי אתה מבין לבד דבר אחד.

אופיר כץ: אבל צריך לכבד, בשביל שהיה – – – במשטרה – – – לא חדש ולא תמים.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ.

מיקי לוי: בבקשה.

יעקב ליצמן: לי יש סבלנות.

יעקב ליצמן: תאמין לי, יש לי סבלנות – –

אופיר כץ: לי יש יותר סבלנות – – –

יעקב ליצמן: – – אחרי כל כך הרבה שנים כאן בכנסת.

יעקב ליצמן: אני כבר הייתי באופוזיציה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, ארשה לחבר הכנסת ליצמן להמשיך בדבריו.

מיקי לוי: בבקשה.

יעקב ליצמן: אתה תמים.

יעקב ליצמן: אתה בחור טוב, תמים.

יעקב ליצמן: לשבח את ראש הממשלה זה לא עובר.

יעקב ליצמן: שום דבר לא פלילי.

יעקב ליצמן: אתה אמור לדעת שזה לא פלילי.

יעקב ליצמן: לא צריך לרוץ – – –

דוד אמסלם: לא בטוח.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא בטוח.

דוד אמסלם: את ביבי – לא בטוח.

דוד אמסלם: לשבח את ראש הממשלה נתניהו – לא בטוח שזה לא פלילי.

יעקב ליצמן: לא יודע.

יעקב ליצמן: איפה שר החוץ?

מיקי לוי: באיחוד האמירויות.

מיקי לוי: חזר כבר.

יעקב ליצמן: אוגנדה.

יעקב ליצמן: הוא חזר כבר.

יעקב ליצמן: בטח, אם הקיזוז לא יצא לפועל, הוא היה צריך לחזור.

יעקב ליצמן: אז אם רוצים לשבח – אנחנו לא ניוושע בזה.

יעקב ליצמן: אנחנו נשתדל בלאו הכי להפיל אתכם.

אלעזר שטרן: לא צריך קיזוז.

אלעזר שטרן: יש לנו – – –

יעקב ליצמן: מה זה קיזוז?

אלעזר שטרן: אתה אמרת קיזוז.

יעקב ליצמן: אני אמרתי?

מיקי לוי: השר שטרן.

יעקב ליצמן: אני לא יותר גרוע מראש הממשלה.

יעקב ליצמן: אני יכול לשקר – למה?

מיקי לוי: השר ליצמן – חבר הכנסת ליצמן יסכם את דבריו, בבקשה.

יעקב ליצמן: השר ליצמן, ראש הממשלה נתניהו – כך זה הולך ומתגלגל כל היום.

מיקי לוי: חבר הכנסת ליצמן יסכם את דבריו במשפט.

מיקי לוי: בבקשה.

יעקב ליצמן: אני אסכם, אף שהיו לי הפרעות כאן כל הזמן, אבל אני לא כזה שמבקש תרומות.

יעקב ליצמן: מה שאני אומר זה דבר אחד: החוקים שעשו טובים.

יעקב ליצמן: זה בממשלה שאנחנו כיהנו בה.

יעקב ליצמן: אני חושב שכל מה שעשיתם – מה שסגן השר אמר קודם, בדרך שהוא עשה את זה – הדרך לא נכונה.

יעקב ליצמן: כי אתה יודע שזה חלק מהפוליטיקה.

יעקב ליצמן: זה שאתה משבח אותם כרגע כאילו שהם עשו את זה, זה לא נכון.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבידר – איננו; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת; חבר הכנסת שלמה קרעי – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, שני אנשים בתלמוד ובתורה שלימדו אותנו אמרו אותו דבר: אחד דורשים לשבח, אחד דורשים לגנאי.

אורי מקלב: היה מי שאמר: בלעם.

אורי מקלב: בפרשת השבוע בלק אמר:

אורי מקלב: גם אם ייתן לי בלק מלוא ביתו כסף וזהב, גם אם ייתן לי מלוא ביתו כסף וזהב, לא אוכל לעבור את פי ה' לעשות קטנה או גדולה.

אורי מקלב: לא יוכל לעבור.

אלעזר שטרן: – – –

אורי מקלב: כן, מלוא ביתי, מלוא ביתי – מלוא ביתו, מלוא ביתו-שלו.

אורי מקלב: כאן כתוב "מלֹא ביתו כסף וזהב לא אוכל לעבֹר", פרק כ"ב, פסוק י"ח.

אורי מקלב: אתה תצטט אם זה נכון, חבר הכנסת שטרן.

אורי מקלב: מה אומר בעל המקום, המסבירים?

אורי מקלב: מלמד שהייתה נפשו רחבה.

אורי מקלב: הוא היה חמדן גדול מאוד, ביקש הרבה כסף וזהב.

אורי מקלב: אומר: גם אם הוא ייתן לי את כל הכסף והזהב שיש לו, אני עדיין לא יכול לעשות.

אורי מקלב: אבל יש סיפור שמופיע בגמרא, ששם רבי יוסי בן קיסמא אומר:

אורי מקלב: הייתי הולך בדרך – הוא הלך בדרך – פגש אותי איש אחד, ונתתי לו שלום, והחזיר לי שלום.

אורי מקלב: והוא שאל אותי – אני מקצר: מאין אתה מגיע?

אורי מקלב: הוא אומר: מדרך כזאת, מעיר כזאת, והוא הציע לו לבוא: רצוני שתבוא לדור, ואני אתן לך הרבה כסף.

אורי מקלב: הוא אומר: גם אם תיתן לי מלוא ביתך, מלוא ביתי כסף וזהב, אני לא דר אלא במקום שיש בו חכמים וסופרים.

אורי מקלב: איך הוא אמר?

אורי מקלב: "אם אתה נותן לי כסף וזהב אבנים טובות ומרגליות שבעולם, איני דר אלא מקום תורה – – – שבשעת פטירתו של אדם אין מלווין לו לאדם לא כסף ולא זהב ולא אבנים טובות" – רק תורה ומעשים טובים, לכן, אין לי מה לבוא איתך, ואת זה דורשים לשבח.

אורי מקלב: מה ההבדל ביניהם?

אורי מקלב: שניהם אמרו "מלוא ביתו".

אורי מקלב: למה את זה דורשים לגנאי?

אורי מקלב: התשובה היא אחת; יש כמה תשובות, והתשובה אחת – יואב, אני רואה שאתה מקשיב: כשהוא ביקש ובלעם אמר: אני גם אתן לו את מלוא ביתי, אף אחד לא הזכיר כסף וזהב.

אורי מקלב: הוא אמר: אכבד, אכבדך.

אורי מקלב: אני אתן לך כבוד, תבוא איתי לקלל.

אורי מקלב: הוא אמר: גם אם תיתן לי כסף – מי דיבר איתך על כסף וזהב?

אורי מקלב: למה אתה בכלל הזכרת את זה?

אורי מקלב: זה מראה שאתה מדבר וכל הזמן חושב על כסף וזהב.

אורי מקלב: הרב יוסי בן קיסמא, הוא הציע לו כסף, והוא אמר לו: גם אם תיתן לי הרבה כסף, אני – זה ההבדל, הבדל הוא בהסתכלות, בחמדנות.

אורי מקלב: ולכן, בהמשך למה שדיברתי קודם עם היושב-ראש כשנתן לי את רשות הדיבור בנושא הקודם – מדוע ראינו גם בחוק הדיינים, באמת חוק שהוא פוגעני מאוד, תאוות שלטון בלתי, בלתי ניתן לעצירה; הכול מותר לעשות.

קריאה: – – –

אורי מקלב: מה זה פרסונלי?

אורי מקלב: מגיעים להסכם, מראים, רבים מי יהיה בגוף הבוחר לדיינים, מגיעים להסכם בתוך סיעות, מפלגות הקואליציה – לגיטימי.

אורי מקלב: בסוף מכריעים.

אורי מקלב: מה עשו?

אורי מקלב: לא יכלו להכריע – אמרו: גם אתה וגם אני; גם אתם תהיו, ימינה, וגם אנחנו נהיה, תקווה חדשה.

אורי מקלב: איך עושים את זה?

אורי מקלב: הרי יש לנו רק מקום אחד, שנינו גברים.

אורי מקלב: יש לנו פתרון: אנחנו, מהכנסת לא ניתן – –

מיקי לוי: בבקשה לסיים.

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: – – לא ניתן לשלוח גברים, רק נשים, ואז זה יתקזז – גבר בממשלה ואישה, ובכנסת היה צורך לחילופין.

אורי מקלב: משל למה הדבר דומה?

אורי מקלב: ובזה אני מסיים.

אורי מקלב: אם למשל ההסכם הקואליציוני היה בין שאשא ביטון לבין שקד, ושתיהן היו צריכות להיות בגוף הבוחר.

אורי מקלב: היו באים לכנסת, היו אומרים: טוב, בחרנו בממשלה שתי נשים, עכשיו כאן אתם יכולים לבחור רק גברים.

אורי מקלב: הכנסת לא יכולה לבחור אישה לגוף הבוחר.

אורי מקלב: מישהו היה מסכים לדבר כזה?

אורי מקלב: מישהו היה מעלה על דעתו להגיע להסכם שהכנסת תשלח רק גברים ולא נשים?

אורי מקלב: עוד לפני הפגיעה בחרדים.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

אורי מקלב: לא היה קורה דבר כזה.

קריאה: כמה נשים – – –

מיקי לוי: שר החקלאות.

אורי מקלב: מה זה משנה כמה נשים?

אורי מקלב: אבל לא היה דבר כזה.

קריאה: כמה יש?

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, תודה.

אורי מקלב: שר הבריאות, לא היה דבר כזה.

אורי מקלב: הכנסת לא הייתה מחוקקת חוק שהיה מדיר נשים מהכנסת בגוף הבוחר.

אורי מקלב: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי; חברת הכנסת השכל; חבר הכנסת אופיר כץ – איננו; חבר הכנסת אמיר אוחנה; חברת הכנסת מלינובסקי יוליה, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, בבקשה.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, אנחנו דנים כעת בהצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות.

משה ארבל: בעצם הצעת החוק הזאת מבקשת לבטל את הוראת השעה ולהפוך אותה לחוק קבוע – באמת הצעת חוק חשובה, שיכולה באמת לייצר איזשהם הסדרים, אולי, בנוגע לאכיפה, לשלטון וסדר, בשלטון המקומי.

משה ארבל: מאוד מאוד הצטערתי לראות שבמשך השנים, כשהפיילוט הזה היה, לא השכילו להחיל את החוק בפועל גם על רשויות מקומיות ביהודה ושומרון.

משה ארבל: אני מקווה שבמהלך החקיקה, לקראת הקריאה השנייה והשלישית, הנושא הזה יוסדר.

משה ארבל: בסוף, חוק, שלטון וסדר חשובים לכולנו בכל מקום, בין שזה בתוך הקו הירוק, בין שזה מחוץ לקו הירוק.

משה ארבל: אני רוצה דווקא, במעט הזמן שנותר לי, לדבר על היעילות הרבה בסוגיית שילוב פקחים בעבודות שיטור.

משה ארבל: אני נחשפתי בתפקידי הקודם כראש המטה של שר הפנים לכמה וכמה מקרים שבהם ראשי רשויות מנעו מנערים חרדים לבקר בפארקים ובגינות הציבוריות שלהם בימי בין הזמנים, מילדים; נעלו דלת של פארק, אם זה היה בגבעת שמואל או במודיעין, בפני ילדי מודיעין עילית.

קריאה: רעננה.

משה ארבל: רעננה.

משה ארבל: פניתי לראש הרשות.

משה ארבל: בג"ץ פארק רעננה בעצם התווה את הדרך שלא נועלים דלת ושער של פארק בפני ילד, בין שהוא ערבי, בין שהוא יהודי, חרדי, חילוני, כי אם יש לילד פריפריאלי או מאוכלוסיות מיעוטים תקרת זכוכית על הראש, כשנועלים לו שער של פארק, זה הופך להיות תקרת בטון.

משה ארבל: פניתי לראשי רשויות ואמרתי להם: רבותיי, יש לי הצעה טובה עבורכם.

משה ארבל: מה אתם חוששים, שהפארק יתלכלך?

משה ארבל: תפעילו פיקוח, פיקוח עירוני.

משה ארבל: יש חוקי עזר; על כל נייר טישו שייפול על הדשא תיתנו דוחות, אבל אל תנעלו את הפארק באופן גורף.

משה ארבל: ואכן, ההצעה הזאת התקבלה, ובכמה רשויות, בעקבות האפשרות הזאת פתחו את הפארקים.

משה ארבל: אני מנהל תקופה ארוכה מאבק ארוך ומייגע – ואני מקווה שבקרוב הוא גם יובא לפתרונו – בנוגע לקיבוץ ניר דוד ונחל האסי.

משה ארבל: עתרתי לבית המשפט המחוזי בחיפה בסוגיה הזאת כאשר הקיבוץ החליט לסגור את שערי הקיבוץ בפני כל מי שהוא לא משלהם.

משה ארבל: גם דרכים סטטוטוריות, גם נחל וגדותיו שהם שייכים לציבור לפי חוק – עשו בהם מעשה בעלות והחליטו שהוא שלהם.

משה ארבל: הבריונות הזאת והפטרונות הזאת הן רעות חולות.

משה ארבל: הן פוגעות באמת באוכלוסיות שאין ידן משגת להגיע למשאבי טבע ששייכים לציבור.

משה ארבל: אני גם עכשיו מציע לאותם מקבלי החלטות שניפגש איתם בשבוע הבא בדיון נוסף שיהיה בבית המשפט המחוזי בחיפה ב-7 לחודש: בואו תבינו, כמו שבוצע במקומות אחרים – – –

מיקי לוי: משפט סיום.

משה ארבל: – – תבצעו אכיפה של חוקי עזר, תמנעו לכלוך על ידי אכיפת חוקי עזר, על ידי פיקוח עירוני, ועל ידי כך תוכלו באמת לאפשר לכל אדם באשר הוא אדם ליהנות ממשאבי הטבע.

משה ארבל: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: יישר כוח.

מיקי לוי: חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: אני חש שהיושב-ראש קצת עייף, אז הוא יכול לתת לנו – – –

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: היושב-ראש חזק, רענן.

משה אבוטבול: כן, לא, אבל אני הכרתי אותו שהוא חזק יותר בדיבורים, לא בלהרגיע אותנו.

משה אבוטבול: אבל לא משנה.

מיקי לוי: בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, יותר ויותר מתקבל הרושם שהפתגם שאומרים האנשים שדברים שרואים משם לא רואים מכאן, מקבל כעת משנה תוקף וממד חדש, ואפילו תירוץ נרחב למה שכולנו בשבועיים האחרונים משפשפים את העיניים ולא מאמינים לכל מה שאנחנו רואים, ובעיקר למה ששומעים.

משה אבוטבול: דברים שבמשך למעלה משנה שמענו מחברי כנסת שכיום בקואליציה – פתאום הם שכחו מהכול.

משה אבוטבול: פנים חדשות באו לכאן.

משה אבוטבול: במשך שבועות קדחו לנו על הצורך החשוב ביותר בשמירת הדמוקרטיה, שזה הזכות להפגין, כמובן, מול ביתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

משה אבוטבול: אפילו בימים קשים, כשהתחלואה הייתה בגאות ובהתפרצות קשה, לא הסכימו שם בכחול לבן, ביש עתיד, בעבודה, בישראל ביתנו – כולם התנגדו לביטול או לצמצום, חלילה, של ההפגנות.

משה אבוטבול: טענו אז שם בלהט שזוהי נשמת אפה של הדמוקרטיה, ואפילו שימותו המפגינים, חלילה, מנגיף הקורונה – לא נורא, העיקר שיישמר העיקרון המקודש ביותר, ייהרג ויעבור, של חופש הביטוי.

משה אבוטבול: אנשים באו להפגנות, השתוללו, רקדו, שרו, סעדו סעודות, הכול הכול, מלא מלא, השאירו את הנייד בבית בגלל האיכון של השב"כ, ולא הועילו כל ההסברים של השכנים שהם סובלים מהרעש, מההמולה, מהנזקים שהמפגינים השאירו שם, לא הועילו תחינותיהם על חוסר שעות שינה שלהם ושל ילדיהם, לא עניין איש, וכל ניסיון להקלה וצמצום נחשב אז כסתימת פיות.

משה אבוטבול: חוקים שלמים נעצרו, והתנאי לתמיכת הח"כים הללו היה שגם – הם היו בקואליציה – התנו את זה בחופש ההפגנות.

משה אבוטבול: יום ולילה, שבתות, חגים – הכול רק כדי למרר את חייו של ראש הממשלה ביבי נתניהו.

משה אבוטבול: והינה, כעת מתברר הבלופר של הבלפור.

משה אבוטבול: מה קורה?

משה אבוטבול: רעננה זה כבר אחרת.

משה אבוטבול: המשטרה מגבילה את ההפגנות מול ביתו של ראש ממששת המנדטים, ירום הודו; כבר כללים חדשים: לא יותר משלוש הפגנות לשבוע, בלי רעש חזק ולא יותר מ-200 מפגינים.

משה אבוטבול: איזה מתווה חמוד, ממש דמוקרטיה במיטבה.

משה אבוטבול: פתאום כן מקבלים את לחץ השכנים.

משה אבוטבול: היכן בג"ץ כשצריך אותו, שאז דחה את תחנוני התושבים של שכונת רחביה שהתחננו בהפגנות שהם משבשים את חייהם בצורה קשה ביותר?

משה אבוטבול: מסתבר שאין דין רעננה כדין רחביה, ולמרות שכיום אין חשש של הנגיף, מצמצמים את ההפגנות, הורגים את חופש הביטוי, שהיה עד לפני כמה שבועות נשמת אפה של הדמוקרטיה הישראלית, שהתגאתה בו.

משה אבוטבול: אז איך קוראים לתופעה הזאת בעברית צחה?

מיקי לוי: משפט סיכום, בבקשה.

משה אבוטבול: אז איך קוראים לתופעה הזאת בעברית צחה אם לא צביעות ונוכלות ודמגוגיה?

משה אבוטבול: איך נמשיך להאמין לדבריכם בהמשך?

משה אבוטבול: למה למשל חבר הכנסת – – –

מיקי לוי: תודה.

משה אבוטבול: בזה אני מסיים.

משה אבוטבול: למה למשל חבר הכנסת אלי אבידר מישראל ביתנו, שנלחם בכל התוקף לקיום ההפגנות, כיום שותק, ממלא את פיו מים?

משה אבוטבול: היכן נעלמו כל הקולות היפים – –

מיקי לוי: תודה רבה.

משה אבוטבול: – – על הדמוקרטיה?

משה אבוטבול: כולם נעלמו, ובעיקר נאלמו, ועל זה כבר נאמר: צבועים, נמאסתם.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת אבוטבול.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי השר – – –

מיקי לוי: תודה על זה שהחלפת אותי.

יעקב מרגי: לכבוד הוא לי, מה זה.

יעקב מרגי: תראה, אנחנו עוברים כאן שלושה ימים לא פשוטים, ומהשבוע שעבר כבר השיח לא נעים, לא פשוט, טונים גבוהים.

יעקב מרגי: פתאום היום אנחנו מרגישים את זה, איזו רגיעה בנושא הזה.

דוד אמסלם: לא היית בוועדה המסדרת.

מיקי לוי: שני הצדדים היו – – –

יעקב מרגי: לא, זה לא בגלל זה.

יעקב מרגי: כשהתחילה ההידברות, כשהתחילה ההידברות, הטונים ירדו, וזה מה שאמרתי מהיום הראשון.

יעקב מרגי: זה מה שאמרתי: אין כמו הידברות, זה בקטע הזה, ורציתי להודות לך, כי היית אחד הקטליזטורים לנושא הזה.

יעקב מרגי: אנחנו שמענו ששר האוצר מתכונן לבטל את הפטור ממכס על רכישה עד 75 דולר.

מיקי לוי: זה קיים.

יעקב מרגי: יש פטור עכשיו.

יעקב מרגי: יש כוונה – אני לא יודע אם זה יתבצע או לא – פורסם שיש כוונה לבטל את הפטור, בגלל שעסקים בישראל אומרים שזה פוגע להם במסחר.

יעקב מרגי: אין מי שרוצה כמוני תוצרת כחול לבן.

יעקב מרגי: יש לי חוקים שאני חתום עליהם ורוצה אותם, אבל מה אנחנו קונים שם?

יעקב מרגי: אני בכוונה מכליל את עצמי.

יעקב מרגי: מי קונה שם?

יעקב מרגי: מי קונה מוצרים ברשתות?

יעקב מרגי: השכבות החלשות; מעמד הביניים – מעמד הביניים שרוצה לנעול נעל של נייק ולא לשלם עליה 450, 500, 600, רוצה לרכוש דברים כמו שמוכרים בפוקס ולא לשלם על זה 800 ו-700, והם זוכים ויכולים.

יעקב מרגי: אי-אפשר.

יעקב מרגי: החזירות, יוקר המחיה שיש פה בארץ הולך ומרקיע השחקים.

יעקב מרגי: נכון, בכלכלה זה הולך תמיד עם רמת חיים, אבל למה?

יעקב מרגי: לא כולם – יש פערים גדולים.

יעקב מרגי: יש פערים גדולים.

יעקב מרגי: ולכן, אני רוצה לדבר לאוזן הכרויה.

יעקב מרגי: לא הכול הוא שחור–לבן, צריך להסתכל לרוחב.

יעקב מרגי: אני אומר את זה כדי שישמעו, כדי שיבינו.

יעקב מרגי: ענף מקביל לזה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – קחו את כל סוגיית הרכב, כמה אנחנו משלמים מיסים ברכישה; משלמים מס גבוה מאוד על הדלק – –

מיקי לוי: בלו.

יעקב מרגי: – – הבלו; משלמים באגרת רישוי.

יעקב מרגי: אני לא חושב שצריך לאמץ את זה בכל התחומים של החיים.

יעקב מרגי: יש מס ערך מוסף גבוה במדינת ישראל ועוד מיסים כאלה, ישירים ועקיפים.

יעקב מרגי: רבותיי, אתם יודעים, גם ברכישה באינטרנט, אם נבדוק, יש עסקים ישראליים.

יעקב מרגי: גם ברכישה באינטרנט יש עסקים ישראליים – גם ברכישה באינטרנט יש עסקים ישראליים שנהנים בעקיפין מכך.

יעקב מרגי: קחו את רשות הדואר – רשות הדואר כמעט נמחקה.

יעקב מרגי: זה היה סם חיים.

יעקב מרגי: תעצור את זה?

יעקב מרגי: כמה משלוחנים עובדים?

יעקב מרגי: בעקיפין זה תורם גם לכלכלה הישראלית.

יעקב מרגי: אנא, לספור עד עשר לפני שעושים צעדים.

יעקב מרגי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: מה שאמרת הוא מאוד מאוד חשוב.

מיקי לוי: דעתי האישית ידועה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר סופר, בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, פספסתי את הקריאה שלך.

מיקי לוי: לא הגעתי אליך אפילו.

מיקי לוי: בארבע?

מיקי לוי: כן, בוודאי.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השר לפיתוח הנגב והגליל עודד פורר, אני מדגיש כי בסוף אני רוצה לדבר קצת על הגליל, אבל בעצם לא רק על הגליל.

אופיר סופר: אני רוצה לדבר על הגרעינים התורניים.

אופיר סופר: הבוקר קראתי ציוץ של עפרה לקס.

אופיר סופר: הרבה מכירים אותה בתור כתבת בשבע, אבל עפרה לקס היא בעצם גם חברת הגרעין התורני בלוד.

אופיר סופר: היא צייצה תמונה של משאית והראתה שהם עוברים דירה בתוך לוד לשכונת רמת אשכול.

אופיר סופר: אותי זה ריגש מאוד, אדוני היושב-ראש.

אופיר סופר: חשבתי: כמה אומץ, כמה גבורה, כמה מסירות יש לציבור הזה, אלה שהולכים לגרעינים המשימתיים – חלקם תורניים, חלקם חברתיים – ופועלים במקומות שהם רואים בהם מקומות של שליחות לפעול שם.

אופיר סופר: בעיקר בעיקר הפריע לי כמה עוול נעשה לציבור הזה בתקופה האחרונה, במהלך הפרעות והמהומות, כמה הכפשה וכמה לא היינו הוגנים איתם כחברה ישראלית.

אופיר סופר: ואני אומר את הדברים כמישהו שגדל בגליל, גדל במושב מרוחק מאוד מאוד, יחסית, וחי גם היום בגליל, במושב אחר – בהקשרים האלה.

אופיר סופר: בתחילת דרכי הציבורית, אחרי שהשתחררתי מצה"ל, עסקתי גם בהקמה של גרעינים ובסיוע – במגדל העמק, בנוף הגליל, בחצור-ראש פינה.

אופיר סופר: למדתי תקופה מסוימת בגרעין בעכו, וכבן הגליל אני מוקיר מאוד את הפעילות של הגרעינים התורניים-המשימתיים למיניהם.

אופיר סופר: נקודה שנייה שאני רוצה לומר בעניין הזה – שיכול להיות שאף אחד לא חף מטעויות, אבל אנשים באים מתוך שליחות ואנשים פועלים, ועיקר עיקר פועלם הוא חיובי לחלוטין.

אופיר סופר: כולנו טועים.

אופיר סופר: אתה יודע, כשחברה משתלבת, אז יש דברים שלא תמיד מצליחים, אבל אני מסתכל – אני יכול למנות כל מיני בתי ספר בפריפריה, בגליל, בנגב ובערים אחרות שעומדים היום בזכות אותם גרעינים.

אופיר סופר: אני רוצה להגיד לנו משהו – אני אומר "לנו" ואני מדבר לנבחרי הציבור, לחברי הכנסת, לשרי הממשלה ולכל מי ששותף לשיח הציבורי: זה חשוב לנו כחברה.

אופיר סופר: אנחנו צריכים לדעת להוקיר את מי שתורם, את מי שמוכן לשלם ומוכן להעתיק את מקום מגוריו ולו רק בגלל השליחות.

אופיר סופר: זה שאחר כך אנשים – טוב להם, נהנים, הכול סבבה והם מרוצים, כי בסך הכול הם הולכים למקומות טובים, זה דבר אחד.

אופיר סופר: אבל האנשים האלה שבחרו ללכת לגור בלוד, הם עשו את זה מתוך שליחות.

אופיר סופר: אז נכון, לוד פרחה, הוקמה שם שכונה גדולה; עכו פרחה, הוקמה שם שכונה גדולה.

אופיר סופר: אבל תשים לב, אדוני היושב-ראש, שבשני המקומות האלה, העיתונות, התקשורת ולצערי גם נציגי ציבור הכפישו את האנשים היקרים האלה, וכל זה למה?

אופיר סופר: כדי להתחנחן, להתחנחן בפני אלה שמסיתים נגדם – בפני אותו אימאם בלוד; בפני המסיתים ברמלה; בפני המסיתים בכל המקומות הללו.

אופיר סופר: בשביל להתחנחן.

אופיר סופר: לסיכום דבריי, אני מסכם.

מיקי לוי: הם מאוד חשובים.

אופיר סופר: לסיכום דבריי, אסור לממשלה הזאת שקמה – שאתה יודע שיש לי על אופן הקמתה וגם על המרכיבים שלה ביקורת גדולה – אסור אסור אסור, בשם הרצון לייצר את השותפות המלאכותית הזאת, לאבד את הערכים שלנו.

אופיר סופר: אתה יודע, הכפישו הרבה זמן את שר החקלאות לשעבר, את אורי אריאל, על הכספים שהוא דאג להעביר לטובת הגרעינים הללו.

אופיר סופר: הכספים הללו הולכים עכשיו לתנועה האסלאמית.

אופיר סופר: אסור לנו להתבלבל בעניין הזה.

אופיר סופר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אופיר.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

מיקי לוי: נראה לי שאתה לא מוכן הפעם.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, בבקשה, שלוש דקות.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, סגן השר, חבריי חברי הכנסת, מדובר בחוק שבא לעגן את הוראת השעה ולהפוך אותה להוראת קבע – להקים מערך פיקוח עירוני, מה שנקרא שיטור עירוני, אדוני סגן השר.

אוסאמה סעדי: המטרה היא שהשיטור העירוני יסייע למשטרה במאבק באלימות.

אוסאמה סעדי: אפרופו אלימות, פשיעה ומיגור פשיעה, אנחנו דיברנו על זה שהשבוע הזה היה מדמם ביותר בחברה הערבית: שישה הרוגים; היום עוד רצח של אישה בחליסה.

אוסאמה סעדי: כל הזמן שואלים אותנו, אדוני היושב-ראש – אתה היית מפקד מחוז – שואלים אותנו למה אין שיתוף פעולה, כאילו אנחנו אשמים או יש לנו חלק באחריות למיגור הפשיעה.

אוסאמה סעדי: אמרנו כל הזמן שאנחנו מטילים את האחריות על המשטרה.

אוסאמה סעדי: כשאמרנו שהמשטרה לא עושה את עבודתה נאמנה כי חלק מהעבריינים – חברי חבר הכנסת מאזן גנאים, חבר הכנסת אחמד טיבי, אמרנו שחלק מהעבריינים ומארגוני הפשיעה הם סייענים של השב"כ, והיום יש פרסום – גורם בכיר במשטרה: העבריינים שמובילים היום את הפשיעה החמורה בחברה הערבית הם ברובם סייענים, משתפי פעולה של השב"כ.

אוסאמה סעדי: במצב הזה ידי המשטרה כבולות – לא ניתן לגעת באותם סייענים, שנהנים מחסינות.

אוסאמה סעדי: כשהיינו מדברים על זה, היו אומרים לנו: מה אתם מדברים?

אוסאמה סעדי: היינו אומרים: אתם יודעים מי מבצע את הרציחות ואת היריות, ויש שכירי חרב, ויש חיילים, ואתם יודעים איפה הנשק, ואתם יכולים לאסוף את הנשק, אבל אתם לא עושים ולא אוספים את הנשק הזה ולא מפענחים את מקרי הרצח.

אוסאמה סעדי: ועכשיו יש אישור של המשטרה עצמה, אדוני סגן השר.

אוסאמה סעדי: זה פרסום מזעזע.

אוסאמה סעדי: זה חייב לזעזע כל אחד.

אוסאמה סעדי: ומייד לחקור את הנושא הזה.

אוסאמה סעדי: אם הדברים האלה נכונים – על זה צריך להקים ועדת חקירה, לחקור איך קורה שהמשטרה מחפה על עבריינים ועל סייענים ולא מפענחת ולא מגלה את הרוצחים ולא אוספת את הנשק.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת סעדי.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה, ואחרי חבר הכנסת בוסו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת ארבל, לפני יומיים נתתי לך תשובות ושאלו: מה המקורות שלך?

אוריאל בוסו: הסברתי למה סגן השר קארה לא מתפטר.

אוריאל בוסו: אמרתי שזו הוראה ובקשה ודרישה של שר האוצר.

משה ארבל: לא איוב קרא.

אוריאל בוסו: אביר קארה.

משה ארבל: אביר קארה, לא איוב קרא.

אוריאל בוסו: סגן השר אביר קארה.

אוריאל בוסו: זו דרישה של שר האוצר בשביל שהבאה בתור לא תיכנס במסגרת החוק הנורבגי, והערב זה כבר נחשף.

אוריאל בוסו: שאלו אותי: מה המקורות שלך?

אוריאל בוסו: הערב כבר נחשף שיש ביניהם אפילו סיכום שהוא יתמוך ברפורמות שלו בתמורה לכך.

משה ארבל: ולא דיווחו לכנסת.

אוריאל בוסו: חכה, יש פה את סגן השר סגלוביץ'.

אוריאל בוסו: הוא הקים את להב, זו כבר עבודה שלו.

אוריאל בוסו: אני רוצה לחשוף לכם הערב משהו הרבה יותר חזק: אביעד גליקמן פרסם בערוץ 13 שהעלות הכספית של החלטת בנט לא לעבור לבלפור ולהישאר ברעננה היא בין 12 ל-15 מיליון ש"ח – –

עודד פורר: הוא לא יכול לעבור – – –

אוריאל בוסו: רגע.

אוריאל בוסו: – – להקמת תשתיות וכו', ועכשיו מדברים גם על שכירות דירה למאבטחים – 35,000 שקל לחודש.

אוריאל בוסו: ואז סיפרו סיפורים למה הוא לא עובר – הילדים.

אוריאל בוסו: אז אני אגלה לכם הערב שיש סיכום בינו לבין ראש הממשלה החליפי – שהוא ראש הממשלה האמיתי – יש הסכמה ביניהם, אני לא יודע אם היא חתומה או לא, אבל מקורותיי לא זייפו, שהוא לא עובר לבלפור בשביל שלא יתקבע חלילה מעמדו כראש ממשלה.

אוריאל בוסו: ואתם תראו שיום אחרי – הוא לא יגיע לרוטציה, אבל אם הוא יגיע, יום אחר כך תראו שלפיד ייכנס לבלפור, אבל בנט – את בלפור לא יראה.

אוריאל בוסו: אז כשאמרנו כאן שנתנו לו שיירה ומעבר לכך לא נתנו לו שום דבר, אז גם העלויות הכספיות שהמדינה משלמת – יש בית ממלכתי, וראש הממשלה צריך לעבור לשם.

אוריאל בוסו: לא מעניין אף אחד שיירות, חליפים, חוק נורבגי, והעיקר – על חשבון כספי הציבור.

משה ארבל: רגע, אבל מנסור עבאס, לא מגיע לו?

אוריאל בוסו: קודם כול אנחנו בודקים את נושא האבטחה של מנסור עבאס – ראש ממשלה יושב לך על כיסא היושב-ראש וכו'.

אוריאל בוסו: אבל באמת, הסיכום הזה צריך להטריד כל אחד.

אוריאל בוסו: זה צריך להטריד כל אחד אם באמת יש כזה סיכום שלא לעבור לבלפור, לא רק בגלל הסמליות – בגלל המשמעות, שנתנו לו להיות ראש ממשלה נטול סמכויות.

אוריאל בוסו: התייעצויות מדיניות זה ראש הממשלה החליפי, גם ביטחוניות וכל ההחלטות הנוספות, אז מה קיבלנו?

אוריאל בוסו: ראש ממשלה בלי משילות.

אוריאל בוסו: ככה תיראה המדינה.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

נירה שפק: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת גפני.

נירה שפק: אתה יודע שהמצב – – – גם ראש ממשלה בלי משילות?

נירה שפק: הייתה לנו כאן משילות?

גלעד קריב: אחרי שנה של שיתוק, אתם מדברים על משילות.

נירה שפק: – – – חוסר משילות.

נירה שפק: מה קרה?

נירה שפק: מה ראיתם שהפריע לך?

גלעד קריב: איזו משילות?

גלעד קריב: שנתיים אין תקציב מדינה.

גלעד קריב: משילות.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: תודה, מכובדי היושב-ראש.

אחמד טיבי: מרגי, ארבל, אזולאי, אתם רוצים נאום או שעת שאלות?

ינון אזולאי: שעת שאלות.

משה אבוטבול: תתחיל בשעת סיפור – סיפור, אגדת עם ערבית.

משה אבוטבול: אפשר אגדת עם ערבית.

אחמד טיבי: אני אדבר על אגדת עם ישראלית.

משה אבוטבול: רק שאלה אחת, אם אפשר.

אחמד טיבי: למשל, כל הזמן מטיחים בציבור הערבי: למה אתם לא משתפים פעולה עם המשטרה כדי להגיע אל הפושעים?

משה אבוטבול: זו כבר בדיחה.

אחמד טיבי: חכה, חכה, תהיה רציני.

אחמד טיבי: ואז אנחנו אומרים: זאת לא הבעיה, יש בעיות נוספות, בעיות קשות יותר.

אחמד טיבי: זאת אגדה, שקר, שכאילו זאת הסיבה שלא מפענחים את מעשי הרצח והפשיעה של ארגוני הפשיעה.

אחמד טיבי: והיום בערוץ 12 מפרסמים שגורם בכיר במשטרה אומר שרוב ראשי הפשע המאורגן ומבצעי הרצח בחברה הערבית הם סייענים של השב"כ, ולכן יש להם חסינות; ידינו כבולות, אומרים במשטרה.

אחמד טיבי: אני זוכר, לפני כמה שבועות, רביבו, ראש עיריית לוד, אמר את אותו משפט, ואז ירדו עליו, ואני זוכר שראשי הציבור הערבי אומרים את זה הרבה – גם ראשי רשויות, גם אנשי מקצוע.

אחמד טיבי: פשוט יודעים מי.

אחמד טיבי: אני נזכר באיש ציבור מהמשולש הדרומי שהיו יריות ליד הבית שלו.

אחמד טיבי: באה המשטרה, והוא אמר את מי הוא ראה או במי הוא חושד.

משה ארבל: אמרו לו: לא יכול להיות.

אחמד טיבי: למוחרת מגיע אליו היורה, אומר לו: למה הלשנת עליי למשטרה?

אחמד טיבי: אומר לו: אני?

אחמד טיבי: אומר לו: כן, קצין המודיעין אמר לי.

יעקב מרגי: תגיד לי, אתה רואה הרבה סרטים?

יעקב מרגי: אמיתי או סתם?

אחמד טיבי: אני רואה הרבה דם, חבר הכנסת מרגי, והדם הזה כואב.

יעקב מרגי: זה נכון.

אחמד טיבי: הדם הזה כואב.

אחמד טיבי: ולכן מה שנחשף היום בערוץ 12, לצד המשך הדם הזה, המשך מעשי הפשיעה והרצח וארגוני הפשיעה, מחייב ועדת חקירה שתבדוק לאורך שנים, בעיקר מאז שנת 2000 – לא פלא, שנת 2000, מה שהתרחש אז, ההפגנות – ועד עצם היום הזה: איך זה שהיישובים הוצפו בנשק?

אחמד טיבי: איך זה שדמי החסות משתוללים?

אחמד טיבי: איך זה שאפשר להשיג נשק – קלצ'ניקוב, אר.

אחמד טיבי: פי.

אחמד טיבי: ג'י – באופן חופשי?

אחמד טיבי: הכול תלוי-כסף, ובכל זאת המשטרה המקצועית ורשויות החוק לא שמות – –

מיקי לוי: תודה.

אחמד טיבי: – – המשטרה והרשויות לא שמות לזה גבול.

משה ארבל: כבוד היושב-ראש, רק שאלה אחת, אם אפשר, לחבר הכנסת טיבי.

מיקי לוי: בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

משה ארבל: אם תוכל להרחיב בנוגע לסקרים של רע"מ.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

אחמד טיבי: הנושא עכשיו היה נושא כאוב, על הפשיעה.

אחמד טיבי: נתרכז בזה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני השר, חברי הכנסת, חבר הכנסת טיבי, אם אתה תציע הקמת ועדת חקירה ממלכתית בנושא הכאוב הזה שדיברת עליו, אני תומך בזה.

משה גפני: ועדת חקירה ממלכתית זה דבר שהיום הוא – אני גם הגשתי הצעת חוק להקמת ועדת חקירה ממלכתית על האסון בוואדי צפית.

משה גפני: לא יודע, בנט התנגד לעשות שם ועדת חקירה ממלכתית.

משה גפני: אני תומך, ואני תומך – אדוני חבר הכנסת, אם אתה מעלה הצעה כזאת, אני תומך בה.

משה גפני: אני רוצה להתייחס לקריאות ביניים שנאמרו פה לגבי הנושא הזה שהממשלה הקודמת הייתה משותקת ולא עשתה דברים וכו' וכו'.

משה גפני: זה נכון.

משה גפני: אני טענתי כל הזמן שלא היה צריך לעצור את הנושא של תקציב המדינה, היה צריך להעביר תקציב.

משה גפני: זו אכן הייתה בעיה גדולה.

משה גפני: אבל אני מציע שתהיה קצת צניעות.

משה גפני: הממשלה הקודמת הביאה את הסיום של הקורונה על ידי המציאות הזאת של החיסונים שסופקו לכלל האוכלוסייה, מנה ראשונה ומנה שנייה, והקורונה עזבה אותנו, עד שהגיעה הממשלה החדשה והקורונה חזרה.

משה גפני: הסברתי בנאום הקודם שלי למה זה הגיע – אין סייעתא דשמיא לממשלה הזאת.

משה גפני: עשו הסכמי שלום – ששר החוץ הנוכחי נסע לאיחוד האמירויות – עשו הסכם שלום עם מדינות ערביות, שלא היה דבר כזה בעבר.

משה גפני: אני לא מדבר על המלחמה נגד איראן וכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: בסדר, זה ויכוח שנתווכח עליו כשיהיו בחירות, מה עשו ומה לא עשו.

משה גפני: אבל דבר אחד עשו: הקימו ועדות של הכנסת.

משה גפני: הכנסת תפקדה.

משה גפני: אתם מביאים פה חוקים שאני לא מבין באמת את החשיבות הגדולה שלהם – אני חושב שבסדר – אבל אין ועדה להעביר אותם לשם, אין ועדת פנים, אין ועדות.

משה גפני: הכול שם עומד.

משה גפני: ועדת כלכלה – אחד החוקים היה צריך ועדת כלכלה.

משה גפני: אין.

משה גפני: מי מייצג אתכם בעניין הזה של להקים ועדות?

משה גפני: תמיד אחרי בחירות היה קם פה צוות של קואליציה ואופוזיציה והיו דנים איך מקימים את זה.

משה גפני: מי קם?

משה גפני: מי שלקח על עצמו את העניין הזה זה תקווה חדשה בראשות גדעון סער, והם מנהלים את המשא ומתן, ושלחו את האיש בעל הניסיון, את זאב אלקין, שהוא ינהל משא ומתן עם האופוזיציה כדי להקים את הוועדות.

משה גפני: וראו זה פלא, תקווה חדשה, גדעון סער, שהוא נושא באחריות, בגלל שאוי לרשע ואוי לשכנו, קיבל את שר המשפטים, והוא קיבל את שרת החינוך, והוא קיבל את שר הבינוי והשיכון, והוא קיבל את שר התקשורת, ועוד חברים בוועדות.

משה גפני: זה בסדר, ממש בסדר גמור, אבל אם הוא היה עושה את הדברים הבסיסיים ומורה לאלקין, שהוא מייצג את הקואליציה בהקמת הוועדות, היה אומר לו: תשמע, קודם כול תעשה ועדות, כדי שנוכל לתפקד – הרי מה הבעיה עם הממשלה הקודמת?

משה גפני: שהיא לא תפקדה.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: שהממשלה הזאת תתפקד.

משה גפני: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: יש סדרי עדיפויות שלא היו בממשלה הקודמת.

משה גפני: העדיפות הוא קודם כול להוציא את החרדים מהוועדה למינוי דיינים, ולזה נושא באחריות גדעון סער, בגלל שלאלקין אין לי טענות – הוא נמאס עליי, כל ההתנהגות הזאת, שהוא בא אלינו ואומר:

משה גפני: אני לא נגדכם, כאילו שאנחנו לא מכירים את העברית עם הניקוד.

משה גפני: החוק הזה אומר: החרדים בחוץ – אפילו לא חבר אחד שיהיה, לא מהממשלה ולא מהכנסת.

משה גפני: הבנו את זה, אבל המדינה משלמת את המחיר והאזרחים משלמים את המחיר על המחדל הנורא הזה שהכנסת וועדותיה לא מתפקדות.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כתוב בפסוק: "שֶׁש הנה שָׂנֵא ה' ושבע תועבת נפשו".

שלמה קרעי: הדבר הראשון: "עינַיִם רמות לשון שָׁקֶר".

שלמה קרעי: מה שקורה הערב כאן, בניסיון הזה לרמוס אותנו עם סעיף 98 – את כל הזכויות מנסים; בוועדה המסדרת, אדוני היושב-ראש, בקושי נותנים לדבר, וכשנותנים לדבר זה רק כדי לצאת ידי חובה אבל לרמוס את הזכויות האלה.

שלמה קרעי: גם בסעיף 98 לגבי שני החוקים שיש היום, לא מוכנים להגיע כמעט – יש הסכמות, אבל בסופו של דבר ההסכמות מתכנסות לאותן שלוש שעות נאום או טיפה יותר.

שלמה קרעי: הדבר הזה – זכותכם, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: יש לכם את הכוח באמת לרמוס אותנו, להעביר בוועדה המסדרת.

שלמה קרעי: הייעוץ המשפטי, לדעתי, אומנם ייתנו לכם10, 20, 30, אבל כשתעשו את זה בכל חוק וחוק אני חושב שזה כבר יהפוך ללא לגיטימי – זה לא ייכנס לתוך המסגרת של חריג וקיצוני כמו שהתקנון מבקש.

שלמה קרעי: אבל מה הבעיה כאן?

שלמה קרעי: הבעיה כאן, חוץ מ"עינים רמות", שמנסים לשים אותנו למטה ולרמוס אותנו – "לשון שקר", כי היה כאן סיכום בוועדת הכספים, סיכום שנעשה אחר כך גם בוועדה המסדרת.

שלמה קרעי: היה סיכום שאנחנו מושכים 6,000 הסתייגויות בוועדת הכספים ומשאירים משהו סמלי, בגלל שהגיעו להסכמות על שאר הדברים, אבל התנאי הוא שנותנים 12 שעות דיבור במליאה על החוק הזה.

שלמה קרעי: זה היה התנאי.

שלמה קרעי: משכנו את ההסתייגויות, אחרת היינו מושכים את ההצבעות רק בוועדה, ואתה יודע איך זה להצביע על 6,000 הסתייגויות בוועדה.

שלמה קרעי: משכנו, ועכשיו באים ואומרים לנו: לא, הסיכום שהיה – בטל.

שלמה קרעי: זה כבר מוגזם, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: אפשר לרמוס, אבל אפשר לרמוס לפחות לפי הכללים, לעשות מראית עין של הוגנות.

שלמה קרעי: אבל גם להגיע לסיכומים, גם לגרום לנו למשוך את ההסתייגויות ולא להשתמש בכלים הפרלמנטריים שלנו וגם בסוף לשקר לנו ולהגיד: לא, אנחנו ניתן לכם רק שלוש שעות – אז בוועדה המסדרת אמרתי ליועצת המשפטית: אני מבקש שאם יחליטו בסופו של דבר לא לעמוד בסיכום הזה של 12 שעות דיבור על החוק הראשון, שיחזירו לנו בחזרה את כל ההסתייגויות ושיבטלו את האישור לקריאה שנייה ושלישית שהיה בוועדת הכספים.

שלמה קרעי: לא ייתכן גם עיניים רמות וגם שקר.

שלמה קרעי: שני הדברים האלה מוגזמים, ואני מבקש ממך שאם זה יגיע לפתחך, אדוני היושב-ראש, שתשמור על זכותנו.

משה ארבל: אתה יכול להסביר לצופים בבית מה זה סעיף 98?

מיקי לוי: תודה רבה.

שלמה קרעי: סעיף 98 – רק במשפט אחד – זה הסעיף שמאפשר לקואליציה לרמוס את האופוזיציה במקרים חריגים וקיצוניים.

מיקי לוי: תודה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יריב לוין – איננו.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', אתה אחריה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, תגיד, אתה חושב באמת, משה, שיש צופים בבית שמסתכלים עלינו?

ינון אזולאי: אני מודיע לך שבשעה 03:00 זה שיא.

ינון אזולאי: 03:00 זה השיא.

אורית סטרוק: אז לטובת הצופים בבית אני אדבר שוב על אביתר, כי אני אגיד לכם את האמת, אני תקועה פה.

אורית סטרוק: הייתי ממש רוצה להיות שם.

ינון אזולאי: אבל באביתר אין 99.

משה ארבל: באביתר הם קולטים – – –

אורית סטרוק: לא, לא, אני רוצה לספר לצופים בבית על אביתר.

אורית סטרוק: אני רוצה להסביר לא על אביתר עצמה – על מה שקורה מסביב לאביתר, כי קודם היה פה חבר הכנסת גפני, והוא דיבר על זה שהשר אלקין הוא השר שמקשר בין הממשלה לכנסת.

אורית סטרוק: ואיך זה קרה שהוא קיבל את התפקיד הזה, לקשר בין הממשלה לכנסת?

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו לא רואים אותו פה כבר כמעט שבועיים.

אורית סטרוק: אתה מתגעגע?

דוד אמסלם: לא, אני רק אומר שיש שר שמקשר והוא לא מופיע.

אורית סטרוק: אבל איך הוא קיבל את התפקיד לגשר בין הממשלה לכנסת?

אורית סטרוק: אתם זוכרים?

דוד אמסלם: אבל הוא לא פה.

אורית סטרוק: אבל איך הוא קיבל את התפקיד?

אורית סטרוק: הוא קיבל את התפקיד כי הוא התעקש – ככה פורסם בהסכם הקואליציוני – שהממשלה תכניס להסכמים הקואליציוניים את המערכה על שטחי C.

אורית סטרוק: אתם זוכרים את זה?

אורית סטרוק: ואז הוא קיבל עוד תפקיד.

אורית סטרוק: עכשיו, המערכה על שטחי C זה אומר שסביב אביתר יש מאות מבנים, לא חוקיים לפחות באותה מידה, שמי שבונה אותם זה ערבים ולא יהודים.

אורית סטרוק: לא סתם ערבים בונים אותם – הם בונים את זה בעידוד, בהכוונה, במשימה לאומית שמכווין ראש הממשלה הפלסטיני.

אורית סטרוק: הוא שולח את הערבים ביהודה ושומרון סביב אביתר לבנות ולתפוס את השטח כמה שיותר באופן לא חוקי.

אורית סטרוק: יועז הנדל, חברי השר, אתה עכשיו השר התורן?

יועז הנדל: כן.

אורית סטרוק: אתה יכול להגיד לי מה קורה עם כל המבנים שהערבים בונים ליד אביתר ושהם לא חוקיים באותה מידה שאביתר לא חוקי?

אורית סטרוק: מי מטפל בהם?

אורית סטרוק: לא, מה קורה איתם עכשיו, לא עשר שנים.

קריאה: – – –

אורית סטרוק: רגע, אני אגמור לשאול את השאלה, ואני רוצה מאוד לשמוע את התשובה.

אורית סטרוק: הממשלה – לא במשך עשר שנים; הממשלה רוצה עכשיו – – –

יועז הנדל: את רוצה שאני אענה?

אורית סטרוק: כן, עוד מעט.

יועז הנדל: הינה, אני עונה לך.

אורית סטרוק: אבל אני מסבירה את השאלה ואז תענה.

אורית סטרוק: הממשלה רוצה עכשיו להרוס ולפנות את אביתר, עכשיו, אבל היא לא רוצה להרוס אפילו לא בית ערבי אחד באזור של אביתר.

אורית סטרוק: אתה שומע, יועז?

אורית סטרוק: אתה לא מקשיב.

אורית סטרוק: אתה לא מקשיב לי.

אורית סטרוק: אתה רוצה לענות לי.

יועז הנדל: סליחה, אני רק עושה החלפה עם עודד.

אורית סטרוק: גם עודד יכול לשמוע.

אורית סטרוק: נכון.

אורית סטרוק: עודד הקשיב לי.

מיקי לוי: משפט סיכום, בבקשה.

אורית סטרוק: משפט סיכום ואז משפט של השר יועז הנדל.

אורית סטרוק: הממשלה רוצה להרוס את היישוב אביתר, אבל היא לא רוצה להרוס אפילו בית אחד שראש הממשלה הפלסטינית שלח את הערבים לבנות ליד אביתר כדי לתפוס את השטח באופן לא חוקי.

אורית סטרוק: עכשיו, תסביר לי מה עם האיפה והאיפה הזה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורית סטרוק: זה הכול.

מיקי לוי: חברת הכנסת וולדיגר.

אורית סטרוק: הוא רוצה לענות לי.

יועז הנדל: אדוני היושב-ראש, אפשר לענות – – –

אורית סטרוק: תענה.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אדוני, זה לא על פי הפרוטוקול.

מיקי לוי: תשב, בבקשה.

אורית סטרוק: אבל הוא רוצה.

מיקי לוי: אני משוכנע שהשר יארח לך לחברה לכוס קפה בפרסה.

יעקב מרגי: תגיד, אדוני, מה היה ההסכם – – –

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת סטרוק.

אורית סטרוק: אה, הוא שואל אותו מה היה ההסכם.

מיקי לוי: לא, לא.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורית סטרוק: אז בנאום הבא אני אסביר מה היה ההסכם ואיך הורידו לו כל פעם חלק אחר, ועד אז יועז יברר למה לא הורסים את הבתים הערביים ואז אביתר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה – –

מיכל מרים וולדיגר: וולדיגר.

מיקי לוי: – – וולדיגר.

שלמה קרעי: שר התקשורת – – – שמאלנית חדשה.

מיכל מרים וולדיגר: איזה גבוה מי שעמד פה לפניי, איזה גבוהים.

מיקי לוי: בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-ראש הכנסת, חבריי הנכבדים, אז ככה: אימא פנתה אליי – אימא שהבת שלה נוטלת את התרופה הפסיכיאטרית לפונקס.

מיכל מרים וולדיגר: מישהו פה יודע מה זה לפונקס?

מיכל מרים וולדיגר: אני מניחה שלא.

מיכל מרים וולדיגר: הם לא כל כך מקשיבים לי.

מיכל מרים וולדיגר: אז לא נורא.

מיקי לוי: לא, לא.

מיכל מרים וולדיגר: נכון?

מיכל מרים וולדיגר: לפונקס זו תרופה אנטי-פסיכוטית, והבת נוטלת אותה כבר שנתיים, וברוך השם, היא היטיבה את מצבה.

מיכל מרים וולדיגר: מדובר בתרופה לא קלה, והיא גם פועלת על כל מיני מקומות אחרים בגוף, ולכן צריך פעם בשבוע לעשות בדיקת דם.

מיכל מרים וולדיגר: הבת מקבלת את המרשם לתרופה הזאת מהפסיכיאטר שלה.

מיכל מרים וולדיגר: אלא מאי?

מיכל מרים וולדיגר: הפסיכיאטר כבר חודש בחופש, והבת והאם כבר שבועיים שלמים מנסות להשיג מרשם.

מיכל מרים וולדיגר: ראוי לציין שאסור להפסיק את התרופה הזאת.

מיכל מרים וולדיגר: היא חייבת להילקח ברצף, בלי הפסקה, והיא חייבת גם פיקוח ממש משמעותי.

מיכל מרים וולדיגר: מה שקרה הוא שפניתי לחבר פסיכיאטר.

מיכל מרים וולדיגר: הוא שלח לי את הנהלים של משרד הבריאות מנובמבר 2020, והם אומרים כך: מרשם שוטף ללפונקס יכול להינתן על ידי פסיכיאטר מטפל או על ידי רופא ראשוני, רופא משפחה או רופא ילדים או פנימאי בקהילה.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, גם רופא משפחה יכול להוציא מרשם כאמור, וככה עשתה האם, ובא לציון גואל.

מיכל מרים וולדיגר: כעבור יומיים התקשרה אליי אימא אחרת, שגם אצלה אותה בעיה.

מיכל מרים וולדיגר: יופי.

מיכל מרים וולדיגר: שלחתי לה את הנהלים האלה.

מיכל מרים וולדיגר: באמת, בעזרת הנהלים, היא הצליחה להגיע לרופא משפחה שהסכים לתת את התרופה.

מיכל מרים וולדיגר: נתן לה את המרשם, הלכה לקופת חולים, אבל מסתבר שגם שם, בקופת חולים, הרופא, אותו בחור שעבד בקופות חולים לא הסכים לתת לה את התרופה, כי לא היה חתום פסיכיאטר על המרשם.

מיכל מרים וולדיגר: אבל היא אומרת לו: סליחה, היא מראה לו את הנהלים, ואף אחד לא מכיר את הנהלים האלה.

מיכל מרים וולדיגר: והיא יצאה מבית המרקחת בלי התרופה, והמצב של הבת שלה פשוט הלך והידרדר.

מיכל מרים וולדיגר: ואני שואלת את עצמי, וכן את שר הבריאות, שלא נמצא פה: איך יש נהלים במשרד הבריאות, נהלים כל כך חשובים, נהלים שבעצם מאפשרים גם לרופא משפחה לתת את המרשם הזה של לפונקס, אבל לא הפסיכיאטרים מכירים את זה, לא רופאי המשפחה מכירים את זה ולא הרוקחים בבתי המרקחת מכירים את זה?

מיכל מרים וולדיגר: מי שנפגע מהסיפור הזה הוא בעצם המתמודד עצמו והמשפחה.

מיכל מרים וולדיגר: ואני חוזרת ופונה ומבקשת, אחרי שכבר משרד הבריאות טרח ורשם נהלים ובדק אותם, שנשכיל ונדע שצריך גם להוציא אותם מהכוח אל הפועל, שנדע ונעביר את המסר לכל מי שנוגע בדבר, שידע בעצמו שהוא יכול להוציא מרשמים כאלה, שבית המרקחת ידע להפעיל אותם.

מיכל מרים וולדיגר: ואני ממש מבקשת מכולנו פה שנפעיל לחץ על משרד הבריאות שאת הנהלים שהוא מוציא, ידע להפיץ, ושכולנו נוכל להשתמש בנהלים האלה, כי בשביל זה הם נכתבו – כדי שנוכל להוציא אותם מהכוח אל הפועל.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת וולדיגר.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא חבר הכנסת חיים ביטון.

איתן גינזבורג: חיים ביטון – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: אם כך, חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת – – –

משה גפני: – – – רוצה להגיד מה להגיד.

איתן גינזבורג: השאלה היא עם מי הוא מדבר, הרב גפני, איתך או עם כולם?

איתן גינזבורג: ואחריו – חבר הכנסת שמחה רוטמן.

יצחק פינדרוס: אני מנצל את שלוש הדקות שוודאי מאפשרת לי הכנסת לדבר, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: אדוני, אנחנו – במצוות היושב-ראש, צריך לפתוח כל נאום במילים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

איתן גינזבורג: זה מה שביקש יושב-ראש הכנסת, ואנחנו מקפידים על זה.

יצחק פינדרוס: אני הולך זה.

איתן גינזבורג: זה קבוע.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה או חבריי חברי הכנסת, ואודרוב.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, אני אנצל – – –

איתן גינזבורג: כנסת נכבדה.

יצחק פינדרוס: כנסת נכבדה.

דוד אמסלם: מה שטוב אצלכם – – –

יצחק פינדרוס: א.

יצחק פינדרוס: אני מאחל לכם בקואליציה שתתחילו לכבד את הכנסת.

איתן גינזבורג: אני, כמצוות היושב-ראש פה, אני – – –

קריאה: – – –

יצחק פינדרוס: זה רעיון לא רע.

יצחק פינדרוס: רעיון לא רע שיתחילו לכבד את הכנסת, אבל כפי שאמר היושב-ראש שלנו, אם היו מכבדים את הכנסת, אז לפני חוק הדיינים היו מקימים ועדות, ולפני הנורבגי המורחב-מורחב היו מקימים ועדות, ולפני הבעיות של החוקים היו מקימים ועדות, והיו מתחילים להתנהל באיזושהי דרך.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, היית גם פעם איתנו יחד בקואליציה, ואתה זוכר כמה הקפדנו להקים את הוועדות, ואף שגם, נכון, הקואליציה ביקשה דברים, והייתה ממשלה פריטטית, והיו דברים מסובכים, רצנו כן להקים ועדות.

יצחק פינדרוס: לצערי הרב, הפעם זה לא קורה.

יצחק פינדרוס: אז אדוני היושב-ראש, עמד פה קודם חבר הכנסת יאיר גולן, ואחריו השר לענייני – אני לא זוכר – אלעזר שטרן, שאת השר אני מכבד, אבל את המשרד, אני לא יודע בדיוק מה המשרד הזה עושה, והטיפו לנו מוסר: להרבות אהבה ואחווה ולהפסיק לדבר בבוטות ובגסות.

יצחק פינדרוס: עכשיו, אני אומר לעצמי – אני זוכר את יאיר גולן, האיש העדין, עומד פה למעלה בתקופת הקורונה, והיה נדמה שעוד רגע הוא עף מהמרפסת; הוא עף מהמרפסת כמעט בצרחות על הממשלה הנוראה הזאת וראש הממשלה הנורא הזה והזכות – את האיש הנורא הזה והגנב הזה והנוכל הזה והאיש הזה והכול – ופתאום הוא מתחיל לדבר נופת צופים: איך אתם מדברים, איך אתם זה.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, הוא מזכיר לי – אני זוכר בוועדה, כשהיית שומע בוועדה לתכנון ובנייה בירושלים שיש צעקות, ידעת שמדובר בשכונה של אנשים מכובדים, עורכי דין, רואי חשבון, אנשים אינטליגנטים; אז הולך צעקות וקללות.

יצחק פינדרוס: אם מדובר באנשים משכונות יותר של עמך, היה רוגע, שקט, הוועדות היו הרבה יותר – אתה יודע, פתאום צריך לדבר בדרך ארץ.

יצחק פינדרוס: זה – 1.

יצחק פינדרוס: 2.

יצחק פינדרוס: זה דבר שצריך, אני חושב, אחת ולתמיד לומר אותו.

יצחק פינדרוס: כשאתה מתווכח על עמדות ודעות – והפרלמנט הוא מקום להתווכח על עמדות ודעות – אין מקום בכלל לטיוח של דברים ולעשות אותם כאילו באהבה ובאחווה.

יצחק פינדרוס: אנחנו מדברים פה על עמדות.

יצחק פינדרוס: אין לאף אחד שום דבר – בניגוד אולי לאופוזיציה הקודמת – שום דבר אישי נגד אף אחד באופן אישי.

יצחק פינדרוס: אין לאף אחד שום דבר באופן פרסונלי.

יצחק פינדרוס: הנושא הוא עמדות.

יצחק פינדרוס: ונכון שבממשלה הזאת מאוד קשה לדעת לאיזה עמדות אנחנו מתנגדים, כי אנחנו עוד לא הבנו, ואני לא בטוח שהממשלה הבינה מהן העמדות שלה.

יצחק פינדרוס: כי בקורונה, כנראה, העמדות של לטפל בשדה תעופה, שזה היה הספר המוביל של מי שהיום יושב על כיסא ראש הממשלה – את זה הוא לא הולך לקיים, אז אני לא יודע בדיוק מה העמדות שלהם.

יצחק פינדרוס: אבל אנחנו מדברים פה על עמדות, ועל העמדות האלה נעמוד בכל מחיר.

יצחק פינדרוס: גם אם נצטרך לצעוק, נצעק אותן, ואם נוכל להגיד אותן בשקט וישמעו אותנו, נגיד אותן בשקט.

יצחק פינדרוס: אנחנו נעמוד על העמדות שלנו, ובסופו של דבר, בסופו של דבר, נישאר כאן יחד, זה נכון, אבל השאלה היא איך המדיניות תיראה ועם איזה עמדות נהיה.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שמחה רוטמן.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שאני ממש ממש שמח שנמצא פה שר התקשורת דווקא מכל השרים – שלום – –

יועז הנדל: שלום.

שמחה רוטמן: – – בגלל הנושא שייעדתי מראש, בלי שידעתי שתהיה פה לשלוש הדקות הללו.

שמחה רוטמן: לאחרונה מדברים הרבה – אומנם יש לזה השלכות יותר במשרד הביטחון, אבל גם קצת במשרד התקשורת – על סגירת גל"צ, נושא שרבים מאוד מהאנשים שמחזיקים בתפיסת עולם דומה לשלי – כמה שפחות מעורבות של המדינה – באופן עקרוני מאוד מאוד בעד סגירת גל"צ כתפיסה עקרונית, הרבה מאוד שנים, כי אין מקום לתחנה צבאית שמשדרת אקטואליה.

שמחה רוטמן: אנחנו מכירים הרבה מאוד אירועים, מקומות ומקרים שבהם זה מעמיד את שרי הביטחון ושרים אחרים בממשלה בניגודי עניינים.

שמחה רוטמן: בכלל, אני הייתי מעדיף שיהיה כמה שפחות שידור ציבורי במדינת ישראל, והייתי מעדיף שהשוק החופשי ימלא את הצרכים, ולא באמצעות עיוות השיח, למרות שכמובן – ואני אומר את זה כאן אחרי שכמה וכמה פעמים – ושלא יראו בזה משום סיקור אוהד – אחרי שכמה וכמה פעמים עשו לי בדיקת עובדות אצל גיא זוהר בכאן 11 – זה מקום אחד שאני מוכן להשאיר כשמורת טבע מהשידור הציבורי, כי איכשהו יצא שאני צודק.

שמחה רוטמן: אבל גל"צ כתחנה צריכה להיסגר.

שמחה רוטמן: הדבר הזה – במשך הרבה מאוד שנים הייתי כקול קורא במדבר.

שמחה רוטמן: אנשי הימין הכלכלי שאמרו שצריך לסגור את גל"צ נתקלו בחומה בצורה של אנשי תקשורת, אנשי שמאל: איך אתם פוגעים, חופש הביטוי, מנסים לאיים על עיתונאים, מנסים להשתיק ביקורת.

שמחה רוטמן: הפרה הקדושה, גל"צ.

שמחה רוטמן: ואז קרה מקרה ונכנסו בדרך-לא-דרך, לא משנה כרגע, הסתננו פנימה – אולי צריך את חוק-יסוד: ההגירה כדי לטפל בהסתננות הזאת – כמה אנשים, רחמנא ליצלן, שהם ימנים: ברדוגו, אחרים, לא צריך שמות יותר מדי.

שמחה רוטמן: ופתאום כל אנשי השמאל באים ואומרים: ברור, חייבים לסגור את גל"צ – כי זה כבר לא שלנו, זה לא רשום עלינו בטאבו, ויש חס ושלום כמה אנשי ימין שמחזיקים מיקרופון, אז חייבים עכשיו לסגור את גל"צ.

דוד אמסלם: שאלה.

שמחה רוטמן: אבל אני בחור אופטימי.

שמחה רוטמן: במשך שנים רבות אני מסביר שיש בעיה – ואני מסביר, אני מסביר שיש בעיה עם בג"ץ, ועמדותיי לא מתקבלות, וכל השמאל צועק, ואומרים: לא, מה פתאום.

שמחה רוטמן: ואז אני אומר: לאט-לאט יסתננו כמה אנשי ימין לבג"ץ – יום אחד זה יקרה.

אריה מכלוף דרעי: בינתיים הגעת לכנסת.

שמחה רוטמן: לא, לא, לבג"ץ, לא לכנסת.

שמחה רוטמן: יסתננו כמה – – –

קריאה: – – –

שמחה רוטמן: יסתננו כמה אנשי ימין לבג"ץ – – –

איתן גינזבורג: מה שרצה לומר השר דרעי – שאולי גם הסתננת לכנסת.

שמחה רוטמן: לא, זה ודאי.

שמחה רוטמן: זה ודאי.

מוסי רז: אם יסתננו אז צריך לגרש – – –

שמחה רוטמן: יסתננו כמה אנשי ימין לבג"ץ – – –

איתן גינזבורג: אני מוסיף לך – – –

שמחה רוטמן: תודה רבה, תודה רבה.

שמחה רוטמן: יסתננו כמה אנשי ימין לבג"ץ – – –

אריה מכלוף דרעי: אמרת את זה כבר שבע פעמים.

גבי לסקי: אם לא יהיה בג"ץ – – –

קריאות: – – –

שמחה רוטמן: מפריעים לי, אדוני.

איתן גינזבורג: הוספתי לך כבר.

שמחה רוטמן: בסדר.

שמחה רוטמן: בסדר גמור.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא אם יעשו תהליך המרה.

אריה מכלוף דרעי: בינתיים הסתננו כמה לבג"ץ.

איתן גינזבורג: אני מקווה שכמו שחומות יריחו, אדוני השר לשעבר אריה דרעי, אני מקווה שכמו שחומות יריחו אחרי שבע פעמים נפלו, אם נגיד שבע פעמים "יסתננו כמה ימנים לבג"ץ" גם החומות של בג"ץ ייפלו.

איתן גינזבורג: אבל אני מקווה שאחרי שיגיעו כמה אנשי ימין לבג"ץ, כשם שהשמאל פתאום הפך לתומך בסגירת גל"צ, השמאל יתחיל לתמוך גם בסגירת בג"ץ.

קרן ברק: יפה.

אריה מכלוף דרעי: אשרי המאמין.

איתן גינזבורג: כפי שאמר השר דרעי – יעלה ויבוא.

אורלי לוי אבקסיס: – – – ברדוגו אחד – – –

איתן גינזבורג: אחריו יוזמן השר לשעבר, סגן השר, פרוש.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ערב טוב; לילה זה עדיין לא.

קרן ברק: אנחנו לא יודעים באיזה יום אנחנו.

אריה מכלוף דרעי: ערב טוב.

איתן גינזבורג: איבדנו תחושת ימים.

אריה מכלוף דרעי: לא, לא, זה בסדר.

אריה מכלוף דרעי: הלילה עוד צעיר, איך שאומרים.

אריה מכלוף דרעי: בשעה האחרונה התבשרנו מהעיתונאים שראש המל"ל הגיש את התפטרותו.

דוד אמסלם: הגיש את התפטרותו.

אריה מכלוף דרעי: הגיש את התפטרותו.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שאני לא גורם לו נזק, אבל כמי שעבד בכמה שנים האחרונות – וראיתי אותו בעיקר בעבודתו בקבינט, אבל בעיקר את מסירות הנפש שלו בתקופת הקורונה – ממש 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע, כל מטלה, כל משימה הוא עשה, נוסף לתפקידיו ונוסף לנושאים המדיניים ונוסף לכל מה שהוא עשה.

אריה מכלוף דרעי: אני חייב לומר, נער הייתי וגם זקנתי – לא ראיתי מסירות נפש בצורה כזאת של אדם שמאמין בשליחותו, מאמין בעשייתו, יהודי מאמין.

אריה מכלוף דרעי: מדהים – גם תלמיד חכם.

אריה מכלוף דרעי: מדי פעם, כשהיו כמה דקות זמן, עוד יכולנו לדבר קצת דברי תורה.

אריה מכלוף דרעי: אין ספק שמדינת ישראל התברכה באדם שהוא משכמו ומעלה.

אריה מכלוף דרעי: אני מאחל לו באופן אישי הצלחה, ואני מקווה שהציבור עוד ידע ליהנות ממנו, ואני מקווה שאני לא מקלקל לו בזה ששיבחתי אותו עכשיו, אבל הרגשתי חובה, כיוון – אני לא מכיר אותו; עבדתי איתו, פשוט מאוד, ומאוד התפעלתי ממנו.

אריה מכלוף דרעי: מאוד התפעלתי ממנו.

יואב גלנט: בן אדם גאון.

אריה מכלוף דרעי: הינה, יואב, אתה, בטוח שמה שאתה תגיד, אתה לא תזיק לו.

אריה מכלוף דרעי: אני, עוד יכולים להגיד לי: אדם דתי, לא דתי, אני יודע מה.

יואב גלנט: אני מכיר אותו 25 שנה.

יואב גלנט: הבן אדם גאון.

אריה מכלוף דרעי: אבל לא, לא רק הגאונות.

יואב גלנט: וצנוע.

אריה מכלוף דרעי: וצנוע, ומסירות נפש.

דוד אמסלם: חבל על הזמן.

דוד אמסלם: דרך ארץ.

אריה מכלוף דרעי: דרך ארץ.

אריה מכלוף דרעי: ומצד שני, אדם – –

קריאה: מסור.

אריה מכלוף דרעי: – – מסור.

דוד אמסלם: הם לא יודעים להעריך אנשים טובים.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לומר – שר התקשורת נמצא איתנו, אז אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו חיים בתקשורת עכשיו, ואני ראיתי הודעה של שר התקשורת, בעקבות הודעת שר הביטחון או משהו כזה לגבי גלי צה"ל: שר התקשורת בודק את העניין, לראות איך להשאיר את התחנה, העובדים של התחנה.

אריה מכלוף דרעי: חברים, דיבר לפניי חברי שמחה ואמר מה שאמר.

אריה מכלוף דרעי: אני לא אוסיף על זה, אבל אני חייב לומר לך, יועז, אדוני השר – אני לא מדבר עכשיו כשר או כחבר כנסת; כאזרח: התחושה שלנו, שלי, לכל הפחות, היא – אין מה לעשות, זה לא בגלל ששמחה או אחרים מדביקים את זה – גלי צה"ל בזמן האחרון או בשנה האחרונה או בתקופה האחרונה, לא מוצא חן, הצלילים או הכוכבים שנמצאים שם.

אריה מכלוף דרעי: ואין מה לעשות, בוא נקרא לילד בשמו: יעקב ברדוגו ואמיר איבגי מצליחים בצורה – הציבור אומר את שלו.

אורלי לוי אבקסיס: אלקבץ, מנהל התחנה – – –

אריה מכלוף דרעי: נכון.

אריה מכלוף דרעי: שמעון אלקבץ, שכחנו.

אריה מכלוף דרעי: אורלי, צודקת.

אורלי לוי אבקסיס: השתלטות עוינת.

אריה מכלוף דרעי: צדקה ממני תמר, כתוב בתורה.

אריה מכלוף דרעי: יהודה אמר, אז את צודקת.

דוד אמסלם: שמאלנים, אמרתי לך, הם הכי אלימים, הכי עבריינים והכי בריונים.

אריה מכלוף דרעי: עזוב שמאלני.

אריה מכלוף דרעי: מי דיבר עכשיו על שמאל וימין?

איתן גינזבורג: תודה.

אריה מכלוף דרעי: יעקב ברדוגו ימין?

אריה מכלוף דרעי: לא, מה.

דוד אמסלם: לא, אמרתי הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: עזוב.

אריה מכלוף דרעי: אני מדבר על שדרנים מאוד מצליחים, מאוד פופולריים, מאוד מצליחים – עובדה, רואים ברייטינג שלהם, הם מצליחים באמת – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אריה מכלוף דרעי: – – והתחושה היא – – –

ישראל אייכלר: הבעיה זה אלקבץ – – –

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

דוד אמסלם: הבעיה זה ברדוגו.

דוד אמסלם: אם היה רבינוביץ' לא היו סוגרים, אל תדאג.

דוד אמסלם: הוא גם לא היה שוקל.

אורלי לוי אבקסיס: חלום יעקב.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שאם באמת רוצים לשרת את הציבור ולעשות את רצון הציבור וחופש הביטוי, אם משרד הביטחון או הצבא לא מסוגל או שלא יכול או שלא רוצה, אני חושב שצריך למצוא פתרון לתחנה הזאת – –

איתן גינזבורג: תודה.

אריה מכלוף דרעי: – – שתמשיך לשדר.

אריה מכלוף דרעי: מי שאוהב אותה, מי שלא אוהב אותה – אבל אם הציבור רוצה אותה והשדרנים שם מצליחים, חבל לסגור.

דוד אמסלם: מי זה הציבור?

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

דוד אמסלם: הימנים מבחינתם לא קיימים, הפריפריה לא קיימת.

דוד אמסלם: הם הרי צפונבונים, הם דואגים רק – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אשמח שתשמרו על השקט, לבקשתו של חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: לבקשתו של היושב-ראש, חבר הכנסת פרוש יתחיל לדבר כשיהיה שקט.

איתן גינזבורג: לבקשתו של חבר הכנסת פרוש.

איתן גינזבורג: בבקשה.

מאיר פרוש: ברשות היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו עוסקים פה בשאלה של ייעול האכיפה והפיקוח העירוני ברשויות המקומיות; בעיניי גם הארצי הוא נושא שמחייב לייעל את האכיפה והפיקוח העירוני.

מאיר פרוש: אני חייב לומר לך, הרב דרעי, אני הרבה שנים לא הייתי באופוזיציה, כך שלא נאמתי פה, אבל לפני כמה שעות דיברתי בנושא מסוים שקרה היום בכנסת – תגלית, תגלית שלא הייתה כאן שנים.

מאיר פרוש: האמת היא שיש כל כך הרבה אנשים שמאזינים ובודקים על מה שאנחנו מדברים.

מאיר פרוש: דיברתי פה לפני כמה שעות על כך שאחת הסיבות, כנראה, שסיעת רע"מ הצטרפה לקואליציה – וכתוצאה מההצטרפות הזאת פעם ראשונה חברי כנסת ערבים מסיעות ערביות הצביעו בעד חוק כדי לקחת בנות חרדיות, דתיות, לצבא.

אריה מכלוף דרעי: הם רוצים לחזק את הצבא, מה אתה רוצה?

מאיר פרוש: זה משהו שלא קרה.

מאיר פרוש: אני חייב לומר לך, אני, מאז שאני אמרתי את זה – – –

אריה מכלוף דרעי: מנסור עבאס הוא ציוני גדול.

אריה מכלוף דרעי: ברגע שהוא – – –

מאיר פרוש: אבל אני רוצה לומר לכם, ההאזנה, והצפייה במה שאנחנו מדברים פה היא גדולה מאוד, והרבה, דווקא מבני הדודים – ערבים – שהתקשרו אליי, לאנשים שלי, אמרו: לא היינו מאמינים שדבר כזה קורה.

מאיר פרוש: לא מאמינים שחברי כנסת ערבים רוצים לכפות על יהודים חרדים שבגלל האמונה שלהם לא נותנים ללכת לצבא, ודווקא אנחנו, הערבים, רוצים לאכוף עליכם חוק מסוים שיאמר אחרת ממה שהרבנים ציוו עליהם.

מאיר פרוש: זה דבר ללא תקדים, מה שקרה פה היום, ואני מקווה מאוד שגם ברע"מ ויתר החברים הערבים ידעו לא לגעת בזה, לא להתערב בדברים האלה.

מאיר פרוש: זה דבר שלא ייעשה.

מאיר פרוש: למה אני מדבר על זה?

מאיר פרוש: כי יש עוד נושא שאני מתחיל להריח שיש איזשהו זעזוע פוליטי.

מאיר פרוש: רבים מאלה שמצביעים מרצ לא מבינים למה מרצ, שנתפסת בציבור הרחב הכללי כרשימה, מפלגה, הגונה, ישרה, שנזהרת שלא ייפול רבב, חלילה, שיהיה הכול נקי, מצוחצח, למה מרצ – אנחנו רואים את זה גם בוועדות – למה מרצ מגינה על הממשלה המושחתת הזאת?

מאיר פרוש: למה מרצ כל כך מגינה על הממשלה המושחתת הזאת?

מאיר פרוש: זה לא פשוט.

מאיר פרוש: מרצ, לכאורה – ואני קצת, בשיחות איתם, מבין – אומר היום מוסי רז שהממשלה הזאת היא כרגע ב-20 מעלות ימינה, וצריכים לחשוב מה עושים.

מאיר פרוש: אז מה המשמעות?

מאיר פרוש: מישהו יכול להסביר לי?

מאיר פרוש: ואני מדבר דווקא לחברת הכנסת מיכל רוזין.

אריה מכלוף דרעי: סמוטריץ' מפריע.

אריה מכלוף דרעי: סמוטריץ'.

מאיר פרוש: חבר הכנסת הרב סמוטריץ' – – –

מוסי רז: להסביר לך?

מאיר פרוש: אני מחפש את הגב' רוזין – –

מוסי רז: אתה רוצה תשובה?

מאיר פרוש: – – ושואל: למה מרצ כל כך מגינה על ממשלה מושחתת כזאת?

מאיר פרוש: מילא אתם בממשלה הזאת, רציתם להפיל את נתניהו – מובן.

מאיר פרוש: אבל שבו בשקט, תקבלו את זה עם קצת צניעות, עם ענווה.

מאיר פרוש: לא להגן.

מאיר פרוש: אתם צריכים להיות המגינים של ראש הממשלה וחליפי כזה, שהתחייבו לכל העם לעשות דבר אחד ועושים דבר שני?

מאיר פרוש: זה מה שאני לא מבין.

מאיר פרוש: ואתה, חבר הכנסת מוסי רז, שכבר כן פתחת בחזית הזאת ומנסה להוביל אופוזיציה, אל תיתן שמרצ תתחלק לגמרי מהדרך שלה.

מאיר פרוש: זו לא הדרך שלה.

מוסי רז: לא ניתן.

מאיר פרוש: אני יודע שלא תיתן, אבל בינתיים זה מה שנראה.

מאיר פרוש: אנחנו רואים את חברי הכנסת של מרצ מגינים על הקואליציה הזאת מכל צד כאילו זה עניין שלהם.

מאיר פרוש: אני לא מבין.

מאיר פרוש: גב' רוזין, שאני דווקא מכיר אותה שנים מהכנסת, אבל היא שמגינה בכל דרך בוועדה המסדרת, ששם נעשים דברים ורומסים את האופוזיציה, ומרצ מגינה.

מאיר פרוש: אין כל הסבר לכך, אדוני היושב-ראש.

מאיר פרוש: אולי אתה יכול להסביר לי.

מאיר פרוש: אני לא פעם מבקש ממך את העזרה, שתמצא לנו את הפתרון, איך אנחנו מטפלים בתופעות כאלה.

איתן גינזבורג: מה שאני יכול להסביר לך זה שזמנך עבר.

איתן גינזבורג: אני מודה לך מאוד.

מאיר פרוש: לא לזה ציפיתי.

מאיר פרוש: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לך, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה.

איתן גינזבורג: אבל תסביר לי, חבר הכנסת פרוש, איך יכול להיות שבכל פעם שאתה נואם אני נמצא כאן.

דוד אמסלם: זכיתם – – –

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

איתן גינזבורג: בעצם אצלך זה סיפור אחר.

ינון אזולאי: זה בסדר, מרגי מאשר.

איתן גינזבורג: אצלך זה עד שלוש דקות.

ינון אזולאי: יעקב מרגי, עד שלוש דקות.

איתן גינזבורג: יעקב מרגי, חבר הכנסת מרגי, במקרה הזה זה עד שלוש דקות, זה לא שלוש דקות.

יעקב מרגי: לא, הסתדרנו – – –

איתן גינזבורג: אה, כן?

יעקב מרגי: ברגע שהוכיח לו – מי זה היה קודם?

איתן גינזבורג: הוא היה.

יעקב מרגי: הוכחת לי – – –

איתן גינזבורג: טוב, מודה ועוזב.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

ינון אזולאי: אדוני היושב בראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, כידוע לכם, מאפיית קריית שמונה נמצאת בכותרות מזה – כבר עוד מעט כמעט – למעלה מחצי שנה, אפילו מתקרב לשנה; שמונה חודשים.

ינון אזולאי: סכנת פיטורי העובדים וסגירת המפעל של 120 המשפחות שמתפרנסות מרחפת על קריית שמונה ועל המאפייה.

ינון אזולאי: היום בית המשפט המחוזי בתל אביב הורה – הדיון היה בראשות השופטת רחל ברקאי – על מתן צו ביניים שלפיו יעוכב מימוש זכיית ברמן עד למתן החלטה אחרת.

ינון אזולאי: אני אומר לכם, אתם פה, חברי הכנסת גם ככה פחות מקשיבים, אז אני מדבר לצופים בבית.

דוד אמסלם: – – –

ינון אזולאי: לא לא, חבר הכנסת דודי אמסלם, אתה תמיד מקשיב לכולם.

ינון אזולאי: אתה גם יכול לחזור על כולם, את זה אני יודע.

איתן גינזבורג: הוא הח"כ המצטיין היום.

איתן גינזבורג: הוא כמעט לא עוזב את המליאה.

ינון אזולאי: רק לצרכים פרטיים.

דוד אמסלם: – – – עובדים זרים, איתן.

ינון אזולאי: אבל אני רוצה להגיד לכם, תושבי קריית שמונה היקרים, עובדי מאפיית קריית שמונה, המאפייה המרחבית קריית שמונה, אתם לא לבד.

ינון אזולאי: אנחנו אתכם, ולא מהיום.

ינון אזולאי: גלעד אהרונסון, למרות כל מה שמדברים עליך – ברמן; היום אצל רינו צרור, ורינו צרור ידוע כאחד שאוהב את הפריפריה, העלה על נס את הפעילות של המאפייה המרחבית קריית שמונה, אבל מצד שני גם את הכאב הגדול אם חלילה המאפייה הזאת תיסגר וייזרקו 120 משפחות.

ינון אזולאי: האשם הגדול בזה זה בנימין גנץ, שר הביטחון בנימין גנץ, שיכול היה לפתור את הבעיה אז, עוד בתחילת הדרך, ויעיד על זה מי שהיה אז שר במשרד הביטחון מיכאל ביטון.

ינון אזולאי: באתי בהצעה לסיים את זה בצורה שקטה, גם בצורה חוקית, והוא התנגד לכך.

ינון אזולאי: שאילתה ששאלתי לפני חצי שנה, ארבעה חודשים, אולי – אני מקבל היום את התשובה עליה, תשובה לא עניינית.

ינון אזולאי: אבל מה שחשוב שנראה שמשנת 1966, 17 באוגוסט 1966, ועד היום לא השתנה דבר בקריית שמונה.

ינון אזולאי: כותרת העיתון מבט חדש ב-17 באוגוסט 1966, כותרת ראשית: קריית שמונה רעבה ללחם, עבודה וסימפתיה.

ינון אזולאי: שנת 1966 – כאילו אנחנו נמצאים היום באותו דבר.

ינון אזולאי: קריית שמונה, לאחר עשרות שנים, רעבה ללחם – המאפייה המרחבית קריית שמונה – לעבודה למשפחות האלה וקצת סימפתיה של הממשלה, של בנימין גנץ, שזה היה באחריותו.

ינון אזולאי: אנחנו מפה נחזק את המאפייה המרחבית קריית שמונה על כל עובדיה ואת כל קריית שמונה.

ינון אזולאי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; כן, נוכח, בגודל מלא, גודל טבעי.

איתן גינזבורג: השאלה הכי מעניינת היא על מה דיברת שם עם נציגי מרצ, נציגי ונציגות.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע אם הם מרשים לי לשתף.

קריאה: אתה יכול להגיד.

בצלאל סמוטריץ': ניהלנו שיח מקצועי על זכויות אדם, על היחס בין טרור לפשיעה, על ארגוני זכויות אדם – כן, שיח מקצועי וענייני שתענוג היה – – –

איתן גינזבורג: שהציבור ידע שיש פה גם שיח בין שמאל לימין ובין תפיסות עולם שונות.

איתן גינזבורג: חשוב.

בצלאל סמוטריץ': קודם כול, יש פה שיח וחברויות.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רוצה להרוס למיכל את הפריימריז במרצ, וגם לא למוסי – – –

איתן גינזבורג: בטח לא לגבי.

בצלאל סמוטריץ': אבל לא רק שבזכות הממשלה שלהם אולי בסוף – תכף נשמע – אביתר יוסדר, הם גם חברים שלי, וזה בסדר גמור, זה תענוג גדול.

בצלאל סמוטריץ': אני תמיד, אגב, אומר שעם מרצ הכי כיף לי לדבר.

בצלאל סמוטריץ': זאת מפלגה אידיאולוגית, אז יש שפה, ואפשר לנהל שיח שהוא באמת אידיאולוגי, ולא רק פוליטי ואופורטוניסטי.

איתן גינזבורג: ועכשיו נתחיל בשלוש הדקות.

בצלאל סמוטריץ': השר הנדל, אפשר הקשבה רגע?

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע שאני מעריך אותך, נכון?

בצלאל סמוטריץ': נכון?

בצלאל סמוטריץ': תגיד, שישמעו כולם.

איתן גינזבורג: זה מתחיל לא טוב.

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': לא, באמת.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שלא מתאים לך, על כל הערה וביקורת ורצון לתקן, להגיד: טוב, אבל עשר שנים ביבי עשה.

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שאני ישבתי כשר תחת נתניהו פחות זמן ממה שאתה במצטבר ישבת תחתיו.

בצלאל סמוטריץ': אני, כידוע, ישבתי בממשלות מעבר.

בצלאל סמוטריץ': אני גם לא עבדתי איתו בלשכה כמוך.

בצלאל סמוטריץ': אם נצרף את כל הזמנים אתה אחראי לזה יותר ממני.

בצלאל סמוטריץ': אז בוא נשתדל לנהל שיח לגופו של עניין, וכשהדברים הם לא בסדר נגיד שהם לא בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אגב, זה מותר שדברים יהיו לא בסדר, וגם שלא נתקן את כל העולם ביום אחד.

בצלאל סמוטריץ': אני לא חושב שאפשר לצפות מממשלה שאתמול נכנסה לתפקיד שהיא תתקן את הכול, אבל לפחות בואו נסכים על הגדרות הבסיס, שיש טוב–רע, אמת–שקר, דבר טוב–דבר שעוד צריך לתקן אותו, ונראה איך שואפים לתקן.

בצלאל סמוטריץ': נראה לי שזה יותר נכון מאשר על כל דבר להגיד: טוב, זה היה ככה גם קודם, אז בוא אנחנו נמשיך ככה.

בצלאל סמוטריץ': זה כתפיסה.

בצלאל סמוטריץ': לכן אני חושב שכשחברת כנסת סטרוק עמדה כאן קודם היא לא תקפה אותך, היא עוררה סוגיה שנדמה לי שחייב להיות מוסכם על כולנו שיש כאן סוג של איפה ואיפה במשך הרבה מאוד שנים, שבה הפרות חוק שמגיעות ממקום מסוים זוכות לטיפול מסוים והפרות חוק שבאות ממקום אחר זוכות לטיפול אחר.

בצלאל סמוטריץ': ואכיפה בררנית היא דבר שלא אמורים לקבל אותו במדינה דמוקרטית.

בצלאל סמוטריץ': ואגב, כמו שאמרתי קודם בוועדה המסדרת, יש מאמר בגמרא, בחז"ל, שכיוון שעבר אדם עבירה ושנה בה, נעשית לו כהיתר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מתרגלים שדברים הם לא בסדר, אז יאללה, זה כבר הופך לבסדר, וזה דבר מסוכן.

בצלאל סמוטריץ': מותר לקבל מציאות לא מושלמת, אנחנו לא מושלמים – לי, אגב, יש הרבה חסרונות, אני מניח שגם לאחרים – ומותר שהמציאות לא תהיה מושלמת, ומותר לכם כממשלה לומר שלא את הכול מתקנים ביום אחד, אבל צריך להסכים שמשהו לא בסדר הוא לא בסדר.

בצלאל סמוטריץ': הרבה מאוד שנים אני גר ביהודה ושומרון ונוסע, וכידוע הקמתי את תנועת רגבים, ואני עוקב אחרי המדיניות של הטיפול בהפרות החוק ובבנייה הלא-חוקית של הערבים בשטחי יהודה ושומרון, ואני עוקב אחרי ההתנהלות של בג"ץ, כן – הרי כל ההמצאה שלנו ברגבים הייתה לייצר את אותה תמונת ראי בין היחס של המערכת והיחס של בג"ץ לעתירות שבאות מהשמאל נגד ההתיישבות ביהודה ושומרון לבין היחס של בג"ץ לעתירות מהימין שאנחנו הגשנו נגד בנייה לא חוקית.

בצלאל סמוטריץ': ותמיד, אגב, השתדלנו לייצר מתאם ולמצוא מקרים כמה שיותר דומים במאפיינים שלהם, ואחר כך הוצאנו דוחות והראינו שיש פה אפליה שזועקת לשמיים.

בצלאל סמוטריץ': אי-אפשר להתעלם מהתחושה שכשסביב אביתר – אני לא מדבר עכשיו על כל יהודה ושומרון – יש אלפי מבנים לא חוקיים שנבנה בימים האלה – תלך עכשיו, יש טרקטורים בשטח, יש מערבל בטון ומשאבות, ואף אחד לא מחרים ואף אחד לא עוצר ואף אחד לא מתעסק – ועכשיו יש בנייה באביתר שכן, פורמלית היא לא חוקית – איתה הולכים להתעסק.

בצלאל סמוטריץ': זה מצב שנראה לי שאי-אפשר לקבל אותו.

בצלאל סמוטריץ': שוב, היה ככה בעבר, אתה צודק.

בצלאל סמוטריץ': אני לא הולך ללמד זכות על אף אחד.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאתם צריכים להציב לכם את זה כיעד, כי כשנושאים את שמו של שלטון החוק לשווא כקרדום פוליטי לחפור בו, ואיפה שנוח לי אני משתמש ואיפה שלא נוח לי אני לא משתמש – לא לך, לך אני מאמין שלא נוח בכל המקרים, אבל כשמשתמשים בזה חד-צדדית, גורמים נזק גדול מאוד לשלטון החוק, גורמים נזק גדול לאמון של הציבור בשלטון החוק ומייצרים תחושת אפליה מאוד מאוד קשה.

בצלאל סמוטריץ': צריך להיות ברור שאם אוכפים את החוק, אוכפים אותו בכל מקום.

בצלאל סמוטריץ': אם אנחנו לא מסוגלים כרגע לאכוף את החוק, זה מאוד לא פייר ומאוד לא נכון לתפוס עכשיו נקודה מסוימת וכלפיה לאכוף את החוק.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, אנחנו בעולם פוליטי, כי גנץ צריך תמונות ניצחון, הוא חייב להראות שהוא פינה, כי השמאל – בסדר, אז בוא נתווכח פוליטית.

בצלאל סמוטריץ': אתה מכיר את עמדתי על הממשלה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': בסוף, לצערי הרב, היא ממשלת שמאל, כי הרוב שבה הוא שמאל, ואתם סוג של כלואים כבני ערובה, כי אתם גדולים מאוד באיכות אבל קטנים בכמות, ובפוליטיקה ובדמוקרטיה גם הכמות קובעת, אבל זה עולם פוליטי.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

בצלאל סמוטריץ': כשמדברים על חוק ובאים בשם שלטון החוק, אני חושב שהאפליה כאן זועקת לשמיים.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית.

איתן גינזבורג: לשר מותר מתי שהוא רוצה, אבל שתדע שאנחנו פה – השר הנדל, בבקשה.

איתן גינזבורג: לשרים יש פריבילגיות במליאה, אבל תזכור שאנחנו פה הרבה מאוד שעות.

יועז הנדל: אני אעשה את זה קצר.

יועז הנדל: בצלאל, אתה צודק, המציאות לא טובה, לא בנגב ובגליל, לא בשטחי C – מציאות שקשה מאוד לשנות והיא ראויה לטיפול.

יועז הנדל: חוק וסדר לכולם – זו תפיסתי.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית – איננה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היות שהשבוע נכנסנו לימי בין המצרים, אני רוצה לדבר על ניסיונות הפגיעה בכותל המערבי, שריד בית מקדשנו, ועל השימוש בו לקידום אג'נדות זרות.

אבי מעוז: לפני שמונה שנים הודיע שר הדתות והשר לענייני ירושלים והתפוצות נפתלי בנט על הקמת רחבת תפילה חדשה ליד חלקו הדרומי של הכותל המערבי, שנקראה בשם המכובס "עזרת ישראל".

אבי מעוז: כאשר שר הדתות של מדינת ישראל מייסד מקום תפילה ליד הכותל המערבי שבו יתפללו גברים ונשים יחדיו באופן הנוגד את קדושת המקום ורומס את ההלכה היהודית ומסורת ישראל, זוהי פגיעה משמעותית בקדושת הכותל, אשר לפי המקובל בעם ישראל מדורי-דורות ועל פי הרבנות הראשית לישראל הוא קדוש לכל אורכו.

אבי מעוז: אבל המהלך הזה לא סיפק את נשות הפרובוקציה ואת התנועה הרפורמית, וכך נולד מתווה הכותל.

אבי מעוז: במה מדובר?

אבי מעוז: בשביל מה הוא נצרך?

אבי מעוז: הרי הרחבה המדוברת נשארה ריקה כמעט – נשות הפרובוקציה המשיכו לחולל פרובוקציות בעזרת הנשים והרפורמים בכלל לא הגיעו.

אבי מעוז: בנוסף, מה כל כך חשוב לתנועה הרפורמית בכותל?

אבי מעוז: הרי כבר לפני עידן ועידנים הם הוציאו מהסידור את התפילות לשיבת ציון, והם הרי לא מגיעים כמעט לכותל המערבי.

אבי מעוז: בשביל לענות על השאלות הללו צריך להבין מה השינויים העיקריים שכלולים במתווה הכותל, שלשמחתנו טרם יצא אל הפועל: א.

אבי מעוז: שהכניסה לרחבה החדשה תהיה אחרי עמדת הבידוק ולא לפניו כמו היום; ב.

אבי מעוז: בתקנות השמירה על המקומות הקדושים יהיה כתוב במפורש: "מנהג המקום יתבסס על העקרונות של פלורליזם ושוויון מגדרי"; ג.

אבי מעוז: הגדלת הרחבה, שתהיה גדולה יותר מרחבת הנשים הנוכחית; ד.

אבי מעוז: בניהול הרחבה יהיו שותפים נציגים מהתנועה הקונסרבטיבית, התנועה הרפורמית ונשות הפרובוקציה.

אבי מעוז: מה שעולה מכאן באופן ברור – שכל המתווה הזה בא לעולם לצורך מטרה אחת: לראשונה, הכרה רשמית של מדינת ישראל בתנועה הרפורמית, דבר שיוביל כמובן לדרישת הכרה ושוויון בנושאים אחרים בענייני הדת במדינה, כגון גיור, נישואין וכשרות.

אבי מעוז: נעשה כל שביכולתנו כדי למנוע את הפגיעה בקדושת הכותל ולעצור את הניסיונות הבלתי-פוסקים להלבין את התנועה הרפורמית.

אבי מעוז: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב קיש – אינו נוכח; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר אקוניס – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דודי אמסלם, בבקשה.

איתן גינזבורג: לא הייתי נותן לו לפספס.

איתן גינזבורג: כשחבר הכנסת עולה על הדוכן זה רגע שכולם דרוכים.

דוד אמסלם: לא, למה?

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להגיד לבצלאל סמוטריץ': בצלאל, אף אחד לא הכריח אותם לשבת בממשלה.

דוד אמסלם: הם רצו לשם בשמחה והם ספונים בתוך האאודי, ולכן קשה להוציא אותם.

דוד אמסלם: אל תדאג, גם אם יפנו את כל היישובים הם עדיין יישארו שם.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לענות לסגן השר סגלוביץ'.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך משהו: אני אוחז לפחות שכשאתה עולה לכאן אתה מנסה לשדר יושרה מסוימת, ואני מתחבר אליה.

דוד אמסלם: ברור לך לחלוטין שכשאתם הצבעתם ואנחנו היינו בקואליציה – דרך אגב, אני מספר לך גם כיושב-ראש קואליציה, שהייתי עוד לפני שהיית כאן – הצבעתם ב-90% נגד חוקים מצוינים.

דוד אמסלם: גם לא הערתם על כך.

דוד אמסלם: אמרתם "אנחנו אופוזיציה", וכיבדנו אתכם.

דוד אמסלם: אז לכן צריך להבין את התפקידים.

דוד אמסלם: אנחנו מתחלפים בתפקידים, אבל אתם פשוט משאירים פה את הטיעונים ועוברים לצד השני ומעמיסים טיעונים חדשים.

דוד אמסלם: בדרך כלל – זאת פגיעה באינטליגנציה.

דוד אמסלם: אז אני אומר, לא צריך להגיד, לא צריך לדבר אלינו באיזה מוסר של כיבושין, מדוע אתם עושים.

דוד אמסלם: אתם עושים אותו דבר, ואף פעם לא אמרנו לכם את זה, בגלל שזה המשחק.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, הלחץ היום להביא את החוק בהפעלת סעיף 98 – כדי לא לתת לאופוזיציה לנאום שעות ולהלבין את פניכם בציבור הפעלתם את סעיף 98?

דוד אמסלם: אתם לא מתביישים?

דוד אמסלם: אתם מגבילים אפילו את זכות הדיבור של האופוזיציה לדבר?

דוד אמסלם: ממה אתם פוחדים?

דוד אמסלם: חבורה של פחדנים.

דוד אמסלם: אתם פוחדים לשמוע את האמת בפרצוף.

איתן גינזבורג: אני מתאפק, ממש מתאפק.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, מי לדעתך אמר את הדברים, ולמי?

דוד אמסלם: אתה לא זוכר.

איתן גינזבורג: אני אומר לך, אני פשוט הפעלתי את הסעיף בתור יושב-ראש ועדת הכנסת כל כך הרבה פעמים, שאני לא – – –

דוד אמסלם: לא, מי אמר את הדברים ולמי?

דוד אמסלם: שאלתי.

איתן גינזבורג: אני לא זוכר.

דוד אמסלם: מי שאמר את זה זה מר מיקי לוי, היושב-ראש הנוכחי, לפני ארבעה חודשים בערך, ולמי הוא אמר את זה?

דוד אמסלם: לך, כשאתה היית יושב-ראש ועדת הכנסת.

דוד אמסלם: אתה מבין את הצביעות?

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: הוא יושב לי כאן, מדבר: אני משתדל.

דוד אמסלם: וזה מתחבר למה שאמרתי לך, סגלוביץ' – שיש מוסר כפול.

דוד אמסלם: מה שאמרתי כאן, אני עומד על כך גם כשאני פה, בגלל שאני איש של אמת, אני לא יכול לרמות את עצמי.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני גם מתבייש להגיד דברים הפוכים, גם אם חשבתי אז, בגלל שהייתי קואליציה ועכשיו אופוזיציה.

דוד אמסלם: אבל אצלכם זה לא חשוב, זה מה שמשגע אותי.

דוד אמסלם: זה לא מעניין.

דוד אמסלם: אתם עוברים מפאזה לפאזה כאילו כלום לא קרה, ואתם מתחילים לדבר אלינו כאילו עכשיו פתחנו את הכנסת, באנו לארץ ישראל.

דוד אמסלם: שלום, בוקר טוב, רבותיי, איך אתם מדברים?

דוד אמסלם: ואיך אמר לי היושב-ראש שלך, מה שנקרא ראש המפלגה שלך?

דוד אמסלם: דודי אמסלם, למה אתה מדבר ככה?

דוד אמסלם: סגלוביץ', למה אתה מדבר ככה?

דוד אמסלם: זה לא יפה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב בן צור.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן צור.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, התקופה האחרונה היא תקופה קשה מאוד.

יואב בן צור: היא קשה לא רק בגלל המשבר הבריאותי או בגלל החורבן הכלכלי שאתם מובילים את ישראל אליו.

יואב בן צור: התקופה קשה כי אתם, בהתנהלות הפזיזה והכושלת שלכם, הבאתם שוב להתפרצותה של מגפת הקורונה.

יואב בן צור: היא קשה בגלל ההתנהלות הילדותית והליצנית שבה הצדיק מרעננה מנהל את המדינה.

יואב בן צור: הסרטונים המצולמים של שרת התחבורה, שמתלוצצת עם עובדי הנמלים אם אומרים "פקקות" או "פקקים", כשהעיכובים האלה והפקקים האלה בפריקת המכולות והאוניות בנמל גורמים להפסד כספי אדיר לבעלי עסקים המייבאים סחורות מחו"ל וגורמים לכולנו לשלם הרבה הרבה יותר על כל מוצרי הצריכה שמיובאים לארץ; ההתעסקות של שרת התחבורה בטמפרטורה של מיזוג האוויר ברכבת; התמונות המצולמות של ראש הממשלה יושב רגל על רגל בשחצנות שאין לה גבול – מלמדים על אופי הממשלה הזו, והם חושפים את הקרביים של אופן ההתנהלות של הממשלה הזו.

יואב בן צור: הם מלמדים עד כמה לא אכפת לכם מכלום, והם מלמדים על חוסר היכולת שלכם לנהל מדינה מורכבת כמו מדינת ישראל.

יואב בן צור: הם מלמדים אותנו שאין לכם מושג מה אתם עושים.

יואב בן צור: יש דבר אחד שמאחד את אזרחי ישראל בימים האלה, והדבר הזה הוא הפחד – פחד כי אזרחי ישראל, היהודים והערבים, מרגישים שהם איבדו שליטה על החיים שלהם, על העבודה שלהם, על הבריאות שלהם.

יואב בן צור: אזרחי ישראל מרגישים שאין מי שמנהל את מדינת ישראל.

יואב בן צור: הם איבדו שליטה על החיים שלהם, כי אחרי שיצאנו מהקורונה שוב איבדתם שליטה על המדינה.

יואב בן צור: אתם לא מצליחים לנהל את המגפה.

יואב בן צור: אתם לא מצליחים לנהל את המדינה.

יואב בן צור: אתם מפחדים להטיל סגר על מדינת ישראל כי אתם מפחדים שהכישלון שלכם ייחשף.

יואב בן צור: אתם מפחדים שהעם ימרוד בכם אחרי ששיקרתם ועשיתם ההפך ממה שהתחייבתם, והינה, הכול קורס לכם, הכול נופל, וכל מה שנשאר לכם לעשות זה להתלוצץ אם אומרים "פקקים" או "פקקות" או להתעסק בטמפרטורה של המזגן בקרונות הרכבת.

יואב בן צור: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת בן צור.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת גדי יברקן – אינו נוכח; חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח; השר גדעון סער – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר היום דווקא על נושא הבריאות – אתה יכול לדאוג לקצת שקט?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, השרה לשעבר אבקסיס מבקשת את תשומת ליבך.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו חטפנו הרבה מאוד התקפות.

אורלי לוי אבקסיס: בכל מה שקשור לנושא של הבריאות, הקורונה, ההתמודדות, הייתה יותר מדי ביקורת גם כאשר היו לנו הישגים מאוד מאוד גדולים, בין אם זה בחיסון מאוד מסיבי של האוכלוסייה הבוגרת, בטח ובטח כשאנחנו מדברים על האוכלוסייה בסיכון, כל אותם קשישים.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאנחנו מסתכלים על הביקורת, הרבה פעמים היא לא הייתה עניינית, במסווה של עניינית.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני מסתכלת על ההתנהלות היום, אני מרגישה שלא רק שהממשלה הזאת, שביקרה מאוד את הממשלה הקודמת, נהנית מגזירת הסרטים של העמל של הממשלה הקודמת – מעבר לזה שהם נהנים לגזור את הסרטים של ההישגים של הממשלה הקודמת, הם גם מוסיפים חטא על פשע.

אורלי לוי אבקסיס: כי כשאנחנו עמלנו כדי להביא את ההישגים האלה הותקפנו השכם והערב על כך שאנחנו לא עושים את תפקידנו, אם זה בנושא הבריאות ואם זה בנושא הסכמי השלום ואם זה בנושאים רבים אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: המזל הגדול ביותר שיש למדינה הזו ולכל אחד ואחת מאיתנו זה שהאוכלוסייה ברובה מחוסנת – האוכלוסייה הבוגרת, האוכלוסייה בסיכון.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת דרעי, אחמד טיבי ודוד ביטן, זה מפריע לדוברת.

אורלי לוי אבקסיס: היה לנו מצב שבו העברנו את השלטון בארבעה חולים, בארבעה נדבקים.

אורלי לוי אבקסיס: זה היה פשוט מדהים.

אורלי לוי אבקסיס: היום, כשאנחנו רואים את ההתנהלות שלהם, אנחנו רואים מה קורה בנתב"ג, אנחנו רואים מה קורה במקומות האחרים, אנחנו רואים את הפריצות, כמעט, שנמצאת, אני אומרת שיש לנו סייעתא דשמיא אחת – שהספקנו לחסן את רוב האוכלוסייה לפני שהחובבנים האלה הגיעו ולקחו את המושכות.

אורלי לוי אבקסיס: אם לא היה לנו חיסון מרבי שכזה, אלוהים ישמור לאן יכולנו להגיע, ומספר המתים; אבל ספרים יש, העיקר ספרים.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני אומרת את הדברים האלה, למה אני אומרת?

אורלי לוי אבקסיס: כי אני קצת כועסת.

אורלי לוי אבקסיס: שר הבריאות תקף בלי סוף את ההתנהלות של גורמי המקצוע.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני שואלת אותך, השר לשעבר אמסלם: מי היה הפרויקטור של הקורונה?

אורלי לוי אבקסיס: נחמן אש.

אורלי לוי אבקסיס: בוא, אחד שתקף את ההתנהלות של גורמי המקצוע ושל כל הממשלה הקודמת בנושא הקורונה בוחר לקחת את הפרויקטור של הממשלה הקודמת בנושא הקורונה ולמנות אותו למנכ"ל.

אורלי לוי אבקסיס: אם חשבת שהוא נכשל, למה אתה ממנה אותו למנכ"ל?

אורלי לוי אבקסיס: זו הצביעות בשיא התגלמותה.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, הצביעות הזאת, כמה שלא נעלה ונעשה פיליבסטרים, אין לנו מספיק זמן בתוחלת החיים שלנו כדי לחשוף את הצביעות שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה להוסיף עוד משהו: בימים אלה ממש התקשורת שותקת.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

דוד אמסלם: לא אברמוביץ', לא.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אף אחד.

אורלי לוי אבקסיס: ביקרו, ביקרו, ביקרו.

דוד אמסלם: הם מדברים עלינו.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה בנתב"ג – תקשיב, זה הזיה, אבל הם אמרו: אנחנו יודעים, וריאנטים.

איתן גינזבורג: אורלי, משפט אחרון.

אורלי לוי אבקסיס: אחד מהדברים הגרועים ביותר – וכולנו נשלם על זה: 600 תקנים של רופאים בשירות הציבורי, כל אותו גיוס שעשינו, כל אותו משא ומתן ועבודה מאוד קשה של מי שהיה שר האוצר ישראל כץ לאשר את אותם תקנים ולהגיע לאותם סיכומים, ביום בהיר אחד, מי שבאו לתקן ולשנות את המערכת מפטרים, כשהמערכת רעבה גם בימים של שגרה.

איתן גינזבורג: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: והתקשורת – שותקת.

אורלי לוי אבקסיס: 600 תקנים של רופאים מבוטלים – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: – – ואני לא רוצה לחשוב לאן יכולנו להגיע אילולא השארנו להם מספיק קרדיט ואשראי.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת אבקסיס.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת איתמר בן גביר.

דוד אמסלם: 30 עובדים זרים – – –

אורלי לוי אבקסיס: הם עושים – – –

איתן גינזבורג: אדוני, עכשיו חבר הכנסת בן גביר.

ישראל אייכלר: היו הרבה אנשים שלא היו ברשימה ונתנו להם.

איתן גינזבורג: אין דבר כזה.

ישראל אייכלר: אתה לא תעשה דבר כזה.

ישראל אייכלר: עשרות אנשים באו מאוחר ונתנו להם.

ישראל אייכלר: אתה לא תעשה דבר כזה.

איתן גינזבורג: הרב אייכלר.

ישראל אייכלר: עשרות אנשים באו היום מאוחר ונתנו להם.

קריאה: – – – אין לי בעיה.

איתן גינזבורג: זה שלפניך.

איתן גינזבורג: תורך הגיע.

איתן גינזבורג: מה?

ישראל אייכלר: הוא מסכים – – – מה אכפת לך?

קריאה: מה הבעיה?

ישראל אייכלר: אתה לא יכול לעשות דבר כזה.

ישראל אייכלר: עשרות אנשים באו אחר כך ונתנו להם.

ישראל אייכלר: מה זה צריך להיות?

ישראל אייכלר: אל תפתח איתי חשבון, אני אומר לך.

ישראל אייכלר: אני אפתח את הפה, כי אתה עושה עוול לעשרות אנשים – – –

איתן גינזבורג: אני מבקש ממך לא להיכנס לפסים האלה.

ישראל אייכלר: בסדר – – –

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, מוביל כאן שר המשפטים גדעון סער רפורמות ראויות בעניין הדין הפלילי, ועל כך צריך להגיד לו יישר כוח, אבל זה ממש לא מספיק.

איתמר בן גביר: אני רוצה לספר לכם – ואני הערב מנצל את העובדה שאנחנו בשעת לילה מאוחרת וילדים לא צופים בנו; יש לי שלוש דקות וזה לא מספיק, אבל לספר לכם על תיק שאני ייצגתי: נער, קטין, שנעצר במסגרת חקירת פרשת דומא.

איתמר בן גביר: עכשיו, אותו נער לא נאשם ברצח, לא היה חשוד באיזושהי עבירה כזאת.

איתמר בן גביר: האשימו אותו בפגיעה ברכוש.

איתמר בן גביר: אני לא מקל בזה ראש, אבל זה היה פשוט מדהים, אדוני היושב-ראש.

איתמר בן גביר: קיבלנו את חומרי החקירה – זה להצטמרר.

איתמר בן גביר: להצטמרר.

איתמר בן גביר: מכניסים ילד בן 16 ביום צום לתא.

איתמר בן גביר: יש שניים, שלושה מדובבים, כולם בריונים כאלה, ומתחילים להגיד לו: אנחנו נאנוס אותך, אנחנו נרצח אותך.

איתמר בן גביר: מכניסים אותו לשירותים.

איתמר בן גביר: הילד מתחנן על נפשו ואומר: תעזבו אותי, אבל זה לא עוזר לו.

איתמר בן גביר: באיזשהו שלב אותו ילד – מסתיים הצום והוא רוצה לאכול.

איתמר בן גביר: בא המדובב, לוקח לו את האוכל ואוכל בעצמו.

איתמר בן גביר: הילד הלך לישון רעב.

איתמר בן גביר: למוחרת עוד פעם, אותו דבר – בא המדובב ולוקח ממנו את האוכל.

איתמר בן גביר: איך יכול להיות?

איתמר בן גביר: איך יכול להיות דבר כזה?

איתמר בן גביר: ואתם יודעים מה השיא?

איתמר בן גביר: הגיע מס' שלוש או מס' ארבע בשירות הביטחון הכללי כדי להעיד כי הוא חקר את הנער הזה, כביכול נתן לו זכויות אדם, נתן לו זכויות אזרח, ואני אומר לאותו מס' שלוש או ארבע בשירות הביטחון הכללי: תגיד לי, נתת לו להניח תפילין?

איתמר בן גביר: הוא אומר: ודאי.

איתמר בן גביר: אני אומר לו: אתה בטוח?

איתמר בן גביר: הוא אומר: כן, מול העיניים שלי הוא הניח תפילין.

איתמר בן גביר: אז אני אומר לו: תסתכל שנייה ביום.

איתמר בן גביר: הוא הסתכל ביום – אומר לי: מה הבעיה?

איתמר בן גביר: אני אומר לו: שבת.

איתמר בן גביר: הוא אומר לי: מה הבעיה בשבת?

איתמר בן גביר: אני אומר לו: בשבת לא מניחים תפילין.

איתמר בן גביר: ואז – אנשי השב"כ הם אנשים חכמים, אובר-חוכמים לפעמים – הוא חושב קצת ואומר לי: עכשיו אני נזכר, עו"ד בן גביר, זה היה במוצאי שבת.

איתמר בן גביר: גם במוצאי שבת לא מניחים תפילין.

איתמר בן גביר: אז הילד הזה יצא זכאי, אדוני היושב-ראש, אבל המעשים האלה של יחידת המדובבים הם מעשים שצריכים להציב תמרור אזהרה לכולנו.

איתמר בן גביר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב גלנט, בבקשה.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ביטן.

יואב גלנט: – – אני מבקש לדבר עכשיו על דבר אחד שאני חושב שכולנו, כל חברי הכנסת, מימין ומשמאל, בקואליציה ובאופוזיציה, צריכים לשים לנגד עינינו.

יואב גלנט: הדמוקרטיה היא השיטה הטובה ביותר שקיימת, יש על זה תמימות דעים, אבל בדמוקרטיה יש סיכון מובנה וידוע שקוראים לו "עריצות הרוב".

יואב גלנט: הדבר הזה מוכר במשך אלפי שנים, נדון לעומק עם הקמת הדמוקרטיה המודרנית הראשונה באמריקה בסוף המאה ה-18.

יואב גלנט: אני מציע לכולם לקרוא את "הפדרליסט" של המילטון, ג'יי ומדיסון.

יואב גלנט: למעשה, כל העיסוק החשוב ביותר בנושא הדמוקרטי הוא איך למצוא איזונים ובלמים כך שהעניין הזה לא יהפוך להיות שלטון עריצות, כי אין הבדל בין עריצות של אדם אחד לעריצות של רוב – זה דבר מסוכן.

יואב גלנט: במדינות גדולות כמו ארצות הברית, כמו צרפת, שהיו הדמוקרטיות הראשונות בעידן המודרני, מצאו לזה שיטות שנעוצות בחלוקה לאזורים, באיזון בין האזורים לשלטון המרכזי, בבתים שונים – סנאט, קונגרס וכל מה שקשור בעניין הזה.

יואב גלנט: מדינת ישראל היא מדינה קטנה, ולמעשה כל הסמכויות הללו במובנים רבים מרוכזות בכנסת.

יואב גלנט: ואני אומר לכם, רבותיי – ואני פונה כאן לחברי הקואליציה – אני אומר לכם דבר פשוט: אתם מנהלים היום שלטון של עריצות.

יואב גלנט: הוא עדיין לא מלא, אבל הוא שלטון של עריצות.

יואב גלנט: אתם עושים את זה, כמו שפירט חבר הכנסת קרעי, באמצעות סעיף 98, שמפעילים אותו על היום הראשון, על ההחלטה הראשונה – דבר שצריך להיות מופעל לעיתים רחוקות ובמשורה; אתם עושים את זה בוועדות הכנסת; אתם עושים את זה כאשר אתם מוציאים אנשים בשלוש קריאות טכניות בשנייה אחת מהמליאה.

יואב גלנט: אני לא מוטרד מזה.

יואב גלנט: אתם תהיו בשלטון ארבעה חודשים או ארבע שנים, זה לא משנה – אנחנו נחזור.

יואב גלנט: ואני אומר לכם: אל תקבעו סטנדרטים שיקלקלו את הדמוקרטיה הישראלית.

יואב גלנט: אנחנו לא ננהג כמוכם, כי אנחנו נוהגים אחרת, לא ננהג כמוכם, אבל אתם קובעים סטנדרט מסוכן שגולש מדמוקרטיה לאנרכיה ומי יודע לאן.

יואב גלנט: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת גלנט.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב בראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אני, כדרכי בנאומים בשבוע האחרון, דואג להביא ציטוטים מחברי הממשלה בקדנציות הקודמות.

מיכאל מלכיאלי: בחודש נובמבר בנט העניק ריאיון באחד מכלי התקשורת ואמר שם: ישראל איננה מדינה של אדם אחד.

מיכאל מלכיאלי: פעם אחר פעם חזר באותו ריאיון: ישראל איננה מדינה של אדם אחד.

מיכאל מלכיאלי: מי שעוקב אחרי כל ההתרחשות הפוליטית בחודש האחרון במדינת ישראל מבין יותר ויותר שישראל היא כן מדינה של אדם אחד.

מיכאל מלכיאלי: חברו להם קואליציה – ואני רוצה לצטט מאותו ריאיון: "יש בממשלה הזו מכל הכיוונים העדפה מובהקת של האינטרס האישי על פני הלאומי".

מיכאל מלכיאלי: ממשיך בנט ואומר: "זו ממשלה שמשועבדת לכבוד, לג'ובים, למריבות, לתפוס עוד כותרות, והיא שכחה אותנו, האזרחים.

מיכאל מלכיאלי: יש פה כישלון מזעזע של הממשלה ושל ראש הממשלה שהוא כמעט חסר תקדים בהיקף הנזק והסבל, וכואב הלב".

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, כשאתה שומע את הדברים האלה, מעניין אותי מה אתה חושב.

מיכאל מלכיאלי: איך יכול להיות, אדוני היושב-ראש, שהאדם שאמר את המילים האלה לקח את הדברים ובמקום סימן שאלה הפך אותן לסימן קריאה?

מיכאל מלכיאלי: בדיוק ממשלה שמשועבדת לג'ובים, ואז הוא דיבר על ג'ובים הרבה פחות מהממשלה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: אני ממשיך ומקריא.

מיכאל מלכיאלי: הוא מדבר על המשך של ממשלה שהלכה לדאוג לאדם אחד, למשרד נוסף ולג'ובים נוספים, והכול כישלון מזעזע של הממשלה וראש הממשלה – חסר תקדים בהיקף הנזק, הסבל וכאב הלב, זה מה שראש הממשלה אמר.

מיכאל מלכיאלי: ואני שואל את עצמי: רגע, האם את הדברים שהוא בעצמו אמר הוא מיישם עכשיו עוד פעם ועוד פעם?

מיכאל מלכיאלי: ואני רוצה – ומדבר באותה סדרת נאומים ראש הממשלה החליפי, שלא רצה מנכ"ל ולא רצה ולא רצה, אומר משפט: לא הייתה הונאה כזאת מקום המדינה.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו אני רוצה להזכיר לכולם שבני גנץ, זה שהצטרף לממשלה הזאת, בסופו של דבר סיים את הבחירות – עם כמה מנדטים, אדוני היושב-ראש?

מיכאל מלכיאלי: שמונה מנדטים.

מיכאל מלכיאלי: בסופו של דבר, אתה מסתכל על בנט, איך הוא נראה היום בסקרים – הרבה פחות.

מיכאל מלכיאלי: אז אני הייתי מצפה מנפתלי בנט שייקח את האמירה שהוא עצמו אמר וילך לבקש סליחה מבני גנץ על כמה דברים.

מיכאל מלכיאלי: הוא קיבל בסופו של דבר שמונה מנדטים.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו, בעזרת השם, נעשה הכול לסיומה של הממשלה הזאת, ובעזרת השם – תאמינו לי, יש לי עוד עשרות ומאות דפים כאלה.

מיכאל מלכיאלי: כל פעם אנחנו נעלה, קצת נספר לממשלה מה היא אמרה לפני כמה חודשים.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: ובדיוק רב סיימת את זמנך.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גלית דיסטל – איננה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: – – – הוועדה המסדרת – – –

דוד אמסלם: אנחנו עומדים על כך שתסגור את המליאה עד שנגמור את הדיונים.

דוד אמסלם: לא יכול להיות שאנחנו צריכים גם – אתה מבין את ההפקרות?

דוד אמסלם: של היושב-ראש, לא שלך.

דוד אמסלם: מיקי לוי.

דוד אמסלם: אנחנו חברים, אנחנו צריכים ללכת לוועדה המסדרת – – –

דוד ביטן: הינה, צריך ללכת למסדרת, פשוט.

דוד ביטן: לא משנה, לא משנה.

איתן גינזבורג: יש לך עוד עשר דקות למסדרת.

איתן גינזבורג: המסדרת בעוד עשר דקות.

דוד ביטן: איך אתה יודע לפניי?

דוד ביטן: טוב, רבותיי, לא משנה, לא משנה.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות לדוד ביטן.

דוד אמסלם: רק שנייה, איתן – דוד – תראה את הברוטליות שאתם עושים את זה.

דוד אמסלם: מיקי לוי לא מבין את העניין.

דוד אמסלם: אנחנו כל הזמן מתנהלים תחת ועדת הכנסת תוך כדי דיונים פה על חוקים.

דוד ביטן: לא, זה הסכם פשרה.

דוד ביטן: הסכם פשרה, עזוב.

קריאה: זה לא קרה.

דוד אמסלם: זה לא קרה אף פעם.

דוד ביטן: בסדר, תן לי רגע.

קריאה: לא, זה לא קרה גם כשאתה ניהלת את הוועדה המסדרת.

קריאה: זה לא קרה.

קריאה: אתה יודע – – –

איתן גינזבורג: השר לשעבר אמסלם.

איתן גינזבורג: מכיוון שאתה היית השר המקשר בין הממשלה לכנסת ואני הייתי יושב-ראש ועדת הכנסת, קרה גם קרה גם קרה.

אלי כהן: במקרים נדירים.

קריאה: איתן.

איתן גינזבורג: אדוני השר אלי כהן, אני לא זוכר אותך נמצא במליאה כשהייתה ועדת הכנסת.

איתן גינזבורג: אני הייתי יושב-ראש הוועדה, והתכנסנו פה חדשות לבקרים, לרבות סעיף 98, לרבות גיוס על חשבון המליאה.

קריאה: איתן, איתן, במקרים נדירים.

קריאה: אל תטיף מוסר.

קריאה: אל תשתמש במקרים נדירים.

קריאה: אל תגן על דברים פסולים, עם כל הכבוד לך.

קריאה: אל תגן על דברים פסולים.

איתן גינזבורג: אתה יכול לשאול את יושב-ראש הכנסת לשעבר יריב לוין, כי הכול היה בהסכמה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני ביטן.

דוד אמסלם: איתן, אנחנו ישבנו כאן.

דוד אמסלם: זה היה במשורה ובמקרים קיצוניים.

דוד אמסלם: אתם כבר, דרך אגב, שבועיים – – –

דוד ביטן: הלו, הלו – – –

איתן גינזבורג: אבל אני מחזיר לך את הזמן, אדוני.

דוד ביטן: אתה יכול לתת לי לדבר?

דוד אמסלם: אתה כרגע מעוות את הנתונים.

דוד אמסלם: גם אם זה היה באופן ספורדי, פה ושם – –

דוד ביטן: דודי, כשהוא מתחיל לדבר הוא לא מסיים.

קריאה: דודי, מה יהיה איתך?

דוד ביטן: – – – לדבר.

דוד ביטן: מה אתה רוצה ממני?

דוד אמסלם: – – בשביל זה יש את התקנון, זה בסדר.

דוד אמסלם: אתם כבר שבועיים מנהלים את הכנסת בוועדה.

דוד אמסלם: זה משהו מטורף.

דוד ביטן: דודי, אני יכול לדבר?

דוד אמסלם: אתה יודע שזה לא קרה.

דוד אמסלם: אתה יודע את האמת.

איתן גינזבורג: שלוש דקות מתחילות עכשיו.

דוד ביטן: דודי, לא אמרת "דרך אגב".

דוד ביטן: כל מילה שנייה שלך זה "דרך אגב".

דוד ביטן: אני מבקש שדודי ילך לבחינה אחרי שאני מסיים לדבר.

קריאה: – – –

דוד ביטן: תראו, חבר'ה, אני רוצה לדבר – אתה שומע?

דוד ביטן: אריה, אריה, אני רוצה לדבר על מה שקרה ביהודה ושומרון עכשיו, ביישוב שכביכול מתפנה מרצון – –

איתן גינזבורג: אביתר.

דוד ביטן: – – אביתר.

דוד ביטן: תראה מה קרה: הם מתפנים מרצון בלי לקבל כלום, כי הם מפחדים מהתגובה של גנץ.

דוד ביטן: זאת אומרת, פה אני קורא לזה פינוי של יחסי ציבור.

דוד ביטן: אלה אמרו יחסי ציבור, ובנט, שקד וגנץ פעלו מתוך יחסי ציבור.

דוד ביטן: מה קרה פה?

דוד ביטן: הם מפנים את המקום ולא מקבלים כלום.

דוד ביטן: כביכול ההסכם אומר שייכנס לשם מחנה צבאי.

דוד ביטן: מחנה צבאי – לא צריכים הסכם.

דוד ביטן: מחנה צבאי – יכולים לתפוס את השטח מתי שהם רוצים בכל מקום ביהודה ושומרון.

דוד ביטן: אותו דבר היה לנו בעמונה.

דוד ביטן: בעמונה בדקו וראו שהאדמה היא לא פרטית, ואז אמרו שצריך לתת זמן להסתייגויות.

דוד ביטן: איזה הסתייגויות?

דוד ביטן: של הפלסטינים שאומרים: זה שלנו, אנחנו מחזיקים פה ופה, וזה לוקח שנתיים.

דוד ביטן: בסופו של דבר הודיעו להם שיצטרכו להרוס את הבתים ולפנות אותם אבל לבנות יישוב חדש, ואכן, בנו יישוב חדש.

דוד ביטן: פה אין שום סיכום.

דוד ביטן: מה שיקרה פה – אין להם סיכום מראש שיבנו להם יישוב חדש אם יגלו שבעצם הקרקע בעייתית או שיהיו התנגדויות פלסטיניות, ואז גם יישוב לא יהיה.

דוד ביטן: 90% שלא יהיה יישוב.

אריה מכלוף דרעי: דוד, לפי מה שאני הבנתי, יש הסכם שאחרי שבוע-שבועיים יעלו לשם ישיבה.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: אריה, אריה, ההסכם הזה – ישיבת הסדר, אבל ההסכם הזה השתנה.

דוד ביטן: למה הוא השתנה?

קריאה: – – –

דוד ביטן: השתנה.

דוד ביטן: לא, לא, רק אחרי שלא יהיה ויכוח על הקרקע הם יעלו.

יעקב מרגי: כמה זמן?

יעקב מרגי: כמה זמן?

דוד ביטן: לא קבעו זמן.

דוד ביטן: לא קבעו זמן, זה כל העניין.

דוד ביטן: הם קבעו זמן שהם בודקים אם הקרקע היא פרטית או ציבורית.

דוד ביטן: לאחר מכן יש תהליך.

דוד ביטן: התהליך של התנגדויות פלסטיניות על הקרקע זה תהליך שלוקח זמן, הרבה זמן.

דוד ביטן: אז אני אומר שמה שהם עשו זה יחסי ציבור.

דוד ביטן: מה זה מוכיח?

דוד ביטן: אתה איתי, אריה?

דוד ביטן: זה מוכיח שבעצם בנט, שקד וסער, מה שהם עשו – שהתושבים יודעים ובטוחים שיפנו אותם בכוח, הצבא, על ידי גנץ, כי גנץ לא מוכן לוותר, ואז הם היו מוכנים להתפשר על כלום, רק כדי לצאת עם יחסי ציבור.

דוד ביטן: מה יחסי הציבור?

דוד ביטן: הם אמרו: הינה, אנחנו עשינו הסכם ואנחנו דאגנו שיהיה יישוב חדש – אין דבר כזה בהסכם, כי לא יהיה יישוב חדש בסוף – והמתנחלים לא רוצים להתפנות בצורה מבזה ולא רוצים להילחם, ושכנעה אותם שקד שעדיף להם את ההסכם הזה.

דוד ביטן: אז אני קורא לזה הסכם של יחסי ציבור, פינוי של יחסי ציבור.

דוד ביטן: בעצם לא השיגו כלום.

דוד ביטן: דווקא זה מוכיח שהממשלה הזאת גרמה להתרופפות של רוח הלחימה של המתנחלים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: אמרת שאתה נותן לי עוד זמן.

איתן גינזבורג: נתתי לך.

דוד ביטן: מתי נתת לי?

איתן גינזבורג: הסתיים.

איתן גינזבורג: הסתיימו שלוש דקות.

דוד ביטן: לא, שלוש דקות – הוספת?

איתן גינזבורג: שלוש פלוס דקות, כן.

דוד ביטן: אז חבר'ה, אני מבקש מכם – תלך להיבחן ונראה מה הציון.

איתן גינזבורג: אבל יש עכשיו ועדה מסדרת, פשוט, אז הוא ממהר.

דוד ביטן: לוועדה המסדרת אני הולך.

דוד אמסלם: איתן, אני רק מראה לך את הנבזות של מה שאתם עושים פה.

איתן גינזבורג: מה זה "אתם"?

ישראל אייכלר: גם פה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מאי גולן.

דוד אמסלם: סגור את המליאה.

דוד אמסלם: סגור את המליאה, נלך לוועדה ונחזור.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלי כהן, בבקשה.

איתן גינזבורג: אתה מוותר?

איתן גינזבורג: מוותר; חבר הכנסת ניר ברקת – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי שיין – אינו נוכח; חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מירי רגב, בבקשה.

איתן גינזבורג: שלוש דקות.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אמרתי לכם שכותבי הנאומים הטובים ביותר לאופוזיציה הם מי שיושבים היום בקואליציה.

מירי רגב: מספסלי האופוזיציה עלה לכאן למליאה בנט, לא כזה מזמן, אמר והתלהם ככה עם הידיים: איך למען השם אפשרתם להכניס אוטוסטרדה של כל המוטציות לתוך מדינת ישראל?

מירי רגב: התרענו בזמן אמת, הוא אמר; צעקנו בזמן אמת, הוא אמר.

מירי רגב: תשתלטו על נתב"ג בזמן אמת, לא בדיעבד.

מירי רגב: אמרנו: תשתלטו, תבדקו אנשים לפני שהם עולים למטוס עם הנחיתה בארץ.

מירי רגב: נכון, בנט, הקמנו מעבדה, בדקנו כל מי שנכנס.

מירי רגב: את מי שהגיע מאנגליה לקחנו לבידוד במלוניות עוד באותו לילה שהם נחתו.

מירי רגב: ומה אתה עשית?

מירי רגב: ביום שישי האחרון שחררת מאות חוזרים לארץ ללא בדיקה כשידעת שיש כאן את הווריאנט ההודי.

מירי רגב: עוד אמר בנט: בדובאי עשו את זה, בסיישל עשו את זה, בכל העולם עשו את זה, ואתם מעיזים לעמוד כאן ולהגיד: הו, כמה נפלא, בואו תלמדו מאיתנו.

מירי רגב: מה נלמד מכם?

מירי רגב: אומר בנט.

מירי רגב: אחחח, בנט, הלוואי שהייתם לומדים משהו מאיתנו.

מירי רגב: קיבלתם מדינה עם ארבעה מאומתים ליום, 0.2%.

מירי רגב: שלחתם כבר חמישה שרים לנתב"ג לעוד הצהרה ולעוד תמונת יח"צ.

מירי רגב: הודעתם לציבור – אתה שומע, אריה?

מירי רגב: שמי שחוזר ממדינה אדומה, הם יקנסו אותו ב-5,000 שקלים.

מירי רגב: אבל הם שכחו להתקין תקנה, לא תקנה ולא חוק.

מירי רגב: אז מה קרה?

מירי רגב: גם נסעו למדינה אדומה, גם לא נבדקו, גם לא נקנסו.

מירי רגב: ומה הוא עוד אומר?

מירי רגב: בושה וחרפה, לכו הביתה.

מירי רגב: נאה דורש – נאה מקיים.

מירי רגב: לכו הביתה, בנט.

מירי רגב: נכשלתם.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת מירי רגב.

איתן גינזבורג: יסכם את הדיון השר יועז הנדל.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: מייד אחריו – הצבעה.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: אה, סגן השר, אתה מסכם את הדיון?

איתן גינזבורג: סליחה, סליחה, סליחה, לא ראיתי אותך.

איתן גינזבורג: סליחה, אדוני.

איתן גינזבורג: סגן השר יואב סגלוביץ'.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אתה עושה הצבעה – – –

איתן גינזבורג: בוודאי.

איתן גינזבורג: כשיש מסדרת אין הצבעה.

איתן גינזבורג: ברור, הכול ידוע להם.

איתן גינזבורג: יש פה מזכירות כנסת שלא מאפשרת את קיומה של ועדת הכנסת על חשבון הצבעה במליאה.

דוד אמסלם: אז תחכו עד שהם יבואו.

דוד אמסלם: ביטן, לוקח לו לפחות עשר דקות.

איתן גינזבורג: לשמחתנו, אדוני, המסדרת עוד לא החלה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני השר.

איתן גינזבורג: אדוני חבר הכנסת ביטן.

איתן גינזבורג: אמרו שלוקח לך לפחות עשר דקות – פחות מדקה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת ליצמן עלה אחריי לדבר – אחרי שהצגתי את החוק – הזכרתי את השמות של כל החברים שמכירים היטב רשויות מקומיות ושירתו בהן.

יואב סגלוביץ': אין לי סטטיסטיקה, אבל הכנסת הזאת משופעת באנשים שמכירים היטב את השלטון המקומי, ואז חבר הכנסת ליצמן אמר שני דברים: איך לא הזכרתי שזה היה בתקופתו של בנימין נתניהו?

יואב סגלוביץ': אז אין לי שום בעיה: זה היה בתקופתו של בנימין נתניהו.

יואב סגלוביץ': זה התחיל בשנת 2010, זה עבר לשנת 2011.

יואב סגלוביץ': הייתה לי הזכות להציג בוועדת השרים ב-2010.

יואב סגלוביץ': אבל חבר הכנסת ליצמן אמר עוד משהו.

יואב סגלוביץ': הוא אמר עליי – הוא אמר את זה כנראה בידידות, כי אין לי דרך אחרת לפרש את זה – הוא אמר לי: חבר הכנסת סגלוביץ', אתה חדש, תמים ונאיבי.

יואב סגלוביץ': א.

יואב סגלוביץ': אני חושב שכולכם חושבים שזאת מחמאה.

יואב סגלוביץ': להיות חדש בגילי זאת מחמאה.

יואב סגלוביץ': להיות תמים זאת מחמאה כפולה ומכופלה, אחרי מה שראיתי; ב.

יואב סגלוביץ': להיות נאיבי זה יתרון בעולם ציני.

יואב סגלוביץ': אז מאחר שקיבלתי את המחמאות מחבר כנסת ליצמן, אז אני קונה אותן בחפץ לב.

יואב סגלוביץ': אחרי שאמרתי את דבריו של ליצמן ושאני מודה לו – חבל שהוא לא שומע; אני מודה לו, אני באמת מודה לו – אני רוצה לחזור.

יואב סגלוביץ': שמעתי את רוב הנאומים, הקפדתי להקשיב לרוב הדוברים פה.

יואב סגלוביץ': בכנסת נהוג, כך נהוג שאנשים מדברים על דברים שמפריעים להם, לאו דווקא על החוק, וזה בסדר גמור, אבל חשוב לי כן עכשיו להחזיר את כולנו לחוק עצמו.

יואב סגלוביץ': אז אקריא את רשימת הערים שהולכות להיפגע מהחלטה לא להעביר את החוק הזה.

יואב סגלוביץ': נתחיל ברשימה, שכוללת 72 ערים: אילת, בני ברק, גבעתיים, דימונה, טירה, כרמיאל, לוד, מגדל העמק, נצרת, נתניה, ערד, רמת גן, באר שבע, עפולה, רמלה, בת ים, אשקלון, חדרה, פתח תקווה, קריית ביאליק, טבריה, קריית גת, באקה אל-גרבייה, הרצליה, כפר סבא, אור יהודה, גדרה, יבנה, צפת, שפרעם, ערבה, קריית אתא, ראש העין, אשדוד, נשר, מבשרת ציון, אלעד, תל אביב, רעננה, מודיעין-מכבים-רעות, קריית מלאכי, טמרה, אום אל-פחם, קריית מוצקין, כפר יונה, רחובות, קריית ים, יהוד-מונוסון, אופקים, טייבה, קלנסווה, נתיבות, קריית שמונה, שדרות, ירושלים, באר יעקב, טירת הכרמל, חולון, גן יבנה, בית שאן, אור עקיבא, נצרת עילית, יוקנעם עילית, רהט, דאלת אל-כרמל, פרדס חנה-כרכור, ראשון לציון, בית שמש, מעלות-תרשיחא, תל שבע.

יואב סגלוביץ': 72 – – –

קרן ברק: כבר אין מקום שנקרא נצרת עילית.

קרן ברק: קוראים לזה נוף הגליל, רק שתדע.

יואב סגלוביץ': נוף הגליל, אבל החוק הזה נכתב כנראה לפני ששינו אותו.

יואב סגלוביץ': כל הערים האלה, יש בהן שיטור עירוני פעיל שפועל לרווחת התושבים.

יואב סגלוביץ': הוא מופעל על ידי הרשויות המקומיות.

יואב סגלוביץ': הן קיבלו סמכויות בעבודה סדורה שנעשתה, עם בקרה, עם מחקרים שהוכיחו את היעילות.

יואב סגלוביץ': אומר לי חבר הכנסת אמסלם, בשום שכל, אומר לי ומעיר לי שהתחלפנו במקומות – היום אני בצד הזה ולפני זה, בהתחלה, הייתי שם למעלה, ביציע.

יואב סגלוביץ': אני מזמין את חבר הכנסת אמסלם לבדוק את מה שאני אומר.

יואב סגלוביץ': ברור שכחבר אופוזיציה עשיתי את המקסימום כדי שהממשלה תיפול, כמו שאתם נוהגים, ובצדק, אבל אני אומר לך שבהרבה מאוד מקרים שהממשלה הביאה חוקים שחשבתי שהם נכונים ולא הייתה סיבה מהותית, אמיתית ועמוקה, ההצבעה – לא שלי באופן אישי, גם של המפלגה שבה אני נמצא, יש עתיד – הצבענו עם הקואליציה.

יואב סגלוביץ': אני חושב שהמצב הזה היום, כשהאופוזיציה דהיום פועלת כמו דובון לא-לא, ועל כל דבר אומרים לא, בלי שום בחינה עניינית, בלי שום ראייה עמוקה, אני חושב שזה לא לזכותה של האופוזיציה אלא לחובתה.

יואב סגלוביץ': היא מראה רק דבר אחד: כל הערים שהקראתי עכשיו את שמותיהם, בערים האלה יש ראשי ערים, בערים האלה יש ראשי מועצה.

יואב סגלוביץ': חלקכם הייתם ראשי עיריות או חברי מועצה, ואתם יודעים מה המשמעות של העניין הזה.

יואב סגלוביץ': ביום שלישי הקרוב החוק הזה הוא פג תוקף.

יואב סגלוביץ': יש לו משמעויות שונות.

יואב סגלוביץ': לא להצביע בעד החוק הזה בלי סיבה עניינית נראית לעין – ואף אחד כאן באופוזיציה לא בא והסביר ואמר שהחוק הזה הוא לא טוב, שצריך לתקן את הסעיף והוא חושב שצריך לעשות את הדברים אחרת.

יואב סגלוביץ': לא.

יואב סגלוביץ': כל הסיפור כולו הוא להגיד: לא, לא ולא.

יואב סגלוביץ': החוק הזה נחקק בתקופתם של שרים, לא רק בתקופתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

יואב סגלוביץ': הוא נחקק בתקופתו של השר דרעי כשר פנים, שליווה אותו בהמשך הדרך, בתקופתו של אהרונוביץ' כשר לביטחון פנים ושל גלעד ארדן.

יואב סגלוביץ': על כל הדבר הזה אתם אומרים לא ולא, ומספרים סיפור לעצמכם שאתם חושבים על המדינה כשאתם עושים את זה.

יואב סגלוביץ': אז הסיפור שאתם מספרים לעצמכם הוא שום דבר חוץ מהבל ורעות רוח.

יואב סגלוביץ': כל המילים הגבוהות שאתם משתמשים בהן ומדברים על הממשלה הרעה שתורידו אותה, זה בסדר גמור – לא על החוק הזה.

יואב סגלוביץ': את החוק הזה לא אני חוקקתי, לא אני הבאתי אותו.

יואב סגלוביץ': הוא חוק של דין של רציפות שאמור להיות חוק של קבע.

יואב סגלוביץ': הוא אמור לעשות טוב לתושבי מדינת ישראל.

יואב סגלוביץ': מה שעשיתם פה במהלך הנאומים – שהקשבתי להם – היא לספר סיפורים שאינם קשורים לשום דבר.

יואב סגלוביץ': הו, אני רואה שהרב ליצמן חזר.

יואב סגלוביץ': הרב ליצמן, לא היית כאן.

יואב סגלוביץ': אני פשוט הודיתי לך.

יואב סגלוביץ': זכיתי במחמאות, אני בטוח שהתכוונת.

יואב סגלוביץ': אתה אמרת עליי – רגע, אני צריך לראות, כי רשמתי את זה קודם – שאני חדש, תמים ונאיבי.

יואב סגלוביץ': זאת אחת המחמאות היותר-גדולות שקיבלתי בשנים האחרונות.

יואב סגלוביץ': להיות חדש בגיל 62 זאת מחמאה.

יעקב ליצמן: – – –

יואב סגלוביץ': הרב ליצמן, קודם כול אני מודה לך על זה.

יואב סגלוביץ': הדבר השני, הסבר אחד לא נתת – לא נתתם, אף אחד מכם – מדוע החוק הזה הוא רע; מדוע החוק הזה איננו טוב; מדוע תצביעו נגד.

יואב סגלוביץ': אתם סיפרתם סיפור על אלף ואחד דברים.

יואב סגלוביץ': סיפרתם על הכלכלה ועל ראש הממשלה – על אלף ואחד דברים דיברתם חוץ מעל דבר אחד.

יואב סגלוביץ': היום אתם הולכים להצביע – אם תצביעו נגד החוק הזה – נגד אזרחי מדינת ישראל.

יואב סגלוביץ': עכשיו, זה לא באופן כללי אלא באופן פרטני, על כל אחד מ-72 המקומות האלה שנמצאים.

יואב סגלוביץ': זאת הסיבה שאתם יושבים כאן וזאת הסיבה שאתם טוענים טענות.

יואב סגלוביץ': הרב דרעי, שנמצא פה, יודע שהחוק הזה – באיזשהו שלב הוא עסק בו כשר פנים ולאחר מכן בחידוש שלו.

יואב סגלוביץ': זה חוק שהוא נלחם בעבורו.

אריה מכלוף דרעי: – – –

יואב סגלוביץ': נכון.

יואב סגלוביץ': אני אומר, 72 ערים בישראל מודות על החוק הזה, לא אני.

אריה מכלוף דרעי: חייבים לעשות את זה במגזר הערבי מה שיותר מהר.

יואב סגלוביץ': נכון, ואני רוצה שזה יקרה וכולנו רוצים.

אריה מכלוף דרעי: אז מה הבעיה?

יואב סגלוביץ': אז הרב דרעי, מדוע אתה הולך להצביע נגד?

אריה מכלוף דרעי: מי אמר לך?

יואב סגלוביץ': אני אומר לך.

אריה מכלוף דרעי: מאיפה אתה יודע – – –

יואב סגלוביץ': אתה יודע מה, אם אתה מפתיע אותי, הקפה עליי.

יואב סגלוביץ': אם אתה מצביע בעד החוק הזה – תצביע.

יואב סגלוביץ': הרי אתה מעורב בחקיקתו.

יואב סגלוביץ': מה אתם הולכים לעשות פה עכשיו?

יואב סגלוביץ': כולם פה שמשון הגיבור?

יואב סגלוביץ': "תמות נפשי עם פלשתים"?

יואב סגלוביץ': אין פה פלישתים, כולם פה אנשים.

אריה מכלוף דרעי: תכריז על הצבעה ותראה מה אני עושה.

יואב סגלוביץ': אנחנו נכריז על הצבעה כשאני אהיה בטוח לחלוטין.

איתן גינזבורג: אנחנו משתוקקים לראות איך תצביע, השר לשעבר דרעי.

איתן גינזבורג: משתוקקים לראות כיצד תצביע על הרשויות המקומיות.

יואב סגלוביץ': חבר הכנסת ליצמן – – –

יצחק פינדרוס: סגן השר, סליחה, רק דבר אחד: אל תגיד שאין פה פלישתים, כי – – –

יואב סגלוביץ': חבר הכנסת ליצמן, חבר הכנסת ליצמן – הרב דרעי, אני חייב להגיד לך, אני לא יודע אם שמעת עד הסוף – חבר הכנסת ליצמן אמר עליי קודם שאני חדש, תמים ונאיבי, אבל הוא לא אמר שאני טמבל, אז אני אחכה לראות שכולם יהיו במקומותיהם ואני אבדוק אישית מה אתה הצבעת.

יואב סגלוביץ': כי מה שכל אחד מכם הצביע, מה שכל אחד הצביע, הוא נגד ראשי הרשויות, הוא נגד הרשויות המקומיות, הוא נגד אכיפה, הוא נגד החוק.

יואב סגלוביץ': זה מה שאתם עושים?

דוד אמסלם: אני אוציא לך סט – – –

יואב סגלוביץ': דודי, סליחה.

יואב סגלוביץ': חבר הכנסת אמסלם, בוא – – –

דוד אמסלם: אני אוציא את כל החוקים – – –

יואב סגלוביץ': חבר הכנסת אמסלם, מה לעשות, עכשיו – – –

דוד אמסלם: – – – אני אראה לך מה אתה הצבעת.

יואב סגלוביץ': גם אני עם האצבע יודע לעשות, אבל אני מכבד אותך.

יואב סגלוביץ': אני מכבד אותך.

דוד אמסלם: לא, אני מדבר ככה.

דוד אמסלם: זה לא קשור.

דוד אמסלם: זה לא שאני לא מכבד אותך.

יואב סגלוביץ': לא, לא.

יואב סגלוביץ': לא בינינו.

יואב סגלוביץ': תקשיב.

יואב סגלוביץ': חבר הכנסת אמסלם, האמן לי, ישבתי פה והקשבתי ברוב קשב – – –

דוד אמסלם: גם אני, שומע אותך, בסדר.

יואב סגלוביץ': נכון.

יואב סגלוביץ': אני אומר לך שנהיה חלוקים על הרבה דברים בהמשך הדרך, ואולי על חלק לא.

דוד אמסלם: לא, אני אראה לך – –

יואב סגלוביץ': שנייה.

דוד אמסלם: – – אני אסביר לך מה, אני אראה לך – –

יואב סגלוביץ': אין בעיה.

דוד אמסלם: – – שאתה הצבעת עם הסיעה, כמו שצריך כשיש משמעת סיעתית, ואני אראה לך חוקים – – –

יואב סגלוביץ': אוקיי, בסדר.

יואב סגלוביץ': יש פה משמעת סיעתית על זה?

יואב סגלוביץ': בליכוד יש משמעת סיעתית?

דוד אמסלם: לא, הייתם באופוזיציה.

דוד אמסלם: אני אראה לך סט של חוקים מצוינים שאתה התנגדת להם.

יואב סגלוביץ': מעולה.

יואב סגלוביץ': ברור שכן.

דוד אמסלם: למה?

יואב סגלוביץ': תקשיב.

דוד אמסלם: יש עם ישראל, יש פערים, יש אזרחים.

יואב סגלוביץ': דודי, דודי, שנייה.

יואב סגלוביץ': אבל אני אומר לך, הקראתי לך 72 שמות ערים.

יואב סגלוביץ': הקראתי לך.

דוד אמסלם: מה זה חשוב?

דוד אמסלם: אבל זה לא חשוב.

יואב סגלוביץ': לא חשוב?

יואב סגלוביץ': אם לא חשוב – לא חשוב.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאנחנו הבאנו את החוק הזה להארכה בכנסת הקודמת, אתם התנגדתם באופוזיציה על אותו חוק.

דוד אמסלם: אני אראה לך גם את זה.

יואב סגלוביץ': אתה יודע מה, אם אני טועה – – –

דוד אמסלם: זה המשחק.

דוד אמסלם: אתה לא היית פה אז.

דוד אמסלם: אני מספר לך.

דוד אמסלם: הרי זו הוראת שעה שפוקעת, לדעתי, בכל שנתיים.

דוד אמסלם: אני הייתי יושב-ראש ועדת הפנים.

יואב סגלוביץ': דודי, תן שנייה.

יואב סגלוביץ': הרי הוויכוח הוא לא באמת אישי בינינו.

יואב סגלוביץ': הוא לא אישי.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אתה מאשים אותנו עכשיו, לכאורה – – –

יואב סגלוביץ': אני לא מאשים, אני אומר.

דוד אמסלם: לא, אתה אומר דברים שאתם, כשהייתם פה, עשיתם אותו דבר.

דוד אמסלם: אז אם אתה רוצה להטיף לנו מוסר, אהלן וסהלן.

דוד אמסלם: אבל מה שנקרא, אני אומר, קודם כול אתה תטבול במקווה, אחרי זה תטיף לנו.

יואב סגלוביץ': חבר הכנסת אמסלם, אני, בתור מי שישב שם בטריבונה, ובכל פעם כשנכנסתי, ראית אותי – היית נדלק, אתה לא צריך להטיף לי מוסר.

יואב סגלוביץ': אני עכשיו לא מדבר עליך, אני מדבר על התהליך שקורה כאן, שאתם הולכים, אם אתם הולכים – והרב דרעי, שיושב כאן, אומר שהוא הולך להצביע בעד החוק.

יואב סגלוביץ': הוא חוק מצוין.

יואב סגלוביץ': הוא אומר: תבדוק אותי.

יואב סגלוביץ': אני בודק אותך.

יואב סגלוביץ': אני מבקש להצביע בעד החוק הזה, בעד החוק הטוב הזה, שאתם חוקקתם אותו ואני ממשיך דרככם הנאמן.

יואב סגלוביץ': אני מציע להצביע ולאחר ההצבעה להעביר את זה לוועדת החוץ והביטחון מסיבה פשוטה – על מנת שהוא יתקדם מהר, עד יום שלישי הבא, שיהיה שיטור עירוני במדינת ישראל, ולא נהרוס דבר טוב בגלל גחמות.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לסגן השר יואב סגלוביץ'.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו רוצים לעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אנא, תפסו את מקומותיכם.

איתן גינזבורג: אנחנו מצביעים על הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (הפיכה להוראת קבע), התשפ"א–2021, בקריאה הראשונה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

איתן גינזבורג: אני מפעיל את שעון ההצבעה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אנא, הצביעו.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 52

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: אם כך, התוצאות הן כך: 52 בעד, 29 נגד, אין נמנעים; 53 בתוספת יושב-ראש הכנסת מיקי לוי.

איתן גינזבורג: 53 בעד, 29 נגד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק עברה בקריאה הראשונה, ותעבור – – –

מירי רגב: ועדת כספים.

אוריאל בוסו: הוועדה למעמד האישה.

איתן גינזבורג: לאור העובדה שנקראו פה כמה ועדות, גם חוץ וביטחון, ומכיוון שהוועדות לא קיימות – סגן השר ביקש חוץ וביטחון ופה ביקשו ועדת הכספים – הצעת החוק תעבור לוועדה המסדרת כדי לקבוע ועדה לדיון בה.

איתן גינזבורג: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1414).

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: חברים, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק תכנון משק החלב (תיקון מס' 4), התשפ"א–2021, לקריאה הראשונה.

איתן גינזבורג: יציג את הצעת החוק שר התקשורת יועז הנדל, שימלא את מקומו של שר החקלאות ופיתוח הכפר עודד פורר.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה.

יועז הנדל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יועז הנדל: חבריי חברי הכנסת, קודם כול נתחיל ונאמר שחקלאות, למרות שזה לא התפקיד המקצועי שלי ואני כאן רק כמחליף – החקלאות היא חלק מנשמת אפה של המדינה הזאת.

איתן גינזבורג: רק שנייה, אדוני.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גמליאל, חברת הכנסת רגב.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני מבקש.

איתן גינזבורג: יושבת-ראש הקואליציה חברת הכנסת עידית סילמן.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סילמן, גם עם הגב, גם מדברת וגם השר רוצה לדבר.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ינון אזולאי, חבר הכנסת אזולאי, או מלכיאלי – מי זה שם?

איתן גינזבורג: מלכיאלי – סליחה, מחילה – עם הגב.

איתן גינזבורג: השר רוצה לדבר.

איתן גינזבורג: נא לשבת.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: אז עכשיו תשמע.

יועז הנדל: תקשורת וחלב זה קשור.

איתן גינזבורג: עכשיו תשמע, תראה איזה קשר יש.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשמור על שקט.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

יועז הנדל: חבריי חברי הכנסת, הטנדורים המפורסמים, אני שמח שאתם כאן.

איתן גינזבורג: בבקשה.

יועז הנדל: אפילו חבר הכנסת שמחזיק דור 2 בטלפון – – –

איתן גינזבורג: אתה צריך להתחיל להתכונן לעבור לדור 3, לדור 4, אדוני.

איתן גינזבורג: דור 2 בקרוב לא יהיה, נכון, אדוני השר?

יועז הנדל: התבקשתי על ידי שר החקלאות לייצג אותו כאן, ולפני שאקריא את דבריו, אני רוצה להגיד לכם שהחקלאות היא חלק מנשמת אפה של המדינה הזאת, ואני חושב שאפשר למצוא במרחב הזה הסכמות רחבות.

יועז הנדל: אדמה שאנחנו לא נעבד, אנחנו נאבד, ומשימתנו הלאומית היא לוודא שחקלאים במדינת ישראל יודעים לעבוד את האדמה, לפתח אותה, לשמר את הקרקע, להצמיח ממנה.

יועז הנדל: ומכאן אני רוצה לעבור לעניין משק החלב.

יועז הנדל: ענף החלב הוא ענף עם חשיבות כלכלית והתיישבותית.

יועז הנדל: תתפלאו לשמוע שהפרה הישראלית היא מקור גאווה.

יועז הנדל: דווקא בשל המאפיינים המיוחדים יש התערבות ממשלתית רחבה – מכסות, ויסות כמויות, חומרי גלם, פיקוח על מחיר החלב הגולמי.

יועז הנדל: המעורבות נדרשת כדי להבטיח את ייצור החלב המקומי כמוצר יסוד חיוני והכרחי לביטחון התזונתי של ישראל.

יועז הנדל: דרך הפרה והחלב אנחנו מבטיחים את ההתיישבות החקלאית ברחבי הארץ ובפריפריה; גם דרך עיבוד האדמה.

יועז הנדל: לפי חוק תכנון משק החלב – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ביטן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ביטן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כץ.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סמוטריץ'.

איתן גינזבורג: סמוטריץ'.

יועז הנדל: אני לא מאמין שלא מעניין אתכם לשמוע על הפרה הישראלית.

יועז הנדל: לא מאמין.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', אתם מפריעים לו לדבר.

איתן גינזבורג: אתם ממש עומדים מתחתיו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דוד ביטן, חבר הכנסת לוין, בבקשה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלון טל.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת טל.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלון טל.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בגין.

יועז הנדל: לפי חוק תכנון משק החלב משנת 2011, המדיניות בענף תותווה על ידי הממשלה באמצעות שר החקלאות ופיתוח הכפר ושר האוצר.

יועז הנדל: מרכיב חשוב בהסדרה של הענף הוא מחיר המטרה – המחיר שמשלמות המחלבות ליצרנים עבור ליטר חלב גולמי.

יועז הנדל: בסעיף 44 לחוק קבועה הוראת מעבר שלפיה עד יום 6 באוקטובר 2019 מחיר המטרה ייקבע בהתאם למנגנון ההתחשבנות ההיסטורי, המבוסס על סקר עלויות ייצור בכל רפתות החלב במדינה, אשר מבטיח רווחיות מינימלית ליצרני החלב לצד התייעלות בשיעור קבוע.

יועז הנדל: מנגנון זה נקבע בתקנות תכנון משק החלב, התשע"ב–2012.

יועז הנדל: כמו כן, הוסכם על שינוי מסוים בתחשיב העלויות באופן שיאפשר הורדה במחירי המטרה.

יועז הנדל: הסיכום המקצועי בין המשרדים הוצג לשר החקלאות, שאותו אני מייצג כאן, ולשר האוצר, והוא מקובל על שר החקלאות בשלב זה.

יועז הנדל: לאור האמור מציעה הממשלה לתקן את החוק באופן הבא: 1.

יועז הנדל: הארכת תוקפה של הוראת המעבר בשלוש שנים נוספות, עד ל-31 בדצמבר 2023, תוך הסמכת שר החקלאות ופיתוח הכפר ושר האוצר להאריך את התקופה בפרק זמן נוסף, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, עד 31 בדצמבר 2025.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת פטין מולא, זה מפריע.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלי כהן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלי כהן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שלמה קרעי.

איתן גינזבורג: שלמה קרעי.

איתן גינזבורג: אמסלם.

איתן גינזבורג: חברים, זה ממש מפריע.

איתן גינזבורג: אתם ממש מתחת לדובר.

יועז הנדל: חבר הכנסת קרעי, שדווקא אותך הפרה הישראלית לא תעניין?

יועז הנדל: אני לא מאמין.

יועז הנדל: פרה בגימטרייה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן צור, תודה.

שלמה קרעי: פרה אדומה?

יועז הנדל: לא פרה אדומה, פרה רגילה.

איתן גינזבורג: סדרנים, אם אפשר שם, בבקשה, לפזר את העניינים.

יועז הנדל: הסעיף השני בדבריו של שר החקלאות פורר – לקבוע כי בתקופה שעד ליום 31 בדצמבר 2025 ניתן יהיה לקבוע בתקנות הוראות שונות מנוהל ההתחשבנות הקיים כיום, באופן שיאפשר הורדה של מחיר המטרה ויתרום להורדת יוקר המחיה.

יועז הנדל: בשל המועד שבו אנו מצויים, ולאור העובדה שהוראת המעבר תפקע ביום 6 ביולי, מציעה הממשלה שהחוק ייכנס לתוקף באופן רטרואקטיבי החל מיום 1 ביולי 2011.

יועז הנדל: כנסת נכבדה, תיקון זה מיועד לאפשר לממשלה לבלום את העלייה הצפויה במחירי מוצרי החלב, שאני מניח שאיש כאן לא רוצה, ובעקבות זאת – למנוע גל התייקרות במשק.

יועז הנדל: אישור החוק בקריאה הראשונה הוא הצעד הראשון שיאפשר למשרד החקלאות של השר פורר להפחית את מחיר המטרה בחלב הגולמי ולהתחיל במהלך רוחבי של מניעת עליית מחירים בשוק החלב כולו.

יועז הנדל: חברי הכנסת היקרים, דבריו של שר החקלאות עודד פורר ודבריי שלי – אני סמוך ובטוח שכולנו מסכימים על החשיבות של החקלאות במדינת ישראל, בארץ ישראל, על החשיבות של החקלאות בהיסטוריה שלנו ועל החשיבות של החקלאות גם לעתיד של כולנו כאן, בין שזה הפרה הישראלית ומשק החלב ובין שזה עיבוד האדמה.

יועז הנדל: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר יועז הנדל.

איתן גינזבורג: אני נועל את רשימת הדוברים.

איתן גינזבורג: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת יעקב ליצמן.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, הרעש מאוד מפריע.

איתן גינזבורג: בבקשה.

יעקב ליצמן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי שדֻווח היום בטלוויזיה שהיות שראש הממשלה לא יכול להשיג חיסונים, אז הוא ביקש מחברת פייזר שיאריכו את התוקף של החיסונים.

יעקב ליצמן: פטנט גאוני.

יעקב ליצמן: אנחנו דנים כרגע בחלב, אז יש חלב – יפנו לתנובה, יאריכו את התוקף של החלב.

יעקב ליצמן: יש כל מיני מוצרים של חקלאות – יאריכו את התוקף.

יעקב ליצמן: יש מחסור.

יעקב ליצמן: זה אווילי שראש ממשלה – מה שראש הממשלה הקודם נתניהו השיג בגאונות, בהצלחה, הוא הציל את המדינה מהקורונה; ויש ראש ממשלה חדש והוא אפילו לא יודע לרכוש חיסונים מחברת פייזר.

יעקב ליצמן: להאריך תוקף של חיסונים?

יעקב ליצמן: אני מציע שחברת תנובה תפנה לראש הממשלה ותבקש שיאריכו את התוקף של החלב ושלא יצאו בכל פעם לקנות.

יעקב ליצמן: אפשר להשאיר חלב שלא יתקלקל, זה לא משנה.

יעקב ליצמן: חסר חלב, חסרים חיסונים, זה אותו דבר – להאריך את התוקף.

יעקב ליצמן: ממשלה איוולת, ממשלה שלא יודעת לעשות כלום.

יעקב ליצמן: במקום להצליח, במקום לעשות דברים חדשים – כביכול תקפו, והם יעשו, יעשו חיסונים, יעשו את הכול – לא יודעים לסדר כלום.

יעקב ליצמן: אני רוצה להתייחס גם לנושא, שוב – מה שאמרתי קודם בנאום הקודם, שיש התייקרויות במשק, יש בחברת החשמל, יש במים, יש בכל מיני דברים שאנחנו לא יודעים כלל.

יעקב ליצמן: שר האוצר החליט לרמוס את החלשים, את אלו שאין להם כסף, את העניים, משפחות ברוכות ילדים, ולתת הכול, לצ'פר את העשירים.

יעקב ליצמן: אני חושב שאנחנו נצטרך להתנגד לזה ולהתחיל לבקש להעלות את קצבאות הילדים, כפי שאמרתי קודם.

יעקב ליצמן: הגשתי הצעת חוק כזאת, שיעלו את זה בשליש.

יעקב ליצמן: אני בטוח שהכנסת תתמוך בזה.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

איתן גינזבורג: סליחה.

איתן גינזבורג: מוותרת?

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הרבה דובר על העניין הזה של אביתר.

ישראל אייכלר: בעניין עצמו כל אחד יש לו את הדעה שלו, ברור.

ישראל אייכלר: אבל יש פה מערך הונאה גדול מאוד משני הצדדים.

ישראל אייכלר: מצד אחד, מרמים פה את אנשי מרצ ואומרים להם שלא יישארו שם ושיפנו את זה, ואתם יודעים שזה לא נכון, כי כך היה גם לפני הרבה הרבה שנים, כאשר התחילו ההתנחלויות – הורידו אותם מסבסטיה, מתחנת הרכבת שם, והעמידו שם מבצר צבאי, ואחר כך זה הפך להתיישבות, וכל השאר היסטוריה.

ישראל אייכלר: מצד שני, מרמים גם את תושבי היישוב אביתר, כי למעשה גנץ, למרות שהממשלה הסכימה, כנראה שיש לו בטן מלאה על בנט ושקד, שהולכים לעשותם פה קפיטל פוליטי, אז הוא אומר: לא יעלה ולא יבוא, לא יהיו שם לא ישיבה ולא אנשים.

ישראל אייכלר: כך שיש פה הונאה כפולה ומכופלת, וזה מאפיין את הממשלה הזאת, שכולה נבנתה מהונאה.

ישראל אייכלר: אילו היו אנשי השמאל מנצחים, אז היינו יכולים לזעוק ולומר שהכול נהיה על ידי ההפיכה של המפגינים, של הדה-לגיטימציה ושל התקשורת, שהפכו את נתניהו לאיש הכי נורא במדינה, והם ניצחו.

ישראל אייכלר: אבל למעשה מה שקרה הוא שהם אומנם ניצחו, אבל לא בקלפי.

ישראל אייכלר: הם ניצחו בכך שהם לקחו אנשים שבגדו בבוחריהם, ושיתפו פעולה עם אנשי השמאל הקיצוני ועם המפלגות הערביות, והקימו ממשלה על אפם ועל חמתם של מיליוני יהודים, של רוב העם היהודי, שכן רצה במה שנקרא "ממשלת ימין", והיא לא רק ימין – גם ממשלה עם חרדים וגם ממשלה עם ציונות דתית.

ישראל אייכלר: וכמובן העניין של נתניהו, שאף אחד לא ייקח ממנו את העניין הזה של החיסונים, שברוך השם, זכה להביא לנו, ואנחנו יכולים לעמוד עכשיו ולדבר פה.

ישראל אייכלר: אבל כל זה ממשלת הונאה, ואחת התופעות של ממשלת ההונאה – אז אני אומר ככה: ממשלת ההונאה הזאת בנויה משקר, בנויה מרוע של כל מיני אנשים שהפגינו באלימות בשעה שלא מאפשרים להפגין באלימות אצל בנט בבית.

ישראל אייכלר: ואני חושב באמת שלא צריך להפגין באלימות בבית, אבל אצל נתניהו הם כן עשו את זה.

ישראל אייכלר: ולכן הממשלה הזאת לא תצליח, בעזרת השם.

ישראל אייכלר: היא תיכשל ותובס בכל מעשיה, ובעזרת השם לא ירחק היום ובעצמם, מבפנים היא תתפרק.

ישראל אייכלר: גם הנציגים הערבים יראו שסתם מובילים אותם בכחש, והם משתפים פעולה עם הגרועים שבאויביהם.

ישראל אייכלר: מנסור עבאס, אתה תראה, בסופו של דבר – אתה יודע שאני מכבד אותך – שהם פשוט מנסים לרמות אתכם, להשתמש בכם ואחר כך לזרוק אתכם.

ישראל אייכלר: הקדוש ברוך הוא ישמור על עם ישראל, וזה שקרה הדבר הזה, גם זה משמיים.

ישראל אייכלר: ובזה אני מסיים: כתוב "ובני פלוא אליאב", שאם אתה רואה משהו נפלא ואתה לא מבין את זה, זה מהקדוש ברוך הוא, והקדוש ברוך הוא ישמור וינצור את עם ישראל.

ישראל אייכלר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אייכלר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השאלה האמיתית שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו, באחריות שיש לנו כלפי האזרחים וכלפי הנוער, היא אם אנחנו נמצאים בנושא של אירוע פוליטי בלבד, גרידא.

אורי מקלב: אירוע פוליטי – יש אופוזיציה חדשה, קואליציה חדשה, שרים חדשים, משרדים, ואולי חגיגת דמוקרטיה, או שלכאורה אנחנו נמצאים באירוע ערכי, במשבר ערכי אמיתי.

אורי מקלב: אם רוצים באמת ללמוד אם אנחנו נמצאים במשבר כזה או לא, אנחנו צריכים לדמיין לעצמנו, או מי שיש לו קרוב, לראות את הנוער, לראות את הצעירים, איך הם מסתכלים על מה שקורה כאן בחודשים האחרונים.

אורי מקלב: הם לא רואים רק את זה שקמה ממשלה חדשה, קואליציה חדשה, ימין, שמאל, שמאל קיצוני, ימין ושמאל ביחד.

אורי מקלב: הם רואים את הדברים באופן שהממשלה הזאת – איך היא קמה, מה מסרו לציבור, מה אמרו לציבור, בין שהוא הציבור המצביע האמיתי או שבסך הכול הוא נמצא ועקב אחרי המהלך הזה, מהלך של בחירות, שהוא היה מהלך רביעי או חמישי, שכולם כבר נסחפו.

אורי מקלב: ואז הוא שואל את עצמו אם המנהיגים – מי שעומד בראשות ממשלה, מי שהוא ראש הממשלה החליפי – עומדים מאחורי הדברים שלהם, אם הדברים שהם מוסרים, אם האחריות שיש להם כלפי המסרים שלהם, כלפי הציבור שלהם – אם זה גם מוביל אותם לדרך שהם עכשיו מנהלים ולוקחים את האחריות כלפי הדברים האמיתיים שצריכים להתמודד, בין בנושא הביטחוני, בין בנושא הכלכלי, בין בנושא החברתי, בין בנושא המדיני, או שהוא אומר שהכול זה מערכת שלמה של שקרים, שהכול שזור אחד בשני.

אורי מקלב: אלה השאלות שהם שואלים, ואנחנו צריכים להיות אחראים.

אורי מקלב: ולא פחות מזה בולטת הדרך שהם גם הקימו את הממשלה.

אורי מקלב: יש שאלה.

אורי מקלב: אני חושב שיעמוד למבחן – לא המנהיגים, לא ראש הממשלה וראש הממשלה החלופי והמפלגות, אלא הציבור עומד למבחן.

אורי מקלב: האם באמת היועצים הפוליטיים והיחצ"נים של ראש הממשלה, של ראש הממשלה החלופי, של המפלגות, שאומרים: ידברו על זה שבוע, ידברו על זה שבועיים, ידברו על זה שלושה, ישכחו מזה – האם זה באמת יהיה המצב?

אורי מקלב: בוודאי שאנחנו נצטרך לדאוג שכל יום ובכל הזדמנות וכל שבוע נזכיר את זה, ולא לתת לזה לשקוט, ולא לתת שהנושא הזה יתמעט ויכבה, אלא אנחנו נלהיט כל פעם מחדש, נעלה את זה לסדר-היום, מכיוון שזה התפקיד שלנו.

אורי מקלב: אבל מי שעומד למבחן זה הציבור, והוא צריך לדעת: האם הוא יזכור או ישכח; מה יהיה – האם הוא כל פעם יזכיר, כל פעם ייתן גיבוי.

אורי מקלב: בגלל שאני חושב – ואני מסיים – שלא רק זה, גם עצם התשתית וההסכמים הקואליציוניים שעליהם עומדת הממשלה הרחבה הזאת, ושוב ממשלה עם שני ראשי ממשלה, עם שני מנכ"לים ולשכות – הכול עומד על אותו דבר, או שידעו שמה שאמרו אז – כשמגיעים לשלטון שוכחים את הכול, אין אמת בדברים, אין ערכים, אין מצפון, אין אחריות.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חברת הכנסת שרן השכל – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברי השר יועז הנדל – – –

יועז הנדל: אני שומע כל מילה.

אורית סטרוק: לא, אבל הנקודה היא שאני רוצה גם לשמוע אותך.

אורית סטרוק: אם אתה מוכן לשבת קרוב אליי, אני ממש אודה לך.

אורית סטרוק: תודה.

אורית סטרוק: תודה רבה ממש.

אורית סטרוק: חברי השר יועז הנדל, שעשינו כמה דברים – – –

קריאה: – – –

אורית סטרוק: סליחה, יועז הנדל הוא חבר שלי, עשינו כמה דברים יחד בחיים, כולל שהקמנו יחד פורום שנקרא "עמק השווה", נכון, יועז?

אורית סטרוק: ודווקא בגלל הדעות השונות שלנו בנושאים שונים חשבנו שנכון לחיות ביחד בחברה, נכון, יועז?

יועז הנדל: מסכים בהחלט.

יועז הנדל: רק תסבירי לחבר'ה האלה שם, הטנדורים – – –

אורית סטרוק: אני אסביר להם אחר כך.

אורית סטרוק: עכשיו אני רוצה שאתה תסביר לי, חברי השר יועז הנדל: אתם, הסיעה שלכם, במהלך המשא ומתן הקואליציוני, אתם התעקשתם ונלחמתם שייכנס לתוך ההסכמים הקואליציוניים הנושא של המערכה על שטחי C.

אורית סטרוק: השר, היום השר, חברך זאב אלקין, עמד על כך שלא ייחתם ההסכם בלי שהנושא הזה ייקבע, ייכנס לתוך ההסכם.

אורית סטרוק: הכוונה היא שמאות ואלפי בתים פלסטיניים שמוקמים במרחבי יהודה ושומרון, בהנחיית ראש הממשלה הפלסטיני, שלא כדין, על מנת לתפוס את השטח – סוף-סוף מדינת ישראל תתחיל לטפל בהם, נכון?

אורית סטרוק: ותכף אתה תגיד לי: אבל ביבי.

אורית סטרוק: בסדר.

אורית סטרוק: עכשיו אתם בשלטון, המערכה הזאת אמורה להתחיל לפעול, והדבר הראשון שאתם עושים בשטחי C זה לפנות את אביתר.

אורית סטרוק: זה הדבר הראשון.

אורית סטרוק: לא באתם לאף בית ערבי במרחב של אביתר ואמרתם לו: תקשיב, אנחנו רוצים לעשות איתך הסדר.

אורית סטרוק: אנחנו מוכנים לא להרוס אותך בתנאי שאתה תתפנה מרצון, ואנחנו נבדוק את הסטטוס של הקרקע שאתה יושב עליה.

אורית סטרוק: אם אחרי כך וכך שנים יימצא שהסטטוס של הקרקע בסדר, תוכל לחזור לבית.

אורית סטרוק: לא עשיתם את זה לאף בית ממאות ואלפי הבתים הלא-חוקיים, שהם אפילו בגרם אחד לא יותר חוקיים מאשר אביתר.

אורית סטרוק: נכון, חברי השר לשעבר ביטון, שמכיר היטב היטב את הסוגיה הזאת?

אורית סטרוק: לאף בית ערבי לא באו ואמרו את זה.

אורית סטרוק: לאף בית.

אורית סטרוק: רק לתושבי אביתר באתם ואמרתם: אנחנו דורשים מכם שאתם, בגלל שעשיתם את זה לא חוקי, אתם תרדו, ודורשים שתרדו ללא עימות.

משה ארבל: חברת הכנסת סטרוק, המתווה שהם חתמו על ידי שלום שלמה אצלך בווטסאפ – את יכולה להקריא.

אורית סטרוק: אבל השארתי את הפלאפון שם.

משה ארבל: אני יכול להביא לך אותו.

אורית סטרוק: טוב, תביא, תביא את הפלאפון.

איתן גינזבורג: ובזה הסתיים זמנה של חברת הכנסת סטרוק.

אורית סטרוק: לא, לא הסתיים הזמן.

אורית סטרוק: אני רוצה לשמוע את יועז הנדל.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת סטרוק.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה ארבל בוודאי ירצה להקריא את המתווה של שלום שלמה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, כבוד שר התקשורת, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להקריא בפניכם את המסמך שקיבלתי זה עתה, חתום על ידי מזכיר הממשלה מר שלום שלמה, שאותו הוא שולח לראש הממשלה ולשר הביטחון.

משה ארבל: להלן: מתווה אביתר.

משה ארבל: "בהמשך לדיונים שהתקיימו בימים האחרונים, להלן סיכום ראש הממשלה ושר הביטחון בקשר לנושא שבנדון: (1) כלל האזרחים השוהים במקום יעזבו את המקום באופן עצמאי עד יום שישי הקרוב בשעה 16:00.

משה ארבל: (2) תכולת המבנים הקיימים במקום תפונה, ובאחריות המועצה לנעול את המבנים כשהם ריקים עד לתאריך 9.7.21.

משה ארבל: (3) הצבא יבטיח באופן מיידי נוכחות רציפה של כוח במקום באופן ובהיקף שייקבע על ידי המפקד הצבאי ולפי הדין.

משה ארבל: (4) מערכת הביטחון תבצע הליך של סקר קרקע במקום, והוא יושלם במהירות האפשרית, ובמקביל תוכן הצעה עקרונית לתוכנית מתאר.

משה ארבל: (5) מייד בתום הליך הסקר, האדמות שיימצא כי ניתן להכריז עליהן כאדמות מדינה, יוכרזו, והשטח שיימצא מחוץ להכרזה יפונה.

משה ארבל: צו התיחום וצו בדבר סילוק מבנים חדשים לא ימומשו עד מועד זה.

משה ארבל: לאחר פינוי המבנים שיימצאו מחוץ להכרזה הם יבוטלו.

משה ארבל: (6) בהקדם האפשרי לאחר ההכרזה הראשונית על השטח כאדמות מדינה ובכפוף להשלמת ההליכים התכנוניים הנדרשים ולכל דרישה שבדין, תתאפשר הקמת ישיבה ומגורים נלווים לה ולמשפחות צוות הישיבה.

משה ארבל: לשם כך ייעשה ככל הניתן שימוש בצו תכנון מיוחד.

משה ארבל: (7) בהקדם האפשרי לאחר השלמת ההליכים הקרקעיים והתכנונים הנדרשים, ככל שיתאפשר, ובכפוף לכלל אישורי הממשלה הנדרשים, הממשלה תאפשר נוכחות קבע אזרחית במקום.

משה ארבל: אופייה המדויק ייקבע בתיאום בין ראש הממשלה, שר הביטחון וראש המועצה האזורית שומרון.

משה ארבל: בברכה, שלום שלמה, מזכיר הממשלה".

משה ארבל: כן, אני לא מדבר כרגע ומברך רק את מאזן גנאים, חברי מרע"ם – אני גם מדבר למנסור עבאס וליתר החברים, אבל לא פחות מזה לשר לביטחון הפנים, שבמקום להתעסק ברצח במגזר הערבי היום בבוקר הוציא ציוץ בטוויטר שלא יקום ולא יהיה יישוב באביתר.

משה ארבל: אדוני השר לביטחון הפנים עמר בר לב, קם יישוב באביתר.

משה ארבל: ברוך מציב גבול אלמנה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת ארבל.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה אבוטבול.

אלעזר שטרן: אבל אני לא הבנתי.

אלעזר שטרן: אמרת "ככל שיתאפשר", "ככל שיתאפשר", "ככל שיתאפשר", "ככל שיתאפשר".

אלעזר שטרן: מה, אתה עושה צחוק?

קריאה: איתן.

קריאה: רגע, איתן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דרעי, בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, יישר כוח לחבר הכנסת ארבל.

אריה מכלוף דרעי: אני רואה שגם אני קיבלתי את ההסכם, אבל יותר טוב לשמוע ממך.

אריה מכלוף דרעי: הקראת את זה יפה.

אריה מכלוף דרעי: אני חייב לומר לך, אחרי יום כזה ארוך, קצת רגעים של נחת.

אריה מכלוף דרעי: סוף-סוף, ברוך השם, קם יישוב בארץ ישראל, קמה ישיבה, בצורה מסודרת.

אריה מכלוף דרעי: אני שמח ששר הביטחון נתן את הסכמתו לכך.

אריה מכלוף דרעי: מזכיר הממשלה מוציא מסמך רשמי.

אריה מכלוף דרעי: אז איך שאמרנו: דברים טובים – אנחנו מברכים עליהם, אז אני מברך.

משה ארבל: ראש הישיבה.

אריה מכלוף דרעי: דקה, דקה.

אריה מכלוף דרעי: אני מברך את הממשלה שקיבלה את ההחלטה, וכמובן שהממשלה הזאת, בלי השותפים שלה לא הייתה יכולה להתקיים, ולכן אני מברך את השותפים.

אריה מכלוף דרעי: אני מברך את השותפים ממרצ; את מוסי רז, שצעק היום, לפי דעתי, בהתבטאויות לא נכונות, לא טובות, לא הגונות ולא מוסריות.

אריה מכלוף דרעי: לקרוא לאנשים האלה "עבריינים", "גנבים" ו"פורעי חוק" – לא מכובד, לא נכון ולא מוסרי.

אריה מכלוף דרעי: אז הינה, ממשלת ישראל, שאתה נותן לה את התמיכה, מחליטה להקים יישוב שם, אז ברכות לך, מוסי רז.

אריה מכלוף דרעי: אני מבין שאפשר לדבר ברדיו, אבל אתם נותנים תמיכה, אז מגיע לך יישר כוח גם על זה.

אריה מכלוף דרעי: אותו דבר לחכם מנסור.

אריה מכלוף דרעי: אני מודה לך ואתה לא שומע.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר שהקריאו עכשיו את ההסכם שחתום עליו מזכיר הממשלה על הקמת היישוב אביתר והישיבה, עם לוח זמנים של מתי תקום הישיבה ומתי יוקם היישוב.

אריה מכלוף דרעי: אז אני בירכתי את הממשלה על המעשה הטוב, ובירכתי בעיקר את המחזיקים את הממשלה – את מרצ, את חכם מנסור, את חכם מאזן גנאים וגם את מי שלא נמצאים כאן, סעיד אלחרומי, ווליד טאהא.

משה אבוטבול: ותוזמנו גם לקביעת מזוזה.

אריה מכלוף דרעי: משה, יש לך נאום – תדבר.

אריה מכלוף דרעי: אני באמת מתכוון ברצינות.

אריה מכלוף דרעי: אין מה לעשות, מצווה לפרסם עושה מצווה, ואנחנו מפרסמים אותם.

משה ארבל: אלחרומי מתחבא.

אריה מכלוף דרעי: הינה, הוא פה.

אריה מכלוף דרעי: סעיד אלחרומי מקשיב.

אריה מכלוף דרעי: הוא מקשיב.

אריה מכלוף דרעי: הוא שמע.

אריה מכלוף דרעי: הוא שמע את הברכה שאני מברך אותו.

אריה מכלוף דרעי: אז באמת, יישר כוח גדול.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שזה יהיה היישוב הראשון בשרשרת, בעזרת השם.

אריה מכלוף דרעי: יש עוד הרבה גבעות בארץ הקודש, ארץ ישראל, ותיישבו אותן.

יועז הנדל: אריה, מה שלא עשיתם, מנסור עשה.

אריה מכלוף דרעי: נכון, מצוין.

אריה מכלוף דרעי: הינה, לקחת לי את המילים.

קריאה: נכון.

אריה מכלוף דרעי: מה שאנחנו לא הצלחנו לעשות בגבורה, הינה, הם עושים, אז יכול להיות שבאמת – – –

קריאה: איפה המגזר היהודי ואיפה – – –

אריה מכלוף דרעי: יפה.

אריה מכלוף דרעי: לא, לא, עזוב.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר עוד משהו.

דוד אמסלם: אתה צודק, אבל בעיקרון, גם צריך להבין שאם אנחנו היינו מנסים, בג"ץ היה הורס לנו.

דוד אמסלם: הם – הכול איתם.

דוד אמסלם: זה חבר'ה שלהם.

אריה מכלוף דרעי: חברים – – –

יועז הנדל: סייעתא דשמיא.

דוד אמסלם: – – –

אריה מכלוף דרעי: הרבנית סטרוק – – –

אורית סטרוק: אם אתם – – –

אריה מכלוף דרעי: אורית, שמעת?

אריה מכלוף דרעי: אורית, שאלת אותי לפני שבועיים למה קרה כזה דבר.

אריה מכלוף דרעי: הינה, את רואה את הקדוש ברוך הוא מחשבן חשבונות של עולם.

אריה מכלוף דרעי: הוא ידע שאנחנו לא מסוגלים להקים כזה דבר בגלל שבג"ץ היה מפיל לנו את זה, והינה הקדוש ברוך הוא שלח ממשלה שתוכל להקים יישובים בארץ ישראל.

אריה מכלוף דרעי: אז שוב, חכם מנסור, מרצ, תודה רבה לכם.

איתן גינזבורג: באמת תודה.

אריה מכלוף דרעי: ליועז הנדל אני לא אומר תודה רבה.

אריה מכלוף דרעי: למה?

אריה מכלוף דרעי: יועז הנדל, אני יודע שהוא לא הקריב שום דבר בשביל היישוב, הוא תומך בזה.

אריה מכלוף דרעי: אבל להם, שמקריבים את האידיאולוגיה שלהם בשביל להחזיק את הממשלה ליישובים כאלה, מגיע יישר כוח.

איתן גינזבורג: תודה לך.

אריה מכלוף דרעי: תבורכו.

אריה מכלוף דרעי: אללה מעכום.

איתן גינזבורג: תודה לך, חבר הכנסת דרעי.

קריאה: – – – הממשלה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת חיים ביטון, בבקשה.

יועז הנדל: אני הגבתי.

משה ארבל: אמרתי שיועז הנדל גם מכיר את האידיאולוגיה שלו.

קריאה: לא, לא.

קריאה: אני בעד מראש.

קריאה: תראה איזה יופי – כוחנו באחדותנו.

קריאה: אני רק הבטחתי – – –

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אחרי שהיושב-ראש שלנו נתן תודה רבה לכל כך הרבה אנשים שאחראים להקמת היישוב אביתר, אני חושב שצריך להגיד לו תודה רבה על כך שלקח אותנו בצום לתת את התמיכה האמיתית ולגרום לכך שכשראו שאנחנו כל כך רוצים – בזכות זה החברים החליטו לתמוך גם כן.

חיים ביטון: אני באמת רוצה להגיד הערב פה תודה רבה לתקשורת.

חיים ביטון: סוף-סוף לתקשורת אפשר להגיד תודה רבה במקרה שלנו, כי זה זמן רב אנחנו לא נשמעים ולא נראים.

חיים ביטון: ומה שהממשלה הזאת עושה – לא רואים בה שום דבר, אבל הינה, ראו, היום בערוץ 12 החליטו סוף-סוף לספר על מחדלי הקורונה סיפורים רחבים וארוכים, על כאלה שמגיעים מארצות אדומות שלא נוסעים במונית והם מציפים ערים מסוימות בהדבקות של קורונה.

חיים ביטון: תראו, התחלתם – אפשר לומר שאני מאמין שאם הייתם רוצים להגיד את כל האמת הייתם צריכים קצת לפרט מאיזו אוכלוסייה זה היה, כי אם זה היה, חס וחלילה, באזורים חרדיים, היו מפרטים בצורה מפורטת, כולל הכתובות הפרטיות של אותם אנשים שבאו מהמגזר החרדי.

חיים ביטון: אבל בואו נגיד שאתם מתחילים לחזור בתשובה, אז אני חייב לברך אתכם על כך.

חיים ביטון: בעזרת השם, יש עוד נושאים אחרים שאנחנו מציפים פה, מראים פה את כל הדברים שקורים בממשלה ובקואליציה.

חיים ביטון: אני מאמין שאם התחלתם לחזור בתשובה, אני משער לעצמי שלאט-לאט תכירו בעובדות שאנשים שעומדים פה והיו כאן בקואליציה ובממשלה הקודמת – הם מנסים להציג את הדברים, לכאורה, כאילו השאירו משרדים לא מסודרים וכו', ולא אאריך בנושא הזה, אז אתם תראו לאט-לאט כמה שהדברים לא מתנהלים היום כמו שצריך.

חיים ביטון: מי שכתב ספר על נושא קורונה – תמיד אומרים שחוכמה גדולה לכתוב, אבל החוכמה היותר-גדולה היא בעצם ליישם.

חיים ביטון: אז מסתבר שהיישום במקרה הזה מאוד מאוד קשה.

חיים ביטון: אנחנו מבינים שהחברים – אני חייב לומר שגם אני צעיר פה בבית, וכנראה שגם הממשלה הזאת מאוד צעירה ופחות מנוסה, ולכן זה מאוד קשה, מאוד קשה להשתלט על דבר כמו קורונה.

חיים ביטון: אני חושב שזה דווקא מה שמוכיח – הרב ביטון, אני רואה שאתה מקשיב בקשב רב; הממשלה הקודמת, שטיפלה בקורונה כשהיא הייתה בהתפרצויות האמיתיות שלה, בצורה גדולה ביותר, הצליח לה, בסייעתא שמיא, וגם בעזרת כל אלה שהיו, ראש הממשלה ושר הפנים, ואני עד לכל כך הרבה טיפול בתחום החינוך ובכל המקומות שבהם הייתה התפרצות וניצחו אותה.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת ביטון, פיקוד העורף.

חיים ביטון: ודאי, ודאי.

חיים ביטון: פיקוד העורף, צבא ההגנה לישראל – ודאי, כולם, כולם.

חיים ביטון: אבל ההנהגה – בוא נודה: יש הנהגה.

חיים ביטון: ההנהגה, שטיפלה וידעה להנהיג, בניסיון רב ובדרך נכונה, הביאה לתוצאה שאנחנו היום כמעט הארץ היחידה בעולם – ודיברנו על זה היום באיזה פורום: אנחנו מרגישים שאנחנו אחרי הקורונה.

חיים ביטון: אבל הינה, לצערנו הרב, באה ממשלה פחות מנוסה, וכבר הקורונה באה ועוטפת אותה.

חיים ביטון: אז באמת תודה רבה לערוץ 12, ואני קורא גם לשאר הערוצים ללכת בדרכם ולשבח את הממשלה הקודמת ולהודות במה שקורה היום.

חיים ביטון: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סולימאן – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוריאל בוסו, אתה מוותר?

קריאה: – – –

אוריאל בוסו: מנצלים את זכותנו הדמוקרטית האופוזיציונית.

איתן גינזבורג: יש להם כנראה סייעתא דשמיא.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

אוריאל בוסו: יש פה שר במליאה?

איתן גינזבורג: יש שר במליאה?

איתן גינזבורג: האם יש שר במליאה?

איתן גינזבורג: יהיה.

איתן גינזבורג: הינה, השר שם.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קיבלתי הערב תמונות וסרטונים מהפגנה של ציבור אזרחים שמפגינים נגד הקו של הרכבת הקלה ברחוב בר-אילן בירושלים.

אוריאל בוסו: זה ציבור חרדי, ציבור חרדי, נטורי קרתא, שמתנגד.

אוריאל בוסו: אבל מעבר למהות ההפגנה ולנושא, אלה סרטונים קשים של הפעלת כוח, הרבה יותר מכוח סביר – אלות, ולשמחתנו המכת"זיות יצאו מהמחסנים, ואתמול, שלשום, הבואש הופעל.

אוריאל בוסו: השר לביטחון הפנים – אני רוצה לשאול אותו: למה הכוח הזה לא הופעל בהפגנות של הציבור המעורב בעכו, בלוד ובמקומות אחרים?

אוריאל בוסו: כוח מעבר לכוח הסביר.

אוריאל בוסו: למה צריך להפעיל אלות, בזלזול, כשמדובר בציבור חרדי, גם אם זו הפגנה שלא ברישיון?

אוריאל בוסו: בטח כל הפרעות שהיו בלוד ובעכו לא היו ברישיון.

אוריאל בוסו: הכוח הבלתי-סביר שמופעל כנגד ציבור חרדי פעם אחר פעם מראה זלזול ואצבע קלה על ההדק.

אוריאל בוסו: אני קורא למפכ"ל המשטרה רב-ניצב קובי שבתאי ולשר לביטחון הפנים להפעיל יותר שיקול דעת ולהתייחס לציבור החרדי לא כאל חרדים כאחד, אבל באמת בזלזול בחיי אדם.

אוריאל בוסו: אכפתיות – אז כך אתה תגרום שהציבור והאוכלוסיות השונות שתמיד מרגישים נדחים יהיו משולבים וירגישו אכיפה לא סלקטיבית מצד לצד.

אוריאל בוסו: מעבר לכך, היום – פורסם תחקיר גם בערוץ 13 ובערוץ 12 על המחדלים בנתב"ג.

אוריאל בוסו: לשמחתה, שרת התחבורה הצהירה שהופעל טרמינל 1 לבאים, ואז התרגילים של אלה שנוחתים בשדה התעופה רמון – מחדל הקורונה של הממשלה הזו.

אוריאל בוסו: בספר איך לנצח את הקורונה הסעיפים שנמצאים שם נוגדים את כל מה שהממשלה מחליטה היום.

אוריאל בוסו: הכישלון הזה רשום על הממשלה הזו בלבד.

אוריאל בוסו: והינה, מספר החולים והמבודדים עולה ועולה מיום ליום הרבה יותר.

אוריאל בוסו: עצם זה שיש פה חברים שצריכים להיות עם מסכות וההגבלות נמשכות, ואלפי מבודדים, ובתי ספר נסגרים – והעיקר אמרו: למה לא סגרתם את נתב"ג?

אוריאל בוסו: כל רעיון שעושים, מקבלים כניסה מדלת אחרת – הקונקשן בחוץ לארץ, באירופה.

אוריאל בוסו: אבל כרגיל – והזעקות שהיו על הממשלה הקודמת משר הבריאות דהיום.

אוריאל בוסו: אז ניצן הורוביץ, נפתלי בנט, אילת שקד, מרב מיכאלי, היום האחריות עליכם, וכל מה שיקרה הוא רק עליכם.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת יריב לוין – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל רון בן משה – אינה נוכחת; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – הפעם אני כבר מתורגל.

איתן גינזבורג: תודה רבה לך.

יצחק פינדרוס: לפני זמן לא רב היית שר התקשורת.

יצחק פינדרוס: אני רואה ששר התקשורת כאן.

יועז הנדל: שר התקשורת כאן.

יועז הנדל: באתי לשמוע אותך במיוחד.

יצחק פינדרוס: אני מבין שאחרי החקירות של נתניהו אין הרבה שליטה לשר התקשורת על התקשורת הישראלית בהגדרתה.

יועז הנדל: מעולם לא הייתה.

יועז הנדל: זה רק רגולטורים.

יצחק פינדרוס: אני חייב לומר לך שאני המום מלאן התקשורת הישראלית הידרדרה.

יצחק פינדרוס: סוף-סוף, יש למדינת ישראל ראש ממשלה חובש כיפה, והערב אני רואה בחדשות 12 – הם זכיינים, ואתה כשר נותן להם זכיינות, או השר הקודם, או השר לפניו – והם מפיצים שהממשלה פנתה לפייזר לבקש הארכת תוקף של תרופות בגלל המצוקה עם סיפור החיסונים.

יצחק פינדרוס: אני לא מאמין.

יועז הנדל: אתה לא מאמין.

יצחק פינדרוס: איך אפשר להשמיץ?

יצחק פינדרוס: זה בא מהשמצה.

יצחק פינדרוס: זה אך רק כי ראש הממשלה דתי והוא חובש כיפה.

יצחק פינדרוס: לא יכול להיות דבר כזה.

יועז הנדל: לא, לא.

יצחק פינדרוס: זו פשוט השמצה זולה שאני לא מאמין שיכולה לקרות.

יועז הנדל: לא להאמין לתקשורת שמבקרת את הממשלה – לאן הגענו?

יצחק פינדרוס: זה המשך למה שקורה בשבועיים האחרונים, כשהאיש שכתב את התוכנית איך עוצרים את הקורונה באמצעות נתב"ג – יום אחרי יום הם מפרסמים שאנשים נכנסים בנתב"ג.

יצחק פינדרוס: חבר'ה, תנו לו, הוא המומחה, הוא מבין בעניין.

יצחק פינדרוס: הוא זה שעמד פה והסביר שראש הממשלה נכשל בגלל שהוא, יחד עם שרת התחבורה מירי רגב – שהייתה בכלל חצי שמאלנית, היא הייתה בקדימה, נכון?

יצחק פינדרוס: לא, היא הייתה ראש אכ"א בתקופת קדימה.

יצחק פינדרוס: הגיעו סוף-סוף אנשים טובים כמו מרב מיכאלי, כמו בנט, הם מנהלים את העסק בצורה מסודרת, והתקשורת פעם אחר פעם מפיצה פייק ניוז.

יצחק פינדרוס: זה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

יצחק פינדרוס: אני חושב שהמשרד צריך לבדוק עם מועצת הרשות השנייה גם את הזכיינות של ערוץ 2, כי אני לא מאמין שממשלה יכולה לפנות לבקש להאריך תוקף של תרופה.

איתן גינזבורג: אבל איך אתה יודע?

איתן גינזבורג: אתה צפית בזה או שאמרו לך?

יצחק פינדרוס: מה?

איתן גינזבורג: אתה צפית בזה, ראית את זה, או שאמרו לך?

יצחק פינדרוס: הביאו לי את זה.

יצחק פינדרוס: יש היום טלפונים כאלה – לא כמו שלי, עם חותמת של ועד הכשרות – שאפשר לראות שם.

איתן גינזבורג: אה, כן.

יצחק פינדרוס: כן, יש כאלה טלפונים.

יצחק פינדרוס: לי יש עם חותמת של ועד הכשרות ואי-אפשר, אבל הם הראו לי שהראו בערוץ 12, שהם זכיינים של קשת, שהממשלה פנתה להאריך את התוקף של החיסונים.

יצחק פינדרוס: אני פשוט לא מאמין.

קריאה: לא להאמין.

יצחק פינדרוס: ושעדיין בבן-גוריון נכנסים אנשים בלי בדיקות, ואלה שנכנסים עם בדיקות נכנסים לטרמינל 1.

יצחק פינדרוס: אני לא מאמין.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך: זה אך ורק כי יש ראש ממשלה דתי, ראש ממשלה עם כיפה על הראש, שיכולים לפרסם כאלה דברים נוראיים.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

יועז הנדל: אני לא מאמין – – – תקשורת – – – לא מאמין גם כן.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שמחה רוטמן – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה, אדוני.

משה אבוטבול: – – – לתקשורת.

יועז הנדל: אתם לא נותנים לי ללכת.

משה אבוטבול: שר התקשורת, אני הולך לשבח אותך בלשון סגי נהור.

יועז הנדל: אני פה.

יועז הנדל: אני לא הולך לשום מקום.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

משה אבוטבול: תישאר איתנו, נו.

יועז הנדל: אני איתך.

יועז הנדל: אני פה במליאה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד שר התקשורת, אנחנו מדברים על משק החלב, אבל כמו שזה ממש לא כל כך קשור ששר התקשורת, במקום שר החקלאות, ידבר על משק החלב, אז אני גם אענה על נושא שקשור לתקשורת אפילו שזה לא קשור לחלב.

יועז הנדל: החקלאות היא של כולנו.

משה אבוטבול: אני רוצה לדבר על כתבה שראיתי דווקא בעיתון המודיע: פגיעה קשה בטלפונים הכשרים והתנכלות לציבור החרדי.

משה אבוטבול: משרד התקשורת הודיע: סוגרים את רשתות דור 2 ו-3, עוברים לדור 5 בלבד.

משה אבוטבול: אז, במקום להגיע למצב שצריכים לשלוח לך, אדוני השר, שאילתה, הינה, דבר כזה יפה – תוכל לשמוע בשלוש דקות מה בעצם כותבים וחושבים עלינו שם, בחלונות הגבוהים של משרד התקשורת: פגיעה קשה בטלפונים הכשרים והתנכלות לציבור החרדי.

משה אבוטבול: משרד התקשורת הודיע: סוגרים את רשתות דור 2 ו-3, עוברים לדור 5 בלבד.

משה אבוטבול: שר התקשורת פועל כפי שצפוי ממנו בממשלת השינוי, והודיע על הצעד הראשון במשרד: סגירת רשתות דור 2 ו-3, שתביא לפגיעה קשה בטלפונים הכשרים.

משה אבוטבול: במשרד מסבירים שצריכים לעבור לטכנולוגיות חדשות, אך אומרים: הצעד יהיה הדרגתי.

משה אבוטבול: כמובן שהדברים האלה מאוד מאוד מצערים אותנו.

משה אבוטבול: היות שבעצם אנחנו יודעים שכל הרבנים שלנו, ללא יוצא מן הכלל, מזהירים מהנושא הזה של תקשורת, שלא תהיה פרוצה, אנחנו לא מחזיקים אינטרנט ומשתדלים להיות מנותקים מכל התקשורת הפתוחה הזאת.

משה אבוטבול: אנחנו רואים כמה נזקים היא עושה, תקשורת פרוצה ללא סינון, ויש אנשים שמעדיפים, וזו זכותם, להיות עם טלפון שהוא לא סמארטפון, ואנחנו רוצים עכשיו לשלול להם את הזכות הזאת בזה שאנחנו כביכול עומדים לאלץ אותם להגיע לדור חדש.

יועז הנדל: זה לא קשור.

יועז הנדל: התדר.

משה אבוטבול: את זה אתה אחרי זה – אדוני השר, בדברי ההסבר על משק החלב, יסביר לנו איך זה, כי בשבילך זה דני ובשבילי – חלב, כמו שאומרת הפרסומת.

משה אבוטבול: איך אני יכול להכיל את הדברים האלה?

משה אבוטבול: אני רק רוצה לומר פה שלפי התוכנית המתגבשת, בשלב א' יחול איסור יבוא מסחרי של מכשירים סלולריים התומכים בטכנולוגיות ישנות בלבד, והדבר צפוי להיכנס לתוקף כבר בעוד חצי שנה, כלומר החל ב-1 בינואר 2022.

משה אבוטבול: ההודעה תצא לכל הגורמים הרלוונטיים, כגון מפעלים, יבואנים, מוכרי מכשירים וצרכנים.

משה אבוטבול: אחרי זה, בשלב השני, ב-1 בינואר יופסק חיבורם לרשת של מכשירים סלולריים חדשים התומכים בטכנולוגיות ישנות בלבד, לרבות מכשירי דיבורית לרכב וציוד קצה.

משה אבוטבול: המפעילים יחויבו לתת שירות דור 2 ודור 3 למנויים הקיימים עד למועד סגירת הרשתות, והודעה תצא לכל הגורמים הרלוונטיים, כגון מפעלים ויבואנים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

משה אבוטבול: אני רק רוצה לבוא ולומר, אדוני השר – ופה יש טענה מאוד חשובה, ובזה אני מסיים – –

איתן גינזבורג: תסיים, כן.

משה אבוטבול: – – נציין כי גורם בכיר המתמחה בתחום אומר שמדובר בהתנכלות לציבור מחזיקי הטלפונים הכשרים, פשוט כך.

משה אבוטבול: לדבריו, גם היום מקילים בעלי בטלפונים הכשרים – שים לב לטיעון, אדוני השר, זה משהו שיכול באמת לעזור לך בקבלת ההחלטה המושכלת – על התשתית הטכנולוגית.

משה אבוטבול: למה?

משה אבוטבול: שכן כאשר הם משתמשים במכשירים מדורות 2 ו-3 בעצם הם מאפשרים לכל אלה – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

משה אבוטבול: – – שברשותם מכשיר המבוסס על דור 4 או 5 ליהנות מרשת שהיא פחות צפופה.

משה אבוטבול: תחשבו גם על זה.

איתן גינזבורג: תודה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

משה אבוטבול: אז אוקיי.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני חבר הכנסת אבוטבול.

יועז הנדל: – – – בטכנולוגיה – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח.

משה אבוטבול: אדוני היקר, אני לא בטוח שהתשובה היא פה במקום.

משה אבוטבול: אנחנו גם נשלח מכתב.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מיכל וולדיגר – סליחה, ינון אזולאי, בבקשה.

משה אבוטבול: תמו שידורינו?

משה אבוטבול: מה עם פסוקו של יום?

קריאה: היושב-ראש, אולי נעשה הפסקה לישיבת סיעה של ש"ס?

יועז הנדל: תן דבר תורה, מה יש.

קריאה: אתה יכול להגיד לפרוטוקול – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אזולאי, אתה עולה או לא?

איתן גינזבורג: אני לא מבין.

ינון אזולאי: – – –

איתן גינזבורג: אבל אי-אפשר ככה, בצורה כזאת, להזמין מישהו אחד, ואחרי זה זה – זה לא עובד כך.

ינון אזולאי: בפעם הבאה אני לא אעשה את זה ככה.

דוד אמסלם: למה?

איתן גינזבורג: כי זה לא עובד ככה.

קריאה: מה, ולחזור – – – זה עובד?

קריאה: להזיז לנו את הוועדה המסדרת כל פעם לעוד רבע שעה זה כן עובד?

קריאה: הכול עובד.

דוד אמסלם: – – –

איתן גינזבורג: אפשר, בהודעה מוקדמת, לא כשהוא מוזמן, ואחרי זה מישהו – זה לא – – –

דוד אמסלם: למה אתה – – –

איתן גינזבורג: למה – ככה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

דוד אמסלם: אתה קצת עצבני מזה שאתה צריך להחליף עוד היום?

דוד אמסלם: זה מרגיז אותך.

איתן גינזבורג: אותי זה לא מרגיז.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני פונה לציבור בבית כדי לדבר איתם כרגע על העובדים הזרים שהם הביאו כחברי כנסת – 30.

דוד אמסלם: זה בערך 2 מיליון שקל לשנה.

דוד אמסלם: דרך אגב, עשיתי חשבון – זה כמעט – – –

קריאה: כאילו, מה אתה אומר, שעובדים זרים זה משהו מבזה?

קריאה: עובדים זרים זה משהו מבזה?

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: זה מפריע לי.

דוד אמסלם: זה על הזמן שלי.

דוד אמסלם: אני מבקש שתוסיף לי, מנסור.

יריב לוין: דודי, זה הרבה הרבה יותר – – –

דוד אמסלם: אוקיי.

דוד אמסלם: נניח.

יריב לוין: זה 2 מיליון שקלים לחודש.

חיים ביטון: דודי – – –

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

אריה מכלוף דרעי: איתן, איתן, רק שיסכמו את העניינים.

דוד אמסלם: אמרתי – זה לאחד לשנה, זה כ-60 מיליון לשנה.

דוד אמסלם: היות שלציבור בבית קשה, 60 מיליון זה מספר בלתי נתפס – כולנו מרוויחים, אתם יודעים, רוב הציבור, 6,000–7,000 שקל.

דוד אמסלם: אז אני פונה לכל הציבור בבית שרואה אותנו: זה 200,000 שקל ליום.

דוד אמסלם: היום התאדו להם 200,000 שקל, הינה, הלכו.

דוד אמסלם: במקום לעזור בזה, לפחות, יכולנו לחלק את זה ל-1,000–1,500 משפחות.

דוד אמסלם: עכשיו, אני אספר לכם מה קורה.

דוד אמסלם: אתם יודעים למה?

דוד אמסלם: בואו אראה לכם.

דוד אמסלם: אתם תראו בהצבעה שיש פה כמעט 30 איש שלא קיימים חוץ משר תורן.

דוד אמסלם: למה שר תורן?

דוד אמסלם: בגלל שאם לא, לפי התקנון של הכנסת סוגרים את המליאה, אז הוא חייב להיות.

דוד אמסלם: הם עכשיו נוחרים בבית, ראו את המונדיאל, ואתם מממנים את המונדיאל שהם ראו היום; סליחה, את היורו.

אלון שוסטר: זה יורו, ואין היום.

דוד אמסלם: אתמול, ושלשום – – –

קריאה: – – –

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: ואתם פשוט – הם עכשיו ישנים שנת ישרים כשכל הכנסת, חברי הכנסת, נמצאים פה.

דוד אמסלם: הם הביאו עוד 30 קרטונים שהם קראו להם "חברי כנסת" שיצביעו כאן לפי ההנחיות שהם אומרים להם.

דוד אמסלם: הם משאירים את ההנחיות והולכים הביתה לישון.

דוד אמסלם: רבותיי, כל הציבור שרואה אותי: 200,000 שקל כל יום.

דוד אמסלם: מחר זה עוד 200,000.

דוד אמסלם: תספרו עד יום ראשון, כולל שישי-שבת – עד יום ראשון נגיע למיליון שקל.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שלפיד רוצה לישון, בנט רוצה לישון בבית וגנץ רוצה, כמובן, לישון ולישון, ולטייל בעולם ולאכול ארוחת ערב עם הילדים.

דוד אמסלם: הם הביאו עובדים זרים לכאן כדי שיצביעו במקומם.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: דרך אגב, זו הממשלה שבכתה – –

מנסור עבאס: משפט אחרון.

דוד אמסלם: – – אנחנו עכשיו אחרי הקורונה, יש אנשים – איך אמר בנט?

דוד אמסלם: אתמול הלכתי לכפר סבא, פגשתי את משה, יש לו חנות של כלי בית, אין לו עבודה, אין לו אוכל.

דוד אמסלם: עובר שבוע: נסעתי היום לדימונה, פגשתי את רחל, היא מוכרת פלאפל – –

נירה שפק: היושב-ראש, נגמר לו הזמן, נגמר הזמן.

דוד אמסלם: – – אין לה מה לאכול, והמשכנתה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

מנסור עבאס: תודה.

דוד אמסלם: בושה וחרפה לכולכם.

דוד אמסלם: אתם ביזיון לעם ישראל.

נירה שפק: יש לנו כדור נגד – – – אופוזיציה.

מנסור עבאס: תודה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: תעלה ותבוא חברת הכנסת מיכל וולדיגר – היא אינה נוכחת.

משה אבוטבול: אין להם – – – נורבגיה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה, את רוצה או שאת מוותרת?

קטי קטרין שטרית: להמשיך את מה שהתחלתי?

מנסור עבאס: כן, תתחילי.

מיכאל מלכיאלי: חזרה קטנה ולהמשיך.

אריה מכלוף דרעי: ספרי להם איך הסיפור התחיל.

קריאה: עם התיק תעלי – – –

קריאה: הוא חבר כנסת בזכות השר שנמצא פה.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש – – –

מנסור עבאס: שלוש דקות, חברת הכנסת קטי שטרית.

קטי קטרין שטרית: אין בעיה.

דוד אמסלם: קטי, עכשיו עלה לי רעיון, ראש הממשלה בפועל: שכל אחד ירשום – מי הנורבגי של מי.

דוד אמסלם: כך נזהה מי שייך למי.

קטי קטרין שטרית: אדוני, רגע.

קטי קטרין שטרית: עוד לא התחלתי.

דוד אמסלם: כל רבע שעה את רואה בן אדם חדש בא ואומר: אני חבר כנסת.

דוד אמסלם: אני אומר לו: אתה הנורבגי של מי?

מנסור עבאס: זה יצירה שלכם, דוד.

מנסור עבאס: אתם יצרתם את זה.

קטי קטרין שטרית: לא, יצרנו 13.

קטי קטרין שטרית: איך הגעת ל-30?

דוד אמסלם: – – –

מנסור עבאס: אתם יצרתם את זה.

קטי קטרין שטרית: אדוני ראש הממשלה בפועל, היו לנו 13.

קטי קטרין שטרית: איך הגעת ל-30?

מנסור עבאס: תן לי להישאר ממלכתי, דוד.

מנסור עבאס: בחייאת דינכ.

קטי קטרין שטרית: יאללה, תתחיל.

דוד אמסלם: תחליף את הבדיחה – – –

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, עוד לא התחלנו.

קטי קטרין שטרית: מהתחלה.

מנסור עבאס: כן, שלוש דקות.

אריה מכלוף דרעי: קטי, סליחה, מחילה.

אריה מכלוף דרעי: יש לי שאלה ליושב-ראש.

אריה מכלוף דרעי: היושב-ראש, אני אמרתי לך, אני דואג לכבוד שלך.

אריה מכלוף דרעי: למה לא הכנסת סעיף בהסכם הקואליציוני שגם רע"מ תקבל נורבגי?

אריה מכלוף דרעי: מה, למזרחים לא מגיע נורבגי?

אריה מכלוף דרעי: רק להם מגיע נורבגי?

דוד אמסלם: לראש הממשלה בפועל לא מגיעה שיירה ונורבגי?

קריאה: – – – שהאופוזיציה נורבגית.

אריה מכלוף דרעי: למה אתה לא – – –

מנסור עבאס: עכשיו, קטי, הזמן הוא על החשבון שלך.

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: טוב, אני אנסה לעשות את זה קצר.

קטי קטרין שטרית: תראה, אדוני היושב-ראש, נמצאים פה חבריי חברי הכנסת, חברי הכנסת מש"ס, ואני חייבת להגיד לך, אני מכירה הרבה מהם, אבל זו הייתה בשבילי הפתעה מדהימה של רמה אינטלקטואלית, מבריקה ואיכותית, באמת חבל על הזמן.

קטי קטרין שטרית: זה לא שלא ידעתי.

קטי קטרין שטרית: ידעתי.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע, מי שלומד גמרא אצלנו חייב להיות עם ראש מאוד מאוד פתוח.

יועז הנדל: אבל מי הכי?

יועז הנדל: מי ראשון בש"ס?

קטי קטרין שטרית: אבל אני הופתעתי.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע, ברגש אימהי, כל פעם שמישהו מדבר נגדם אני מייד קופצת.

קטי קטרין שטרית: חוץ מינון.

קטי קטרין שטרית: ובכן, בוועדה המסדרת באמת התייחס אדון טופורובסקי, חברנו היקר, בזלזול קצת למלכיאלי, שאמר לו בסך הכול: למה אתה לא מעיר להאוזר, שפוגע באנשים שמדברים, נכנס לדבריהם?

קטי קטרין שטרית: ואז אמרנו: אולי יש לו חסינות, גם בתוך הוועדה – אולי יש לו חסינות על החסינות.

קטי קטרין שטרית: ואז, אמרתי לו: זה לא עניין של חסינות.

קטי קטרין שטרית: לזה מותר ולזה לא מותר.

קטי קטרין שטרית: קפץ האוזר ואמר: אני מציע שתשנה את השם שלך ל"האוזר".

קטי קטרין שטרית: אה, אבל אתה לא תוכל להיות בש"ס, כי בש"ס אתה תהיה מקום אחרון.

קטי קטרין שטרית: ואז אמרתי לו: לא, לא, לא, לא.

קטי קטרין שטרית: הוא לא יהיה בש"ס מקום אחרון, כי יש לו נאמנות, יש לו דרך ויש לו אידיאולוגיה.

קטי קטרין שטרית: זה לא יכול להיות.

קטי קטרין שטרית: אבל אתה, לעומת זאת – איזו אידיאולוגיה?

קטי קטרין שטרית: היית ביש עתיד – לא ביש עתיד אלא בכחול לבן; מרוב שאני מבולבלת אני כבר לא יודעת איפה הוא היה.

קטי קטרין שטרית: היית בכחול לבן, היית בדרך ארץ ועכשיו אתם בתקווה חדשה.

קטי קטרין שטרית: אבל דבר אחד תבינו, כי אני אגיד לך מה הם חושבים שם, שם – הם חושבים שהם יהרסו את הליכוד ואז הם יבואו על חורבן הליכוד ויבנו ליכוד חדש שהם יובילו אותו.

קטי קטרין שטרית: אבל זה לא יקרה, כי אנשי הליכוד לא שוכחים.

דוד אמסלם: קטי, דבר אחד את לא הזכרת: בליכוד הוא אף פעם לא נבחר.

קטי קטרין שטרית: נכון.

דוד אמסלם: במקום שהוא גדל בו אף פעם לא בחרו בו.

קטי קטרין שטרית: עכשיו, זה לא הגיוני.

קטי קטרין שטרית: אז מה הוא אומר לי?

קטי קטרין שטרית: הוא אומר לי ככה: תקשיבי, את לא בליכוד.

קטי קטרין שטרית: את לא הליכוד.

קטי קטרין שטרית: אז אני רוצה להגיד לחבר הכנסת האוזר ככה – קורות חיים ממש קצרים של קטי שטרית: מגיל אפס – דימונה זה היה שירות צבאי – מגיל אפס הייתי בתנועת הנוער בית"ר.

קטי קטרין שטרית: "בית"ר מגוב ריקבון ועפר", זה ההמנון.

קטי קטרין שטרית: הוא לא יודע את זה, אני מבטיחה לך.

קטי קטרין שטרית: "בדם וביזע / יוקם לנו גזע / גאון ונדיב ואכזר" – זה אנחנו.

מנסור עבאס: יאללה, משפט אחרון.

קטי קטרין שטרית: רגע, רגע.

מנסור עבאס: קטי, תודה לך.

קטי קטרין שטרית: קחו אותנו לכפר עזה.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע, לא היו אז קיבוצים ויישובים לתנועת הנוער בית"ר.

קטי קטרין שטרית: היינו בכפר עזה.

קטי קטרין שטרית: מדהים.

קטי קטרין שטרית: הייתי בכפר עזה.

קטי קטרין שטרית: רגע, שנייה.

מנסור עבאס: קטי, משפט אחרון.

קטי קטרין שטרית: גם אבא, זיכרונו לברכה, היה איש חרות.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע, היה לי סיוט במערכות הבחירות.

קטי קטרין שטרית: למה?

קטי קטרין שטרית: אני ואחיי היינו צריכים לעלות בית-בית להוריד אנשים להצביע.

קטי קטרין שטרית: אוי ואבוי אם השכנים – והשכנים היו מצביעים.

קריאה: – – –

קטי קטרין שטרית: לא, לא נורא.

מנסור עבאס: תודה לך, קטי.

קטי קטרין שטרית: אז לכן, פשוט, אתה יודע, התנסות – אתה מבסוט, נכון?

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה לך.

קטי קטרין שטרית: אחלה.

קטי קטרין שטרית: אנחנו רבים, תאמין לי, אנחנו רבים אחד עם השני, ואתם יושבים מבסוטים.

מנסור עבאס: תודה לך.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה, אדוני ראש הממשלה בפועל.

משה אבוטבול: קטי, מה עם חמשת המ"מים?

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת אבי מעוז – אינו נמצא; חבר הכנסת יואב קיש – אינו נמצא; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר?

קריאה: בוועדה המסדרת.

מנסור עבאס: אה, אוקיי.

מנסור עבאס: יש לנו רשימה של חברי הוועדה המסדרת.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: חברי הוועדה המסדרת – ניתן להם.

מנסור עבאס: חבר הכנסת רון כץ; חבר הכנסת אופיר אקוניס.

קריאה: הם בוועדה המסדרת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי; חבר הכנסת עופר כסיף.

קריאה: בבית.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: הוועדה לא מתכנסת עכשיו, אין עכשיו ועדה מסדרת?

קריאה: – – –

מנסור עבאס: מי שהקראתי בשם שלו ולא נוכח, אנחנו לא ניתן לו.

מנסור עבאס: ינון, בקשה.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת יואב בן צור בכבודו ובעצמו.

ינון אזולאי: אדוני ראש הממשלה בפועל מנסור עבאס – מה שדודי אומר לי, אני עושה.

ינון אזולאי: דודי אמר לי: זה ראש הממשלה בפועל.

אריה מכלוף דרעי: אני הייתי מציע לך לחזור מהמשפט: כל מה שדודי אומר לי, אני עושה.

ינון אזולאי: אוקיי.

דוד אמסלם: אני אסביר למה זה לא קשור – – – אני רק באמצע.

ינון אזולאי: דודי אמסלם, לי אין פה – לא כתוב לי כלום, לא חוק נורבגי ולא כלום.

דוד אמסלם: כמו בצה"ל, אנחנו באוריגינל, נבחרנו.

קטי קטרין שטרית: תדע לך שאתה סתם מבזה את העובדים הזרים.

דוד אמסלם: אנחנו ישראלים.

דוד אמסלם: ינון, אני אסביר לך.

דוד אמסלם: מילא היו עובדים בחקלאות, אבל ישנים פה כדי לבוא להצביע.

משה ארבל: אתה יכול להסביר לי למה שוסטר סגן שר הביטחון ולא מיכאל ביטון?

ינון אזולאי: אני עכשיו מסביר את זה.

ינון אזולאי: אתה יודע מה, משה?

ינון אזולאי: חשבתי לדבר על משהו, אני אגיד לכם משהו.

קריאה: – – – ספרדי או אשכנזי, מה?

ינון אזולאי: דודי – – –

קריאה: מיכאל, לא מינו אותך לשר?

ינון אזולאי: אתה אמרת, דודי – אני אסביר, אני אומר לך – – –

מנסור עבאס: ינון, אתה צריך לדבר לקואליציה, לא לאופוזיציה.

ינון אזולאי: אני מסביר לך, דודי, אני מסביר.

ינון אזולאי: היום עלה לפה סגן השר אלון שוסטר, סגן שר במשרד הביטחון, סגן שר הביטחון, עלה לדבר פה.

ינון אזולאי: אני שאלתי, והוא בא ופרגן למיכאל על עבודתו כשהיה שר במשרד הביטחון.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת ינון אזולאי, סגן השר פה.

ינון אזולאי: אני, מה אני אמרתי?

ינון אזולאי: אני מכבד אותו ורק שאלתי – – –

מיכאל ביטון: – – – יש לו 28 שנים מעליך – – –

ינון אזולאי: רק שאלתי: מיכאל, למה אתה לא נמצא במשרד הזה?

ינון אזולאי: למה אותך הוציאו מהמשרד הזה?

ינון אזולאי: למה, כי אתה מרוקאי?

ינון אזולאי: כי היית טוב?

ינון אזולאי: למה?

ינון אזולאי: למה?

יאיר גולן: לא.

ינון אזולאי: למה, כי אתה מזרחי?

ינון אזולאי: אני לא מבין.

דוד אמסלם: אל תכניס את הדבר הזה.

דוד אמסלם: תשאל את מנסור.

דוד אמסלם: אפילו הוא לא מרגיש המזרחי היחידי – – – תשאל אותו.

דוד אמסלם: מה פתאום, זה יצא ככה.

ינון אזולאי: אני לא מבין.

ינון אזולאי: זה בלי כוונה.

דוד אמסלם: זה יצא ככה.

דוד אמסלם: אל תכניס להם את הדבר הזה.

ינון אזולאי: מיכאל, עכשיו יותר מזה: מה עשו לך?

ינון אזולאי: עשו לך תרגיל.

ינון אזולאי: מיכאל, עשו לך תרגיל.

ינון אזולאי: תראה רק מה עשו לך.

קריאות: – – –

ינון אזולאי: דודי, תקשיב.

ינון אזולאי: דודי אמסלם, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ינון אזולאי: משה, תקשיב, היה יותר מזה.

ינון אזולאי: מה קרה?

דוד אמסלם: אני אגיד לך, ינון, עליתי על העניין: בהסכם הקואליציוני כתוב בפירוש שמנסור עבאס הוא המזרחי היחידי, אז איך תשים אותו?

ינון אזולאי: אבל גם עליו עבדו, גם הוא לא סגן שר.

דוד אמסלם: לא משנה.

דוד אמסלם: המזרחי היחידי שהיה בתמונה – מנסור עבאס.

דוד אמסלם: הוא רוצה שייתנו לו את הכבוד, שיישאר ככה.

דוד אמסלם: עשה היסטוריה.

ינון אזולאי: עכשיו תבין מה היה פה, היה פה יותר מזה.

ינון אזולאי: גנץ, הייתה לו מלחמה.

ינון אזולאי: דודי, גנץ – עם מי הייתה לו מלחמה?

דוד אמסלם: צפון תל אביב – – – מה שאנחנו לא הצלחנו לעשות – – –

ינון אזולאי: גנץ, הייתה לו מלחמה עם עובדי מאפיית קריית שמונה.

דוד אמסלם: לא יודע איך, הגעת לתמונה – – – ליברמן אף פעם לא הרשה שיצלמו אותו עם מישהו מהמשותפת.

דוד אמסלם: אף פעם.

דוד אמסלם: פתאום – – –

ינון אזולאי: דודי אמסלם, אתה לוקח מהזמן שלי.

דוד אמסלם: – – –

ינון אזולאי: אני רוצה להגיד משפט אחרון.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

ינון אזולאי: דודי אמסלם, בקדנציה של גנץ הייתה לו מלחמה עם אזרחים במקום אחד.

ינון אזולאי: איפה?

מנסור עבאס: תודה, ינון.

ינון אזולאי: בקריית שמונה.

ינון אזולאי: איפה?

ינון אזולאי: פריפריה, מזרחים.

ינון אזולאי: את מי הוא שלח למאבק?

ינון אזולאי: את המזרחי שלנו, מיכאל ביטון.

ינון אזולאי: אותו הוא שלח.

ינון אזולאי: כמה שהוא ניסה לעזור להם, ואני אומר לך שהוא ניסה – –

מנסור עבאס: תודה.

ינון אזולאי: – – אבל איפה שיש פריפריה, איפה שיש את האנשים המזרחים, אותם הוא מנסה, שם להיכנס בהם – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

ינון אזולאי: – – ותסתכל איפה שמו את מיכאל ביטון – אפילו כיושב-ראש ועדת הכלכלה, הוא ממתין על הספסל ועדיין לא.

ינון אזולאי: תגיד לי, זה לא בושה?

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ינון אזולאי.

מיכאל ביטון: – – –

ינון אזולאי: אנחנו אוהבים אותך.

ינון אזולאי: אוהבים אותך.

מיכאל ביטון: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב בן צור.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת יריב לוין.

מנסור עבאס: נמצא?

מנסור עבאס: פרוש, אחריו, אחרי יואב בן צור.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך משהו – – – ועדת הכלכלה הייתה תמיד של נציג האופוזיציה.

דוד אמסלם: אז תבין איפה – – – אני אומר לך, כבל היה יושב-ראש הוועדה.

דוד אמסלם: הייתה מסורת בכנסת.

דוד אמסלם: אתם שוברים כל מסורת.

יועז הנדל: אבל מרגי היה עכשיו יושב-ראש.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה נציג האופוזיציה מבחינתם – – –

קריאה: – – –

מנסור עבאס: שלוש דקות, חבר הכנסת יואב בן צור.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות לך ולאופוזיציה, אתם ביחד, מה אני אגיד לך.

מנסור עבאס: בבקשה, תתחיל.

מנסור עבאס: תנו לחבר שלכם.

מנסור עבאס: אני אתן לך, ממילא אני מושך את הזמן.

מנסור עבאס: בבקשה.

דוד אמסלם: מנסור, הוא לא חבר שלך?

מנסור עבאס: אנחנו משפחה אחת.

מנסור עבאס: בן צור ומנסור – אותו דבר.

דוד אמסלם: אז למה אתה אומר "שלכם"?

דוד אמסלם: תגיד "שלנו".

מנסור עבאס: יאללה, חברים.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, לפני כמה שעות דברתי קשות נגד מפלגת רע"מ על ההצבעה שהצביעו בעד התקנה שגורמת לבנותינו בעיות בנושא של פטור מצה"ל, אז הם התנצלו בפניי ואמרו שלא הבינו, או כן הבינו.

יואב בן צור: אבל עכשיו, אחרי שיש את ההסכם עם הממשלה, אני אומר לך, אדוני מנסור עבאס, יש לי תפקיד בשבילך, יוצא מן הכלל.

יואב בן צור: אתה התחלת להיות מיישב הארץ, מיישב יהודה ושומרון.

יואב בן צור: התפנה תפקיד פנטסטי בגוף שיקים יישובים, הסוכנות היהודית לארץ ישראל.

יואב בן צור: אני חושב שאתה יכול להחליף בהחלט את מי שהיה שם יושב-ראש, הנשיא הנבחר יצחק הרצוג, אם אתה מצליח כל כך להקים יישובים כאלה בארץ ישראל, באמת בצורה יוצאת מהכלל.

יואב בן צור: שמעת, איתמר?

יואב בן צור: אנחנו ממנים את מנסור עבאס ליושב-ראש הסוכנות היהודית, כי הוא מקים יישובים בארץ ישראל.

יואב בן צור: מה אתה הקמת?

יואב בן צור: כלום.

יואב בן צור: כלום לא הקמת.

קריאה: – – –

יואב בן צור: אני חושב שאנחנו נמצאים בימות המשיח.

יואב בן צור: בימות המשיח ראינו עולם הפוך – מה שלא חשבנו שנוכל לעשות פתאום נעשה.

יואב בן צור: אין אנשים מאושרים כמונו מההרכב היפהפה הזה של הממשלה הזאת, שמצליחה, בכוחה כי רב, באמת, לבנות ולהיבנות ולהקים על יסודות הגבעות בארץ ישראל ישוב מסודר, עם ישיבה.

יואב בן צור: כתוב שכל עיר שאין בה עשרה בטלנים – עשרה אנשים שיושבים ולומדים תורה – אין לה יכולת להתקיים.

יואב בן צור: ואתם עושים את זה יותר מזה: קודם כול מקימים את הישיבה – – –

מנסור עבאס: כן, תודה.

יואב בן צור: אמרת שאתה נותן לי יותר, סליחה.

מנסור עבאס: אני מתחיל להזכיר לך, תשלים את המשפט.

יואב בן צור: מכל מקום, אתם גרמתם עכשיו יותר מזה, אתם מהדרין של המהדרין: קודם כול מקימים את הישיבה ואחר כך מקימים את היישוב.

יואב בן צור: אז באמת מגיע לכם שאפו.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יואב בן צור.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יריב לוין.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת שמחה רוטמן.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, רבותיי, אתמול, 30 ביוני, זה היה כבר אתמול – תרשמו את זה, זה יום היסטורי בתולדות הציונות.

יריב לוין: אולי לא במקרה זה די סמוך למועד שבו אנחנו מציינים את יום הרצל.

יריב לוין: זה היום שמאזן גנאים הצטרף סוף-סוף לתנועה הציונית.

יריב לוין: הגיע הזמן.

יריב לוין: הוא עשה את זה, רבותיי, לא באיזה אקט קטן, הוא עשה את זה בענק.

יריב לוין: קודם כול, הממשלה שהוא מחזיק על האצבע האחת שלו חתמה על הסכם היסטורי להקמת היישוב אביתר, יישוב חדש בארץ ישראל, ביהודה ושומרון.

יריב לוין: זה הישג ציוני, הישג ציוני חשוב.

קטי קטרין שטרית: תראו איך בן גביר מבסוט.

יריב לוין: אני יכול לומר יותר מזה: אני מבטיח לך שאביתר תהיה עוד עיר ואם בישראל, וכל פעם שנעבור שם ניזכר במאזן גנאים ונגיד: זה האיש, בזכותו.

קטי קטרין שטרית: לא, לא, נשים שלט.

יריב לוין: אבל מאזן, אתה הרי איש רציני ויסודי, ואתה לא מסתפק רק בדבר אחד.

יריב לוין: אז אתה הפלאת לעשות ועשית היום היסטוריה – למעשה זה כבר היה אתמול – היסטוריה של ממש.

יריב לוין: פעם ראשונה שחבר כנסת מרע"מ, מהתנועה האסלאמית, לוקח על עצמו לדאוג לכוח האדם של צה"ל – לגייס, ועוד בנות, לצבא.

יריב לוין: כל הכבוד.

יריב לוין: תשמע, אני נמצא פה 12 שנה, התקשיתי להגיע להישגים כאלה.

יריב לוין: אני רוצה לומר לכם, חברות וחברי הכנסת – – –

שלמה קרעי: יריב, אתה מקפח את מנסור.

יריב לוין: לא, לא, היושב-ראש, אני אף פעם לא אקפח אותו, אבל בדיוק מה שרציתי לומר זה שאני מתקשה לעמוד בקצב ההישגים האלה שמאזן וחבריו משיגים.

יריב לוין: אבל אני מבטיח שאם יקרה הדבר שלא צריך לקרות והממשלה הזאת תחזיק בטעות עוד שבוע וחצי ותשלים ארבעה שבועות, נעשה כאן סיכום חודשי מפואר ונדאג גם להפיץ אותו לכלל אזרחי ישראל, בכל השפות, כדי שכולם יעריכו את התרומה הזאת.

יריב לוין: אז מאזן, אני אומר לך, באמת, בנימין זאב הרצל – עד היום שבו מאזן גנאים הצטרף לתנועה הציונית.

יריב לוין: באמת היסטוריה, תודה רבה.

דוד אמסלם: אבל יריב, תן לו משהו בערבית.

מנסור עבאס: תודה לחבר הכנסת יריב לוין.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש.

משה אבוטבול: – – – מדינת המתנחלים.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת מאיר פרוש.

מנסור עבאס: שלוש דקות, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אמרתי כבר אתמול, מכובדי – איך אומר חבר הכנסת אמסלם – ראש הממשלה.

מאיר פרוש: הוא חייב דווקא לשבת כאן ממול, הוא יכול להחזיק את כולם ביד ולבקש מה שהוא רוצה, וכך אנחנו מתקדמים.

מאיר פרוש: אני רוצה קצת ללמד פרק בהיסטוריה, אם אפשר, אדוני הרב דרעי.

מאיר פרוש: ב-1977, תשל"ז למנייננו, היה מהפך במדינת ישראל – מפא"י, מפלגת העבודה, ירדה מהשלטון, ובגין, זיכרונו לברכה, עלה לשלטון.

מאיר פרוש: עד אז – הרב דרעי, אתה תתקן אותי בהיסטוריה; אמרתי שבתשל"ז היה מהפך: בגין עלה.

מאיר פרוש: מפא"י נפלו ואז בגין עלה לשלטון.

מאיר פרוש: עד אז לא היו מפלגות ש"ס, דגל התורה, כל היהדות החרדית הייתה מאוחדת יחד.

מאיר פרוש: לפני זה, לפני שבגין נכנס לשלטון, 25 שנה היינו באופוזיציה, היהדות החרדית הייתה באופוזיציה ולא התערבה בנושאים הרב-גוניים שיש למדינה, כל מיני בעיות.

מאיר פרוש: אנחנו היינו באופוזיציה ודאגנו לציבור שלנו.

מאיר פרוש: זה שאני אומר שלא התערבנו בכל הנושאים המעסיקים חלקים גדולים במדינה – זה לא שאנחנו חלילה מנותקים.

מאיר פרוש: אנחנו מתפללים שחלילה אף אחד לא יינזק, מתפללים שלא יישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה, אנחנו נזהרים בדברים האלה.

מאיר פרוש: זה היה המהלך שלנו במשך 25 שנה, כשהיינו באופוזיציה.

מאיר פרוש: כאשר עשינו את ההסכם עם בגין, גדולי התורה אמרו לנו דבר אחד, תשמעו: שיהיה לכם סעיף בהסכם שאומר שאתם, בנושאי דת וביטחון, לא מתערבים.

מאיר פרוש: יש לכם חופש הצבעה.

מאיר פרוש: אין מצב שאם אני בקואליציה הוא יכול לגרום לכך שאני מצביע בנושאים דתיים כמו שהוא רוצה.

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: בנושאי דת יש לנו רבנים, והרבנים אומרים לנו מה לעשות.

מאיר פרוש: גם בנושאי ביטחון, אנחנו לא אנשים שיגידו לנו: ככה אנחנו חושבים.

מאיר פרוש: כל דבר צריך לשקול לגופו של דבר, על פי דעת תורה.

מאיר פרוש: זה היה הסעיף.

מאיר פרוש: מאז שבגין עלה לשלטון, אחר כך זה היה עם שמיר וכך הלאה, יש לנו סעיף שבנושאי דת אנחנו לא מחויבים לקואליציה, ובנושאי ביטחון, הרבנים קובעים לנו.

מאיר פרוש: אני מספר את זה – כולנו בכנסת, יש אלה ואלה.

מאיר פרוש: אתם כל השנים הייתם באופוזיציה, הייתם באופוזיציה, וגם אנחנו היינו 25 שנה באופוזיציה.

מאיר פרוש: כל השנים הייתם באופוזיציה, ואני חושב שצריכים לברך על הדבר הזה.

מאיר פרוש: עשיתם צעד קדימה – נכנסתם לקואליציה.

מאיר פרוש: אבל לא חשבתי לרגע שכשאתם נכנסים לקואליציה אתם כאילו מתערטלים מכל הדברים שאתם באמת חושבים שלא צריכים להיות.

מאיר פרוש: היום זו הייתה בשבילי הפתעה.

מאיר פרוש: כבר אמרתי לך את זה.

מאיר פרוש: זו הייתה בשבילי הפתעה.

מאיר פרוש: למה אתם בנושא של הצבא – לא שחלילה אני חושד בכם שאתם רוצים חלילה שיישפך דם ישראל, של יהודים, אני לא רוצה לומר חלילה כזה דבר, אבל בוודאי שאתם לא רוצים להיות אלה שלוקחים בנות דתיות שמהסיבות הדתיות שלהן לא רוצות ללכת לצבא, כי הרבנים אומרים להן: ייהרג ובל יעבור.

מאיר פרוש: אתם, בזה שעברתם מהאופוזיציה לקואליציה, עשיתם צעד שבעיניי – אולי זה היה בלי לחשוב, אולי לא ידעתם בדיוק מה העניין, אבל עשיתם פה צעד שלא כך צריך לנהוג.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

מאיר פרוש: הלוואי שאתה מקבל את מה שאני אומר, אז אני יכול כבר – – –

מנסור עבאס: אני הסברתי במשך – כבר כמה פעמים.

מאיר פרוש: אני לא שמעתי.

מנסור עבאס: אמרתי שאנחנו הצבענו על פטור – – –

מאיר פרוש: לא זה מה שהצבעתם.

מנסור עבאס: זה מה שהצבענו.

מנסור עבאס: אחרת הן היו עוברות עינוי פלילי.

מאיר פרוש: לא, זה לא נכון.

מנסור עבאס: למה לא נכון?

מאיר פרוש: אני מוכן להסביר לך את הכול.

מאיר פרוש: אני מכיר, אני מצוי – –

מנסור עבאס: אוקיי, בסדר.

מאיר פרוש: – – מצוי בעניין הזה.

מאיר פרוש: על כל פנים, אתם, בצעד הזה, מהאופוזיציה להיכנס לקואליציה ולהתערב בדבר ולבוא ולכפות על בנות שמאמינות בדרך החיים שלהן, בציווי של רבותינו, זה משהו שאנחנו לא עשינו, למרות שהיינו שנים באופוזיציה ונכנסנו לקואליציה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

מאיר פרוש: אני מודה לך מאוד, אדוני.

מאיר פרוש: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שמחה רוטמן במסדרת, נכון?

מנסור עבאס: אוקיי, אז אנחנו חוזרים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת גדי יברקן – אינו נוכח; חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח; חבר הכנסת גדעון סער – לא נמצא; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חבר הכנסת יואב גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי נמצא?

קריאה: הוא בוועדה המסדרת.

מנסור עבאס: בוועדה המסדרת.

מנסור עבאס: חברת הכנסת גלית דיסטל – גם; חבר הכנסת דוד ביטן – בוועדה המסדרת.

דוד אמסלם: הפארסה שקורית כאן.

מנסור עבאס: אבל פתרנו את זה, דוד.

מנסור עבאס: יבואו וידברו.

דוד אמסלם: תראה מה קורה, תראה את הפארסה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איתמר בן גביר.

דוד אמסלם: תסתכל על הפארסה שקורית בכנסת.

דוד אמסלם: יש בוועדה המסדרת – – – אתה מבין לבד מה קורה פה.

איתמר בן גביר: יושב-ראש הישיבה, כנסת נכבדה, כבוד השר – – –

קריאה: הוא לא קרא לך.

איתמר בן גביר: בטח שהוא קרא לי.

איתמר בן גביר: מה, עליתי סתם לפה?

מנסור עבאס: יועז, אתה מסכם?

דוד אמסלם: מה זה מסכם?

דוד אמסלם: יש אנשים שרוצים לנאום.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת מסכם – – –

מנסור עבאס: אז שיבואו.

מנסור עבאס: יש לנו עוד שלושה: מאי גולן – –

דוד אמסלם: לא שיבואו – – –

מנסור עבאס: – – אוסאמה סעדי ואלי כהן.

דוד אמסלם: לא שיבואו, תסגרו את הוועדה.

קריאה: הם לא נמצאים פה – – –

מנסור עבאס: אוקיי, אז הם עכשיו יעשו הפסקה ויבואו.

דוד אמסלם: נכון, או שאנחנו נעשה – – –

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות, אדוני.

איתמר בן גביר: טוב, אז דיברנו קודם על הזיכוי בפרשת דומא.

איתמר בן גביר: עכשיו אני אספר על עוד דבר – סיפור מזעזע, תיק ראשון שייצגתי בו: נער מחברון שנאשם – רדפו אותו והוא נאשם במשהו שהיה לא הגיוני.

איתמר בן גביר: איזשהו קיבוצניק מהצפון בא ומעיד ואומר: אני ראיתי את הנער הזה מרביץ לערבים.

איתמר בן גביר: וזה היה לא הגיוני – שעת לילה מאוחרת, ראה אותו ל-30 שניות, לפי העדות.

איתמר בן גביר: אין, לפי כל הפרמטרים זה לא היה הגיוני וזה לא היה אפשרי.

איתמר בן גביר: מה עשיתי?

איתמר בן גביר: הגיע יום הדיון, הגיע אותו עד – הקיבוצניק מהצפון – והוא בא ומעיד על מי שיושב בדוכן העדים, אומר: זה הוא, אני מזהה אותו.

איתמר בן גביר: ואני אומר לו: רגע, אתה בטוח במאה אחוז?

איתמר בן גביר: הרי אם אתה בטוח כל כך הוא ילך לכלא.

איתמר בן גביר: אולי ב-60%, 70%, 80%?

איתמר בן גביר: הוא אומר: זה הוא, זה הוא.

איתמר בן גביר: אמרתי לבן אדם לקום, ומה מסתבר?

איתמר בן גביר: שאני החלפתי את הנאשם.

איתמר בן גביר: במקום הנאשם האמיתי שמתי מישהו אחר, והוא זיהה את המישהו האחר, והשקר נחשף, והיה זיכוי.

איתמר בן גביר: אבל יש כאן שאלה מאוד מאוד קשה: מה עשו לאותו עד שקר?

איתמר בן גביר: וזו תופעה, חבריי חברי הכנסת, שמתרחשת בהרבה מאוד תחומים, בהרבה מאוד גזרות.

איתמר בן גביר: כאשר אישה גרושה מעידה נגד הגרוש שלה ומעידה עדות שקר, בסופו של דבר מה שקורה הוא שגם אם תופסים אותה מעידה עדות שקר, יש לה חסינות.

איתמר בן גביר: וכאשר אותו עד העליל עלילת שקר אף אחד לא עשה לו שום דבר.

איתמר בן גביר: וזו אחת הבעיות שמובילות אותנו לעדויות שקר חוזרות ונשנות ולאפס מעשים של המערכת.

איתמר בן גביר: אז אני חושב שבמסגרת התיקונים ששר המשפטים גדעון סער מציע, היה ראוי, היה נכון, לדבר גם על העניין הזה – של עלילות, של הפצת שקרים, של עדים שהם עדי שקר.

איתמר בן גביר: צריך לטפל בתופעה הזאת.

איתמר בן גביר: זו תופעה שאי-אפשר להשלים איתה, כי כאשר, חס וחלילה, אותם עדי שקר מצליחים, התוצאה יכולה להיות שאנשים יושבים סתם, פשוט סתם, שנים רבות בכלא, ולא משנה מאיזה ציבור הם באים, מי הם ומה הם.

איתמר בן גביר: הייתי מצפה שממשלת ישראל תעשה משהו בנושא הזה, אבל כמו ביתר הנושאים – גם בנושאים הכלכליים, גם בנושאים הביטחוניים, גם בנושאים המשפטיים – זו ממשלת כישלון, זו ממשלת חידלון, ממשלה שפשוט לא מסוגלת, כי זאת ממשלת הונאה.

איתמר בן גביר: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת בן גביר.

אריה מכלוף דרעי: הפסקה, הפסקה.

דוד אמסלם: כבוד היושב-ראש, השר מסכם בסוף, אחרי שנואמים.

דוד אמסלם: הוא חייב לשמוע את כולם.

דוד אמסלם: אתה תראה את הפדיחה שאתם עושים.

דוד אמסלם: הינה, תקרא למיקי לוי, היושב-ראש, שיראה איך – – –

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: אנחנו הודענו בוועדה המסדרת שיש הפסקה.

דוד אמסלם: לא, לא, תקרא ליושב-ראש, למיקי לוי.

קריאה: בואו נשמע מה הסיפור.

קריאה: הם באים לכאן.

מנסור עבאס: הם באים, אוקיי?

דוד אמסלם: אנחנו מחכים.

מנסור עבאס: כן, נחכה.

דוד אמסלם: זה נראה לך הגיוני?

מנסור עבאס: אין ועדה מסדרת?

מנסור עבאס: עוד לא התכנסה?

דוד אמסלם: זה נראה לך הגיוני?

דוד אמסלם: אולי נשיר שיר?

דוד אמסלם: אנחנו יכולים לשיר.

קריאות: אנחנו מאמינים בני מאמינים ואין לנו על מי להישען אלא על אבינו, אבינו שבשמיים.

מנסור עבאס: אוקיי, אז השר יועז הנדל יסכם את הדיון.

קריאה: לא, אבל הם עדיין בוועדה.

מנסור עבאס: לא, הוועדה – לא מתכנסת הוועדה.

דוד אמסלם: לא, מתכנסת.

מנסור עבאס: לא.

קריאה: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה בפועל מנסור עבאס, סגרו את הוועדה – – –

מנסור עבאס: אוקיי, אז השר יסכם.

מנסור עבאס: אין ועדה מסדרת.

מנסור עבאס: היא לא התכנסה.

יועז הנדל: חברים – – –

משה ארבל: עצרו את הדיון.

משה ארבל: חברי הכנסת שהיו נוכחים – – –

דוד אמסלם: אבל אתם עושים את כל הבלגן שאפשר.

מנסור עבאס: הוועדה לא התכנסה.

שמחה רוטמן: – – – זה לא יכול להיות.

שמחה רוטמן: ניתנת זכות דיבור.

שמחה רוטמן: אני אמרתי לכם שאני הולך לשם.

שמחה רוטמן: זה בלתי אפשרי.

מנסור עבאס: שנייה, אנחנו נתייעץ.

מנסור עבאס: שנייה.

מנסור עבאס: אז חבר הכנסת רוטמן, בבקשה.

יועז הנדל: בסדר גמור.

יועז הנדל: אתן בשמחה לחבר הכנסת – – –

מנסור עבאס: אנחנו גמישים, חבר הכנסת דוד אמסלם, לא?

מנסור עבאס: לאור הנסיבות.

דוד אמסלם: אני אגיד לך את האמת, ראש הממשלה בפועל, תודה רבה שאתה מאפשר לנו – – –

מנסור עבאס: יש לנו סבלנות וסובלנות – –

דוד אמסלם: תודה רבה שאתם מאפשרים – – –

מנסור עבאס: – – אין-סופיות.

מנסור עבאס: אין-סופיות.

שמחה רוטמן: אפרת, אם כבר באת, בואי תשמעי.

שמחה רוטמן: נדבר קצת.

דוד אמסלם: תודה רבה שאתה מאפשר לנו להיכנס לכנסת.

דוד אמסלם: 30 מנדטים הליכוד מקבל, ואתה – – –

מנסור עבאס: אתה רוצה שלוש דקות, או – – –

שמחה רוטמן: אני אשמח לשלוש, ארבע – מה שראש הממשלה יחליט.

מנסור עבאס: נתחיל עם שלוש דקות.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: לכל חברי הוועדה המסדרת ניתן הזדמנות לשאת דברים.

מנסור עבאס: כל הכבוד.

מנסור עבאס: אין בעיה.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת שמחה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: באמת מודים לך.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

שמחה רוטמן: רק כדאי לאפס את השעון, כדי שחס ושלום – – –

דוד אמסלם: קודם כול, שמחה, תודה ליושב-ראש על שהוא נותן לנו לדבר.

שמחה רוטמן: אני יודע, אני יודע.

שמחה רוטמן: אל תדאג.

קריאות: – – –

שמחה רוטמן: לא, אבל אי-אפשר.

שמחה רוטמן: שנייה.

שמחה רוטמן: הוא יודע שאתם מתכננים לי עוד הפרעות עד שהוא ייתן לי.

שמחה רוטמן: חבל לאפס עוד זמן.

מנסור עבאס: לא, אני לא אאפס.

מנסור עבאס: הזמן על חשבון כל האופוזיציה.

מנסור עבאס: דבר ונראה מתי נעצור אותך.

מנסור עבאס: בבקשה.

שמחה רוטמן: אין בעיה.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: אין דבר כזה.

דוד אמסלם: אין דבר כזה.

שמחה רוטמן: בסדר, בסדר.

שמחה רוטמן: יש בינינו סיכום – – –

דוד אמסלם: אם אני מפריע, אתה צריך לטפל בי, לא בו.

דוד אמסלם: אין דבר כזה.

שמחה רוטמן: ידידי, יש בינינו סיכום.

מנסור עבאס: בבקשה.

שמחה רוטמן: הכול בסדר.

שמחה רוטמן: הגענו להסכמות בוועדה המסדרת בנושא הזה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שאחרי שדיברנו בפעם הקודמת על גל"צ ובג"ץ קיבלתי הרבה התייחסויות.

שמחה רוטמן: א.

שמחה רוטמן: רק שתדע לך, חבר הכנסת אמסלם, קיבלתי מחמאות על החיקוי, אבל אמרו לי שאני צריך להשתפר, אז אני מקווה, בעזרת השם, לייצר מומחיות.

דוד אמסלם: תדבר עם הידיים.

שמחה רוטמן: זהו, אני צריך לדבר עם הידיים.

שמחה רוטמן: אבל האמירה הזאת שאמרתי כביכול בצחוק בפעם הקודמת על כך שבשנייה שהימין ייכנס לבית המשפט העליון פתאום נגלה שהשמאל בעד לסגור את בג"ץ, זאת הייתה אומנם בדיחה – יש לי קצת הפרעות פה.

מנסור עבאס: בואו נקשיב, חברי הכנסת, בבקשה.

שמחה רוטמן: הדבר הזה שמתרחש התרחש בארצות הברית הבדיחה שבשנייה שהימין נמצא בבית המשפט השמאל משנה את עמדתו ביחס לבית המשפט אכן התרחש בארצות הברית.

שמחה רוטמן: כולנו יודעים שבארצות הברית, בעקבות כהונתו של הנשיא טראמפ, התחיל להיות רוב בבית המשפט העליון לשופטים שמרנים, ופתאום ניתן היה למצוא התבטאויות של גורמים מאוד מובילים ומשפיעים שאומרים: אולי הגיע הזמן לקחת קצת כוח מבית המשפט ולהעביר את הכוח למחוקק.

שמחה רוטמן: זאת אומרת שיש עיקרון מסדר אחד אצל השמאל בעולם, אצל השמאל בישראל, אצל השמאל בארצות הברית.

שמחה רוטמן: העיקרון הוא אחד: השלטון צריך להיות בידיים של הרשות השלטונית שבה יש לשמאל יתרון.

שמחה רוטמן: אם זה המחוקק – שיהיה המחוקק; אם זה בית המשפט – שיהיה בית המשפט; אם זה הפקידות – שיהיה הפקידות; אם זה התקשורת, אם זה האקדמיה – –

מנסור עבאס: משפט אחרון.

שמחה רוטמן: התחלתי באיחור של דקה, אדוני היושב-ראש.

שמחה רוטמן: – – ובסופו של דבר העיקרון הוא אותו עיקרון: השלטון צריך להיות בידיים של השמאל, בדורסנות, בכוחנות ובבוטות – –

מנסור עבאס: כן, תודה.

שמחה רוטמן: – – ואת הדבר הזה אנחנו צריכים לעצור.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שמחה רוטמן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב בראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שבדרך כלל בשעות האלה – מה אנחנו עושים?

מיכאל מלכיאלי: מי שנמצא בדרך מדליק רשת ב', גלי צה"ל.

מיכאל מלכיאלי: בשעות היום בבוקר מה יש, אדוני השר?

מיכאל מלכיאלי: יש ראיונות, דברים, אבל בשעות הלילה יש כל מיני תוכניות כאלה שאתה לא יודע מה הם רוצים.

משה אבוטבול: ציפורי לילה.

מיכאל מלכיאלי: ואז יש רגע של עברית.

מיכאל מלכיאלי: מישהו שלח לי מאיזה מילון "תרגום בנט" – סלנגים ישראליים: "לעשות בנט", "עשה לו בנט" – רימה, ביצע מעשה הונאה.

דוד אמסלם: "עשה לו בנט" – יפה.

מיכאל מלכיאלי: "עשה לו בנט" – העמיד פנים; "עשיתי להם בנט" – העמדתי פנים, רימיתי, שיקרתי.

מיכאל מלכיאלי: בוויקיפדיה תמיד יש מקור: מקור הביטוי בפוליטיקאי שרימה את בוחריו ומאוחר יותר, למרות שלא הייתה לו כל תמיכה ציבורית, הצליח בעזרת תרגילים נכלוליים להתחזות לראש ממשלה.

מיכאל מלכיאלי: עוד בשימוש: "בינטתי אותו", כלומר רימיתי אותו; "התבנטתי" – העמדתי פנים; "התבנט" – העמיד פנים, רימה.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אנחנו כבר ארבע שעות מחכים שהוועדה המסדרת תתכנס.

מיכאל מלכיאלי: עידית הייתה יושבת-ראש – בנטטו אותה, ואז הגיע בועז, בנטט את עידית.

מיכאל מלכיאלי: שניהם יצאו החוצה, בנטטו את מרב בן ארי, אבל אלקין בכלל ישן.

מיכאל מלכיאלי: אלקין קם וגילה שכולם בנטטו אותו.

מיכאל מלכיאלי: אמר אלקין: אין ועדה.

מיכאל מלכיאלי: בונטטתי ובונטטו – –

משה אבוטבול: בונטטתי ואבנטטה.

מיכאל מלכיאלי: – – ובכן, סופו של מבנטט להתבנטט.

מיכאל מלכיאלי: מה שקרה בסוף זה שאנחנו מתבנטטים בעצמנו.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: מ-01:10 מתבנטטים ל-01:40, ומפה אנחנו לא יודעים מה יהיה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אני מנצל את ידידותי איתך: תעשה סדר לבל יבונטטו עימנו.

מיכאל מלכיאלי: ליברמן מנסה לבנטט את אביר.

מיכאל מלכיאלי: אומר לו: תבנטט את המספר אחריך ברשימה לבל יבונטטו אותי, זאת שעשתה לי פעם בנטוט.

משה אבוטבול: רגע, ואיך אומרים בערבית "בנט"?

משה אבוטבול: "אבו אל-בנאט".

מיכאל מלכיאלי: בקיצור, רבותיי, זה היה רגע של עברית.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

מיכאל מלכיאלי: משפט אחרון.

מיכאל מלכיאלי: אבל אנחנו כרגע מחכים – –

דוד אמסלם: תן לו, תן לו.

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל, תן לו – – –

מיכאל מלכיאלי: – – שאלקין ישטוף פנים, יתרענן, ייתן הנחיות, יבצעו אותן ואנחנו נבצע.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: מי מבין חברי הכנסת חברי הוועדה המסדרת נמצאים באולם ומעוניינים לדבר – לא דיברו ומעוניינים?

משה אבוטבול: – – –

מנסור עבאס: ונמצאים ברשימה המקורית.

מנסור עבאס: אז אנחנו מסיימים עם חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: דובר אחרון – חבר הכנסת שלמה קרעי, ואז השר יועז הנדל מסכם.

מנסור עבאס: אני נועל את הרשימה.

מנסור עבאס: שלוש דקות, בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, או שמא נאמר: ראש הממשלה בפועל, כנסת נכבדה, יש לנו עוד לילה ארוך.

שלמה קרעי: אני לא יודע איך נסגור כאן את הסיפור בוועדה המסדרת – –

מנסור עבאס: נסגור, נסגור.

שלמה קרעי: – – אבל יש – בכל מקרה, עד שלא – – –

דוד אמסלם: מנסור כבר נהיה עצבני.

דוד אמסלם: עכשיו אלקין בבית מג'עג'ע.

דוד אמסלם: הוא כבר נהיה עצבני.

שלמה קרעי: מה שבטוח, דודי, אני חושב שחבר הכנסת טופורובסקי צריך לעמוד על שלו הפעם.

שלמה קרעי: לא ייתכן שיבנטטו אותו בצורה כזאת, גם אם זה עולה לו במחיר התפקיד שלו.

שלמה קרעי: יושב איתנו, נלחם איתנו – – –

אמילי חיה מואטי: – – –

שלמה קרעי: אה, לא שמעת.

שלמה קרעי: "יבנטטו" זה – מלכיאלי, חברת הכנסת אמילי לא שמעה מה זה "יבנטטו".

שלמה קרעי: תסביר לה.

מיכאל מלכיאלי: – – – מילון אבן שושן – בנ"ט.

שלמה קרעי: מילון אבן שושן, בנ"ט זאת הגדרה חדשה ל"רמאי, שקרן ונוכל", אז אני משתמש בזה כפועל.

אלכס קושניר: כל שבוע יש לנו שיעור לשון.

שלמה קרעי: חכה, יש לנו כל הלילה, חבר הכנסת קושניר.

שלמה קרעי: גם פרשת שבוע וגם גימטריות חדשות.

דוד אמסלם: וגם סיפורי חז"ל.

קריאה: – – –

שלמה קרעי: לא, עכשיו הפרשה הבאה.

שלמה קרעי: עד היום דיברתי על בלק.

שלמה קרעי: הלילה נדבר על פנחס.

שלמה קרעי: אז אני חושב, אדוני היושב-ראש, שחבר הכנסת טופורובסקי, אסור לו לתת.

שלמה קרעי: הוא ישב איתנו כמו אריה, נלחם שיהיה דיון משולב, שחברי קואליציית ההונאה הזאת יוכלו ללכת לישון קצת ושהכול יהיה לטובת הקואליציה, והינה, השיג הסכם, באמת – נתנו לו דיון משולב.

שלמה קרעי: זה הסכם שהיה לנו קשה לחתום עליו – –

מנסור עבאס: כן.

שלמה קרעי: – – הסכמנו לדיון משולב, שתלכו לישון עד 11:00, ותוך כדי תוכלו גם לנהל דיונים של ועדת חוקה – ממש מכל טוב הארץ.

שלמה קרעי: אני לא יודע איך רוח הנדיבות שרתה על חברי האופוזיציה שניהלו איתכם את המשא ומתן.

שלמה קרעי: ובכל זאת, אחרי שעשינו את כל זה, אדוני היושב-ראש, קם אלקין מהשינה ואומר לטופורובסקי: ההסכם שלך בטל.

שלמה קרעי: תגיד לי, אדוני היושב-ראש, פעם נתנו לך אחריות בלי סמכות?

שלמה קרעי: נשמע לך?

שלמה קרעי: אפילו פקח תנועה, חבר הכנסת לוין – שאני לא מזלזל בו – אפילו העובד הכי פשוט שיש, אפילו בורסקאי במקצוע שלו – –

מנסור עבאס: משפט אחרון.

שלמה קרעי: איך משפט אחרון?

שלמה קרעי: יש לי עוד שני משפטים.

מנסור עבאס: יש לך 15 שניות.

שלמה קרעי: אפילו העובד הכי זוטר, כשנותנים לו אחריות, נותנים לו גם את הסמכות לבצע אותה.

שלמה קרעי: לא ייתכן – – –

קריאה: – – – משפט אחרון.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שאתה חושב שהוא אומר משפט בשתי דקות?

דוד אמסלם: 20 שניות – – –

שלמה קרעי: אני חושב שאתם צריכים לתת לחבר הכנסת טופורובסקי את הסמכות ללכת עם ההסכם שהוא הגיע אליו איתנו ולא לעשות מעצמכם לעג וקלס.

שלמה קרעי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה לחבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: יעלה לסכם את הדיון השר יועז הנדל, בבקשה.

מנסור עבאס: יועז, תמשוך את זה כמה שאתה רוצה.

מנסור עבאס: תרגיש בנוח.

מנסור עבאס: קח את הזמן שלך.

דוד אמסלם: כמה שאתה רוצה.

מיכאל מלכיאלי: יועז, נראה לי שבנטטו גם אותך.

יועז הנדל: תודה רבה לכם.

יועז הנדל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הבאתי לפה את הספר "רבנות בסערת הימים" על יצחק אייזיק הלוי הרצוג, הרב המפורסם – –

קריאה: חזק, חזק.

קריאה: – – –

יועז הנדל: לא, אני לקחתי כרך אחד.

יועז הנדל: – – הרב המפורסם, סבו של נשיא המדינה המיועד, שכתב את הברכה שאנחנו הציונים אומרים כל שבת בבית הכנסת – –

משה ארבל: אתמול היה יום פטירתו.

משה ארבל: אתמול היה יום פטירתו.

יועז הנדל: – – "אתן לראשיה, שריה ויועציה" – – –

אוריאל בוסו: בשבועיים האחרונים הפסיקו להגיד בבתי הכנסת.

יועז הנדל: לא, אומרים, אומרים בבתי כנסת.

יועז הנדל: אצלנו הציונים אומרים.

אוריאל בוסו: – – – אצל הרפורמים.

יועז הנדל: הבאתי לכם גם את הספר – – –

קריאות: אצל הרפורמים.

יועז הנדל: אני יודע שאתם לא אומרים, אבל אצלנו אומרים תמיד.

יועז הנדל: ממלכתיים אומרים תמיד, לא משנה אם אתה בעד הממשלה או נגד הממשלה.

יועז הנדל: והבאתי לכם גם את הספר על משנתו של א.ד.

יועז הנדל: גורדון, סיפור חייו.

יועז הנדל: מאוד חשוב.

יועז הנדל: אבל אני רוצה דווקא לעסוק בכמה נושאים שאתם העליתם, חבריי באופוזיציה, ואני חושב שאתם באופוזיציה, בצורה הכי רהוטה ומלאה, והיכולת שלכם לעבור מהפכים של ממש – איך קראו פעם לשתי הנשים האלה שעשו מהפך, סוזנה וטרלינה?

יועז הנדל: לא זוכר איך קוראים להן, אלה שלקחו מישהי ועשו מהפך.

קריאה: – – –

יועז הנדל: לא, לעשות מהפך, ממש לקחת מישהי ולעשות מהפך שלם בלבוש, בהתנהגות.

יועז הנדל: ככה גם אתם עברתם מקואליציה לאופוזיציה – ממש אי-אפשר להכיר, ואני שמח שזה כך.

יועז הנדל: שמעתי קודם על אמת ושקר.

יועז הנדל: פתאום יש פה אנשים טובים שאכפת להם מה אמת ומה שקר.

יועז הנדל: לכן, מכיוון שאכפת להם, אני רוצה לדרוש בכבודו של ניר ברקת, שר האוצר שלנו.

יועז הנדל: זוכרים שהוא שר האוצר?

יועז הנדל: ומה עם פייגלין?

יועז הנדל: שר כלכלי בכיר.

יועז הנדל: אמת ושקר.

קריאה: מה אנחנו יכולים לעשות שהוא – – –

יועז הנדל: – – – מה עם ח'אן אל-אחמר?

יועז הנדל: בתוך שבועות ספורים, עוד רגע – –

מיכאל מלכיאלי: תגיד לי, בממשלה שלכם אתם מדבר על אמת ושקר?

יועז הנדל: לא, אנחנו מדברים על אמת ושקר.

מיכאל מלכיאלי: – – –

יועז הנדל: העלית אמת ושקר – בואו נדבר על אמת ושקר.

יועז הנדל: ובואו נדבר על שינוי שיטת הממשל.

יועז הנדל: כמה פעמים דיברנו על זה?

יועז הנדל: אמת ושקר.

יועז הנדל: הרדיפה שלכם אחר האמת, חבריי באופוזיציה, מעוררת התפעלות, מעוררת התפעלות, באמת.

יועז הנדל: כל הסכם זה הסכם – –

קריאה: חצוף.

יועז הנדל: – – כל מילה זאת מילה, כל לחיצת יד זאת לחיצת יד.

יועז הנדל: כשאתם אומרים שאתם עם רע"מ אתם עם רע"מ, וכשאתם אומרים שאתם לא עם רע"מ אתם לא עם רע"מ.

יועז הנדל: כל הכבוד.

יועז הנדל: בכלל, אני רוצה לפנות כאן לחבר הכנסת ראש האופוזיציה בנימין נתניהו, שאני משוכנע שהוא כאן גם אם אני לא רואה אותו.

יועז הנדל: אני משוכנע שהוא כאן כי ראיתי שיש מצליפים בסיעת הליכוד, ומי שלא נמצא כאן מקבל ישר ביוש בטוויטר או ברשתות החברתיות, ומזכירים שהוא לא נמצא כאן, אז גם אם אני לא רואה את ראש האופוזיציה חבר הכנסת בנימין נתניהו אני משוכנע שהוא כאן.

יועז הנדל: אני רוצה להגיד לו: אדוני ראש האופוזיציה, אני שמח על המהלך שקורה.

יועז הנדל: חשוב ונכון ללמוד על הפרדת הרשויות; חשוב ונכון ללמוד על שיטת הממשל; על מה שנכון ולא נכון בהשקעה כספית; חשוב ונכון ללמוד על אידיאולוגיה.

יועז הנדל: דיברה כאן חברת הכנסת קטי שטרית.

יועז הנדל: לא הייתי כאן אתמול והבנתי שהיא נפגעה, אז אני מעומק ליבי מצטער שכך קרה.

יועז הנדל: אבל היא דיברה על אידיאולוגיה, ואני חשבתי לעצמי: אידיאולוגיה.

יועז הנדל: נניח, קחו נושא כמו פינוי יישובים.

יועז הנדל: דמיינו לעצמכם מפלגה שחבריה מצביעים בעד ההתנתקות – הספיק?

יועז הנדל: לא צריך להגיע לא.ד.

יועז הנדל: גורדון?

יועז הנדל: לא לרב הרצוג?

יועז הנדל: מדהים.

יועז הנדל: אז אני רוצה להגיד לכם תודה רבה, חברי האופוזיציה.

יועז הנדל: אתם עושים עבודת קודש.

יועז הנדל: המשיכו כך לשנים ארוכות.

יועז הנדל: עלו והצליחו.

מיקי לוי: תודה רבה לשר הנדל.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נא לתפוס את המקומות.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נא לתפוס את המקומות, אני רוצה לעבור להצבעה, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, חברי הכנסת, נא לשבת במקומות.

קריאות: – – –

קריאה: למה שמית?

מיקי לוי: חברי הכנסת, הוגשה בקשה עם 20 חתימות מטעם האופוזיציה.

מיקי לוי: אנחנו נעבור להצבעה שמית.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת תקרא בשמות חברי הכנסת.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח סעיד אלחרומי – בעד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – נגד יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד מירב כהן – אינה נוכחת יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד טטיאנה מזרסקי – בעד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד מאיר פרוש – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד עידן רול – אינו נוכח יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה לקרוא שנית בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים במליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מירב כהן – אינה נוכחת יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת עידן רול – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: חברי הכנסת, האם מי מחברי הכנסת נמצא במליאה שמזכירת הכנסת לא הזכירה את שמו?

מיקי לוי: אין כזה.

מיקי לוי: בבקשה לספור.

מיקי לוי: להלן תוצאות ההצבעה: 47 בעד, 14 נגד.

מיקי לוי: לפיכך אני קובע כי הצעת חוק תכנון משק החלב (תיקון מס' 4), התשפ"א–2021, עברה בקריאה הראשונה.

מיקי לוי: המלצת הלשכה המשפטית היא שההצעה תידון בוועדת הכלכלה, וכיוון שלא הוקמה, ההצעה תעבור לוועדה המסדרת לקביעת עמדה.

מיקי לוי: כנסת נכבדה, חברי הכנסת, אני מכריז על הפסקה.

מיקי לוי: על חידוש המליאה תבוא הודעה של 15 דקות מראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

בשעה 02: << הצח >> הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 225 והוראת שעה), התשפ"א–2021 << הצח >> [מס' מ/1420; דברי הכנסת, חוברת זו, ישיבה 35; נספחות.

בשעה 02: ]

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יעקב מרגי: היום יום רביעי, כ' בתמוז תשפ"א, 30 ביוני 2021.

יעקב מרגי: על סדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 225 והוראת שעה), התשפ"א–2021, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יעקב מרגי: אני מתקן: אני מחדש את הישיבה.

יעקב מרגי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת אלכס קושניר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

לענייני כספים): בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

לענייני כספים): חבריי, חברותיי – חברתי, יותר נכון, חברת הכנסת מיכל וולדיגר – אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 225 והוראת שעה), התשפ"א–2021, לקריאה שנייה ושלישית, שהגישה הממשלה.

לענייני כספים): הצעת החוק מבקשת לקבוע כהוראת שעה בהוראות מיוחדות שלושה נושאים עיקריים לעניין זכויות שונות למבוטחים שהופסקה העסקתם או שהוצאו לחל"ת, וזאת בהתייחס לתקופה שמיולי 2021 ועד דצמבר 2021, שבה המשק הישראלי עדיין מושפע ממשבר הקורונה, למרות מה שנראה כהיחלצות בריאותית מהשפעות הנגיף.

לענייני כספים): הנושא הראשון עוסק ביולדות שהכנסתן נפגעה עקב משבר הקורונה ובהגנה על זכויות מסוימות של עובדים לפי חוק עבודת נשים.

לענייני כספים): לפי המוצע, מי שילדה בחודשים יולי עד דצמבר של שנת 2021 והייתה זכאית לדמי אבטלה לפני יום 30 ביוני 2021 אך אינה זכאית לדמי אבטלה משום שכאשר הופסקה עבודתה היא לא הייתה בהיריון – תהיה זכאית לדמי לידה בשיעור מלא, שיחושבו לפי התקופה האחרונה שבה עבדה בפועל.

לענייני כספים): לפי הצעת החוק הממשלתית, דמי הלידה היו אמורים להיות בגובה דמי האבטלה, אך הוועדה קבעה כי דמי האבטלה יהיו בגובה שכרה הרגיל של היולדת, כפי שנהוג בדרך כלל לעניין דמי לידה.

לענייני כספים): כמו כן, מוצע להחיל הסדר שלפיו דמי הלידה ליולדת העצמאית יוכלו להיות מחושבים גם על בסיס רבע שנה משנת 2019, גם על נשים שילדו החל מחודש יולי 2021 עד סוף חודש דצמבר 2021.

לענייני כספים): הוועדה החליטה להאריך ולהתאים את הוראת השעה הקובעת כי החופשה ללא תשלום לא תיחשב במסגרת 60 הימים שבהם חל איסור לפטר את העובדת או עובד לאחר שנעדרו בשל תקופת לידה והורות לפי חוק עבודת נשים, ותקופת ההגנה לפני פיטורים תוארך בהתאם.

לענייני כספים): הנושא השני הוא זכאות לדמי אבטלה.

לענייני כספים): הצעת החוק דורשת כתנאי לתשלום דמי אבטלה למי שהוצא לחל"ת ביוזמת המעסיק ולא קיבל שכר בעת תקופה זו, שמשך החל"ת יהיה 30 ימים רצופים לפחות.

לענייני כספים): כמו כן, הצעת החוק קובעת הוראות שנועדו להבטיח שככלל, למעט לעניינים מסוימים, ימי האבטלה שבעדם שולמו תשלומים בתקופת הקורונה לא יגרעו מהזכאות העתידית לימי אבטלה.

לענייני כספים): מוצע לקבוע זכאות לדמי אבטלה חלקיים גם למי שהופסקה העסקתו בחודשים יולי עד ספטמבר של שנת 2021 ולאחר שצבר שישה חודשי אכשרה בלבד, ולקבוע כי הוא יהיה זכאי למחצית מימי האבטלה שלהם היה זכאי המובטל שהשלים 12 חודשי אכשרה, וכן לקבוע זכאות למי שהופסקה העסקתו בחודשים אוקטובר עד דצמבר של שנת 2021 אף שצבר עד עשרה ימי אכשרה, והוא יהיה זכאי ל-83 מימי האבטלה שלהם היה זכאי בהסדר רגיל.

לענייני כספים): עוד מוצע לקבוע זכאות מיוחדת לדמי אבטלה לחלק מהמובטלים בני 45 ומעלה, שלפיה אם בתקופה שמיום 1 במרץ שנת 2020 ועד ליום 30 ביוני 2020 שולמו למבוטח דמי אבטלה מכוח הזכאות הרגילה לדמי אבטלה או מכוח הוראת סעיף 179ג, שקבע זכאות לדמי אבטלה חלקיים למי שצבר רק תקופת אכשרה חלקית, אזי הוא יהיה זכאי לתוספת ימי אבטלה בשיעור של מחצית מימי האבטלה שבעדם שולמו לו דמי אבטלה מכוח זכאויות האמורות באותה תקופה, אלא אם כן הוא בחר לנצל זכאות אחרת לדמי אבטלה לפי החוק או התיקון.

לענייני כספים): יצוין כי בנוסח המקורי שהציעה הממשלה, הזכאות לימים נוספים לבני 45 ומעלה התבססה על ימי אבטלה ששולמו מכוח הדין הרגיל בלבד, והוועדה הרחיבה את ההסדר כך שהוא חל גם על מובטלים שקיבלו דמי אבטלה בתקופת הקורונה בשל קיצור תקופת האכשרה.

לענייני כספים): הזכאות הנוספת למבוטח שמלאו לו 45 שנים היא הארכת התקופה שבה יוכל לממש חלק מימי האבטלה שהוא היה זכאי להם, ועד ליום 30 ביוני 2021 מימש.

לענייני כספים): אם ניתנה לו תוספת של ימי אבטלה לפי תיקון זה, הוא יוכל לממש את תוספת ימי האבטלה עד תום התקופה המאורכת.

לענייני כספים): יצוין כי דמי אבטלה שישולמו לפי תיקון זה יהיו בשיעור של 85% מגובה דמי האבטלה המשולמים כרגיל לפי חוק.

לענייני כספים): לעומת זאת, אם נותרו לבן 45 ימי אבטלה שטרם ניצל, באפשרותו להמשיך ולממש בתקופה המוארכת לפי תיקון זה, והוא יהיה זכאי בעדם למלוא דמי האבטלה.

לענייני כספים): עוד מוצע להאריך את הוראת השעה שמאפשרת לשלם את מלוא דמי אבטלה למובטל שנמצא בהכשרה המקצועית, וכן את הוראת השעה שלפיה ניתן לדמי אבטלה מעמד כשל הכנסה מעבודה לעניין קצבאות נכות כללית, אזרח ותיק, שאירים, הבטחת הכנסה, תשלום מזונות, ובהתאם לכך יקוזזו קצבאות אלה בדומה לקיזוז המקל שחל לגבי שכר מעבודה.

לענייני כספים): הצעת חוק זו כוללת הוראות נוספות שמוצע לקבוע אותן כהוראה קבועה, שלפיהן מובטל לא יהיה זכאי לדמי אבטלה בעד ימי חופשה שהוא זכאי לדמי חופשה בעדם, גם אם דמי החופשה לא שולמו לו.

לענייני כספים): בנוסף, נקבעה קביעה מפורשת כי מי שהוצא לחל"ת לא יוכל לקבל דמי אבטלה כל עוד עומדים לזכותו ימי חופשה ספורים.

לענייני כספים): הנושא השלישי, שאותו הוסיפה הוועדה, הוא בקשר לבני 67 ומעלה שעבודתם הופסקה.

לענייני כספים): ועדת הכספים הזמנית שדנה בהצעת החוק עמדה על כך שלגבי בני 67 ומעלה שהוצאו לחל"ת או פוטרו והיו זכאים, מכוח הוראות השעה הקודמות, למענק הסתגלות בעד חודש יוני 2021, ימשיכו להיות זכאים למענק גם בעד החודשים יולי עד ספטמבר 2021, אולם בשיעורים מופחתים לעומת הסכום המלא של המענק.

לענייני כספים): בחודש יולי התשלום יהיה 90%, בחודש אוגוסט התשלום יהיה 80% ובחודש ספטמבר, חודש החגים, התשלום יהיה 70%.

לענייני כספים): להצעת החוק הוגשו הסתייגויות ובקשות רשות הדיבור.

לענייני כספים): אני מבקש מהכנסת לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

לענייני כספים): אני חייב לומר, אדוני היושב-ראש, שהחוק התקבל בהסכמה מלאה ורחבה בוועדה.

לענייני כספים): כל חברי הכנסת הצביעו בעד, גם קואליציה וגם אופוזיציה.

לענייני כספים): אז אני קודם כול רוצה להודות לחברי הוועדה, ובאמת הדיון היה מאוד מאוד יעיל, מאוד מאוד מקצועי, והצלחנו לשים את כל הפוליטיקה בצד, ובסוף הגענו להסכמות.

לענייני כספים): אני רוצה גם להודות לשר במשרד האוצר חמד עמאר, וכמובן לשר האוצר אביגדור ליברמן, שגילו גמישות וקשב ונרתמו לצרכים שהעלו חברי הכנסת.

לענייני כספים): אני רוצה להודות לצוות הוועדה וללשכה המשפטית של ועדת העבודה והרווחה, שליוותה את הדיון בהצעת החוק.

לענייני כספים): עוד שני דברים שהצלחנו להשיג מעבר לחוק עצמו זה הארכת החל"ת הגמיש לבעלי השכר הנמוך, וכן סבסוד שכר לבעלי מוגבלויות למשך עשרה חודשים, וכן לבני 40 ומעלה עם שלושה ילדים.

לענייני כספים): חבריי חברי הכנסת, אני מבקש שנתמוך בהצעת החוק הזו וניתן בשורה לאזרחים ולאוכלוסיות שמחכות לסיוע הזה.

לענייני כספים): תודה רבה.

יעקב מרגי: לפני שנזמין את יו"ר ועדת חוקה – הודעה מטעם הוועדה המסדרת.

יעקב מרגי: ימסור את ההודעה חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הוועדה המסדרת החליטה בישיבתה אתמול כי הוועדות הבאות ידונו בהצעות החוק הבאות לשם הכנתן לקריאה שנייה ושלישית: ועדת הכספים תדון בהצעות החוק הבאות:

דוד ביטן: הצעת חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב (תיקון מס' 7), התשפ"א–2021; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה מס' 120 (תיקון מס' 2), התשפ"א–2021; הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (תיקון מס' 6) (הפיכה להוראת קבע), התשפ"א–2021 – –

אוסאמה סעדי: דוד, ישנת?

דוד ביטן: ישנתי קצת.

יעקב מרגי: חבר הכנסת סעדי, הוא באמצע הודעה.

דוד ביטן: – – הצעת חוק תכנון משק החלב (תיקון מס' 4).

דוד ביטן: ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק שמירת הניקיון (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשפ"א–2021.

דוד ביטן: ועדת החוץ והביטחון תדון בהצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' והוראת שעה) (תיקון), התשפ"א–2021.

דוד ביטן: הודעה נוספת.

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הוועדה המסדרת החליטה בישיבתה היום כי חברת הכנסת לימור מגן תלם תכהן כממלאת מקום קבועה בוועדת החוקה, חוק ומשפט מטעם ישראל ביתנו.

דוד ביטן: היא תהיה ממלאת מקום של חברת הכנסת שרן השכל.

יעקב מרגי: תודה רבה, חבר הכנסת דוד ביטן.

יעקב מרגי: מי אמר שאי-אפשר לשתף פעולה?

אלכס קושניר: חזון אחרית הימים, שדוד ביטן מקריא הודעות מטעם הקואליציה.

אוסאמה סעדי: לכן שמחתי שהוא עשה את התפקיד שלו.

דוד ביטן: היא ביקשה ממני, אז אמרתי: יאללה.

אלכס קושניר: זה מה שאני אומר, כל הכבוד.

יעקב מרגי: מי שמכיר את דוד ביטן לא צריך להיות מופתע.

אוסאמה סעדי: כנראה שהתגעגעת להיות יושב-ראש.

אוסאמה סעדי: הוא התגעגע.

אוסאמה סעדי: [מס' מ/1407; דברי הכנסת, חוב' י"ב, ישיבה 32; נספחות.

אוסאמה סעדי: ]

יעקב מרגי: מאחר שהדיון הוא דיון משולב, אנחנו עוברים לסעיף מס' 2 בסדר-היום – הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 8), התשפ"א–2021, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יעקב מרגי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת גלעד קריב, בבקשה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

חוק ומשפט): אדוני – – –

קריאה: – – –

חוק ומשפט): אל תדאג, אל תדאג.

יעקב מרגי: רק שיבואו לדבר.

חוק ומשפט): בדיוק.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, בוקר טוב לכולם.

חוק ומשפט): ברשותך, אדוני היושב-ראש, לפני הצגת ההצעה, באמת הערה מקדימה בעקבות דבריך.

חוק ומשפט): אנחנו בלילות האחרונים שהינו כאן עשרות חברים וחברות במליאה, ולא אחת האזנו לנאומים שאינם קשורים לסדר-היום, והדבר מקובל – –

יעקב מרגי: מקובל בבית הזה.

חוק ומשפט): – – בבית הזה.

חוק ומשפט): אבל אין לי אלא להביע צער שכאשר המליאה באה לדון, ובתקווה לאשר בקריאה שנייה ושלישית שני חוקים מאוד מאוד מרכזיים וחשובים לציבור הישראלי, אנחנו עושים זאת מול מליאה ריקה.

חוק ומשפט): אולי היה עדיף – – –

יעקב מרגי: אבל העיקר שבוועדה היה דיון מהותי ומשמעותי.

חוק ומשפט): בשתי הוועדות היו דיונים מאוד מהותיים ומשמעותיים.

יעקב מרגי: זו התכלית הראויה.

חוק ומשפט): נכון.

חוק ומשפט): אבל אולי עדיף היה לצמצם בנאומים שכל מטרתם לתקוף את הקואליציה ולהקדיש יותר זמן לעיסוק בשתי הצעות החוק הללו, לטובת כל אזרחי ואזרחיות ישראל.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי וחברות הכנסת, אדוני השר, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, שהכינה את ההצעה לקריאה השנייה והשלישית, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 8), התשפ"א–2021.

חוק ומשפט): הצעת החוק מבקשת להאריך בחמישה חודשים, עד סוף חודש נובמבר 2021, את תוקפו של חוק הקורונה הגדול שהכנסת העשרים-ושלוש חוקקה לפני כשנה במטרה ליצור מסגרת משפטית מקיפה להתמודדות עם מגפת הקורונה.

חוק ומשפט): חוק זה עתיד לפקוע בעוד כשבוע, והצעת החוק נועדה, כאמור, להאריך את תוקפו.

חוק ומשפט): חוק הקורונה הוא המסגרת החקיקתית המקנה לממשלה סמכות להכריז על מצב חירום בשל המאבק בנגיף הקורונה, ועל יסוד מצב חירום זה להפעיל מגוון כלים לשם התמודדות עם המגפה.

חוק ומשפט): מכוח חוק זה אישרה ועדת חוקה, חוק ומשפט רק שלשום את בקשת הממשלה להאריך את מצב החירום בשל מגפת הקורונה ב-60 ימים נוספים, לאחר קבלת סקירה מקיפה מראשת שירותי בריאות הציבור, כמתחייב מהוראות החוק.

חוק ומשפט): הכלים שהממשלה יכולה להפעיל מכוח החוק הם רבים, מגוונים, וגם חריגים וחסרי תקדים במרקם המשטרי והדמוקרטי שלנו.

חוק ומשפט): הם כוללים בין היתר הגבלות על התקהלות, הטלת סגרים והגבלות תנועה, הגבלות על היציאה מישראל והכניסה אליה, והגבלות חמורות רבות נוספות, שמטרתן להגן על בריאות הציבור בישראל.

חוק ומשפט): מרבית ההגבלות נעשות ומוטלות מכוח תקנות המותקנות על ידי הממשלה ומגיעות לאישור הכנסת.

חוק ומשפט): יצוין כי בעת הזו מופעלים מכוח חוק זה אך ורק אותם הכלים הנוגעים לכניסה לארץ וליציאה ממנה.

חוק ומשפט): בדברי ההסבר להצעת החוק ובדיון שהתקיים בוועדה הסבירו נציגי הממשלה מדוע למרות הירידה החדה שחלה בתקופה האחרונה בתחלואה בנגיף הקורונה בישראל, עדיין יש צורך להאריך את תוקפו של החוק ולהשאיר בידי הממשלה את הכלים שהוא מקנה להתמודדות עם המגפה.

חוק ומשפט): זאת, בעיקר בשל המשך התפשטות המגפה במרבית מדינות העולם, הסכנה של כניסת וריאנטים חדשים של הנגיף לישראל – סכנה המתממשת לנגד עינינו בימים אלה – שיעור לא מבוטל של מבוגרים וילדים שעדיין אינם מחוסנים, וכן האפשרות לירידה ביעילות רמת ההגנה של החיסון לאורך הזמן.

חוק ומשפט): הצעת החוק שלפני

חוק ומשפט): כם מבקשת להאריך את תוקף החוק כפי שהוא בלי לערוך בו שינויים.

חוק ומשפט): חשוב לציין שהוועדה סברה שיש צורך ואף הכרח לערוך שינויים משמעותיים בחוק, בראש ובראשונה לשם מציאת נקודת איזון מידתית יותר בין ההגנה על זכויות היסוד וחירויות הפרט לבין ההכרח בהעמדת כלים משמעותיים למאבק במגפה, לרבות באמצעות חיזוק משמעותי של הפיקוח הפרלמנטרי על השימוש בכלים אלו.

חוק ומשפט): השינויים האלה נדרשים, לטעמנו, גם כדי להתאים את החוק לתקופה הנוכחית, שבה בכל זאת מרבית האוכלוסייה בישראל מחוסנת.

חוק ומשפט): עם זאת, ברור שתיקון מהותי בחוק מחייב דיון מעמיק וממצה במשרדי הממשלה הרלוונטיים, ביניהם לבין גורמי המקצוע השונים ובין הממשלה לכנסת.

חוק ומשפט): לצערנו הרב, לא ניתן היה למצות דיון הכרחי זה בימים הספורים שעמדו לרשותנו לאחר השבעת הממשלה החדשה ולגבש הצעת חוק ראויה, מידתית ויעילה יותר עד למועד פקיעת החוק הקיים בשבוע הבא.

חוק ומשפט): בשל כך סוכם, לרבות על דעת שר הבריאות, חברי ניצן הורוביץ, על הארכת תוקף החוק ללא שינויים, אך לתקופה של חמישה חודשים בלבד, שהיא קצרה מזו שהתבקשה על ידי הממשלה.

חוק ומשפט): הממשלה התחייבה במהלך חמשת החודשים הללו לפעול כדי לגבש הצעת חוק ממשלתית שתכלול שיפורים ושינויים מהותיים בחוק, ככל שיהיה צורך להאריך את תוקפו פעם נוספת, תוך התייחסות גם להערות החשובות של ועדת החוקה בכנסת הקודמת בראשותו של חבר הכנסת יעקב אשר והוועדה הנוכחית.

חוק ומשפט): אוסיף ואציין כי במהלך חמשת החודשים הקרובים וגם אחריהם בכוונת הוועדה לחזק את הפיקוח הפרלמנטרי על אופני יישום החוק, על התאמת הכלים שנעשה בהם שימוש למצב התחלואה, וכן על האכיפה היעילה, המידתית והשוויונית של הוראות החוק.

חוק ומשפט): אני מודה לצוות הוועדה וללשכה המשפטית על הסיוע בהכנת החוק לקריאה השנייה והשלישית, וכמובן, אודה גם לכל הרבים והרבות שעוסקים יום ולילה בהגנה על בריאות הציבור מעת פרוץ המגפה.

חוק ומשפט): הלוואי שיתקיימו בכל יושביה של הארץ שלנו וכל יושבי תבל דברי מזמור תהילים צ"א: "לא תאֻנה אליך רעה ונגע לא יקרב באָהֳלֶךָ".

חוק ומשפט): להצעת החוק הוגשו הסתייגויות ובקשות לרשות דיבור.

חוק ומשפט): אני מבקש מחברי ומחברות הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית בנוסח הוועדה.

חוק ומשפט): תודה ובוקר טוב.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הדיון בשתי הצעות החוק הוא דיון משולב.

יעקב מרגי: יש רשימת דוברים.

יעקב מרגי: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: בוקר טוב, כבוד יושב-ראש הישיבה, חבריי הנכבדים – מי שנמצא פה.

יעקב מרגי: שבע דקות.

מיכל מרים וולדיגר: שבע דקות, תודה רבה.

מיכל מרים וולדיגר: אני אתחיל בפגיעה בפרטיות ואפליית אנשים עם מוגבלות נפשית.

מיכל מרים וולדיגר: אני אפנה את כולכם לטופס הצהרת בריאות לאנשים שרוצים להמיר את אשרת התייר שלהם לאשרת עולה על פי חוק השבות, אנשים שזכאים לעלות למדינת ישראל על פי חוק השבות.

מיכל מרים וולדיגר: אלה נדרשים למלא בין היתר טופס בריאות ולסמן אם יש להם או אין להם מחלת נפש.

מיכל מרים וולדיגר: כן, כן, אתם שומעים נכון – הם זכאים לעלות למדינת ישראל על פי חוק השבות, ומה ששואלים אותם בטופס – שזה חלק מהתנאי לקבל את אשרת העלייה – זה אם יש להם מחלות נפש.

מיכל מרים וולדיגר: אז כן, אני רוצה לספר לכם כמה סיפורים שקיבלתי מארגון בזכות, שאני רוצה לציין אותו פה לטובה, כמובן, וד"ר עידית סרגוסטי.

מיכל מרים וולדיגר: אז ככה: חיה היא בת למשפחה יהודית מוכרת וידועה.

מיכל מרים וולדיגר: היא מתמודדת עם פוסט-טראומה ודיכאון.

מיכל מרים וולדיגר: היא הגיעה לישראל והגישה בקשה לעלייה בתחילת 2018 והצהירה על כך שהיא מתמודדת עם מחלת נפש.

מיכל מרים וולדיגר: לאחר כחצי שנה נמסר לה שכל המסמכים שהגישה הלכו לאיבוד ועליה להגיש אותם שוב, וכך היא עשתה – הגישה שוב.

מיכל מרים וולדיגר: בהיעדר החלטה היא פנתה לקבל ייעוץ ממשרד עורכי דין, ואלה התחילו לטפל בבקשה שלה במרץ 2019.

מיכל מרים וולדיגר: העורכת דין שלה פנתה בשמה למשרד הפנים, והם מסרו לה מיידית שהסוכנות היהודית אכן אישרה לה שהיא יהודייה והיא זכאית לעלות למדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: נקבע לה תור לקבלת מעמד, אבל כמה ימים לאחר מכן נשלח מכתב ובו דרישה להמציא מסמכים נוספים – אתם יכולים להבין למה – הקשורים למחלתה הנפשית, ובהם מכתב מפסיכיאטר.

מיכל מרים וולדיגר: כל מה שהיא התבקשה היא הגישה, והיא גם הגישה מכתב מפסיכיאטרית שמטפלת בה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל לא – משרד הפנים סירב לקבלו וביקש חוות דעת ממוסד פסיכיאטרי.

מיכל מרים וולדיגר: אני מקווה שאתם שומעים.

מיכל מרים וולדיגר: כל זה במסגרת הבקשה שלה, לפי חוק השבות, לקבל מעמד של עולה.

מיכל מרים וולדיגר: היא אכן הגישה את זה – היא הלכה וטרחה והוציאה ממון רב והגישה חוות דעת ממוסד פסיכיאטרי ממשלתי במדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: כשהיא הגישה את זה היא נדרשה להגיש שוב את המסמכים שכבר הוגשו, כי שוב הם הלכו לאיבוד, וכשאלה הוגשו בשלישית – לא ניתנה החלטה.

מיכל מרים וולדיגר: אחרי בקשות חוזרות ונשנות למתן החלטה נקבע ריאיון לחיה באוקטובר 2019, ובו היא נשאלה שוב ושוב על מצבה הנפשי באופן בוטה.

מיכל מרים וולדיגר: חברים, הרב קריב, אתה שומע?

חוק ומשפט): אישה צעירה – בניגוד לחוק השבות.

מיכל מרים וולדיגר: אישה צעירה שעלתה כתיירת לישראל, כי היא לא קיבלה מעמד של עולה חדשה, הגישה מסמכים אחרי מסמכים, ונדרשה להביא חוות דעת פסיכיאטריות, כי זאת סכנה למדינת ישראל שאנשים שאי פעם נצרכו לאיזו עזרה פסיכיאטרית יעלו לישראל.

מיכל מרים וולדיגר: זאת פשוט שערורייה.

חוק ומשפט): אין דבר שפוגע יותר במדינה יהודית ודמוקרטית.

חוק ומשפט): לא יהודי ולא דמוקרטי.

מיכל מרים וולדיגר: זה פשוט לא ייאמן.

מיכל מרים וולדיגר: היא נקראה שוב לריאיון ונשאלה אך ורק לגבי מצבה הפסיכיאטרי – זה מה שהיה בריאיון.

מיכל מרים וולדיגר: לאחר הריאיון לא ניתנה החלטה, למרות פניות חוזרות ונשנות.

מיכל מרים וולדיגר: בפברואר 2020, ארבע שנים אחרי שהיא הגישה את הבקשה, הוגשה עתירה לבית המשפט למתן מענה.

מיכל מרים וולדיגר: בית המשפט חייב את משרד הפנים להגיש את תגובתו עד סוף אפריל.

מיכל מרים וולדיגר: הם ביקשו ארכה ועוד ארכה ועוד ארכה, עד שבסופו של דבר הם הגישו הודעה לבית המשפט שהם מבקשים לעשות שימוע נוסף.

מיכל מרים וולדיגר: היא הוזמנה לשימוע נוסף.

מיכל מרים וולדיגר: כל השימוע – הרב קריב, במה עסק השימוע הנוסף?

חוק ומשפט): – – –

מיכל מרים וולדיגר: אתה צודק.

מיכל מרים וולדיגר: בדיוק.

חוק ומשפט): בטח על זיקתה הציונית.

מיכל מרים וולדיגר: שוב – רק על נושא של בריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: אחרי שהעורכת דין המשיכה ובחשה בכל העניינים, ברוך השם, תודה להשם, ביוני 2020 היא קיבלה את מה שהיא חפצה בו מכול – את אשרת העולה שלה.

מיכל מרים וולדיגר: למותר לציין שבשלב זה חיה כבר הוציאה עשרות אלפי שקלים על ייצוג משפטי, אגרות וחוות דעת פסיכיאטריות ואיבדה הרבה מזכויות העולה שלה.

מיכל מרים וולדיגר: התהליך לקח לה המון זמן, בליווי משפטי אינטנסיבי, ואם לא היה לה הכסף לשם מימון העתירה לבית המשפט, זה היה לוקח הרבה מאוד זמן.

מיכל מרים וולדיגר: אבל, רגע, אני אמשיך, יש לי עוד כמה דקות.

מיכל מרים וולדיגר: בינואר 2019 הגיש אריה בקשה לעלייה.

מיכל מרים וולדיגר: מסתבר שלפני שנים רבות, עוד בשנות השבעים, הוא הגיש בקשה לקבלת ויזה א/1, ויזה לזכאי עלייה.

מיכל מרים וולדיגר: שם הוא הצהיר שהוא ביקר פעם אחת אצל פסיכיאטר, כי הוא נדרש למלא את הטופס הזה בהתאם לשאלה שהייתה שם, והוא לא רצה לשקר.

מיכל מרים וולדיגר: כשהוא הגיש הפעם את הבקשה לעלייה, מישהו, כנראה, שלף את אותה בקשה מהארכיון, ולכן ביולי 2019, רק אחרי שבעה חודשים של התכתבויות בין משרד עורכי דין – שגם הוא נאלץ לשכור – אריה התבקש להביא אישור מפסיכיאטר ממשרד ממשלתי כדי שיאשר לו שהוא יכול לעלות למדינת ישראל, כי מה לעשות, השם ישמור, פעם הוא נזקק לליווי פסיכיאטרי.

מיכל מרים וולדיגר: לאחר שהוגשה חוות הדעת מפסיכיאטר ולאחר עיכובים נוספים הוא קיבל סוף-סוף מעמד של עולה באוקטובר 2019, כמעט עשרה חודשים אחרי שהוא הגיש את הבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל זה לא הסוף.

מיכל מרים וולדיגר: יש לי עוד דוגמה, ברשותך.

מיכל מרים וולדיגר: דן הגיש את בקשתו דרך ארגון נפש בנפש, שהוא המורשה מטעמם לטפל בבקשות עלייה מארצות הברית.

מיכל מרים וולדיגר: אך מה לעשות?

מיכל מרים וולדיגר: עוד בשנת 2016, לאחר שהתגלה כי היה לו עבר פסיכיאטרי, הבקשה שלו נסחבה שוב ושוב ועוד ועוד.

מיכל מרים וולדיגר: בשנת 2017 הוא שוב פנה לעורכת הדין, כמו בשני המקרים הנוספים, שתייצג אותו.

מיכל מרים וולדיגר: הם הגישו שוב את הבקשה, ושוב סחבת וסחבת.

מיכל מרים וולדיגר: בשנת 2018, לאחר בקשות רבות למתן החלטה, הוא התבקש להגיש חוות דעת פסיכיאטרית, כי מכתב לא מספיק; חוות דעת פסיכיאטרית ממשלתית.

מיכל מרים וולדיגר: הוא הגיש חוות דעת ארוכה ומפורטת מהפסיכיאטר שטיפל בו שנים רבות, אבל, כמו שאמרתי, משרד הפנים סירב לקבל את זה וביקש חוות דעת ממוסד ממשלתי.

מיכל מרים וולדיגר: לאחר שהוגשה גם חוות דעת כזאת ולאחר עוד בקשות רבות ונשנות למתן החלטה, אחרי שנה שלמה הוא סוף-סוף קיבל אזרחות ועלייה, בסוף 2018, כמעט שלוש שנים אחרי שהוא הגיש את הבקשה שלו.

מיכל מרים וולדיגר: חבריי היקרים, השמות כמובן בדויים, אבל יש לי עוד הרבה מאוד דוגמאות לדבר הזה.

מיכל מרים וולדיגר: אני פונה לשרת הפנים, שלא נמצאת פה, אילת שקד, לבטל לאלתר את הטופס הזה שבו יש בכלל דרישה.

מיכל מרים וולדיגר: צנעת הפרט.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא מבינה מה זה.

מיכל מרים וולדיגר: מה פתאום צריכים להיכנס לאיזה מחלות נפש וכמה פעמים הוא ביקר אצל הפסיכיאטר כדי לעלות למדינת ישראל?

מיכל מרים וולדיגר: לא ראיתי שיש שם פירוט על מחלת הסרטן, לא עלינו, לא על מחלת מעיים ולא על מחלת ריאות, אבל במחלה פסיכיאטרית – וגם אם אין מחלה פסיכיאטרית, אם הוא רק ביקר אצל פסיכיאטר – באופן עקרוני נשללת זכאותו לעלות למדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: אז זו פנייה ראשונה לשרת הפנים.

מיכל מרים וולדיגר: אני כן אדבר לגבי – במילה אחת, במשפט אחד – – –

יעקב מרגי: בבקשה, קחי.

מיכל מרים וולדיגר: יש לי זמן, נכון?

מיכל מרים וולדיגר: כי אין – – –

יעקב מרגי: יש, אבל דברי, דברי.

מיכל מרים וולדיגר: אה, סליחה.

מיכל מרים וולדיגר: יואב, סליחה.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה, לגבי החוק שאנחנו רוצים – – –

יעקב מרגי: הדובר השני עדיין – – –

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו רוצים לתקן את חוק ביטוח לאומי לגבי החל"ת.

מיכל מרים וולדיגר: גם שם, לצערי, לצערי הרב, למרות שהתעקשנו, אנשים עם מוגבלות, לאו דווקא נפשית, אנשים עם מוגבלות, יצאו שוב כשידם על התחתונה.

מיכל מרים וולדיגר: מטרות החוק של החל"ת היו א.

מיכל מרים וולדיגר: לעזור לאנשים שלא מוצאים עבודה, וב.

מיכל מרים וולדיגר: לעודד חזרה לעבודה, שזה לגיטימי לגמרי והכי חשוב.

מיכל מרים וולדיגר: אממה, החבר'ה עם מוגבלות הם הראשונים שהמעבידים הוציאו אותם מהעבודה, כי הם, מה לעשות, כנראה עושים פחות מאנשים בלי מוגבלות, והם האחרונים להחזיר אותם; כי המעביד – ואני לא באה בטענות למעביד – צריך להפיק תועלת, והם האחרונים כנראה בשרשרת המזון שיכולים לעזור בהפקת תועלת למעביד.

מיכל מרים וולדיגר: אז החבר'ה האלה בעצם נשארים בלי עבודה, ולצערי הרב, לא הצלחנו להאריך להם את החל"ת.

מיכל מרים וולדיגר: הם לא קיבלו את ההטבה שקיבלו אנשים מעל גיל 67, שאת זה כן הצלחנו להביא, ואת ההטבה של אנשים מעל גיל 45.

מיכל מרים וולדיגר: אנשים שמתמודדים עם מוגבלות כזאת או אחרת לא קיבלו.

מיכל מרים וולדיגר: נכון, כן הצלחנו להביא לכך שלמעבידים שיסכימו להעסיק אותם ייתנו הטבה של 20%, אבל אין מקומות עבודה.

מיכל מרים וולדיגר: זה נורא נחמד שעשינו את זה.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן, רבבות אנשים עם מוגבלות כזאת או אחרת שגם כך חיים מהיד לפה – אותם מדינת ישראל מבקשת לזרוק; אותם מדינת ישראל מבקשת להשאיר ללא כל אפשרות לחיות חיים נורמטיביים בסיסיים.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן, לצערי הרב, אני שוקלת להצביע נגד.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל וולדיגר.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עשר דקות לרשותך.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה – השר יואל רזבוזוב, אתה חבר קבינט הקורונה?

יואל רזבוזוב: כן.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: אז יופי, אז אני שמח שאתה פה, ואולי תוכל להציג לי גם את עמדות קבינט הקורונה.

יואב קיש: אנחנו הולכים להעביר את החוק שעבר בוועדת חוקה – יושב פה יושב-ראש ועדת החוקה חבר הכנסת קריב – ואנחנו פועלים בעצם להאריך את חוק המסגרת, חוק שאומנם הייתה עליו הרבה מאוד ביקורת בזמנו מהאופוזיציה, נדמה לי: חוק דיקטטורי, לא דמוקרטי; "סופה של הדמוקרטיה" נאמר לא מעט פעמים.

יואב קיש: אבל כיסאות מוזיקליים, ואותם חברים שקראו "דיקטטורה מזויפת", עכשיו תומכים בדיקטטורה המזויפת.

יואב קיש: אז אני אומר לכם בצורה ברורה: אל חשש בליבכם.

יואב קיש: זה לא חוק דיקטטורי.

יואב קיש: זה חוק טוב, זה חוק חשוב.

יואב קיש: אני בהחלט מבין, ואומר: זה מה שנכון לעשות – להאריך את התוקף.

יואב קיש: אין דרך אחרת.

יואב קיש: חבל לי על הצביעות המוחלטת של כל המפלגות שהיו אז באופוזיציה – מרצ, יש עתיד – שפשוט, מה שנקרא, נגלה לציבור, לכולם, איך הם שיקרו לעצמם, שיקרו ועשו מזה אידיאולוגיה.

יואב קיש: נגלה לעולם שהם פשוט רוח וצלצולים ואין שום אמת בדברים שלהם.

יואב קיש: אבל זה למעטפת.

יואב קיש: בואו נדבר על המהות, כי אמרתי שאני בהחלט מבין מדוע הם מעבירים עכשיו את החוק, כי יש פה סיבה ויש מהות.

יעקב מרגי: עבדת קשה בלשכנע.

יואב קיש: במה?

יעקב מרגי: עבדת קשה בלשכנע על הנחיצות של החוק הזה.

יואב קיש: עבדתי, לא שכנעתי, כי זה היה מהלך פופוליסטי זול של האופוזיציה, ועכשיו, כשהם צריכים לנהל את האירוע – – –

יואל רזבוזוב: מי שצריך – – –

יואב קיש: עכשיו, כשצריך לנהל את האירוע הזה, הם מבינים שצריך – – –

יואל רזבוזוב: אתם רק רבתם שם ואנחנו מנהלים את האירוע.

יואב קיש: מה אתה אומר?

יואל רזבוזוב: אתם רק רבתם שם ואנחנו מנהלים את האירוע.

יואל רזבוזוב: זה השוני.

יואב קיש: אנחנו לא רבנו.

יואב קיש: אנחנו, ברוך השם, הבאנו הישג מדהים למדינת ישראל.

יואב קיש: החזרנו את המפתחות במצב הכי טוב שיכול להיות, ובדיוק באותה נקודת זמן נכנס וריאנט הודי.

יואב קיש: אני לא מאשים אתכם בזה שיש וריאנט הודי, חס וחלילה, אבל כן יש לי ביקורת על עמדת הקבינט.

יואב קיש: יש פה החלטה מודעת של הקבינט שלא לעשות, אמירה שאומרת: החיסונים ינצחו את הווריאנט ההודי.

יואב קיש: מה שקרה מאז – אני מזכיר לכולנו את הסיור של בנט בנתב"ג, שהסתובב שם ודיבר, דיבר הרבה, ויצא משם עם המלצות.

יואב קיש: אם אני יכול לתת המלצה אחת היום – כי אני לא מחליט, אני היום ממליץ – זה שתפסיקו להמליץ.

יואב קיש: אתם צריכים לעשות.

יואב קיש: אם אתם לא תעשו, אף אחד אחר לא יעשה.

יואב קיש: והבחירה המודעת בלא לעשות ולסמוך על כך שהחיסונים ינצחו את הווריאנט ההודי – אני מברך ומתפלל יחד איתך, היושב-ראש, שהם צודקים, אבל אני מודה שאני יותר שמרן, והייתי נזהר יותר ולא משאיר את הכול רק לקרב הזה, שעוד לא ברור איך הוא יוכרע.

יואב קיש: עוקבים.

יעקב מרגי: יש בזה הימור מסוכן.

יעקב מרגי: כיו"ר ועדת כלכלה, לא אחת, כמעט כל שבועיים, נדרשתי להאריך את התקנות.

יעקב מרגי: סגרנו גם את שדות התעופה.

יואל רזבוזוב: אבל אנחנו פועלים על בסיס נתונים שאנחנו מקבלים.

יואל רזבוזוב: הנתונים שקיבלנו, נכון לרגע של התכנסות הקבינט – על פי הנתונים האלה קיבלנו את החלטה.

יואב קיש: כן, אבל אני אגיד לך איפה הבעיה.

יואל רזבוזוב: עשינו כבר תיקונים – – –

יואב קיש: א.

יואב קיש: אני משתף אותך מהניסיון שלי: קודם כול, כל החלטה שלא תיקח, באופן טבעי היא החלטה לא פופולרית.

יואל רזבוזוב: ברור.

יואב קיש: יש לה מחירים בציבור.

יואב קיש: אומר פה יושב-ראש ועדת כלכלה לשעבר: כל החלטה כזאת היא החלטה לא קלה.

יואב קיש: היא קשה.

יואב קיש: הכי קל זה לא לעשות, אבל האחריות היא בידיים שלכם.

יואב קיש: אתן לך דוגמה.

יואב קיש: אני חושב, מה שאני אז אמרתי – דרך אגב, לא אמרתי – אמרתי: בנט לא היה צריך להמליץ.

יואב קיש: היה צריך באותו יום, ביום שלישי בערב – ואפילו, אם הוא לא רוצה, שלא יעשה מסיבת עיתונאים בנתב"ג; שילך למשרד, יזמן קבינט קורונה – הרי היה גם קבינט קורונה, למה דחו אותו ליום ראשון?

יואב קיש: וביום רביעי בבוקר יהיו החלטות.

יואב קיש: ההחלטות אולי היו יכולות אז לעצור את האירוע בנתב"ג.

יואב קיש: מכיוון שלא קיבלו שום החלטה אפקטיבית, ורק ביום שישי – אחרי שגם את זה רצו לעשות ביום ראשון, ואני צעקתי ואמרתי: תקדימו את המסכות, למה אתם מחכים?

יואב קיש: הסכימו להקדים ליום שישי.

יואב קיש: מה קרה?

יואב קיש: הסוסים כבר לא בנתב"ג; הסוסים כבר בכל המדינה.

יואל רזבוזוב: אני אגיד לך.

יואל רזבוזוב: מבחינת המסכות, עשינו כמו שעשינו; מבחינת ההמלצה, ראש הממשלה גרם לביטול בלי להגביל את הציבור.

יואל רזבוזוב: אתמול ישבתי עם סוכני הנסיעות לגבי התקציבים, והיו מאות אלפי ביטולים, עשרות אלפי ביטולים, רק בגלל ההמלצה.

יואל רזבוזוב: אנשים הקשיבו לו.

יואב קיש: מאות אלפי או עשרות אלפי?

יואל רזבוזוב: אני לא יכול להגיד לך בוודאות, כי ישבתי על התקציב.

יואל רזבוזוב: לא, סתם, פקטור – – –

יואל רזבוזוב: אני אומר לך, כל אחד מצייר את זה לפי התקציב – – –

יואב קיש: אז אם הגישה שלכם – אתה בעצם אומר לי – – –

יואל רזבוזוב: אני אומר לך שההחלטה הזו, רק ההמלצה – אנשים הקשיבו וביטלו.

יואב קיש: אז אתה אומר לי שהשיטה שלכם היא להמליץ, והציבור נענה להמלצות, ולא לקבל החלטות.

יואל רזבוזוב: על בסיס הנתונים – אנחנו עובדים על פי הנתונים, נכון לקבינט הקורונה – בתשעה ימים שבהם עלתה התחלואה ראינו את מצב החולים הקשה, ראינו שהמצב אפילו טיפה משתפר.

יואל רזבוזוב: היום קיבלתי נתונים – – –

יואב קיש: יפה.

יואב קיש: זה בדיוק, אתה מצדיק – אתם נקטתם עמדה שאומרת:

יואב קיש: אנחנו מסתכלים על החולים הקשה.

יואב קיש: זו העמדה.

יואב קיש: היא בסדר, אני לא אומר.

יואב קיש: תקשיב, אני מתפלל איתך שאתה צודק, אני רק אומר לך מה אני הייתי עושה אחרת.

יואל רזבוזוב: אבל אנחנו במקביל כבר עושים – תראה, עשינו כבר בנתב"ג, עשינו פעולות בנתב"ג, פעולות אכיפה.

יואב קיש: אז הינה, לזה אני לא מסכים.

יואל רזבוזוב: אתמול הורדו 30 נוסעים מהמטוס, הורדו מהמטוס, למה?

יואל רזבוזוב: בגלל הפעולות שלנו.

קריאה: – – – סנקציה פלילית.

יואב קיש: – – – שאי-אפשר לכפות אותה.

יואב קיש: אבל אני מנסה להגיד לך דבר אחד – זה מה שאני אומר:

יואב קיש: את כל מה שעשיתם, עשיתם באיחור.

יואב קיש: היו שבועיים והזמן הזה עבר.

יואב קיש: לא כך – – –

יואל רזבוזוב: אתה יודע שזה לא נכון.

יואב קיש: זה מדויק.

יואב קיש: אני אמרתי באותה נקודת זמן – אמרתי: בנט, אל תיתן המלצות, אל תעשה סיורים, קח את הקבינט שכבר קבעת, תן החלטות – ואז אולי היינו עוצרים את זה בנתב"ג וממתנים.

יואב קיש: דרך אגב, אני אומר לך רגע – – –

יואל רזבוזוב: – – –

יואב קיש: רק שנייה, תן לי, אני רוצה להגיד לך מה עוד לעשות.

יואב קיש: האיזוק, הצימוד האלקטרוני, שכולכם נלחמתם בו מאוד, זה הכלי האפקטיבי היחידי שיכול לשמור על בידוד ביתי.

יואל רזבוזוב: אבל אין חוק לשים אותו – – –

יואב קיש: אתה צריך כנסת פעילה בשביל להביא אותו.

יואב קיש: יש לך כנסת.

יואב קיש: למה אתה מעביר חוקים פוליטיים?

יואב קיש: תסגור את נושא הצימוד הדיגיטלי ולפחות את הפרצה – – –

יואל רזבוזוב: חבר הכנסת קיש, הייתה לכם שנה לטפל בזה.

יואב קיש: אנחנו נתקלנו עם זה – – –

יואל רזבוזוב: שנה.

יואב קיש: לא, אני אסביר – – –

יואל רזבוזוב: כל הסיפור של נתב"ג – הייתה לכם שנה.

יואב קיש: אבל הינה, אני מסביר לך.

יואל רזבוזוב: אתה היית סגן שר הבריאות, אני – – –

יואב קיש: אבל אתה לא יודע למה לא עשינו צימוד?

יואב קיש: אתה יודע למה לא עשינו צימוד?

יואב קיש: סיבה אחת – לא הייתה כנסת פעילה.

יואב קיש: אי-אפשר.

יואב קיש: חייב.

יואב קיש: הינה, יושב פה יו"ר ועדת חוקה – זה צריך להגיע אליך לוועדה ועכשיו.

גלעד קריב: כבודו, מי הוביל את ועדת חוקה בכל החודשים האלה?

יואב קיש: לא, אבל לא הייתה כנסת, היינו בבחירות – – –

גלעד קריב: שנה שלמה הייתה כנסת ולא עשיתם צימוד אלקטרוני.

יואב קיש: סליחה, לי יש עוד שלוש דקות, אלא אם כן היושב-ראש ייתן לי עוד.

יעקב מרגי: אז אל תענה.

יואב קיש: אני רוצה לומר לך בצורה הכי ברורה: נושא הצימוד עלה לפני בערך שלושה חודשים, לא יותר מזה, אז בשלושת החודשים האלה כנסת פעילה לא הייתה, לא יכולנו להעביר את זה.

יואב קיש: מוכן לך חוק – את זה אתה לא יודע – מוכן לכם הכול; יש תקציב, יש חברה, יש חקיקה, רק כנסת פעילה – ברוך השם, יש כנסת פעילה; תיקחו את זה, תעשו את זה.

יואל רזבוזוב: חבר הכנסת קיש, נקודה אחת:

יואל רזבוזוב: כחבר ועדת קורונה אני דרשתי להכניס אזרחים ישראלים שחוזרים לעשות בדיקות קורונה.

יואל רזבוזוב: אתם אמרתם לי – משרד הבריאות: אי-אפשר.

יואל רזבוזוב: רק באיחור של שלושה-ארבעה חודשים פתאום הכנסתם את זה, ואז נכנסנו לסגר השלישי והרביעי והווריאנטים נכנסים.

יואל רזבוזוב: יש פרוטוקול של הוועדה.

יואל רזבוזוב: אני דרשתי את זה ממך, ממשרד הבריאות.

יואל רזבוזוב: היית סגן שר הבריאות.

יואל רזבוזוב: איפה הייתם?

יואל רזבוזוב: ארבעה חודשים – גמרתם פה את המדינה.

יעקב מרגי: חבריי, חבריי.

יואב קיש: חברים יקרים, לאור זה שבאמת אין לי הרבה זמן, אני אומר כך: אתם צודקים בכול, היינו גרועים, היינו נוראיים, עשינו טעויות, אין שום בעיה, בסדר?

יואב קיש: הלאה הלאה הלאה, בואו נדבר עכשיו מה עושים, כי את זה אתם לא מבינים.

יואב קיש: אתם תקועים בלנמק למה אתם כך, למה.

יואב קיש: בסוף קיבלתם מדינה מדהימה, מחוסנת, אין דברים כאלה בעולם, אז אל תבואו בטענות, תסתכלו קדימה, וקדימה, אני אומר לך עכשיו, יו"ר ועדת חוקה, במקום להעביר חוקים פוליטיים, תביא את הצימוד הדיגיטלי ותתחילו לעבוד.

יואב קיש: תתחילו.

גלעד קריב: הוא צודק, עם הסתייגות אחת: במקום ארבעה לילות של פיליבסטרים פוליטיים, בוא נדבר על הקורונה.

יואב קיש: אוקיי, תודה.

יואב קיש: עכשיו יותר חשוב לומר לי לשר יואל מקבינט הקורונה: הנושא של הבחירה מדעת שלא לעשות ולומר שהחיסונים ינצחו את וריאנט הדלתא, הוא – – –

יואל רזבוזוב: מי אמר שאנחנו – – –

יואב קיש: זה מה שאמר בנט, "המלצות" וזה.

יואב קיש: את זה הוא אמר, לא אני.

יואב קיש: אתה רוצה שאני אוציא לך את הציטוט שלו?

יואב קיש: הוא אמר: אנחנו עכשיו לא עושים שום דבר.

יואב קיש: דרך אגב, יש לזה יתרון.

יואב קיש: אני מבין גם את היתרון.

יואב קיש: היתרון הוא שהכלכלה וההחלטות הקשות, הלא-פופולריות – לא פוגעים בהם.

יואב קיש: אבל מה לעשות, זה התפקיד לפעמים.

יואב קיש: ולמה אני אומר לך את זה?

יואב קיש: כי כמו שאיחרתם עם ההחלטות בנתב"ג וקיבלתם אותן שבועיים מאוחר, אני חושש – – –

יואל רזבוזוב: אנחנו פעלנו מיידית.

יואב קיש: לא מיידית, ממש לא.

יואל רזבוזוב: פעלנו מיידית.

יואל רזבוזוב: החברה שזכתה במכרז – – –

יואב קיש: אתה יודע מתי בנט היה בנתב"ג?

יואב קיש: מתי בנט היה בנתב"ג?

יואל רזבוזוב: החברה שזכתה, החברה שפישלה – אתם הבאתם אותה.

יואב קיש: מתי בנט היה בנתב"ג?

יואב קיש: לפני כמעט שבועיים.

יואל רזבוזוב: אתם הבאתם אותה.

יואל רזבוזוב: אנחנו מכבים את השרפות שלכם, זה מה שאנחנו עושים.

יואב קיש: עכשיו אני אומר לך עוד דבר: אתם לפני החלטה שגם היא תהיה בפיגור.

יואל רזבוזוב: 08:00, תראה, אני צועק, 08:45.

יואב קיש: אז תן לי לדבר.

יואב קיש: בוא נדבר אחד אחרי השני ולא נצעק.

יעקב מרגי: הזמן עומד להסתיים.

יואב קיש: בוא נדבר על מה עושים עכשיו, כי עוד פעם, אמרתי, זה שאתם בהיסטוריה – סבבה, קיבלו מדינה במצב הכי גרוע שיכול להיות, כן?

יואב קיש: הכול בסדר.

יואב קיש: מה שאתם עשיתם עכשיו – איבדתם את הזמן בנתב"ג, ואתם הולכים ומאבדים את הזמן במדינה.

יואב קיש: יש הערה אחת: אם הזמן במדינה, לא יהיה לו מחיר כי יש חיסונים – ברוך השם, אבל אתה לא יכול להרשות לעצמך את הסיכון הזה, זה מה שאני מנסה להגיד.

יואב קיש: תהיו יותר שמרנים.

יואב קיש: אני מבין שיושבת השרה שאשא ביטון בקבינט ואומרת: משרד הבריאות מנפח נתונים ובואו לא נאמין להם.

יואב קיש: זו גישה אחת.

יואב קיש: אני רוצה להזהיר אותך כחבר קבינט – – –

יואל רזבוזוב: אתה לא היית בקבינט – – –

יואב קיש: אני רוצה להזהיר אותך מאוד מאוד מהגישה הזו.

יואב קיש: אני אומר לך, תהיה שמרן, תהיה אתה זה שאומר: חבר'ה, אנחנו לא יכולים לקחת את הסיכונים האלה, יש לנו אחריות, זה על הכתפיים שלנו.

יואב קיש: אם אנחנו נתחיל להיכנס לתו ירוק בתחומים מסוימים רק עוד שבועיים – – –

יעקב מרגי: כי יש דלתא.

יעקב מרגי: הנגיף הזה מייצר דלתא של זמן.

יואב קיש: עד שאתה מבין מה קורה – – –

יעקב מרגי: עד שקיבלת החלטה, יש לך כבר – – –

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: את נתב"ג איבדתם, זה כבר לא נתב"ג, אתה מבין את זה.

יואב קיש: אם הייתם פועלים לפני שבועיים, אולי בנתב"ג היינו עוצרים את זה.

יואב קיש: זה כבר לא נתב"ג.

יואב קיש: אני מציע לכם להוציא את הידיים מהכיסים, לקום מהכיסאות הנוחים שלכם, להתחיל להבין שהאחריות היא בידיים שלכם ולהבין שלא לעשות – יש לזה מחיר כבד מאוד.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ואחריו – חבר הכנסת עופר כסיף.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: 15 דקות לרשותך, אדוני.

אוסאמה סעדי: בוקר טוב.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, סבאח אל-ח'יר.

אוסאמה סעדי: בוקר טוב לכבוד יושב-ראש ועדת החוקה.

אוסאמה סעדי: עוד מעט אנחנו – – –

קריאה: – – –

אוסאמה סעדי: תלך תתכונן.

אוסאמה סעדי: אני שמעתי, אדוני היושב-ראש, את סגן שר הבריאות הקודם, היוצא, שדיבר על שינוי בעמדות ועל כיסאות מוזיקליים, ושאנשים משנים את עמדתם לפי הכיסא שהם יושבים עליו, ואני תוהה למה גם אתם שיניתם את העמדה שלכם.

אוסאמה סעדי: הרי החוק הזה שאנחנו עוד מעט נצביע עליו, "חוק הקורונה הגדול", מה שנקרא, חוק המסגרת – ואני הייתי שם בכל אותן ישיבות, ואתה היית המסבירן הלאומי של החוק הזה – – –

יואב קיש: למה שיניתי את העמדה שלי?

אוסאמה סעדי: כי הצבעתם – בקריאה ראשונה הצבעתם נגד זה.

אוסאמה סעדי: מה, שכחנו?

יואב קיש: אני לא הצבעתי נגד.

אוסאמה סעדי: אני לא יודע, אני מדבר על – – –

יואב קיש: אמרת את השם שלי?

יואב קיש: אני לא הצבעתי.

אוסאמה סעדי: אני מדבר על הליכוד.

יואב קיש: לא, אמרת "סגן שר הבריאות".

יואב קיש: אני לא הצבעתי נגד, אוקיי?

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: הליכוד הצביע?

יואב קיש: הליכוד הצביע.

אוסאמה סעדי: הליכוד הצביע.

יעקב מרגי: לגיטימי, כחלק מהמאבק.

יואב קיש: בדיוק, כאקט פוליטי.

יואב קיש: אני אישית, אפילו עד כדי כך דאגתי, שאני לא אצביע נגד.

אוסאמה סעדי: אני תוהה: גם בחוק האזרחות תשנו את העמדה שלכם, או שזו אותה עמדה?

יואב קיש: זה תלוי בכם.

אוסאמה סעדי: אנחנו נגד, אתה יודע.

אוסאמה סעדי: וגם בחוק הקורונה – ואתה היית בוועדת חוקה באותו לילה לבן – אני היחיד שהצבעתי נגד.

יואב קיש: לא זוכר.

יואב קיש: אולי.

אוסאמה סעדי: כן, כי אנחנו, מהבחינה הזאת – – –

יואב קיש: אתה מדבר על ההסתייגויות עכשיו?

אוסאמה סעדי: כן.

יואב קיש: הצבענו נגד?

אוסאמה סעדי: איפה?

יואב קיש: עכשיו, כשאתה היית היחידי.

יואב קיש: אתה בעצמך אמרת, גם בוועדה, שאתה עכשיו היית היחידי שהצבעת נגד.

אוסאמה סעדי: כן, נכון.

יואב קיש: אז אל תגיד שהצבענו נגד.

יואב קיש: לא שינינו עמדות.

אוסאמה סעדי: לא, אני אומר, שיניתם, שיניתם את העמדה שלכם, ואתם נמנעתם – – –

יואב קיש: אמרתי יותר מזה – החוק הוא חוק טוב.

יואב קיש: אל תבוא – – –

אוסאמה סעדי: אתם נמנעתם ואתה נמנעת.

יואב קיש: אני נמנעתי כי הליכוד עושה פה מהלך שהוא באמת נכון, אבל לא הצבענו נגד, כי נתנו כבוד לחוק.

יואב קיש: זה הכול.

אוסאמה סעדי: טוב.

אוסאמה סעדי: אני אומר, בקריאה הראשונה הליכוד הצביע נגד.

אוסאמה סעדי: אני גם מפנה לצד הזה עכשיו, שהוא בקואליציה והוא הצביע בעד החוק הזה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, להבדיל, כשהם ישבו בצד הזה של האופוזיציה, איזה קיתונות של ביקורת – –

יעקב מרגי: איזה קולות, איזה קולות.

אוסאמה סעדי: – – איזה כינויים נתנו לחוק הזה – –

יעקב מרגי: קונספירציות ותיאוריות.

אוסאמה סעדי: – – חוק פשיסטי, חוק אנטי-דמוקרטי.

אוסאמה סעדי: אבל מה?

אוסאמה סעדי: עכשיו, כשהם בממשלה, מביאים את אותו חוק.

אוסאמה סעדי: אבל מה, אדוני היושב-ראש?

אוסאמה סעדי: עשו תיקון קל: במקום שישה חודשים, הארכה לשישה חודשים, עשו לחמישה חודשים.

אוסאמה סעדי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: תודה רבה שבאמת אתם עם חוק כזה דורסני, פוגעני, אנטי-דמוקרטי, אתם מביאים אותו ומאריכים אותו.

אוסאמה סעדי: לגבי החוק השני, אדוני היושב-ראש, חוק הביטוח הלאומי, גם אנחנו כרשימה המשותפת הגשנו הסתייגויות לחוק הזה.

אוסאמה סעדי: הנציג שלנו בוועדת הכספים, חברנו חבר הכנסת אחמד טיבי, הגיש את ההסתייגויות האלה, ואני הייתי ונימקתי את ההסתייגויות האלה בוועדת הכספים והגענו לתיקונים, ובסופו של יום הוצבע על זה פה אחד.

אוסאמה סעדי: אני עדיין לא מרוצה מחלק מהדברים שעדיין קיימים בחוק הזה.

אוסאמה סעדי: הרי לא יכול להיות, אדוני היושב-ראש, מצב קיצון, שאנחנו עוברים ממצב קיצון אחד, שהממשלה הקודמת נתנה חל"ת קדימה – אתה זוכר – למשך שנה, ועכשיו באים בבת אחת ואומרים: אנחנו עכשיו רוצים להחזיר את כל האזרחים שיצאו לחל"ת, עכשיו אנחנו מבטלים לכל אלה שהם פחות מ-45.

אוסאמה סעדי: נכון שלגבי הקבוצה של מעל 67 נמצא פתרון, ועדיין – אנחנו הכנסנו תיקונים והסתייגויות של כל חברי הכנסת מכל הסיעות, ובסוף נותנים להם מענקי הסתגלות, אבל לגבי הקבוצות של בני פחות מ-45 אני תמיד אומר – ואתה זוכר את הוויכוח שלנו, שהיה בכנסת הקודמת, על קבוצת הגילים של פחות מ-20.

אוסאמה סעדי: באו ואמרו: קבוצת הגיל של פחות מ-20, ואנחנו אמרנו שיש ניחוח ברור, ריח של גזענות, נגד הצעירים שלנו, הצעירים הערבים, והתעקשנו, והם אמרו: לא, פחות מ-20 לא.

אוסאמה סעדי: ופה עכשיו עוד פעם מבחן הגיל – פחות מ-45, באופן שרירותי.

אוסאמה סעדי: אז נכון, עשו תיקון קל, שבין 40 עד 45, אם הוא נשוי ויש לו שלושה תלויים, אז הוא ממשיך לקבל.

אוסאמה סעדי: אבל אני אומר, המבחן היה צריך להיות, אדוני היושב-ראש, שמי שירצה לחזור לעבודה ויש לו עבודה והוא מסרב, אז אל תיתן לו חל"ת.

אוסאמה סעדי: אל תיתן לו חל"ת.

אוסאמה סעדי: אבל אנשים, אזרחים, שרוצים לחזור לעבודה ואין להם, אדוני השר יואל רזבוזוב – –

יעקב מרגי: הינה הוא.

אוסאמה סעדי: אני יודע.

אוסאמה סעדי: – – אין להם מקום עבודה, ולא מקבלים אותם, אז למה הם לא מקבלים חל"ת?

אוסאמה סעדי: למה הם לא מקבלים דמי אבטלה?

אוסאמה סעדי: מאיפה הם יחיו?

אוסאמה סעדי: מאיפה?

אוסאמה סעדי: מה מקור הפרנסה שלהם?

אוסאמה סעדי: לכן, טוב שהכנסנו את התיקונים האלה, אבל עדיין אני אומר, יש עוד מה לתקן בעניין הזה.

אוסאמה סעדי: נושא אחר שאני רוצה להעלות, אדוני היושב-ראש:

אוסאמה סעדי: אתמול היינו בביקור ובהפגנה מול בית חולים קפלן ברחובות.

אוסאמה סעדי: אני הייתי שם – בוקר טוב, עופר, הגעת.

אוסאמה סעדי: הכול בסדר?

אוסאמה סעדי: ביקרנו את האסיר השובת רעב אלע'דנפר.

אוסאמה סעדי: אלע'דנפר זה שם של הבן של האריה.

אוסאמה סעדי: אוסאמה, השם שלי, המשמעות שלו היא אסד, שזה אריה.

אוסאמה סעדי: אלע'דנפר זה הבן של אסד, הבן של האריה.

אוסאמה סעדי: עופר זה ע'זאל, אתה יודע.

עופר כסיף: – – –

אוסאמה סעדי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: אז המעגל נסגר.

אוסאמה סעדי: אז ביקרנו את האסיר המינהלי אלע'דנפר אבו עטואן מדורא, שהוא שובת רעב.

אוסאמה סעדי: היום זה 58 ימים.

אוסאמה סעדי: הוא במצב בריאותי מסוכן מאוד, והוא שובת רעב במחאה על מעצרו המינהלי.

אוסאמה סעדי: הוא כבר חצי שנה במעצר מינהלי, והמפקד הצבאי האריך לו בעוד חצי שנה, עד אוקטובר, ולכן הוא פתח בשביתת רעב.

אוסאמה סעדי: יש עוד תשעה אסירים מינהליים פלסטינים ששובתים רעב, ואני חושב, אדוני היושב-ראש, שהמעצרים המינהליים – אנחנו אמרנו כל הזמן, והעמדה שלי הייתה עקבית וברורה, גם נגד ערבים, גם נגד יהודים: אסור להשתמש במכשיר הזה של מעצרים מינהליים.

אוסאמה סעדי: אם יש חשדות, שייחקרו; אם יש בסיס וראיות, שיוגשו כתבי אישום וייתנו לחשודים להפריך, להתמודד עם הטענות האלה.

אוסאמה סעדי: אני הייתי עורך דין לפני כניסתי לכנסת במשך יותר מ-25 שנה, ואני ייצגתי בהתחלה עצורים מינהליים, ואני החלטתי אחרי זה, אדוני היושב-ראש, שאני לא מייצג יותר, כי כל המשפט הזה הוא משפט למראית עין.

אוסאמה סעדי: אתה הולך, אתה לא יודע איזה חומר ראיות יש, אתה לא בקי במה שיש.

אוסאמה סעדי: אומרים שיש חומר חסוי לעיונו של השופט, אז מה הסנגור יכול לעשות?

אוסאמה סעדי: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני קורא באמת לסגור את כל הנושא הזה של המעצרים המינהליים ולשחרר היום, לפני מחר, כי יכול להיות שמחר הוא כבר לא יהיה בין החיים, וצריך לשחרר אותו למשפחתו בדורא.

אוסאמה סעדי: נושא אחר, אדוני היושב-ראש, זה נושא הפשיעה והאלימות בחברה הערבית.

אוסאמה סעדי: אנחנו בשבוע אחד איבדנו שישה קורבנות, האחרונה בהם היא מייסר עותמאן מחליסה, גרושה, אימא לארבעה, שנרצחה אתמול, ובכך מגיע המספר ל-53 הרוגים מתחילת השנה, מתוכם שש שנים.

אוסאמה סעדי: אנחנו כל הזמן מדברים על הנושא הזה ובאים בטענות למשטרה למה היא לא מבצעת את תפקידה ולמה היא לא אוספת את הנשק בחברה הערבית ולמה היא לא מפענחת את הרציחות ומגישה כתבי אישום ועוצרת את הרוצחים.

אוסאמה סעדי: בכך אין אלמנט הרתעה.

אוסאמה סעדי: היום אפשר לרצוח, ויש שכירי חרב שמוכנים לעשות את זה תמורת כמה אלפי דולרים, ובלי חשש למעצר או שישב – אם הרוצח השכיר היה יודע שהוא הולך למאסר עולם, אדוני היושב-ראש, הוא לא היה מבצע את זה גם תמורת מאות אלפי דולרים.

אוסאמה סעדי: אבל אתמול הבנו – כל הזמן תהינו למה המשטרה לא עושה את זה, למה המשטרה לא אוספת, למה המשטרה לא עוצרת, אז אתמול באה התשובה, אדוני היושב-ראש, מפי גורם בכיר במשטרה, חברי עופר, שאמר שאלה, העבריינים האלה, הם סייענים של השב"כ ונהנים מחסינות.

אוסאמה סעדי: ואני אתמול אמרתי: ריבונו של עולם, יאללה, למה לא מקימים מייד ועדת חקירה שתבדוק את המחדלים האלה?

אוסאמה סעדי: מאז שנת 2000, אדוני היושב-ראש, מדובר ביותר מ-1,700 נרצחים, אזרחים.

אוסאמה סעדי: ואנחנו כל הזמן אמרנו את זה, אדוני היושב-ראש, ואז צחקו עלינו, אמרו: מה אתם מדברים, אתם לא משתפים פעולה, תשתפו פעולה.

אוסאמה סעדי: ועכשיו אנחנו יודעים שהמשטרה לא עושה את זה.

אוסאמה סעדי: ואמרנו: האנשים האלה שמחזיקים נשק, בחלקם הגדול נהנים מחסינות של המשטרה, ועכשיו אנחנו יודעים למה.

אוסאמה סעדי: נושא אחר שכואב מאוד בחברה הערבית זה נושא חוק קמיניץ, אדוני היושב-ראש, וההריסות, בין אם זה בנגב, באל-נקב.

אוסאמה סעדי: אפילו ראינו שעד היום, למרות כל הטענות של האופוזיציה ושל הליכוד לממשלה החדשה: מכרתם את הנגב, מכרתם את הנגב – ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, בכל הנושא הזה של עשרות כפרים בלתי מוכרים, נכון שבהסכם עם רע"מ מדובר על שלושה יישובים, אבל זה אותם שלושה יישובים שהיו בממשלה הקודמת, עם השר הקודם עמיר פרץ, כשהיינו ברשימה המשותפת, ואז הוחלט להכיר בשלושת הכפרים האלה.

אוסאמה סעדי: ההחלטה אפילו הובאה לממשלה הקודמת, ואז הליכוד שם וטו על זה, כי הוא רצה לקשור בין שלושת הכפרים האלה לבין מאחזים, להכיר במאחזים בלתי חוקיים בשטחים הכבושים.

אוסאמה סעדי: ואפרופו מאחזים, אני שמעתי היום שיש כבר הסכם חתום בין המתנחלים באביתר, שזה ג'בל צביח, ליד ביתא, לבין הצבא, שלפיו הם יתפנו עד מחר, יום שישי, אבל כל הבתים יישארו על מקומם ותוקם ישיבה ותישמר נוכחות אזרחית קבועה.

אוסאמה סעדי: מה זה הישראבלוף הזה?

אוסאמה סעדי: זו הכרה במאחז בלתי חוקי שהצבא אמר שצריך לפנות מייד, אז צריך לפנות את זה ולא לשחק משחקים.

אוסאמה סעדי: ואני מטיל אחריות על כל מרכיבי הממשלה, במיוחד האגף שנקרא, so called, שמאל, מרכז.

אוסאמה סעדי: החברים ברע"מ, שהם עכשיו חלק מהקואליציה, איך אתם נותנים להכשיר מאחז בלתי חוקי, כשכל הזמן העמדה שלנו ברורה, וגם של מרצ, בוודאי של רע"מ, שצריך לפנות את כל ההתנחלויות האלה?

אוסאמה סעדי: חוקי ולא חוקי – בשבילנו כל ההתנחלויות הן לא חוקיות והן פשע בין-לאומי.

אוסאמה סעדי: הולכים לסילוואן – הריסות יום-יום.

אוסאמה סעדי: יש עשרות בתים מאוימים בצווי הריסה בסילוואן, בחיי אל-בוסתאן ובבטן אלהאווא ובראס אל-עמוד, וכמובן בשייח' ג'ראח, ששם 28 משפחות, מאות תושבים מאוימים בפינוי מבתיהם.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו אף פעם לא השווינו, ואסור להשוות בין כפרים בלתי מוכרים בנגב.

אוסאמה סעדי: הביאו פה חוק, יעני הלבינו את זה – התיישבות צעירה.

אוסאמה סעדי: מה זה השם הזה?

אוסאמה סעדי: התיישבות צעירה זה כל המאחזים הבלתי-חוקיים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אוסאמה סעדי: ואנחנו, בשבילנו כל ההתנחלויות הן לא חוקיות, וצריך לפרק את כל ההתנחלויות האלה ולהכיר במדינה פלסטינית ריבונית, עצמאית, בגבולות – –

יעקב מרגי: תודה.

אוסאמה סעדי: – – של יוני 1967, להקים מדינה פלסטינית לצידה של מדינת ישראל, ובירתה, אדוני היושב-ראש, ירושלים המזרחית.

יעקב מרגי: תודה רבה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת עופר כסיף, ואחריו – חבר הכנסת דוד ביטן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עד עשר דקות עומדות לרשותך.

יעקב מרגי: בבקשה.

עופר כסיף: אה, לא רבע שעה כמו שכתוב?

יעקב מרגי: תוקן.

עופר כסיף: טוב, אשתדל לעמוד בזה.

עופר כסיף: בוקר טוב, אדוני השר, כבוד היושב-ראש, עובדות יקרות.

יעקב מרגי: ומסורות.

עופר כסיף: בוקר טוב.

עופר כסיף: אם הייתי – עשר דקות בטוח לא יספיקו בשביל הסופרלטיבים שמגיעים להן.

יעקב מרגי: מסכים איתך.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, קן הצרעות אביתר זכה להכשר ממשלתי.

עופר כסיף: ידענו שהממשלה הזאת תמשיך להעמיק את הכיבוש, ידענו שהיא תמשיך את קודמתה בטיהור האתני, ומסיבה זו בדיוק התנגדנו לה.

עופר כסיף: אך אפילו אנו לא תיארנו כי כה מהר יישרו קו כל מרכיביה ויכשירו מאחז – או ליתר דיוק מאחז, מאחֵז עיניים – שלידתו בגזל ובשוד וקיומו כולו טרור ורצח.

עופר כסיף: כפי שכתב עמוס הראל בהארץ, בעניין פלישתם של המתנחלים לאדמות לא להם והשתלטות עליהן קולן של העבודה, מרצ ויש עתיד – ואני אוסיף רע"מ – אינו נשמע.

עופר כסיף: אדמותיהם של שלושה כפרים נשדדו וארבעה פלסטינים נרצחו שם בשיתוף פעולה בין פורעי אביתר לבין עושי דבריהם במדים, וקול אינו נשמע בקואליציה נגד הפשע.

מיכל מרים וולדיגר: עופר – – –

עופר כסיף: ההכשר ניתן לו לא מהרבנות הראשית – –

מיכל מרים וולדיגר: עופר – – – אני פשוט לא מבינה.

עופר כסיף: – – לא מבד"ץ – –

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

מיכל מרים וולדיגר: אני פשוט לא מבינה.

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

עופר כסיף: – – וגם לא מצהר אלא ממרצ, העבודה ורע"מ.

עופר כסיף: הכשרת השרץ היא החלטה בלתי אנושית, גרסה מודרנית מובהקת למשל כבשת הרש.

מיכל מרים וולדיגר: – – –

יעקב מרגי: אחרי שהוא יסיים, הוא ישב לידך – תשאלי אותו.

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

עופר כסיף: בל יתפלא איש ובל יטיף אם יקומו בעלי המקום הגזולים והמרוששים להיאבק על השבת אדמותיהם מידי הליסטים המועשרים.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא מבינה, אני מצטערת – – –

עופר כסיף: לא בכדי מזהירים בכירים בצבא – אדוני, אני לא – – –

קריאה: אבל למה את מפריעה לו?

מיכל מרים וולדיגר: כי אני לא מבינה מה הוא אומר.

יעקב מרגי: מיכל, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר בשעת הבוקר.

מיכל מרים וולדיגר: אבל – – –

יעקב מרגי: אני עומד לעשות זאת.

מיכל מרים וולדיגר: אוקיי.

יעקב מרגי: ואני יודע לעשות מה שאני מבטיח.

עופר כסיף: לא בכדי מזהירים בכירים בצבא שהמשך קיום המאחז, המאחֵז, יגרום לתסיסה, למרי ולערעור הביטחון בשטחים הכבושים כולם.

עופר כסיף: ואכן, דם כבר נשפך, ועוד עלול להישפך, חלילה – שם ובשייח' ג'ראח, ובסילוואן, ובמסאפר יטא, ובכל השטחים הפלסטיניים הכבושים.

עופר כסיף: זוהי תמצית הכיבוש, בסיס האפרטהייד והטיהור האתני.

עופר כסיף: כיבוש אינו קשור לשאלה מי שלט או נכח קודם בפיסת אדמה כזאת או אחרת.

עופר כסיף: כיבוש – וכך גם קובע החוק הבין-לאומי – הוא שלטון זר על אוכלוסייה אזרחית משוללת זכויות.

עופר כסיף: סעיף 42 לתקנות האג משנת 1907 קובע כי "שטח נחשב לכבוש כשהוא נמצא למעשה תחת שלטון צבא האויב", סוף ציטוט, דהיינו, תחת שלטונו של צבא זר, צבא שאינו שייך לאוכלוסייה שתחת שליטתו בשטח המדובר ושלא נועד מיסודו לשרתה.

עופר כסיף: זה כיבוש, וזה המשטר המתקיים בגדה המערבית, בירושלים המזרחית ובעזה הנצורה – דיקטטורה צבאית אלימה ורצחנית של מדינת ישראל על העם הפלסטיני, שזכויותיו וחירויותיו – החיים עצמם, אפשר לומר – נרמסות יום-יום, שעה-שעה.

עופר כסיף: אגב, לפי החוק הבין-לאומי, כלל לא משנה איך מבקש הכובש לכנות את השטח שבו הוא שולט – "כבוש", "מוחזק", משוחרר", וכיוצא באלה.

עופר כסיף: העובדות בשטח הן שקובעות את קיום הכיבוש ככזה.

עופר כסיף: חברי הכנסת, דתם של הגנבים ועוזריהם בבית זה אינה יהדות אלא עבודת אלילים הסוגדת לאדמה, עבודה זרה של פולחן אבנים.

עופר כסיף: יתרה מזו, האמירה כאילו אין כיבוש משום שלעם ישראל ניתנה הבטחה אלוהית לבעלות על הארץ איננה רק מופרכת אלא אף יש בה מן הכפירה בעיקר.

עופר כסיף: בפירושו לבראשית א' כותב רש"י כך: אמר רבי יצחק: לא היה צריך להתחיל את התורה אלא מ"החדש הזה לכם", שהיא מצווה ראשונה שנצטוו ישראל, ומה טעם פתח בבראשית – משום "כח מעשיו הגיד לעמו לתת להם נחלת גוים", שאם יאמרו אומות העולם לישראל: ליסטים אתם, שכבשתם ארצות שבעה גויים, הם אומרים להם: כל הארץ של הקדוש ברוך הוא היא, הוא בראה ונתנה לאשר ישר בעיניו, ברצונו נתנה להם, וברצונו נטלה מהם ונתנה לנו – סוף ציטוט של רש"י.

עופר כסיף: בספר ויקרא, פרק כ"ה, פסוק כ"ג, כתוב כך: "והארץ לא תמכר לצמיתות כי לי הארץ כי גרים ותושבים אתם עמדי".

עופר כסיף: וכאן מבאר רש"י: כי לי הארץ – אל תרע עינך בה שאינה שלך.

עופר כסיף: הרעיון הוא שהארץ אולי נתונה לעם ישראל, אך היא אינה שלו.

עופר כסיף: היא אולי קדושה, אך אין בקדושתה תביעת בעלות עליה או לגיטימציה לשליטה בה.

עופר כסיף: בעלי הארץ הוא ריבון העולם כולו, הוא האלוהים, ורק הוא.

עופר כסיף: וככה זה, הוא בלבד המחליט למי תינתן הארץ, ממי תילקח, מתי ומדוע.

עופר כסיף: וכפי שנלקחה מהאמורי – עוון האמורי, המוכר לכם – כך היא עשויה להילקח מהיהודים.

עופר כסיף: בויקרא, י"ח כ"ח כתוב כך: "תקיא הארץ אתכם בטמאכם אתה כאשר קאה את הגוי אשר לפניכם".

עופר כסיף: ובהקשר זה כתב יפה פרופ' ישעיהו ליבוביץ' את המילים הבאות: "אם נמשיך בהלך המחשבה שרש"י דולה מן המדרש, נצטרך לומר: אכן לה' הארץ ומלואה – ולכן ברצונו נטלה מן הכנענים ונתנה לישראל, וברצונו נטלה מישראל ונתנה לרומאים, וברצונו נטלה מן הרומאים ונתנה לערבים – –"

מיכל מרים וולדיגר: אתה יודע מה – – –

עופר כסיף: "– – וברצונו נטלה מן הערבים ונתנה לצלבנים, וברצונו נטלה מן הצלבנים ונתנה לממלוכים, וברצונו נטלה מן הממלוכים ונתנה לטורקים, וברצונו נטלה מן הטורקים ונתנה לבריטים – ושוב אנחנו מופיעים כבעלי-דין.

עופר כסיף: המשמעות העמוקה של אותו מדרש" – ממשיך ליבוביץ' – "היא שאין לשום אומה זכות על שום ארץ", שהרי בעליה של כל ארץ הוא האלוהים.

עופר כסיף: אמרתי קודם וציטטתי: "תקיא הארץ אתכם בטמאכם אתה כאשר קאה את הגוי אשר לפניכם".

עופר כסיף: ומתי מטמאים אותה?

עופר כסיף: מבהיר ואומר יחזקאל הנביא: כאשר חי העם על החרב ושופך דמים.

עופר כסיף: וכך כתוב ביחזקאל ל"ג כ"ג–כ"ח: "בן אדם יֹשבי החֳרבות האלה על אדמת ישראל אֹמרים לאמֹר אחד היה אברהם ויירש את הארץ ואנחנו רבים לנו נתנה הארץ למורשה.

עופר כסיף: לכן אמֹר אליהם כה אמר אדני ה' על הדם תאכלו ועינכם תשאו אל גלוליכם ודם תשפֹּכו והארץ תירשו.

עופר כסיף: עמדתם על חרבכם – – – והארץ תירשו – – – ונתתי את הארץ שממה ומְשַׁמָּה ונשבת גאון עֻזה ושממו הרי ישראל מאין עובר".

עופר כסיף: הקנאים הלאומנים למיניהם – שופכי הדם העומדים על חרבם בשמחה, בחדוה ובכוונת מכוון – לא אתם תירשו את הארץ.

עופר כסיף: בעוונותיכם תשמימו אותה ולא תעברו בה.

עופר כסיף: הכיבוש יסתיים, והעם הפלסטיני יבנה את מדינתו בכל הגדה המערבית, רצועת עזה וירושלים המזרחית, על אפכם ועל חמתכם.

עופר כסיף: כפי שחזה ישעיהו ליבוביץ' עוד ב-1967, במשך שנים הלך וזלג הכיבוש הנפשע לתוככי ישראל הריבונית עצמה.

עופר כסיף: בשנת הקורונה שעברה עלינו הפכה הזליגה למבול, לצונאמי, וכאן בדיוק נכנס עניין מצב החירום והארכת חוק הסמכויות, ואפילו חוק הביטוח הלאומי.

עופר כסיף: מצב החירום וחוק הסמכויות מרכז כוח יתר בידי הממשלה ומאפשר לה לפגוע בכוחה של הכנסת, כמו גם בחירויות הפרט וזכויות האדם והאזרח, באופן שרירותי, תוך שימוש באמתלות כגון ביטחון, סדר, שלום הציבור ובריאותו.

עופר כסיף: תרבות החירום והרודנות הנלווית אליה, ובעיקר האמצעים להגבלת האזרח והצרת צעדיו, כמו מעצרים מינהליים, שהזכיר חברי חבר הכנסת אוסאמה סעדי, דיכוי הפגנות ועוצרים בתוך ישראל – אלה נגזרים ישירות מהדיכוי המתמשך בשטחים הפלסטיניים הכבושים.

עופר כסיף: אני עמדתי פה כמה פעמים, ולראשונה – אני אודה לך אם תיתן לי עוד דקה.

מיכל מרים וולדיגר: – – – לא הצלחתי להבין.

מיכל מרים וולדיגר: זו סתירה, עופר.

עופר כסיף: נעמי קליין, אני הזכרתי את ספרה דוקטרינת ההלם כבר כמה פעמים.

עופר כסיף: הטיעון שלה שם הוא שיש מקרים של ניצול אסונות – שיכולים להיות אסונות תוצרי הטבע או מעשי אדם – כדי לצמצמם את המרחב הדמוקרטי ואת מערכות הרווחה עד כדי חיסולם וכינונם של משטר אוטוריטרי וכלכלת שוק פרוצה במקומם, מה שמשרת את בעלי ההון והשררה ואת המעסיקים הגדולים ביותר.

עופר כסיף: שני החוקים הנדונים פה במשולב הם בדיוק שני ההיבטים האלה של דוקטרינת ההלם – מצב חירום כפגיעה מתמשכת במרחב הדמוקרטי וחוק הביטוח הלאומי כהמשך הפגיעה במעמדות המנוצלים והמוחלשים ביותר.

עופר כסיף: אני רוצה לקרוא לכם פסקה מתוך פרסום של הביטוח הלאומי שעוסק בעובדים אשר שבים למקומות העבודה.

עופר כסיף: זה פורסם אתמול: "בהשוואת גודל העסק נמצא כי המעסיקים הגדולים ביותר, מעל 1,000 עובדים, הינם בעלי ההסתברות הגבוהה ביותר להפחתת שכר לעובדיהם.

עופר כסיף: לעומת זאת, מעסיקים קטנים בעלי הסתברות נמוכה יותר להפחתת שכר".

יעקב מרגי: נא לסיים.

יעקב מרגי: תודה.

עופר כסיף: אני מסיים, אדוני, עוד כמה שניות, ברשותך.

עופר כסיף: "למשל מעסיקים עם מצבת עובדים של בין 6 ל-20 עובדים הם בעלי ההסתברות הנמוכה ביותר להפחית שכר העובדים", הסתברות הנמוכה ב-24% בהשוואה למעסיקים עם מעל ל-1,000 עובדים.

עופר כסיף: בהסתכלות על כל המפוטרים אשר שבו לעבודה, קרוב ל-40% מהם סבלו מהרעת שכר בשובם לעבודה.

עופר כסיף: שכרם פחת ב-24% בממוצע, רבע מהמשכורת.

עופר כסיף: שני החוקים האלה – ואני מסיים במשפט הזה, אדוני, ומודה לך על הסבלנות – הם חוקים פסולים, ונצביע נגדם.

עופר כסיף: הם חוקים שמבטאים את דוקטרינת ההלם – גם את ההרס של שרידי הדמוקרטיה המעטים שיש וגם את ההרס של המוחלשים במעמדות המנוצלים ביותר.

עופר כסיף: לכן אנחנו נצביע נגד שני החוקים.

עופר כסיף: אני מודה לך.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת עופר כסיף.

יעקב מרגי: דברים קשים, אבל זה כוחה של הדמוקרטיה, זה חוזקה של הדמוקרטיה.

מיכל מרים וולדיגר: הוא חזר להאמין בריבונו של עולם, גם זה בסדר.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דוד ביטן.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: אך תחילה דוד ביטן ימסור הודעה מטעם ועדת הכנסת, יתקן את הודעתו הקודמת.

דוד ביטן: הוועדה המסדרת.

יעקב מרגי: הודעה מטעם הוועדה המסדרת, תיקון דברים.

יעקב מרגי: בבקשה.

דוד ביטן: שרן השכל – היא אומנם מתקווה חדשה, אבל היא התמנתה מטעם המקום של ישראל ביתנו, לכן אין צורך להזכיר את שרן השכל אלא לומר שממלאת המקום היא מטעם ישראל ביתנו.

יעקב מרגי: אתה חוזר על אותה הודעה.

דוד ביטן: אני חוזר על אותה הודעה, רק בלי התוספת של שרן השכל.

דוד ביטן: אפשר להתחיל.

דוד ביטן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עשר דקות עומדות לרשותך.

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, מדובר בשני חוקים חשובים מאוד, שליוו אותנו בשנה האחרונה, או בשנה וחצי האחרונות.

דוד ביטן: חוק אחד מתייחס לביטוח הלאומי.

דוד ביטן: אמרו הרבה מאוד שהממשלה לא פעלה לא בתחום החברתי ולא בתחום הכלכלי בנושא של הקורונה, אבל הינה, אתמול קראתי ב-ynet שעשו סיכום רק של תשלום דמי אבטלה בחל"ת או דמי אבטלה בכלל, ובתקופה של 14 חודשים המדינה נתנה 39 מיליארד שקל.

דוד ביטן: עכשיו, אני מאמין שבלי התשלום הזה היו קרוב למיליון איש – בלי התשלום הזה אנשים לא היו יכולים להסתדר בתקופת הקורונה, כשלא עבדו, ולכן התשלומים האלה היו מאוד חשובים גם לייצוב המצב החברתי בתקופת הקורונה וגם לייצוב המצב הכלכלי.

דוד ביטן: אז הינה, הפלא ופלא, בממשלה, שאמרתם שלא עשו ולא נתנו, רק בתחום הספציפי הזה נתנו 39 מיליארד שקל.

דוד ביטן: עכשיו באה הממשלה הנוכחית ובתקופת ההארכה הזאת, מה היא עשתה?

דוד ביטן: ביטלה כל מיני דברים – ביטלה לקשישים, ביטלה לסקטורים אחרים.

דוד ביטן: כשזה הגיע לוועדת הכספים, האופוזיציה לחמה על כל הדברים האלה, ובסופו של עניין נעשו התיקונים על ידי הממשלה.

דוד ביטן: אז הינה, עשינו הרבה גם כשהיינו בממשלה מטעמנו, ועשינו הרבה גם עכשיו, כשאנחנו באופוזיציה, ותיקנו את העוולות והניסיונות של משרד האוצר והממשלה הזאת לעשות תיקונים שפוגעים בסקטורים מוחלשים מסוימים שלא היה אפשר ולא היה צריך לפגוע בהם.

דוד ביטן: והינה, החוק השני, חוק הקורונה – אני לא אשכח כמה אמרו, גם מרצ וגם כל האופוזיציה, שהחוק הזה פוגע בשוויון, פוגע בזכויות האזרח, חוק קשה מנשוא, איך אנחנו מחוקקים אותו בתקופה הזאת, למרות שהיה מצב חירום אמיתי.

דוד ביטן: עכשיו אין מצב חירום, ובכל זאת הם מחוקקים את החוק הזה, על מנת שתהיה להם את האפשרות – רק בגלל זה, שתהיה להם אפשרות לעשות אכיפה וכל מיני תקנות שהם טענו שהן לא חוקתיות ולא בסדר.

דוד ביטן: לכן הצביעות חוגגת, מה שנקרא, והצביעות הזאת תמשיך לחגוג לאורך כל הקדנציה, ואני מקווה שהיא תהיה מאוד מאוד קצרה.

דוד ביטן: לכן אני מציע לממשלה הזאת להסתכל על מה שהיא אמרה ועל מה שהיא אמרה שצריך לעשות, ואתם יודעים מה, שתנסה לעשות את הדברים שהיא אמרה שהיא חושבת שצריכים להיות, ולהפסיק לדבר x ולעשות y, כיוון שמתברר שמה שאנחנו עשינו היה מחויב המציאות והיה צריך אותו בתקופת המלחמה בקורונה.

דוד ביטן: ברוך השם – נכון, היו הרבה נפטרים מהקורונה, היו הרבה בעיות כלכליות להרבה מאוד אנשים, אבל בסופו של דבר עשינו את כל מה שאנחנו יכולים על מנת לייצב את המצב החברתי, לייצב את המצב הכלכלי בתקופה הזאת, ובמיוחד להילחם בקורונה ולהצליח בסופו של דבר במלחמה שמדינות אחרות לא הצליחו בה, כמו שאתם רואים.

דוד ביטן: החיים חזרו בישראל למסלולם באופן יוצא מן הכלל, לעומת מדינות אחרות, ששם עדיין מתקשקשים עם הקורונה כל היום, בניגוד לישראל.

דוד ביטן: עכשיו אני רוצה לדבר על עוד משהו.

דוד ביטן: אני קראתי לאחרונה שהממשלה – משרד הבריאות והאוצר רוצים לבטל את 600 התקנים של הרופאים שהם נתנו בתקופת הקורונה.

דוד ביטן: עכשיו רוצים לבטל, זאת אומרת, כל הרופאים האלה, שצריכים את העבודה הזאת – –

יעקב מרגי: גם המערכת צריכה אותם.

דוד ביטן: – – וגם המערכת צריכה את העבודה הזאת, כולם הולכים הביתה.

דוד ביטן: אני רוצה להגיד שבתוך ה-600 האלה הייתה מלחמה גדולה מאוד עם משרד הבריאות והאוצר, ואפשרנו – אני לא זוכר בדיוק כמה – עשרות תקנים ניתנו לעולים חדשים.

דוד ביטן: אתם מה יודעים הבעיה הכי גדולה של העולים החדשים בישראל?

דוד ביטן: שמגיעים רופאים, במיוחד מצרפת וממדינות המערב, והם לא יכולים להתחיל ולקבל עבודה – הם צריכים לבצע התמחויות מיוחדות כדי לקבל את הרישיון הזה בישראל.

דוד ביטן: יש גם מכסה של כמה עשרות – עד שרופא לא מסיים את ההתמחות אף רופא לא יכול להיכנס לנעליו ולהתחיל את ההתמחות.

דוד ביטן: ועדת העלייה והקליטה בראשותי, יחד עם כל חברי הוועדה, ניהלה מלחמה גדולה מאוד במשרד האוצר ובמשרד הבריאות על מנת שחלק מ-600 התקנים האלה יהיו לעולים חדשים.

דוד ביטן: ואכן, ההחלטה הזאת התקבלה, ולכן לא רק שלא צריכים לפטר את ה-600 האלה, בגלל שצריכים אותם – וכפי שטוענת הממשלה בהארכת התוקף של תקנות הקורונה, הם מפחדים שיהיה מצב חירום; אז מה אתם עושים?

דוד ביטן: אתם מפטרים את הרופאים, ובעוד חודשיים-שלושה, חס וחלילה, יצטרכו לקבל אותם בחזרה.

דוד ביטן: אז צריך את המשרות האלה – שכבר ישאירו אותם.

דוד ביטן: הם כבר נקלטו בבתי החולים, הם כבר חלק מהמערכת, הם כבר עושים את העבודה שלהם.

דוד ביטן: אין שום טעם לעשות את זה.

דוד ביטן: אין לזה שום תכלית חברתית, לא כלכלית ולא בריאותית שקשורה לבתי החולים.

דוד ביטן: בעיה נוספת שיש בתחום הזה של העולים החדשים שמגיעים זה הנושא של התארים.

דוד ביטן: מה קורה עם התארים, אדוני היושב-ראש?

דוד ביטן: יש הרבה תארים שבישראל אין אבל במדינות אחרות במערב יש.

דוד ביטן: יש 50–55 תוארי דוקטור שבישראל לא מוכרים בכלל, ובצרפת ובארצות הברית, באנגליה, במקומות כאלה, הם כן מוכרים.

דוד ביטן: עולה חדש מגיע לישראל, יש לו דוקטורט בתחום מסוים, אפילו תחום רפואי, אבל בישראל הוא מוכר כתואר ראשון בלבד, אז כשהוא עובד בבית חולים ורוצה לקבל משכורת של דוקטור, הוא מקבל משכורת של תואר ראשון, ושוב פעם פוגעים בעולים החדשים.

דוד ביטן: אז אנחנו פוגעים בעלייה מצד אחד, ומצד שני, בגלל שהם עולים חדשים הם גם מוחלשים, ובמקום לתת להם עבודה ראויה לתואר שלהם ולמה שהם למדו בחוץ לארץ, הם מגיעים, עובדים בעבודה שהם למדו אבל לא מקבלים משכורת של דוקטור אלא של תואר ראשון.

דוד ביטן: פנינו בזמנו למשרד החינוך, שהוא קובע את ההתייחסות לתארים האלה.

דוד ביטן: התשובה שקיבלנו היא שהם לא יכולים לפתור את הבעיה.

דוד ביטן: אתה מבין?

יעקב מרגי: אם הם לא מקצועיים, והתואר לא – – –

דוד ביטן: לא, הם מקצועיים, אבל התואר הזה לא מוכר בהשכלה הגבוהה בישראל, ולכן – – –

יעקב מרגי: לא, אני אומר שזה שמעסיקים אותם, יש בזה צד חזירי.

יעקב מרגי: מצד אחד אתה מעסיק אותו, אתה מכיר במקצועיות שלו, אבל את השכר אתה לא משלם לו בהתאם.

דוד ביטן: נכון, אתה לא משלם.

דוד ביטן: במקום להרוויח 15,000 שקל, לפי דוקטור, הם מקבלים 6,000 שקל, לפי תואר ראשון.

דוד ביטן: זה גם יוצר מרמור בקרב העולים החדשים, ויותר מזה – הם לא רוצים לעלות לישראל.

דוד ביטן: מה יש להם לעלות לישראל אם פה לא מכירים בתואר הדוקטור שיש להם?

דוד ביטן: התשובה שקיבלנו ממשרד החינוך, ממי שאחראי לקביעת התארים, היא שאין להם ברירה, אין תארים כאלה במדינת ישראל.

דוד ביטן: אז אמרנו: תקימו ועדה, כמו שאתם אוהבים להקים, ותחליטו ש-50 התארים האלה הם תארים שמוכרים לצורך קבלת משכורת.

דוד ביטן: עזוב עכשיו את המועצה להשכלה גבוהה, שהיא יותר קשה, כאילו בישראל הם קבעו את כל התארים; אם לומדים בארצות הברית תואר כזה לדוקטורט, למה אי-אפשר לקבל בישראל את ההכרה באותו תואר?

דוד ביטן: אין שום בעיה, לפחות במשכורת.

דוד ביטן: זו מלחמה שצריכים לעשות אותה דרך ועדת העלייה והקליטה, על מנת שאותם מחזיקי תארים יוכרו ככאלה.

דוד ביטן: גם העלייה תהיה יותר גבוהה מהציבור הזה, ציבור המשכילים, וגם הם יהיו כדוקטורים במדינת ישראל.

דוד ביטן: אני מקווה שאנחנו נדע לעשות את המלחמה בקדנציה הזאת, כי זה אחד הדברים שבגלל התקופה הקצרה שלי כיושב-ראש ועדה לא הצלחתי לקדם; קידמתי הרבה דברים אחרים, אבל את זה לא הספקתי.

דוד ביטן: אני מקווה שעכשיו היושב-ראש החדש – אנחנו נעזור לו לבצע את הדברים האלה ושהנושאים האלה יקרו כדי שאנשים יקבלו את מה שמגיע להם.

דוד ביטן: אני מסכם בנושא הזה של הרופאים ושל התארים האקדמיים של הדוקטורט: גם לא צריך לפטר את 600 האנשים, גם יש בתוכם עולים חדשים שהתקבלו במסגרת המכסה המיוחדת, קרוב ל-75, וגם להכיר בתארים של הרופאים – הם לא רופאים, אבל הם דוקטור לכל מיני דברים, אני לא איכנס עכשיו לזה – על מנת שתהיה עלייה לישראל, עלייה מבורכת, וגם שיהיה שוויון.

יעקב מרגי: תודה.

דוד ביטן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה לחבר הכנסת ביטן.

יואל רזבוזוב: יו"ר הוועדה לשעבר עשה עבודה מצוינת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', ואחריו – חבר הכנסת ינון אזולאי.

יעקב מרגי: כמה זמן אתה רוצה?

בצלאל סמוטריץ': 50 דקות.

יעקב מרגי: עד 40 דקות.

בצלאל סמוטריץ': – – – זה מה שסוכם.

יעקב מרגי: אני שם 40 בינתיים.

יעקב מרגי: נבדוק זאת.

בצלאל סמוטריץ': בוקר טוב.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, גברתי המזכירה, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, ברשותכם, את הדקות הראשונות אני אקדיש לחוק המדובר, ואת יתר הזמן אנצל להשיב על שאלות הציבור, סוג של שעת שאלות ציבור שהתקבלו.

בצלאל סמוטריץ': קודם כול אני מודה גם לערוץ כנסת וגם לרדיו קול חי על שיתוף הפעולה.

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שכחברי כנסת אנחנו אמורים לתת דין וחשבון לציבור, ולכן אנחנו נשתדל להשיב על שאלות.

בצלאל סמוטריץ': כמה מילים קודם כול על חוק הביטוח הלאומי.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לפתוח במילה טובה לקואליציה – לשר האוצר וליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת אלכס קושניר.

בצלאל סמוטריץ': לפני יומיים קיימנו דיון בוועדה.

בצלאל סמוטריץ': לצערי הרב, הנוהג כאן בשבועות האחרונים הוא שאין טיפת ענייניות בצידה של הקואליציה, ודורסים ורבים.

בצלאל סמוטריץ': יושב-ראש ועדת הכספים נענה לבקשתי בבוקר הדיון, מייד בהתחלה, וניהלנו דיון ענייני, מקצועי, עם שיח, עם הקשבה – בתוך הוועדה, מחוץ לוועדה, בחדרים הסגורים מול אנשי משרד האוצר.

בצלאל סמוטריץ': שר האוצר נתן ליושב-ראש את הרוח הגבית, ובעבודה משותפת, קואליציה ואופוזיציה, הוכחנו שאפשר אחרת.

בצלאל סמוטריץ': החוק עבר פה אחד בוועדה, בלי פיליבסטר ובלי התשות הדדיות, ועם לא מעט תיקונים.

בצלאל סמוטריץ': אמנה ממש את מקצתם.

בצלאל סמוטריץ': דובר כבר הרבה על גילאי 67 פלוס, שלא היו בהצעה הממשלתית המקורית, והוספנו גם להם שלושה חודשים נוספים – במתווה פוחת, אבל את רוב התשלומים הם יקבלו, כדי לסייע להם בהשתלבות בשוק התעסוקה, מתוך הבנה שהם, כמו קבוצות אוכלוסייה נוספות, מתקשים בשגרה להשתלב בשוק התעסוקה.

בצלאל סמוטריץ': בוודאי שקשה להם יותר להשתלב במסגרת של משק במשבר שצועד את צעדיו הראשונים בהתאוששות, ולכן הם צריכים זמן יותר ארוך כדי להצליח להשתלב בשוק התעסוקה.

בצלאל סמוטריץ': כך גם נשים הרות ויולדות, שאומנם לא מקבלות הארכת חל"ת, אבל כן יצרנו תיקון, וכשהן יצאו לחופשת לידה דמי הלידה יחושבו על פי המשכורת הקודמת שהן קיבלו כשעבדו ולא על פי החל"ת, וזה פער של בערך 30%.

בצלאל סמוטריץ': גם הדבר הזה שווה כסף ויעזור להן לגשר על הפער.

בצלאל סמוטריץ': דיברה כאן קודם חברתי חברת הכנסת מיכל וולדיגר על סוגית בעלי המוגבלויות.

בצלאל סמוטריץ': אומנם הם לא נכנסו לחוק הזה, אבל כן היה סיכום עם משרד האוצר שדרך זרוע העבודה במשרד הכלכלה הם יקבלו עשרה חודשים של השתתפות של כ-20% בשכר למעסיקים שיעסיקו בעלי מוגבלויות, וכך גם – לבקשתו של חבר הכנסת ינון אזולאי – מבוגרים מגיל 40 שנושאים באחריות לשלושה תלויים, שלושה ילדים ומעלה.

בצלאל סמוטריץ': גם הם יקבלו עשרה חודשים השתתפות בשכר, כדי לתמרץ מעסיקים להעסיק דווקא את האוכלוסיות האלה, ששוב, מתקשות להשתלב בשוק התעסוקה.

בצלאל סמוטריץ': מדובר בהרבה מאוד כסף.

בצלאל סמוטריץ': אגב, עוד נקודה חשובה – בהצעה הממשלתית המקורית כל מי שקיבל חל"ת בתקופת הקורונה מכוח הוראת השעה המיוחדת שאפשרה את קיצור תקופת האכשרה לשישה חודשים לא היה אמור לקבל עכשיו בכלל את שלושת החודשים של הארכת החל"ת.

בצלאל סמוטריץ': גם אותם הכנסנו, אז גם האנשים האלה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, מדובר על כמעט 14,000 משפחות.

בצלאל סמוטריץ': שוב, אני מודה לקואליציה, מודה לאופוזיציה, ובעיקר אני חושב שאזרחי ישראל צריכים ללמוד מזה שכשיש נכונות, הקשבה ושיח מקצועי וענייני, ולא סתם רבים ומתכתשים במאבקי כוח בין קואליציה לאופוזיציה, אפשר בהחלט לנהל נכון את הבית הזה ולשרת את אזרחי ישראל, והלוואי שהקואליציה תתמיד.

בצלאל סמוטריץ': על כל פנים, אני מתחייב בשמי ובשם הסיעה שלי בציונות הדתית שככל שפני הקואליציה יהיו לשיתופי פעולה בדברים שבהם נסכים, אנחנו נשתף פעולה.

בצלאל סמוטריץ': איפה שנתווכח – נתווכח.

בצלאל סמוטריץ': אני עובר, כאמור, לענות על שאלות הציבור.

בצלאל סמוטריץ': שואל עידן מכפר סבא: יש הרבה אנשים שנופלים בין הכיסאות במתווה החל"ת.

בצלאל סמוטריץ': לא חוכמה להגיד שיש 130,000 משרות.

בצלאל סמוטריץ': מה לגבי התאמה בין המשרה לבין העובדים?

בצלאל סמוטריץ': עידן, אתה צודק מאוד.

בצלאל סמוטריץ': אלה היו דבריי בפתח הדיון באותה ישיבת ועדת הכספים המדוברת.

בצלאל סמוטריץ': ביקשתי לקבל ממשרד האוצר נתונים – ואגב, לא קיבלתי – פילוח של אותן 130,000 משרות, גם פילוח גיאוגרפי, גם פילוח לפי מקצועות, גם פילוח לפי רמות שכר.

בצלאל סמוטריץ': כדי לומר שיש לנו 200,000 ומשהו מובטלים, 130,000 משרות ועכשיו כל המובטלים יכולים להשתלב במשרות האלה, צריך לוודא שיש פה מתאם.

בצלאל סמוטריץ': במקומות שבהם אין מתאם, צריך לראות – – –

יעקב מרגי: ובוודאי לא יהיה מתאם.

בצלאל סמוטריץ': במקומות מסוימים כנראה יש מתאם ובמקומות אחרים אין מתאם, וכאשר אין מתאם, צריך לראות שהמדינה מייצרת את אותה חבילה מושלמת.

בצלאל סמוטריץ': הגדרתי את זה קצת כמו בביולוגיה: כשאתה רוצה לחבר בין שתי מולקולות, לפעמים אתה צריך לקחת אנזים שיזרז לך את החיבור.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו היצע ויש לנו ביקוש, וצריך לראות שאם הם מתכתבים – בחלק מהמקרים, כנראה, כמו בביולוגיה, יהיו מפגשים אקראיים וטבעיים בין מולקולות, אבל בחלק מהמקרים לא תהיה השתלבות.

בצלאל סמוטריץ': זה לא נכנס לחוק הנוכחי.

בצלאל סמוטריץ': משרד האוצר הבטיח שיש תוכנית מאוד מאוד מסודרת להשמה, לוואוצ'רים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו כמובן נצטרך לעקוב אחרי הדבר הזה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לומר עוד מילה בהקשר הזה: יש אוכלוסיות שעדיין לא קיבלו מענה, כמו מורי תל"ן – אתה ודאי מכיר את זה, אדוני היושב-ראש – כמו מפוטרי הקיץ, שבכל שנה מפטרים אותם.

בצלאל סמוטריץ': זה עצמו סוג של עבדות מודרנית, ולדעתי צריך לטפל בזה.

בצלאל סמוטריץ': הם עובדים שמונה–עשרה חודשים, ומפטרים אותם בקיץ.

בצלאל סמוטריץ': בכל שנה בקיץ הם מקבלים חל"ת.

בצלאל סמוטריץ': הם ניצלו את הזכות שלהם לחל"ת בתקופת הקורונה, והם נופלים עכשיו בין הכיסאות.

בצלאל סמוטריץ': על הסוגיה של מורי דרך – בכלל, המושג הזה של תיירות חוץ שבנויה על תיירים שלא נכנסים – יהיה דיון.

יעקב מרגי: סוכני הנסיעות.

בצלאל סמוטריץ': בשבוע הבא יהיה דיון מעקב על סוגיית עולם התיירות, מתוך התחייבות של משרד האוצר עד השבוע הבא לגבש מתווה עם משרד התיירות – ואני מאוד מקווה שאכן יציגו מתווה טוב, שייתן מענה, גם אם לא מושלם, לפחות חלקי.

בצלאל סמוטריץ': דיברתי בלילה הארוך עם יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת קושניר.

בצלאל סמוטריץ': הוא הבטיח שיכנס דיון גם על כל יתר הקבוצות שנפלו בין הכיסאות, וננסה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא יודעים להבטיח, אבל ללכת למפוטרי קיץ, שגם ככה בדרך כלל נמצאים במקצועות הפחות-מכניסים, ולשלוח אותם עכשיו לשלושה חודשים, ובהם חודש חגים, בלי שום הכנסה, בעיניי זה דבר שהוא לא מתקבל על הדעת.

בצלאל סמוטריץ': הם בוודאי יצטרכו לקבל איזשהו מענה; זה יכול להיות מענק, זה יכול להיות מענה אחר.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו אחריות לאנשים האלה.

בצלאל סמוטריץ': שירי מהשרון שואלת: איך הממשלה הנוכחית עם רע"מ תתמודד עם הסלמה פוטנציאלית מצפון או מדרום?

בצלאל סמוטריץ': תראי, שירי, זה אחד החששות הכבדים.

בצלאל סמוטריץ': אני, כידוע, זעקתי מרה והתנגדתי לביסוס כל ממשלה, כל קואליציה, על תומכי טרור אנטי-ציונים, שרוצים אחרת ממה שאנחנו רוצים למדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': צריך לזכור: הציבור היהודי במדינת ישראל מימין ומשמאל בסך הכול חותר לאותה מטרה – הוא רוצה את מדינת ישראל, המדינה היהודית והדמוקרטית, חזקה, איתנה, מתפתחת.

בצלאל סמוטריץ': יש בינינו ויכוחים מה יקדם את התהליך הזה ומה יסיג אותו לאחור.

בצלאל סמוטריץ': הבעיה עם מפלגת רע"מ, כמו עם המשותפת, היא שהם חותרים לכיוון הפוך.

בצלאל סמוטריץ': גם אם הם עוטפים את זה במתק שפתיים ובאצטלה של כביכול רק רוצים השתלבות אזרחית; אגב, מי שרוצה השתלבות אזרחית – בואו נראה את רע"מ תומכת בשירות לאומי חובה לערביי ישראל.

בצלאל סמוטריץ': השתלבות היא לא רק בצד המקבל, היא צריכה להיות גם בצד הנותן.

בצלאל סמוטריץ': אבל הם לא רוצים את זה.

בצלאל סמוטריץ': באמת, באמת, באמת, הם כופרים בזכות קיומה של ישראל כמדינה יהודית.

בצלאל סמוטריץ': הם חותרים תחת הבסיס הכי קיומי של הזכות שלנו כאן, בארץ ישראל.

בצלאל סמוטריץ': השיטה – מי שעוקב אחרי תנועת האחים המוסלמים, התנועה האסלאמית, במשך הרבה מאוד שנים, מאז 1924, כשהיא הוקמה באיסמעיליה במצרים, רואה שהשיטות מתחלפות, מתק השפתיים מתחלף, אבל המטרה היא אותה מטרה: רע"מ רוצה להתחזק ברחוב הערבי, בדיוק כפי שהיא עשתה בעזה.

בצלאל סמוטריץ': אני מזכיר: חמאס הוא המשך של התנועה האסלאמית.

בצלאל סמוטריץ': בשנות השבעים היא הוקמה בעזה.

בצלאל סמוטריץ': מדינת ישראל עודדה אותה, עזרה לה, תקצבה אותה כקונטרה לאש"ף, שאז היה ארגון טרור, ובשנות השמונים היא הפכה לארגון הטרור חמאס.

בצלאל סמוטריץ': קצת אחר כך הם השתלטו על רצועת עזה, ואת פירות הבאושים של זה אנחנו אוכלים עד היום.

בצלאל סמוטריץ': אני חושש מאוד שהממשלה הזו – ואגב, לא אני אומר את זה; בנט כתב את זה לפני שהיה ראש ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': כשהוא ביקש לתקוף את נתניהו, כשהיו כל מיני שמועות שהוא רוצה להקים ממשלה עם רע"מ, הוא הסביר כשר ביטחון לשעבר כמה לא יהיה אפשר לקבל החלטות ביטחוניות לגופו של עניין, כי תמיד ראש הממשלה יחשוב, במודע או בתת-מודע, שאם הוא הולך להסלמה ביטחונית, הממשלה שלו עלולה ליפול, מכיוון שרע"מ תצא החוצה.

בצלאל סמוטריץ': זה משפיע על שיקול הדעת, זה מטריד מאוד, וזה בעיניי אחד החטאים הכי הכי קשים – להפוך את מדינת ישראל לבת ערובה ולנתונה לסחיטה של פרוטקשן במטבע לאומי קשה.

בצלאל סמוטריץ': זה מסוכן וחסר אחריות.

בצלאל סמוטריץ': הדוגמה הפשוטה היא עכשיו: חוק האזרחות – קואליציה שלא מסוגלת לגבש לעצמה רוב לחוק כל כך טריוויאלי, שהוא גם חשוב ביטחונית, הוא גם חשוב דמוגרפית לשמירת הרוב היהודי במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': היו בימין מי שתקפו אותי על שאני סירבתי לממשלה כביכול שלנו שתישען על רע"מ.

בצלאל סמוטריץ': האמת היא שרובם התפכחו בפרעות של ערביי ישראל לפני חודשיים ובהתייצבות של רוב ככל חברי הכנסת הערבים לצידם של הטרוריסטים הפורעים הערבים, שביצעו לינצ'ים ושרפו והשחיתו ופגעו בצורה לאומנית מאוד מאוד קשה, כמובן – אני מזכיר לכם – במבצע שומר החומות, תוך הזדהות עם ארגון חמאס, ארגון טרור שקורא להשמדתה של מדינת ישראל; גרורה של איראן, שפועלת להשיג עכשיו נשק גרעיני כדי להשמיד את מדינת ישראל, ולא מסתירה את כוונותיה.

בצלאל סמוטריץ': אז רובם התפכחו אז, ואני חושב שמי שעדיין לא התפכח צריך להתפכח עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': תחשבו לאן היינו מוליכים את חרפתנו לו, חלילה, היינו בממשלת ימין, so called, ולא היינו מסוגלים היום לגייס רוב בקואליציה כדי להעביר את חוק האזרחות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו כמובן כאופוזיציה אחראית – אני מזכיר – הצענו לקואליציה שיתוף פעולה.

בצלאל סמוטריץ': אמרנו להם: בואו נעביר את הארכת הוראת השעה בחודשיים, ונעביר במקביל את חוק-יסוד: ההגירה בקריאה טרומית, נקים צוות משותף, נגיע להסכמות ונפתור את הבעיה הזאת אחת ולתמיד בצורה טובה, ולא במסננת שיש בה יותר חורים מגבינה – אותה גבינה שווייצרית של הוראת השעה שפורסמה כבר בהוראת בג"ץ והיועצים המשפטיים שוב ושוב ושוב.

בצלאל סמוטריץ': נכון לרגע זה, הקואליציה עדיין לא נענתה להצעתנו.

בצלאל סמוטריץ': אם היא תיענה, אנחנו שמים את הפוליטיקה בצד, ובדיוק כמו בחוק הזה, את האחריות הלאומית נשים בראש סולם העדיפויות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נשמח לשתף פעולה עם הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו כמובן לא נהיה סותמי החורים שלה רק כדי לשמור על שרידותה הפוליטית, כי פוליטית תפקידנו להפיל אותה.

בצלאל סמוטריץ': מהותית, אם רוצים לעשות מה שטוב לישראל, בואו נעביר את חוק-יסוד: ההגירה.

בצלאל סמוטריץ': אם רוצים להתעסק בפוליטיקה, תעשו את זה בעצמכם.

בצלאל סמוטריץ': לא נציל אתכם מעצמכם.

בצלאל סמוטריץ': יעקב מדימונה שואל: מהם המאמצים למיגור הפשיעה הבדואית בדרום ולהסדרת הכפרים באזור?

בצלאל סמוטריץ': גם כאן אני חושש מאוד.

בצלאל סמוטריץ': בהסכמים הקואליציוניים שנחתמו עם רע"מ, למעשה הממשלה הזו מכרה את הנגב לבדואים.

בצלאל סמוטריץ': כזכור, אני הקמתי את תנועת רגבים וניהלתי את הפעילות שלה במשך הרבה מאוד שנים.

בצלאל סמוטריץ': רגבים פרסמה גרסה ראשונה בתקופתי, ואחר כך גרסה משודרגת, אחרי שאני כבר נכנסתי לכנסת – מבחן הנגב, תוכנית כוללת להסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב, שמסתכלת על הצד האזרחי ונותנת מענה אזרחי טוב, אבל מביאה בחשבון את האינטרסים הציוניים, הלאומיים וההתיישבותיים שלנו בנגב.

בצלאל סמוטריץ': אני מזכיר את בן-גוריון: "בנגב ייבחן העם בישראל".

בצלאל סמוטריץ': המציאות הנוכחית, שבה הבדואים משתלטים על כל המשולש הזה של באר שבע-דימונה-ערד, היא בלתי נסבלת.

בצלאל סמוטריץ': מי שנוסע בכבישים האלה רואה שהדבר הזה לא יכול להימשך.

בצלאל סמוטריץ': יש אפשרות להסדיר את ההתיישבות הבדואית בנגב במנותק לחלוטין מסוגיית תביעות הבעלות.

בצלאל סמוטריץ': אפשר וצריך לעשות את זה.

בצלאל סמוטריץ': זה דורש אומץ.

בצלאל סמוטריץ': לצערי הרב, הממשלה הזו כנראה לא תעשה את זה.

בצלאל סמוטריץ': שוב, בהסכמים הקואליציוניים יש התחייבות של הממשלה להלבין – אין דרך אחרת לומר את זה – את ההשתלטות הבלתי-חוקית הקיימת בהיקפים סיטונאיים.

בצלאל סמוטריץ': זה יפגע באינטרסים של הנגב וזה יפגע בתושבי הנגב.

בצלאל סמוטריץ': בנגב גרים – בבאר שבע, נדמה לי – אני לא זוכר בעל פה, אל תתפסו אותי במילה – יותר מ-220,000 תושבים על – לא זוכר.

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שביישוב בדואי אחד שמתוכנן עכשיו להסדיר, יש יותר שטח מכל מה שיש בבאר שבע ל-200,000 תושבים.

בצלאל סמוטריץ': אתה, אדוני, תושב הדרום – לך, לדימונה, לערד, המציאות הזאת היא בלתי נסבלת.

בצלאל סמוטריץ': אגב, כשיש הפקרות ואין שלטון חוק בהקשרי תכנון ובנייה והשתלטות על קרקע, אז גם יש הפקרות בגביית דמי חסות, ויש הפקרות בהברחות של סמים וזנות וסחר בנשים, ויש הפקרות בנהיגה עבריינית בכבישים, ויש אחר כך זריקות אבנים והקצנה לאומנית.

בצלאל סמוטריץ': שוב, ראינו את זה בכבישי הנגב בתקופת מבצע שומר החומות.

בצלאל סמוטריץ': המדינה לא נמצאת היום בנגב.

בצלאל סמוטריץ': זה סוג של מדינה בתוך מדינה, והראשונים לסבול מזה הם תושבי הדרום – ירוחם, דימונה, מצפה רמון, ערד, באר שבע.

בצלאל סמוטריץ': כמובן שהיישובים והמושבים והקיבוצים באזור הם הראשונים לסבול מזה.

בצלאל סמוטריץ': ויש תוכנית.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לכם באחריות שבתוך שנתיים-שלוש אפשר להחזיר את המשילות ואת הריבונות, להחזיר את החוק והסדר.

בצלאל סמוטריץ': זו רק שאלה של החלטה.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, לצערי הרב, הממשלה הזו הולכת כנראה לכיוון ההפוך לחלוטין – שוב, כי השרידות הפוליטית שלה תלויה ברע"מ.

בצלאל סמוטריץ': לרע"מ יש, כידוע, מחויבות גדולה מאוד לפזורה הבדואית.

בצלאל סמוטריץ': הם קיבלו משם הרבה מאוד קולות.

בצלאל סמוטריץ': יש להם חבר כנסת מהפזורה הבדואית.

בצלאל סמוטריץ': ולכן החשש הגדול שלי הוא שהממשלה הזאת תמכור, כמו הרבה מאוד אינטרסים לאומיים אחרים, גם את הנגב כדי לשמור על השרידות הקואליציונית שלה.

בצלאל סמוטריץ': אוריה יוגב – אוריה, ברשותך, זו השאלה הפוליטית האחרונה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה אחר כך לעבור לשאלות בתחומים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': אוריה יוגב מירושלים שואלת – או שואל, אני לא יודע, סליחה: מה הנזק האסטרטגי של הממשלה הנוכחית?

בצלאל סמוטריץ': אני הגדרתי בקצירת האומר נזקים אסטרטגיים בשלושה מישורים.

בצלאל סמוטריץ': הראשון – דיברנו עליו עכשיו בהרחבה: לבסס ממשלה על תומכי טרור אנטי-ציוניים, להפוך את המדינה לתלויה בהם, לשלם להם מחירים כבדים.

בצלאל סמוטריץ': זה נזק אסטרטגי.

בצלאל סמוטריץ': התוצאה שלו גם עלולה להיות, חס וחלילה, גידול משמעותי מאוד בשיעור ההצבעה במגזר הערבי, ואחר כך חבירה של הערבים לשמאל, ואז ממשלת שמאל על מלא למשך הרבה מאוד שנים.

בצלאל סמוטריץ': כמעט הייתי אומר שזה סוף המדינה היהודית, גם בהקשרי הזהות, גם בהקשרי הרוב היהודי.

בצלאל סמוטריץ': לצערי הרב, השמאל, בחלקו – לא בכולו, צריך לומר את האמת – בחלקו הגדול נמצא כבר במרחבים פוסט-ציוניים של מדינת כל אזרחיה בשם כל מיני ערכים לכאורה אנושיים ואוניברסליים.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אתם יודעים את הנוסחה הפשוטה: אם רוצים שמדינת ישראל תישאר דמוקרטית, היא חייבת להישאר גם יהודית.

בצלאל סמוטריץ': אם היא לא תהיה יהודית, היא לא תהיה דמוקרטית – עיינו ערך כל מדינות ערב מסביב, שהן ודמוקרטיה הם שני קווים מקבילים שלעולם לא נפגשים.

בצלאל סמוטריץ': זה נזק אסטרטגי ראשון.

בצלאל סמוטריץ': הנזק השני נמצא בתחום פירוק המחנה הלאומי.

בצלאל סמוטריץ': רוב העם בישראל נמצא בימין או במחנה הלאומי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא מצליחים להקים ממשלה לשנתיים בגלל כל מיני קונסטלציות אישיות, יריבויות, עלבונות, פגיעות, אנשים ששמו את האינטרס הפוליטי ואת האמביציות האישיות לפני הערכים וטובת מדינת ישראל, אבל הרוב נמצא בימין.

בצלאל סמוטריץ': פירוק המחנה הלאומי הוא נזק אסטרטגי.

בצלאל סמוטריץ': חס וחלילה, אם המחנה הלאומי יתפרק, יכולה החברה הישראלית להתגבש בכל מיני תצורות חלופיות שיגרמו נזק אדיר גם לערכים הלאומיים הציוניים ההתיישבותיים של הימין; גם לערכים – כמובן, לתיקון מערכת המשפט, לכל הכלים שנדרשים כדי שהימין יוכל לממש את מדיניותו באופן אמיתי.

בצלאל סמוטריץ': זה נזק מאוד גדול לזהות היהודית של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שהתפקיד שלנו זה להבהיר שבנט וסער לא פירקו את המחנה הלאומי, הם פשוט ערקו מהמחנה הלאומי לשמאל.

בצלאל סמוטריץ': תראו, בדיוק כמו שכשאריק שרון גירש את היהודים, את המתיישבים, מגוש קטיף וצפון השומרון, הוא לא הפך גירוש והריסת יישובים ללגיטימי בימין – הוא פשוט הוציא את עצמו מחוץ לימין – כך גם בנט וסער.

בצלאל סמוטריץ': הם לא הפכו הקמת ממשלת שמאל עם תומכי טרור למשהו לגיטימי בימין, הם פשוט ערקו.

בצלאל סמוטריץ': המחנה הלאומי נשאר, ואני אומר לכם, חבריי, יש לנו אחריות אדירה לדבר הזה.

בצלאל סמוטריץ': מותר לנו להתווכח בינינו; אסור לנו לקרוע את החבל, אסור לנו להתעסק עכשיו בהאשמות הדדיות, אסור לנו – ואני שומע כל מיני קולות שמנסים עכשיו לסכסך בין המתיישבים לבין הפריפריה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, מותר לנו גם לשמוע קצת ביקורות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו הרי רוצים לחזור לשלטון.

בצלאל סמוטריץ': מותר גם לשמוע ביקורת, לא להוציא מחוץ למחנה כל מי שקצת לא מיישר קו.

בצלאל סמוטריץ': כן, מותר לנו להיות אחראים, מותר לנו להקשיב לביקורת, מותר לנו ללמוד ולהשתפר ולקנות מחדש את אמון הציבור כדי לחזור לשלטון.

בצלאל סמוטריץ': שוב, זה קיים היום באופוזיציה – ברוך השם, אנחנו עובדים מצוין עם המפלגות החרדיות, הליכוד, הציונות הדתית, משתפים פעולה.

בצלאל סמוטריץ': זה מסר ציבורי מאוד חשוב.

בצלאל סמוטריץ': נרים את הרוח.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו דרך וערכים וחזון.

בצלאל סמוטריץ': גנבו לנו כרגע את הבחירות, כשבנט גנב קולות מימין ולקח אותם לשמאל, אבל עדיין הציבור הימני הוא רוב במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': נעבור נכון ונשמור על האחדות, ובעזרת השם נצליח לחזור מהר להנהיג את מדינת ישראל על פי ערכינו ואמונתנו.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה נזק אדיר שבנט יצר בפירוק המחנה הלאומי.

בצלאל סמוטריץ': הנזק השלישי, האסטרטגי, הוא במישור הדמוקרטי.

בצלאל סמוטריץ': הניתוק הזה הוא פער שבלתי ניתן לגשר עליו, בין הכוח הפוליטי שיש למפלגה באופן אמיתי, הגיבוי הציבורי שהיא מקבלת, לבין הכוח השלטוני שמופקד בידיה.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא נורמלי.

בצלאל סמוטריץ': זה המושג של ראש ממשלה עם שישה מנדטים.

בצלאל סמוטריץ': תוסיפו לזה את אובדן האמון.

בצלאל סמוטריץ': כשאתה מקים ממשלה שכל-כולה רמייה, הונאה ושקרים, מי יכול אחר כך לתת אמון במערכת הפוליטית?

בצלאל סמוטריץ': אלה נזקים ארוכי טווח שאנחנו נצטרך לעבוד מאוד מאוד קשה לתקן אותם, להחזיר את הנורמליות, כן?

בצלאל סמוטריץ': מפלגה צריכה לקבל את הכוח השלטוני פחות או יותר לפי הפרופורציות של כמה כוח ציבורי עומד מאחוריה.

בצלאל סמוטריץ': מחר בבוקר תהיה פה איזה סיעת יחיד, יבוא חבר כנסת בודד שבלעדיו אין ממשלה, יגיד: אני רוצה להיות ראש ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': הדבר הזה הוא בלתי מתקבל על הדעת.

בצלאל סמוטריץ': זה ברור לכם – בנט לא באמת ראש ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': הוא סוג של בובה על חוטים.

בצלאל סמוטריץ': יש רוב שמאלי קיצוני, כמעט הייתי אומר אנטי-ציוני, בוודאי תומכי טרור שנמצאים בממשלה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': בנט יושב על טייטל של ראש ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': בסופו של דבר לאורך זמן בוודאי שהרוב בתוך הממשלה, הרוב בתוך הקבינט, ינהל את המהלכים, ישלוט בבנט.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו כבר רואים לדבר הזה לא מעט סימנים.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה לא עובד כי זה באמת לא יכול לעבוד, כי מה לעשות, ראש ממשלה עם שישה מנדטים – אין לו הלגיטימציה הציבורית למשול, ולכן שותפיו אומרים לו: הלו, חביבי, דע את מקומך, אתה בסך הכול שישה מנדטים, אנחנו הרבה יותר, תתחשב בנו.

בצלאל סמוטריץ': זה נזק גדול.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו את שלושת הנזקים האלה נצטרך כמובן לתקן, בעזרת השם.

בצלאל סמוטריץ': התמנון האיטר שואל בטוויטר: האם בנט שיקר ביודעין לאורך הקמפיין כחלק ממזימה מתוכננת מראש, או שהוא נאלץ בדיעבד להפר את הבטחת הבחירות?

בצלאל סמוטריץ': טוב, האמת שאמרתי שאני לא רוצה לעסוק בשאלות פוליטיות, חברים.

בצלאל סמוטריץ': בפייסבוק ובטוויטר תעלו לי קצת שאלות גם בנושאים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה פשוט: אני נפרדתי מנפתלי בנט עוד לפני הבחירות מכיוון שידעתי לשם הוא הולך.

בצלאל סמוטריץ': היו לי אין-ספור שיחות איתו, והבנתי שהוא סימן יעד להיות ראש ממשלה בכל מחיר, להדיח את נתניהו.

בצלאל סמוטריץ': היה ברור שהוא צריך לעשות את זה עם השמאל.

בצלאל סמוטריץ': הוא אמר את זה.

בצלאל סמוטריץ': הוא אפילו לא הסכים להתחייב שתומכי טרור נמצאים מחוץ לתחום.

בצלאל סמוטריץ': על הרקע הזה עזבתי אותו.

בצלאל סמוטריץ': בכל מערכת הבחירות אמרתי את זה לציבור.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי: חברים, מי שרוצה ימין, שיצביע לנו.

בצלאל סמוטריץ': נפתלי הולך לקחת את הקולות שלכם לשמאל.

בצלאל סמוטריץ': לא האמינו לי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עשינו סקר שלושה ימים לפני הבחירות, ראינו ש-70% ממצביעי ימינה משוכנעים שנפתלי בנט משחק משחק פוליטי.

בצלאל סמוטריץ': אומרים לי להאט; אני אשתדל.

בצלאל סמוטריץ': 70% ממצביעי ימינה, מאלה שאמרו שבכוונתם להצביע לבנט בבחירות, אמרו שהם עושים את זה כיוון שהם מאמינים שהוא רק משחק איזה משחק פוליטי, סוג של פוקר, כדי למקסם את הכוח שלו אחרי הבחירות, אבל בטוח שהוא הולך עם נתניהו והליכוד.

בצלאל סמוטריץ': לא האמינו לקמפיין שלנו.

בצלאל סמוטריץ': גם לאורך כל החודשיים של המאמצים להקמת ממשלה היו לנו יותר מאפשרות אחת – –

יעקב מרגי: הוא העביר הילוך עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': – – הייתה לנו יותר מהזדמנות אחת ויותר מאפשרות אחת להקים ממשלת ימין.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר את זה באחריות – הייתי בחדרים הסגורים, היו כבר טיוטות הסכמים.

בצלאל סמוטריץ': בנט, ביודעין ובידיים, טרפד את המאמצים האלה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, הכול היה מתוכנן מראש, עוד לפני הבחירות, מול סער.

בצלאל סמוטריץ': אני מזכיר לכם, הוא חתם איתו על הסכם עודפים.

בצלאל סמוטריץ': מול לפיד, הכול היה סוג של איזו הונאה.

בצלאל סמוטריץ': הוא אמר לנתניהו: יש לך את האצבעות שלי, ובפועל תחזק כל הזמן את ממשלת השינוי – כך הם קוראים לזה – ממשלת השמאל.

בצלאל סמוטריץ': לצערי, הכול היה תרגיל הונאה גדול.

בצלאל סמוטריץ': כפי שאמרתי, הנזק האסטרטגי, מעבר לממשלה הרעה הזאת על כל תחלואיה, זה אובדן האמון של הציבור.

בצלאל סמוטריץ': למה שאדם יצא לאדם בבוקר ביום בבחירות וילך לקלפי להצביע אם אין משמעות בעצם לבחירה שלו, כי למוחרת הפוליטיקאי שקיבל את קולו – אגב, התחיל בזה אריק שרון, כמובן, שעלה לשלטון על סיסמת בחירות של "דין נצרים כדין תל אביב" מול עמרם מצנע, ורגע אחר כך התהפך וגירש את כל המתיישבים מגוש קטיף.

בצלאל סמוטריץ': שואל צבי טסלר: האם אתה עדיין מצליח להתמיד עם החברותא עם אביך?

בצלאל סמוטריץ': אז האמת, צבי, אני מוכרח לומר שאני קצת מפשל בעניין הזה בתקופה האחרונה.

בצלאל סמוטריץ': הקפדתי על זה במשך הרבה מאוד שנים.

בצלאל סמוטריץ': אני קצת מפשל בזה ולא עושה את זה בקביעות – שילוב של מאמצי הבחירות לבין הזמנים וקורונה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא תירוץ.

בצלאל סמוטריץ': אני מקבל על עצמי בלי נדר כאן מעל הדוכן לחזור ללימוד החברותא.

בצלאל סמוטריץ': אגב, זה שבוע אחד עם אבי מורי בישיבת קריית ארבע ושבוע אחד עם ילדיי.

בצלאל סמוטריץ': חשוב גם להטעין את המצברים הרוחניים בלימוד תורה, חשוב הקשר הבין-דורי ביני לבין אבי מורי, ביני לבין ילדיי, וגם זמן האיכות המשפחתי חשוב.

בצלאל סמוטריץ': בלי נדר ובעזרת השם נשתדל לתקן.

בצלאל סמוטריץ': שלום פרידמן מקדומים כותב – שלום פרידמן: האם לא כדאי להיכנס לממשלה במקום רע"מ?

בצלאל סמוטריץ': תראה, שלום, אמרתי את זה, ועכשיו אני אסדר את זה טיפה ב-Brief: היו לי שני לאווים לכל אורך הדרך: לא לממשלה שנשענת על תומכי טרור אנטי-ציוניים, אבל גם לא לפירוק המחנה הלאומי.

בצלאל סמוטריץ': אני לא איכנס לממשלה הזאת בשום פנים ואופן, מכיוון שאני שומר על אחדות המחנה הלאומי.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי, הוא רוב העם.

בצלאל סמוטריץ': אם אנחנו נשמור עליו מאוחד, הוא יחזור להוביל את מדינת ישראל, בעזרת השם, מהר מאוד, להרבה מאוד שנים קדימה.

בצלאל סמוטריץ': אני גם לא איכנס לממשלה שנשענת על הכנפיים הכי שמאליות של הכנסת הזאת.

בצלאל סמוטריץ': תראו את ההסכמים הקואליציוניים – הרי הם נוראים ואיומים בתחומי הזהות היהודית, הדת והמדינה ונוראים ואיומים בתחומי ההתיישבות.

בצלאל סמוטריץ': הממשלה הזאת נותנת חסינות טוטלית לאקטיביזם השיפוטי על סטרואידים שיש היום במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': בג"ץ והיועצים המשפטיים קיבלו כאן חסינות, ולצערי הרב אנחנו נראה את התעוזה שלהם הולכת וגוברת.

בצלאל סמוטריץ': זאת ממשלה רעה שצריך להפיל, חס וחלילה לא להצטרף אליה.

בצלאל סמוטריץ': מה עם עוד שאלות, חבריי?

בצלאל סמוטריץ': אה, עופר שרעבי שואל: מדוע מדירים ילדים דתיים מכדורגל, היות שכל המשחקים בשבת?

בצלאל סמוטריץ': עופר, אין לך מושג כמה אתה צודק.

בצלאל סמוטריץ': יש כאן הדרה של הילדים ושל השחקנים, ויש כאן הדרה של הצופים.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך באחריות, אחרי שלמדתי את הסוגיה הזו לעומק כבר לפני שנתיים: אין בעיה להזיז את המשחקים משבת.

בצלאל סמוטריץ': אני מזכיר: בעבר גם משחקי כדורסל נערכו בשבת, והם עברו ליום חול.

בצלאל סמוטריץ': השמיים לא נפלו.

בצלאל סמוטריץ': גם ההכנסות מפרסומות ומכרטיסים לא נפלו.

בצלאל סמוטריץ': להפך, יהיו כנראה יותר צופים, הרייטינג יעלה, ההכנסות יעלו.

בצלאל סמוטריץ': זו שאלה שהיא בעיקרה טכנית, שנוגעת לזכויות השידור.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שעם רצון טוב – אני בזמנו פניתי למירי רגב, כשהייתה שרת התרבות, ונעשתה קצת עבודה, ואת חלק מהמשחקים הצליחו להזיז.

בצלאל סמוטריץ': זה רחוק מלהיות משביע רצון.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לכם שבשיח בין בעלי זכויות השידור להתאחדות ולממשלה – ואם הממשלה תצטרך להכניס יד לכיס ולשים כמה גרושים בעניין הזה לא קרה שום דבר – אפשר וחובה להעביר את המשחקים ליום חול.

בצלאל סמוטריץ': זה נכון, אגב, בהקשרי הזהות של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מדינה יהודית.

בצלאל סמוטריץ': שבת – לפחות נדמה לי, לפחות בפרהסיה – היא נדבך יסודי בזהות היהודית של המדינה, ולא פחות מזה, כן, הפגיעה בחופש העיסוק של שחקנים, ילדים, נוער, מבוגרים שרוצים לשחק וזה נמנע מהם, והפגיעה ביכולת של המון אנשים שרוצים לשמור שבת.

בצלאל סמוטריץ': אגב, לא מדובר רק באנשים דתיים; מדובר בהמון המון ציבור ישראלי מסורתי גדול, ששומר שבת ולא רוצה לחלל אותה, והוא צריך לבחור לפעמים בין לא לחלל אותה לבין לצפות במשחק כדורגל.

בצלאל סמוטריץ': לפעמים הוא הולך לכיוון הכדורגל.

בצלאל סמוטריץ': זו טעות ושגיאה עצומה, וצריך לתקן אותה.

בצלאל סמוטריץ': אלחנן מבית שמש שואל: האם אתה מאמין שההסכם עם תושבי אביתר יקוים בממשלה הזו?

בצלאל סמוטריץ': אלחנן, בוא קודם כול נחזור לנקודת הבסיס: אביתר לא היה צריך להיות מפונה.

בצלאל סמוטריץ': נקודה.

בצלאל סמוטריץ': חוץ מזה שזו תשובה ציונית נכונה וצודקת לטרור שמופעל נגדנו חוץ מזה שהיא יושבת בצומת אסטרטגי ביטחוני חשוב, חוץ מזה שזאת מצוות יישוב הארץ, האפליה כאן זועקת לשמיים: ח'אן אל-אחמר לא פונה, ויש מאות ח'אנים אל-אחמרים ביהודה ושומרון שנבנים ולא מפונים.

בצלאל סמוטריץ': סביב אביתר יש היום, היום – לכו תראו – מערבלי בטון ומשאבות, עשרות ומאות בתים לא חוקיים שנבנים.

בצלאל סמוטריץ': יש צביעות מקוממת במי שנושא את שמו של שלטון החוק לשווא.

בצלאל סמוטריץ': רק כשמדובר על יהודים: אתם לא חוקיים, בואו נפנה אתכם.

בצלאל סמוטריץ': אני פה מאוכזב מאוד מבני גנץ, שפוליטית הלך לאיזושהי תמונת ניצחון:

בצלאל סמוטריץ': אני אראה למתנחלים מה זה ואני אפנה אותם, שוב, בלחץ הכנף השמאלית של הממשלה הזאת, שדי ברור שמנהלת אותה.

בצלאל סמוטריץ': בעניין הזה המתיישבים עמדו בפני דילמה בלתי אפשרית – לבחור בין מלחמה לחרפה, פינוי שבעקבותיו הרס או לנסות לתת אמון בממשלה.

בצלאל סמוטריץ': הממשלה, לצערי, בתחילת הדרך הציגה הסכם סביר יותר, חזרה בה, דיללה את ההסכם, וההסכם כפי שראיתי שנחתם בלילה הוא הסכם דו-לשוני, דו-משמעי, זאת אומרת, אם ירצו לקיים אותו, אפשר לקיים אותו; אם ירצו לחפש פרצות ולהתחמק מלקיים אותו, גם אפשר, לפי הניסוחים המשפטיים העמומים שיש בו.

בצלאל סמוטריץ': בסוף זה תלוי ברצון הטוב של הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': לומר שיש לי אמון בממשלה – אני לא רוצה לשקר, אני לא יכול לומר.

בצלאל סמוטריץ': לומר שאני לא מתפלל שההסכם יקוים?

בצלאל סמוטריץ': אני מתפלל בכל מאודי שהוא יקוים.

בצלאל סמוטריץ': אני מתחייב, בלי נדר ובעזרת השם, מתפקידי כאן כחבר כנסת וכראש מפלגת הציונות הדתית, לעמוד על המשמר, להיאבק, ללוות את המתיישבים לכל אורך הדרך ולעשות הכול כדי שההסכם ימומש והנוכחות היהודית תחזור אל היישוב הזה.

בצלאל סמוטריץ': גם אם זה ייקח עכשיו כמה חודשים, יהיה יישוב גדול, מבוסס, מפותח ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': בניה ברטמן שואל: מה קורה עם הרחבת כביש 60?

בצלאל סמוטריץ': יש פקקים איומים.

בצלאל סמוטריץ': בניה, אתה צודק מאוד.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לספר לך חוויה שהייתה לי כשנכנסתי להיות שר תחבורה.

בצלאל סמוטריץ': מי שיודע איך זה עובד – יש תוכניות חומש, אז היו קצת למעלה מ-40 מיליארד שקלים בשנה לתשתיות, לפיתוח כבישים, גשרים, מסילות רכבת וכו'.

בצלאל סמוטריץ': אני נכנס למשרד, ואני רואה שיהודה ושומרון בכלל לא נמצאת שם.

בצלאל סמוטריץ': יש איזושהי חבילת פרמטרים, קריטריונים, שמדרגת סדרי עדיפויות של הפרויקטים – לפי עומסים, לפי תאונות, לפי בטיחות, לפי צפי ביקושים עתידיים בכפוף לתוכניות בנייה אזוריות וכו'.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר: חבר'ה, למה יהודה ושומרון לא נמצאת בתוך המערבל?

בצלאל סמוטריץ': אומרים לי ממשרד התחבורה: תראה, משרד הביטחון מטפל בזה, הוא סולל כבישים.

בצלאל סמוטריץ': אני הולך למשרד הביטחון – אומרים לי: תקשיב, ידידי, אנחנו מתעסקים באיום האיראני, אנחנו לא מתעסקים בלסלול כבישים.

בצלאל סמוטריץ': שאלתי את היועצים המשפטים: תגידו, אתם, חסידי השוויון הגדולים, איך אתם מוכנים להפלות כמעט חצי מיליון אזרחי מדינת ישראל, ואז זורקים להם עצמות כל פעם בהסכמים קואליציוניים, שמחת עניים, איזה כמה גרושים לאיזה טיפת אספלט או שתיים וחצי כיכר?

בצלאל סמוטריץ': אמרתי: חברים, אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מוכן שיהודה ושומרון תקבל שקל יותר ואני לא מוכן שהיא תקבל שקל פחות.

בצלאל סמוטריץ': אתם לוקחים עכשיו את כל הכבישים, את כל הצמתים, מכניסים הכול למערבל של הקריטריונים, של הפרמטרים, והכול נכנס לפי הדירוג שלו.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לומר לך שב-11 החודשים שבהם הייתי במשרד התחבורה למעלה מ-16 צמתים קיבלו רימזור ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': מי שנוסע היום בכביש 60 ורואה את הצומת של עפרה ואת הצומת של המשטרה הבריטית ועוד ועוד – עכשיו את הצומת של קריית ארבע הולכים לרמזר – זה הכול עבודה שלי.

בצלאל סמוטריץ': אגב, לא עבודה שלי, לא התערבתי.

בצלאל סמוטריץ': זו רק תוצאה של הכנסת הכבישים והצמתים ביהודה ושומרון לקריטריונים הידועים.

בצלאל סמוטריץ': ציר 60 מופה על ידי מקצה לקצה, ממש, ממיתרים, כן?

בצלאל סמוטריץ': ממיתר בדרום הר חברון, ועד צומת תפוח.

בצלאל סמוטריץ': הציר הזה – אני לא איכנס למונחים מקצועיים, יש דירוג של רמות העומסים, הוא קרוב למה שנקרא F.

בצלאל סמוטריץ': זה אומר שכמעט עומדים שם בפקקים.

בצלאל סמוטריץ': הכביש מקבל תעדוף מאוד מאוד גדול.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו תכננו כבר, נדמה לי, חמישה מקטעים ראשונים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מתעדפים את הקטעים לפי סדרי עדיפויות.

בצלאל סמוטריץ': בתוכנית החומש הקרובה – אם מה שאני עשיתי לא ייהרס על ידי שרת התחבורה הנוכחית – בין ארבעה לחמישה מקטעים אמורים לקבל הרחבה לדו-נתיבי, דו-מסלולי.

בצלאל סמוטריץ': זה חיוני, זה מתבקש, אגב, זה נכון לאוכלוסייה היהודית, זה לאוכלוסייה הערבית שנעה על הכביש הזה, זה יצמצם את התאונות בדרכים, זה דרמטי.

בצלאל סמוטריץ': לומר שאני רגוע?

בצלאל סמוטריץ': אני לא רגוע.

בצלאל סמוטריץ': בסוף אני מאוד חושש שכששרת התחבורה הנוכחית מרב מיכאלי, עם אג'נדת שמאל קיצונית – מה לעשות?

בצלאל סמוטריץ': ראינו אותה עם ההתיישבות – תשב עם אנשי המקצוע שלה ועם אנשי האוצר לתכנן את תוכנית החומש הקרובה, היא תחתור להוציא את הכבישים האלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצטרך לנסות ולהיאבק בדבר הזה, אבל כפי שאמרתי, אני מאוד מקווה שהימין יחזור לשלוט במדינת ישראל הרבה יותר מהר ממה שאפשר, ואז אנחנו נקדם, בעזרת השם, גם את הסוגיה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': עמי שואל למה המשטרה לא נותנת למחות נגד הבית של בנט ברעננה.

בצלאל סמוטריץ': תראו, זו צביעות גדולה.

בצלאל סמוטריץ': הסטנדרט הכפול שמערכת המשפט ושלטון החוק מחילים נגד הימין ונגד השמאל הוא בלתי נסבל.

בצלאל סמוטריץ': אני מזכיר לכם: כשהקמנו את רגבים, הרציונל שלנו היה לייצר תמונות ראי ולהראות איך בג"ץ, כשהוא מקבל עתירות שמאל נגד ההתיישבות היהודית מכסח את ההתיישבות היהודית – תסלחו לי על הלשון הלא-מנומסת – וכשאנחנו עותרים נגד בנייה לא חוקית של ערבים, אז פתאום מסתכלים על זה בכפפות של משי.

בצלאל סמוטריץ': הוכחנו את זה, פרסמנו על זה דוחות, אלה נתונים סטטיסטיים מספריים, אי-אפשר להתווכח איתם; זה לא עניין שנתון לפרשנות.

בצלאל סמוטריץ': אני מזכיר את פסק הדין שלאחרונה אפשר את ההפגנות המטורללות מול ביתו של נתניהו, עם הפרעה לשכנים, ובשעות-לא-שעות, ברעש-לא-רעש, וזה אחרי שבפעם הקודמת, כשמתנגדי הסכם אוסלו הפגינו נגד רבין, שם בג"ץ תחם את זה לשעתיים ביום, x פעמים בשבוע, עד השעה הזאת והזאת.

בצלאל סמוטריץ': אז מול רבין, זכרו לברכה, אסור להפגין, כי הוא מהשמאל; מול נתניהו מותר להפגין, כי הוא מהימין; מול בנט – כי הוא עכשיו חבר לשמאל – אסור להפגין.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך, מולנו אפשר יהיה להפגין, תראו.

בצלאל סמוטריץ': אני אסביר לכם למה אני אופטימי.

בצלאל סמוטריץ': אני, קודם כול, אין לי ציפיות ממערכת המשפט, לכן גם אין לי אכזבות.

בצלאל סמוטריץ': אני, איך אומרים?

בצלאל סמוטריץ': את טיפות האמון האחרונה שנשארה לי בכוס לבית המשפט העליון כבר איבדתי מזמן; לצערי, גם לאלה שכפופים לו – יועצים משפטיים ואחרים.

בצלאל סמוטריץ': יש לי אמון גדול בעם הזה, והעם הזה חכם, לא טיפש, והוא קולט, הוא מבין והוא יודע היום שאחת המשימות הכי בוערות והכי קריטיות של הימין כשהוא יחזור זה לעשות ניקוי אורוות וטיפול שורש עמוק במערכת המשפט.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שהתפקיד שלנו זה לחשוף את העוולות ואת האפליה הזאת לעוד ועוד אנשים הגונים, ישרים, שייתנו לנו בעזרת השם את הכוח להוביל את מדינת ישראל ולייצר את התיקון המאוד-מאוד חשוב הזה.

בצלאל סמוטריץ': איציק מזרחי שואל: מדוע כשהיית שר תחבורה לא טיפלת במיזוג בקרונות הרכבת?

בצלאל סמוטריץ': א.

בצלאל סמוטריץ': איציק, הייתי 11 חודשים, בתקופת ממשלת מעבר ובלי תקציב.

בצלאל סמוטריץ': יש המון המון דברים שתכננתי ולא הצלחתי – – –

יעקב מרגי: מפרגן לו על – – –

בצלאל סמוטריץ': בדיוק.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני רוצה לומר שנדמה לי שיש כמה בעיות יותר בוערות מהמיזוג בקרונות הרכבת.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רוצה להיות ציני ביחס לשרת התחבורה מיכאלי, כיוון אני מניח שיהיו לי איתה ויכוחים אידיאולוגיים נוקבים ביחס לשאלות כמו תחבורה ביהודה ושומרון וכו'.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להאמין – בוא נאמר ככה: אני יודע שעולם התחבורה הציבורית והסעת ההמונים חשוב לה כפי שהיה חשוב לי.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שמרב מיכאלי היא אישה חכמה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאם היא תייצר שיח אמיתי, מקצועי וענייני – ואני מקווה שהיא תעשה את זה – עם אנשי המקצוע במשרד ועם גורמי מקצוע אחרים והיא תהיה קשובה לציבור, לארגונים אזרחיים שעסוקים בתחבורה, אני חושב שהיא תוכל לעשות המון המון טוב בדברים שאינם שנויים במחלוקת במשרד התחבורה.

בצלאל סמוטריץ': אני מאוד רוצה לקוות שהגימיק הזה שהיא יצאה איתו על – אני, אגב, רוצה לומר שאני מאוד מברך על העובדה שמרב מיכאלי מבינה שיש פערים פיזיולוגיים בין גברים לנשים.

בצלאל סמוטריץ': הרי הטרלול הפרוגרסיבי עניינו הוא לומר: אין חיה כזאת, אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': אז מרב מיכאלי, תראה, רק נכנסה לממשלה, וכבר דברים שרואים משם לא רואים מכאן: פתאום יש הבדלים פיזיולוגיים.

בצלאל סמוטריץ': אני מניח שמאוד מהר היא תתפכח ותבין שההבדלים האלה – – –

יעקב מרגי: ברשותך, על חשבוני: אני אמרתי שדבר טוב שיצא מהממשלה הזאת שבינתיים גם האנרכיסטים והרדיקלים הפכו להיות ממלכתיים.

יעקב מרגי: זה טוב.

בצלאל סמוטריץ': הפכו להיות נורמליים, כן.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני מניח שמרב מיכאלי מהר מאוד תבין שההבדלים הפיזיולוגיים גוזרים רלוונטיות גם לשירות צבאי, גם לעוד הרבה אלמנטים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': אני שמח שאת ההכחשה של הטבע האנושי, של איך שהקדוש ברוך הוא ברא את העולם – ההכחשה הזו מפנה את מקומה להערכה ריאלית.

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שאני עושה את הדבר החשוב ביותר בשעה הזאת: ברוך אתה ה', אלוהינו מלך העולם, שהכול נהיה בדברו.

יעקב מרגי: אמן.

בצלאל סמוטריץ': הכול הכול נהיה בדברו, גם אם נרצה וגם אם לא.

בצלאל סמוטריץ': אביעד מהוד השרון מבקש ממני לבקש ממרגי לשאול שאלה.

בצלאל סמוטריץ': אביעד מהוד השרון: אולי תבקש ממרגי לשאול שאלה.

יעקב מרגי: אה, שאני אשאל אותך?

יעקב מרגי: חשבתי שהציבור.

בצלאל סמוטריץ': גם אתה חלק מהציבור.

בצלאל סמוטריץ': מותר לך לשאול שאלה ואתה זכאי לתשובה.

יעקב מרגי: בצלאל, תראה, תקפו אותך, וגם אני – – –

מאיר פרוש: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: חבר הכנסת בצלאל, תקפו אותך ואני גם רציתי לקבל את הביקורת, שמנעת הקמת ממשלת ימין.

יעקב מרגי: מה אתה יודע שאנחנו לא יודעים, להפריך את הטענה הזאת?

מאיר פרוש: הו.

בצלאל סמוטריץ': אז אני אומר ככה, כמה מילים: קודם כול, כמו שאמרתי קודם, המהלך של בנט היה מתוכנן מראש.

בצלאל סמוטריץ': גם אם חלילה אני הייתי מסכים להליכה עם רע"מ, נפתלי היה פשוט לוקח את זה, הולך להקים אתם ממשלה עם השמאל, וזה רק היה מעמעם את הביקורת הציבורית עליו – כי הינה, אפילו סמוטריץ' הסכים, אז מה, מה שמותר לו אסור לי?

בצלאל סמוטריץ': ואפילו ביבי הסכים, אז מה שמותר לו אסור לי?

בצלאל סמוטריץ': הוא היה רץ עם ההסכמה הזאת שלנו, ורץ מהר להקים ממשלה עם השמאל.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר את זה מידיעה.

בצלאל סמוטריץ': הוא תכנן את הכול מראש.

בצלאל סמוטריץ': זאת נקודה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': נקודה שנייה, לו חלילה הייתה קמה ממשלה כזאת עם רע"מ, היא לא הייתה ממשלת ימין, בדיוק כמו שהממשלה עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': כשאתה תלוי ונסחט על ידי גורמים שכל האג'נדה שלהם היא לא נגד הימין במובן – היא נגד הציונות, היא נגד היהדות, היא נגד הזכות של היהודים לחזור אחרי אלפיים שנות גלות לארץ ישראל ולחדש בה את ביתם הלאומי העצמאי והריבוני – אתה לא יכול באמת ליישם ממשלת ימין.

בצלאל סמוטריץ': אבל דיברתי קודם בהרחבה, אדוני היושב-ראש, על הנזק האסטרטגי המטורף של להשתית את מדינת ישראל ולהפוך אותה לבת ערובה, על התשלום היקר מנשוא שאנחנו כבר משלמים ונצטרך לשלם.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי קודם: רק קחו דוגמה פשוטה, לאן היינו מוליכים את חרפתנו אם אנחנו עכשיו, אדוני היושב-ראש, אתה ואני לא היינו מצליחים להעביר עכשיו את חוק האזרחות, כי הייתה לנו בממשלה, בקואליציה, מפלגה אנטי-ציונית שלא מוכנה את לעשות הדבר הכי טריוויאלי הזה.

בצלאל סמוטריץ': הרי היה ברור לך שהיה עומד גדעון סער או מישהו מבחוץ ואומר: חברים, נראה לך שאני אציל אותך מעצמך?

בצלאל סמוטריץ': מה, אתה מכרת את האינטרסים של המדינה לשיקולים אישיים.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך, אני גאה בעמידה האיתנה שלי נגד הדבר הזה.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי: להערכתי, מרבית הציבור שחשב אולי אחרת ממני, התפכח בהתפרעויות של ערביי ישראל במבצע שומר החומות.

בצלאל סמוטריץ': אחרים התפכחו עכשיו עם חוק האזרחות.

בצלאל סמוטריץ': אני מאוד מקווה שלא נצטרך להגיע לאבסורדים יותר מסוכנים ולנזקים יותר גדולים כדי להבין שטעינו.

בצלאל סמוטריץ': אור שואל בטוויטר: יש לך רעיונות איך לגרום למדינה לחדש את מאמצי ההתיישבות בגליל?

בצלאל סמוטריץ': תראה, אור, זאת שאלה טובה וחשובה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לומר שיש שני מישורים.

בצלאל סמוטריץ': יש מישורים טקטיים – יש הרבה מאוד דברים שצריך לעשות.

בצלאל סמוטריץ': הייתה בזמנו תוכנית מאוד גדולה לחיזוק הגליל.

בצלאל סמוטריץ': לצערי הרב היא לא הוארכה.

בצלאל סמוטריץ': אני הגשתי בשלהי הכנסת העשרים – רק שהכנסת מייד התפזרה – הצעת חוק גדולה שאמורה לקבע עשר שנים קדימה, במדרג עולה, תקצוב מאוד גדול ושורה של תמריצים בגליל.

בצלאל סמוטריץ': צריך לייצר דיפרנציאציה נכונה יותר של הטבות המס ושל הטבות לעידוד השקעות הון בתעשייה ובתעסוקה.

בצלאל סמוטריץ': לא יכול להיות מצב שאזור תעשייה בקריית שמונה מקבל אותה הטבת מס שמקבל אזור תעשייה ביוקנעם, שנמצא על כביש 6.

בצלאל סמוטריץ': יש המון המון המון דברים שצריך לעשות.

בצלאל סמוטריץ': צריך לפתח תשתיות.

בצלאל סמוטריץ': תראו, רכבת מקריית שמונה היא מאוד מאוד חשובה.

בצלאל סמוטריץ': המסילה המזרחית – אני הגדרתי אותה: "המסילה המרכזית".

בצלאל סמוטריץ': היא עוברת במרכז הארץ, כן?

בצלאל סמוטריץ': מזרח זה רק למי שלא סופר את יהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': יש הרבה דברים ברמה הטקטית שצריך לעשות.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני רוצה רגע לדבר על הרמה האסטרטגית.

בצלאל סמוטריץ': תראו, עד שמדינת ישראל לא תסתכל על עצמה במראה ותהיה מסוגלת לדבר על ייהוד הגליל כיעד לגיטימי, אסטרטגי – אגב, הוא גם חוקתי.

בצלאל סמוטריץ': אני לא אתן עכשיו שיעור שלם במשפט חוקתי, בוודאי אחרי חוק הלאום, אבל גם אחרי חוק הלאום – אנחנו לא נוכל לפתח את הגליל, מכיוון שכל דבר שנעשה, מייד יבואו ערבים וייכנסו.

בצלאל סמוטריץ': כל שכונה שתבנה – יבואו ערבים, וכל קניון שתבנה – יבואו ערבים.

בצלאל סמוטריץ': ואני לא נגד ערבים, אגב, צריך לדעת.

בצלאל סמוטריץ': הערבים שמתגוררים כאן הם אזרחי ישראל, ואני כשר תחבורה – הם אומרים את זה – ב-11 החודשים נתתי להם יותר ממה שישראל כץ נתן להם בעשר שנים, כי הם אזרחי המדינה, ואני נותן להם.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני גם מבין שיש את המישור האזרחי ואת המישור הלאומי, ובמישור הלאומי אני צריך לשפר את המאזן הדמוגרפי ולייהד את הגליל.

בצלאל סמוטריץ': ואני, כן, אני צריך להיות מסוגל לייצר הטבות מס ליוצאי צבא שמייצרים הגירה חיובית לגליל.

בצלאל סמוטריץ': אני צריך להיות מסוגל לייצר מכרזים לבנייה ולדירות ליוצאי צבא, כיוון שזו תכלית ראויה, אגב, שוב – גם לפי חוק-היסוד.

בצלאל סמוטריץ': אתם מכירים, כן, את פסקת ההגבלה?

בצלאל סמוטריץ': אז יש לנו תכלית ראויה, מידתית, תואמת את ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

בצלאל סמוטריץ': זו בוודאי תכלית ראויה.

בצלאל סמוטריץ': צריך פה טיפה להשתחרר מכל מיני מושגים צבועים שהושתתו בשיח, כאילו השוויון הפלקטי, שלא מייצר האבחנות ערכיות שנשענות על האינטרס הציבורי, קובע משהו.

בצלאל סמוטריץ': לכן אמרתי: כשאנחנו נקבל את החלטה כזאת נוכל לתמרץ את האוכלוסייה היהודית לבוא אל הגליל, ואז, כשתהיה תשתית תחבורה, כשתהיה תשתית תעסוקה שפרוסה נכון בעקבות תמריצים והתאמות וכו', וכשתהיה בגליל אוניברסיטה רב-קמפוסית, אז בעזרת השם אתם תראו הרבה מאוד יהודים באים לגליל.

בצלאל סמוטריץ': ינון אזולאי מהכנסת, חבר הכנסת, ידידי, שואל מן הצד: למה אתה לא נושם בין משפט למשפט?

בצלאל סמוטריץ': חברי היקר, אני נושם, אבל מקציבים לי פה את הזמן, ואני רוצה להספיק לענות על הרבה מאוד שאלות.

בצלאל סמוטריץ': שחר שואל: מהיכן מגיע הכסף ל-30 ח"כים נוספים בחוק הנורבגי?

בצלאל סמוטריץ': שחר, אם אתה מכיר אותי אתה יודע שאני לא פופוליסט.

בצלאל סמוטריץ': החוק הנורבגי הוא חוק טוב.

בצלאל סמוטריץ': כן, אני הייתי באופוזיציה בפעם הקודמת כשחוקקו אותו בממשלה הפריטטית, הקודמת, של נתניהו.

בצלאל סמוטריץ': אני באופוזיציה עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': הוא חוק טוב, ואני אסביר לך למה.

בצלאל סמוטריץ': בסוף, אני מאמין בעבודת ממשלה טובה ואני מאמין בעבודת כנסת חיה ותוססת.

בצלאל סמוטריץ': כאשר שר הוא גם שר וגם חבר כנסת – תראה, יושב פה שר התיירות, שאין לי ספק שהוא איש מוכשר ויכול לעשות דברים טובים, ואני מבטיח לך שאם במקום לשבת כאן עכשיו הוא היה עושה עוד דיון מקצועי במשרד, לראות איך מחזקים את עולם התיירות – שסובל עכשיו קשה בהקשרי הקורונה – הוא היה מביא עוד הישגים לטובת מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, אם הוא לא יהיה פה ויהיה במשרד, המשמעות היא שהוא משבית את עבודת הכנסת, אז אין פיקוח פרלמנטרי טוב, אין עבודת חקיקה טובה, אין יכולת של הכנסת לקדם, ולכן, בעיניי זה נכון.

בצלאל סמוטריץ': כן, אני רוצה ששרים יוכלו להתעסק בענייני משרדיהם.

בצלאל סמוטריץ': הם יהיו כאן בכנסת, הם יבואו להשיב על שאלות, הם יבואו להעביר את החוקים שלהם; אבל הם יתעסקו בשבילנו – בסוף הם העובדים שלנו.

בצלאל סמוטריץ': אני לא אוהב את הממשלה הזאת, אבל זה נכון לכל ממשלה – – –

יעקב מרגי: על חשבון מי?

יעקב מרגי: מה שקומם אותנו זה לא החוק הנורבגי.

בצלאל סמוטריץ': אני אגיע לזה עוד רגע, אני מייד אגיע לזה.

בצלאל סמוטריץ': אני רק אומר, לגופו של עניין הוא חוק טוב.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה שהשרים יתעסקו במשרדיהם וישרתו אותנו, אני מקווה שהם יעשו את זה טוב, ואני גם מאוד רוצה שיהיו כאן 120 חברי כנסת חיים, תוססים, מתווכחים, עובדים קשה, משרתים את אזרחי ישראל, מפקחים על שרי הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': תראו, כששר הוא גם חבר כנסת, מה, הוא יפקח על עצמו?

בצלאל סמוטריץ': זה חלק מהפרדת הרשויות.

בצלאל סמוטריץ': אגב, יש מדינות, כמו ארצות הברית, שמקובל ששרים הם מנוי מקצועי.

בצלאל סמוטריץ': הם בכלל לא חברי קונגרס או סנאט.

בצלאל סמוטריץ': אז אצלנו בארץ מקובל אחרת.

בצלאל סמוטריץ': לכן אני בעד החוק הנורבגי.

בצלאל סמוטריץ': העלות שלו היא מחירה של הדמוקרטיה.

בצלאל סמוטריץ': זה כמו להגיד שמערכת בחירות עולה הרבה, אז בואו לא נעשה מערכת בחירות.

בצלאל סמוטריץ': על מה יצא קצפה של האופוזיציה, במידה מסוימת של צדק?

בצלאל סמוטריץ': על הצביעות של גורמים כמו יאיר לפיד ואחרים, שכאשר הם היו באופוזיציה והקואליציה הקודמת ביקשה להביא חוק נורבגי מורחב, אז הם עמדו כאן ודיברו על שוד הקופה הציבורית, ודיברו על נהנתנות וג'ובים ומכוניות ואני לא יודע מה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, כשזה מאוד נוח להם, אז הם עושים בדיוק אותו הדבר.

בצלאל סמוטריץ': אני מזכיר לכם שמרצ הגישה עתירה לבג"ץ – שמתנהלת, אגב, עד היום – נגד ממשלת החילופין הפריטטית.

בצלאל סמוטריץ': הם אמרו שזה לא דמוקרטי.

בצלאל סמוטריץ': פתאום, אופס – הם סללו את דרכם, ככה החליקו פנימה לתוך ממשלה פריטטית שנגדה הם הגישו עתירה לבג"ץ.

בצלאל סמוטריץ': פה יש צביעות.

בצלאל סמוטריץ': אני גם אמרתי בכנסת השבוע שאני מסתכל על זה בכאב גדול, כי אני חושב שהמסר שאנחנו מעבירים לציבור זה שבאמת באמת באמת אין כאן ויכוחים אמיתיים, אין כאן באמת השקפות עולם, אין כאן באמת תפיסות של טוב, אמת–שקר, טוב–רע, נכון–לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': הכול עניין של פוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': זו שגיאה.

בצלאל סמוטריץ': אני משתדל ביחס לעצמי – הינה, כמו שראית עכשיו – ואני חושב שככה גם חבריי, בוודאי למפלגה, לגבש עמדות עקרוניות ולהחזיק בהן ללא קשר לאינטרס פוליטי ולפוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': מה שנכון – נכון, בין כשהוא משרת אותי ובין כשהוא לא משרת את האינטרס האישי הפוליטי שלי, ומה שלא נכון – הוא לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שזה חשוב.

בצלאל סמוטריץ': ירון: אני מאוד מודאג מקרע שיכול להיווצר בין תומכי הליכוד מהפריפריה לבין תושבי יו"ש.

בצלאל סמוטריץ': כיצד מחברים?

בצלאל סמוטריץ': ירון, אתה צודק.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שרבים מחבריי, גם מתוך המחנה הלאומי וגם מההתיישבות, נוהגים בעניין הזה בחוסר אחריות.

בצלאל סמוטריץ': תראו, אמרתי קודם שאחד הנזקים הגדולים שעשה בנט זה הפירוק והקרע שהוא יצר במחנה הלאומי.

בצלאל סמוטריץ': תפקידנו עכשיו זה לחבר.

בצלאל סמוטריץ': תושבי יהודה ושומרון הם ימניים במובהק.

בצלאל סמוטריץ': הם, ברובם המוחלט, מצביעים לימין, יצביעו לימין, תומכים בימין, מתנגדים לממשלה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': כועסים עליה – כן, בדיוק כמו שאתמול נפגשו עם אילת שקד ראש מועצת שער הנגב, נדמה לי, ושי חג'ג', יושב-ראש מרכז המועצות האזוריות – הם כולם אנשי ליכוד, אנשי ימין, אבל מה לעשות?

בצלאל סמוטריץ': יש ממשלה, ויש להם תפקיד: לדאוג לצרכים.

בצלאל סמוטריץ': לכן, סביר להניח שגם ראשי מועצות ביהודה ושומרון יצטרכו לכתת רגליהם, ואיך אומרים?

בצלאל סמוטריץ': תעלא בעידניה סגיד ליה, נכון?

בצלאל סמוטריץ': שועל, בזמנו – סגוד לו, מה לעשות?

בצלאל סמוטריץ': יצטרכו להיעזר בשירותיה של הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לומר, גם הממשלה לא עושה טובה לאף אחד.

בצלאל סמוטריץ': היא צריכה לשרת את אזרחי ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא אזרחים סוג ד'.

בצלאל סמוטריץ': ועדיין, הרוב המוחלט שלהם תומכים בנו, אנשי ימין, נמצאים איתנו.

בצלאל סמוטריץ': אתם תראו את זה בכל הסקרים.

בצלאל סמוטריץ': ואני רוצה לומר עוד משפט; אמרתי את זה גם קודם ואני אחזור על זה: גם אלה שמעבירים עלינו ביקורת, בל נעשה את השגיאה הקשה ונוציא אותם מחוץ למחנה.

בצלאל סמוטריץ': נקשיב להם.

בצלאל סמוטריץ': מותר לנו ללמוד להשתפר ולהיטיב את דרכנו.

בצלאל סמוטריץ': חשבון נפש זה לא מילה מגונה, לא רק כשתכף מתקרב חודש אלול.

בצלאל סמוטריץ': נצופף את השורות, נחזיר אנשים הביתה, ובעיקר – נעבוד ביחד.

בצלאל סמוטריץ': נשמור על אחדות המחנה, ובעזרת השם נעשה ונצליח.

בצלאל סמוטריץ': כן, אדוני השר?

יואל רזבוזוב: חבר הכנסת סמוטריץ', בהתחלה הקשבתי לך היטב.

יואל רזבוזוב: דיברת על השיתוף פעולה עם יושב-ראש ועדת הכספים בוועדת הכספים, ואמרת: אנחנו כסיעת הציונות הדתית נפעל בכל דבר שקשור לטובת המדינה.

יואל רזבוזוב: האם אתם תתמכו יחד עם הקואליציה בחוק האזרחות?

בצלאל סמוטריץ': אז התייחסתי קודם – – –

יואל רזבוזוב: לא – – –

בצלאל סמוטריץ': כשהיית שם ודיברת אז התייחסתי, אבל אתה שר, אני מכבד, אני אשיב לך שוב בקצרה.

בצלאל סמוטריץ': תראה, אם חוק האזרחות היה חוק טוב, הוא היה המענה האמיתי והצודק לבעיית איחוד המשפחות, הייתי תומך בו חד-משמעית.

בצלאל סמוטריץ': אלא מה?

בצלאל סמוטריץ': הוא חוק רע.

בצלאל סמוטריץ': הוא הרע במיעוטו.

בצלאל סמוטריץ': הוא גבינה שווייצרית.

בצלאל סמוטריץ': למעלה מ-50% מהבקשות לאיחוד משפחות מאושרות היום דבר יום ביומו, ואילת שקד כבר הבטיחה לרע"מ לעשות שימוש בסמכות שלה כשרת פנים מסיבות הומניטריות – זאת מכבסת מילים – ולשחוק אותו עוד יותר.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, שקד בעצמה – – –

יואל רזבוזוב: – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע.

בצלאל סמוטריץ': אני אסביר.

בצלאל סמוטריץ': אני אסביר.

יעקב מרגי: אומנם הזמן אוזל – אני אתן לך באיזה דקה, שתיים, תסביר על חוק-יסוד: ההגירה.

בצלאל סמוטריץ': אז אני אסביר תוך כדי.

בצלאל סמוטריץ': זה רע במיעוטו, וכשלא הייתה ברירה אז זה עדיף מכלום.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה רע.

בצלאל סמוטריץ': נכון לעכשיו יש בכנסת הזו רוב ימני שלא היה באף כנסת.

בצלאל סמוטריץ': בכנסת העשרים כחלון תקע לנו את כל הרפורמות שרצינו לעשות במערכת המשפט, וגם את החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו יש רוב.

בצלאל סמוטריץ': שמונה חברים מהקואליציה שיחברו אלינו – ואפשר להעביר את החוק היותר-טוב, שהוא חוק ההגירה.

בצלאל סמוטריץ': עוד רגע, לבקשת היושב-ראש, אסביר עליו בכמה מילים.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אתם כקואליציה צריכים להחליט באיזה מישור אתם רוצים לנהל איתנו את השיח.

בצלאל סמוטריץ': אם אתם רוצים להתנהל איתנו במישור הפוליטי – זאת אומרת, אתם שמים את השרידות הפוליטית של הממשלה שלכם בראש סולם העדיפויות, אתם במצוקה, אז שנציל אתכם פוליטית מעצמכם?

בצלאל סמוטריץ': זה לא תפקידנו, אנחנו צריכים להחליף אתכם, מה לעשות?

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': רק שנייה.

בצלאל סמוטריץ': אם אתם שמים את טובת המדינה, אז גם אילת שקד וגם גדעון סער שמו במצע הבחירות שלהם את חוק-יסוד: ההגירה, מכיוון שהם יודעים – ואגב, גם אתה מסכים איתי.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך שאם נקים צוות משותף לקואליציה ואופוזיציה, כל המפלגות הציוניות – אני לא יודע להגיד לך על מרצ, אבל המפלגות הציוניות בכנסת ישראל יסכימו על חוק-יסוד: ההגירה, מכיוון שהוא חוק יהודי; אגב, בהמשך לחוק השבות ולחוק הלאום, שעבר כאן כמעט פה אחד.

בצלאל סמוטריץ': היו לכם השגות עליו בהקשרים של העדה הדרוזית וכו', אבל במהות כולם מסכימים שצריך לשמור על רוב יהודי במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, מה ההבדל?

בצלאל סמוטריץ': הוראת השעה נשענת רק על תכלית ביטחונית, ולכן, באופן טבעי, בג"ץ כל הזמן מכרסם ואומר: חברים, תבדקו, יש שב"כ.

בצלאל סמוטריץ': תנו תושבות ותנו מעמד.

בצלאל סמוטריץ': חוק-יסוד: ההגירה לוקח את התכלית הדמוגרפית של שימור הרוב היהודי במדינת ישראל ונותן לה מעמד לגיטימי.

בצלאל סמוטריץ': חוק-יסוד: ההגירה יאפשר גם לטפל במסתננים בדרום תל אביב ולהוציא אותם, להחזיר אותם לארצות מגוריהם ולפתור את בעיית תושבי השכונות, הנאנקים תחת הנטל הזה.

בצלאל סמוטריץ': הוא חוק הרבה יותר טוב.

בצלאל סמוטריץ': לכן אני אומר, שוב: אז אנחנו הצענו – – –

יואל רזבוזוב: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': אתה החלטת.

בצלאל סמוטריץ': אתה החלטת שהאלטרנטיבה שעומדת על הפרק היא האלטרנטיבה הרעה, ואם אני לא מיישר איתך קו אני חסר אחריות.

בצלאל סמוטריץ': אז אני אומר לך שהאלטרנטיבה שעומדת על הפרק היא האלטרנטיבה הטובה, ואם אתה לא תשתף איתי פעולה אתה חסר אחריות.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו שוב, אם רק אני הייתי חושב שזה החוק הנכון, אז יכול להיות שהיית צודק, אבל גם הקואליציה חושבת שהחוק הזה הוא הרבה יותר טוב – – –

יואל רזבוזוב: עד שהתחלתי להסכים איתך – – –

יעקב מרגי: הזמנת את זה.

בצלאל סמוטריץ': גם הקואליציה חושבת שהחוק הזה הוא הרבה יותר טוב.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אדוני השר, כיוון שיש לנו אחריות, אמרנו שאנחנו מוכנים להגיע להסכם עם הקואליציה: בואו נעביר עכשיו את הארכת הוראת השעה נגיד לחודשיים, כי אנחנו מבינים שלחוקק לוקח זמן.

בצלאל סמוטריץ': במקביל, נקים צוות משותף – נעביר בטרומית את חוק-היסוד ונקים צוות משותף להגיע להסכמות ואז נעביר את חוק-יסוד: ההגירה בצורה טובה.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך שנגיע להסכמות.

בצלאל סמוטריץ': אם לא נגיע להסכמות – בסדר, אז בעוד חודשיים נגיע לגשר, נעבור אותו, נתווכח.

יעקב מרגי: זה אפשרי.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שזה הדבר היותר-נכון.

יעקב מרגי: אני מכיר את אלכס קושניר, יו"ר ועדת הכספים, לפני שהוא התמנה ליו"ר ועדת הכספים, ואת אלכס קושניר אחרי שהוא התמנה.

יעקב מרגי: משתנים.

יואל רזבוזוב: הוא ממלכתי היום.

בצלאל סמוטריץ': תן לי, אדוני, ברשותך.

בצלאל סמוטריץ': שאלה אחרונה, בדקה, ממש בדקה.

בצלאל סמוטריץ': שואלת אותי עטרה גרמן: מי הרב שלך?

בצלאל סמוטריץ': האם אתה רואה מצב שאתה וימינה רצים שוב ביחד?

בצלאל סמוטריץ': תראו, אז קודם כול, מורי ורבי הראשון הוא אבי מורי, באמת האיש החכם ביותר שאני מכיר עלי אדמות, באמת חכם גדול, וברוך השם, אשריי שזכיתי.

בצלאל סמוטריץ': מורי ורבי השני הוא הרב אברהם יצחק בן שחר, ראש ישיבת קדומים, שאני לומד אצלו למעלה מ-20 שנה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, הקדוש ברוך הוא ישלח לו רפואה שלמה – עבר אתמול ניתוח מעקפים; ברוך השם עבר אותו בהצלחה גדולה, הרופאים מרוצים מתפקוד הלב, נמצא בהתאוששות.

בצלאל סמוטריץ': עם ישראל זקוק לו לעוד הרבה מאוד שנים.

בצלאל סמוטריץ': מעבר לזה יש קבוצה שלמה של תלמידי חכמים בהובלה של הרב דרוקמן, ושבעה, שמונה מהם אני נועץ בהם באופן שיטתי, יסודי ואינטנסיבי.

בצלאל סמוטריץ': אני מדבר איתך על שעות בשבוע שבהן אנחנו מנהלים דיוני עומק.

יעקב מרגי: ואנחנו חשבנו שרק אותנו אתה מתיש.

יעקב מרגי: אני רואה שאתה מתיש עוד.

בצלאל סמוטריץ': לא, אני רוצה להודות להם.

בצלאל סמוטריץ': אני לא אומר כרגע את שמם, כי אני לא יודע אם הם רוצים.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה מאוד להודות להם.

בצלאל סמוטריץ': הם נכנסים בשפיר ושליה, הם נכנסים בעובי הקורה וממש נושאים את האלונקה יחד איתי, או אני ביחד איתם, ואני מאוד מאוד מעריך אותם על העניין הזה.

יעקב מרגי: קיימת "לעולם מסיים אדם בטוב", אז הינה, סיימת.

בצלאל סמוטריץ': אז הינה, אני מסיים בטוב.

אלכס קושניר: גם בהתייחס למה שאמרת – – –

יעקב מרגי: דבר איתו אחר כך.

אלכס קושניר: לא, אני רוצה להתייחס למה שאתה אמרת.

יעקב מרגי: אחר כך.

יעקב מרגי: כבודו.

בצלאל סמוטריץ': אז אני אסיים.

בצלאל סמוטריץ': אני, ברשותכם, אסיים.

קריאה: זה נובע מהצעת חוק שאני עשיתי.

בצלאל סמוטריץ': אני, ברשותכם, אסיים.

יעקב מרגי: כן, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': ותודה גדולה ליושב-ראש ולמזכירה ולעוזרתה המסורה, ותודה גדולה לשר ולחברי הכנסת שהיו כאן, ותודה גדולה לערוץ הכנסת ולקול חי, ותודה גדולה לעוזריי הנאמנים, ותודה גדולה לציבור ששאל שאלות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעשה את המופע הזה, בעזרת השם, שוב ושוב, כיוון שמגיע לכם לקבל תשובות – אתם משלמים לנו את המשכורת, שלחתם אותנו לכאן.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': יום טוב.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת הרב מאיר פרוש.

יעקב מרגי: בהזדמנות זו, אני מצטרף לדבריו של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' ומברך את כלל צוות העובדים של הכנסת – לא מובן מאליו – מהמנכ"ל עד אחרון העובדים, משמרות-משמרות, שלא נדבר על ציונה, נשמה טובה שמשרתת אותנו נאמנה, באמת; סדרנים שעשו פה עבודה, עובדי הכנסת, בלי תוספת תקנים, משמרות – אני חושב שזה המקום לומר להם מילה טובה.

יעקב מרגי: מזכירות הכנסת, כמובן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך, ואחריו – חבר הכנסת ינון אזולאי.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני אנצל את ההזדמנות שניתנה לי כאן, גם באדיבות, אני אומר, באדיבותה של סיעת ש"ס ויושב-ראש הישיבה הזו, שאפשרו לי – אני איחרתי את המועד שהייתי צריך להופיע מעל הבמה – לנצל את ההזדמנות שלי, את הדקות שיש לי.

מאיר פרוש: חלק מהשאלות שנשאלות בהרכב של הקואליציה הזו הן איך ייתכן – איך ייתכן שנפתלי בנט, שקשור למה שקרוי במדינה, בסלנג, "ימין", וגדעון סער, שהוא היה קשור בעבר לליכוד – הוא גם בחלק של הימין בעם – איך יכול להיות שהם חברו והקימו ממשלת שמאל בתמיכה של רע"ם?

מאיר פרוש: ויש את הדברים הנלווים לדברים האלה, שהם כמובן פגיעה קשה במסורת ישראל, בדת ישראל, רצון לפגוע בשבת, בקדושת המשפחה, לפגוע בעצמאות החינוך, לפגוע בכשרות, בגיור, הכרה ברפורמים, בעיות קשות של הדת.

מאיר פרוש: אבל השאלה שנשאלת: איך הם, שהם בימין, הסכימו שתוקם ממשלה כזאת?

מאיר פרוש: אז אני רוצה להסביר מנקודת מבטה של יהדות התורה, מה העמדה שלנו.

מאיר פרוש: ככלל, אין מושג כזה של ימין או שמאל בכל מה שקשור בתורת ישראל.

מאיר פרוש: "ימין ה' עשה חיל", "ימין ה' רוממה".

מאיר פרוש: מה שהציבור יודע: ימין – כאילו אלה הם ארץ ישראל ושמאל זה לא ארץ ישראל.

מאיר פרוש: זה לא רק שימין זה ארץ ישראל ואלה לא ארץ ישראל; השמאל, פחות כואב לו אם פוגעים במסורת ישראל.

מאיר פרוש: אפשר לראות את ההסכמים הקואליציוניים שסיעות השמאל עשו, ורואים גם את הקשר שיש בין יהדות התורה לליכוד בראשותו של בנימין נתניהו, מה שהיה עד היום; לא שחלילה אני מתערב במה שקורה בליכוד.

מאיר פרוש: אבל אני מזכיר, ואני אומר את זה לצופים בעיקר: בפעם הראשונה שהלכו לבחירות לראשות ממשלה בנפרד, מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל הוציאה אז כרוז ואמרה כך: אנחנו ממליצים לבחור לראשות הממשלה – זה היה בשני פתקים: פתק לראשות ממשלה, פתק למפלגה – אנחנו ממליצים לבחור לראשות הממשלה מועמד שמפלגתו קרובה יותר – –

יעקב מרגי: סיעת הציונות הדתית, נא לשמור על השקט.

מאיר פרוש: אני השתדלתי לכבד, אני השתדלתי לשמור על שקט, ואני חושב שהגיע הזמן שאתם תכבדו אותי.

מאיר פרוש: – – לבחור במועמד שמפלגתו קרובה יותר למסורת ישראל.

מאיר פרוש: ונתניהו כמובן קיבל את התמיכה של יהדות התורה, וכך אנחנו נהגנו.

מאיר פרוש: אם מישהו חושב לרגע שאנחנו קשורים לליכוד, שאנחנו קשורים לנתניהו – אנחנו קשורים לכל מי שמעוניין לפעול יותר למען חיזוק תורת ישראל, למען חיזוק מסורת ישראל, למען חיזוק הדת והתורה בארץ.

מאיר פרוש: העובדה היא – ואנחנו מכירים את חברי הליכוד.

מאיר פרוש: בלי לפגוע בהם – ואני גם לא רוצה לפגוע באופן אישי באלה שנמצאים במפלגות השמאל – גם בליכוד יש כאלה שלא מקפידים להניח תפילין רש"י וגם רבנו תם; יש כאלה אולי שלא מניחים בכלל תפילין.

מאיר פרוש: אבל בכל זאת באג'נדה של הליכוד אין מושג כזה להפעיל תחבורה ציבורית בשבת.

מאיר פרוש: אני רוצה לקוות שאף אחד לא מחלל שבת.

מאיר פרוש: לא רוצה לחשוד באף יהודי, אבל ייתכן מאוד שיש כאלה – איך היה אומר הרב הקדוש מבעלז?

מאיר פרוש: יש יהודים שאינם שומרי תוספת שבת.

מאיר פרוש: הם אולי לא שומרים על תוספת שבת; לא רוצה לומר מחללי שבת.

מאיר פרוש: אבל אין אצלם את האג'נדה להפעיל תחבורה ציבורית בשבת.

מאיר פרוש: אין אצלם את האג'נדה לפגוע בעצמאות החינוך שלנו.

מאיר פרוש: היו כאלה מהם, וכבר לא נמצאים היום בליכוד.

מאיר פרוש: ולכן אנחנו, כאשר אנחנו תומכים, אנחנו תומכים באותו אחד שמפלגתו קרובה יותר למסורת ישראל.

מאיר פרוש: גם אם, חלילה, הוא רוצה למעוד, יש לו מפלגה ששומרת עליו בקטעים האלה.

מאיר פרוש: אני רוצה לספר על כך סיפור: ב-1959 למנייננו, תשי"ט, היה לחץ גדול שיקימו רשימת חזית דתית תורתית, של המזרחי שהייתה אז ושל אגודת ישראל ופועלי אגודת ישראל שהיו אז.

מאיר פרוש: אני לא פוגע, חלילה, בש"ס, כי ש"ס – – –

יעקב מרגי: לא הייתה אז.

מאיר פרוש: וגם לא דגל התורה.

מאיר פרוש: מי שניהל את המאבק נגד הדבר הזה היה הרב מבריסק, מרן הרב מבריסק.

מאיר פרוש: יום אחד הוא אומר לאבי, זיכרונו לברכה – הוא היה גר מול המשרדים של אגודת ישראל ברחוב פרס.

מאיר פרוש: אמר לו – אני אגיד את זה קודם כול ביידיש ואחר כך אני אגיד זה בעברית – רב מנחם (אומר ביידיש ומתרגם:) אני לא יכול להתרכז בקריאת שמע, אני מפחד שילכו לחזית דתית.

מאיר פרוש: אבא שלי נבהל לרגע.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: כי מי שמכיר את הקריאה של הרב מבריסק, וכך הצאצאים, עם ההברה, עם זה ששומעים טוב את הע', "שמע" – כדי לקיים את המצווה של קריאת שמע, הרב לא יכול להתרכז אם אנחנו נלך עם המזרחי?

מאיר פרוש: מה?

מאיר פרוש: אמר לו הרב מבריסק: אני אגיד לך כך, הרי מדובר פה – אז היו החלקים כך: למפד"ל, למזרחי, היו 12 מנדטים, ולאגודה ולפועל אגודה היו שישה מנדטים.

יעקב מרגי: חבר הכנסת קושניר.

מאיר פרוש: אמר הרב מבריסק: כשמבקשים להקים חזית דתית, זאת אומרת שאגודת ישראל, עם 40%, תיבלע בתוך המזרחי, עם 60%.

מאיר פרוש: זאת אומרת, 40% שיש להם מועצת גדולי התורה ייבלעו ב-60% שאין להם מועצת גדולי התורה, אין להם רבנים; עושים מה שהם רוצים לעשות.

מאיר פרוש: אני לא יכול להתרכז בקריאת קריאת שמע.

מאיר פרוש: היהדות החרדית – כשאתה הולך לגוש פוליטי אז אתה חבר שלהם, אבל לא יכול.

מאיר פרוש: אתה רוצה לעשות כמו שאתה רוצה, כמו שאומרים לך, אבל לא נעים לך, יש לך חברים.

מאיר פרוש: לא יכול להתרכז בקריאת שמע, כי אגודת ישראל עם מועצת גדולי התורה תיבלע בתוך אותם 60%.

מאיר פרוש: מה הבסיס של המעידה הזאת של בנט וסער?

מאיר פרוש: מה קרה?

מאיר פרוש: איך אתם עושים את זה?

מאיר פרוש: איך אתם, שאתם מספרים לכולם שאתם ימין, ויש לכם אפשרות להקים ממשלת ימין עם נתניהו, ש"ס, יהדות התורה, הציונות הדתית?

מאיר פרוש: אתם?

מאיר פרוש: גדעון סער, יש לנו יותר מ-60.

מאיר פרוש: אתה יכול לנהל פה ממשלה שרוצה לטפל גם בבית המשפט העליון.

מאיר פרוש: על כל מה שבית המשפט העליון – אני הרי היום אומר, כשבית משפט נותן לנו איזושהי מכה, עם העניין של חמץ וכל מיני דברים שכבר לא מובן איך הם עושים את זה, אני אומר:

מאיר פרוש: כל דעביד רחמנא לטב עביד – טוב שבג"ץ עושה את זה.

מאיר פרוש: לפחות יש עוד אנשים בעם שיודעים עד כמה צריכים לצמצם את כוחו של בג"ץ.

מאיר פרוש: היינו יכולים להקים ממשלה שהייתה מטפלת, עם פסקת התגברות, בכל הבעיות שהם עושים לעם ישראל כעם יהודי כאן, בארצנו הקדושה.

מאיר פרוש: ובנט וסער פשוט הלכו.

מאיר פרוש: מה הבסיס?

מאיר פרוש: מה קרה פה?

מאיר פרוש: חוץ מהקנאה, חוץ מהתאווה, חוץ – הכול הרי מוציא את האדם מן העולם.

מאיר פרוש: השנאה והכבוד והתאווה מוציאים את האדם מן העולם, אז אני לא יודע במה להגדיר אותם.

מאיר פרוש: שנאה, קנאה וכבוד הוציאו אותם מדעתם והם חברו לשמאל.

מאיר פרוש: ממה זה נובע?

מאיר פרוש: כי אין להם בסיס.

מאיר פרוש: אין להם רב.

מאיר פרוש: אין להם אדם שיורה להם את הדרך, על פי התורה, מה צריך לעשות.

מאיר פרוש: הם מספרים לך שהם ימין.

מאיר פרוש: הם ימין שבתוך דקה הם שמאל.

מאיר פרוש: לא שמאל – מתחברים לשמאל שבשמאל.

מאיר פרוש: בשביל מה?

מאיר פרוש: כדי שיהיה להם יותר טוב, יהיה להם כיסא לעוד חצי שנה, לעוד חודשיים.

מאיר פרוש: לכן, כשאני מדבר עלינו, שאנחנו תמכנו בגוש הימין – לא, לא בגלל גוש הימין.

מאיר פרוש: אנחנו תומכים יותר במי שמפלגתו קרובה יותר למסורת ישראל.

מאיר פרוש: הליכוד – אין לו את האג'נדה הזו.

מאיר פרוש: אנחנו לא ליכודניקים.

מאיר פרוש: אנחנו אנשים חרדים, מתפללים שלוש פעמים ביום.

מאיר פרוש: באתי הביתה ב-03:30 – הינה, הייתי צריך להתייצב היום ב-07:30 להתפלל, לכן איחרתי לפה.

מאיר פרוש: אני מודה לך על כך שנתת לי לדבר.

מאיר פרוש: הייתי צריך לדבר ב-08:00 ולא יכולתי, זו המציאות.

מאיר פרוש: נוטל ידיים לפני שאני אומר מודה אני, כל מה שצריך, גם מקווה – ככה אנחנו נוהגים.

מאיר פרוש: יש לי דרך שבה אני מתנהל.

מאיר פרוש: אני קשור לתורה, לא יכול לעשות מה שאני רוצה.

מאיר פרוש: לא יכול לעשות מה שאני רוצה.

מאיר פרוש: יש לי דרך.

מאיר פרוש: מורים לי את הדרך הזו.

מאיר פרוש: יש שאלות שאני לא יודע בדיוק – אני נכנס לרב לשאול.

מאיר פרוש: זה לא קשור לימין.

מאיר פרוש: אנחנו כאן בארץ ישראל.

מאיר פרוש: אני קשור לימין?

מאיר פרוש: הפרוש הראשון שהגיע לפני שבעה דורות – בעל ואישה עם שני ילדים; כנראה יש כמה עשרות אלפי צאצאים מאז שהם באו.

יעקב מרגי: בן פורת יוסף.

מאיר פרוש: כן, ברוך השם.

מאיר פרוש: כתלמידי הגר"א הם באו לפה.

מאיר פרוש: למה קוראים לנו פרוש?

מאיר פרוש: אם אני צריך לסיים אני אסיים.

יעקב מרגי: יש לך עוד.

מאיר פרוש: למה קוראים לנו פרוש?

מאיר פרוש: השם המקורי זה פלדמן, אבל הסבא הראשון שהגיע לארץ, כשהוא החליט להגיע לארץ הוא התחיל לצום משבת לשבת, זאת אומרת, ביום הוא לא אכל; שם לו אטמי אוזניים כדי לא לשמוע דברים בטלים.

יעקב מרגי: תתכנס לסיום.

מאיר פרוש: אז החברים קראו לו "פרוש".

מאיר פרוש: אנחנו נמצאים פה מכיוון – מה אמר הרב דושינסקי בוועדת פיל?

מאיר פרוש: רוב המצוות שכתובות בתורה קשורות לארץ ישראל.

מאיר פרוש: אנחנו פה כדי לקיים את המצוות שכתובות בתורה.

יעקב מרגי: תודה.

מאיר פרוש: ואנחנו לא מחויבים לא לימין ולא לליכוד ולא לאף אחד.

מאיר פרוש: זו הדרך שלנו.

מאיר פרוש: הליכוד הוא זה שאנחנו בוחרים בו מכיוון שהוא יותר קל.

יעקב מרגי: תודה רבה.

מאיר פרוש: לכן, זו הסיבה שבנט וסער יכלו לעשות מעשה – נבלה, בעיניי – וסיפרו לכולם שהם ימין.

מאיר פרוש: זה לא ימין; חברו לשמאל שבשמאל, ואנחנו עושים את הכול כדי שהממשלה הזאת תיפול.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ינון אזולאי, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יעקב מרגי: עד 20 דקות לרשותך, אדוני.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כבוד שר התיירות, אני גם אדבר על תיירות – אני אחכה; שמעתי את הריאיון שלך, וזה דווקא חשוב.

ינון אזולאי: אני חולק עליך בחלק מהדברים, אבל זה בסדר, אני לא מתחיל עם זה, אני מתחיל עם משהו אחר.

ינון אזולאי: יושב-ראש ועדת הכספים, קודם כול נפתח בעניינו של החוק ונעבור – – –

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: תגיד לי, זה נכון שהוא השתנה?

ינון אזולאי: אנחנו הולכים לדבר בדיוק על השינוי שאתם לא הכרתם, כי מבחינתי זה לא היה שינוי.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, אני מבקש – – –

יעקב מרגי: עכשיו יש לך זכות תגובה.

אלכס קושניר: אז זהו, אני מבקש ממך מראש להגיב לינון, בסדר?

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: מאה אחוז.

יעקב מרגי: תודה.

ינון אזולאי: לא יהיה לו מה להגיב כשאני מדבר עליך, תאמין לי.

ינון אזולאי: האמת, מגיעה לפה הצעת חוק של הביטוח הלאומי, שזה בעצם הסמכויות המיוחדות, המשך של תקופת האבטלה.

ינון אזולאי: כשהגיע החוק הזה לוועדת הכספים, שאני חבר בה, הכרתי את החוק הזה עוד מהתקופה של הגל הקודם, והעברנו אותו אצל היושב-ראש, הרב גפני, וכשהגיע החוק הזה ראינו שיש בו הרבה דברים שלוקים בחסר.

ינון אזולאי: זה היה חוק שרירותי, חוק שאומר שאנשים מעל גיל 67 לא יוכלו להמשיך ולקבל את החל"ת שלהם, דבר שחרה לכולם, וקיבלנו הרבה הרבה סיפורים באמת על אנשים שיצטרכו לבחור בין הלחם והחלב לאיזה חטיף לנכדים שלהם שבאים אליהם, וזה היה כואב.

ינון אזולאי: ניהלנו מלחמה, ואני חייב להגיד שידידי יושב-ראש ועדת הכספים בא בלב פתוח ובנפש חפצה.

ינון אזולאי: הוא הבין שאם רוצים – והוא היה בוועדה וראה מה זה כשרוצים להעביר באמת, בקונסנזוס, את החוק ושצריך לעשות מהלכים שיהיו משותפים.

ינון אזולאי: האמת, גם אני באתי מוכן לוועדה.

ינון אזולאי: אני חייב להגיד לכם, אני באתי – אני רק אגיד לכם כמה הסתייגויות היו פה:

ינון אזולאי: 6,368 ועוד כמה – זה ספר.

ינון אזולאי: הייתי מוכן.

ינון אזולאי: אתה יודע, כשאדם – – –

יעקב מרגי: מתי הדפסת את זה?

ינון אזולאי: האמת, העוזרים שלי, היועץ שלי גיל גולן ושאר הצוות ישבו, והם גם לא ישנו בלילה.

ינון אזולאי: אמרו: שמע, אתם לא ישנים – גם אנחנו לא ישנים.

ינון אזולאי: ואמרו: אנחנו לא ישנים – שגם הוועדה לא תישן.

ינון אזולאי: וכך היה.

אורית סטרוק: – – – המספר?

ינון אזולאי: יש 638.

ינון אזולאי: אם תורידי קצת זה יהיה 613 של תרי"ג מצוות, ומה שנשאר זה מי שעושה את המצוות פעמיים.

אלכס קושניר: אני חייב לומר שבכנסת הקודמת הייתי באופוזיציה וגם אני הייתי מגיש הסתייגויות.

אלכס קושניר: עשיתי את זה ללא טקס.

אלכס קושניר: חבר הכנסת אזולאי שדרג את המעמד – – –

ינון אזולאי: בדיוק.

אלכס קושניר: עשינו טקס קבלת הסתייגות.

אלכס קושניר: זה הפך כלל בוועדת הכספים: כל הסתייגות מתקבלת רק בטקס.

ינון אזולאי: בטקס.

ינון אזולאי: אבל תודה שזה גם היה אפקט ההפתעה.

אלכס קושניר: לגמרי.

אלכס קושניר: מודה.

ינון אזולאי: עידית, אני אומר לך בחברות – – –

יעקב מרגי: אני אומר לך בכנות.

יעקב מרגי: כשהוא נכנס לכנסת אמרתי להם: תיזהרו ממנו, הוא לומד מהר.

ינון אזולאי: עידית, אני חייב להגיד לך באמת, בחברות: הוועדה מתנהלת בינתיים, אצל אלכס, באמת – –

עידית סילמן: סוף הדרך.

ינון אזולאי: – – בכבוד הדדי.

עידית סילמן: אין על אלכס.

ינון אזולאי: ואני אומר לך, יכול להיות שאנחנו נאשר שאת ובועז תיכנסו אלינו לכמה השתלמויות.

ינון אזולאי: אני עדיין לא יודע, הוא צריך להגיה את זה, שלא נגיש לו גם על זה הסתייגויות.

עידית סילמן: רק שנצמצם את מספר האנשים בוועדה המסדרת – – –

קריאות: – – –

יעקב מרגי: את מבינה למה החפץ חיים, עליו השלום, אמר גם דברי שבח, למעט, כי אחר כך בא – – –

עידית סילמן: אין על אלכס.

עידית סילמן: אין על אלכס.

אלכס קושניר: אבל חבר'ה, זה יכול להיות גם עניין של השקפה.

עידית סילמן: אני ראיתי את זה בערוץ הכנסת והייתי גאה בו חבל על הזמן, וגם אמרתי לו את זה.

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: אנחנו גאים גם בך, עידית.

עידית סילמן: תודה.

ינון אזולאי: עידית, ואני רוצה להגיד לך – – –

אלכס קושניר: קודם כול, כולנו יודעים שהגעת מבית טוב ואתה ילד מחונך, אבל ללא קשר לזה אתה גם צריך אולי להסתכל על זה הפוך – אולי החברים באופוזיציה שנמצאים בוועדת הכספים הם כאלה שמאוד קל וכיף לשתף איתם פעולה, לעומת העבודה בוועדה המסדרת.

אלכס קושניר: יכול להיות.

עידית סילמן: – – –

ינון אזולאי: אני אגיד לך משהו.

יעקב מרגי: לקחתי את זה אישית.

יעקב מרגי: אלכס, לקחתי את זה אישית.

אלכס קושניר: למה?

ינון אזולאי: כי הוא בוועדה המסדרת.

יעקב מרגי: כי חבר בוועדה המסדרת.

אלכס קושניר: אבל אתה יודע שאתה יוצא מן הכלל תמיד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

אורית סטרוק: אלכס, זה לא נכון, כי כשאותו בצלאל הגיע לוועדה המסדרת הוא קיבל יחס אחר.

ינון אזולאי: לא, לא, אני אגיד לכם.

ינון אזולאי: האמת, מה יש שם?

קריאה: – – –

ינון אזולאי: אתם יודעים, יש כלל שאומר שכשאתה נכנס לבית המדרש, הקירות סופגים את הקדושה, נכון, אורית ומיכל?

ינון אזולאי: הקירות סופגים.

ינון אזולאי: להבדיל, בכנסת – אבל זה מקודש לקודש – בוועדת כספים – – –

יעקב מרגי: אני מציע לכם לא לגרור אותו.

ינון אזולאי: בוועדת כספים – – –

יעקב מרגי: אני מציע לכם לא לגרור אותו.

ינון אזולאי: בוועדת כספים יש את הרב גפני, שהקירות יונקים אותו, אז לכן האווירה נשארה אווירה טובה.

ינון אזולאי: אלכס לא יכול להרוס את האווירה הזאת.

ינון אזולאי: וכשאלכס לא יכול להרוס, הוא נסחף איתנו ביחד לאווירה הזאת, ולכן הצלחנו להגיע להישגים כמו שהצלחנו – הצלחנו בהישגים של גיל 67 והצלחנו בהישגים של אנשים עם מוגבלויות.

ינון אזולאי: עכשיו, אני אסביר לכם.

יעקב מרגי: האמת, בואו, ברשותך, ברשותך.

ינון אזולאי: אני בדיוק בא לדבר על זה.

ינון אזולאי: אני בדיוק בא לדבר על האנשים עם המוגבלויות.

יעקב מרגי: ברשותך, ינון, האמת צריכה להיאמר.

יעקב מרגי: ההתנהלות מתחילת הקדנציה הזו עד ליממה האחרונה, היממה וחצי האחרונות – הרי לאף אחד מאיתנו היא לא הייתה נוחה, גם לנו כאופוזיציה לוחמת.

יעקב מרגי: אבל הבאנו את זה למצב שבו ברוך השם, כולם הבינו שללא הידברות זה יגיע למקומות לא טובים, ואני שמח שהבית חזר – – –

ינון אזולאי: ולמה?

ינון אזולאי: בדיוק אנחנו מגיעים.

ינון אזולאי: למה הבית חזר ככה?

ינון אזולאי: כי היה חסר המבוגר האחראי.

ינון אזולאי: אנחנו, האופוזיציה, בוועדת כספים, היינו המבוגרים האחראים, ועשינו סטופ, והצבענו בעד החוק הזה פה אחד, ואמרנו: בואו נתחיל להיות שפויים.

ינון אזולאי: האופוזיציה החליטה: בואו נעשה איזשהו סטופ פה, להיות שפויים.

ינון אזולאי: עשינו את זה ביחד, חברי בצלאל ואופיר כץ ושלמה קרעי, ומיכל הייתה שם.

ינון אזולאי: באמת, ראינו עבודה משותפת, וזה הוכיח שעם עבודה משותפת אפשר להגיע להישגים.

ינון אזולאי: היום שמעתי בקול חי את איתי גדסי אומר שבאופוזיציה יש שתי אפשרויות: או שהולכים ומתפשרים ומקבלים דברים מהקואליציה, או שמטרללים את המערכת.

ינון אזולאי: אז אני אמרתי: אפשר לעשות את שניהם, ואנחנו הוכחנו שאפשר לעשות את שניהם – גם לטרלל את המערכת וגם לקבל מהמערכת.

ינון אזולאי: ככה צריך להתנהג, ככה זה אופוזיציה, לעשות את זה בצורה טובה.

ינון אזולאי: אני לא אוהב את הביקורת של הקואליציה, כי כשהם היו בצד השני אנחנו שמענו בדיוק את כל המשפטים שאני אישית לא משתמש בהם – אני אישית לא משתמש בכל מיני משפטים וכל מיני כינויים.

ינון אזולאי: אני לא משתמש, אבל אנחנו ראינו את הצד השני – איך הם צעקו את אותו דבר על נתניהו וקראו לו בכל השמות, רק אצלו לא היה איזה בנטוט, כי השם לא הסתדר עם הבנטוט, אבל בגדול היה הכול פה.

ינון אזולאי: ולכן אני אומר: הוועדה הביאה הישגים.

ינון אזולאי: התחלנו לדבר, מיכל, על האנשים עם המוגבלויות.

ינון אזולאי: לצערי, זה אפילו לא 50% ממה שרצינו, כי מגיע להם להיכנס בדלת הראשית, להיכנס בדלת הראשית בחוק הזה.

ינון אזולאי: אבל הייתה התעלמות של האוצר, של פקידי האוצר, ולצערי יכול להיות ששר האוצר לא הנחה אותם מספיק בעניין הזה – ותכף אני אדבר על עוד דבר – ואז היינו צריכים להביא אותם מהדלת האחורית, דרך משרד העבודה, שיהיה תמריץ למעסיקים.

ינון אזולאי: התמריץ למעסיקים בשביל אלה צריך להיות כל השנה, בלי כל קשר לנגיף הקורונה בכלל, ולא של 20%, אפילו יותר, למרות שהמעסיק היה צריך לעשות את זה בהבנה גם בלי כל תמריץ, אבל בואו נגיד בשביל להמריץ, בשביל לעשות.

ינון אזולאי: אנחנו רואים בכנסת – הכנסת היא מודל לכל מעסיק איך מתנהגים לאנשים עם מוגבלויות.

ינון אזולאי: אנחנו רואים אותם פה, הם חלק מאיתנו, הם לא שונים מאיתנו.

ינון אזולאי: אנחנו רואים את העזרה שהם נותנים לנו, אנחנו רואים איך שהם באים ומאירים לנו פנים.

ינון אזולאי: עזבו שאנחנו מאירים להם פנים, כי זו החובה שלנו, אבל הם, עם כל מה שהם, מאירים לנו פנים, איך שהם עובדים איתנו.

ינון אזולאי: מגיע להם בזכות ולא בחסד.

ינון אזולאי: אבל לצערי זה לא נכנס בדלת הראשית, זה אפילו לא נכנס בחוק, זה נכנס בהצהרה של האוצר על אנשים עם מוגבלויות – – –

מיכל מרים וולדיגר: אבל ינון – – – כי אנשים עם מוגבלות בדרך כלל, אלה שהם בעבודה נמוכה, נעלמו מן העולם.

מיכל מרים וולדיגר: אז מה – – – מה עם ה-80% שאותו מעביד יתקשה למצוא?

מיכל מרים וולדיגר: הוא לא ישלם, לא יהיו מקומות עבודה.

מיכל מרים וולדיגר: מה שקורה, שאותם אנשים עם מוגבלות פשוט לא – – – את הדברים הכי בסיסיים – – –

ינון אזולאי: נכון, אני מסכים איתך.

ינון אזולאי: אני מסכים איתך.

ינון אזולאי: לא עשינו את זה מספיק טוב.

ינון אזולאי: את יודעת – – –

מיכל מרים וולדיגר: זה לא כלפיך, זה כלפי – – –

ינון אזולאי: אני יודע, יודע, זה כלפי כולנו.

ינון אזולאי: יכול להיות שהיינו צריכים להמשיך במאבק.

ינון אזולאי: פעמים אתה רואה שכשאתה נאבק, אתה צריך גם להכיר את מקומך.

ינון אזולאי: אני אומר למה אני מתכוון: היה מאבק עיקש, שאני הרמתי אותו, על ה-35, שיהיה עם שלושה תלויים.

ינון אזולאי: לא יכול להיות שתהיה החלטה שרירותית של האוצר, של שר האוצר: 45, בלי ילדים.

ינון אזולאי: זו אמירה של האוצר שאומר: אנחנו נגד ילדים; אנחנו נגד דבר כזה שיהיה המשך, של דור המשך.

ינון אזולאי: תביאו איזה אחד-שניים, וככה בגיל 45 הם כבר לא צריכים אתכם או שכולם יוצאים לעבודה ונגמר.

ינון אזולאי: אנחנו נגד הדבר הזה.

ינון אזולאי: אנחנו בעד משפחות ברוכות ילדים.

ינון אזולאי: ילדים הם ברכה.

ינון אזולאי: ילדים הם ברכה.

ינון אזולאי: ילדים זה הברכה של כל אחד ואחד מאיתנו, זה דור ההמשך.

יעקב מרגי: אבל חשוב גם שייאמר שמעמד הביניים, הזוגות הצעירים היום, נישאים בגיל מאוחר יותר.

יעקב מרגי: גיל 40 זה כמעט כלל האוכלוסייה.

ינון אזולאי: אבל חבר הכנסת מרגי, הביאו גיל 45, אמרו: החלטה שרירותית, לא מעניין אותנו.

ינון אזולאי: מתחת לזה, בחוק המקורי, יש 35 עם שלושה תלויים.

ינון אזולאי: שם, אם יש לך ילדים, זה מובן.

ינון אזולאי: מי שיש לו ילדים – אימא שיש לה עכשיו ילד במעון בגיל חצי שנה, אין לה כסף – היא לא יכולה לשים אותו במעון.

ינון אזולאי: היא לא יכולה, גם אם היא רוצה.

ינון אזולאי: אנחנו יודעים שקיימים כאלה בכל המגזרים.

ינון אזולאי: נכון, המגזר שלנו, ברוך השם – ברוכות ילדים.

ינון אזולאי: אנחנו, הדתיים הלאומיים, ברוך השם, אנחנו רואים – רק בזכות זה אנחנו רואים את ההתיישבות הענפה, כל ההתיישבות.

ינון אזולאי: למה?

ינון אזולאי: כי הילדים האלה הם התשובה לאותם כובשים.

ינון אזולאי: הילדים האלה הם התשובה לאותם כובשים בדור ההמשך.

ינון אזולאי: אז את זה רוצים לגדוע לנו.

ינון אזולאי: אני אומר לכם, אם בחוק הזה כעסתי על שר האוצר, זה בעיקר על הנושא הזה.

ינון אזולאי: הוא לא הבין שצריך – או שהוא הבין ובגלל זה הוא עשה את זה, שלא יהיה לילדים.

ינון אזולאי: אין דבר כזה.

ינון אזולאי: אז גם שם הבאנו הישג, אבל לצערי גם שם זה לא הישג של מאה אחוז.

ינון אזולאי: הבאנו את זה באותו מסלול של בן 40 שיש לו שלושה תלויים, גם דרך משרד העבודה.

ינון אזולאי: בתמרוץ.

ינון אזולאי: נכון, זה לא טוב, זה גם לא בדלת הראשית, זה בדלת האחורית.

ינון אזולאי: זה כואב שזה ככה, אבל זה מה שאמרתי: אנחנו צריכים להבין לפעמים, כשאנחנו נמצאים באופוזיציה – הייתה לנו אפשרות או לשבת לילה שלם עם כל ההסתייגויות האלה ולעבור אחת-אחת, ולילה ועוד לילה, ויכול להיות שעכשיו לא היינו מצביעים על זה.

ינון אזולאי: אולי היינו מצביעים על זה רק באישון לילה של ליל שישי, אבל לא היינו מגיעים להישגים.

ינון אזולאי: זה השיקול שעמד לנגד עינינו: טובת אזרחי מדינת ישראל, מה טוב להם – כלום או משהו.

ינון אזולאי: זה לא כלום או הכול, זה כלום או משהו.

ינון אזולאי: החלטנו ללכת על האופציה השנייה, שזה יהיה משהו – שזה יהיה משהו למען עם ישראל, למען הילדים האלה.

ינון אזולאי: אבל זה לא מספיק.

ינון אזולאי: אלכס, אני אומר לך כידיד, בפעם הזאת עשינו מאמצים בתוך החדר, מחוץ לחדר, לעיני כול, לא לעיני כול, הכול היה כדי להגיע למצב שהצלחנו להגיע למצב של פה אחד.

ינון אזולאי: אני בטוח, וגם אתה יודע את זה וגם אני יודע את זה, שלא תמיד נגיע לפה אחד.

ינון אזולאי: הלוואי שנגיע לפה אחד.

ינון אזולאי: הלוואי, אני בתפילה שנגיע, אבל כדי להגיע לפה אחד, הדבר תלוי בך – בך, אלכס.

ינון אזולאי: כשאני אומר "בך", זה בשר האוצר.

ינון אזולאי: פה, מבחינתי, עכשיו אתם כאחד.

ינון אזולאי: אם יביאו את הכוח לוועדת הכספים, ליושב-ראש ועדת הכספים, לבוא בלב פתוח ובנפש חפצה – תמיד אפשר להגיע.

ינון אזולאי: ראינו את זה, וגם בתקציב אפשר, לפחות בוועדה, להגיע להישגים.

ינון אזולאי: אבל אם יבואו ויגידו: אנחנו לוחצים עליהם, ואנחנו נשים את הברך שלנו על הצוואר שלהם – אני רוצה להגיד לך שאנחנו לא מתים מזה.

ינון אזולאי: אנחנו חיים מזה.

ינון אזולאי: אנחנו, עד טיפת דמנו האחרונה, נמשיך ונלחם למען עם ישראל, אבל צריך להבין דבר אחד: גם אנחנו כאופוזיציה, אנחנו לא נלחמים סתם.

ינון אזולאי: ההישגים שלנו הם לא בשבילנו, הם בשביל הציבור.

ינון אזולאי: כשבאותו יום זעקתי והתחננתי – ואני רוצה שאתה תמשיך את הזעקה הזאת – על מעונות היום.

ינון אזולאי: מעונות היום, שהורים לילדים – על מה אנחנו מדברים?

ינון אזולאי: על הורים לילדים, ילדים שצריכים ללכת למעונות היום בספטמבר, ואין להם תבחינים.

ינון אזולאי: בשנה שעברה לא היו להם תבחינים בזמן, כלומר איחרו בחודש – זה היה בחודש השמיני במקום בסוף השישי; בחודש בערך, חודשיים.

ינון אזולאי: הם קיבלו את הדירוג שלהם רק בחודש מרץ-אפריל – –

יעקב מרגי: ורטרואקטיבית.

ינון אזולאי: – – מרץ-אפריל לא, נראה לי שיש רטרואקטיבית.

יעקב מרגי: לא, יש שלב מסוים שאין רטרואקטיבית.

ינון אזולאי: מרץ-אפריל – – –

אלכס קושניר: יש לי שאלה – – –

ינון אזולאי: אני רק אסיים את זה ואתן לך.

ינון אזולאי: מרץ-אפריל, ועד אז שילמו 2,800 שקל.

ינון אזולאי: יושב האוצר – שתבין, יושב האוצר, והם הודו לנו בתוך הוועדה; נראה לי שהיית בוועדה הזאת, כשהיה הרב גפניף והודו שהתבחינים נמצאים.

ינון אזולאי: יש תבחין אחד של שנה קודמת, שזה מה שביקשנו וזו גם הדעה של משרד הרווחה, של היועצת המשפטית.

ינון אזולאי: היה שם אמיר מדינה, מנהל אגף מעונות היום, והם אמרו: תוציאו את זה כמו בשנה שעברה.

ינון אזולאי: אם אתם מוציאים את זה כמו בשנה שעברה, אין עיכוב ומייד עובדים על זה.

ינון אזולאי: מצד שני, יש תבחינים אחרים.

ינון אזולאי: בתבחינים האחרים רוצים לחסוך למדינה.

ינון אזולאי: אני לא בעד לחסוך או לא לחסוך, אני בעד לדאוג קודם כול לחלשים, לפני הכול.

ינון אזולאי: ההורים האלה הם הורים חלשים שצריכים – אגב, הם צריכים לצאת לעבודה.

ינון אזולאי: אם לא תיתן להם 2,800 שקל, הם לא יכולים לצאת.

ינון אזולאי: הילדים יישארו בבית והם יישארו לשמור עליהם.

ינון אזולאי: מה עשינו בזה?

ינון אזולאי: מה עשינו בזה?

ינון אזולאי: אז זו האטימות של האוצר.

ינון אזולאי: אני מתפלא.

ינון אזולאי: אז אמרו: שמנו את זה בראש סדר העדיפויות של שר האוצר.

ינון אזולאי: אני אגיד לך משהו, אתמול דיברתי עם מאיר כהן, שר הרווחה.

ינון אזולאי: אמרתי לו: תשמע, אתם, מבחינתכם – הוא אומר לי: אני מכיר את הנושא הזה.

ינון אזולאי: ביקשתי, גם אני לא מבין, אני צריך מייד להוציא את זה.

ינון אזולאי: אמרתי: אני לא מבין.

ינון אזולאי: אני, ינון אזולאי, לא מבין דבר אחד: מה הקשר?

ינון אזולאי: עכשיו השר החליט אם להוציא את התבחינים או לא, בשביל הכסף?

ינון אזולאי: עזוב אותך, לפעמים שימו דברים בצד.

ינון אזולאי: גם אם אתה רוצה לעשות שינויים, שיהיה פה שינוי דמוגרפי מבחינת הילודה למשפחות כאלה או אחרות – תעשה את זה לשנה הבאה.

ינון אזולאי: עכשיו הייתה קורונה.

ינון אזולאי: תעזור לכולם.

ינון אזולאי: כמו שבגיל 67 – יכולתי לבוא ולעמוד פה ולומר: תשמע, יש לנו מחקרים שאומרים שהרבה מהעולים החדשים מברית המועצות מעל גיל 67.

ינון אזולאי: זה לא מעניין אותי, אני לא אמרתי דבר כזה, כי אכפת לי מכל אחד ואחד שגר פה במדינה.

ינון אזולאי: אותו עולה מברית המועצות, אני גרתי לידו בעכו, אני פוגש אותו בשוק בו', באשדוד, אני פוגש אותם בכל יום שלי.

ינון אזולאי: אכפת לי, כי אני מכבד אותם.

ינון אזולאי: הם יכולים להיות בגיל של הסבא והסבתא שלי ואף יותר מבוגרים מהם.

ינון אזולאי: אני יכול להסתכל להם בעיניים כשהם יצטרכו לקנות לנכד שלהם משהו?

ינון אזולאי: אני לא עושה את החשבונות האלה.

ינון אזולאי: לעזאזל, אל תתעסקו עם הילדים, עם הנפשות, אל תתעסקו עם החלשים.

ינון אזולאי: בואו אל החזקים, בואו אלינו, כחברי כנסת, תילחמו בנו.

ינון אזולאי: אנחנו נילחם, אנחנו יודעים להילחם.

ינון אזולאי: אנחנו לא מפחדים משום דבר – נהיה פה לילות, נהיה פה ימים.

ינון אזולאי: אני אומר לך שאם נצטרך לקחת פה מלון שעה לפני שבת ולהביא את הילדים שלנו, נביא אותם גם לפה, אין בעיה, אבל בואו תילחמו נגד חזקים, לא נגד חלשים.

ינון אזולאי: מה רצית, אלכס?

אלכס קושניר: אמרת שהתבחינים למעונות האלה הם של הממשלה ויצאו רק במרץ-אפריל, באיחור – – –

ינון אזולאי: אגב, כעסנו על זה.

אלכס קושניר: שנייה.

אלכס קושניר: זה מצד אחד.

אלכס קושניר: מצד שני, אתה מצפה משר האוצר שרק לפני שבועיים נכנס לתפקיד ללכת על מה שנקרא אוטוסטרדה.

אלכס קושניר: אני חושב שמן הראוי ומן ההגינות לתת לו עוד זמן ללמוד את הנושא ונושאים נוספים שנמצאים על סדר-היום, ואחר כך לקבל החלטה.

אלכס קושניר: זה דבר אחד.

ינון אזולאי: תשובה.

אלכס קושניר: דבר שני, היינו ביחד בוועדה, ונכון שהיו דברים שרצינו לקדם יותר.

אלכס קושניר: זה – מצד אחד.

אלכס קושניר: מצד שני, אתה לא יכול בחוק אחד, שאמור לטפל במשהו מאוד מאוד ספציפי, לפתור את הבעיות של כל המדינה, גם בנושא של בעלי מוגבלויות ובעוד הרבה מאוד נושאים אחרים.

אלכס קושניר: יש הרבה מאוד אוכלוסיות שלא נכנסו.

אלכס קושניר: אני אומר לך, בשבוע הבא אנחנו נקיים פגישת עבודה.

אלכס קושניר: זה עולה לדיון, כי הלו"ז מתחיל להתפוצץ בגלל החוקים שנכנסו – גם על הנושא של – – – וגם על הנושא של עובדים עונתיים.

אלכס קושניר: ננסה להגיע לאיזשהן הבנות – –

מיכל מרים וולדיגר: רגע, ואנשים עם מוגבלות?

אלכס קושניר: שנייה.

אלכס קושניר: – – כדי לקדם את הנושא הזה.

אלכס קושניר: לגבי הנושא של אנשים עם מוגבלות, אני אומר לך שבמהלך הרבה מאוד שנים הנושא הזה לא טופל.

אלכס קושניר: היו פה כל מיני מתווים וכל מיני דברים, והדברים לא קרו.

אלכס קושניר: לכן אי-אפשר לבוא בחוק אחד, שמטרתו לטפל במשהו מאוד ספציפי, ולפתור את הבעיות של כל מדינת ישראל וכל אוכלוסיית מדינת ישראל.

יעקב מרגי: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: – – –

יעקב מרגי: מיכל, אנחנו בלוחות זמנים – – –

ינון אזולאי: תשובה: גם בשנה שעברה נלחמתי נגד האוצר בנושא של מעונות היום.

ינון אזולאי: יכולים לראות את זה אצלי לאורך כל הזמן.

ינון אזולאי: אני תמיד אומר, ואני אגיד את זה גם במליאה, גילוי נאות: אשתי מנהלת מעונות יום, ובמשפחה שלה יש מעונות יום.

ינון אזולאי: היא לא שותפה במעונות יום.

ינון אזולאי: אני אומר את זה כי אני בא מהמקום שאני מכיר ולא מהמקום שאני נוגע, מהמקום שאני מכיר את התחום ולא מהמקום שאני נוגע בתחום.

ינון אזולאי: כשאני אומר על מעונות היום האלה – בשנה שעברה נלחמתי על זה וגם השנה, כי אני מכיר את זה, כי ידעתי על הזעקה של ההורים.

ינון אזולאי: אז באו ואמרו לנו בשנה שעברה: קורונה – הכול בסדר.

ינון אזולאי: אנחנו מבקשים דבר אחד – אני אומר דבר אחד פשוט: משרד האוצר, תשאירו את זה כמו בשנה שעברה ותעשו את זה מייד.

ינון אזולאי: הביקורת שלי הייתה על הפקידים, זה – אמרתי שזה נמצא אצל שר האוצר, הוא צריך לזרוק את זה מהידיים שלו למשרד הרווחה ולגמור את זה.

ינון אזולאי: הפקידים באוצר – ישב אצלנו פקיד מהאוצר; אתם קוראים לזה לא פקידים.

יעקב מרגי: בעלי תפקידים.

אלכס קושניר: אנחנו קוראים להם הדרג המקצועי – – – להקשיב לו, לדעות שלא, לא תמיד להסכים – – –

ינון אזולאי: הדרג המקצועי, אני צריך פשוט לתרגל.

ינון אזולאי: וכולם באותו דרג?

ינון אזולאי: דרג א', דרג ב' – אותו דבר.

אלכס קושניר: – – –

ינון אזולאי: אני צריך להתרגל.

ינון אזולאי: הדרג המקצועי בפקידות האוצר, מה הם אומרים?

ינון אזולאי: אנחנו מחכים שיהיה שר, רצינו להוציא את זה.

ינון אזולאי: אגב, השר נתן להם הוראה – לא, אנחנו מחכים; עוד לפני שהתחלפו השרים, עוד לפני שחשבו על הממשלה – אנחנו צריכים א', ב', ג', ואז הם לא עשו את זה.

ינון אזולאי: לכן אני בא ואומר דבר אחד: היו צריכים להוציא את זה, ואני מבקש ממך, תעביר לשר.

ינון אזולאי: שר הרווחה – דיברתי איתו והוא אמר: תעביר את זה, זה של השנה שעברה, נגמור עם זה.

יעקב מרגי: ותוך כדי תעשו עבודת מטה.

ינון אזולאי: בשנה הבאה, תשמע, הקואליציה אצלכם – תעשו מה שאתם רוצים.

ינון אזולאי: האוצר ירצו לדפוק את החלשים – מה אני אעשה, אין לי ברירה.

ינון אזולאי: זה בעניין החוק, אבל אלכס, באמת, שוב, עשינו את זה בשיתוף פעולה מלא, וזה היה טוב.

ינון אזולאי: היו ויכוחים סוערים, היו בחדר ויכוחים סוערים, היו בוועדה ויכוחים סוערים, אבל בסופו של דבר הגענו להבנות, וזה מה שהיה חשוב.

ינון אזולאי: עכשיו אני רוצה להגיד מילה לשר התיירות.

ינון אזולאי: שמעתי את הריאיון שלך היום אצל ירון דקל וחיים לוינסון.

ינון אזולאי: אגב, מאוד מעניין לשמוע אותם איך שהם רגועים היום, כשיש ממשלה אחרת, ואם תוציא להם את ההקלטות של אז, על הממשלה השנייה – כמה היו תוקפים.

ינון אזולאי: שמעתי את הריאיון שלהם עם ברדוגו, דיברו על מזרחים, אחר כך העלו את אלון שוסטר, ולא תקפו למה סגן שר הביטחון האשכנזי – סליחה שאני אומר את זה – נכנס במקום שר הביטחון שהיה, מיכאל ביטון, המרוקאי, מירוחם, מהפריפריה; הוציא אותו – אופס, הוציא אותו בני גנץ, טאק, נתן לו מכה, והכניס את אלון שוסטר.

ינון אזולאי: אלון שוסטר הוא אדם מדהים, אני חייב להגיד לך, אין לי חס ושלום שום דבר איתו – – –

יעקב מרגי: הוא שר התיירות – – –

ינון אזולאי: שנייה, אני יודע.

ינון אזולאי: רגע.

ינון אזולאי: ולך, שר התיירות – אני חייב לסיים, אבל אני חייב להגיד לך: דיברת, ועכשיו קודם כול דבר מבורך – הפסקתם את הקמפיין.

ינון אזולאי: רק שלא יבואו אליכם אחר כך ויבקשו תקצוב בשביל הקמפיין, לתת לאלה שעכשיו לא עובדים בקמפיין של המלונאות.

ינון אזולאי: אנחנו עובדים מאוד קשה בוועדת כספים בשביל המלונאים, בשביל כל ענף התיירות, אבל אני אומר לך – וגם אמרה את זה עיתונאית בשם ליאת רון, שצייצה בחשבון הטוויטר שלה – –

יעקב מרגי: בקצרה.

ינון אזולאי: – – שמחירי החופשות בישראל מאמירים למחיר של 22,000 ש"ח לארבעה נופשים לארבעה לילות.

ינון אזולאי: זה דבר הזוי.

ינון אזולאי: פשוט, אתה יודע – לא היו בקורונה, אז עכשיו רוצים את הכול לקחת אלינו.

ינון אזולאי: העברנו אליהם בקורונה.

ינון אזולאי: הגיע הזמן שגם מלונות – אלה שלא חזרו, בסדר, יש פיצוי שצריך לתת להם.

ינון אזולאי: מילא, אם היו לוקחים לנו ומעבירים לאלה שסגרו, 100 המלונות שאמרת שבארץ סגורים – אם היו מעבירים להם, הייתי אומר: יודע מה, כולנו מתחת לאלונקה.

ינון אזולאי: אבל לקחת את הציבור ששנה וחצי לא יצא לחופש, ואומר: תנו לילדים, רוצים קצת לצאת לחופש, לנפוש – מה עושים להם?

ינון אזולאי: רוצים לקרוע אותם, רוצים לקרוע אותם במחיר, שלא יוכלו לצאת?

ינון אזולאי: זה דבר שהוא לא מובן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זעקה אמיתית.

ינון אזולאי: רגע, הרב מרגי, עוד דבר.

ינון אזולאי: קודם כול, מגיע לשר פעמיים מזל טוב: קודם כול, אתמול היה 30 שנה לעלייה שלו לארץ.

יעקב מרגי: מזל טוב.

ינון אזולאי: מגיע לו בשעה טובה ומזל טוב.

ינון אזולאי: אני מברך אותך שבעזרת השם – קודם כול תענה אמן, ואחר כך תחשוב על הברכה – שבעזרת השם יהיו לך עוד הרבה ילדים ותהיה מהם נחת – – –

יואל רזבוזוב: צריך לדבר עם אשתי.

ינון אזולאי: והדבר השני, בשבוע הבא יש לו יום הולדת של גיל 41.

ינון אזולאי: זה בלועזי, אני לא יודע מה בעברי, אבל גם על זה מגיע לו מזל טוב.

ינון אזולאי: עד 120 בנחת, ואם תעבור צד לקואליציה, גם שתאריך הרבה במקום שלך, בעזרת השם.

ינון אזולאי: וכשאתה הולך לעשות את הקמפינג – אני לא יודע אם החלטת בדרום או בצפון.

ינון אזולאי: אני מציע – – –

יעקב מרגי: הוא הקשיב לך בריאיון.

יעקב מרגי: טוב, נא לסכם.

ינון אזולאי: מצד אחד אני מקשיב לו, אבל גם דיברו איתך ושלחו לך – לוינסון העלה את זה – שיש בצפון מקומות שהם בעצם כמו נחל האסי, לצורך העניין, קיבוצים, מושבים; אתה בא לשים שם את הראש, ואומרים לך: 300 שקל ללילה.

ינון אזולאי: תגיד לי על מה.

ינון אזולאי: מה הם שמו, את הממטרות?

ינון אזולאי: מה, זה שלהם?

ינון אזולאי: של אבא שלהם?

ינון אזולאי: של מי זה?

ינון אזולאי: אני אומר לך, המאבק הבא שלנו – אחרי שחברי משה ארבל יתפנה מנחל האסי, אנחנו הולכים לעשות קמפינג שם.

ינון אזולאי: נילחם שם, כי שם צריך להיות שכל עם ישראל יוכל להיות.

ינון אזולאי: זה משאב ציבורי של כל עם ישראל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

ינון אזולאי: ומפה אני אומר לכם, אנחנו עוד נצא לחופשה פה, בארץ ישראל, נרחיב, ואם תביאו לנו גם בהתיישבות – נבוא גם לנופש בהתיישבות.

ינון אזולאי: תודה רבה.

ינון אזולאי: שבת שלום לכל עם ישראל.

ינון אזולאי: עשינו למענכם שבוע נפלא.

יעקב מרגי: תודה.

ינון אזולאי: עד שאני מדבר לציבור?

ינון אזולאי: אני מבטיח לך – 30 שניות וסיימתי.

יעקב מרגי: בבקשה.

ינון אזולאי: ציבור יקר, אני רוצה להגיד לכם, כל הצופים בערוץ 99 ובכל הערוצים מסביב, עשינו למענכם שבוע טוב, שבוע שבו באמת ניסינו גם לבדר אתכם, גם להיות רציניים, גם לשתף אתכם בהווי של הכנסת.

ינון אזולאי: ניסינו לעשות את זה בצורה טובה ומכובדת.

ינון אזולאי: אנחנו, בעזרת השם, מקווים שבשבוע הבא נמשיך שוב בשבילכם – נחזור לשדר בשבוע הבא.

ינון אזולאי: תודה רבה לציונה, לכל עובדי הכנסת, לערוץ 99, למזכירות הכנסת, לירדנה, לכולם, לכל עם ישראל.

ינון אזולאי: תודה רבה ושבת שלום, והרב מרגי, תודה רבה לך, כי חיכית לזה, אז הינה אני אומר לך תודה רבה מכל הלב.

ינון אזולאי: עם ישראל אוהב אותך, ושבת שלום לכולם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי, תודה – ח"כ מסור, מתמיד, למרות הוותק, לא ויתר ולא פספס, למרות שזה עולה בבריאות לכמה אנשים; הייתי חייב לומר את זה.

אחמד טיבי: תודה, אבל אני רופא, אני מוכן לטפל בהם.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, מטבע הדברים הפרקטיקה הפרלמנטרית היא מסורת, ואופוזיציה דינה תמיד להיאבק בקואליציה גם על ידי פיליבסטר, גם על ידי דיון ארוך, גם על ידי הצבעות ארוכות, ושלושת הימים האחרונים ללא ספק היו ימים ארוכים, ואנחנו רק בהתחלה.

אחמד טיבי: השבוע היה שבוע דמים קשה לחברה הערבית – מעשי רצח אחד אחרי השני, וכל מעשה הוא מעשה אחד יותר מדי.

אחמד טיבי: ונשאלת השאלה למה הנשק ממשיך להציף את היישובים הערביים.

אחמד טיבי: למה אפשר לרכוש בקלי-קלות כל כלי נשק שאתה רוצה, כולל אר.

אחמד טיבי: פי.

אחמד טיבי: ג'י, למשל, נשק אוטומטי?

אחמד טיבי: למה כנופיות דמי החסות ממשיכות להשתולל, ולמה ארגוני הפשיעה מרגישים הכי נוח עם משטרת ישראל, עד כדי כך שהם יורים באנשים בכביש ראשי?

אחמד טיבי: הם לא סופרים את המשטרה.

אחמד טיבי: היו הסברים רבים.

אחמד טיבי: אמרנו שהמשטרה והממסד מתייחסים אל הציבור הערבי כאל חצר אחורית, ואל חיי האדם הערבי כאל פחותים בהשוואה לחיי יהודים; עליונות יהודית,Jewish supremacy.

אחמד טיבי: ותמיד אמרנו שיש משהו מוזר במה שקורה, ביזארי קצת, תמוה, כי אנשים ברחוב יודעים מי יורה, מי סוחר בנשק וכדומה, ובכל זאת הם לא נעצרים.

אחמד טיבי: אתמול בכיר במשטרה – כך פרסם משה נוסבאום בערוץ 12 – – –

יעקב מרגי: הוא לא הזדהה בשמו, הבכיר הזה?

אחמד טיבי: הבכיר לא הזדהה.

אחמד טיבי: הוא ציטט מתוך ישיבה, ואמר שמרבית ראשי הפשע בחברה הערבית הם סייענים של השב"כ.

אחמד טיבי: לכן יש להם חסינות, אומר הבכיר במשטרה, וידינו כבולות, אומר הקצין.

יעקב מרגי: זה שהכניסו את השב"כ למאבק באלימות זה מהלך סרק, אם כך.

אוסאמה סעדי: השב"כ עוצר את כל הצעירים.

אחמד טיבי: הבנת מה שאמר אוסאמה?

אחמד טיבי: השב"כ עוצר את הצעירים, המוחים, אבל ראשי ארגוני הפשיעה, מי שיורים, סוחרי הנשק, יש להם חסינות.

יעקב מרגי: זה נושא לוועדת חקירה.

אחמד טיבי: אוה, תכף אגיע לזה.

ינון אזולאי: אתה אומר שבכירי המשטרה הם סייענים אצל המשת"פים?

אחמד טיבי: אני אמרתי ההפך, אבל אתה רשאי להסיק מה שאתה רוצה.

ינון אזולאי: אוקיי.

אחמד טיבי: על כל פנים, זה דבר שכבר נאמר על ידי רבים מראשי הציבור הערבי.

אחמד טיבי: אמרו: אנחנו יודעים, מרגישים שמשהו מוזר קורה – האנשים האלה יורים, הורגים, סוחרים בנשק, והם ממשיכים להיות חופשיים.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ינון אזולאי.

אחמד טיבי: וההסבר הזה – האמירה הזאת מסבירה הרבה תופעות, אבל היא מחייבת חקירה.

אחמד טיבי: איזו חקירה?

אחמד טיבי: ועדת חקירה ממלכתית.

אחמד טיבי: אנחנו דורשים ועדת חקירה ממלכתית על כל נושא הפשיעה, מעשי הרצח.

יעקב מרגי: אם תוגש הצעה כזאת, אני חושב שזה יאתגר פה את שני חלקי הבית.

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: והגורמים – מי אחראי, מי נכשל, מי נרדם בשמירה, מי עזר לארגוני הפשיעה, מי נתן להם להרים ראש ולדם להמשיך להישפך ברחובות.

אחמד טיבי: ועדת חקירה ממלכתית היא מחויבת המציאות.

אחמד טיבי: מחויבת המציאות.

אחמד טיבי: אתמול מייסר עותמאן, בת 27, נרצחה בחיפה, אימא לארבעה ילדים.

אחמד טיבי: היא נורתה בתוך הבית, מול שני בניה, בני ארבע וחמש.

אחמד טיבי: יש משהו יותר טראומטי, קשה, אכזרי מזה?

קריאה: – – –

אחמד טיבי: לא אמרתי שכל מקרה.

אחמד טיבי: ואיך גבר יכול להרשות לעצמו להיכנס, לרצוח ככה בדם קר אימא לארבעה ילדים מול ילדיה, בצורה אכזרית, טראומטית לילדים?

אחמד טיבי: למרות שזה סיפורו של מוות ידוע מראש – נורות האזעקה והאזהרה היו שם, ובכל זאת הרצח התרחש.

אחמד טיבי: כך במקרים רבים.

אחמד טיבי: מייסר היא האישה הערבייה השביעית שנרצחת מתחילת השנה.

אחמד טיבי: על אותו קו יש בעיה נוספת, שאנחנו מייבאים אותה משנת 2003, אדוני היושב-ראש, והיא פירוק משפחות של פלסטינים במה שקרוי "חוק האזרחות" – מניעת איחוד משפחות, איסור איחוד משפחות.

אחמד טיבי: אני זוכר שב-2003 אלי ישי, שר הפנים דאז, עמד פה ואמר שהחוק מטרתו דמוגרפית – למנוע את זכות השיבה הזוחלת.

אחמד טיבי: זה מה שאמר אלי ישי, אז שר הפנים.

אחמד טיבי: אחריו עלה גדעון עזרא, שהיה השר המקשר, ואני זוכר שהוא אמר אותו דבר.

אחמד טיבי: ואז לחשו להם, אמרו להם: זה לא יתפוס בבג"ץ, ההסברים האלה, ואז המציאו את הטיעון הביטחוני – שיש מעורבים מהצאצאים והילדים האלה במה שקרוי "גלגול פיגועים", ככה קראו לזה.

אחמד טיבי: התברר שמבחינה מספרית השיעור הוא 0.02%, וזה שיעור מבוטל מול עונש קולקטיבי, שמטרתו האמיתית היא דמוגרפית וגזענית, כדי ליישם את מה שאמרתי בתחילת דבריי – את העליונות היהודית, שאזרחות היא אוטומטית ליהודי ופלסטינים משני עברי הקו הירוק עם סיפור אהבה או נישואים נחשבים כאיום או פצצה מתקתקת.

אחמד טיבי: ולא הוא.

אחמד טיבי: מדובר בחוק לא אנושי, אכזרי, גזעני.

אחמד טיבי: פנינו בזמנו לבג"ץ באמצעות עדאלה ועמותות נוספות.

אחמד טיבי: גם מרצ פנו יחד איתנו לבג"ץ בזמנו.

אחמד טיבי: מוסי, אתה היית שם.

אחמד טיבי: ואני ממשיך לחשוב על החוק הזה כמו שחשבתי אז, ולכן אני מצפה, מכובדי היושב-ראש, ממי שעתרו לבג"ץ, ממי שהיו נגד חוק איחוד משפחות, להמשיך להתנגד.

יעקב מרגי: ואתה אופטימי.

אחמד טיבי: עכשיו, יש כאלה שאומרים שזו ממשלת שינוי, אוקיי?

אחמד טיבי: הייתה מטרה לשינוי הזה, מטרה אחת עילאית: להחליף את בנימין נתניהו, להזיז אותו.

אחמד טיבי: הוא זז.

אחמד טיבי: עכשיו בואו נראה איזה שינוי יש.

אחמד טיבי: מצעד הדגלים היה או לא היה?

אחמד טיבי: היה, עם הממשלה הזאת, ממשלת השינוי.

אחמד טיבי: הפצצות בעזה היו או לא היו?

אחמד טיבי: היו, עם הממשלה הזאת.

אחמד טיבי: הקמת נקודות של התנחלויות – אושרו או לא אושרו?

אחמד טיבי: אושרו.

אחמד טיבי: הכשרה של מה שקרוי מאחז באביתר – זה לא היה בממשלה הקודמת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסכם.

אחמד טיבי: מוסי, זה לא היה בממשלה הקודמת, ההכשרה של אביתר, זה בממשלה הזאת.

יעקב מרגי: בדרך כלל ההתנחלויות זה בממשלות – – –

אחמד טיבי: צווי הריסה בנגב היו?

אחמד טיבי: היו.

אחמד טיבי: עכשיו יש?

אחמד טיבי: יש.

אחמד טיבי: קמיניץ יש?

אחמד טיבי: יש.

יעקב מרגי: תודה רבה.

מוסי רז: ממשלת שינוי ימנית.

אחמד טיבי: ממשלת שינוי ימנית, יעני החליפה את ביבי בבנט, זה הכול.

יעקב מרגי: תודה.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: פה אתה צריך to elaborate, להרחיב.

אחמד טיבי: הוא מהקואליציה, יעקב – אדוני היושב-ראש, סליחה.

יעקב מרגי: קואופוזיציה.

אחמד טיבי: ולכן מאמר המערכת של עיתון הארץ, שבו הוא שיבח אותך, מוסי רז, הוא מאמר חשוב, אבל הוא הפנה ביקורת נוקבת למרצ ולעבודה, שבכירי המפלגה נמצאים בקואליציה ובממשלה ומכשירים התנחלויות.

אחמד טיבי: מה השינוי חוץ מהזזת ביבי נתניהו?

יעקב מרגי: חבר הכנסת טיבי, תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אחמד טיבי: מה, שיפור איכות סביבה?

אחמד טיבי: זה חשוב, שיפור איכות סביבה.

אחמד טיבי: שיפור חוק החל"ת?

אחמד טיבי: אנחנו היינו שותפים לו בוועדת הכספים.

יעקב מרגי: תודה.

אחמד טיבי: ולכן שינוי צריך להיות אמיתי ולא רק קוסמטי, כדי להזיז איש כזה או אחר.

אחמד טיבי: הדרך צריכה להשתנות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תעלה ותבוא חברת הכנסת אורית סטרוק.

יעקב מרגי: אני רוצה לקדם בברכה את חבר הכנסת משה ארבל יחד עם בתו הדס, שבאה לשיעור אזרחות בשידור חי ללא מחיצות.

יעקב מרגי: בהצלחה.

אוסאמה סעדי: זה התור שלך עכשיו.

יעקב מרגי: אתה רוצה לנהל את הישיבה במקומי?

יעקב מרגי: אל תחלק דברים שאין לך.

יעקב מרגי: בבקשה, עד חמש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: נא להקפיד על לוחות זמנים.

יעקב מרגי: חמש דקות.

יעקב מרגי: אני מאפס ונותן לך שוב.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: לא, סליחה.

יעקב מרגי: ביקשתם לדחות אחרי אמסלם.

יעקב מרגי: לא עדכנו אותי.

יעקב מרגי: עכשיו, כרגע, היא בדוכן.

יעקב מרגי: נקודה.

קרן ברק: ואני אחריה.

יעקב מרגי: חמש דקות, בבקשה.

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: חברות הכנסת.

אורית סטרוק: בבקשה תגן על זכות הדיבור שלי, אני לא יכולה לצעוק.

יעקב מרגי: בבקשה.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה בבוקר הזה לומר קודם כול תודה גדולה לריבונו של עולם.

אורית סטרוק: אנחנו מציינים היום את חתימת ההסכם של אביתר, ואף על פי שההסכם הזה הוא בבסיס הסכם לא הוגן, כי מסביב לאביתר יש מאות ואלפי בתים של פלסטינים שאף אחד לא מביא להם שום צו ולא מציע להם שום הסכם ושום דבר – הם פשוט יישארו כמו שהם וימשיכו להיבנות עוד ועוד מאות ואלפי בתים, ואף אחד לא יגיד: אבל שלטון החוק, אבל חייבים לפי חוק.

אורית סטרוק: זה לא הסכם הוגן, חברים, וזה גם לא הסכם סגור.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אני ממש לא יכולה לדבר ככה.

יעקב מרגי: האגף השמאלי של הבניין, קואליציה, יועצים, לשמור על השקט.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי, בוקר טוב.

יעקב מרגי: שרן השכל, נא לשבת.

יעקב מרגי: נא לשמור על השקט.

יעקב מרגי: בבקשה, את יכולה לדבר.

אורית סטרוק: ההסכם של אביתר הוא לא הסכם הוגן, משום שמסביב יש מאות ואלפי בתים של פלסטינים שאף אחד לא מדבר איתם בכלל על הסכם ולא מדבר איתם על פינוי.

אורית סטרוק: איפה שהם בונים – שם הם ימשיכו לשבת.

אורית סטרוק: רק עם היהודים צריכים פתאום לשמור על החוק.

אורית סטרוק: אבל זה גם לא הסכם סגור.

אורית סטרוק: זה גם לא הסכם ראוי.

אורית סטרוק: ההסכם הזה מלא בביטויים כמו "במהירות האפשרית", "בהקדם האפשרי", "ייעשה ככל הניתן" וכו' וכו'.

אורית סטרוק: זה הסכם שבעצם ראש הממשלה נפתלי בנט יצטרך שוב ושוב ושוב לעמוד על מימושו מול היועמ"שים, שישתדלו להפריע, ומול ארצות הברית ומול העולם, וגם מול השותפים שלו בקואליציה, למשל מול חבר הכנסת יאיר גולן, ומול חבר הכנסת מוסי רז – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת סעדי, קושניר, סובה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת.

יעקב מרגי: כל הרעש מגיע לכאן.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יבגני סובה.

יעקב מרגי: בבקשה.

אורית סטרוק: – – ומול השר עיסאווי פריג'.

אורית סטרוק: הוא יצטרך לעמול, נפתלי בנט, על כך שההסכם הזה ימומש, והוא ייבחן באביתר על כל צומת וצומת שוב ושוב ושוב, משום שההסכם הוא לא סגור ולא נעול.

אורית סטרוק: אבל בכל זאת יש כאן הישג משמעותי, הישג גדול, כי אחרי הרבה שנים שזה לא קרה, סוף-סוף, בעזרת השם, יקום יישוב חדש בשומרון.

אורית סטרוק: ובאמת, הבטחתי מראש שאנחנו נהיה אופוזיציה עניינית, וכשמגיע לשבח, אנחנו נשבח.

אורית סטרוק: ולכן אני רוצה לשבח קודם כול, בראש ובראשונה, את המתיישבים שעלו לשם, ובמסירות גדולה ובאהבה עצומה לארץ ישראל יישבו את המקום הזה ונאחזו בתנאים הכי קשים במקום הזה.

אורית סטרוק: גם כשהערבים מסביב מילאו את אביתר בעשן שחונק אותך, הם עדיין נשארו לגור שם, ונאבקו גם מול הממשלה.

אורית סטרוק: אז אני ודאי משבחת את המתיישבים, את ראש המועצה, את דניאלה וייס, את תנועת נחלה.

אורית סטרוק: חברים, הבאתם הישג גדול.

אורית סטרוק: אבל אני רוצה לשבח גם את אנשי הממשלה שפעלו בעניין הזה.

אורית סטרוק: מגיע יישר כוח גם לאילת שקד, גם לנפתלי בנט, גם לבני גנץ מגיע יישר כוח על ההסכם הזה, למרות שהיה יכול להיות הסכם יותר טוב ויותר הוגן, אבל זה בסוף הסכם שבעזרת השם יביא ליישוב חדש בארץ ישראל.

אורית סטרוק: אבל יותר מכולם אני רוצה לשבח את חברי הקואליציה מהשמאל.

אורית סטרוק: תודה רבה, חבר הכנסת יאיר גולן.

אורית סטרוק: תודה רבה, חבר הכנסת מוסי רז.

אורית סטרוק: תודה רבה – איפה השר?

אורית סטרוק: הוא היה פה קודם – עיסאווי פריג'.

אורית סטרוק: אנחנו באמת מאוד אופטימיים ביום הזה.

אורית סטרוק: יכול להיות אפילו – אני אומרת את זה כאן לחברתי אילת שקד, שרת הפנים – שאם שותפייך מהשמאל הסכימו להקים יישוב חדש בשומרון, אולי הם יסכימו גם לחוקק את חוק-יסוד: ההגירה.

אורית סטרוק: באמת, אני רואה שהשכל הישר מתחיל להגיע לממשלה הזו.

אורית סטרוק: אני מוכנה לשבת באופוזיציה עוד הרבה זמן אם אתם מקדמים דברים טובים.

אורית סטרוק: תקימו יישובים בשומרון, תחוקקו את חוק-יסוד: ההגירה.

אורית סטרוק: מה אתה אומר, אדוני היושב-ראש, יש סיכוי שהשותפים מהשמאל יסכימו לחוק-יסוד: ההגירה?

אורית סטרוק: הגיוני.

אורית סטרוק: מתחיל לחלחל שם השכל הישר, נכון?

אורית סטרוק: אז אני אומרת, אל תתייאשו.

אורית סטרוק: באמת, לכו עם האמת שלכם.

אורית סטרוק: יש לכם הרבה מאוד קשב בשמאל.

אורית סטרוק: תעשו רק את הדברים הנכונים.

אורית סטרוק: יש לנו מספיק זמן.

אורית סטרוק: אפשר לחוקק את חוק-יסוד: ההגירה בצורה הנכונה, שתבהיר – הרי בעצם חוק-יסוד: ההגירה הוא הקומה השנייה מעל הקומה הראשונה של חוק הלאום.

אורית סטרוק: כולם שואלים: למה לא עשיתם את זה 12 שנים, כשהימין היה בשלטון?

אורית סטרוק: פשוט לא היה חוק הלאום, אבל עכשיו, כשיש חוק הלאום, אפשר קומה מעליו לבנות את חוק-יסוד: ההגירה, להגדיר בצורה ברורה מי כן ומי לא יכול להתאזרח במדינה הזו, שהיא מדינת הלאום של העם היהודי.

אורית סטרוק: יכול להיות שגם השותפים מהשמאל יסכימו לדבר הזה.

אורית סטרוק: אסור לאבד תקווה.

אורית סטרוק: אז מזל טוב למתיישבי אביתר.

אורית סטרוק: אני יודעת, קשה לכם בבוקר הזה, אתם מרגישים שזה לא הוגן שרק אתם צריכים לעזוב את היישוב שלכם והערבים מסביב לא, אבל בכל זאת שמתם פה רגל בדלת.

אורית סטרוק: אנחנו נעקוב ונוודא שההסכם הזה ימומש עד תום, ושבעזרת השם גם תקום ישיבה וגם יקום יישוב חדש בשומרון, וההתיישבות בגב ההר תלך ותפרח.

אורית סטרוק: מדינה פלסטינית לא תקום לעולם, ריבונות ישראלית כן תהיה, ותכלול, בעזרת השם, את אביתר, ואם אנחנו צריכים לכמה שבועות להיות באופוזיציה בשביל זה ושיאיר גולן ומוסי רז יעשו את זה במקומנו, זה בסדר גמור.

אורית סטרוק: אנחנו שלמים עם העניין הזה.

אורית סטרוק: תודה רבה.

יאיר גולן: מה נעשה איתם?

אורית סטרוק: מה, מה, מה?

אורית סטרוק: מה נעשה איתם?

אורית סטרוק: הם יכולים לקבל פה זכויות מלאות בלי זכויות לאום.

אורית סטרוק: איך זה בשבילך?

יאיר גולן: – – – הוא לא הבין מה זה חוק ההגירה.

אורית סטרוק: אני אסביר לו.

אורית סטרוק: יאיר, אני עכשיו אשב איתך על חוק-יסוד: ההגירה, כי אני מאוד אופטימית הבוקר.

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורית סטרוק: אם אתם הסכמתם לאביתר, אתם יכולים להסכים גם לחוק-יסוד: ההגירה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, אני רוצה להספיק לתת לחברת הכנסת ברק.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת ברק.

קרן ברק: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה.

מיקי לוי: ברוך הבא, שר החוץ.

קרן ברק: אנחנו מגיעים היום ממש, לדעתי כבר אחרי שהסתיים התאריך הקובע של סיום החל"ת, שזה 30 ביוני.

קרן ברק: אני חייבת להגיד כמה דברים על העניין הזה.

קרן ברק: ושוב, אני רוצה לשבח את יושב-ראש ועדת הכספים הנכנס חבר הכנסת קושניר, שבאמת בתקופה מאוד קצרה הצליח להביא אותנו לשיח מחבר בתוך הוועדה ולהגיע להסכמות רחבות יחסית.

קרן ברק: לכן, כל הכבוד לקושניר.

קרן ברק: באמת, גם קואליציה וגם אופוזיציה היינו ביחד בתוך הוועדה, והגענו להסכמות, כשכל אחד לא מקבל בדיוק את מה שהוא מבקש אבל מתפשר על חלק מהדברים.

קרן ברק: זה טבען של הסכמות.

קרן ברק: יחד עם זה, אני רוצה שוב לשים דגש וזרקור על שני סוגי אוכלוסיות שאני חושבת שבזמן הזה, בעוד חודש ובעוד חודשיים, נצטרך לבחון אם המתווה שקבענו להם כאן אכן משפר את מצבם – או לא משפר אלא באמת מכניס אותם למעגל העבודה.

קרן ברק: הרי אנחנו, את מודל החל"ת, החלטנו מהיום הראשון – קושניר, החמאתי לך עכשיו, עכשיו אתה נכנס; עד עכשיו החמאתי ואני עכשיו ממשיכה – ועדיין אני חושבת, חבר הכנסת קושניר, שנצטרך לעשות דיוני מעקב על המודל שעכשיו אנחנו מצביעים עליו, אם הוא באמת השיג את מטרותיו או לא, כי לדעתי יש כמה דברים שנצטרך לטייב במהלך החודשים הקרובים, ואשמח שנעשה את זה ביחד, במשותף, בוועדה שלך, כי זה חשוב.

דסטה גדי יברקן: הוא היה.

דסטה גדי יברקן: הוא שמע אותך.

קרן ברק: למה אני מתכוונת?

קרן ברק: דיברנו על זה, אבל אני חוזרת על זה.

קרן ברק: למה אני מתכוונת?

קרן ברק: יש מגזרים וענפים שאנחנו צריכים לתת עליהם את הדעת.

קרן ברק: מגזר האנשים עם מוגבלויות – אני לא יודעת אם אתם מבינים מה זה, מה קורה לאנשים האלה.

קרן ברק: לפני תקופת הקורונה לקח להם הרבה מאוד זמן למצוא עבודה.

קרן ברק: כל אחד ואחד מהם קיבל איזשהו סוג של עבודה, אבל לא תמיד בשכר מאוד גבוה.

קרן ברק: אנשים הכניסו אותם למקומות עבודה כדי שהם יוכלו להתפרנס, אבל הם גם היו הראשונים שפיטרו אותם והוציאו אותם לחל"ת כשהתחיל משבר הקורונה.

קרן ברק: מה שקורה להם עכשיו הוא שבעצם הם מפסיקים לקבל חל"ת מהיום.

קרן ברק: הם מפסיקים לקבל חל"ת.

קרן ברק: אין להם כסף ללכת למכולת, אין להם כסף לגדל ילדים, אין להם כסף למחיה האישית שלהם.

קרן ברק: אין להם חל"ת מהיום.

קרן ברק: המתווה שמצא\

קרן ברק: ענו לכם בוועדת הכספים הוא מענקים מוגדלים למעסיקים שלהם דרך קרן התעסוקה, למעסיקים שיקבלו אותם לעבודה – הם יקבלו תקציבים יותר גדולים כדי לקבל אנשים עם מוגבלויות לעבודה.

קרן ברק: האם זה משהו שיוכיח את עצמו?

קרן ברק: אני לא בטוחה.

קרן ברק: אני חשבתי שאנחנו צריכים להמשיך לתת להם את תשלומי החל"ת באותה גמילה בדיוק כמו לאנשים מעל גיל 45.

קרן ברק: הרי הם אוכלוסייה יותר חלשה מאנשים שמעל גיל 45; הם אוכלוסייה שצריך לשים עליה זרקור יותר מאשר על אנשים מעל גיל 45.

קרן ברק: הם אוכלוסייה שאנחנו צריכים לדאוג לה, ולאוכלוסייה הזאת אנחנו היינו צריכים להמשיך את החל"ת בצורה מדורגת עד אשר הם היו מוצאים מקומות עבודה.

קרן ברק: לתת את המענקים למעסיקים שיחזירו אותם באמת בגובה של מעל 20% – באמת מענקים שעושים חשק להחזיר אותם לעבודה – זה נחמד, אבל זה טיפה בים.

קרן ברק: זו לא הייתה הדרך עם המגזר הזה.

קרן ברק: ולכן אני קוראת מכאן:

קרן ברק: אנחנו נצטרך לעקוב אחר המגזר הספציפי הזה של אנשים עם מוגבלויות, לראות אם באמת מישהו מהם חזר לעבודה לפי המתווה שקבענו, ואם לא, נצטרך להגיד: חטאנו, פשענו, ואנחנו מחזירים את הגלגל אחורה, ולתת להם דמי חל"ת.

קרן ברק: זה בדבר המגזר הזה.

קרן ברק: בדבר ענף התיירות – שוב אני חוזרת, ענף התיירות-תעופה: האנשים האלה בתוך ענף התיירות – שזה עסקים קטנים, זה מורי דרך, זה סוכני נסיעות, זה עסקים גדולים כמו מלונאות ותעופה – אלה אנשים שאנחנו רוצים לשמור במעגל העבודה.

קרן ברק: אנחנו לא רוצים שהם יפוטרו, אנחנו רוצים שהם יישארו, כי אנחנו מאמינים שכמו שכשאנחנו היינו במשרד התיירות ובמשרד ראש הממשלה ובמשרד האוצר, וכשיריב לוין היה שר התיירות, השיא של מספר התיירים שנכנסו למדינת ישראל היה שיא כל הזמנים.

קרן ברק: אז הרבה מאוד עסקים נפתחו סביב התיירות כשהיא הגיעה לשיא של כל הזמנים, ועכשיו זה לא הזמן לסגור אותם.

קרן ברק: זה הזמן – אנחנו בטוחים שנחזור לשיא הזה שוב, ואנחנו רוצים שהעובדים של ענף התיירות יישארו במעגל העבודה.

קרן ברק: אנחנו רוצים שחברות התעופה יחזרו לטוס ולהביא לנו תיירים ולהוציא אותנו החוצה לטייל.

קרן ברק: את האנשים האלה אנחנו חייבים לשמור במעגל העבודה.

קרן ברק: כדי לשמור אותם ממעגל העבודה, לא מספיק החל"ת הגמיש.

קרן ברק: אנחנו צריכים לתת להם עוד כל מיני הטבות – –

מיקי לוי: תודה.

קרן ברק: – – כדי שהאנשים האלה יישארו עובדים, וכשנצא מהמשבר הזה סופית והמדינה תחזור להיות קרקע גם לתיירות נכנסת וגם לתיירות יוצאת, האנשים האלה יוכלו לחזור לעבודה ב-100%.

קרן ברק: בשביל זה אנחנו צריכים לטייב גם עבורם את מודל החל"ת.

קרן ברק: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה, אחרון הדוברים.

מיקי לוי: לאחר מכן אנחנו ניגש להצבעה.

מיקי לוי: בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לחלק את הדברים שלי כאן לשני חלקים.

שלמה קרעי: החלק הראשון יותר מתחבר להצעת החוק הזאת, שלמרות שנעשו בה שינויים ולמרות שהגענו להסכמות והצלחנו לטפל בכמה עניינים, עדיין נשארו אוכלוסיות חלשות שמודרות ונפגעות מהיישום של החוק הזה – אוכלוסיות עם מוגבלויות, מתחת לגיל 45, כאלה שנמצאים בהסכמי הבראה עם המדינה עד סוף השנה והם לא יכולים לחזור לעבודה, מכוח המדינה הם בחל"ת עד לסוף השנה הזאת, ועוד – מובטלים מעל גיל 67.

שלמה קרעי: אגב, שימו לב, רבותיי בקואליציה, יש לכם הסתייגות מס' 49.

שלמה קרעי: היא נותנת עוד כמה חודשים של אוויר לנשימה למובטלים בני 67 ומעלה, שברור לכם שהם לא יצליחו לחזור לעבודה כל כך בקלות.

שלמה קרעי: אז אם אתם באמת מתחברים לערכים ולדרך שאתם אולי מאמינים בהם, אני ממליץ לכם להצביע בעד הסתייגות מס' 49.

שלמה קרעי: אבל, אדוני היושב-ראש, יש דבר אחד שפוגע באוכלוסיות החלשות מימים ימימה, הרבה לפני הקורונה.

שלמה קרעי: אתה מכיר את זה היטב, אדוני יושב-ראש, כי ביחד ישבנו עם המפקח על הבנקים וניסינו להקטין את העושק הבנקאי ולהגדיל את התחרות בשוק המונופוליסטי הזה.

שלמה קרעי: אני רוצה להציג לכם, רבותיי, את הדוחות הכספיים של רווחי הבנקים בשנת הקורונה.

שלמה קרעי: דיברו איתנו בוועדת הכספים: הבנקים ייפגעו, והם צריכים הלוואות מהמדינה בריבית של אפס ובריבית שלילית.

שלמה קרעי: הם לא שרשרו את הריביות האלה ללקוחות הרגילים, והם גבו מהם ריבית-דריבית על חודשי הדחייה של המשכנתאות.

שלמה קרעי: הם אמרו: אנחנו נקרוס, האנשים בקורונה – לא נצליח להשיג.

שלמה קרעי: אני רוצה להראות לכם מה קרה בסופו של דבר.

שלמה קרעי: אז יש לי כאן, אדוני היושב-ראש – ותראו גם באיזו רמייה הם מציגים את הדברים – הדוח הכספי של בנק הפועלים לשנת 2020:

שלמה קרעי: הרווח הנקי שלהם: 2.043 מיליארד שקלים, לעומת רווח נקי של 1.782 מיליארד שקלים בשנת 2019.

שלמה קרעי: הרווח גדל בלמעלה מ-200 מיליון שקלים, ולא רק זה – הם הפרישו כביכול הוצאות בגין הפסדי אשראי, שזה מקטין להם את הרווח – –

מיקי לוי: אבל חוזר בחזרה.

שלמה קרעי: – – 700 מיליון שקל יותר ב-2020.

שלמה קרעי: זאת אומרת, הרווח שלהם, אם נוריד את הפרשה הזאת – ותכף תראו גם שהיא לא מוצדקת – היה – – –

מיקי לוי: אבל תסביר מה זה הפרשה.

מיקי לוי: לא מבינים.

שלמה קרעי: הפרשה להפסדי אשראי – – –

מיקי לוי: חלק גדול מהפרשות חוזרות – – –

שלמה קרעי: אני אסביר, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: חלק גדול מהפרשות חוזרות לרווח הנקי.

שלמה קרעי: והן חזרו ברבעון הראשון של 2021, הפרשות והוצאות בכאילו.

שלמה קרעי: אם רוצים להקטין את הרווחים, יוצרים כל מיני הפרשות בדוחות הכספיים לכל מיני דברים עתידיים שאולי יקרו.

שלמה קרעי: בדרך כלל, זה מבוסס.

שלמה קרעי: אז כאן בנק הפועלים הפריש עוד 700 מיליון שקל, והקטין את הרווח על ההפרשות האלה.

שלמה קרעי: ברבעון הראשון של 2021 – כבר נגמרה השנה, דוחות כספיים חדשים – הם החזירו את הפרשה הזאת, בגובה 900 מיליון שקל.

שלמה קרעי: הם הכניסו רווח נקי.

שלמה קרעי: בעצם רק ברבעון הראשון של 2021 הם הרוויחו 1.35 מיליארד שקלים, ובכל שנת 2021 זה 2.043 מיליארד.

שלמה קרעי: ככה, זו הדרך.

שלמה קרעי: גם בנק לאומי עם הפרשות עצומות להקטנת הרווח – הפרישו 2.5 מיליארד, לעומת 600 מיליון בשנת 2019.

שלמה קרעי: הבנקים רימו אותנו בוועדת הכספים: דרשו שלא נעשה צעדים שיבואו לטובת הציבור כי הם עלולים לקרוס, אמרו שבדוחות הכספיים אנחנו נראה איזה רווחים קטנים יהיו להם בשנת הקורונה בגלל הקורונה, ובסוף הם גם עשקו את הציבור וגם רימו אותנו וגם הרווחים שלהם גדולים מאוד מאוד.

שלמה קרעי: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שהממשלה הזאת, אם תשכיל לעשות טוב לפחות בדבר הזה – להגדיל את התחרות בשוק הבנקאי, לבטל את עמלת הפירעון המוקדם על המשכנתה, לבטל את מגבלת שליש הפריים לחלוטין, להכניס להם תחרות בין העיניים, לדרוש מהם שיציגו מה העלויות שלהם לעומת הרווחים כשהם באים להציע ההלוואה ללקוח.

שלמה קרעי: הדברים האלה מוסתרים היום, הכול באופן חשאי וחסוי.

שלמה קרעי: אף אחד לא יודע מה הרווחים שמרוויחים מההלוואה.

שלמה קרעי: אין תחרות אמיתית, וצריכה כאן להיפתח חקירה של כל מי שיכול – הרשות לתחרות, מבקר המדינה, הוועדה לביקורת המדינה – כולם צריכים לבדוק את העניין הזה ולהקל מעט על תושבי ישראל מפני העושק הבנקאי הזה.

שלמה קרעי: זה הנושא הראשון.

מיקי לוי: אתה חייב ללכת עוד פעם למפקח על הבנקים.

מיקי לוי: אני לא יודע אם מותר לי לבוא איתך.

שלמה קרעי: בוודאי שמותר.

שלמה קרעי: אתה נבחר ציבור, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: הנושא הראשון – להחזיר את הריבית על המשכנתאות לערך הראשוני.

מיקי לוי: הרי העלו את הריבית על המשכנתאות – –

שלמה קרעי: של הפריים, בוודאי.

מיקי לוי: – – לאור הרווחים שהוצגו כאן.

שלמה קרעי: בדיוק.

שלמה קרעי: בדיוק.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני אשמח להמשיך ללוות את העניין יחד איתך.

שלמה קרעי: רבותיי, האגדה מספרת שראש הממשלה החלופי, לפיד, מנסה להנמיך עוד יותר את בנט.

שלמה קרעי: לא מספיק שיש לו אלקטורט של תא כפפות בתוך המכונית של הממשלה הזאת, הוא גם מונע ממנו, לפי השמועה – – –

שרן השכל: – – –

שלמה קרעי: סליחה, יש לי זמן לדבר, גברתי, חברתי חברת הכנסת השכל.

מיקי לוי: למרות שלכאורה עברנו את השעה 11:00, מכיוון שהדוברים לא הספיקו להגיד את דברם, אני אפשרתי להם להגיד את דברם, לאור ההסכמים הטובים שסוכמו בין האופוזיציה לקואליציה.

מיקי לוי: בבקשה ימשיך.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: האגדה מספרת שלפיד מנסה להנמיך את בנט ומונע ממנו להעביר את המעון הרשמי לבלפור.

שלמה קרעי: אם הדבר הזה באמת נכון, אז אני אומר לכם, השכנים של בנט ברעננה, אין לכם סיכוי בבג"ץ.

שלמה קרעי: אלו מערכות הרמוניות.

שלמה קרעי: בג"ץ ידחה את העתירה שלכם, כי לפיד לא רוצה שבנט יעבור לבלפור.

שלמה קרעי: אתם יודעים, בפרשת השבוע יש סוגיה של מנהיגות.

שלמה קרעי: משה רבנו פונה אל הקדוש ברוך הוא ואומר לו: "יפקֹד ה' אלהי הרוחֹת לכל בשר איש על העדה.

שלמה קרעי: אשר יצא לפניהם ואשר יבֹא לפניהם ואשר יוצאם ואשר יביאם ולא תהיה עדת ה' כצאן אשר אין להם רֹעה".

שלמה קרעי: יש שאלה ששאל הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק לברכה: מה זה "כצאן אשר אין להם רֹעה"?

שלמה קרעי: כצאן ללא רועה.

שלמה קרעי: מה זה "כצאן אשר אין להם רֹעה"?

שלמה קרעי: אלא הוא מסביר שיש הבדל בין רועה שכל כוונתו היא ליהנות מהצאן שלו – לשתות מהחלב, לאכול מהבשר, להתחמם מהצימר; כל כוונתו היא רק טובתו האישית – הג'ובים, המקורבים, הדברים שהוא ייהנה מהם, אז זה צאן עם רועה.

שלמה קרעי: ויש צאן שיש להם רועה, שהרועה דואג לצאן עצמם, אכפת לו מהם; מנהיג שיקריב את טובתו האישית לטובת העם.

שלמה קרעי: ולכן משה מבקש מהקדוש ברוך הוא ש"לא תהיה – – – כצאן אשר אין להם רֹעה", כן?

שלמה קרעי: ומה הקדוש ברוך הוא עונה לו?

שלמה קרעי: אומר לו: "קח לך את יהושע בן נון איש אשר רוח בו וסמכת את ידך עליו", כן?

שלמה קרעי: הוא אומר לו: מנהיג צריך להיות איש בעל שאר רוח, עם עוצמה, עם נחישות, לא עם רפיסות וחולשה.

שלמה קרעי: "איש אשר רוח בו".

שלמה קרעי: ועוד דבר הוא אומר לו: אל תלך בעיניים עצומות אחרי כל מה שאומרים לך.

שלמה קרעי: תלך עם הערכים שאתה מאמין בהם.

שלמה קרעי: גם כשאני אומר לך ללכת ליהושע, תסמוך רק יד אחת – "וסמכת את ידך עליו"; תבדוק אותו, תבחן אותו, ורק אחר כך תקבל את ההחלטות.

שלמה קרעי: ומשה רבנו אחר כך, כשבחן אותו, כתוב: "ויסמֹך את ידיו עליו ויצוֵּהו" – הוא סמך עליו בשתי ידיים אחרי שהוא בחן וקיבל את ההחלטה הראויה.

שלמה קרעי: רבותיי, הממשלה הזאת שיש בפנינו היא ממשלה שהחליפה מנהיג בעל שאר רוח, היא ממשלה שהחליפה מנהיג עם עוצמה, עם נחישות, בממשלה שמשאירה את עם ישראל כצאן אשר אין להם רועה.

שלמה קרעי: זאת הממשלה הזאת – מוכרת את הכול.

שלמה קרעי: ומכיוון שהזמן נגמר, אני אסיים, ותראו איזה רמז – תראה, חבר הכנסת גולן, יש רמז מאוד מעניין: "ולא תהיה עדת ה' כצאן אשר אין להם רֹעה" יוצא בדיוק 2009, וזה – – –

יאיר גולן: – – – מתחבא בדברי הנביאים.

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, חבר הכנסת גולן, חבר הכנסת גולן, בבקשה.

שלמה קרעי: חצי דקה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: אני מבקש חצי דקה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: בקושי חמש שניות הפריע לך.

שלמה קרעי: לא, לא.

שלמה קרעי: הפריע.

יאיר גולן: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, אני רוצה להגיע לחקיקה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה ימשיך.

מיקי לוי: בבקשה.

שלמה קרעי: אני רוצה לסיים.

שלמה קרעי: יש רמז גם בפרשה בדיוק על הממשלה שלכם: "ולא תהיה עדת ה' כצאן אשר אין להם רֹעה", בגימטרייה – 2009, עם ה', שם השם בה', כי אי-אפשר לכתוב שם השם ממש על הממשלה הזאת, וזו גם ממשלת ההונאה של יאיר ונפתלי, בדיוק 2009.

שלמה קרעי: אז אנחנו נעבוד כאן מאוד קשה, אלפי הסתייגויות, לא ניתן לכם מנוחה, לילות לבנים, כדי ש"לא תהיה עדת ה' כצאן אשר אין להם רֹעה".

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: תודה רבה.

שלמה קרעי: שבת שלום לכל אזרחי ישראל – –

מיקי לוי: אמן.

שלמה קרעי: – – ותודה לעובדי הכנסת, למזכירות הכנסת – –

מיקי לוי: נכון.

שלמה קרעי: – – לייעוץ המשפטי, על כל העבודה הרבה והלא-פשוטה שעברו איתנו בשבוע האחרון, אבל תתכוננו ליותר, חברים.

שלמה קרעי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: תם סדר הדוברים.

מיקי לוי: אני מבקש לעבור להצעת החוק – הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 225) (הוראת שעה) התשפ"א–2021.

מיקי לוי: הסתייגויות.

מיקי לוי: להלן שמות חברי הכנסת על פי קבוצות.

לענייני כספים): רגע.

לענייני כספים): רוצה שאסכם?

מיקי לוי: סליחה.

מיקי לוי: בבקשה, אני מתנצל.

מיקי לוי: בבקשה, בוא תסתכל.

לענייני כספים): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, החוק הזה שאנחנו הולכים להצביע עליו היום בעצם נוצר מתוקף שני אירועים שקרו: האירוע הראשון – המשק מתחיל לחזור לפעילות ורוב הענפים במשק חזרו לפעילות; האירוע השני – ב-30 לחודש, בעצם אתמול, פג תוקפו של החוק הקודם.

לענייני כספים): לכן החליט משרד האוצר לבחון את התמונה מחדש ולהחליט איזה עסקים – סליחה, אילו קבוצות אוכלוסייה מקבלות את הסיוע.

לענייני כספים): בוועדת הכספים דנו בחוק הממשלתי, והצלחנו להגיע להישגים לא מבוטלים.

לענייני כספים): אני אמנה בקצרה את האוכלוסיות שהולכות לקבל את הסיוע.

לענייני כספים): קודם כול, כל מי שהוא מעל גיל 45 ונמצא כרגע בחל"ת, אז הסיוע לגביו יימשך; גם האוכלוסייה שמתחת לגיל 45 – וזה לא נאמר כאן הרבה – בעצם מקצרים לה את תקופת האכשרה לשישה חודשים במשך שלושת החודשים הקרובים, ובעוד עשרה חודשים גם הם יוכלו לקבל 83% מדמי אבטלה; בני 67 ומעלה יקבלו מענק שלושה חודשים; מי שיוצא לתקופת האכשרה יהיה זכאי לדמי אבטלה; היולדות, קרעי – מי שזכה, מי שיוצא לתקופת אכשרה יהיה זכאי לדמי אבטלה לפי החוק הזה; היולדות יקבלו את מענק הלידה לפי גובה השכר האחרון.

לענייני כספים): וגם הישגים נוספים מעבר לחוק, שזה – – –

שלמה קרעי: אמרתי שיש הישגים.

לענייני כספים): מה?

שלמה קרעי: אמרתי שיש הישגים.

שלמה קרעי: אמרתי שלא מספיק.

קרן ברק: וגם אני.

קרן ברק: וגם אנשים מכובדים – – –

לענייני כספים): תנו לי רגע לסיים את התחולה.

לענייני כספים): אז אנשים עם מוגבלויות יקבלו סבסוד שכר.

לענייני כספים): גם אנשים מעל גיל 40 עם שלושה ילדים יקבלו סבסוד שכר.

לענייני כספים): עכשיו, הייתה איזושהי נטייה בדיון לנסות על בסיס החוק לפתור את כל הבעיות, וכמובן שאי-אפשר לפתור את כל הבעיות.

לענייני כספים): אני רוצה להודות לחברי הוועדה, גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה, על שעבדנו יחד, בדיון ענייני, כדי לנסות להגיע להישגים.

לענייני כספים): אני רוצה להודות למשרד האוצר, לאגף התקציבים, לשר במשרד האוצר חמד עמאר ולשר האוצר אביגדור ליברמן על ההקשבה ועל ההיענות לצרכים שאנחנו העלינו בוועדה.

לענייני כספים): אני רוצה להגיד תודה לצוות הוועדה ולצוות הלשכה המשפטית של ועדת העבודה והרווחה, שהוביל יחד איתנו את הדיון הזה, וכמובן לצוות הכנסת ולצוות יושב-ראש הכנסת ולמזכירות הכנסת – לכל אחד שנרתם פה בלילות הארוכים האלה כדי שאנחנו נוכל להעביר את החוק ולהביא בשורה לאזרחי ישראל בדמות סיוע נוסף שהם יקבלו, ובתקווה שהמשק הישראלי ייפתח לחלוטין וגם ענף התיירות וענפים נוספים שנמצאים כרגע בבעיה יוכלו לחזור לפעילות.

לענייני כספים): תודה רבה.

לענייני כספים): אני מבקש לדחות את ההסתייגויות ולתמוך בחוק.

לענייני כספים): תודה רבה.

ינון אזולאי: – – –

לענייני כספים): אמרתי.

משה ארבל: אמרת ינון אזולאי?

לענייני כספים): אה, באופן אישי.

לענייני כספים): יש פה הודעה אישית.

לענייני כספים): ינון אזולאי ביקש ממני להודות לו באופן אישי.

לענייני כספים): ינון אזולאי, בצלאל סמוטריץ', אופיר כץ, ולדימיר בליאק, חברת הכנסת זועבי, אוסאמה סעדי, קרן ברק, כמובן – כל חברי הוועדה – נירה שפק – כל מי שהיה בדיון הזה – וגם, כמובן, יעל רון בן משה, מאיר יצחק הלוי – כל מי שהיה שותף לאירוע הזה, חברים, באמת תודה רבה.

לענייני כספים): לא מובן מאליו שבאווירה הזאת הצלחנו עדיין לקיים דיון ענייני ומקצועי.

לענייני כספים): אני מאוד מקווה שנמשיך כך גם הלאה, כי גם בשבוע הבא יש חוקים בוועדת הכספים.

לענייני כספים): תודה רבה.

לענייני כספים): תצביעו בעד החוק.

לענייני כספים): תדחו את ההסתייגויות.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: באמת ציון לשבח על ההסכמים שהגעתם אליהם, בניחותא, בסבר פנים יפות.

מיקי לוי: אני ניגש להצעת הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 225 והוראת שעה), התשפ"א–2021 – הסתייגויות.

מיקי לוי: להלן שמות חברי הכנסת על פי קבוצות: קבוצת סיעת הליכוד – חברי הכנסת בנימין נתניהו, יולי יואל אדלשטיין, ישראל כץ, מירי מרים רגב, יריב לוין, יואב גלנט, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, גלית דיסטל אטבריאן, חיים כץ, אלי כהן, צחי הנגבי, אופיר אקוניס, יובל שטייניץ, דוד אמסלם, דסטה גדי יברקן, אמיר אוחנה, אופיר כץ, חוה אתי עטייה, יואב קיש, דוד ביטן, קרן ברק, שלמה קרעי, מכלוף מיקי זוהר, אורלי לוי אבקסיס, קטי קטרין שטרית, פטין מולא ומאי גולן; קבוצת סיעת ש"ס – חברי הכנסת אריה מכלוף דרעי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, חיים ביטון – חברים, קצת שקט במליאה – משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול ואריאל בוסו; קבוצת סיעת יהדות התורה – חברי הכנסת משה גפני, יעקב ליצמן, אורי מקלב, מאיר פרוש, יעקב אשר, ישראל אייכלר ויצחק פינדרוס; קבוצת סיעת הרשימה המשותפת – חברי הכנסת איימן עודה, אחמד טיבי, סמי אבו שחאדה, עאידה תומא סלימאן, אוסאמה סעדי ועופר כסיף; קבוצת סיעת הציונות הדתית – חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', מיכל ולדינגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אורית סטרוק, אבי מעוז ואופיר סופר.

מיקי לוי: כן, בבקשה?

בצלאל סמוטריץ': מיכל ביקשה לתקן את שמה: וולדיגר.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, בשם הרשימה המשותפת, לאור ההסכמות שהגענו אליהם בוועדת הכספים ושכבוד יושב-ראש ועדת הכספים הודיע עליהן, אנחנו נמשוך את כל ההסתייגויות שהגשנו בשם הרשימה המשותפת למעט שלוש הסתייגויות, שזה הסתייגות 27 לחלופין – – –

מיקי לוי: רגע, לאט, רגע, מפריעים.

אוסאמה סעדי: בעמ' 16 – לקצר, לעזור לכם, ירדנה, כבוד המזכירה – בעמ' 16, הסתייגות 27 כ"ד, שמדברת על מובטלים בעסקים בענפים שעדיין סגורים, וכ"ה, שמדברת על גילים פחות מ-45 לאנשים שלא נמצאה להם עבודה מתאימה, ובעמ' 20, הסתייגות 48, בעניין מורי הדרך, למרות שסוכם עם יושב-ראש ועדת הכספים שהוא יקיים בשבוע הבא דיון עם מורי הדרך.

מיקי לוי: עמ' 20 – איזה סעיף, בבקשה?

אוסאמה סעדי: לא, לא, עמ' 22, לא עמ' 20.

מיקי לוי: אוקיי.

אוסאמה סעדי: עמ' 22, הסתייגות מס' 48.

מיקי לוי: 48.

אוסאמה סעדי: רק על שלוש ההסתייגויות האלה אנחנו מבקשים להצביע.

אוסאמה סעדי: את שאר ההסתייגויות אנחנו מושכים.

מיקי לוי: סיעת הליכוד, מול מי אני עובד, בבקשה?

דוד ביטן: מולי, מולי.

מיקי לוי: תודה.

יעקב מרגי: דוד, עד איזו שעה שחררת אותם?

דוד ביטן: אני מאמין ששעה וחצי, משהו כזה.

דוד ביטן: אני אקצר.

קריאה: – – –

מיקי לוי: כן, אין בעיה.

מיקי לוי: לפני סעיף 1 – קבוצת סיעת הליכוד, קבוצת סיעת יהדות התורה וקבוצת סיעות הציונות הדתית מציעות.

מיקי לוי: לפני הסעיף יבוא – הסתייגות מס' 1, לא צריך להקריא.

מיקי לוי: מי בעד?

מיקי לוי: מי נגד?

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 23

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 23, נגד – 42.

מיקי לוי: אני קובע שההסתייגות הזאת לא עברה.

מיקי לוי: נירה שפק ואיתן גינזבורג – להוסיף אותם.

מיקי לוי: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד ביטן: 2 – לא להצביע.

יואב קיש: לא צריך 2 ו-3.

מיקי לוי: לא צריך 2.

מיקי לוי: ש"ס?

דוד ביטן: לא, אני מדבר בשמם.

מיקי לוי: אתה מדבר גם בשמם.

מיקי לוי: הוא מדבר בשמכם.

מיקי לוי: יופי, זה מקל עליי.

דוד ביטן: אני מייצג אותם.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, אתה מדבר בשם כולם?

מיקי לוי: גם הציונות הדתית?

מיקי לוי: יהיה לי קל לעבוד.

בצלאל סמוטריץ': כן.

מיקי לוי: מאשר חבר הכנסת סמוטריץ'.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: יופי, אני מסתכל עליך.

דוד ביטן: אתה רוצה – – – ליצמן – – –

יואב קיש: ליצמן, אתה רוצה לייצג?

יואב קיש: תייצג.

מיקי לוי: יש החלטה, חבר הכנסת ביטן?

בצלאל סמוטריץ': אתה עושה אחרי ה-70 כולן?

דוד ביטן: אני עושה.

דוד ביטן: על 2 לא צריך להצביע.

דוד ביטן: על 3.

מיקי לוי: רק 3.

מיקי לוי: אוקיי, הסתייגות מס' – לא.

מיקי לוי: ביטלו, ביטלו את 2, לא, לא, סעיף 3, כאן.

מיקי לוי: סיעת הליכוד ביטלה יחד עם הסיעות האחרות את סעיף 2.

מיקי לוי: נעבור להסתייגות מס' 3, לפני סעיף 1 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 22

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 22, נגד – 45.

מיקי לוי: אני קובע שההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: נעבור לקבוצת הרשימה המשותפת – להסתייגויות שהם ביקשו בעמ' 16.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, חבר הכנסת ביטן, סעיף 11; הסתייגות 11, סליחה.

דוד ביטן: לא, לא.

יואב קיש: תעבור להסתייגות 4, למה?

יואב קיש: אנחנו הצבענו על 3.

מיקי לוי: זה של הרשימה המשותפת.

מיקי לוי: הם הורידו.

דוד ביטן: איפה?

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי הוריד כמעט את הכול, השאיר ארבע הסתייגויות.

דוד ביטן: 11, 11.

יואב קיש: אז 11.

דוד ביטן: תצביע על א', תצביע על 11.

דוד ביטן: אחר כך לחלופין.

דוד ביטן: אני אגיד לך מה.

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: הסתייגות 11 לחלופין – קודם 11 ככלל.

מיקי לוי: הצבעה – מי בעד?

מיקי לוי: מי נגד?

דוד ביטן: בעד.

בצלאל סמוטריץ': ביטן, איפה עליזה שתגיד לנו מה להצביע?

דוד ביטן: בעד.

בצלאל סמוטריץ': אני, בלי עליזה, אני לא שומע – – –

דוד ביטן: הכול בעד היום, גם החוק וגם ההסתייגויות.

יצחק פינדרוס: – – – במקום גנץ.

יצחק פינדרוס: בעד ההסתייגות – 23

יצחק פינדרוס: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 23, נגד – 46.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: ונעבור – – –

יאיר לפיד: אני בטעות לחצתי אצל גנץ במקום אצלי.

יאיר לפיד: אני מבקש – – –

מיקי לוי: נתקן את זה בפרוטוקול.

קריאה: – – –

מיקי לוי: הסתייגות 11 לא התקבלה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, נעבור ללחלופין.

מיקי לוי: אתה רוצה להגיד – חבר הכנסת ביטן, נעבור ללחלופין?

מיקי לוי: 11 לא התקבלה.

דוד ביטן: א' – להצביע.

מיקי לוי: א' להצביע.

מיקי לוי: לחלופין א' – מי בעד?

מיקי לוי: מי נגד?

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 22

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: הינה מגיע אליכם האיש הטכני, ואנחנו נוסיף אתכם לפרוטוקול.

מיקי לוי: נגד – 45, בעד – 22.

מיקי לוי: אני קובע שלחלופין א' לא התקבלה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת, לחצת בטעות?

מיקי לוי: יירשם בפרוטוקול.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, למה לעבור?

מיקי לוי: על מה לדלג?

דוד ביטן: י'.

מיקי לוי: להתחיל את כולם?

דוד ביטן: לא, י'.

מיקי לוי: אני לא שומע.

דוד ביטן: י'.

מיקי לוי: י'.

מיקי לוי: אוקיי.

ירדנה מלר-הורוביץ: לחלופין ט' עד – – –

מיקי לוי: עד ט' – לחלופין ב' עד ט' נמשכו.

מיקי לוי: נצביע על לחלופין י'.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 22

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 22, נגד – 46.

מיקי לוי: אני קובע שלחלופין י' לא התקבלה.

מיקי לוי: כן, חבר הכנסת ביטן?

דוד ביטן: תצביע עד י"ח.

מיקי לוי: י"א עד י"ט?

דוד ביטן: כן.

מיקי לוי: לחלופין י"א עד י"ט כקבוצה אחת.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: לא כקבוצה.

מיקי לוי: זוהי סדרה.

ירדנה מלר-הורוביץ: זוהי סדרה ומצביעים על הכול.

ירדנה מלר-הורוביץ: אם זה מתקבל, עוברים אחד-אחד.

דוד ביטן: טוב, בסדר.

מיקי לוי: י"א עד – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: – – – יש לך משהו ספציפי בזה?

מיקי לוי: אתם רוצים כקבוצה או כמשהו ספציפי?

דוד ביטן: לא, ספציפי, אנחנו רוצים אחד-אחד, עד י"ט.

מיקי לוי: כקבוצה?

מיקי לוי: אחד-אחד?

שלמה קרעי: לא כקבוצה.

דוד ביטן: לא, אחד-אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אחד-אחד.

מיקי לוי: אחד-אחד.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: לחלופין – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: – – – זו סדרה, מצביעים כסדרה – – – התקבל – – –

דוד ביטן: טוב, בסדר.

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: הלשכה המשפטית הכניסה את כל הסעיפים האלה כסדרת רצף.

דוד ביטן: למה סדרה?

דוד ביטן: אבל יש פה דברים שהם לא סדרה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: בוא, אני יכול להמתין דקה והייעוץ המשפטי יסביר לך.

מיקי לוי: אין לי בעיה.

דוד ביטן: זה – – –

מיקי לוי: אתה רוצה הסבר, חבר הכנסת ביטן?

בצלאל סמוטריץ': זה בסדר, היושב-ראש – – –

מיקי לוי: תראה, י"א עד כ"ד זה רצף.

בצלאל סמוטריץ': אתם צודקים, אתם צודקים, זה סדרה.

בצלאל סמוטריץ': תקשיבו שנייה.

בצלאל סמוטריץ': שלמה – – – כסדרה, היושב-ראש, כסדרה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה.

מיקי לוי: לתפוס מקומות, בבקשה.

מיקי לוי: י"א עד כ"ד כסדרה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגויות – 19

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 19, נגד – 44.

מיקי לוי: אני קובע כי סדרת הרצף לא התקבלה – י"א עד כ"ד.

מיקי לוי: הרצף הבא הוא ל' והלאה, אבל יש כ"ה, כ"ו, כ"ז, כ"ח וכ"ט.

דוד ביטן: נצביע על כ"ה, כ"ו, כ"ז, כ"ח.

מיקי לוי: אוקיי, לחלופין כ"ה – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 20

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 45, בעד – 20.

מיקי לוי: אני קובע כי לחלופין כ"ה לא התקבלה.

מיקי לוי: נעבור ללחלופין כ"ו – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 20

מיקי לוי: נמנעים – אין

אורלי לוי אבקסיס: אה, אדוני היושב-ראש, יכול להיות שמישהו הצביע פה בשביל מישהו אחר?

אורלי לוי אבקסיס: זו עבירה על החוק.

אורלי לוי אבקסיס: אנשים פה הלכו לבית משפט.

מיקי לוי: לא נראה לי.

מיקי לוי: מי שהצביע עבור מישהו אחר הודיע לפרוטוקול.

אורלי לוי אבקסיס: לא, הוא הצביע גם בשבילו וגם בשביל מישהו אחר.

דוד ביטן: הוא לא יכול להצביע פעמיים.

דוד ביטן: שים לב, אם הוא מצביע בטעות – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת לפיד הודיע שהוא הצביע – – –

קריאה: לא, חבר הכנסת קארה.

מיקי לוי: אני שואל.

מיקי לוי: אני מבין את השאלה, חברת הכנסת לוי.

מיקי לוי: יש מישהו שהצביע פעמיים?

קריאה: כן.

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: בבקשה, מי?

קריאה: אביר הצביע גם בשבילו וגם בשביל – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: זאת עבירה פלילית.

מיקי לוי: הוא הודיע.

מיקי לוי: הוא הודיע.

אורלי לוי אבקסיס: זאת עבירה פלילית.

מיקי לוי: חברת הכנסת, הוא הודיע.

קרן ברק: הודעתי שגנבתי.

קרן ברק: מה זה "הודיע"?

מיקי לוי: חבר הכנסת אביר קארה הודיע שהוא הצביע גם פה וגם פה.

קרן ברק: זאת עבירה פלילית.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: בשני מחשבים.

מיקי לוי: אני שואל – – –

קריאה: תבקש – – –

קריאות: – – –

קרן ברק: זו עבירה פלילית.

אורלי לוי אבקסיס: זו עבירה פלילית, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: הוא הצביע גם לו וגם לה.

קרן ברק: אמרנו לך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בדקתי עם חברת הכנסת סילמן, והיא אמרה שלא ביקשה מחבר הכנסת קארה להצביע במקומה.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה?

אורלי לוי אבקסיס: אז הוא עבר על החוק.

מיקי לוי: לא ביקשה.

מיקי לוי: בוודאי שלא.

קריאות: – – –

קרן ברק: אז הוא הצביע פעמיים.

קרן ברק: אנשים ישבו בכלא על זה.

קרן ברק: על מה אתה מדבר?

קרן ברק: זו עבירה פלילית.

מיקי לוי: רגע.

מיקי לוי: אני עוצר את ההצבעה.

קריאה: הוא אמר שזו הייתה טעות.

דוד ביטן: לא, אין טעות פה.

דוד ביטן: אם היה מצביע בטעות – כן.

דוד ביטן: לא פעמיים.

דוד ביטן: מה זאת אומרת?

מיקי לוי: אני עוצר – רגע.

קריאות: – – –

מיקי לוי: בבקשה, אני הבנתי.

מיקי לוי: הייעוץ המשפטי – חברים, חמש דקות הפסקה.

מיקי לוי: הייעוץ המשפטי יבדוק, טוב?

מיקי לוי: יקבל מהייעוץ – חמש דקות – מה?

קריאה: זו עבירה על החוק.

קרן ברק: תבדוק כמה הצבעות זה קרה.

קרן ברק: זה לא קרה רק פעם אחת.

מיקי לוי: חברים, הבנתי.

אורלי לוי אבקסיס: תבדוק את הווידיאו.

קריאות: – – –

מיקי לוי: הייעוץ המשפטי יבדוק, יסיק מסקנה ויביא.

דוד ביטן: לא, אם הוא היה מצביע פעם אחת בטעות – – –

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: הבנתי.

דוד ביטן: אתה יודע מה אני מתכוון.

דוד ביטן: תעשה הפסקה של חמש דקות.

מיקי לוי: לא, לא, אני עושה הפסקה אחרי ההצבעה.

מיקי לוי: אל תדאג, אחרי ההצבעה, אני לא יכול באמצע.

מיקי לוי: בין החוקים.

דוד ביטן: אם הוא היה מצביע פעם אחת – אתה צודק.

מיקי לוי: בסדר, אני מבין.

בצלאל סמוטריץ': יחיאל חזן הלך על זה הביתה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, אינני מביע דעה, אני מעביר את זה לבדיקה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת, אני רוצה להמשיך בהצבעה.

מיקי לוי: בין סעיף לסעיף הנושא ייבדק על ידי הייעוץ המשפטי.

קרן ברק: קוראים לזה הצבעה כפולה.

קרן ברק: יש לזה שם.

מיקי לוי: בין סעיף לסעיף זה ייבדק, ואתם תקבלו את מסקנות הייעוץ המשפטי.

קרן ברק: את הווידיאו – – – והאם זה קרה?

מיקי לוי: נא לשבת.

מיקי לוי: אני רוצה להמשיך.

אורלי לוי אבקסיס: לא, הם גם כוחניים והם גם עבריינים?

מיקי לוי: ההצבעה הזאת על החוק תסתיים – נעשה הפסקה.

מיקי לוי: ההצבעה על החוק – – –

אורלי לוי אבקסיס: מה זה?

אורלי לוי אבקסיס: את חזן העיפו מהכנסת על דבר כזה.

קריאה: – – – את הסרטון – –

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: בשביל זה – – –

קריאה: – – בשביל לראות כמה פעמים הוא הצביע.

מיקי לוי: חבר הכנסת, רבותיי, בין החוקים אני עושה הפסקה, והנושא הזה ייבדק.

מיקי לוי: אתם יכולים בינתיים לשלוח את העוזרים שלכם לבדוק מה שאתם רוצים.

מיקי לוי: אני רוצה בבקשה להמשיך לסעיף כ"ז – בבקשה לשבת.

מיקי לוי: לא לבוא לדוכן.

מיקי לוי: בין שני החוקים, אני מודיע שתהיה הפסקה של חמש דקות, והייעוץ המשפטי יבדוק ויסיק מסקנות.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אני עובר ללחלופין כ"ו, להצבעה חדשה.

מיקי לוי: סעיף כ"ו – הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אתה לא יכול.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא יכול.

יואב קיש: גנבו את הבחירות, גונבים את ההצבעות.

יואב קיש: באמת.

קריאות: – – –

יואב קיש: אנחנו מבקשים שתעצרו עכשיו.

יואב קיש: תעצרו עכשיו.

יואב קיש: בעד ההסתייגות – 18

יואב קיש: נמנעים – אין

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: נגד – 42, בעד – 18.

מיקי לוי: לחלופין כ"ו לא עברה.

מיקי לוי: די.

יואב קיש: אני לא הצבעתי.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: גדי, שב.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, שב, בבקשה.

מיקי לוי: חוות הדעת שאני עושה הפסקה – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: הבנתי אותך.

יואב קיש: אבל זה אירוע פלילי.

יואב קיש: פלילי.

מיקי לוי: הבנתי, חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: אז תבדוק אותו עכשיו.

מיקי לוי: בסדר.

יואב קיש: אני לא הצבעתי עכשיו.

מיקי לוי: אם הייעוץ המשפטי יגיש את המסקנות שלו – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: נא לשבת, כי אני ממשיך בהצבעה.

מיקי לוי: תהיה הפסקה בין – – –

יואב קיש: איך אתה עובר על זה לסדר-היום?

מיקי לוי: תהיה הפסקה בין החוקים.

מיקי לוי: הבנתי.

יואב קיש: איך אתה עובר על זה לסדר-היום?

יואב קיש: איך?

מיקי לוי: לחלופין כ"ז – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 20

מיקי לוי: נמנעים – אין

אורלי לוי אבקסיס: קומו, קומו.

מיקי לוי: בעד – 20, נגד – 43.

יואב קיש: חבר'ה, אנחנו לא ממשיכים.

יואב קיש: לא ממשיכים.

יואב קיש: תבדוק את זה.

יואב קיש: אנחנו עוזבים את המליאה.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: ההוראה של – – –

יואב קיש: אתם גונבים אותנו בבחירות, גונבים אותנו בהצבעות.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, הייעוץ המשפטי אומר לעשות את ההפסקה בין החוקים.

מיקי לוי: זהו, אני ממשיך.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

דסטה גדי יברקן: – – – הפסקה.

מיקי לוי: לחלופין – – –

דסטה גדי יברקן: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, אתה עדיין לא משפטן.

מיקי לוי: לחלופין כ"ח – הצבעה.

יואב קיש: תעשה הפסקה.

מיקי לוי: לחלופין כ"ח – הצבעה.

קריאות: – – –

יואב קיש: תעשה הפסקה.

יואב קיש: אנחנו – – –

מיקי לוי: לחלופין כ"ח – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

קריאות: – – –

יואב קיש: – – – תעצור – – –

מיקי לוי: נגד – 40, בעד – אפס.

מיקי לוי: לחלופין כ"ט לא עברה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן.

יואב קיש: מיקי, בואו נעשה כולנו – – – תעשה הפסקה עכשיו – – –

מיקי לוי: – – –

יואב קיש: לא רוצים.

יואב קיש: לנו זה מפריע.

יואב קיש: אנחנו לא מוכנים.

מיקי לוי: – – –

יואב קיש: אז אנחנו יוצאים.

יואב קיש: זה בסדר.

יואב קיש: אז אנחנו יוצאים.

מיקי לוי: – – –

יואב קיש: אתה עושה טעות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים – – –

יואב קיש: תפעיל שיקול דעת.

יואב קיש: אתה עושה טעות.

אורלי לוי אבקסיס: מיקי – – – מהכנסת על זה.

יואב קיש: אתה עושה טעות.

מיקי לוי: – – –

יואב קיש: אבל אתה יו"ר הבית.

יואב קיש: אתה אומר להם את זה.

מיקי לוי: – – – משתתפים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אנחנו לא נשתתף.

יואב קיש: לא משתתפים.

מיקי לוי: אל תהיי – – –

אורלי לוי אבקסיס: מה זה?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נבקש לבטל את כל ההצבעות.

מיקי לוי: – – –

שלמה קרעי: אומרים שזה אירוע פלילי שהיו כמה הצבעות ולא הצבעה אחת.

שלמה קרעי: רק היא שמה לב.

מיקי לוי: – – –

יואב קיש: אבל מיקי, למה אתה מתעקש על ההצבעה?

יואב קיש: תעשה הפסקה וזהו.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן.

אורלי לוי אבקסיס: אייל, כמה סעיפים נספרו ככה?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מבקשים לחזור על כל ההצבעות.

אורלי לוי אבקסיס: עד שנברר, נחזור על כל ההצבעות.

מיקי לוי: אייל – – –

אורלי לוי אבקסיס: הוא הצביע בשביל שניים והודה.

קרן ברק: הוא הודה בזה כבר.

אורלי לוי אבקסיס: עד שלא – – – אייל, הוא הצביע בכוונה תחילה במקום חבר כנסת אחר.

קרן ברק: הוא גם יכול לבטל הצבעות.

קרן ברק: אני – רק עוד מילה אחת.

קרן ברק: אבל זה מבטל הצבעות, אייל, זה הסיפור.

קרן ברק: זה מבטל אחורה.

מיקי לוי: – – –

קרן ברק: זה כן מבטל, אם הוא הצביע פעמיים עשר פעמים.

קרן ברק: מה "לא"?

קרן ברק: אז התוצאות לא נכונות.

מיקי לוי: – – –

קרן ברק: נו, באמת.

משה אבוטבול: – – –

קריאה: מה זה "לך תלמד"?

קריאה: שיבוא – – –

משה ארבל: אם הוא לא היה – – –

מיקי לוי: טוב, חברים, נא לשבת, בבקשה.

מיקי לוי: יש אישור מהייעוץ המשפטי לעשות הפסקה של כעשר דקות לבירור העניין.

מיקי לוי: עשר דקות הפסקה.

מיקי לוי: ברגע שנקרא לכם למליאה, תבואו.

מיקי לוי: המליאה תתחדש.

קריאה: – – –

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אני עושה עשר דקות הפסקה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אני רוצה לחדש את פעילות המליאה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: ירדנה, באיזה סעיף קבענו, כ"ז או כ"ו?

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מבקש להודיע משהו: לאחר שהנושא נבדק על ידי הייעוץ המשפטי, יחד עם מזכירת הכנסת, עם יועצים משפטיים נוספים, עם חבר הכנסת קארה, בנוכחות – אומנם חלקית – של חבר הכנסת אוחנה, שבנוכחותו נשאלה גם שאלה, ולטובת שמירת טוהר ההצבעה, אנחנו רוצים לקיים הצבעה מחודשת.

מיקי לוי: הנושא נבדק, הייתה הצבעה על פי – – –

קרן ברק: ומה עם החקירה הפלילית?

מיקי לוי: שנייה.

מיקי לוי: על פי ההצהרה של חבר הכנסת קארה, הייתה הצבעה אחת בשוגג, מה עוד שמייד עם ההצבעה הוא הרים את ידו והודיע שהצביע בשוגג.

אמיר אוחנה: אני מבקש הודעה.

מיקי לוי: הודיע שהצביע בשוגג.

מיקי לוי: הנושא נבדק על ידי הייעוץ המשפטי.

קריאות: – – –

מיקי לוי: למען טוהר ההצבעה, אני חוזר לסעיף 11 – – –

קריאה: אמיר רוצה הודעה.

מיקי לוי: רגע, בסדר.

מיקי לוי: דקה, אני אשמע.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה "בשוגג"?

אורלי לוי אבקסיס: בטיעונים לעונש – – – זה לא משנה את העבירה.

מיקי לוי: על סעיף כ"ו נצביע בהמשך.

קריאה: – – –

מיקי לוי: רגע.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא מבטל את העבירה.

אורלי לוי אבקסיס: זה טיעונים לעונש.

מיקי לוי: רגע, חבר הכנסת אוחנה, רצית להגיד משהו?

מיקי לוי: אני אאפשר לך מהצד.

מיקי לוי: חצי דקה, בבקשה.

אמיר אוחנה: היושב-ראש, קודם כול, מדובר – אפשר לפתוח את המיקרופון?

מיקי לוי: פתוח.

אמיר אוחנה: פתוח?

אמיר אוחנה: קודם כול, מדובר בעבירה פלילית.

אמיר אוחנה: אני לא יכול להצהיר לפרוטוקול "גנבתי" ואז אני פטור מעונש.

אמיר אוחנה: זה – 1.

מיקי לוי: אוקיי.

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: לא מדובר פה בשוגג.

אמיר אוחנה: אם הוא היה יושב במקרה בכיסא אחר ואז משם מצביע – זה בשוגג, זה מקובל, זה בסדר ומודיעים.

אמיר אוחנה: אבל הוא הצביע פעמיים – –

קרן ברק: הצבעה כפולה.

אמיר אוחנה: – – משתי עמדות, כדי שייספרו שני קולות שבהם מצביע ח"כ אחד.

אמיר אוחנה: ודבר נוסף, אני מבקש, אדוני, היות שבפעם הזאת מישהו ראה – אני מבין שזה היה חבר הכנסת אלי אבידר, אולי נוספים – מישהו ראה את זה, ואז זה הגיע להודעה לפרוטוקול, אני מבקש שייבדק שבועיים אחורה, האם היו פעמים נוספות – ויש צילומים, והיו הצבעות – האם היו פעמים נוספות שחבר הכנסת קארה הצביע הצבעה כפולה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אמיר אוחנה: רגע, רגע, ואני מבקש שיהיה נציג אופוזיציה נוכח בזמן הבדיקות של הצילומים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בסדר, שמעתי.

קריאות: – – –

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אתה יודע, אתה עורך דין, גם הופעת, אתה יודע שצריך להוכיח כוונה, mens rea, וכנראה לא הייתה פה – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: שנייה, אני לא הפרעתי, חברת הכנסת.

מיקי לוי: ולכן, אתם מוזמנים לבדוק אחורה כמה שצריך, ואם תמצאו משהו, בבקשה.

יואב קיש: זה אצלך.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות 11 לחלופין כ"ו.

יואב קיש: רגע, מיקי.

קריאות: – – –

יואב קיש: מיקי, זה אצלך במערכות.

מיקי לוי: הכול על פי הוראת – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, מספיק.

מיקי לוי: שמעתי.

יואב קיש: מיקי, זה אצלך במערכות.

מיקי לוי: חברים, שמעתי.

אמיר אוחנה: אין בעיה, אז אני רוצה גישה למערכות.

מיקי לוי: אנחנו נקים את ועדת האתיקה, ואתם מוזמנים להגיש ככל שיידרש.

אמיר אוחנה: רק גישה למערכות.

אמיר אוחנה: זה אצלכם.

מיקי לוי: מאה אחוז.

מיקי לוי: אז בדקתי והגעתי עם תשובות.

אמיר אוחנה: לא בדקת שבועיים אחורה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים שתיפתח חקירה פלילית.

מיקי לוי: אני לא בודק.

מיקי לוי: אתם מוזמנים לבדוק.

מיקי לוי: חברים, סעיף 11, לחלופין כ"ו – הצבעה.

יואב קיש: מיקי, אין לנו יכולת לבדוק.

יואב קיש: הסרטים אצלך.

יואב קיש: הסרטים אצלך.

מיקי לוי: תקבל אותם.

מיקי לוי: תקבל אותם.

יואב קיש: אנחנו נקבל את הסרטים?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים חקירה פלילית.

אורלי לוי אבקסיס: בעד ההסתייגות – 11

אורלי לוי אבקסיס: נמנעים – אין

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בעד – 11, נגד – 38.

מיקי לוי: הסתייגות כ"ו לא – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: אם אתם לא תשבו ולא יהיה שקט, אני פשוט אפסיק את ההצבעה ואני אשלח אתכם הביתה.

מיקי לוי: הבעיה תהיה של הממשלה, לא שלי.

מיקי לוי: מספיק עם זה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת במקומות.

מיקי לוי: לשבת במקומות.

מאיר פרוש: – – –

מיקי לוי: שמעתי אותך, חבר הכנסת פרוש.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מאיר פרוש: – – –

מיקי לוי: בסדר, מאה אחוז.

מיקי לוי: אני מאוד מודה לך על הברכות.

יוליה מלינובסקי: אני הצבעתי בטעות במקום אפרת רייטן.

קריאות: – – –

מיקי לוי: טוב, אני מבקש לשבת.

מיקי לוי: אני מבקש לשבת.

מיקי לוי: חברי הכנסת, חבר כנסת שיעמוד, אני אתן הוראה לסדרנים להוציא אותו.

מיקי לוי: זה בלתי אפשרי.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: נא לתפוס את מקומותיכם.

מיקי לוי: טוב, חברת הכנסת יוליה מלינובסקי מודיעה שהיא הצביעה בטעות – בסדר, נרשם בפרוטוקול – במקומה של אפרת רייטן.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: מי שלא רוצה להיות במליאה – בבקשה, אין לי בעיה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, תודה.

קרן ברק: אתה מבייש את כל הכנסת.

קרן ברק: אתה מבייש את כל הכנסת.

קרן ברק: אתה מבזה את כל הכנסת.

מיקי לוי: תודה, חברת הכנסת ברק.

מיקי לוי: תודה, הבנתי.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: גדי יברקן, החוצה.

מיקי לוי: אתה לא תמחא כף במליאה.

מיקי לוי: החוצה.

קרן ברק: אתה פוגע בכבודה של הכנסת.

קרן ברק: אתה פוגע.

קרן ברק: אם זו לא עבירה פלילית – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה, חברת הכנסת ברק.

מיקי לוי: סדרנים, מי שרוצה לצאת, שיצא.

קריאות: – – –

דסטה גדי יברקן: זו הצבעה, אתה לא יכול להוציא אותי.

מיקי לוי: טוב, אני עובר לסעיף כ"ז בהסתייגות 11.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: די.

יבגני סובה: – – –

קריאה: אתה לא יכול להוציא אותי בהצבעה.

קרן ברק: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק.

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה, אתה מפריע לי.

מיקי לוי: עזוב, אני בסדר.

מיקי לוי: מי שלא יושב – סדרנים, להוציא אותו בבקשה החוצה.

מיקי לוי: מי שיושב – בבקשה לשבת.

קריאות: – – –

מיקי לוי: הסתייגות 11 מס' כ"ז – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 44.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: סעיף 11 – לחלופין כ"ח בסעיף 11.

מיקי לוי: סליחה, לחלופין כ"ח – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 43.

מיקי לוי: לחלופין כ"ח לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין כ"ט – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 43.

מיקי לוי: לחלופין כ"ט לא עברה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, רצף מל' עד קל"א בעמ' 15.

מיקי לוי: איזה?

דוד ביטן: נ"א.

מיקי לוי: כל ההסתייגויות ברצף מל' עד קל"ד נמשכו, למעט הסתייגות נ"א.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 44, הסתייגות נ"א לא עברה.

מיקי לוי: קל"ה – עמ' 15.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, כן?

דוד ביטן: אוקיי, תצביע.

מיקי לוי: הסתייגות קל"ה – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 44.

מיקי לוי: קל"ה לא עברה.

מיקי לוי: קל"ו או הלאה?

דוד ביטן: קל"ו.

מיקי לוי: הסתייגות קל"ו – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 44.

מיקי לוי: קל"ו לא עברה.

מיקי לוי: נצביע על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 46

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – 46, נגד – אפס.

מיקי לוי: סעיף 1, בנוסח הוועדה, התקבל.

מיקי לוי: הסתייגויות לסעיף 2 – המשותפת הורידו את כולן, חבר הכנסת אוסאמה, מלבד מס' כ"ד, עמ' 16.

מיקי לוי: 12 ו-13 של המשותפת נמשכו.

מיקי לוי: קבוצות סיעות הליכוד, ש"ס, יהדות התורה והציונות הדתית – חבר הכנסת ביטן, מהסתייגות 14 ואילך, מה להוריד?

דוד ביטן: תצביע 14, 16, 17, 20 – – –

מיקי לוי: ו-22.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 14 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 41.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 16 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 42, בעד – אפס.

מיקי לוי: ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: הסתייגות 17 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 42.

מיקי לוי: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 20.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 42.

מיקי לוי: הסתייגות 20 לא התקבלה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 22 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 40, ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי לוי: נצביע על סעיף 2 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 44

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 44, נגד – אחד.

מיקי לוי: סעיף 2, כנוסח הוועדה, התקבל.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגויות לסעיף 3 של המשותפת.

מיקי לוי: תוסיפו לפרוטוקול את סגן השר סגלוביץ'.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להסתייגות 27, של הרשימה המשותפת.

מיקי לוי: הרשימה המשותפת משכה את הסעיפים השונים, משכה את הסתייגות 25, למעט הסתייגות 27.

מיקי לוי: אנחנו הולכים להצביע על הסתייגות 27, של הרשימה המשותפת.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 37, בעד – שלושה, ההסתייגות 27 לא התקבלה.

מיקי לוי: אני עובר ללחלופין כ"ד, על פי בקשת המשותפת.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 1

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אחד, נגד – 39.

מיקי לוי: לא התקבלה.

מיקי לוי: הסתייגות לחלופין כ"ה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 3

מיקי לוי: נמנעים – אין

קריאה: לא הספקתי – – –

מיקי לוי: יוסיפו אותך.

מיקי לוי: נגד – 37, בעד – שלושה.

מיקי לוי: הסתייגות לחלופין כ"ה לא עברה.

מיקי לוי: מה אתה רוצה בסעיף 31, דוד?

דוד ביטן: להצביע רק על הסעיף הראשון.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 31 – מי בעד?

מיקי לוי: מי נגד?

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 42.

מיקי לוי: הסתייגות 31 לא עברה.

מיקי לוי: לחלופין יש א', ב', ג', ד', ה', ואחר כך מו' עד פ"ה רצף.

מיקי לוי: לחלופין א' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 42, בעד – אפס.

מיקי לוי: לחלופין א' לא התקבלה.

מיקי לוי: לחלופין ב' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 40.

מיקי לוי: לחלופין ב' לא התקבלה.

מיקי לוי: לחלופין ג' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 40.

מיקי לוי: לחלופין ג' לא התקבלה.

מיקי לוי: לחלופין ד' – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 41.

מיקי לוי: ד' לא התקבלה.

מיקי לוי: לחלופין ה'.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 40.

מיקי לוי: לחלופין ה' לא התקבלה.

מיקי לוי: עכשיו הרצף הוא מו', חבר הכנסת ביטן, עד פ"ה, בעמ' 19.

דוד ביטן: תצביע על אחת.

מיקי לוי: נצביע על אחת, משהו באמצע – אני הולך לעמ' 19, פ"ה, לחלופין פ"ה.

מיקי לוי: שאר הלחלופין נמשכו על ידי חבר הכנסת ביטן ברצף למעט לחלופין פ"ה.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 38.

מיקי לוי: לחלופין פ"ה לא התקבלה.

מיקי לוי: יש ללא רצף מפ"ו עד עמ' 22, קס"ג.

מיקי לוי: מעמ' 19, פ"ו, עד עמ' 22, קס"ג.

דוד ביטן: תצביע על שניים.

מיקי לוי: ניקח את השניים האחרונים כדי לסכם.

מיקי לוי: עמ' 21, לחלופין קס"ב – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 41, לחלופין קס"ב לא התקבלה.

מיקי לוי: לחלופין קס"ג, עמ' 22 למעלה – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 40, קס"ג לא התקבלה.

מיקי לוי: נצביע על סעיף 3 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה – 40

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 40, נגד – שניים.

מיקי לוי: אני קובע כי סעיף 3, בנוסח הוועדה, התקבל.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, סעיף 4, עמ' 22, קבוצת הליכוד וכו' – יש רצף של 32 עד 47.

דוד ביטן: תצביע על אחד.

מיקי לוי: נסכם, נצביע על 47, הסתייגות 47.

מיקי לוי: לפרוטוקול, 32 עד 46 נמשכו על ידי חבר הכנסת ביטן.

מיקי לוי: הצבעה על הסתייגות 47.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – אפס, נגד – 41.

מיקי לוי: ההסתייגות 47 לא התקבלה.

מיקי לוי: נצביע על סעיף 4 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: בעד סעיף 4, כהצעת הוועדה – 41

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 41, נגד – אפס.

מיקי לוי: סעיף 4, כנוסח הוועדה, התקבל.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, להוריד את 48?

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי?

אחמד טיבי: להשאיר.

מיקי לוי: קבוצת הרשימה המשותפת, הסתייגות מס' 48 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 1

מיקי לוי: נמנעים – אין

אחמד טיבי: אני רוצה לומר לפרוטוקול שרע"מ ומרצ הצביעו נגד הרשימה המשותפת בנושא מורי דרך.

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בעד – אחד, נגד – שבעה.

מיקי לוי: הסתייגות 48 לא עברה.

מיקי לוי: אני עובר לקבוצת הליכוד – הצבעה שמית.

מיקי לוי: חברי הכנסת, חבר הכנסת טיבי, הסתייגות 49 – קבוצת הליכוד ביקשו להפוך את ההצבעה להצבעה שמית.

מיקי לוי: בבקשה, מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח סעיד אלחרומי – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו משתתף בהצבעה ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – אינו משתתף בהצבעה אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח מירב כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזמי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת טטיאנה מזרסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו משתתף בהצבעה עידן רול – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: יש מי מחברי הכנסת במליאה שמזכירת הכנסת לא קראה בשמו והוא נוכח?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו משתתף בהצבעה יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו משתתף בהצבעה גדעון סער – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת עידן רול – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: יש עוד מישהו במליאה, מי מחברי הכנסת, שלא הוקרא שמו?

מיקי לוי: בבקשה לספור.

מיקי לוי: 44 בעד – לא.

ירדנה מלר-הורוביץ: סליחה, 44 נגד.

מיקי לוי: 44 נגד.

מיקי לוי: הסתייגות 49 לא התקבלה.

מיקי לוי: 50 – חבר הכנסת ביטן, 50, 51, 52.

מיקי לוי: על 50 להצביע?

דוד ביטן: 50.

מיקי לוי: 50, 52 ו-53?

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: מ-50 עד 53 להקריא.

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 50 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 36, בעד – אין.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 50 לא נתקבלה.

מיקי לוי: הסתייגות 51 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 35, בעד – אין.

מיקי לוי: הסתייגות 51 לא נתקבלה.

מיקי לוי: הסתייגות 52 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 35, בעד – אין.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 52 לא נתקבלה.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 53 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – אין

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: הסתייגות מס' 53, 35 נגד, בעד – אחד.

מיקי לוי: ההסתייגות לא נתקבלה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, 54, 55 ואילך?

דוד ביטן: חוץ מ-68, שביקשתי שמית, אני מוחק.

מיקי לוי: 54–68, לא כולל, נמשכו על ידי חבר הכנסת ביטן.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להסתייגות 68 – הצבעה שמית, על פי בקשת הליכוד.

מיקי לוי: שמית או אלקטרונית?

דוד ביטן: 68 – שמית.

מיקי לוי: הגשתם על 68 שמית.

מיקי לוי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח משה אבוטבול – אינו נוכח אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו משתתף בהצבעה ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח סעיד אלחרומי – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו משתתף בהצבעה ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה משתתפת בהצבעה ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח מירב כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזמי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח מנסור עבאס –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – אינו משתתף בהצבעה

מיקי לוי: למה?

שלמה קרעי: לא משתתף.

קרן ברק: הוא שומר על כבודה של הכנסת במקום היושב-ראש.

שלמה קרעי: צודקת.

קרן ברק: במקום היושב-ראש.

שלמה קרעי: היושב-ראש, אי-אפשר להמשיך לנהל ישיבת כנסת כשדברים כאלה קורים.

קרן ברק: קודש הקודשים, קודש הקודשים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח עידן רול – אינו נוכח

קרן ברק: קודש הקודשים.

קרן ברק: זה קודש הקודשים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: בבקשה לקרוא פעם נוספת בשמות של מי שלא היו נוכחים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח עידן רול – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: יש מי מחברי הכנסת באולם שמזכירת הכנסת לא קראה בשמו?

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה לספור.

מיקי לוי: 41 נגד.

מיקי לוי: הסתייגות 68 לא התקבלה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, הסתייגויות 69–83?

דוד ביטן: למחוק הכול עד הסוף.

מיקי לוי: 83 זה עד הסוף.

מיקי לוי: 69 עד 83 נמשכו על ידי חבר הכנסת ביטן.

מיקי לוי: לפיכך, נצביע על סעיף 4 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד סעיף 4, כהצעת הוועדה – 34

מיקי לוי: נמנעים – אין

קריאה: לחצתי?

קריאה: סליחה.

מיקי לוי: אוקיי, ההצבעה – – – חבר הכנסת ביטן, סעיף 5, הסתייגות מס' 84.

דוד ביטן: אמרתי לך, מחקתי בחוק הזה את יתרת ההסתייגויות.

דוד ביטן: נתקדם.

מיקי לוי: אז נצביע על סעיף 5 כנוסח הוועדה, כל אחד בנפרד.

קריאה: יחד.

מיקי לוי: יחד?

מיקי לוי: על סעיפים 5 ו-6 נצביע יחד – כי אין לסעיף 6 הסתייגויות, הורידו – על פי נוסח הוועדה.

מיקי לוי: בעד סעיפים 5–6 – 22

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 22, אין – – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: נוסיף אתכם לפרוטוקול.

מיקי לוי: לא צריך, לא חשוב.

מיקי לוי: סעיפים 5 ו-6 התקבלו כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, יש רצף.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן, תהיה איתי.

מיקי לוי: עמ' 41, סעיף 7, יש רצף מ-85 עד 109.

דוד ביטן: אמרתי לך, את כל יתרת ההסתייגויות אני מושך.

מיקי לוי: זה סעיף חדש, אבל, אתה יודע.

דוד ביטן: לא משנה.

דוד ביטן: הבטחתי – – –

קריאה: אוסאמה, אתם הורדתם את שלכם?

קריאה: לא.

מיקי לוי: נצביע על סעיף 7 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: בעד סעיף 7 – 35

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 35, נגד – אפס.

מיקי לוי: עבר.

מיקי לוי: סעיף 7 התקבל כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה, סעיף 8 – הורדתם את 110?

אוסאמה סעדי: כן.

מיקי לוי: הורדתם.

מיקי לוי: אוקיי, אנחנו עוברים לסעיף 8 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד סעיף 8 – 35

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: תמה הקריאה השנייה.

קריאה: שלמה, למה – – –

שלמה קרעי: אנחנו נותנים לכם לגנוב.

שלמה קרעי: תמשיכו לגנוב, ואנחנו נחליף אתכם מהר – – –

מיקי לוי: 35 בעד, אפס מתנגדים.

מיקי לוי: סעיף 8, כנוסח הוועדה – אני קובע, לאור הערה שקיבלתי מהיועצת המשפטית: גם סעיף 7 התקבל כנוסח הוועדה וגם סעיף 8, כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: לפיכך, תמה הקריאה השנייה, ונעבור לקריאה השלישית.

מיקי לוי: בעד החוק – 35

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 35, נגד – אפס.

מיקי לוי: תמה ההצבעה.

מיקי לוי: לפיכך, חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 225), התשפ"א–2021, התקבל, וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

מיקי לוי: מי יש פה?

מיקי לוי: עבאס – – – איתן?

מיקי לוי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום – הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 8), התשפ"א–2021.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: בסדר, אני רק עושה פתיח.

איתן גינזבורג: הצעת החוק הזאת נדונה בכנסת בקריאה הראשונה – – –

קריאה: אי-אפשר להחליף אותך.

איתן גינזבורג: בסדר, אני עוד לא מצביע.

איתן גינזבורג: היא מוגשת כרגע בצירוף הסתייגויות לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

איתן גינזבורג: להצעת החוק הוגשו הסתייגויות על ידי קבוצת סיעת הליכוד: חברי הכנסת בנימין נתניהו, יולי יואל אדלשטיין, ישראל כץ, מירי מרים רגב, יריב לוין, יואב גלנט, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, גלית דיסטל אטבריאן, חיים כץ, אלי כהן, צחי הנגבי, אופיר אקוניס, יובל שטייניץ, דוד אמסלם, דסטה גדי יברקן, אמיר אוחנה, אופיר כץ, חוה אתי עטייה, יואב קיש, דוד ביטן, קרן ברק, שלמה קרעי, מיקי זוהר, אורלי לוי, קטי שטרית, פטין מולא ומאי גולן.

איתן גינזבורג: נתחיל עם ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ביטן, אנחנו מצביעים על ההסתייגויות.

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: כן.

איתן גינזבורג: לפני סעיף 1.

דוד ביטן: לפני סעיף 1 תצביע רק על 3.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: כן, ביטן.

דוד ביטן: 3 בלבד.

איתן גינזבורג: לפני סעיף 1 – מס' 3?

דוד ביטן: בינתיים על הסתייגות 3.

איתן גינזבורג: הסתייגות לפני סעיף 1 בעמ' 2.

דוד ביטן: לא, רגע.

קריאה: לפני סעיף 1 – איזו הסתייגות?

דוד ביטן: לפני סעיף 1 תצביע בינתיים על מס' 3.

איתן גינזבורג: אם כך, הסתייגויות לפני סעיף 1 – 1 ו-2 הוסרו.

איתן גינזבורג: אנחנו מצביעים על הסתייגות 3 לפני סעיף 1.

איתן גינזבורג: רבותיי, הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: 27 נגד, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות הוסרה.

איתן גינזבורג: בבקשה, חבר הכנסת ביטן.

דוד ביטן: 16.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: גברתי המזכירה, אנחנו נמשיך להצביע, ואנחנו נדע שכל ההצבעות מעתה ואילך ילכו על – הינה, בבקשה, עבר.

איתן גינזבורג: אם כך, חברים, מהסתייגויות לפני סעיף 1, הסתייגות 4 עד הסתייגות 15 הוסרו.

איתן גינזבורג: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 16.

איתן גינזבורג: בבקשה, הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – 1

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: דוד, מה הלאה?

איתן גינזבורג: אם כך, חבר הכנסת אבידר ביקש להכניס את הצבעתו, הוא לא הספיק להכניס את הצבעתו – אנחנו רושמים לפרוטוקול.

איתן גינזבורג: נגד – 26, אחד בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות 16 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

דוד ביטן: 27.

איתן גינזבורג: הסתייגויות מס' 17 עד מס' 26 הוסרו.

איתן גינזבורג: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 27, לפני סעיף 1.

איתן גינזבורג: בבקשה, חברי הכנסת, הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: אם כך, אפס בעד, 29 נגד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות 27 הוסרה.

דוד ביטן: 31.

איתן גינזבורג: הסתייגויות מס' 28 עד 30 הוסרו.

איתן גינזבורג: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 31.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא להצביע.

איתן גינזבורג: בעד – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: אם כך, חברים, אפס בעד, 34 נגד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע שהסתייגות מס' 31 לא עברה.

איתן גינזבורג: בבקשה, חבר הכנסת ביטן.

דוד ביטן: 37.

איתן גינזבורג: הסתייגויות מס' 32 עד 36 הוסרו.

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו עוברים להצביע על הסתייגות מס' 37.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: אם כך, אין בעד, 33 נגד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות הוסרה, לא התקבלה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

דוד ביטן: 40.

איתן גינזבורג: הסתייגויות 38 ו-39 הוסרו.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 40.

איתן גינזבורג: בבקשה, חברי הכנסת, נא להצביע.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: דוד, מה עכשיו?

דוד ביטן: 46.

איתן גינזבורג: אם כך, אין בעד, נגד – 33, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: ההסתייגות מס' 40 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: 47 אמרת?

דוד ביטן: לא, 46.

איתן גינזבורג: הסתייגויות מס' 41 עד 45 הוסרו.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 46.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: מה עכשיו, דוד?

דוד ביטן: 47.

איתן גינזבורג: ואחר כך?

דוד ביטן: תמשיך, תצביע, אני מסתכל.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, נגד – 33, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות מס' 46 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצביע על הסתייגות מס' 47.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: אם כך, אין בעד, 32 נגד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 47 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: בבקשה, חבר הכנסת ביטן.

דוד ביטן: 50.

איתן גינזבורג: הסתייגויות 48 ו-49 הוסרו.

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו נעבור להצבעה על הסתייגות מס' 50.

איתן גינזבורג: נא להצביע, בבקשה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: אם כך, אין בעד, 31 נגד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 50 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 51.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: אם כך, 34 נגד, אין נמנעים ואין בעד.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 51 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אני עובר להצבעה על מס' 52.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: אם כך, 35 נגד, אין בעד ואין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות מס' 52 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על מס' 53.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: 34 נגד, אין בעד ואין נמנעים.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 53 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 54.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: 34 נגד, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 54 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 55.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: 36 נגד, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 55 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 56 עד הסתייגות מס' 62 הוסרו.

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 63.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: 33 נגד, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 63 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 64 הוסרה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 65.

איתן גינזבורג: בבקשה, הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: נגד – 36, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 65 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים.

איתן גינזבורג: 66 – הוסרה.

איתן גינזבורג: 67 – הצבעה, בבקשה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: 35 נגד, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 67 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: חברים, הסתייגויות מס' 68 עד מס' 89 הוסרו.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 90.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: 35 נגד, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 90 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 91.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: 32 נגד, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות מס' 91 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 92.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: נגד – 33, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות מס' 92 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: חברים, מהסתייגות מס' 93 ועד הסתייגות מס' 180 ההסתייגויות הוסרו.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 181.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: נגד – 34, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 181 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגויות ממס' 182 עד 189 הוסרו.

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו נעבור להצבעה על הסתייגות 190.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, 31 נגד, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 190 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אם כך, כל ההסתייגויות לפני סעיף 1 לא התקבלו.

איתן גינזבורג: לסעיף 1 אין הסתייגויות.

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו נצביע על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, הצבעה, הצבעה על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 31

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: 31 בעד, חמישה נגד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי סעיף 1 התקבל כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לקבוצת הסתייגויות אחרי סעיף 1 של קבוצת הליכוד.

איתן גינזבורג: בבקשה, דוד ביטן.

איתן גינזבורג: אנחנו מצביעים על הסתייגויות מס' 191.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: 32 נגד, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות מס' 191 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים ללחלופין.

איתן גינזבורג: כל ההסתייגויות לחלופין הוסרו.

איתן גינזבורג: כל ההסתייגויות לחלופין, עד שס"ה, הוסרו.

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה, אדוני, על הסתייגות 192?

איתן גינזבורג: אם כך, חברים, אנחנו עוברים להסתייגות מס' 192.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: נגד – 30, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות מס' 192 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: כן, בבקשה, אדוני.

דוד ביטן: 194.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 193 הוסרה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 194.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: 31 נגד, אין נמנעים, אין בעד.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות מס' 194 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: כן, דוד.

דוד ביטן: נצביע עד 199.

איתן גינזבורג: עד 199?

דוד ביטן: עד 199 כולל.

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 196.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, הצבעה.

איתן גינזבורג: אה, 195.

איתן גינזבורג: אנחנו נחזור אליה.

איתן גינזבורג: אנחנו נחזור אליה.

איתן גינזבורג: נכון, לא שמתי לב.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 196 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: נגד – 32, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: הסתייגות 196 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו חוזרים להסתייגות מס' 195.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: נגד – 30, בעד – אין, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות 195 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות 197.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: 28 נגד, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות 197 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 198.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: 30 נגד, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 198 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 199.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: דוד, מה עכשיו?

דוד ביטן: עד 203 תצביעו.

איתן גינזבורג: להצביע?

דוד ביטן: מה אתה רוצה?

דוד ביטן: אנחנו כבר בסוף.

דוד ביטן: בעד ההסתייגות – אין

דוד ביטן: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: 31 נגד, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות 199 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 200.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: 30 נגד, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 200 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 201.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: 26 נגד, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות 201 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 202.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: דוד, מה עכשיו?

דוד ביטן: שמית – 204.

איתן גינזבורג: את 203 אתה מסיר.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: נגד – 30, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות 202 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 203 הוסרה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה שמית על הסתייגות מס' 204.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, בבקשה לקרוא בשמותיהם של חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה שמית על הסתייגות 204.

איתן גינזבורג: נא לשמור על השקט.

איתן גינזבורג: בבקשה.

שלמה קרעי: ביטול עמלת פירעון מוקדם על המשכנתה – – –

איתן גינזבורג: בבקשה לא להפריע באמצע הצבעה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח סעיד אלחרומי – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו משתתף בהצבעה ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה משתתפת בהצבעה ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – אינו משתתף בהצבעה בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק-הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח מירב כהן – נגד יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – בעד אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזמי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת טטיאנה מזרסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד גדעון סער –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו משתתף בהצבעה שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – נגד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – אינו משתתף בהצבעה מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח עידן רול – אינו נוכח יעל רון בן משה – אינה נוכחת מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: נא לקרוא שוב בשמות של מי שלא היו באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח אביר קארה – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח עידן רול – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: האם יש עוד מישהו שלא הצביע, חברי הכנסת?

איתן גינזבורג: אם לא, ההצבעה הסתיימה.

איתן גינזבורג: נא לספור את הקולות בהסתייגות מס' 204.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: אם כן, חברי הכנסת, בעד ההסתייגות הצביעו שלושה, נגד – 34, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות מס' 204 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: ההסתייגויות מ-205 ועד 216 הוסרו, ואנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 217.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההסתייגות – אין

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: אם כך, נגד – 24, אין בעד, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההסתייגות מס' 217 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 218, וההצבעה הזאת היא הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא להקריא את השמות.

איתן גינזבורג: תודה.

קריאות: – – –

קריאה: אמרתם שלוש.

שרן השכל: אמרנו שלוש הצבעות שמיות.

איתן גינזבורג: זו השלישית, רבותיי.

איתן גינזבורג: זו השלישית.

קריאות: – – –

קריאה: שלוש בכל חוק.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח סעיד אלחרומי – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – נגד

שלמה קרעי: איך אתם נגד החלשים?

איתן גינזבורג: לא להפריע באמצע ההצבעה, חברי הכנסת קרעי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) חיים ביטון – אינו נוכח

שלמה קרעי: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי, לא להפריע למזכירת הכנסת בקריאת השמות.

איתן גינזבורג: אתה מפריע למזכירת הכנסת באמצע הצבעה.

איתן גינזבורג: זה לא מקובל, אדוני.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו משתתף בהצבעה ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה משתתפת בהצבעה ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד

שלמה קרעי: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי, אנחנו באמצע הצבעה.

איתן גינזבורג: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: לא להפריע – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) אחמד טיבי – בעד

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת גדעון סער, אנחנו לא מפריעים באמצע הצבעה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי, הזהרתי אותך פעם אחת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) אלון טל – נגד

קריאות: אנחנו – – –

איתן גינזבורג: ששש.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח מירב כהן – נגד יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – בעד אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת טטיאנה מזרסקי – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינו נוכח עידית סילמן – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד גדעון סער – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו משתתף בהצבעה שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – נגד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח עידן רול – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח סעיד אלחרומי – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח אביר קארה – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח עידן רול – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד

איתן גינזבורג: נגד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, האם יש מישהו באולם שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אם כך, ההצבעה הסתיימה.

איתן גינזבורג: אה, יש שם את יום טוב חי כלפון – נגד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) יום טוב חי כלפון – נגד

איתן גינזבורג: יש עוד חבר כנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אם כך, עכשיו ההצבעה הסתיימה.

איתן גינזבורג: אבקש למנות את קולות ההצבעה.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, בעד – ארבעה, נגד – 30.

איתן גינזבורג: אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הסתייגות מס' 218 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: לאור העובדה שהסתייגויות מס' 219 עד 225 הוסרו, תמה הקריאה השנייה.

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השלישית של החוק.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קריב, נא לשבת.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השלישית.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד החוק –27

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: אם כך, חברים, בעד – 27, נגד – חמישה.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 8), התקבלה בקריאה השלישית, ונכנסה לספר החוקים של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

איתן גינזבורג: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ה בתמוז התשפ"א, 5 ביולי 2021, בשעה 16:00.

איתן גינזבורג: ישיבה זו נעולה.